Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fogdar, Gruf, wid större Grufwor I twä Closter § ^ Wid mindre I twä Closter H ^ Uppsyningsman wid Gruswor st 4: iI tre Closter 4 2: — l. r: — Fältstärer, Bruks I twä Claster ^ ^ Jnspectorer, Factorer, Casteurer, Bokhällare och Skrifware, lika med dem pä Landet Kolningsfrihet pä Kronans Allmänningar eller Recogritivns, Skogar för hwarje Stig till Tjugu, fyra Tunnor beräknad, erläages — 4 stilling. Och det efter samma Qvantum hwarföre Bru, ken ester undfängne Resolutioner erlägga Skogs-Re, cognitionen, antingen der Kolas eller icke. För Kolnings frihet pä Härads, eller Socken, Allmänningar, hwarförc icke till Häradet eller Sock, nen erlägges sä mycket som swarar emot hwad Re, cognitions-Skogarnes eller Krono»Allmänningarnes Innehafware efter Riksens Ständers Författning wid 1752 ärs Riksdag, utom Bewillning särskildt utgöra, ökes förrberörde Bewillning i proportion, sa att deste mäga med Krvno-Skogarnes nyttjare koni, ma att undergå lika gradation, §15» widare och pa cuapanda grunder som för Jern,Bruk sinnes stadgat, wörderås Loppar - Morken. Loppar, Hammare och Loppar - Waiswerk, som smida eller walsa Koppar. Lnipoch Spik-Hammars-Brockar. Mässings - Bruk. Srål - Bruk. Tackjcrns -Gjuterier eller Reverber-Ugnar. Dito Bergsunds dito. Ock) erlägges af olla deke Bruk samma afgift fom för Jernbruk har ofwanföre finnes stadgat. §. 6. Af åtskilligt Manufacturier och Fabriker samt andre dylike Inrättningar 06) Näringar.
Sedan den hunnit bli färdig, hade tiden varit alltför osäker, för att fru Ebba skulle kunnat våga föranstalta om den stora högtidligheten. Under belägringen blef det omöjligt, och slutligen hade hertigen strängt förbjudit begrafvandet af den döde. Men nu blef det den första omsorgen, sedan konungens anhängare åter inkommit på slottet, att med pomp och ståt föra den fordom så mäktiges lik till sin hvilostad. I sin länstol vid en knyppeldyna satt Margaretha, enka efter myntmästaren Welam de Wyk, men numera omgift. Unge Welam de Wyk, hennes son af förra giftet, stod framför henne på andra sidan om knyppeldynan. Ynglingen var af en sällsynt skönhet och äfven i modrens drag syntes spår af, att hon fordom varit vacker, men dragen hade nu blifvit skarpa och hårda och hela figuren kantig. Mycken skärpa låg i hennes öga, men den var dock nu betydligt mildrad genom det välbehag hennes modershjerta måste känna, då hon blickade på sonen, hvars kraftfulla gestalt och lifliga drag talade lika mycket om helsa och styrka, som anletet om fägring. "Ja, i sanning", sade fru Margaretha, "den höga äran att få detta förnäma sällskapet i huset, hade man gerna kunnat vara af med. Jag är säker på att de, ehuru fångar, som nätt och jemt ha Hans Furstliga nåde att tacka för, att de sluppit med lifvet, dock tycka sig ha att befalla i huset. Åh ja, min gunstiga fru Ebba, har äran att känna det sturska Stenbockeblodet. Nu, sedan de genom tvenne drottningar kommit i slägtskap med kungahuset, tro de sig rätt sjelfva vara kungar." "Men, min mor, ännu förstår jag icke hvarför det Flemingska herrskapet skall hit i huset." "Mig synes lätt att förstå", svarade fru Margaretha sträft, "att fru Ebba Stenbock, Klas Flemings hustru och medhjelperska, som understått sig att försvara Åbohus emot Hans Furstliga nåde, icke kan få strafflöst drifva sitt ofog." "Icke frågar jag om den större eller mindre rättvisan af hertigens mått och steg, utan hvarföre dessa damer skola förvaras här i vårt hus?"
Följden häraf visar sig också tydligast i det förhållande, att hela Styrelsens embetsoch tjenstemanna-personal, med undantag af 4 personer, innehafva andra befattningar, hvilken omständighet otvifvelaktigt i större eller mindre mån måste hafva ett menligt inflytande i afseende på förvaltningen af tjenstebefattningarne hos Kongl. Styrelsen, — 407 — Rikets Ständers Revisorer hafva derefter erinrat, hurusom fångvårdskostnaden alltid komine att synas större, än den i sjelfva verket vore, så länge vid fångars användande till allmänna arbeten, fästningsbyggnader m. m., arbetsförtjenst icke linge, på sätt tillgår vid arbeten för enskilda bolag och personer, tillgodoräknas anslaget för fångars vård och underhåll. Och har Kammar-Kontoret, i afseende härå, trott sig böra endast upplysa, att Kongl. Styrelsen, uti skrifvelse den 22 Juni 1844, hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt om ersättning till fångvårds-anslaget för fångars användande vid ifrågavarande arbeten, äfvensom Kongl. Styrelsen, uti underdånig skrifvelse den 29 sistlicLne Augusti, härå fästat Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet. De högst betydliga summor, hvartill kostnaderna förfångtransport och fångbevakning uppgått, hafva ådragit sig Revisorernes synnerliga uppmärksamhet, i anledning hvaraf Revisorerne hemställt, det åtgärder måtte blifva vidtagna, hvilka, så vidt görligt vore, kunde bidraga dertill, att Statens utgifter under dessa titlar icke måtte uti fortsatt stigande uppgå till allt för höga belopp. Såsom en allmän erinran i afseende å denna anmärkning, får Kontoret framställa, a^tt ifrågavarande kostnader för åren 1842 och 1843 torde hafva synts högre, än för de föregående åren, af den anledning att, sedan Kongl. Styrelsen, från och med förstnämnde år, fått öfvertaga förvaltningen af Länshäktena, hafva de i nämnde hänseenden för hela fångvården i Riket belöpande kostnader i Kongl.
Lilkverspsrre, att f. d. Konungen, efter Committerades afresa ifrän Gripsholm, hade erinrat sig, det Hans Maj:t uti sitt fbrwar ägde sedan lägre tid ätskilliga Tyska Guldmynt, dem Konungen förgätit att wid inventeringen uppglfwa, och hwarfbre Konungen befallt Herr HofMarskalken att läka de samma uppwäga och derom lemna Commikterade underrättelse, till, följe hwaraf Herr Hof - Marskalken lätit Guldsmeden i Mariefred O. blsZrelius i närwaro af löfwerstarne Baronerne Lsri och Gustsf von Otter, uppwäga berörde Guldmynt, hwilket jemlikt ett af nyssnämnde Guldsmed den is t denna mänab utgifwlt betyg, det Herr Hof-Marstalstalken nu aflemnade, utgjort tillsammans 160 Ducater, och skulle detta uti upptecknings - instrumentet under Titeln Guldmedaillrr anmärkas» In sist em b. Greliua. Sluteligen tilläde Friherre Hjerta, att han trodde det slutsummorna af Bouppteckningen äfwen nu bär hade bordt af honom uppgifwas, men att sädant ännu wore honom omöjligt, emedan Boupptecknings instru - Den zo October. 463 l instrumentet kj förr än om nägra dagar hinner blifwa fullkomligen färdigt. Herr Lock utbad sig fä erindra, om icke de öfrige respcctivc Ständen borde genom en Deputation underrättas om Rilstcrskapet och Adelns beslut och äterremittera förslaget till SucceSstons-ordningen. Grefwe lrlö rnsr inwände, att detta tillkännagifwande ffnlle tämmeligcn wara utan ändamäl, sedan de andra Ständcn redan meddelat o^ att de den, na Successions» ordning gillat. Herr Lock förklarade, akt det alldrig kunde wara utan nytta, att meddela sina Mcdständer skäl, hwilka de torde hända ej sjclfwa erindrat sig.
Jag vågar derföre vördsammast yrka, att enahanda rättighet må blifva förutnämnde Fabriksidkare medgifven, och anhåller, att denna min Motion måtte till vederbörligt Utskott remitteras. Dessa trenne Memorial lades på bordet. Herr von Becker_, Carl Johan, hade inlemnat ett så lydande Memorial: Vid sistlidne Riksdag fästade Rikets Ständer deras uppmärksamhet vid den ofantliga skada sjön Venerns ojämna vattenhöjd och öfversvämningar förorsakade de Provincer, som begränsa densamma. Då företeddes ock de på Kongl. Majits Nådiga befallning af ÖfverDirectören och Riddaren Hagström på ett högst förtjenstfullt sätt verkstälde undersökningar om möjligheten att förekomma dessa öfversvämningar, samt planen till ett ofelbart vinnande af delta ändamål. »Atskillige förberedande åtgärder beslutades äfven, såsom, om jag rätt minnes, undersökning öfver vidden och beskaffenheten af den jordrymd, som vore bloltstäld för öfversvämning, samt egarnes hörande, huruvida de, med någon viss afgift för hvarje tunnland sådan jord, ville till företagets verkställande bidraga. Det förra lärer åtminstone inom Skaraborgs Län vara verkstäldt; men för det D e 11 12 December e. nit i8j sednare, eller jordegarnes hörande, afbidas, sorn jag tror, utgången af en anbefald, fast ännu icke fullbordad undersökning, huruvida företaget skulle vid stränderna af Götha Elf förorsaka någon skada. Af partiella yttranden öfver frågan bar man dock anledning nog frukta, det de vid sjöns stränder boende jordägare af Allmogen sakna både förmåga och förutseende, att genom någon uppoffring befrämja företaget; Ståndspersonernas bidrag skulle dertill icke förslå. Af sådan anledning, och för att icke se en sak af så vidt omfattande nytta alldeles förfalla, får jag vördsamt hemställa, om icke Rikets Ständer skulle täckas, att lill Kongl. Maj:ts Nådiga disposition ställa något, om ock ringa årligt anslag, på det företaget, deräst inga olägenheter kring Götha Elf deraf äro alt befara, må kunna, älven utan enskildes medverkan, åtminstone småningom och på flera år fullbordas.
I lös Hedervärda Bonde-Ståndet hafva Riksdags-Fullmäktigé från Calmare Län S'-tn Olansson och Jonas Joinsson uti serskilte Memorialer anmärkt, det en betydlig olägenhet skall deraf tillskyndas jordbrukaren, att han, vid anstäldt åtal mot honom angående försummad skjutsskyldighet, skall till förhör och svaromåls afgifvande inställa sig hos Konungens Befallnings" hafvande i Länet, i hvilket ändamål jordbrukaren ofta b:ifver nödsakad att företaga manga mils resa fram och åter, för honom medförahde vida större kostnad, än beloppet af de böter och öfrige ansvar, som för omfurmälte förBummelse kan honom åläggas, hvarigenom äfven det missbruk inöjeligen kan uppstå, att jordbrukaren, till undvikande af kostnaden och besväret vid berörde resä, söker att genom öfverenskommelse med Krono-Betjeningen få målet nedlagdt; på grund hvaraf Sven Mänsson yrkat, att alla frågor rörande skjutsförsummelse hädanefter må af Härads-Rätteme få upptagas och afgöras; men Jonas Jansson åter föreslagit vidtagande af den Författning, att mindre Krono-Betjente icke må blifva tillåtit, att utfärda kallelse till förhör hos Konungens Befallningshafvande, utan att de i stället borde vara skyldige a.tt skrifteligen författa de åtal, hvartill LagUtskottets Betänk an ilen. de finna sig befogade, som af dem borde tillställas den eller dem, hvilka de ämnade tilltala, hvarefter dessa sistnämnde skulle vid ansvar åligga, att inom åtta dagar, jemte återställande deraf, tillika aflemna skriftelig förklaring deröfver till Krono-Betjenten, hvilken sedan borde insända nämnde handlingar till Konungens Befallningshafvande, som då skulle äga att, efter förefinnacde omst ändigheter, antingen genast afgöra frågan, el er ytterligare förklaring, derest sådant vore nödigt, infordra, eller ock, om saken icke annorledes kunde utredas, Pärterne till förhör kalla.
Och fordrar uppfylld pligt och manlig handling, Af en och hvar, för att slå ut i blomma Kan broder Bengt ej underordna sig De högre lagarne för lifvet, är han Som bärer frukt för tid, ännu ej sedd. En usel man, och kan ej den han vunnit För honom offra sig, så älskar hon Sin egen lycka blott, men icke honom. Elfte scenen. DE FÖRRE. HÄRVED. KOL TYNNESON med FYRA VÄPNARE. SVENNER (med vin). HÄRVED Bengt lagmans stallare, Kol Tynneson! Han månde komma. BIRGER. (från fonden). HÄRVED Stigen in, herr Kol! (inkommer från fonden, följd (vid dörren). af fyra väpnare, bärande ett guldsmyckadt skrin). Min herre, lagman Bengt, sin ädle broder, Herr Birger Månsson, Sverges rikes Jarl, Och allsköns välgång. Sin helsning sänder vördesamt med Gudi, BIRGER. KOL Tack, och var välkommen! 106 Och får jag också fara hän med frid BIRGER. KOL. Från eder gård, hvad bud jag än må föra? Jag hoppas att J fören slika bud Att ej min vrede kan utaf dem tändas? Dock, hvad än hända må, vi vete skilja Den sände ifrån den som budet sändt, Och derför gifve vi er lejd att fara KOL. I trygghet härifrån, när eder lyster. Jag tackar eder derför, ädle Jarl! dessa frambära till Jarlen en bägare, och räcker sedan en åt Kol). Och nu en bägare tils välkomst tagen! Hell Jarlen! länge lefve han! BIRGER. KOL BIRGER (ger sina svenner en vink; (höjer bägarn). (de dricka och lemna bägarne till svennerna, som gå genom Nu är jag redo edert budskap höra. Min herre, lagman Bengt, i känsla af KOL. Stor tack! fonden). Att vara myndig man och herre öfver Till er, sin broder, sägande så här: En hvar af sina handlingar, mig sänder
Denna stambanas anläggning genom Södermanland bereder för öfrigt den väsendtliga fördelen vid uppgörandet och fastställandet af sagde system, att de norra landsorternas jernvägs-linier kunna ledas i de riktningar, industrien och rörelsen inom dessa orter kräfva, utan att afseende dervid behöfver fästas på en för dem mindre vigtig och angelägen jernbana utmed >Mälareslranden. I sjelfva verket föranleder vestra stambanans dragning söder om Mälaren inga andra förändringar uti hvad oftabemälde Kommitté föreslagit i afseende på de i frågaställda jernvägs-anläggningarne inom Södermanland och Nerike, än alt iden statsbana, som, enligt Kommittéens förslag, skulle åt vester fortsättas, i stället för att ledas i nordvest till Örebro, kommer all fortgå i nästan rak vestlig riktning till Hall$berg<oeh der sammanträffa med jernbanan mellan Örebro och Askersund samt fortfarande bibehålla samma riktning lill Hjulö, dit vestra stambanan, i händelse densamma, enligt Kommilléens förslag, skulle gå norr ora Mälaren, komme att från Örebro ledas i sydvestlig riktning. Utskottet Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62. 41 Utskottet har redan erinrat, hurusom vestra stambanans af Jernvägs-kommitléen föreslagna sträckning norr om Mälaren icke öfverenssläinmer med den af Kommittéen antagna grundsats, att stambanorna böra isynnerhet framdragas genom orter, som äro aflägsna från vatten-kommunikationer, samt icke affölja segellederna, utan endast beröra dessa vid sådana punkter, der den inre rörelsen för vissa orter finnes sammanförd. Deremot har både rörelsens och lokalens naturliga beskaffenhet medgifvil tillämpningen al sagde grundsats vid uppgörandet af förslaget i afseende på samma banas ledning söder om meranämnde sjö. Enligt detta förslag skulle nemligen vestra stambanan, sedan den öfvergått den landtunga mellan Mälaren och Östersjön, som genomskäres af Södertelje kanal, ledas i det inre, af Södermanland samt framföras genom de delar af denna provins och Nerike, hvarest sammanhängande vatten-kommunikationer saknas.
Maj:t befallde, att förnyadt förslag till Författning i delta ämne skulle af General-Tullstyrelsen utarbetas och så Bil. lill R. St. Just. Ombudsin, Emli. Ber. tleti 15 Jan. i834 8i så 'tidigt ingifvas , att det kunde linder årets lopp pröfvas och Författningen utfärdas, för att samtidigt med den nja Tull-taxan ifrån F1831 års början blifva gällande. Beslut om Författningens utfärdande futtadt den. Med hemställan i afseende på framtida reglering af HofStats pensioner. Anmäld d. 27 Mars s. å. Riks-Marskalks-Embetet skulle förståndigas, om ett sådant förslags upprättande, som Rikets Stander begärt. 117:0 Med anmälan, att någon anmärkning icke förekommit under den genom Siats-Utskottet verkställda granskning af i8a5 och 18 :6 årens räkenskaper för Lappmarks-Ecclesiaslik-fonden. Anmäld d. 27 Mars s. å. Vederbörande skulle härom underrättas. Ii 8:0 Angående Bankens vexlings-pris å ducater och annat guld. Anmäld d. 27 Mars s. å. Rikets Ständers hemställan bifölls; och skulle allmän Kungörelse i ämnet utfärdas. Angående emottagande af utländska myntsorter vid vexling al* Bancosedlar. Anmäld d. 27 Mars s. å.; och skulle allmän Kungörelse härom utfärdas. 1*20:0 Angående den af Rikets Ständer åtagna Bevillning. Anmäld d. 7 April s. å. Kongl. Maj:t befallde, att Rikets Ständers beslut angående bevillningen skulle i behörig ordning allmängöras, och behagade derjemte i afseende på Bevillnings-Förordningens verkställighet förordna: att, enär Kammar-Rätten hädanefter icke annorlunda än i besvärsväg och i några uppgifna fall kommer att pröfva Taxeringsåtgärder, samtlige Kongl. Majrts Befallningshafvande skulle genom Cireulaire-Bref förständigas om nödvändigheten deraf, alt Kongl. Maj:ts och Kronans Ombud. Bihang till R. St.
Han började hos stadens styresman, borgmästaren B**. Denne hade olyckligtvis stort sällskap hos sig samma afton. Då vår kandidat helt beskedligt gick uppför den stora, breda trappan, och frågade en der honom mötande kammarsnärta efter borgmästaren, trodde antingen denna, att han hörde till det bjudna sällskapet, eller var hon nog elak att vilja sätta den stackars fremmande musikanten, såsom han ibland på spe kallades, i stor förlägenhet; ty hon svarade endast: ”der!” och pekade på salongdörrarne. Som gästerna voro församlade i det inom salongen befintliga stora högtidsförmaket, hörde ingen Mannerstedts knackning. Han vågade således, efter något betänkande, att stiga in. Här syntes ingen lefvande varelse, utom ett par små flickor, fem à sex år gamla, hvilka stodo och betraktade några konstgjorda frukter, under innerlig önskan att de måtte duga att äta. De ljuslockiga englarne vände sig om vid det buller Frans förorsakade, och, alldeles obekanta med hvad som passade eller icke, sprungo de vänligt emot honom, såsom mamma lärt dem emottaga alla gäster, för att förtjusa dem och sedan införa dem till sällskapet. ”Kom, kom och följ oss!” bådo de skälmska ungarne. Mannerstedt, som hörde röster i nästa rum, ville draga sig tillbaka; men de små Evorna bådo så smekande, att han måtte följa med till pappa och mamma, som annars skulle blifva så ledsna och tro att Bertha och Hulda varit obeskedliga, emedan den fremmande herrn gått bort. Han kunde icke emotstå de oskuldsfulla budbärarinnorna af hopp och tröst. Han inbillade sig för några ögonblick, att han i detta hus kunde finna vänligt emottagande, och följde barnen. Dessa fattade honom en i hvardera handen, och sväfvade, som två ljusalfer, vid hans sida genom salongen. De stötte upp de lätt tillslutna dubbeldörrarne till förmaket, och nu stod han midt i en ofantlig samling af herrar och fruntimmer. De små ville draga honom med sig längre fram; men han gjorde sig hastigt lös, och bugade sig djupt, med en högt flammande rodnad på kinden.
Olägenheterna af de binder, hvilka genom nu anförda förhållande förorsakades för navigationen till och från Stockholm, vore naturligtvis så mycket större, som några limmars tvungna uppehåll kundé för seglande fartyg medföra en tidsförlust af flera månader, den der drabbade ej blott vederbörande rederier utan äfven lastegare och konsumenter, i afseende på verkställigheten af de upprensningsarbeten, som erfordrades för alt fartyg med 18 fots segeldjup skulle kunna gå den inre vägen eller öfver Baggens fjärden genom de af motionären uppräknade sund, hade, på sätt han för öfrigt upplyst, genom Vägoch Vattenbyggnads-styrelsens försorg, fullständiga mätningar och undersökningar redan år 1847 blifvit verkställda samt både hufvudoch profilritningar uppgjorda. De för utförandet af detta arbetsföretag erforderliga kostnader beräknades då uppgå lill minst ‘100,000 R:dr B:ko utom det belopp af 25,000 R:dr samma mynt, hvarmed bron öfver Skuru-sundet måste inlösas. Men i anseende till dagsverksprisernes och maleriaikoslnadernes betydliga stegring sedan sagde år. borde, enligt Byrå-chefens vid bemälde Styrelse, Ofversle-iöjtnanten O. Modig, i Mars månad sistlidet år derom algifna förnyade utlåtande, denna kostnadsberäkning okas med 50 procent; hvadan för ifrågavarande företag, som ansetts böra utföras och fullbordas under loppet af 3 år, uti åberopade utlåtande upptagits ett sammanräknadt koslnadsbelopp af 333,319 R:dr B:ko, deruti inbegripen ofvanberörde inlösningssumma för Skurö bro ; och har motionären derföre föreslagit, att Rikets Stän - 38 Slats-Uts/eottets Utlåtande N:o '158. der tnålle till Kongl.
Maj:t, på grund af någon Stads egna begäran, eller af andra förekommande skäliga anledningar, skulle antingen redan hafva beviljat, eller framdeles tillerkänna Landtmannen full och ovilkorlig frihet att till någon Stad införa och der till salu hålla färskt kött, bakadt bröd och dricka, en sådan Stad genast, om beviljandet före detta skett, men eljest året efter det, då en sådan införsels-frihet är medgifven, befrias ifrån erläggandet af den för samma stad i Tariffen utsatta afgift, och att underdånig Skrifvelse härom till Kongl. Maj:t kommer att afgå. I händelse af bifall till hvad Utskottet sålunda hemställt, torde stadgandet här - 6 Bil. till Bevillnings-Utsk. Bet. iV.o Stom jemväl böra intagas uti blifvande Bevillnings-Förordningen. De häremot afgifna Reservationer varda vördsamt bifogade. Stochholm den 20 October 1829. Reservationer: af Herr Cron: ”Tankledningen för deras åsigt, hvilka tro sig kunna anse Åccisafgiften vara jemförlig med grundskatt, förmår jag icke följa. För mig utesluter sjelfva idéen af grundskatt möjligheten att existera, der ingen grund eller fastighet gifves. Också har jag allt hittills ej hört omtalas grundskatt af någon näring. Äfven i detta fall komme således Bageri-, Bryggerioch Slagleri-näringarne att hänföras till de particuliera undantagen. Min bristande fattnings-förmåga må, vid detta förhållande, tjena till ursägt, att jag icke tror någon jemförelse emellan Salu-aceisen och grundskatt vara användbar” ”Ej mindre 1776 års Accis-Stadga, än flere äldre Stadgar i detta ämne, hafva Bil. till Bevillnings-ZJtsk. Bet, N:o 5i. 7 tvärtom öfvertygat mig, att accisen, lika med snart sagd t alla andra våra utskylder, primi Live tillkommit såsom ren bevillning. I sådan egenskap fortfor den ock, allt intill är 1809, beroende lill sitt summariska belopp af evelituela omständigheter.
Ex. ansåg sig böra hemställa, om R. o. Ad. behagade remittera denna motion, jemte hvad i anleda. deraf blifvit anfördt, till Stals-samt Allm. Resv.-o. Ekon.- Utsk:n; hvilket bifölls. Genom upphäfvande af tolag å de vigligasle trädvaror och dess nedsättning å stångjern och garkoppar hafva vissa städer, särdeles Stockholm, Götheborg och troligen äfven Gelle, lidit betydlig minskning i påräknade inkomster, en minskning, som komme alt ytterligare ökas, om ali utförselstull å sistnämda artiklar och således äfven tolag blefve tipphäfven. Visserligen hafva dessa städers inkomster af tolagen i allmänhet gifvit vida mer än hvad som vid dennas seduaste regleringar varit afsedt, men då denna inkomstkälla gifver tillgång lill nyttiga communala företag, som måhända eljest skulle lemnäs utan uppmärksamhet, torde man böra bereda ifrågavar. städer en billig ersättning på annat häll. Härtill kommer, att måhända nitet eljest skulle afsvalna alt bereda de lättnader för handel och rörelse, hvartill ifrågavar. städer väl äga skyldighet, men skulle sakna en sporre, dä en förut ingående betydande inkomst just af de varor, för hvars skuld nya anstalter behöfvas, komme att upphöra. Sålunda t. ex. besvärar man sig öfver, alt anstalterne pä Stockholms jernvåg för emottagande af jern äro så bristfälliga, att ofta från Mälaresidan med jernlast ankommande fartyg måst vänta hela 3 å 4 veckor, innan de fått lossa, ett uppehåll, som ej kunnat annat än fördyra kostnaderne för en varu-utförsel, hvilken, särdeles under närvarande tidpunkt, behöfver underlättas. 1 rikets städer, särdeles de största, bar i sednare lider fattigdomen bland de lägsta folkclassernc i en oroande grad tilltagit. En af de hufvudsakliga orsakerna torde igenfinnas i en tilltagande förtäring af bränvin.