Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelke ansell det der tillägget vara ett nödvändigt complement lill R. o. Adis förra beslut, icke motsätta mig detta, men det sker under det förbehåll, hvilket, om det är Den 27 Augusti e. m. 491 eli misstag, dessa Hrr torde vilja rälla, för alt icke inleda mig i en villfarelse), alt sedan R. o. Ad. densamma anlagil, likväl punkten l:o kan ord för ord godkännas. Det är nemi. godkännandet af denna lista punkt, som i mina ögon är af sä mycken vigt, ly den innefattar kärnan af förslaget; är den antagen, sä har man garantien bestämd till belopp och tid, vägens ändpunkter och dess berörande af Orebro såsom centralpunkt, gifne, och då kan man hoppas att vårt fädernesland ej längre skall blifva i saknad af detta, i andra länder med så mycken framgång anlitade sätt att lifva trafik och produktion: en större, genom hjertat af landet gående jernbana, ingredierande i eli ordnadt system för Sveriges inrikes kommunikationer. Gr. Sparre, Erik: t)vilken åsigt man än må hafva angide nödvändigheten af den clausul, som R. o. Ad. på förmiddagen, på framställning af Gr. Hamilton, beslöt, så måste det vara alldeles nödvändigt, alt, sedan denna clausul en gång är anlagen, det sednare beslutet ställes i öfverenskommelse dermed och att således R. o. Ad. bifaller den af Gr. Hamilton nu gjorda framställningen. Då härefter H. Ex Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge propos. nu först böra framställas å det af Gr. Hamilton under förmiddagens diskussion väckta och af H. Ex. nyss upläsla förslag, ropades ja, hvarpå II. Ex. hemställde om R. o. Ad. biföile att R. o. Adins blifvande beslut i anledn. af lista och följande momme i 2:dra punkten af StatsUtskis utlåt. Nio 340, må anses vara fattade under förbehåll att det bolag, som omnämnes i nvssberörde 2idra punkt, uphört alt existera. Härvid anmälde sig och yttrade Gr. Hamilton: Jag ber om ursäkt, om jag föreslår en liten förändring i redaktionen.
St., utan derom af Regeringen framställda propostr, i civil lagstiftningsväg beslutat temligen vigtiga förändringar, såsom t. ex. vid sista riksdagen utsträckande af jus representationis och afskaffande till någon del af de tysta förmånsrätterna, Regeringen ej funnit för godt att gilla dylika förändringar. Dessa prejudicater äro icke särdeles uppmuntrande, synnerligen då Regeringen vid denna riksdag för R. St. framlagt förslaget till civil lag, utan att ens bifoga Högsta Domstolens utlåt, deröfver. Ett sådant utlåt, lärer väl sedermera blifvit aflemnadt till LagUtsk. ; men Utsk. har ej behagat upplysa R. St. om Högsta Domstolens yttrande, och R. St. äro sålunda ännu i fullkomlig okunnighet om hvad de personer, som närmast måste verka på Regeringens beslut i justitie-ärender, tänka ang:de detta lagförslag. Enskildt har jag mig bekant, att utlät, ej lärer vara särdeles gynnsamt, och jag föreställer mig derföre ganska lätt möjligheten deraf, att, med den rådgifvande personal i justitias-ijrender, som K. M. nu äger, R. St, äfven om de vid denna riksdag hade medhunnit att granska och antaga lagförslaget, skulle fått se detsamma i ganska vigtiga delar afslaget, och att arbetet således varit förgäfves. Detta har varit en af grunderna, hvarföre jag ej så allvarligt önskat, att lagförslaget vid denna riksdag skulle komma att granskas, och hvarföre jag inskränkt mig till att begära den tahleau, Utsk. föreslagit i 2:dra punkten, endast något fullständigare.
R:dr 60,000: Alla utgifter, som i följd af den nya regleringen med armeens och dess beväringsmanskaps vapenöfningar, skulle uppkomma, äro nu här ofvan omförmälda. Den egentliga tillökningen, utöfver hvad nu varande förhållande redan kräfver, är sålunda: för stående arme'ens behof, ett ständigt anslag af R:dr 64,631: för beväringsmanskapet: till uppsättning af beklädnad, ett anslag för en gång af 130,200 R:dr, att utgå under åren 1848, 1849 och 18j0, med |:del årligen, eller R:dr 43,404: till reserv-förrådets kompletterande, ett anslag alt tills vidare årligen utgå med — 45,000: Summa tillfälligt anslag K:dr 88,400: Häremot skulle likväl genom samma reglering en betydlig minskning 1 utgifterna under 4:de hufvud-titeln efter hand uppkomma. Enligt den nu föreslagna planen äro nemligen, på sätt förut anlydt blifvit, Lif-beväringsregementet, Wermlands faltjägare-regemente, Hallands bataljon samt ena bataljonen af Jemtlands fältjägare-regemente för arméen obehöfliga och kunna alltså indragas, samt de för dessa regementen och korpser bestådda anslag, derefter användas för andra statens behof t. ex., lill aflöning åt nödigt befäl för sjöbeväringsmanskapet och dess blifvande stam. Derigenom skulle följande utgifter från 4:de hufvud-titeln försvinna, nemligen: Lif-bevärings-regementets aflönings-stat — Hallands bataljons dito ... — 3,560: • Transport 24,734: 16. -— hvartill komma af löneanslaget för Jemtlands Fältjägare-regemente förslagsvis ■—• 11,581: 16. — samt hvad af förslagsanslaget 12,000 R:dr till inqvaiteringskostnader i Stockholm på Lifbeväringsregementet belöper med — 3,600: Summa R:dr 65,600:
Som jag nu måste emot Rektorsemb:s dåvarande innehafvare, Theol. Professorn Hr D:r Melin anmärka såsom felaktigt, att han ej allenast underlåtit allt, hvad sålunda på honom ankommit till ordningens vidmakthållande och deu studerande ungdomens tillrättavisning, hvilket för den paternella och disciplinära myndigheten måste vara ett omisskänneligt åliggande, utan ock sjelf sålunda befordrat framgången af de obehörigen inkomna petitionerna, att han gjort dem till öfverläggningsämne hos Consist.; så följer häraf, att jag äfven mot Consist. samfäldt har att anmärka såsom obehörigt och felaktigt, alt uti beslutet afseende blifvit gjordt på meranämnde petitioner, hvilka, långt ifrån att såsom skäl för beslutet anföras, hade bordt blifva af Consist. ogillade och otillständiga förklarade. Hvad slutligen angår det skäl för beslutet, som Consist. hemtat från en af Hr Professorn D:r Melin såsom inspektor för de vid universitetet studerande adelsmän, afgifven förklaring, att han afsade sig all vidare inspection öfver klaganden; så synes mig antagligt, antingen att samma afsägelse skulle kunnat, utan åberopande af skäl, försiggå endast efter inspektors godtfinnande, i hvilket fall någon menlig verkan deraf för klagandens fräjd icke kunnat jjpkomma, eller ock att de skäl, på hvilka afsägelsen grundade sig, borde hos Consist. tagas i betraktande, när frågan blef om menlig verkan deraf för klaganden, och just det förhållande kom under pröfning, som till afsägelsen skulle hafva föranledt. Men i st. att från detta förhållande hemta skäl till den ifrågav.de afsägelsens befogenhet, har Consist. omedelbarligen fört sjelfva afsägelsen klaganden till last, såsom bevis för den brottslighet, af hvilken afsägelsens rättmätighet berodde. Kunde nu inspektor icke äga annat giltigt skäl att frånsäga sig inseendet öfver en student, än att denna förlorade eller uphörde att 102 Den 6 December. begagna sitt akademiska burskap; så borde frågan om detta burskap vara afgjord, innan inspektionen kunde nphöra.
Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. S. D. D. Vid föredragning af Bevillnings-Utskottets den 2 och 23 dennes bordlagda Betänkande N:o 22, angående stämpel-pappers-afgiften samt afgillen 422 Prot.-Utdrag den 25 och 26 Maj 1860. för stämpling af Tidningar, andra periodiska skrifter och tryckta afhandlingar, blef delta Betänkande tillika med de dervid fogade författnings-lörslag, af Ridderskapet och Adeln bifallet, med nedan omförmälda undantag, nemligen: \:o med anledning af Utskottets, nederst å sidan 6, förekommande hemställan beslöt Ridderskapet och Adeln, att bevillning för Fidei-kommiss äfvensom för gåfva af fastighet samt för testamente af fast och lös egendom med full eganderätt till sjelfva egendomen skulle från den af Ståndet, vid pröfningen af Utskottets Betänkande N:o 20, angående allmänna bevillningen, bestämda i procent förhöjas till 2 procent. 2:o Utskottets öfverst, å sidan 9, gjorda hemställan angående upphörande af tillverkning af stämpel-papper å hela ark, m. m. och i sammanhang dermed såväl § 2 som ock 17:de mom. af § 8 i förslaget till författning angående stämpel pappers-afgiften återremitterades. 3:o ifrån 3:dje mom. af § 3 i förslaget till författning angående stämpel pappers-afgiften uteslötos orden: och till taxering uppgifna. 4:o Utskottets å sidan 21 gjorda hemställan angående kartering af kontrakter samt den punkt i 6:te §:n af författnings-förslaget, som innefattar stadganden derom, äfvensom i sammanhang dermed yttrandet med anledning af en utaf Friherre von Paykull väckt motion, återremitterades.
Denna fråga beror endast och allenast derpå, huruvida Enskiften äro nyttiga, eller icke. Skiftesstadgan inverkar i detta afseende alldeles icke, emedan man, med hvad Skiftesstadga som helst, liar sett, att bidrag, varit nödvändiga, der Enskiften skolat verkställas; ända sedan i8o3 har Skåne haft 10,000 R:dr årligen. Skaraborgs Län har haft 3ooo R:dr och i sednare tider g å 10,000 R:dr, men delta har befunnits otillräckligt. Jag är af en helt annan tanka än Herr Ribbing, och jag vågar öppet yttra, att utan Enskiften kommer Skaraborgs Län aldrig att uppnå någon 'välmåga. Då de erforderliga kostnaderne härtill öfvergå den enskiltes förmåga, så inträder Statens skyldighet att lemna bidrag. Förut har till Skaraborgs Län och till Skåne ensamt åtgått 16,000 R:dr, nu är föreslagit 20,000 R:dr för de öfrige provincerne, och detta tyckes icke vara för mjfcket. Jag kan ej erkänna Herr Rosenskölds anmärkning, ty den gamla satsen, att ju mera man lånar, ju mera sätter man sig i skuld, måtte väl ännu stå fast. Den 29 Maji. 123 Friherre Palmstjerna , Carl Otto: Efter Grefve Posses sednare yttrande, återstår för mig endast, att förena mig med honom. Herr Rosensköld har trott, att nämnde anslag skulle befordra skuldsättning; jng tror åter, att det just förekommer Jordbrukarens skuldsättning. Det är af vigt, alt då författriingarne ålägga den enskilte kostnaden vid skiften, Staten äfven underlijelper, der den enskilta förmågan brister. Otillräckligheten af närvarande anslag är öfverflödigt bevisad, och med den nu föreslagna tillökning, smälter ändå summan snart bort i anseende till de många Provincer, hvarpå den skall delas; men det blir i alla fall någon hjelp. Tillfällen för Jordbrukaren att skuldsätta sig, äro redan så talrika, att jag icke anser någon vidare förökning i denna del vara af behofvet påkallad. Ändamålet med Enskiften, som är att förbättra Jordbrukarens ställning skulle förfelas, om de medförde ökade tillfällen och anledningar för honom att skuldsätta sig.
Ofta har man vid denna riksdag hört den klagan framställas, att det Utsk., som har sig ålagdt att granska och i vissa fall tolka grundlagarna, icke sällan uraktlåter att ställa sig densamma lill efterrättelse. Förevar, betänk, utgör ett ytterligare bevis för detta påstående. Det är nemi., enligt grundlagarna, Constit.Utsk:s pligt att föreslå sådana förändringar deruti, som äro högst nödiga, nyttiga och möjliga att verkställa. Den nu föreslagna grundlagsförändringen torde dock icke kunna hänföras till någon af nämnde kategorier. Jag instämmer derföre med Hr Cederschjöld i de anrnärk:r, han deremot gjort. Den lockmat, som reformernas ifrigaste motståndare nu sökt framställa för framskridandets vänner, har åtminstone icke på mig haft den åsyftade verkan, och jag kommer alltid att noga betänka mig, innan jag uppträder för att understödja en reform, som härleder sig fran detta håll. — Man vill tillskrifva liufvudstaden, såsom riksdagsort, orsaken till riksdagarnas öfverklagade längd. Jag har förr yttrat min tanka om olycksaligheten för landet af denna uttröttande långvarighet, hvartill våra riksdagar utdragas; men jag tillskrifver den ingalunda riksdagsorten, utan Representationens närvarande sammansättning, olämpligheten af de former, hvaruti den rör sig, samt obenägenheten hos Styrelsen att underlätta dess arbeten. Då man besinnar, huru ofta Representationen är i behof att, för behandlingen af riksdagsärenderna, hemta upplysningar utur embetsverken i liufvudstaden, finner man lätt, att riksdagarnas hållande i landsorten i sjelfva verket skulle förorsaka än större tidsutdrägt med dessa ärenders afslutande. Den erfarenhet, vi dessutom äga från de riksdagar, som blifvit hållna i landsorterna, lärer för öfrigt, enligt hvad jag förmodar, verka derhän, att det nu ifrågaställda grundlagsändringsförslaget åtminstone vid nästa riksdag förkastas. Ilen talare, som, till ådagaläggande af det ringa afseende i liufvudstaden fästes å landets interessen, åberopat R.
Kort ddrefter blef lion anställd som föreläsare af Sällskapet för slafvarnes befriande (the Anti-SlaverySociety). Men redan då blandade hon en god del af tal om sanihallets orättvisa emot kvinnan in i sina anti-slafveriföredrag, .hvilket ofta ådrog lieune förebråelse. på ' dessa förebråelser svarade hon: w J a g kan ej Jjiilpa det. Jag var kvinna innan jag blef abolitionist. l) J a g .måste tala för kvinnornas sak., I 3 ' i: edrilra Bremers resebref ffåm me rika, hennes Sedan författarinnan beskrifvit ett par talare, soin inledt mötet, fortfar hoii:. &gt;Nu framkom en p p p, som halsades med lifliga handklappningar: ett ungt Iivitt friintiminer i en enkel hvit klädniiig och bart. oprydt hår fraiiitradde liållande en mörk miilattska vid handen. De~iiia sednare hade varit slafvinna och hade nyss räddat sig ur slafveriet på .ett fartyg, där hon blifvit gömd. Det sBg väl ut då den unga livita kvinnan - miss Lucy Stoiie - rlckte ut sin hand öfver den svarta kvinnans hufvud, kallande henne ' syster ', och framstiillde lieiine soin en sådan för den församlade människomängden. Det såg val och vackert ut, och så kändes det nog af alla, att den livita kvinnan Iiär stod som den svartas beskyddarinna och van. Miss L U C ~ gjorde ock detta ratt väl, fullkomligt kvinligt, stilla och vackert. Hon fortgick sedan att berätta den förra slafvinnans historia, och talade ' ' ' l) Parti i N. Amerika inot slafveriet. ' öfver slafveriet en god stund med fullkomlig sjalfbeharskning, redighet i ton och åtbörder.2 Detta var 1850, d % Lucy Stone ännu stod vid b ö ~ j a n af sin bana.
Bil. till LagUtskottets Betänkande N:o a. ti Jemte det jag anhåller, att denna mia reservation må Utskottets Betänkande åtfölja, förbehåller jag mig, att, vid ärendets föredragning i det Riksstånd, hvaraf jag ar Ledamot, få mina åsigter ytterligare framställa och utveckla,’’ Herr Professoren Bexell var äfven fran Utskottets beslut skiljagtig , jemlikt afleronadt så lydande serskildt yttrande ; ”Då Högloflige Lagutskottet sträckt sin åtgärd utöfver hvad motionen åsyftar, och derigenom ökat vårt redan af många lagförändringär belastade och digra lagverk med ännu en ny, af behofvet alldeles icke påkallad , bar jag emot Beslutet mig reserverat och går nu att framlägga mina åsigter af den behandlade frågan. Grundande sin framställning på den klart uttalade öfvertygelse, att Kongl. Förklaringen den 14 Maji 1S05 deruti är tydlig och bestämd, att de Handlingar, som styrka förre egarens åtkomst, skola förete* förr än lagfart å öfverlåtelse af fast egendom får beviljas, går Motionairen att visa det för egande-rätten vådliga deruti , att någre Domare , vid saknad af åtkomst-handlingar, i tidningarne införa kallelse till dem, som vilja fastighets-öfverlåtelsen klandra och anse ute - jl2 Bil. till Lag Utskottets Betänkande N:o" st. blifvet klander så , som vore förra egarens åtkomst lagligen' styrkt.
Herman Oboms från Norrbottens län, om afskaffande af böter och skyldighet för rote-hållare att infinna sig vid liqvidations-möten; Hans Hanssons från Götheborgs och Bobus län, om förhöjning i arfvode åt gode männen vid landtmäteri-förrättningar; Petter Haraldssons från Elfsborgs län, angående förändringar uti nu gällande författningar om gårdfari-handel; Jöns Månssons från Malmöhus län, angående fjerdingsmans-befattningen; Tobias Linds från Bohus län, om utdelning af 2:ne exemplar af Kongl förordningar till hvarje kyrka; Lars Rasmussons från Götheborgs och Bohus län, angående ändring i tiden för väg-syners hållande; Nils Strindlunds från Wester-norrlands län, angående förmi iskning i tull-afgifter m. m. vid Öresund; Sone Perssons från Malmöhus län, om deltagande i fjercLngsmanstjenstens bestridande efter hemmantalet; Carl Tholssons från Skaraborgs län, angående beklädnrds-direktionernas vid indelda infanteri-regementen åläggande, att i Rik-ts Ständers hank insätta icke behöflige medel; Joh. Pet. Anderssons från Elfsborgs län, angående ftrbud mot försäljning af bränvin m. m. vid auktioner å landet; Johan Westermarks från Westerbottens län, om förhöjning i länsmäns, nämndeoch fjerdings-mäns traktamenten vid förrättningar; Johan Perssons från Kronobergs län, rörande b län vins-bränningen; Petter Haraldssons från Elfsborgs län, angåence ändring i nu gällande handels-ordning; samt Carl Nilssons från Östergöthlands län, om husbehof s-bränningens frigifvande under vissa vilkor. Prot.-utdrag den 4 Januari 484-8. Från Höglofl.
Skrifvelse, N:o 171. 415 varande riksdag uppgjorda statsreglering förblifver gällande, nämnde förening må, till understöd för sin Elevskola, fortfarande få uppbära ett årligt anslag af 1,333 R:dr 16 sk., mot enahanda vilkor, som hittills, nemligen alt föreningen, så vidt ske kan, verkställer utdelning af fruktträd och plantor till mindre bemedlade jordbrukare och, jemte behörig redovisning för berörde medel, lill Landtbruksakademien afgifver berättelse om antalet af de elever, hvilka vid inrättningen njuta undervisning, äfvensom rörande verkställd utdelning af fruktträd samt om öfrige föremål för föreningens verksamhet; hvilket Rikets Ständer bifallit. c) Hästafvelns förbättrande. 11 :o. I anledning af E. K. M:ts nådiga proposition den 15 November sistlidet år, angående särskilda lill åtskilliga förvaltande verk anvisade, inkomsters utbytande mot kontanta statsanslag, hafva indelta räntorna å ofvannämnde anslag, utgörande i kronovärdi 879: 1. 7. och i beräknadt markegångsvärde 6,211 R:dr 40 sk., blifvit indragne och i stället uppfördt ett till rundt tal jemnadt kontant belopp af 10,530 R:dr, så alt hela anslaget är upptaget till 30,530 R:dr i penningar samt 52 tunnor 16 kappar oindelt spannmål i värde, å 6 R:dr tunnan, 315 R:dr, eller tillsammans 30,845 R:dr. d) Undervisningsanstalter för slöjde?'na. 12:o. Uti den nådiga propositionen om statsverkets tillstånd och behof har E. K. M:t, på anförda skäl, behagat föreslå Rikets Ständer: a) att nuvarande årliga anslag till Techuologiska institutet måtte fortfarande utgå; b) att till inrättande och underhållande, företrädesvis i Stockholm och Malmö, eller ock efter E. K.
af Edholm, Herr 1) oktor Hulphers, kapten HjbrHerr f \ e1f3ltlh~rrn lin m. fl., hdka skriftligen dels lemnat virdefulla upplysningar och ilels uttalat uppmuntnnde ord af sympati för saken, hembiim hirmed ett hjertligt tack af Esscldc. f Fr+ scenen. Hur man gör godt. StMerpul i 4 aliisr al, l. Chorl. Edper. att jag aldrig sknfvit dig till ett ord OIII F ~ Kdgreiis I .Ifur n~an @ r wlb, sedan det i Iiöstns I&gt;lcf uppfördt p9 Nya Teatern. Ilet koninier sig deraf, att stycket fijr mig iir osympatiskt och att jag ogerna yttrar mig om sirlana literiira akter, der jag icke kan tycka helt om nagot. Keilan vid Ifisningen flet 118mda stycket 11s mig ett visserligen i flera scener gril) mide, men dock motl&gt;judaiiile intryck. Ilet iir utan trifvel skrifvet med stor talang, men det har laIiiiner, hvilka förtaga det djupare intresse, man skulle kiiiina erfara rid dess Iiisning eller bskii~lniide. Kraft och skfirp snmt en viss kamkeraii (le qrickhet iiro d c förherskande dragen i franist5llnitigen, hvartill kommer en betydande förniSgn a n utsöndra just det ston, som kr9fies för att ritt bjert frainhilln den Ssyftade tendensen snmt en stor koiist i stoffets anviinflande. Men Iivarje skymt af cljupare. försonande hiiiiior saknas. l ' llr det s h ~ a har f6rEn 119 sin öf \ .erfylda scen icke en v r i öfrig, för det goda den minsta möjliga. tinker man; det s r viil (IS det ratta, det sannu, som h31 skall iippvisas i Iieln sin orniitliga stringhet.
Uti en hos Bonde-Ståndet väckt och tili Stats-Utskottet remitterad motion har Riksdags-fullmägtigen Johannes Andersson från Elfsborgs län anfört, hurusom Kongl. Bih. till B. St. Maj:t under den 8 Mars 1859 fastställt Landshöfdinge-embetets i nämnde län deri 24 Oktober 1857 gifna utslag, hvarigenom hemmanet Fahlskog N:o 2 gästgifvare gården, | mantal, befriades ifrån en detsamma år 1826 origtigt påförd rotefrihetsafgift, som efter 3 dalers taxation från och med året 1855 till och med 1856 utgjorts med en sammanräknad summa af 107 R:dr 39 sk. 10 nst Banko eller R:mt 161 R:dr 74 öre; och enär berörde belopp af misstag kommit Staten till godo, har motionären hos Rikets Ständer hemställt om icke detsamma kunde till egaren af ifrågavarande hemman återbäras.
Min öfvertygelse är att större delen af bränvinsbränningen åtminstone på de mindre brännerierna kommer att bedrifvas med potäter. Dertill kommer äfven att man mångenstädes under vintern hopsamlar det foder som af kreaturen ratas och hvilket, eljest odugligt, genom tillsats af drank blifver en för ladugården sund och begärlig föda. Jag skall icke blott anse det för en orättvisa emot de laglydiga undersåter, som i öfvertygelse om att bränvinsbränning skulle fä begagnas under April månad endast brännt en månad på hösten, om bränvinsbränningen under April månad inställes; jag skulle äfven tro, att det vore oklokt. Det finnes intet, som mera är af vigt för all slags rörelse, än stabilitet i författningar, än visshet derom, att hvad som en gång blifvit beslutadt, kommer att ega bestånd, och en framställning af R. St:r i den syftning Ufsk. föreslagit befarar jag skulle i större delen af landet med missnöje mottagas. Jag förenar mig således med dem, som yrkat afslag på Utsk:s Betänk. Gr. Lewenhapt, Patrik Adolf: Jag hade visserligen icke tänkt att yttra mig vidare i denna fråga än jag redan gjort, om jag icke hade blifvit på sätt och vis upkallad dertill af en värd och aktad talare, som tillkännagifvit sin förundran deröfver att jag hvilken såsom Landhöfding begärt undsättning för mitt Den 4 Februari e. m. 373 län, likväl här kunna tillstyrka bränviiisbränning i April månad. Den värde talaren har städt sin upgift på Utsk:s Betänk. Jag anser att en felaktighet uti siffer-beräkningen i detta Betänk, ifråga om Hallands län har blifvit begången, men jag ansåg icke lämpligt pä förmiddagen uptaga tiden med att rätta detta misstag.
Då, enligt hvad förut blifvit omförmäidt, de årliga ulgifterne öfverstiga inkomsterna med 3,477 r:dr och detta belopp ungefär motsvarar hvad som utbetalas till åtskilliga embetsoch tjenste-mäns pensionering, har Utskottet ansett, att om till en början kassan befriades från denna utgift, anledning vore att förvänta, det Militiseboställskassans hittills fortgående förminskning skulle kunna förebyggas. Af sådan; orsak får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer medgifva, att den pensionsstat, till ett belopp af 3,510 r:dr 16 sk., hvarmed Militite-boställ.skassan för närvarande är belastad, må på allmäuna indragningsstaten öfverflyttas^ hvarjemte Utskottet hemställer, att Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse fästa Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att förvaltningen af denna kassa varder på det sätt ordnad, att sådana från densamma hittills utgående kostnader, som för dess egentliga ändamål äro främmande, måtte för framtiden undvikas. Stockholm den 31 Juli 1851. Stats-Vlskottels Utlåtande, R:o 296i Reservation: af herr Warn, hvilken såsom sin reservation upptog Rikets Ständers skrifvelse vid sistlidna riksdag, svar på då af Kongl. Maj:t i nåder gjorda framställning om öfverflyttande på allmänna indragningsstatcn af Militise-boställskassan betungande pensioner, hvilken af alla fyra Stånden biträdda skrifvelse var så lydande i „ Berörda missförhållande emellan inkomster och utgifter måste således otvifvelaktigt medföra fondens successiva aftagande och slutliga försvinnande. Då emedlertid Rikets