Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den andra propostn var af följande lydelse; den som vill att Const.Utskis förslag, det orden frii Ise och ofrälse skola utgå ur 4 §:n Reg.Frn, skall hvila lill nästa riksdag till grundlagsenlig behandling, röste ja; den det ej vill, röste nej; vinner nej, kommer för a4 H. 16 Den 17 April e. ra. slaget icke att hvila. Det torde kanske trötta R. o. Ad. att 6 gånger höra samma sak upprepas, och då jag uppläst 2tne propos:r, torde man tro att förhållandet är enahanda med de öfriga fyra. I alla fall äro de här till hands, ifall någon önskar se dem. Jag vill blott tillägga, att vid en af dessa omröstningar, som angick tillåtelse för Konungens rådr gifvare att vara tillstädes vid Ståndens öfverläggningar, äfven om de förre ej vore riksdagsmän, utföllo 42 nt'j emot 37 ja. Följaktligen är delta af Const.Utsk. vid denna riksdag framställda förslag af förstärkta Const.Utsk. med R. St:s rätt afsiaget. Hvad som lagligen och utan erinran kunnat göras med andra grundlagsfrågor, det lärer väl ock kunna göras med den ifrågavarande. Derefter säga värde ledamöter! Om Ständerne ogilla det förslag, som Const.Utsk. nu framlagt, så måste Utsk. inkomma med ett nytt, hvarigenom riksdagen skulle förlängas endast för detta ärendes skull, och de öfriga Utskln få sitta sysslolösa och vänta på del förslag, som ifrån Const.Utsk. skulle inkomma. Om Ständerne skulle hafva den oförsigtigheten att icke heller godkänna detta, så skulle man få vänta ännu några månader på ett tredje förslag, och så vidare fortfara, till dess man af ledsnad och hemsjuka slutligen antagit något. Jag tror ej, lika med en ledamot af Const.Utsk., att det äger in infinitum inkomma med nya förslag, emedan detta Utsk., likasom alla andra, är under lagen. Enligt densamma kan ett Utsk., vare sig i lagstiftnings-, beskattningseller önskningsfrågor, blott ivänne gånger inkomma med nya förslag i samma sak.
Då detta förhållande, äfvensom södra stambanans, i jemförelse med den vestra, större brutto-inkomster per mil, synes erhålla förklaring dels af folkmängdens olika täthet omkring de särskilda banorna, dels af folkmängdens fördelning utefter vägens längd och af den omständigheten, att de delar af de lardigbygda banorna, som blifvit för trafiken 14 Slals-Utskottets Utlåtande M 158. forst öppnade, varit belägna närmast de 2:ne större släder, hvilka utgöra de färdiga bandelarnes ändpunkter, torde det icke kunna med säkerhet slutas, att rörelsen å stambanorna skall komma att lemna ens så fördelaktiga resultater när banorna vidare utsträckas. Innevänarnes antal på tre mils afstånd å båda sidor om jernbanan utgör nemligen, för hvarje mil jernväg, från Malmö till Finjasjön 26,000, från Göteborg till Falköping 19,000 och från Falköping till Göta kanal 13,000. Från Finjasjön lill Nässjö utgör folkmängden endast 9,000, och från Göta kanal till Katrineholm likaledes 9,000, saint uppnår först emellan Katrineholm och Stockholm åter en summa af 1S,000 innevånare för mil. Deremot synes den erfarenhet, som redan vunnits, med temlig visshet gifva vid handen, att jernvägarne i vårt land, med det hittills använda anläggningssätt, endast sent kunna komma att gifva någon ersättning för de å dera nedlagde kostnader.
Värfnings-arispråk blifvit anstäldt på deri grund , att de eftéf hemkomsten iffåri kriget hvarken varit försedde med så kalladt Laga försvar, ellef krina iiäf sådant sig förskaffa 1 noret så kort tid , sorni Eöffattnirigarné utstaka, har jag den ii Februari nästledif år, uti underdånigt Memorial till Arméens Högsta Befälhafvare , Hans Kongl,' Höghet RföftPrinséri anmält detta förhållande i såsom ej allenast orättvist emot de Stridsmän , hvilka för Rikets försvär nyligen vågat Lif och Blod och j hemkomne på en årstid, då Allmogen dels hade minsta behof af arbetare, dels i Laga tid' sig dermed försett, utan egit föfvål» laride blifvit tjenstlösa, icke borde föfblaridäs med Lösdrifvare, sorn af vanart och lättja söka lyS ^Justitia Omludsm. EmbetsBeråttehtr* tillfällen att i sysslolöshet ligga Samhället till last; utan ock skadligt för den nu mera allmänt förbättrade Opinion om nyttan och nödvändigheten äfen rätt använd Conscription såsom det säkraste försvarsmedel för detta Land ; hemställande jag derföre till Hans JCongl. Höghets Nådiga pröfning j att hos Kongl. Maj:t anmäla behofvet af ett allmänt Påbud , hvarigenom de af ofvannämnde Manskap, hvilka till äfventyrs redan kunde vara dömde till krigstjenst, eller ställde under anspråk till sådan tjensts åtagande, måtte derifrån befrias, äfvensom att dylika anspråk ej måtte anställas eller upptagas emot någon person af berörde Manskap, förr än det vöre bevist, att han, efter nästinfallande Legostämma den I October 1815^ saknade Lagligt näringsfång.
Ehuru den ifrågavar. qvarnen och bron icke tillhöra Westmanland, har jag dock varit i tillfälle att bevittna det dåliga tillstånd, hvaruti både qvarnen och bron befunnit sig, under största delen af min lefnad, hvarom äfven det för en stund sedan upplästa syne-instrumentet vittnar. — Hvad Hr Rosenblad anfört kan jag icke gilla. Alt man en gång har misstagit sig, bör väl icke blifva något skäl att återigen begå ett misstag; och livart skulle det leila, om man genom en sådan nåd, som här är föreslagen, skulle uppmuntra hvar och en, sorn hade D c 11 3o M ;ij f. m. f.Ut ett gratial af Kronan, alt så ofullständigt och ilia upphvila sina åtagna förbindelser, att det allmänna derigenom skulle komma att lida. Så inånga Svenskar och Norrmän, sorn rest öfver den bron, kunna intyga, hvilken skam det är föi' Staten att låta den så förfalla som nu sker. På grund af allt detta, anhåller jag om R. o. Ad:s afslag på ifrågavar. betänkande. Hr Anckarsvärd, A u g.: Det äger sin fullkomliga riktighet, såsom har blifvit anmärkt, att afdelningen inom StatsUlsk. afslog ifrågavar. ansökan, men att detta sedermera, under ventilationen inom Utskts plenum, gjordes om, och alt de, som önskade ansökan, stannade uti minoritet af 5 personer, bland hvilka reservanten Jan Andersson säkerligen äfven var eo. Detta mäste bevisa, att omständigheter, som under discussionen uppgåfvos, voro så ömmande, att Utsk. ansåg sig böra ändra sitt beslut. Sammaledes tyckes det hafva gått hos K. M., ty genom sammanstämmande domar voro arfvingarne dömde att frånträda sitt arrende; men K. M. öfverlemnade icke desto mindre saken till R. St. för att af dem slutligen afgöras. Jag skulle äfven önska, att samma känsla kunde göra sig gällande inom den instans, eller R. St., som nu kommer att afgöra denna fråga.
Gratificationen för den Betjening, sorn ej finnes till årlig pension berättigad, hemställer Stats Utskottet, att till Kongl. Maj:t må i underdånighet öfverlemnas, att af den för samma tid belöpande besparingen utaf Högstsalig Hennes Maj:ts Underhålls - Summa, desse Utgifter låta bestrida. Hvilket allt vördsamligeri underStälles Riksens Höglofl. Ständers afgörande. Stockholm den i Julii 18 13. N:r 331. Riksens Höglofl. Ständers Stats • Utskotts Utlåtande, angående Rosersbergs Kungsgårds öfverlemnande till Kongl. Maj. ts Nådiga disposition. tinder den 22 i nästledne månad har Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagat till Stats-Utskottet remittera ett Anförande af Herr Grefve Posse, Clae Fredrik, så lydande: 'Såsom en följd af <len högst beklagliga och smärtande, Hennes Majit Enke-Drottningens hastiga bortgång, tillkommer det Riksens Höglofl. Ständer, att, jemlikt deras vid denna Riksdag fattade Beslut, förordn-a om disposition af Rosersbergs Kungsgård. Suits-Utskottefs Betänkandert. aooj Jag får i anledning deraf vördsamt hemställa och föreslå, det Riksens Höglofl. Ständer i underdånighet erbjuda dispositionen af ifrågavarande Kungsgård, jemte den af Riksens Ständer vid denna Riksdag dertill anslagne årliga undeihalls summa, till Hans Maj:t vår nuvarande regerande Allemådigste Konung för hela D ss lifstid. Jag anser, att Riksens Höglofl. Ständer genom en sådan åtgärd uppfylla hvad Högstsalig Hans Majit Konung CARL XIII önskat kunna sjelf göra, såsom ett ytterligare bevis af sin lifliga erkänsla mot den Furste, som förljufvat dess lefrtads afton och gifvit de mäst de öfvertygande bevis af den utmärktaste sonliga kärlek ,. hvarom Högstsalig Hans Majit Konungens yttersta vilja och Testamente lemna dö mäst öfvertygande bevis.
Uti 5o §:n Reg.- F:n och .3 §:n Riksd.Ordn. finnes uttryckt, alt det är Konungen, som skall göra del, hvilket jag, på samma grunder, som den siste värde talaren anfört, finner både lämpligt och passande; hvadan jag, för min del, qvarblifver vitl det ganda stadgandet, desto hellre som, enl. det nya stadgandet, fullmäktige skulle uppträda, icke såsom de der råd gifva, utan såsom de der hade beslutande-rätt jemte Konungen, hvilket vore en ny åsigt att styra Konungariket Sverige, främmande för de grunder, hvarpå Sveriges conslitulion är byggd, och enligt hvilka Konungen bö'r äga ansvariga rådgifvare, som Konungen äfven äger uti Sitt Statsråd. Alt Konungen samråder med fullmäktige om riksdagsorten är lämpligt, men att desse fullmäktige skulle uppträda såsom ett slags medregenter, kan adlig hafva varit grundlagsstiftarnes mening, att domina efter den anda, som går igenom hela denna lagstiftning. Jag är icke af samma tanke som Frih. Gederström i afseende på sättet att behandla grundlagsfrågor, hvarföre jag tillstyrker att R. o. Ad. måtte såsom dess gemensamma tanke förklara, att förevar, förslag är lika obehörigt som onödigt. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Hr Lefreåi har ganska rätt deruti, att 5o §:n Reg.Fm bestämmer hvem som skall utsätta en annan ort än hufvudstaden för II. St:s sammanträde, när så behöfves; men deremot anmärkte Gr. Spens, uti hvars åsigt jag förenar mig, alt ingenstädes i grundlagen finnes bestämdt hvem som skall afgöra, huruvida sådana omständigheter inträffat, som hindra riksdagens utsättande i hufvudstaden. Det är just det fallet, som icke är i grundlagen utsatt och som föranledt Const.Utsk. alt afgifva ifrågavar. förslag. Om det skall vara någon mening med att fullmäktige i Banken och Riksg.cont. skola yttra sig, så måste de älven äga rättighet att deltaga i beslutet; ty att fullmäktige blott skulle yttra sig öfver frågan om lämpligaste stället för R.
JustitieStatsMinistern, R. o. K. af K. M. O., OrdensKansleren, m. m., Herr Grefve Mathias Rosenblad, uti de mål, hvilka äro omför rnälda i lista och 2:dra punkterna; H. E., StatsMinistern för Utrikes ärendena, R. o. K. af K. M. O. m.m., Herr Friherre Gustaf Nils Algernon Adolf Stjerneld, uti alla tre punkterna; H. E., f. d. StatsRådet, R. o. K. af K. M. O. m. m., Herr Grefve Carl Axel Löwenhjelm och f. d. StatsRådet, R. o. K. af K. M. O. m. m., Herr Friherre Gustaf Fredric Åkerhjelm, uti Irsta och 2:dra punkterna; StatsRådet, R. o. K. af K. M. O. m. m., Herr Friherre Johan Lagerbjelke, i 2:dra punkten; f. d. StatsRådet, numera Presidenten i Kongl. BergsKollegium, K. af K. N. O. m. m., Herr Friherre David von Schulzenheim, f. d. StatsRådet, K. af K. N. O. m. m., Herr Grefve Carl Gustaf Hård och f. d. StatsRådet, nu mera GeneralTullDirektören, K. af K. N. O. m.m., Herr Friherre Carl Henric Gyllenhaal, uti lista och 2:dra punkterna; StatsRådet, R. af K. N. O. m. m., Herr Albrecht Elof Ihre, uti 2:dra och 3:dje punkterna; f. d. StatsSekreteraren, nu mera Presidenten i Kongl.
Enligt stadgandet i denna § åligger det Konungens Befallningshafvande alt så tidigt hos Stats-kontoret reqvirera erforderligt förråd af stämpladt papper, alt tjenligt tillfälle till papperets afsändande, helst sjöledes, må kunna begagnas, vid äfventyr att ersätta Ki ■onan den högre kostnad, som genom en uteblifven (idig reqvisition åsladkommes; men om icke desto mindre af oförutsedda händelser en större åtgång af stämpelpapper af en eller annan värdesort skulle inträffa och behof deraf så hastigt uppstå, att sjölä - 14 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 135. genhet ej hinner afbidas må, när E. K. Maj:ts Befallningshafvande sådant begära, afsändning med kronoskjuts genom Stats-kontorets försorg verkställas. Som Rikets Ständer ansett den utväg att till landsorterna försända stämpelpapper, hvilken genom de i sednare tider tillkomna jernvägarne uppstått, icke böra lemnäs obegagnad, hafva Rikets Ständer här infört stadgande derom, att nämnde utväg, der så ske kan, bör begagnas framför den att för ifrågavarande ändamål begagna kronoskjuts. Vid föreskriften om vården af del stämpelpapper, som till Ränterierna försändes, hänvisas i nu gällande kungörelse angående stämpelpappersafgiften till 5:le punkten af Kongl. Kungörelsen den 14 Mars 1832. Detta stadgande hafva Rikets Ständer ansett lämpligt att i den blifvande författningen om stämpelpapper intaga. § io. 1 denna § föreskrilves, bland annat, alt Häradsskrifvare eller den, som mantalsskrifning förrättar, skall tillhandahålla allmänheten slämpelpapper till salu. Detta stadgande tillkom på den tid, då hyresoch arrendekontrakter skulle vid mantalsskrifningarne företes, försedda med stämpelpapper.
Af den 11 dennes i anledning si val af Biksdags-Fullrnägtigens för Malmö Stad Herr H. A. Falkmans hos Vällofl. Borgare-Ståndet ingifne Memorial, om lindring i allmänhet uti Inqvarterings-besväret för de Städer, der ständige (jarnizoner äro förlagde, men särskildt för Malmö Stad, i afseende pä betalningen af det lån som vid 1812 års Urtima Riksdag blifvit Staden beviljadt, till uppbyggande af Casserner och Stall för 3:ne derstädes förlaggde Esqvadroner af nu varande Cederslrömska. Kongl. Husar.Regementet, sorn, i anledning af Riksdags-Fullmagtigens för Staden Ystad, Pierr Haaks hos Välloflige Borgare-Ståndet väckte motion, angående det, vid 1815 års Urtima Riksdag, nyssnämnd© Prot. Utilr. d. 24 Febr. l8i8i 147 Stad beviljade Län till Lassern.Byggnader för de derstädes då förlaggde a:ne Esqvadroner af ofvanberörde Husar-Regemente. 2. Af den 12 dennes, öfver de af Herrar Mart. Thunell och TI. W, Eckhoff hos Välloflige Borgare-Ståndet Särskildt irtgifne, ofch derifrån till Stats-Utskottet remitterade Memorial, angående ersättning för de förluster, som Svenske Medborgare under de senare Krigsåren måst vidkännas, genom Skeppsuppbringningar af de Utländske Magter med hvilka Sverige varit i fred-J ligt förhållande. 3. af den 12 dennes, öfver Herr LandshöfJ dingen Friherre jffocks motion om Löners an-] slående för Läns.Notarier och Lands - Contoirister. 4. af den 16 dennes, i anledning af Kongl; Maj:ts Nådiga Proposition rörande medels utseende till bestridande af kostnaden till Högst-salig Hans Maj:t Konung CARL XIlLs Begraf-1 ning. 5.
— Fl äste-Ståndet d. s4 • Borgan St3ndet d. a4 —- — , Bonde-Ståndet d. 2 Mars — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om upphäfvande af förbudet emot bruk och nyttjande af öfverflödigt Silfver. E. K. M. värdes i Nåder tillåta Riksens Ständer att fästa E. K. M:s Nådiga uppmärksamhet på en hos Riksens Ständer framställd fraga om upphäfvande af Kongl. Förbudet den 2 Augusti 1800 emot bruk och nyttjande af öfverflödigt Silfver. Högstberörda Nådiga Förbud har haft för ändamål att vid den förmögenhets-afgift, sorn Riksens Ständer under 1800 års Riksdag åtagit ■sig till k redit-sedlarnes inlösen och realiserande, bereda tillgång för Riksens Ständers Bank på. behöfligt Silfver för den tlllstundande realisationen. Detta hufvudändamål har nu mera upphört. — Riksens Ständer anse Förbudets fortfarand® så mycket mindre lämpligt, som, i deras tankas 96 Underdåniga Skrifvelser. ett större förråd af Silfver, som tillika innehar en redbar förmögenhet, merendels alltid, åtminstone i de lägre Samhällsklasserne, ger tillkänna en omtänksam och sparsam hushållning, vid hvilken ej bör dem förmenas den tillfredsställelsen, att, till ett uppmuntrande efterdöme, offentligen framställa frukten af sina mödor och sin sparsamhet. Skulle åter ett större förråd af Silfver anses såsom öfverflöd, så vore detta öfverflöd det enda, som Riksens Ständer högeligen önska spridt kring alla Rikets Landsändar. Dä for öfrigt sådana Förordningar, hvilka, lika med den ifrågavarande, uppenbart och opåtaldt öfverträdas, leda till förakt för både Lagstiftande och Verkställande Maktens åtgärder och således äro högst skadliga för Samhället, ega Ri ksens Ständer deruti, utöfver förut anförda skäl, en ökad anledning till den underdåniga önskan, de nu hus E. K. M. anmäla, att Kongl. Förbudet emot bruk och nyttjande af öfverflödigt
De af motionären anförda förhållanden synas väl utmärka, att provinsen Helsingland torde hafva behof af egen Veterinär-läkare; men då, såsom motionären antydt, någon viss station för den föreslagno nya läkaren ännu ej är utsedd, samt Utskottet icke är i tillfälle att derom afgifva förslag, har Utskottet, med afseende å det mindro fullständiga skick, hvari frågan sig sålunda befinner, ansett sig icke kunna motionen till bifall hos Rikets Ständer förorda. 7l:o. Vidare harrgenom en i Bonde-Ståndet väckt motion Riksdags-fullmägtigen Lars Olsson från Stora Kopparbergs län till Rikets Ständers behjertande framställt den brist på nödigt läkarebiträde inom Wenjans socken, som, enligt hvad 124 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. motionären anfört, borde göra donna jemväl af naturen i så många hänseenden vanlottade församling till ett värdigt föremål för Rikets Ständers välvilja. Med en folkmängd af mer än 1,700 personer samt på ett afstånd af 91 mil från närmaste läkarestation och 5V mil trän närmast boende examinerade barnmorska, kunde den fattiga församlingens medlemmar vid inträffande behof svårligen erhålla läkarohjelp, när den som bäst behöfdes. Detta hade ock, såsom en längre tids alltför sorgligt vunna erfarenhet bekräftat, vållat, att flera menniskolif, i brist på läkarevård, gått förlorade. Med stöd af dessa förhållanden och då det mest trängande behofvet skulle, åtminstone i någon mån, kunna afbjelpas genom anställande inom församlingen af en barnmorska, men församlingen saknade förmåga att sjelf helt och hållet aflöna en sådan, har motionären, under åberopande af sina kominittenters derom allmänt uttalade önskan, anhållit att Rikets Ständer måtte anvisa ett årligt anslag af 150 R:dr, att användas till bidrag för aflönandet af en examinerad barnmorska inom förberörde församling.
För min del skulle jag önska, att delta godtycke blefve slut och att man måtte, så att säga, en gång för alla besluta alt priset på kronans räntespanmål, eller hvilka räntepersedlar det våra må, skall beräknas efter medelpriset under 10 eller 15 år eller hvilket antal man vill utsätta. Elifva dessa tal en gång bestämda, så slipper man att vid hvarje riksdag hålla sådana öfverläggningar som nu. Man vet då på förhand att ett visst medeltal skall tagas till efterrättelse. Delta införes i statsregleringen och dermed väl. Sker det icke, så går det på samma sätt sorn hittills alt, genom våra godtyckliga beslut, riksg.-kont. antingen får emottaga öfverskott å ena sidan eller fylla bristen å den andra. Jag skulle önska att något sådant blefve en gång föreslaget af StatsUtsk. och bestämdt af R. St. Men denna tanka yttras såsom jag förmodar här första gången och således är det måhända förgäfves att fördenskull 33* 516 Den 16 Februari f. m. yrka återremiss. Men jag skall ytterligare göra Iivari jag kan för att bringa dessa beräkningar till någon stadga, om bon än icke kan vinnas denna gången. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade godkänna den af Utsk. föreslagna beräkning af afradsspanmålen, samt förklarade, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, att han trott sig finna att ja härvid varit öfvervägande. 3:o Kronotionde-spanmälen. lista moni., angide de af denna tionde-spanmal, till vissa personer, stater oell inrättningar utgående indelningar. Hr von Hartmansdorff: Jag gör här samma anmärkn., sorn förut i afseende på spanmålsberäkningen och säger henne en gång för alla, för alt ej besvära Ståndet med upprepande deraf i afseende pä andra poster, som efterfölja och innehålla spanmal. R. o. Ad. godkände Utsk:s i detta mom. afgifna förslag. 2:dra morn., ang:de den del af kronotiondespanwd/en; som är kronan behållen.
Det årliga smide, hvarefter denna Skatt beräknas, är: vid Lenfsta med Carlholm, 2,000 Skeppd, vid österby i,5oo; vid Gimo 3^5; vid Strömsberg i,65o; vid Ullforss i,45o; vid Söderforss r,600; vid Wattholma 700 och vid Elfkarleö i,85o Skepd. hvarföre Hammarskatts-afgiften, enligt Taxa, under sistlidet år, utgjordes, af Leufsta jemte Carlholm, med 65o Rdr, af Österby med 487 Ridr 24 sk., af Gimo med 121 R:dr 42 sk. af Strömsberg med 495 Ridr, af Ullforss med 435 R:dr, af Söderforss med 480 R:dr, af Wattholma med 169 Rulloch af Elfkarleö nied 370 R:dr Banco. För de 5 sista åren sammanräknade, utgjorde denna ordinarie Skatt af alla ofvannämnde Bruk 14,988 R:dr 42 sk. Banco. Dessutom skola Recognitions-Verkcn Leufsta, Österby och Gimo betala, för fritt smide, utöfver Hammarskalteu, årligen 1,200 R:dr Banco tillsammans, hvaraf Lufsta och Österby Bruk erlägga hvardera 533 R:dr 16 sk. och Gimo jemte Rånäs Bruk i Stockholms Län 266 Ridr 32 sk., eller hvardera i33 R:dr 16 sk. Banco.
Landtm, yttrade, att efter fulländad votering plenum kornnie att slutas, i fall R. o. Ad. då sådant medgåfve. -pr D e n 23 J u 1 i e. m. 65 Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, sora följer: Ja — 84. Nej — 9. Under voteringens lopp hade H. E x. H r G r. o. Landt ra. bortgått samt lemnat klubban åt den äldste närvar, ledamoten af R. o. Ad., Gr. Lewenhaupt, Gust. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Torsdagen den t?4 Tuli i834. Plenum kl. 9 f. m. Afgick under anförande af Gr. Posse, Arv., den af R. o. Ad. förliden gårdag beslutade deputation till de öfriga RiksSt., hvilken borde meddela dem R. o. Ad.’s i anledn. af BancoUtsk:s utlåt. N:o 17 fattade beslut. Frih. Boye, Ludv.: Frånvar. i går eftermiddag, då voterrsprot. justerades, hade jag icke tillfälle att då emot R. o. Ad:s beslut anmäla min reservation, och anhåller jag nu få densamma till prot. nedlägga. Med all aktning för pluraliteten är det min tröst, att en upplyst efterverld, som emottager beslutets följder, skall döma emellan pluraliteten och mig. Upplästes till justering pleniprot. för d. 4 dennes. I anledn. af den i början af nämnde prot. förekommande reservation af Frih. Rantzou anmälde sig Hr af Ekenstam, Isr., och uppläste följande: Då jag d. 4 dennes anmärkte en uppgift i Hr Frih.
Fåhreeusafguf, den 19 Juni 1845, såsom Civil-protokollet i Stats-rådet för samma dag upplyser, underdånigt utlåtande angående denna angelägenhet, och vidkommande först konvoy-kommisariatets yttrande, att, vid ersättningsbeloppets bestämmande, afseende borde göras på antalet och storleken af de fartyg, med hvilka hvardera marinen i den förenade expeditionen deltagit, så att de 2:delarne blott k ömme att beräknas af den kostnad, hvartill ett, det norrska till storleken motsvarande, svenskt fartyg uppgått under den tid det norrska med det svenska varit tillsammans, ansåg Departements-chefen sig ej tillkomma att bedöma, huruvida Kongl, brefvet af den 30 Juni 1832 från en sådan förutsättning utgått. Ordalydelsen i detta höga beslut gufve ej bestämdt anledning dertill; och då det borde antagas att, om ett sådant vilkor varit afsedt, det ock uttryckligen skulle hafva blif vit betingadt, men detta icke skett, fann Departements-chefen sig på denna grund ej ega anledning tillstyi'ka nedsättning i det yrkade ersättningsbeloppet'. Vidkommande dernäst, huruvida Kongl. Maj:ts beslut af den 30 Juni 1832 varit grundadt på dåvarande förhållande emellan de begge rikenas ömsesidiga bidrag till konvoy-kassan, fann Departempnts-chefen sådant vara ostridigt, oell af herr Stats-ministerns för utrikes ärendena embetsskrifvelse till norrska herr Stats-ministern tillfyllest bestyrkt. Men, om äfven, ur moralisk synpunkt, skäl kunde framställas för den mening, att, sedan hufvudsakliga grunden för ersättningens bestäramaade blifvit rubbad, ersättningens belopp äfven borde i jemförligt förhållande minskas, ansåg Depar - 22 Fon$titutions-l7tskotlets Memorial, N:o 4. temenls-chefen likväl, enär Kongl, brefvet den 30 Juni 1832, ehuru under tiden förändring af det norrska bidraget inträffat, oförändradi var gällande, då expeditionen år 1837"1 egde rum, sig icke heller i detta hänseende ega fog att tillstyrka den tillämpning konvoy-kommisariatet påyrkat.