Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den i5 Augusti f. m. Jag hav då äfven vant mig vid den tanken, att det, i stället för alt vanvårdas, bör på allt salt vidmagthållas. Men huru missvårdar man det icke, då man synes liknöjd för möjligheten att blottställa beväringen för det fordna landtvärnets rysliga öde, att frysa ihjäl, och då man likasom tvingar det till modlöshet. Frih. baab har, med sin militära ljenstrpanna-erfarenhet, erinrat oss om vigten af det intryck, ynglingen erfar vid sitt första inträde på den militära banan, huru modlös ynglingen blir, om han, vid första inträdet på soldatbanan, skall kläda sig i trasor. Jag anser, med flera ledamöter som här yttrat sig derom, för ett oeftergiflig! vilkor för försvarets bestånd, att nationalbeväringen ordentligen beklädes och behörigen öfvas. Den hushållning, som under namn af besparing synes i denna fråga vilja göra sig gällande, anser jag ganska farlig och nästan brottslig. Jag anhåller om propos. till bifall till det af reservanterna föreslagna anslag 54,ooo r:dr. Hr Rothlieb, Axel Fredr., förenade sig med Frih. Boye. 1 Hr Tham, Wolrath: Att brist vid denna riksdag skall finnas i de förut beviljade anslagen till ammen och dess materiel, förvånar mig icke; motsatsen skulle väcka min förundran. Jag påminner mig lifligt den saknade representant, som vid förra riksdagen förde ordet i StatsUtsk., och jag påminner mig hans yttrande på denna bänk. Då fråga var om anslag till materielen, tillräknade han Regeringen såsom ett stort fel, att den icke begärt fulla behofvet. Felet är, sade han, att Regeringen icke framlägger fulla behofvel, och erfarenheten skall visa, att Regeringen skall blifva tvungen vid nästa riksdag att åter framkomma med begäran om förökadt anslag. Hans förutseende är bekräftadt. Jag vill icke inlåta mig i någon undersökning, huru materielen blifvit vårdad och skött. Jag behöfver det icke, ty jag litar på de män, som sköta det, och på de ledamöter, som yttra sig i denna sak.
St:s önskningar skall kunna komma alt äga rum, på den grund alt icke rådgifvarepersonalen vore så fulltalig sortt deri börde värd, och Utsk. bar trott att delta äfven Vöre ett sätt att undanrödja missförhållandet statsmakterna emellan, derigenom att äfven möjligert ganska likgilltiga frågor i öriskningsväg kunde Vinna den vigt rich det afseende, Sorn den andra statsmakten finner lämpligt. Detta har varit grrinderi oell utgångspunkten för Utskis tillstyrkande, och jag kari för min del icke anse mig öfverbevisad genom Hr von Harlmansdorffs anförande derom, att Utsk. i denna del skulle hafva misstagit sig. Del anförda citatet, som skall Den i December. *7 skall linga på Ståndets bord rörtde färgen på armeens byxor, (är jag erkänna alt jag icke liar lillg bi kant; Jag båticke, tagit kännedom af detta betänk, men det förekommer mig i alla fall, att ehuru detta betänk, i det afseende att det angår färgen på byxorna kan vara af mindre vigt, blir det icke så helt och hållet utan vigt, om derigenom en besparing kan uppkomma för rustoch rotehållare, hvilka måste bekosta beklädnaden. Föremålet är således icke likgiltigt, 0111 också blott den alJraringaste besparing derigenom kan vinnas. Jag påstår derföre icke, alt denna önskan hade behöft framställas, eller att den är framställd på ett sådant sätt alt den bör vinna afseende. Derom uppskjuter jag mitt omdöme, efter jag, såsom jag redan haft äran nämna, icke tagit kännedom om sjelfva motionen, men jag anser icke deruti ligga någon bevisning emot Utsk:s förslag i denna del. Jag lager mig således friheten begära R. o. Ad:s uppmärksamhet på huruvida R. o. Ad. kan anse Utsk. hafva misstagit sig i det förslag, att R. St:s önskningar i allmänhet har blifvit upptagna. Derunder kan visserligen komma att inbegripas önskningar af mer eller mindre vigt, men åt dem, såsom utgångna från R. St., torde dock bos K.
R:dr. sk. r Inbalancerade Interessen från Ar 1822 ■ —* —• «— Capital-Afbetalningar på 5 proC.-ts Länet —• — •—- —* —• -—. D:o d:o på 6 proGts d:o •—• •—• Obligationer, utfärdade till Liquiderande af Fordringarne hos Franska Regeringen. Detta Ar förfallande Interessen å Riksgälds-Contoirets Obligationer Ränta å det så kallade Discont-Lånet i Banquen —• — —- —- Anslag, som skola utgå utaf Beviliningen till H. M:t Konungen, Stats-Verket, och Banquen, lika med förra-åren —• — —• — Aflöning och Omkostnader samt förmodad Förlust på General-Assistance-Contoiret Riksdagskostnader circa •—- —• ■—■ —- —• .— På det mindre Credit!vet uttagne —■ —■ •—• 44>°°o 44 2,000 1 5,000 31 5,00c 7 6,000 30.000 2,366,000 70.000 150,000 8,000 Sumnij 3,516,000 — Tab. N:0 2. Provisionel Calcul öfver Riksgälds-Contoirets Financiella ställning vid slutet af år 1823, med iakttagande af de förändringar deruti emot det tryckta Utdraget af igaa års Bokslut, som af föregående Calcul öfver Inkomster och Utgifter härflyta; upprättad till utrönande af den Summa, sorn skulle komma att å Riksgälds-Contoirets Discont-skuld till Banquen afskrifvas. SK.ULDE R. ivo Emot Obligationer ä 6 proC:(s Ränta, efter betalning af 15,000 R:dr ■ - — ä 5 proC:ts Ränta, efter betalning af 442,000 Kalr samt af alle skulderne för Franska Fordringar '■—• — 2.0 Stående Capital, hvarå blott Tänta erlägges.
Skogsoch Jägeri-Ketjeningen skulle dock,’ efter Comrnitterades tanka, kunna nästan helt och hållet indragas, om Kron-allmänningar, parker och Djurgårdar blefvo på ett fördelaktigare sätt till Statens nytta använde; men för inseende å jagten och vidtagande af anstalter till odjurs fällande och utödande, samt anställande af Skallgångar och tjenliga inrättningar af jagtredskap, med hvad dertill hörer, kunde ett inskränkt antal Jägeri-Betjening af de mindre graderne bibehållas i de Orter, der sådant kuude anses nödigt. Brandförsäkringsverket. De Mål, som hos Kongl. Maj:t rörande detta Verk kunna förekomma , handläggas uti Inrikes Arendernes Departement; men då Inrättningen är en enskild association, kan StatsSecreteraren deröfver icke erhålla särskildt in; seende. Betänkande öm Rikets Styrelse-Verk. 569 Sorn det åligger Stats-Secreteraren för Inrikes Ärenderne, att föreslå och till verkställande befordra de åtgärder, som af Styrelsen kunna vidtagas till Iandtbrukets och Iandtmanna-näringars upphjelpande J bör Landtbruks-Akademien, der Statistiska upplysningar samlas och dit Tabellverket således äfven flyttas, höra under detta Departement. Läne-Styrelserne stå under Inrikes Departementet, dels omedelbart i sådane mål, som höra till detta Departement och ej angå den Kammar-Collegium uppdragne förvaltning, och dels medelbart i de mål, som ej utan föregången behandling af Collegierne komma under Kongl. Maj:ts pröfning. Ofver Landshöfdingarnes beslut, böra således besvär omedelbart till Inrikes Departementet ingifvas uti följande mål, nemligen: 1:0 Om Sågars anläggning, antingen de äro grofeller finbladiga. 2:0 Om mjölqvarnars och stampverks an-j läggande. 3:0 Rörande frågor, som kunna uppkomma, huruvida egare till enskiftadt hemman må der-; ifrån afsöndra mer än en tiondedel af egorne. 4:0
Det är ju gifvet, att landtmännen i allmänhet, och BondeSt:s ledamöter isynnerhet skola, bättre än någon annan, känna olägenheterna af det nuvande väg-underhållnings-sältet, samt att således de måste påyrka en förändring härutinnan. Jag fortfar i mitt vördsamma yrkande om bifall. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: I åtskilliga andra länder hvilar kostnaden för allmänna vägars underhåll på de vägfarande, d. v. s., den betäckés genom väg-penningar. Detta tyckes också vara det rationellaste. Om en sådan grund vore gällande i Sverige, så är det utan allt tvifvel, att just de inrättningar, hvarom här är fråga, skulle komma att ganska betydligt deltaga i väg-underhållningeu. På icke mer än f mil från Götheborg ligger Mölndahls by, som har omkring 40 serskilda qvarn-lägenheter, och der största delen af den säd, som förbrukas uti Götheborg och trakten deromkring förmales. På denna väg färdas dagligen tjogtals, ja, 100- tals lass, och för att göra besparing i forslings-kostnaden, bindes ofta den ena kärran efter den andra. Då hjulen på dem äro försedde med smala skenor, och gå i ett och samma spår, så bidrager det ytterligare, till att förstöra vägen, hvilken till den grad blifvit förderfvad, att den icke en gång genom makadamisering har Den 28 Juni. 485 kunnat förbättras. Ingenting vore derföre billigare, än att qvarnegarne äfven blefvo förbundne, all deltaga i underhållet af vägen, till följd hvaraf det komme att ligga i deras intresse, alt anskaffa sådane fordon, att de icke förstörde densamma. Man har sagt, att genom verkställigheten gf detta förslag, skulle man kasta onera från en klass medborgare på en annan.
M:s nåd. disposition, för dc byggnadsbehof, som vid Upsala academi förefinnas. När sådant sker efter en lång discussion och votering nied 32 röster emot io, så synes det mig ej vara lämpligt att göra en särskild inbjudning till PresteSt. i detta afseende, när den ej göres generel till alla Stånden. Hr Bråkenhjelm: Efter de detaljerade noticer jag figer ifrån det Högv. Ståndet rör:de dess behandling af denna fråga, lärer det vara gifvet, att PresteSt. hufvudsakligen har intresserat sig för erhållandet af utrymme till de mineralogiska, geologiska och öfriga naturaliesainlingarna, och att af denna anledning observatoriibyggnaden ej blifvit satt i främsta rummet. Det lärer vara en gifven sak, att om detta lilla anslag kommer att på detta sätt sönderplockas, så alt en del begagnas till uppbyggande af något litet skjul vid ett hus, en annan del till några hyllor, o. s. v., så blir deraf ingenting. Det är ingen tvifvel, att icke det Högv. Ståndet skall inse detta, och om då på samma gång uppmärksamheten blefve fästad derpå, att det gamla observatorium med fördel kunde begagnas till förvarande af samlingarna, så skulle jag ej draga i tvifvelsmål, att ju PresteSt. ingick på denna inbjudning. Jag förenar mig således med Frih. Sprengtporten och anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa propos. om en inbjudnings aflåtande till de öfriga Stånden. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag bar varit af den meningen, alt R. o. Ad. borde bifalla hvad PresteSt. för sin del beslutat; men då jag hörde invändningar deremot yttras på detta rum jemte farhågor för anslagets förminskning hos de öfriga Stånden: så har jag stillatigande låtit bero vid det beslut, som R. o. Ad. fattat, hvilket, till sjelfva ordalydelsen, var alldeles öfverensstämmande med StatsUtskts tillstyrkande, dock att summan förändrades ifrån 20 till 25,ooo r:dr.
Alla omröstningar i Utskotten fke StandSwiS. Ksska en eller siere Ledamöter, att votering mä med stulna sedlar anställas, bör sädant ej förwägraS. —- Stadna derwid twä Ständ emot twä skola de särskilde meningarne, såsom alternativer i förslaget intagas. Gäl» le äfwen delta stadgande sör Banco-Utskottet i under» ställningsfcägor; men i de mäl, som böra hemliga häl» las, och der Utskottet med Riksens Ständers rätt bestuter, förhällas med omröstningen pä sätt i zz §. häe nedanföre stadgas: börande i sädane sall Uti sistuämn» ve Utskott twä tredje delar af hwarje Stånds Ledamöter wara närwarande. §. ZK° Dm IZ December. §- Z9. I assa Riksens Sränders Utsökt före den, kland ^crikapet och Adelns närwarande Fullmäktige or« , som enligt Riddarhusordningen dertill berälln är. §. 40. Landt-Marskalken och Talemännen cller de, som deras ställen företräda, njute oförrvägradt tillirä, ' -! Nkst'orten, dock utan röst eller deliberation»; rätt. I H.un lia a och Bancollkchotte», der tysthet Ed sococas, asiägge äswen de en sadan. §-.4r. Tjenstgörande Stats Ministrar, Stats Räd, JuRstae - Ras, Hof-Canceller / Justistae» Canceller, Justi» . Ombudsman samt Slate Secreterare kunna ^ej ' e och stämma i sikt Ständs plena förnekas, enar , enligt hwad hwärje Stånds särMda ordningar dga, dertill berättigade arv; dock för StakS-RädelS Ledamöter, de sarMdke sall nudantagne, dä dcm, en» ?igt Regerings Formen updragit är, att med Kor-ungstig magt och rätt ,styra. IUkstokt eller wal lil!
Sorn Utskottet befarar, att, derest samma frihet att utbyta stämpelpapper förunnades, då enskild man vägrat belåna intecknadt skuldebref, som nu är medgifven dem, hvilkas ansökningar om lån ur Rikets Ständers Bank eller publika kassor blifvit afsiagna, hvarjehanda underslef skulle komma att ske, vågar Utskottet icke i vidsträcktare mån förorda motionen än för de fall, då sökt intcck - Bevillningt-Utskollels Betänkande N:o 7. 19 ning blifvit afslagen, äfvensom Utskottet ansett enahanda rättighet till utbyte af stämpelpapper böra medgifvas, då ansökning om lagfart ej kunnat bifallas; i sammanhang hvarmed redaktionen af ifrågavarande stadgande blifvit något ändrad, hvilket torde godkännas. § 16. Herr af Donner har vidare anfört, att då det ej borde tillkomma tjenstemän 0mfntkränk ' 7 o ntng t den i Kollegier eller underordnade embetsverk att tillse, det de fran Kongl. Maj:ts underordnade Kansli eller högre instanser utgående handlingar äro rigtigt karterade, borde myndigheter ° °0 o o o i åliggande 2:dra mom. i denna Sj, hvari sadan skyldighet ålägges förbemälde tjenstemän, skyldighet att ändras till öfverensstämmelse med motionärens vid 8 8 anmärkta förslag; men kontrollera „ „ , o. 0 i annorstädes da sa beskaliadt undantag Iran kontroll till forman för vissa tjenstemän ej kan verkställd vara lämpligt samt Utskottet i öfrigt ej finner något otillbörligt ligga deri, att kartering. tjenstemän i Kollegier eller underordnade embetsverk utöfva kontroll å karteringen af de från Kongl. Maj:ts Kansli och en del andra embetsverk utgående expeditioner, torde hvad Herr af Donner i oinfönnälda måtto anfört böra lemnäs utan afseende.
Som jag anser den föreslagna inskränkningen vara nyt - Den 26 April e. ra 459 lig och ledande lill det mål man åsyftar, anhåller jag om bifall till §:n. Hr Braunerhjelm: Jag har åler begärt ordet för att be svara de beskyllningar Frih. Raab framställt, och vill då till en början nämna, alt jag icke kan räkna mig ibland dem, som enl. Hr Frilnns uttalade mening i främsta rummet skulle hafva nytta af ifrågavaride inskränkning, ty hvarken eger jag något större bränneri, hvarpå jag kunde göra goda affärer, eller är jag någon beskyddare af bränvinsbränningen i allmänhet, utan det är af verkligt intresse för saken, som jag anser mig böra försvara den föreslagna inskränkningen af bränningstiden. Frih. Raab bar sagt, att det icke vore conseqvent att på f. m. förklara näringen för fri och att pä e. m. binda densamma vid en inskränkt lid. Skulle man conseqvent fullfölja denna Frihms åsigt, så borde näringen vara fri bela året, och kanske äfven fri ifrån all skatt. Denna näring har dock aldrig varit fri; knappast finnes det någon näring, som varit så underkastad inskränkningar och förbud som denna, hvilket äfven esomoftast visat sig då spanmålsbrist eller andra orsaker hafva kunnat dertill föranleda. Derför har den ock hittills alltid varit betraktad som tillfällig och bunden af omständigheterna, men nu säger man alt om näringen skall vara fri, så får icke eller något tvång läggas på tillverkningen. Jag frågar då om icke å de små pannorna är lagdt ett tvång? Har man icke stadgat att rektifikator icke får å den enkla redskapen begagnas? Ilar man icke i mångå andra afseenden påbjudit en mängd bestämningal och begränsningar? Då man yrkat att denna näring icke måtte beläggas med mera tvång än hvarje annan näring, bar man icke besinnat att det medför vida mindre olägenheter att belägga densamma med något tvång, än att låta den ohejdadt fortgå, så att tillverkningen af en öfverflödande mängd bränvin fortfarande komme att förstöra landet. Frih.
Man bör icke förglömma, att landsbygdens befolkning i allmänhet skulle komma i en ofördelakligare belägenhet i hänseende till de derstädes bosatte sluga Judarne, med hvilka de komme att handla, än stadsboerne, med sin större affärsvana och i följd deraf större förmåga att mot dessa personer kunna skydda sig i sina kommerciella förhållanden. Utgående från den föreställningen, att man icke bör motsätta sig BondeSks sålunda uttalade önskan att få förblifva oamalgamerade med en stam, som i afseende på religiösa bruk, sabbathstider och åsigter i allmänhet är af en så stor skiljaktighet mot oss sjelfva, och som för öfrigt, ehuru utbredd i hela Europa, aldrig kunnat sammansmälta med den nation, med hvilken man velat införlifva densamma, vågar jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad. måtte antaga BondeSt:s förbemälde inbjudning. Gr. Mörner, Carl: Såsom ledamot af Ekon.Utsk. bar jag icke deltagit i pröfningen af ifrågavande återremiss, och jag har icke hört någon af Utsk:s här närvande ledamöter i något afseende försvara Utsk:s förslag. Men då jag anmälde mig, var det för att till vederläggning uptaga ett af en föreg:de talare gjordt inkast i afseende derå, att det skulle varit Ekon.Utsk:s ovilkorliga skyldighet att ställa sig R. o. Ad:s beslut till efterrättelse. Jag är öfverlygad, att Ekon.Utsk., likasom alla andra Utsk. vid pröfningen af förekommande frågor, alfvarligt öfverväger det beslut, som skall till Stånden öfverlemnas. Jag anser vis - Det£17 Maj f. m. 123 serligen, att det kan vara en pligt för Utsk. att i möjligaste måtto ställa sig till efterrättelse hvad majoriteten inom ett Riksstånd beslutat. Men grundlagen bjuder i detta hänseende icke något annat, än att Utsk., efter erhållen del af de mot dess Betänk, framställda anmärkn:r, skall taga ärendet i förnyadt öfvervägande.
Bankooch LagöIskottens: angående en bestämd förklaring att Lagens föreskrifter om fordringars bevakande i Concurs och efter Årsstämning icke må lämpas till sådane Bankens lån, för hvilka Gäldenärerne ej aflemna Skuldförbindelser, utan deremot sjelfve erhålla bevis eller så kallad Pantsedel; med förslag till ny Lag för PriyatBanker, LagUtskottets; om fasttällande af vissa grunder för en ny BrottmålsLag; om införande af Jury i brottmål; rörande förmånsrätt för Upsala oell Lunds Academier hos deras uppbördsman i afseende å medel, som för Academiernes rakning blifvit uppburne eller förvaltade; om förvandling till fängelse vid vatten och och bröd af böter, som ådömas för sådane stölder, hvilka ligga i tväböte emot annan tjufnad; angående beredande af noggrann 236 Den 17 Mars f. m. efterlefnad af Kongl. Förklaringen den 14 Maji i8o5 och öfrige Lagbud rörande Lagfart å fast egendom; angående ändring i a5 Cap. 1 § RättegångsBalken och i sammanhang dermed i 13 Cap. 3 § 2 Mom. samma Balk, sådant det lyder uti Kongl. Förklaringen den 10 Sept. i823; om BergsTingsRätternes bibehållande i deras nuvarande skick m. m.; och om ändring i 3 § af 21 Cap. RättegångsBalken. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens : i anledning af väckte frågor om ändringar oell rättelser eller tillägg i i8o5 års LegoSladga samt Kongl. Kungörelsen den 32 April 1819 angående flyttningstiden; örn förbättrade PolitieFörfattningar för Städerne; angående inrättande af Arbetshus i Länen samt åtgärders vidtagande till förekommande af lösdrifveri.
Enligt hvad Utskottet inhemtat, lärer, äfven efter utfärdandet af ifrågavarande förordning, inom många orter af riket följas enahanda praxis, som motiönären beskrifvit, och äfven om olägenhet deraf icke skulle följa, i den händelse uppteckningen rörer endast ett ringare bo, så skulle det dock, enligt Utskottets omdöme, otvifvelaktigt var vådligt för frånvarande arfvingars rätt, om, på sätt motionären föreslagit, man i lagstiftningen uttryckligen och för alla händelser uppdroge åt de närvarande arfvingarne att sjelfva utse de ombud för de frånvarande, hvilka vid bouppteckningsförrättningen på visst sätt skulle blifva deras egna motparter. För närvarande ligger just i författningens ifrågavarande föreskrift ett tvång för de närvarande arfvingarne att, äfven om de begagna den af motionären angifna genare utvägen, likväl såsom ombud för frånvarande arfvingar tillkalla endast personer af det obestridliga anseende för redbarhet, att domarens eller Rättens förordnande för dem med säkerhet kan påräknas. I vidlyftigare bon, der uppteckningen i allt fall fordrar längre tid, lärer hvarken den tidsutdrägt eller den kostnad, som af föreskriften kan följa, anses innebära någon verklig olägenhet. Då Utskottet sålunda funnit ifrågavarande förslag hvarken af behofvet påkalladt eller ens fullt lämpligt, får Utskottet hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att motionen må lemnäs utan vidare afseende. Stockholm den 15 December 1865. 6 Lag-Utskottets Betänkande N:o 10. i\:o IO. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Dec. 1865, kl. 6 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af 12 Kap. 10 § Ärfda-Balken. Ifrågavarande lagrum har följande lydelse: ”Hvad föräldrar kostat på sina barn, till deras nödtorftiga föda, kläder, upptuktelse och bröllopskost, det må ej räknas; stånde dock föräldrarna fritt, om de vilja, deremot lägga de andra sina barn något till, som mindre njutit hafva.”
Om det skulle hända att för en inköpt vexel silfver icke erhållits, d. v. s. att vexeln blifvit protesterad, så skulle Banken derigenom, utöfver de 30 millionerna, kunna få så mycket mora sedlar utelöpande, som donna vexel varit värd. Jag tror således att Fullm. handlat ganska rätt, 'då de förklarade att dessa vexlar måste i den metalliska kassan qvarstå. Frih. Tersmeden: Det har ej af någon, såvidt jag vet, blifvit bestridt, att ej Fullm. handlat rätt deruti; att de införde de upköpte vexlarne under den metalliska valutan; det var en ganska riktig och på Banko-reght grundad åtgärd; men att de ansågo sig förhindrade af de föreskrifter, de hade, att afföra dem från metalliska kassan, når de blifvit protesterade, det var, om jag så får såga, en alltför långt drifven, grannlagenhet. Det naturligaste hade väl varit, att, i det ögonblick de blefvo protesterade, afskrifva dem Den II J anu ari e. m. »1 från metalliska kassan. Om beloppet af dessa vexlar i början var så stort, att en sådan afföring ej kunde hafva låtit sig göra, utan én motsvarande minskning af den utelöpande sedelstocken, känner jag ej ; men hvad jag med bestämdhet kan påstå, är, att, då Revisorerna 185 8 voro tillsammans, man ej ansåg det vara behöfligt, att indraga någon del af de utelöpande sedlarne för dessa vexlars afföring. Hvad Hr Printzensköld ytterligare förklarat, att det ej var BankoUtsk-.ts sätt att gå till väga, utan att det var Utsk:ts sätt att uttrycka sig, han särskildt hade funnit ogranniaga, så kan jag ingalunda finna att Utsk:t i något afseende häruti förgått sig. Utsk:t har endast framdragit de fakta, som förefunnits. §:n i Betänk:t lyder sålunda: