Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans skicklighet såsom läkare var allmänt bekant, han njöt stort anseende såsom vetenskapsman och utmärkte sig äfven för redbarhet i karakteren, välvilja mot fattige och oegennytta. Sednare årens trötthet och sjuklighet inskränkte hans verksamhet och försvårade möjligheten att sörja för sin familjs framtid såsom han önskat. Behållningen i hans bo var således mycket otillräcklig. Annu har jag ej hunnit få den afhandling, som upplyser om boets ställning, men att den var knapp, är kändt i orten. Enkan, 67 är gammal, njuter en pension af 150 R:dr R:mt i Arméens Enkeoch Pupill-kassa, men hvilken pension är för hennes bergning otillräcklig. Med anledning häraf och såsom en gärd åt Doktor Beckers minne, anhåller jag vördsamt, att Rikets Ständer ville anslå ett årligt understöd af 400 R:dr R:mt. Denna min motion anhåller jag må blifva remitterad till Stats-Utskottet. Stockholm den 30 November 1862. Carl Kalling. Rih. till R. St. M:o 246 Af Herr liljenstolpe<> Axel Fredril», angående förhöjning af den åt f. d. Läns-nolarien Olof Henrik Förberg tilldelade pension. Sannt är visserligen att man i allmänhet icke bör låta känslan hänföra sig; men då densamma är oskiljaktig med så väl föremålet, som medlet, torde det ursäktas, att känslan ej allenast uttalas, utan ock sökes att anslås. En sådan anledning gifver dan olyckliga belägenhet af sjukdom: »obotlig sjukdom i Cerebro-spinalnervsystemet», enligt Herr Professoren Glas' läkarebetvg, i förening med ekonomiskt betryck, föranledt af icke sjelfförvåliade orsaker, hvaruti en längre tid såsom t. f. Lands-sekreterare i Uplands län, f. d. Läns-notarien derstädes, Herr Olof Henrik Förberg med maka sig befinna.
Friherre Edelcrantz’s försorg blifvit för längre tid tillbaka från England hit till Itiket inkallad, och altsedan år 1809 på egen hand och för egen räkning drif vit den JernManufactur-rörelse, han ännu härstädes idkade, genom oafbruten arbetsamhet och ihärdighet, och i början äfven utan publikt understöd, lyckats att bringa sine tillverkningar till den grad af godhet och duglighet, att de uthärda jemförelse)) med hvilka utländska fabrikater som helst, samt att Owen vid denna dess i stor scala drifna Jernförädlingsfabrik äfven beredt fäderneslandet den stora vinst, att ett betydligt antal af honom tilldanade skicklige konstnärer, Verkmästare och arbetare voro sysselsatte vid de största Bruk, JernManufaeturicr och andre Inrättningar i Itiket; men då Owen likväl förmedelst sine vidsträckta speculationer till ett planmässigt utvidgande af sin nyttiga rörelse varit tvungen åsamka sig en högst betyd - 434 Stats-Utskottets lig privat skuld, hvilken ökats genom svåra förluster, och deribland hufvudsakligen den af Ångfartyget Josephine, som förledit år genom vådeld, för honom totalt förlorades, hvarigenom Owen bevisligen gått i mistning af minst 3o,ooo R:dr Banco; samt han icke ägde förmåga att i bestämd ordning återgälda de 32,ooo R:dr, hvarföre han efter inbetalning inom sisth års slut af 5ooo R:dr B;co för närvarande i ManufaclurDiscont-Fonden häftade, såvida icke hans ställning derigenom skulle helt och hållet rubbas, och ifrån hans fabriksdrift ryckas de summor, som för dess uppehållande på stället böra användas, har Herr Zethelius hemställt, om icke R. St:r, i betragtande af den nytta Bruksidkaren Owen här i landet åsiadkommit, skulle vilja utaf ofvannärnnde 32,ooo R:dr göra ett offer åt konstfliten och patriotismen samt tillåta deras afskrifvande ur ManufacturDiscontens räkenskaper.
En lag är för menniskoslägtet utgifven, och vi hafva fullt ut så mycken rätt till den som J – vi äre ock fullt ut så menskliga som J, och att vi icke äro än menskligare är just Ert fel, som tvungit oss att rätta oss efter Eder,” och i den tonen kunde du fortsätta och sluta med att rent ut säga, att vi äro fullt ut så goda som de, hvarken mer eller mindre trälborna och – Här hade Eva, ehuru just kommen i ifvern blifvit afbruten. I granngårdarna ville man veta att just denna samma 10 Maj, en Friare inställt sig på Ekholmen, (der ingen var hemma mer än Fröken, som höll på att skrifva bref,) och fått ett kort och godt afsked, för hvilket han måhända hade Evas missnöje med qvinnans bestämmelse att tacka, men huru dermed än förhöll sig – så skrefs icke mer på det brefvet. Evas meritlista (uppsatt på * gästgifvargård d. 20 Maj 1832 medan hennes Far med sin kusk och hållkarl afhandla ett söndrigt hjul). Eva Maria Nordenspets är 17 år 5 månader gammal har en förträfflig Fader som håller af henne vida mer än hon förtjenar har en d:o Vän, som d:o d:o d:o d:o. har alltid varit lycklig frisk glad otålig pratsam tyst häftig lättrörd, med flera orimligheter och rekommenderas nu, sannerligen hon vet till hvad. Svenslund 9 Juni. Oförklarligt men sant att jag icke är i stånd att få tid att skrifva till Gunla! Ljufva, intagande Maria, du skall, du måste blifva lycklig, men hvad säger jag – du är det ju! Han höll henne åter i hand – såg på henne, och fågeln sjöng: ”Maria behöfver icke dö, Maria är salig.” Men denna gången drömde jag väl bara så! Drömmer Gunla nånsin? Farväl Svenslund – Farväl – Farväl du, som kan se på en qvinna och hon rodnar icke, som älskar en qvinna och hon blyges icke, som kunde tillbedjas af en qvinna och föraktade henne icke. Farväl Maria. Jag skall tänka på dig. Ekholmen d. 31 Juli.
I fall således det blefve tillverkadt ett större parti stärkelse, än som kunde vinna afsättning antingen såsom näringsmedel eller till annat bruk, såsom pappersfabrikation o. s. v. skulle den sannolikt söka sig väg till bränvinspannorna. Med hänsigt till skattesatsen skall kommissionen uppgöra följande beräkning: 400 U. potatesstärkelse innehålla i allmänhet (stärkelsen torkad i luften och vid -j-20°j 48 U. vatten samt endast 82®. torr substans. Till mäskning erfordras, såsom förut är bemärkt, 5 gånger den torra massans vigt vatten, och följaktligen behöfva 4 00 ® vanlig stärkelse 440 U. vatten. Till sockerbildningen och jäsningsprocessen erfordras omkring 55 U. grönt malt (det lill jästen erforderliga maltgröpet omsatt till grönmalt inberäknadt). Då 42 H. grönmalt innehålla 7 U. torr substans, erfordra 55 ® omkring 20 U. vatten, och följaktligen 400 U. stärkelse 450 U. vatten. 4 4/2 U. stärkelse intaga ett rum motsvarande 4 pott, således 400 U. stärkelse 66,6 potter, och då 4 2 U. grönmalt svara mot 5 potters rymd, svarar 55 ® mot omkring 4 5 potter. Då derjemte 62 U. vatten svara mot 52 potter, intaga 450 U. ett rum af 222 potter. 400 U. stärkelse med erforderligt malt behöfva således ett mäskekar-rum af 222 -j66,6 -j45 Nu gifva 400 U. torr stärkelse 56,8 U. alkohol, således 400 U. vanlig ( Ett så stort utbyte skulle emellertid icke i verkligheten erhållas, emedan en del förloras under mäskningen och jäsningen samt under destillationen, och denna förlust anser kommissionen icke kunna antagas mindre än 46%) s& att följaktligen endast 56 potter utbyte kan påräknas. För att dessa skulle kunna beskattas med 3 sk. per pott, måste hvarje pott mäskekar-rum beskattas med omkring 0,5 sk. -tö Norska, Kommiss. Betänk, ang. Bränvinsbränningen.
Det kan visserligen ej förmenas någon ledamot att inkomma med en reservation, sorn innefattar en efter en egen metod uppgjord särskild tableau, och alt dervid göra 83 ja till och med 888 anmärkntr vid lagförslaget, men då hade det ovillkorligen ålegat den sig reserverande ledamoten, alt först arbeta gemensamt med comiteen efter den metod pluraliteten beslutat; och jag beklagar, att Regeringen var så tacksam i denna fråga, att den öfverleomade till comiteens ledamöters eget skön, att arbeta huru de behagade. För öfrigt har Frih. Boye icke rätt ihågkommit ordalydelsen af Ständernes skrifvelse vid förra riksdagen, då han ansett nästkommande riksdagen hafva varit den ultimata terminen, hvarinom Ständerne begärt tableauens utarbetande. Ständernes skrifvelse innehåller deremot tydligen, att tableauen i god lid före nästa riksdag borde vara utarbetad och till trycket befordrad; och •jag hemställer, om det kan vara i god tid före riksdagen, då tableauen icke ademnas, förrän 3 dagar efter Ständernes sammanträdande. Det är visserligen sannt, att de särskilde ledamöterne förut låtit trycka och utsprida sina särskilda tableauer, men detta var icke det gemensamma arbetet. För öfrigt ligger det äfven härvid Konungens rådgifvare i just.ärenden till last, alt, ehuru Ständernes skrifvelse om en tableaus upprättande ingått lill Regeringen i Nov. i834, förordnandet för den comité', som skulle utarbeta tableauen, icke meddelades förrän i .Nov. 1835. Så - Den aa April. 3^3 ledcs oin blott detta förordnande utfärdats i behörig tid, hade vi haft tableauen färdig ett hell år (Virr. För öfrigt kan det förundra mig, att har böra en Konungens rådgifvare likasom antaga den, om jag så får säga, menlösa åsigt, att comiteen varit tillsatt, för att utarbeta en tahleau åt Regeringen eller för att lemna henne en nödig ledning vid ämnets handläggning. Detta måste dock omöjligen hafva varit meningen, och så kan Ständernes skrifvelse icke uppfattas.
BailcoUtskottets Betänkande, VI 2. s 21 — 25, bif. af Adeln, IX s 1022, af PresteStåndet, IX s io23, af BorgareStåndet, IX s 1029, af BondeStåndet, IX. s io43. Lotsoch Båkinrättningar, Författningar om, 1 x. s 52, 53. >— afgifteriias nedsättning och användande, om. StatsTJtskottets Betänkande, IV 2. s 1516—i523, bif. af BondeStåndet, IX s 427» återrem. af BorgareStåndet, IX s 445, bif. af PresteStåndet, IX s 474. * <— *— om, för Ångfartyg, Ekon. Utskottens Betänkande, Vill s 1215—- 1225, bif. af PresteStåndet, IX s 875, återrem. af BorgareStåndet, IX s 876, bif. af BondeStåndet, IX s 881, återrem. af Adeln, IX s 900. Återremisserne å båda Betänkandelia i8o besvarade i Statsoch Ekon. Utskottens förenade Betänkande, IV 5. s 870—872, bif. af Adeln, IX 3. Underd. Skrifvelse, X 2. i. RiksdagsBeslutet, §. 43. Lotsoch Båkafgifternes nedsättning, om, för inomskärs seglande fartyg; Motion, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s i36o. Utskottens Utlåtande, IV B. s 355 — 365, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 307, af BondeStåndet, IX 3. s 3io, återrem. af Adeln, IX. 3. s 3i5; af BorgareStåndet, IX 3 s 33o. Ytterligare Utlåtande, IY 6.
Städerne olika mot Dander, hvarje Stad hade dä en viss gifven Summa att utgöra till Staten, och dess fördelning på innevånarne efter hvars och ens förmögenhet verkstäldes af Borgerskapet sjelfve, utan att Staten sig dermed befattade, på hvilken grund Uppbörds‘Betjenin* gen ansågos såsom Städernes enskildte Tjenstemän och således af dem lönades, utan bidrag af Statsmedlen, Efter nu gällande Beskattningssätt utgår Bevillningen efter lika principe, så i Städerne, som på Dandet, det synes derföre med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att då Dandets 28 BevillningsVtsk. Betänkande!!. innevånare icke vidkännas minsta tunga i och för Afloningen till Uppbördsverket och den dertill hörand,- Betjening, enahanda fördel äfven må tillerkännas Städernes Borgerskap samt öfrige innevånare ; och jag yrkar derföre, att den i II Mom. 5 § 4 Art. af 1815 års BevillningsStadga bestämde Procent må, hvad Städerne angår, i den mohn ökas att Tjenstetnännen vid Uppbördsverket dermed blifva belåtne, och att, hvad som på hvarje Stad sig belöper må enskildt tillfalla bemälte Tjenstemän, Om denna min mening icke vinner Höglofl. Utskottets bifall, anhåller jag att densamma må åtfölja det Betänkan e som i ämnet kommer att afgå till Höglofl. Ständerne. Med Herr Leffler förenade sig samtelige Uedarnöterne af Vallöf]. BorgareStåndet. Ut supra. Rikets Höglofl. Ständers Bevillning Ut skotts Utlåtande, angående de emot de föreslagne grunderne får Allmanna Bevillningen gjorde Anmärkningar. Då Rikets Höglofl. Ständers Bevillningsutskott nu går alt besvara de hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Vällofl. BorgareStåndet och Hedervärda BondeStåndet gjorde Anmärkningar emot de grunder för den blifvande Bevillnin - BevillningsUtsi. Betänhanden.
Jungfrun väntar på svar. hon säger att hon är rädd att bli uppsagd ur sin våning värden har varit där HILMA. Hon vill nödvändigt tala vid mig i kväll FADERN (tar brefvet och läser det). Men hvad har pappa med det att göra? Pappa han är ju alla ensamna gamla frunMODERN. timmers tröst och hjälp. Han har alla tant Maris affärer om hand, och hon kan inte köpa sig ved rådgöra med pappa. Men detta tycker jag verkligen inte är så viktigt. Nog kunde hon vänta tills i morgon. LOLO. eller sätta in 100 kr. på sparbanken utan att först Jag var där, när värden kom, och hon tog så illa vid sig och blef så ängslig. FADERN. Ja, då får hon då inte sofva en blund i natt. gå efter en droska. Nå då får jag väl gå. Hör, Johanna, låt Lina JOHANNA. är alltför beskedlig. Kunde han inte låta mamsell vänta till i morgon, när han nu har hela familjen omkring sig. FADERN. JOHANNA (snäsigt). (Går.) FADERN. Ja, det är som jag alltid säger, att justitierådet Droskan, Johanna. Ja. Den trogna själen sitter där ute i köket och gläds Nå, jag skall snart vara tillbaka. Det gör mig Till och med Johanna så deltar hon i vår lycka. åt att veta oss samlade lika mycket som vi själfva. mycket ondt att behöfva lämna er, men ni kan vara säkra på att jag inte ska uppehålla mig en minut längre än nödvändigt. (Kysser hustrun på pannan, vinkar med handen åt de andra och går ut genom salen, vänder strax igen och säger:) Det var bara det jag ville säga, när jag blef afbruten. Vi ä' här tre generationer representerade i denna familj, alla samlade den fullaste sympati och förståelse. Se er om i liknande. Adjö så länge! kring gemensamma intressen, alla förenade genom världen och jag frågar er, hur ofta finner man något (Går.) stund, tror jag allt, att jag går och tar mig min Ja, vet ni, barn, efter pappa nu blir borta en MODERN (reser sig). lilla lur på middagen innan vi börjar läsningen. (Till Hilma.)
Län, anfört: att Bergsfogdarne med allt skäl kunde räknas bland de många umbärlige tjenstemän, med hvilka Sverige är belastadt, då deras hufvudsakligaste åligganden bestode uti att uppbära och redovisa krono-utskylderne af Bruken och Bergverken , samt att såsom åklagare närvara vid Bergstings-i ätternes sammanträden; men deras göromål i och för uppbörden vöre högst ringa, samt det dem uppdragna åklagare-kallet snart sagdt af ingen betydenhet, i anseende dertill, att endast elt litet antal af mål förekomma vid Bergstingsrätterne, och dessa Domstolar dessutom, enligt motionärens förmenande, såsom öfvertlödiga, snart torde blifva helt och hållet afskaffade; och har motionären, på sålunda anförda skäl, föreslagit, att Bergsfogde-tjensterne måtte indragas och de dermed förenade åligganden uppdragas åt Kronobetjeningen, dock med skyldighet för de nuvarande Bergsfogdarne att tjensterne fortfarande förvalta under sin öfriga lifstid, eller intilldess de erhålla annan tjenst med motsvarande löneförmoner. Härförutan har Utskottet fått emottaga ett af Herr C. Berglund afgifvet skriftligt anförande, hvaruti han framställt olägenheterne deraf, att Bergsfogdarne, enligt gällande författningar, jemväl hade att befatta sig med så kallade utmätningsmål, iså måtto, att, då fast egendom i Bergslagen blifvit af vederbörande Kronofogde utmätt, det ålåge utmätningsförrättaren att inom viss föreskrifven tid öfversända utmätningsdoeumentet till ortens Bergsfogde, som derefter hade att uppskatta och värdera den utmätta fastigheten, och sedermera aflemna det deröfver författade värde rings-instrumentet till Kronofogden, hvilken åter borde desse handlingar, jemte förslag till auctionskungörelse, öfversända till Konungens Befallnings Rih. till Ii. St. Besv,- och Ekon.-Utskottets BetänkandeN:o 120. hafvande.
Deremot är högst magtpåliggande att de straffskyldige vid correctionsställena och fästningar, hållas till jemn sysselsättning och und‘ få | eller af arbetsförtjensten för att lemnäs dem till undsättning då de lösgifvas. I sådant afsende skulle, må hända, lämpeligast vara inrättandet af klädesoch bulldansfabriker, eller der lägenheten sådant ej medgifver, af skrädareOch skomakareverkstäder samt handsmedjor för tillverkandet af sådane persedlar som kunna begagnas för arméens beklädnad och flottornas behof. Då emedlertid en serskild Comité lärer haft detta ämne under omfattning, torde man 6nart få förvänta dess resultat, och dessförinnan någon fullständigare utveckling härutinnan icke vara nödig 3:0. Att ej mindre kyrkopligt än stockstraff för alltid må upphöra och inställas, hälst den brottslige på sådant sätt brännmärkt snarare dermed kommer till förhärdelse än till förbättring. I de händelser, der dylika bötöffer äro påbjudna borde deremot förbrytaren 1012 Den 28 Fébruarii. vid vite åläggas, att inom 14 dagar efter beslutet dermed infinna sig hos Pastorn i församlingen till tjenlig förmanings erhållande, och deröfver emottaga hans brvs; samt endast då den brottslige försändes till fästningsarbete, tillkännagivande derom ske irån Predikstolen. 4:0. Om någon vidare afsöndrad behandling af brottmålslagen för densammas framläggande i sin helhet kan tillåtas, skulle jag lika med nästofvanbe malte värde ledamot bland annat, älven tillstyrka såsom of elba't ägande en välgörande inflytelse, att genom författning stadgades serskilt ansvar för den tilltalade som med fräckhet och uppenbart gäckeri af lagen , diktar lögner och osanning till Rättens förvillande och onödig utdrägt med ransakningtn; som förolämpar med ord eller gerning Domaren, verkställande magten eller vaktbetjent} och som uti fängel-et e ler under strafftiden uppviglar andra till oskick, laglöshet och oordning, eller sjelf dermed varder befunnen.
Utlåtande, i anledning af väckt motion att det vid Arvika Köping belägna Öfverjägmästare-bostället Gate må vid nuvarande innchafvarens afgång öfverlåtas till nämnde köping. (I A.) Under anförande, hurusom Arvika köping, hvilken vore af stor vigt för öfre delarne af Jösse, Nordmarks och Gillbergs härader såsom omsättningsplats för landtmannavaror och för omkringliggande bruken, såsom lastningsplats för deras jern och trädeffekter, saknade ej mindre behöfligt utrymme för nya tomtplatser, än ock nödigt mulbete, har riksdagsfullmäktigen Pehr Hansson från Wermlands län, uti ett från Bonde-ståndet till Stats-utskottets behandling remitteradt memorial, föreslagit, att det nära invid köpingen belägna, öfverjägmästaren i Wermlands län anslagna och med qvarnar till 9,000 r:dr taxerade boställe, ett helt mantal Gate, mätte vid nuvarande innchafvarens afgång till Arvika köping öfverlåtas, eller, i händelse denna uppoffring från statens sida ansåges för stor, få af köpingen, på vanligt sätt, till skatte köpas och under skattskyldighet innehafves. I afseende härå får Utskottet upplysa, att motion af enahanda innehåll blifvit vid förra riksdagen väck*, med anledning hvaraf Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 4 Februari 1848, anhöllo att, derest innevånarne uti merberörde köping skulle till Kongl. Maj:t inkomma med underdånig ansökning af lika syfte med det af motionären väckta förslag, Kongl. Majit då täcktes, så vida Kongl. Majit, efter ve - Si Stats-VIskdtlits
Och vi fingo aldrig tid att tala ut om något, men jag tror att han menade, det hans obesvarade och dock på ett underligt sätt gynnade förälskelse feberaktigt uppdrifvit hans könslif och derigenom kastat honom i utsväfningar, dem han kanske eljest hållit något tillbaka på.401 Ellen berättade som prof på Anna Whitlocks gluppskhet när det gäller vänskap och dylikt, att hon var så förbittrad öfver att Ellen icke kunde besvara hennes entusiastiska känslor, att hon kunde ge sig att i raseri slå en trädstam ute i skogen, derför att Ellen i skämtsam förtjusning slagit sina armar omkring den. Karl nämnde under ett samtal att han så väl kunde förstå hur Ellens lugn borde göra Anna ursinnig. Ty Ellen är sådan, att hon kan vara hur god som helst mot sina vänner och göra allt för dem, men hon håller sitt eget borta från dem. Man har alltid en känsla af att hon icke behöfver någon, – att hon är sig sjelf nog. Ellen menar att Anna Whitlock aldrig skall släppa sitt tag öfver Karl. Hon skall endast draga Matti in med deri. – Ellen har nog rätt. – Anna har icke förmågan att draga sig tillbaka. Karl satt en gång och talade om Knut Wicksell, att han var så duktig vid sitt första framträdande, men att han sedan dess aldrig uträttat något, trots sina häpnadsväckande kunskaper och sitt ofantliga lärdomsmaterial. Han är loj, död, ohågad. Han blir aldrig färdig till något. Det är bedröfligt att se honom. Det är en djup, inre otillfredshet. Han är så sluten och så otymplig. Han tycks icke alls komma till rätta med sig sjelf. Det är något bundet öfver hela hans väsende, och det är som om han sjönk allt djupare ned deri. ”Men hur kan det vara?” Karl såg på mig länge. ”Jo – kom blott ihåg att karlen är trettiosex år gammal.” ”Ah!” Jag kom ihåg. Han är det lysande undantaget: absolut återhållsamhet. Ja der ha vi det gamla ordspråket: för mycket och för litet 402 Redaktör Wall hade härförleden frågat Gustaf, om han håller mycket styft på sina grå jägerian-kragar. Nej bevars, det gjorde han alls inte. Han kunde gerna lägga af dem sedan han kom in i Dagens nyheter.
heter det åter här med trosvisst hopp, att »nådebordet stod dukadt» äfven för den vilsegångne gästen, och denne märker ej själf, att han väl länge suttit mellan Fredman och Ulla. Det bör ej vara uppbyggligt för en troende att läsa följande prof på allts fåfänglighet: Än en gång låt ögat blicka på en skönhets öppna barm: bäst den andas, hög och varm, börjar den sig undansticka platt och skrynklig, kall och bar. Bellmans andliga dikter kunna blott undantagsvis – som den härliga öfver andra söndagen i advent, hvilkens rop till väktaren kanske Tegnér ihågkommit i Mjältsjukan – tilldelas någon hög rang. De äro älskvärdt genreaktiga i framställningen med ett barnsligt försjunkande i känslan, som är rörande, men de sakna bredd och styrka, och två till lif och själsläggning befryndade, ehuru eljes mindre rikt begåfvade naturer som Lucidor och Lidner hafva båda på detta fält nått högre, föregångaren genom den mörka, uppskakande timbren i sin bön af ruelse och själaångest, den samtida genom sin hymntons ljusa och sublima flykt. Dock, det litterära värde Bellmans andliga diktning kan äga är vida underordnadt i jämförelse med dess psykologiska intresse. Helt visst, allt det, som gjort Bellmans namn oförgätligt, har, som hvar man vet, ett rent motsatt drag, och i sina mest dityrambiska och geniala ögonblick känner han, som jag skall visa, också detta, men blott orgien är öfver, är han åter den barnafromme Bellman, med klockklangen från Maria kyrktorn i sitt hjärta. Aldrig har det fallit honom in, hur lifsnjutningen än behärskat hans tillvaro, att låta sin epikureism blifva hvad den var för så många franska samtida och hemma i Sverige för den unge Kellgren – en dogmatisk förståndets lära. Nej, Bellman är hela lifvet barnet, som syndar på nåden, med en naiv och rörande tillförsikt till att man ej skall räkna så noga med en så from och hjärtegod slarfver som han. Utan det religiösa draget skulle hans typ vara kall och obehaglig och hans figurer svårfördragliga.