Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärsoch Ekon.-lJtsk. Utlåtande, N:o 32. 51 »( uppfinningen, blifva de, som gälda belöningen för densamma, hvilket sker genom patenträtts meddelande. Af alla dessa förenade skäl, och då dessutom patenträlten blott är gällande för vissa år, hvarefter uppfinningens begagnande är för alla öppet, anse Utskott»» sig böra vördsamt tillstyrka, det Rikets Ständers beslut må blifva att motionen icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 17 Juli 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Juli 1851, kl. 9 f. m. Utlåtande, angående vackt fråga, att de till löner för lärare vid undervisningsverken anslagne prebenden måtte indragas, samt de s. k. jura patronatus upphöra. Under anförande af de flere olägenheter och missförhållanden, hvilka skulle vara e» följd deraf, att en del pastorater voro såsom prebenden anslagne till löne-förbättring åt lärare vid undervisningsverken, eller såsom bihang åt vissa platser inom Presteståndet, hafva två motionärer inom Hedervärda Bondeståndet, Riksdagsfullmäktige Erik Christensson från Götheborgs och Bohus län samt Ola Månsson från Christanstads län, i serskildt afgifne motioner, men uti hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvarandra föreslagit, att alla pastorater, som äro anslagne till lön för lärare vid undervisningsverken, eller s. k. prebenden, måtte indragas, och försarnlingarne i dessa pastorater, efter nuvarande innehafvare* afgång, lemnäs frihet att sjelfva välja sine själasörjare; hvarförutan Erill Christensson serskildt föreslagit, att lärarne vid undervisningsverken måtte såsom ersättning få sig af staten anslaget ett årligt lönebelopp motsvarande ett medium af prebendets afkastning under en viss tidrymd af t. ex. tio år, äfvensom Erik Christensson väckt förslag derom a+t all jus patronatus måtte upphöra.
Då sedermera beslutet om förändradt sätt för öfverskotts-räntornas utgörande med år 1844 trädde i verksamhet, uppstod emellertid tvekan, huruvida samma beslut borde tillämpas jemväl å de äldre så kallade reserv-räntorna, hvilka, utan att vara lill rustning indelade efter något visst dalertal, likväl redan från indelningens början varit, lika med öfverskottsräntorna, anslagne till fyllande af räntebrister för de tillskottstagande hemmanen och af sådan orsak ej heller ingått i den nya båtsmans-indelningen; och har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet, med anledning häraf, uti underdånig skrifvelse den 19:de November sistnämnde år, anhållit om den närmare förklaring i ämnet, att, som berörde reserv-räntor, hvilka, efter hvad serskildt blifvit upplyst, uppgå till belopp af 20 r:dr 22 sk. 2 rst. voro af enahanda beskaffenhet och användes för samma ändamål som öfverskottsräntorna, desamma jemväl borde anses inbegripne under det af Konung och Ständer fattade beslutet om öfverskottsräntorna och följaktligen, lika med dessa, utgöras med förvandling efter markegång, helst i annat lall för tillskottstagarne skulle uppkomma en brist, som af statsverkets öfriga tillgångar behöfde fyllas, äfvensom Kongl. Majrts Befallningshafvande i sammanhang härmed vidare hemställt, att, vid en så beskaffad förvandling, samma beräkningsgrund för reservräntorna borde följas, hvilken såsom medelberäkningsgrund blifvit vid den nya håtsmansindelningen antagen, eller 20 daler silfvermynt för hvarje båtsman. Vid företagen pröfning af dessa hemställanden, deröfver Förvaltningen af sjöärenderne, Kammar-kollegium och Stats-kontoret blifvit hörde, har Kongl. Maj:t, med hänseende till hvad ej mindre Kongl. Maj:t än Rikets
Om man således med al! säkerhet torde kunna antaga att det allmännas vinst på della företag skulle blifva mångfaldigt större än den obetydliga uppoffringen, hvarför skulle Slaten genom dröjsmålet med utlemnandet af detta lån, som icke kan vara annat än en tidsfråga, helst då fortsättningen af hanan från Wenersborg till Uddevalla föreslås till understöd, fördyra anläggningen i sin helhet, försvåra bolagets verksamhet, och försena för sig sjelf skörden af de frukter, som stambanan måste hemta af denna anläggning? Jag har ej kunnat finna något enda, för min uppfattning af saken, giltigt skäl emot denna bibana, som uti Kongl. Styrelsens för allmänna Vägoch Vattenbyggnader underdåniga förslag, blifvit salt främst bland de kommunikations-företag, som af Rikets Ständer borde kunna påräkna understöd, och vågar derföre föreslå: StatsUtskottets Utlåtande N:o 88. 29 att Rikets Ständer för en bibana från Herrljungastation åt Wenersborg måtte i form af lån bevilja f af den för detta förelags utförande beräknade kostnad med 4,866,666§ R:dr Rmt, emot 4 procents ränta och t procent amortering samt räntefritt under den till 3 år beräknade arbetstiden. Af Professor Carlson, hvilken ansåg att Rikets Ständer icke borde höja statslånesumman utöfver det belopp. Kongl.
Har denna Inkomst knap - Lransp. 1,229,124 n 7 Den 22 November Transp. 1,229,124 past utgjort 50 Rdr och dek är först i senare ären, som den upgätl till Z00 L ZZO Rdr., efter förhållande de senaste z:ne ären har StarsUlffottel uptagit och päräknat - 352 Nummer-Lotterie» MedelDesa kunna aldrig till något säkert bestämdt belopp beräknas; men efter ett medium för de sista 6 ären, torde de kunna päraknaS till 60,002 Rdr sm äret; men som härifrån afgär, hwad som erfordras till fullbordande af de pabegynte Hof-Stall och Catzerne - Byggnaderne med 20,000 Rdr om äret titt desi, hwad nu päbegyndtoch grundlagdt är, warder werkstäldt, sä upföreS återstoden säsom en Stats-WerketS Inkomst med 40,202 Ersättning frän Lonvoij Lommisiariatet för desi andel i kostnaden pa Beffickningen till Constantinopel och de Barbariska Sta» terne m. m. och utgöra 6,375 Slll-Upköpare-Afgift i Bohus LänDenna erlägges, da Sillfiske i Bohuslänske Skärgär - Tranöp.' 1,275,849 ii9§ Den 22 November. cec c. ^275,849 den inträffar, för rättigheten att up handla och försälja denna wara efter 1774 ars Fiskeri-Reglcmente Som den i de senare aren aflagtt; sä har ej kunnat paraknas mera än 500 Fond till Swea och Götha ^ ofNötterö Aftöning.
Ståndet att erhålla del af dess justerade protocoller, och det andra om lämpligaste sättet att verkställa tryckningen af Ståndets protocoller. II. 164» — om remisser: af Konungens skrifvelser och propositioner, angående fördelningen af de genom en convention från Ryssland influtne medel; angående begrafningsplats för Eskilstuna Församlingar; angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade Vattencommunicationer; angående Curhus-afgiftens fortfarande; angående upphörande af certepartiers chartering för fartyg, som begagnas till inrikes sjöfart; angående Myntvärdets upprätthållande; af Herr Hjertås motion rörande förordning 0111 Myntfoten; af Ko - 4°7 nungens proposition rörande rättighet för SparBankerne att i BancoDisconten insätta en del af deras fond; af Herr Hjertås motioner om nj BankoOrdning; af Konungens Proposition rörande ny Prestvals-förordning; och af Herr Hjertås motion rörande Lag för Privata Banker. II. i65. —- om gillande af BankoUtskottets memorialer om Ed för dess Ledamöter och Betjening, samt om antagande af Notarier. II. 168. —« om remisser: af 2:ne anmärkningar, den ena mot Föredraganden af KrigsÄrender, och den andra mot Föredraganden af Kammar-Ärender. II. 38o. — om remisser: af Friherre Anckarsvärds motion rörande en specifik uppgift å den enligt RiksHufvudBoken befintlige StatsVerkets tillgång af omkring fem millioner Riksdaler; af Herr Hallencreulz’s motion om uppresande af ett monument vid Lutzen åt Konung Gustaf II Adolph; af Herr von Vegesachs motion angående ett årligt anslag till Militaire-Stipendier; af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om anslag af medel till NavigationsSkolors inrättande; af Herr af
Förordningen den 9 November 1844, blifvit utsträckt lill lifstids-städja och undanlags-aftal sami all annan afhandling om nvttjande-rätl till fastighet å landet; och medelst Kongl. Förordningen den 19 Maj 1845, har slutligen närmare och fullständigare meddelats föreskrifter för de händelser, då öfverlåtelse af egande-rätt och upplåtelse af nyttjande-rätt eller särskilda upplåtelser af nvttjande-rätt till samma jord å landet kunde komma i strid. Så har blifvit stadgadt, bland annat: att om särskilda upplåtelser skett, den njuter företräde, för hvilken först E xp e dilion s -Utskott); ts Förslag till underd. Skrifvelse N:o 46. 77 sökes inteckning; att om inteckning för särskilda upplåtelser vid samma ting sökes, den äldsta upplåtelsen skull gälla; att om, innan lagfart sökes af den, som egande-rätt till jord förvärfvat, inteckning blifvit sökt i jorden af den, till hvilken förre egaren upplåtit nyttjande-rätten, öfveriåtelsen al egande-rätten icke lägger hinder i vägen för inteckningen, utan må nye egaren, för hvad han förlorar, hålla sig till sin fångesman; samt att om vid samma ting lagfart och inteckning sökes, inteckniugs-sökanden skall vika för den, som egande-rätt förvärfvat. Då innehafvare af nvttjande-rätt till jord å landet således blifvit beredd en möjlighet att förskaffa sig säkerhet för nyttjande-rättens bestånd, har deremot, på sätt ofvan är anmärkt, den som förvärfvar nyttjande-rätt till stads-fastighet ej någon utväg i sådant hänseende. Behofvet deraf blifver emellertid allt större, ju mer industri och näringar förkofras. Närings-i4karen kan nu ej våga i en hyrd stads-lägenhet nedlägga den kostnad, som för hans rörelses ändamålsenliga bedrifvande är af nöden, enär hans beräkningar kunna omintetgöras af fastighetens försäljning; hvartill kommer att hotelse derom understundom begagnats för hyrans stegring, derpå hyresgästen hellre ingått, än att nödgas flytta sin rörelse från en lägenhet, hvarest den idkats med fördel.
Chefen för Corpsen åligger alla de skyldigheter, författningar och reglementen som han ålägger cheferna för de övriga militära corpser i Armén i allt som rör disciplin. Han skall tillse att var och en mot sin förman fyller fullkomlig militär lydnad och hörsamhet i tjänsten samt visar vördnad och aktning. Han är inför konungen direkt ansvarig för corpsens militäriska ordning och personernas skicklighet och nit. Han rapporter och inlämnar förslag från sina underhavande, som leder till tjänstens bästa. Vid krigstillstånd föreslår han personer, som äga mest skicklighet att utgöra fältläkarcorpsen vid armén. Han har ansvar för att sjukvårdsmaterial vårdas och finns tillgängligt. Som ledamot i Kongl Kollegium Medicum skall han föredraga de mål som angår det militära medicinalväsendet. Förste fältläkare förordnas då någon armé sammandrages, men upphör då armén upplöses. Han skall ha kontakt med chefen och anmäla allt som har med det personella av de i fält uttagna läkarna. I övrigt tar han order från högste befälhavaren och rapporterar till honom allt av intresse. Han har befälet över alla vid armén tjänstgörande läkare och apotekare samt överinseende över allt som rör arméns sjukvård. Bataljonerna skall befrias från allt som kan hindra deras marscher och rörelser. Därför skall de endast vårda sårade och sjuka, som kan snart återgå i tjänst. De värre sjuka förs till brigadens sjukhus, där de kvarblir tills deras tillstånd tillåter flyttning till arméns allmänna sjuhus. Nederlagssjukhus inrättas endast om transporten till arméns sjukhus är mer än 2-3 dagar. Antalet är alltså obestämt. Arméns allmänna sjukhus finns alltid bakom armén och flyttas endast om avståndet skulle bli för långt. Dit sänds alla med smittosamma sjukdomar, skabb och veneriska åkommor som fordra lång och ordentlig kur. Förste fältläkaren fastställer alla matordningar efter tillgångarna. Han skall tillse att alla recept och räkningar har vikt och mängd utsatta med vanliga bokstäver och inte farmaceutiska tecken. Han skall gå igen alla läkares dagböcker, för att undvika underslev. Han har överinseende vad beträffar arméns läger, årstiden, väderleken, födoämnen och vattnets beskaffenhet och allt som har inflytande på hälsan. På valplatsen skall han föra befälet över de sårades vård med rådighet och sinnesstyrka.
Sedan församlingens ledamöter något rådplägat derom, stadnade de med sitt enhälliga förtroende vid bonden Erik Ersson äldre i Österåsen; hvilken således af Häggenås socknemän utkorades till nämndeman uti Pär Pärssons ställe. § 2. Till socknens ombud och fullmägtige vid socknestämman i Lith, fastlagssöndagen den 10 instundande februari, för att bestämma fördelningen af skottpengarna socknarne emellan inom pastoratet, samt besluta huruvida skottpengarna antingen må nedsättas eller ock alldeles 83 upphöra, valdes nu bönderne Lars Pärsson i Österåsen och Olof Nilsson i Kougsta, förklarade församlingen sig nöjd med hvad desse ombud lagligen göra och låta. § 3. Efter 14 dagar förut, från predikostolen, skedd kallelse, voro socknemännen nu samlade, för att enligt communications resolution den 13 december 1838, erhålla del af, samt vid 3 r.d:r 16 sk. banco vite, inom 14 dagar från delfåendet, inkomma med förklaring och utlåtande öfver bönderne Olof Olofssons och Pär Erssons i Jonsgård, Lars Bäcks i Gungård, samt Olof Carlssons och Erik Nathanaelssons i Stafsgård förklaring, uppå herr prosten Feltström hos Kongl. Maj:ts befallningshafvande gjorda ansökning, det nämnde bönder måtte åläggas bortflytta deras, efter herr prostens tanke, för nära intill kyrkan och magazinshuset, uppförda så kallade kyrko-stallar. Sedan acten nu blifvit offentligen uppläst, yttrade församlingen, efter någon rådplägning och ordväxling, den tanken och öfvertygelsen, att om districtsmagazinet bortflyttas, torde de ifrågavarande stallarna icke vara till men för kyrkan eller någon fara vara för henne i händelse af vådeld i stallarna skulle uppkomma.
Och så att få nya namn, siffror — adresser — den och den och den. Jag försäkrar, man kan inte få dem att säga ett intellektuelt ord om sina egna idéer en gång. Usch, jag kände mig så dum som helst, och ändå var jag så inne i frågorna! Men det där är ju — - jag vet inte hvad — • det är ju riktigt mekaniskt. » Hanna urladdade sig, medan hon slog efter myggen. Nils låg tyst och rökte, men ögonen voro lefvande med — mer än de brukade vara. Efter en stund sade han: (Qualité Inghilterra) härstädes lagrad sedan 1891. Vid unS handelskemisten befunnen, enl. intyg, fullgod. IDUN 252 » Vet du hvad jag tänkte » Ah jag förstår nog, » igen från Hanna — märkvärdigt — skarpt och förståndigt — något på? » forsade det fram » att jag är misslyckad i märkvärdigt harmoniskt — och tala kunna de — jag begriper inte, tankarna allt, hvad. » » Nej — visst inte — jag tänkte på preju — hvar de får orden — och men kunskaper » Hvad är kunskaper makt — som » Kunskaper begränsning — vara att söka i hans minns du utläggningen? Det nornas offentliga lif då? » hvad var en besynnerlig är? Det fråga - — det är — kunskaper kunnär du talade om kvin» Gör det glädje och nytta — man » Naturligtvis, uträttar nog » nu m e s t. » » Ja, — skaper förstås om — saker. » var så genom-amerikanskt. Jag tänkte på det, det kan hända, » inföll Hanna upprörd, ska du Nils, » inte då? » sade Hanna ifrigt — vara så där — studenthatande igen — det är snobbigt — du vet väl, » men lifvet blir då torrt som en öken på det att sättet. » största det för en intelligent människa är den glädje. » » Du har j u kunskaper? » » Det tycka nog inte de. » (Slut i nästa n:r.) En riktigt djup suck bröt fram från trappan. Så Nils — • det är ändå själfva det solida underlaget. » dikan i söndags • — minns du den?
I anslaget för Exercice-Sc/vadrotternes underhåll kan Utskottet deremot icke tillstyrka någon förhöjning, utan hemställer, det Rikets Ständer må i underdånighet anhålla, alt koslnaderne för ExerciceSqvadroner äfven hädanefter inskränkas inom det förut varand# anslaget 22,000 R:dr, som redan tyckes vara i jemförligt förhållande till hvad för Infanteriet nu blifvit föreslaget. 22:0 I det för Beväringsmanskapets vapenöfningar förut varande iTtnr-Uryformr UJ. A':o 8i. 27 anslaget, har, enligt hvad ofvan är nä midt, Herr General-Adjutanten tillstyrkt en tillökning af 85,ooo R:dr, men, vid pröfningen af detta förslag, har Kongl. Majrt ansett tillökningen kunna inskränkas till hvad som, uta* *tt förlängd vapenöfning för det närvarande kom me i fråga, erfordrades, då jemförelse göres emellan .Beväringsmanskapets nuvarande styrka och dess antal, då förra anslaget beviljades, eller liil 3o,ooo R:dr årligen för Landtoch Sjö-Beväringen gemensamt. Då obestridligt är, att, i moll af folkmängdens tillväxt, de Beväring*- sk^ldigas antal blifvit större och kostiiaderne för deras våpenöfningar Ökade, så har Utskottet, efter noggrann granskning af de Utskottet meddelade uppgifter och beräkningar, samt under förutsättning, att någon del af de B«färingsskyldige egnar sig åt Sjöexercicen, trott sig böra tillstyrka, alt det å 3:dje Hufvud-Tileln uppförde anslaget för Beväringsmanskapets T-apenöfningar, må tillökas med 20,000 R:dr, och sålunda höjas till 80,000 R:dr. 23:o
Hvad decimalräkningens införande angår, erkänner jag riktigheten att önska det framdeles äfven för öfverensstämmelsen med mått, mål och vigt efter samma beräkning; men då jag i närvar, ögonblick redan ansett införandet på en gång af 3:ne andra nyheter i myntväsendet vara oriktigt, finner jag ännu mera olämpligt att tillägga den 4:(le> hvaraf, större svårigheter skulle uppkomma. Slutligen anhåller jag äfven att få yttra några ord i afseende på skrot och korn. Af grundlagen finner jag bestämdt, att Konung och Ständer gemensamt besluta om myntets skrot och korn; men då myntets enhet, t. ex. 1 r:dr, icke kan bestämmas, utan att man säger huru mycket silfver och koppar skola uti denna r:dr innefattas, är det nö - Dcn >] Maj. digt, att Konung och Ständer gemensamt besluta, icke blott om den proportion af silfver och koppar, som i myntmetallen skall finnas, utan äfven om den vigt af således blandad metall, som skall utgöra myntets enbet. Blir åter fråga att slå större mynt än enheten, eller mullipler eller ock underafdelningar deraf, anser jag det vara Konungens rätt att derom ensamt besluta. Den enda fråga, hvaruti B.. St. synas böra med Konungen dela beslutande-rättigheten om underafdelningarna, vore, örn det skulle finnas nödigt att anlaga en så liten underafdelning, att större proportion af koppar behöfde tillblandas silfret, än i det öfriga myntet, och hvarigenom skrot och korn följaktligen blefve olika. Så vidt jag fattat Gr. af Wetterstedts yttrande, tror jag ej, att han yrkat något annat; och jag kan ej finna, huru man, vid läsning af grundlagens stadgande i detta fall, kan fatta meningen annorlunda. Hr Cederschjöld: Hr Lefre'n har till stöd för sin theori anfört, att man i handel oell vandel i allmänhet räknar i riksg. Jag finner deruti intet hinder för bibehållandet af b:coräkningen, ty i alla fall kommer £ r:dr specie åtminstone i längre tid att benämnas i r:dr riksg:s.
Och Zulamiths slöa eftersägande af hennes egna ord med frånskiljande af själen i dem ljöd i hennes öron som tunga och enformiga ljud från ett trist och dödt dagsarbete. H o n kämpade tappert emot dessa förnimmelser och försökte gifva så mycket hon kunde af sig själf i sin undervisning. Hon fann liknelser, som kastade skarpt ljus just på den oklara punkten, hon lät sin humor spela in i exemplen och öfversättningsprofven, men den ljusblå, vattenaktiga blicken förändrades ej. D e t var som ett porslinsöga, måladt riktigt ljusblått och sött i hufvudet på en pariserdocka. Å! Och därute under den stora lönnen satt hennes lille sjuke bror. H o n kunde så tydligt se honom från sin plats vid lektionsbordet. H a n satt alldeles stilla. P å de bleka kinderna hade sol och hafsluft åstadkommit en liten skiftning i rödt och brunt, och de lidande, mörka ögonen hade fått ett skimmer af ungdom, som de måhända aldrig ägt. H u r gärna skulle ej A n n a velat kasta de tråkiga läroböckerna i väggen, förbindligt bedja den unga Zulamith promenera hem till sig för att aldrig återkomma och i stället under fagra, flyktande sommardagar få sitta vid sin lille brors sida därute på mossan under den väldiga lönnen. H o n hade så mycket hon skulle berätta för honom. Om molnen, som gledo förbi, hvita och ulliga på himmelen, om vattnet, som glänste och glittrade i korta vågor invid stranden, där måsarna kretsade af och an med en flykt, snabb som snittet af en knif, aftecknande sig så hvita, så hvita mot den blå himmelen och luften. H o n skulle ha samlat knippor a f tång, doftande stormuppryckt tång med stänk af skum och vågor och lagt hela fånget invid den lilles fötter — eller hon skulle ha skattat ängar och hagar på bär och blommor, bara för att se den tunga blicken ur de kära ögonen lysa upp. Men hon fick intet af allt detta. Där fick han sitta e n 3 a m. Och hon — blesser, blessant, blessé.
Sala Stads Sparbank konstituerades såsom Filial-Bank till Westerås Sparbank den 21 Juli ,828, hvarvid af då tecknad subsenption Ull underhålls-fond inflöt 266 R:dr 32 sk. Banco och , Mirttnin gar ne uti Fri. albanken började den i3 September samma år Då Spar-Banken vid i83l årsslut skiljlles ifrån Westerås Sparbank, utgjorde insattnings-fonden lil - horig R.dr 8 sk. ro rist eller tillsammans 3,210 Rulf 21 si to r:st banco. Den 2, Sept. r83r bär uppå Styresmännens för Spar-Banken derom gjöl da under daniga ingen har derefter oafbrutet fortgått och resultatet bär blifvit yrande, än man i början vågade att förmoda, hvilket lnhara - Inrältni ännu mera gynnande . - tas af föliande utdrar af räkenskapen för år 1802. Lundsli5-årsberättelse för Westmanlands Län. - 34 - Sala Sparbanks ställning den 3i December i83j. Insättnings-Fonden. Behållning vid årets början 2,825 l3 Insättningar under året 1,706 i4 Godtgjorde Räntor 162 2t ^ Uttagne Medel under året Delägarne voro sisth år 122 personer. Utlånte medel mot inteckning 1,700 R:dr, mot borgen 2,210 R:dr; Inneslående i Bergslagets Cassa 263 R:dr 3o sk. 9 rtst. Återstoden 65 R:dr 9 sk. 1 rtst banco utgjorde beräknade, men ej förfallne räntor. Handeln här i Staden drifves i minut och icke till särdeles höjd, men lian dock anses fördelaktig för den flitige och sparsamme Köpmannen. Handeln med Spannmål är icke af betydenhet; men som under vintermånaderne flera tusende tunnor Säd här uppläggas och afsända» till Bergslagen, uppkommer deraf en liflig comrnissions-handel med Spannmål.
— Hvad skrattar du åt? » » Bara åt en idé, ett tankeförslag, vän Karl, till en symbolisk julklapp^ — » » Nej, säger du det! Åt Emma naturligtvis? Symbolisk, det begriper hon. » » För ingen del! Jag vill sticka åt dig själf, med mina fingrar små, en hvit mjuk nattmössa samt minst en strumpsock, och jag kan bara beklaga, att ingen kom på den tanken att ge dig dessa symboliska gåfvor på första nyårsdagen efter ditt giftermål! » » Hm! Du menar att jag genast, efter det jag kört hufvudet mot vår första ljuskrona, borde hafva gifvit min hustru en — hm! en upplysning? — Men julafton, ser du » » Är en utomordentligt bra kväll för att gifva hvarandra förtroenden, ifall sådant ej skett förr — till exempel före första lysningsdagen — och jag vill ej dölja för Karlen, att om han, år efter år låter sin lilla oerfarna fru sväfva i okunnighet om hans ekonomiska tillgångar, är det ett rättvist straff för honom, om han går miste om sin julglädje och får nöja sig med att begåfvas med — låt mig för höflighetens skull säga — rökmössor. » » Hm! Naturligtvis skall jag en gång låta Emma få veta den verkliga orsaken till mina nedstämda känslor, men jag skulle bra gärna se, att du en smula förberedde henne genom Iduns julnummer, du förstår — hm! » » Hm! Jag förstår, Karlen. » Eua Wigström (Ave). (Illustratör: Jenny Nyström). I D U N EMMA. LILLY. Det gör den visst det. En sådan fin hatt! Tänk, att doktorinnan har gjort den själf! Ja, Harald gör allt hvad han kan för sina patienter. LILLY. Tycker Emma den klär mig? EMMA. Ja då! Doktorinnan är så vacker i den så! Doktorn kommer att bli alldeles perplex. LILLY. (Skrattar belåtet.) Så Emma pratar! (Ser på klockan.) Men jag kan inte förstå att, han inte kommer, när han lofvade det. EMMA. Jag skall springa och se. Stackars doktorn, han har ju så mycket att göra, han rår väl inte för att han dröjer. (Går.)