Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna min i underdånighet framställda slutledning har dock, jag inser det väl, endast tillämpning i den händelse, att Revisorerne afse att den gemensamma karteverkschefen sjelf bör vara i besittning af de olikartade kunskaper och den erfarenhet, som för en tillfredsställande ledning af de tre karteverken är nödvändig. Fästes deremot icke en sådan fordran på den nya gemensamma styresmannen, så torde det väl icke kunna undvikas, att för hvartdera karteverket hafva, en särskild souschef, hvilkens åligganden ?och göromål ändå klefve oförändrade desamma hädanefter, som under nuvarande förhållanden. I stället för tre chefer skulle således ytterligare en fjerde, fastän af mera nominell beskaffenhet, tillkomma, men för min del kan jag icke inse, huru genom en^sådan anordning en besparing för staten skall kunna tillvägabringas. Hvad dernäst beträffar Revisorernes anmärkning, att de tre karteverken utgifva? till en del efter olika plan, så, då Revisorerne utan tvifvel haft sig bekant, att Eders Kongl. Majestät icke funnit skäl i nåder tillåta, att Topografiska kårens mätningar i den sjyjjjnj-deliga skalan i tryck göras för allmänheten tillgängliga, torde denna anmärkning möjligen kunna af någon uppfattas såsom ett uttryck af deras önskan, att äfven de ekonomiska och geologiska^karteverken måtte utgifvas i samma skala som det topografiska, eller i Trn5*MIJ. Det hufvudändamål, för hvilket ett geologiskt karteverk afses, nemligen att på papperet med olika färger åskådliggöra alla de olika formationer, som i naturen förekomma, erfordrar, om en någorlunda redig bild af det hela skall åstadkommas, en skala, som icke bör vara alltför liten, isynnerhet då dessa formationer uppträda i en mera ofta upprepad vexling med hvarandra.
Dessa och de flera betänkligheter, som skulle kunna anföras, borde visserligen vika, om det stora och vigtiga ändamålet, att för en längre tid på ett nöjaktigt sätt ordna skjuts-väsendet, genom förslaget afsåges; men då Utskottet i sådant hänseende tillstyrkt nedsättande af en kommitté och de åtgärder, som nu kunde ifrågakomma, således böra hafva till syftemål att i möjligaste måtto bereda en tillfällig lindring i skjutsnings-besväret, och enhet i beslut derom icke kan motses med mindre de skiljda meningarne förena sig om ett förslag, som någorlunda tillfredsställer de olika anspråken, torde tjenligast vara att, såsom öfvergångs-åtgärder, tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla: l:o att skjuts-legan i allmänhet måtte bestämmas till 1 R:dr i stad och 80 öre å landet, samt sistnämnda lega jemväl stadgas för kungsoch krono-skjuts; och 2:o att, i afseende på skjuts-entreprenader, Kongl. Majit, med ändring af Kongl. Cirkuläret den 2 Augusti 1844, måtte dels i nåder meddela sådana föreskrifter rörande entreprenörers skyldigheter, att entreprenaders tillvägabringande i möjligaste; måtto underlättas, dels ock i nåder förordna, att, der skjutsningen bestrides genom entreprenör, legan må utgå i stad med 1 R:dr 20 öre och ä landet med. 1 R:dr milen för hvarje häst, samt att, å landet, när entreprenör fordrar högre bidrag af de skjuts-skyldige, än 30 R:dr Riksmynt per hemman och sådant blifver genom vederbörligt auktions-protokoll styrkt, Kongl. Maj-.ts Befallningshafvande skall ega bestämma skjuts-legan vid sådan station till 1 R:dr Riksmynt milen för hvarje häst, antingen entreprenad kommer till stånd eller icke”. Häri instämde
Vid skedd föredragning godkändes Siats-Utskottets nedannämnde Utlåtanden : N:o 4 44, med anledning af återremisserna i fråga om anslags beviljande för den bland statens jernvägs-byggnader föreslagna stations-gård å Södermalm, äfvensom för reparations-verkstäder här i hufvudstaden; N:o 4 46, angående begärdt lån för återuppbyggande af Wallentuna församlings genom åsk-eld förstörda kyrka; Prot.-Utdrag den 2 ock 5 September i857. 511 N:o 117, angående ett föreslaget lån för fullbordandet af reparationsoch andra arbeten å Skara domkyrka samt liqviderandet af kyrkans skuld; N:o 118, angående en för fortskyndande af innevarande års arbeten å vestra stambanan begärd förskotts-summas anvisning till utgående från Riksgälds-konloret; N:o. 120, i anledning af väckt fråga om försäljning af i Landskrona gamla stad befintliga, Kronan tillhöriga, byggnads-tomter; och N:o 121, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anslående af f. d. profoss-bostället vid Westgötha regemente, Backabo N:o 5, Thorbjörns-gården, till boställe åt en särskild länsman i vestra distriktet af Gudhems härad och Skaraborgs län. S. D. Till ytterligare Suppleanter i Lag-JJtskottet utsåg Bonde-Ståndet: Anders Petter Andersson från Östergöthlands län, och Anders Bäckström från Norrbottens län. Den 2 och 5 September.. Frän Högv. Preste-Ståndet. S. D.
Till förtydligande af min mening torde jag måhända böra förklara, att den inskränker sig till en begäran, att medelst vissa sammanfattningar af de förnämsta utgiftsposterne, en lätt öfversigt öfver det hela måtte kunna vinnas; om T.o) fördelningen af besagde 3 millioner emellan landtoch sjöförsvaret; 2:o) om exempelvis antalet af pickelhufvor som för Arméens behof ifrån Preussen lära blifvit införskrifne, samt om kostnadsbeloppct i och för dem; 3:o) huru många miniestudsare som blifvit införskrifne och hvad de kostat; 4:o) om hvad som af tross och utredning för Arméens behof af dessa medel blifvit anskaffadt, med upgift af antal för särskilta bestämmelser af trossvagnar, m. m. 5:o) om i hvad mån, och till hvilket antal, de i och för fältambulansen och den militära sjukvården nödige persedlar och inventarier blifvit anskaffade och kompletterade; 6:o) om hvad som af dessa medel blifvit använde för artilleriets behof; på hvad sätt och till hvilka särskilda ändamål; 7:o) om och till hvad del Arméens beklädnadsförråder genom dessa medel blifvit förstärkta; 8:o) om och till hvilket belopp remtygspersedlar äfven blifvit utifrån införskrifne; 9:o) om de af lifbeväringen efter fransk modell pådragne hufvudbonader blifvit utifrån förskrifne, af dessa medel inköpte och kostnaden för dem; 10:o) om hvilka summor som blifvit använde på truppers marscher och konlramarscher i och för neutralitetens uprätthållande; ll:o) likaledes om, huru de för sjöförsvaret af dessa medel använde summor blifvit fördelade emellan linieflottan och skärgårdsvapnet; 12:o) om huru stor del af anslaget blifvit användt till demonstrationerne med vår linieflotla uti våra farvatten, under den 420 Den 2 Maj. stora allierade armadans besittning af Östersjön, med hvad mera StatsUtsk. af räkenskaperne kunde finna lämpligt att under särskilda rubriker uplysningsvis B.
Jag utbeder mig först och främst, att såsom i min tanka anmärkningsvärdt få framställa, att detta nya behof, är ifrån GeneralAdjutanten för Arméen, och icke ifrån StatsSecreteraren för, Krigsärenderne till Kongl. Majit framstäldt. lander ett fullkomligt rättvisande af Herr Friherre Björnstjernas ofta visade nit för Försvarsverket har det likväl icke kunnat undfalla mia uppmärksamhet, att jag tror Statsförfattningen derutinnan vara ganska tydlig, att allt hvad som rörer Försvarsverket i anseende till dess behof och anslag tillhörer StatsSecreteraren, och icke Konungens föredragande i Commandomål, att undersöka, pröfva och föreslå. Det är i min tacka af ganska mycken vigt att administrationsgrenarne icke undandragas sine rätta administratörer. Det är •StateSecreteraren för Krigsärenderne, som har sig uppdragen omfattningen af Försvarsverkets alla delar, det är StatsSecreteraren som bör hafva sig bekant alla förhållanden isora de taillerne: det är han sora bör känna det fel» agtiga, och genom tidförändringarna olämpliga i inrättningarne: det är han gom bör kunna Den 18 September f, m~. uppgöra förslag till förbättringar: det är han som bör känna huruvida tillgångar kunna finnas, som med mera fördel kunde användas till andra behof än dem de egenteligen afse, det är med ett ord, St^tsSecreteraren, som är Rikets Ständer ansvarig för det mera eller mindre nit, skicklighet och drift, som kan stämpla dess Embetsförvaltning, då föredraganden i Commandomål deremot med dessa administrativa förhållanden hvarken i följe af Grundlagen eller likmätigt dess Instruction äger någon befattning; jag kan således icke tillbakahålla min förundran deröfver, att den enda verkelige StatsSecreteraren vi äge, eå litet synes interessera öig för den betydliga administrationsgren, hvars ledare han borde vara, stt han låtit bero vid ett Memorial från GeneralAdjutanten, att i och för Tredje HufvudTiteln tillstyrka nya anslag.
Lades på hordet nedannämnda från Ulsktn inkomna utlåltn och mein., nemi. från StatsU tskottet: N:o 428, angtde förändrad fördelning af riksstatens hufvudtil lar; N:o 429> * anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskts utlåt. Nto 78; Nto 4a°> i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskts utlåt. N:o 208; Nto 432, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskts utlåt. Nto 882; Nto 4^3, i anledn. af väckt motion om eftergift af straffräntan för de ännu återstående skulderna uti Götha canal och Malmö f. d. disconter; Nto 4^4; * anledn. af K. Mts nåd. skrifvelse angtde det till försvarsanstalter i Stockholms skärgård å mindre creditivel lyftade belopp af 5oo,ooo r:dr ; BancoUtskottet: Nto i43, med hemställan, att Kronofogden, Assessoren A. H. Lagerlöf måtte beviljas eftergift af räntebetalning för en Bankens odlingslånefordran, derför betalningsskyldighet blifvit Assessoren ådömd; Nto 146, i anledn, af gjord hemställan om afskrifning af några utaf numera aflidne Kronofogdarne B. Carlsson och M. Rabe uppburna, men förskingrade lånefordringar; Den ty Februari e. m. N:o 147, med förslag till taxa 3 expeditionslösen i R. St:s Bank samt dertill hörande discontverk och iånecontor; Bancooch LagUtskotten:
Lika med Rikets senast församlade Ständer, kan Utskottet ej annat än erkänna rättvisan och billigheten af den gjorda framställningen orri Borgmästares upptagande såsom delegare uti Civil-Statens Pensions-inrättning, men då hvarken nedsättning uti det anslag, som redan af Rikets Ständer blifvit Civil-Statens Pensions-iniättning beviijadt, skäligen bör kunna kö.mrna i fråga, derföre att bemälde tjenstemän ej kunnat en sådan förmon af inrättningens förut varande delegare medgifvas, eller lämpligt är, att Rikets Ständer, på förhand, och innan desse delegare sig yttrat, på hvad villkor Borgmästarnes delagtighet uti inrättningen må kunna till vägabringas, bestämma ett visst anslag för samma ändamåls vinnande, liar Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet ånyo framställa deras önskan, att Kongl. Maj:t, för beredande af delagtighet uti Civil-Statens Pensions-inrättning för Borgmästare i Rikets städer, utom Stockholm, samt deras enkor och barn, efter enahanda grunder, som af Rikets Ständer vid senast förQutne Riksdag antagits, täcktes i Kader infordra CivibSlatens fullmägtiges yttrande om och på hvad villkor sådant uiå kunna medgifvas, hvarefter Rikets Ständer vid nästa 6 Stats-UIskottets Utlåtande, N\o 263. Riksdag torde hafva att förvänta Kongl. Majrts Nådiga Pro position i ämnet. Stockholm den 3i Juli 1840. Ank. till Exp. Utsi:, d. 31 Juli, lil. ? e. m. Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 107.
Till svar på en återremiss kan Utsk. naturligtvis ej säga annat, än att sedan de öfriga Stånden godkänt hvad Utsk. föreslagit, så kan ej pä ålerremissen något afseende fästas, men om de andra Stånden få emottaga en direct inbjudning frän R. o. Ad. och göras uppmärksamma på förhållandet, så torde på sådant sätt den nödiga rättelsen lättare kunna ernås. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få instämma i Frih. Tersmedens förslag, såsom den utväg, på hvilken jag tror rättelse kunna vinnas, utan alla de svårigheter, som eljest skulle lio-ga i vägen derföre. Bevilln.Utsk. lärer väl ej så trälaktigt vidhålla den sats, som det yttrat i början af sitt betänk., alt det skulle vilja underlåta en rättelse, som är behöfllig, och hvarom Utsk. sednare blifvit upplyst. Gr. Cronhjelm: För den händelse, att den utväg skulle af R. o. Ad. beslutas, som Hr von Hartmansdorff och Frih. Tersme - 46 Den 2 April e. m. den föreslagit, så synes mig fråga icke kunna uppstå, huruvida Bevilln.Utsk. vill vidhålla sin princip eller icke; ty sorn inbjudningen går directe ifrån Adeln till de öfrige Stånden, så lärer Bevilln.Utsk. icke få något dermed att skaffa. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. vid blefve sitt i afseende på ifrågavar. 15 § fatlade beslut. Ropades ja. 11. Ex. hemställde vidare, om R. o. Ad. behagade inbjuda Presteoch BorgareStm att instämma uti R. o. Ad:s beslut. Ropades ja, hvarjemte Hr von Hartmansdorff anmälde sig och yttrade: Frih. Tersmedens förslag innehöll, så vidt jag hörde, att med denna inbjudning skulle följa en uppgift på orsaken, hvarföre R. o. Ad. gjort densamma. Jag anhåller derföre, alt denna uppgift malte tilläggas det beslut, sorn nyss blifvit fattadt. H. Ex.
Detta remod intrider hos honom ungefir samtidigt med kjirleken, och det förklaras, efter h d jag tror, deraf att kärlekens komplement iir förgingelsen. Och hvem har det icke slagit, att detta \ .einod ar s i vanligt just hos iistetiska naturerl För skönhetens beundrare och svurne dyrkare ar lifvet kort, kortare i n för audra, och fur dem fins det en rest af lif, ilderdo~iieii, som de knapt vilja kalla med namnet lif; det fins för dem en solskensdng, d$ lyckan shilar och klrleken ler, men den förbleknar hastigt, och sedmi jir lifvet ti~iiit och kallt, och de vimm sig d9 hos nya genera tioiier eller sl~egla sin Hydda ungilom i minnets matta glans. Hör icke Heuse iust till dessa. och limer icke h3ri hans dikts svaghet s i val son; s t y k a? För honom kon&amp;ntrerar sig liivet i ungdomsniutnincens ö~onblick. i den Ilsk.mdes smekande tinnenbarelse. Derfö; tycker mn; sig h&amp; ur hans noveller nästan soii ' en Sngestlull bön, den enda sens mord, man kan tillskrifva honom: försiiinrna icke ungdomen (si skulle denna sens mord kunna öfversattas), leta efter kIrleken och akta dig, att lyckan icke undgir dig. En af norcllerna heter R m r c f c r bckurr: den unga qvinnan ar sjuk af sainvetM~aI, hon hm vlgrat att I~önhura sin askade. Hon jagar honom ut i natten, han störtw frin sin hist och dur. h t t a iir hennes brott. ufverallt ser hon hans Iiedjande ögon, hon hör hans klagande röst; och dessa ögon och denna röst tyckas liksom förebri henne, s8gande detsamma som korpen i l ' oes beundnnsciirda dikt: never, nerer more!
Emot detta förslag har Riksdagsmannen Johnn Magnus Wessing, med hvilken samtelige Fullmägtige från Malmöhus och Carlstads samt Pehr Nilsson från Christianstads Län sig förenat, gjort den anmärkning, att för skogsorterna, der kreaturen tidigt om våren på obanade stigar afföras till fäbodarna, ofta flere mil från bostaden, skulle folkÖmsning midsommartiden blifva högst olämplig och förderflig, samt dessutom de längsta dagarne på hela året gå bort uti så kallade slinkdagar; hvaremot, om den nu varande flyttningstiden framflyttades en månad, eller om det ej vore mer än trenne ( 3 ) veckor, Jordbrukaren sluppe att, såsom nu sker, vara i saknad af nödiga arbetare till inbergning af vårsäden och jordfrugterna, hvilka nu öf* ta blifva förderfvade, dä de af brist på folk, måste stå ute och bortfrysa. Besv. erch Ekon. Etsk. Betnnkanäen. 385 Riksdagsmannen Gustaf Gustafsson frän Södermanland har önskat, att .flyttningstid?!! måtte bestämdt utsättas tili den i November; äfvensom Riksdagsmannen Hans Michaelsson från Gefleborgs Län förklarat sig icke hafva nå-got att påminna dervid, att flyttningstiden blefve utsatt till in uti September eller till den i November; men Elans Michaelsson hade af samma skal, sorn Riksdagsmannen Wessing, alldeles bestridt flvttningstidens utsättande till mediet af Juni Månad.
Men då lotterier här i landet äro uti lag förbjudne och då det måste anses vara ådagalagdt, att detta lån är ett lotterispel, för så vida som den, hvilken köpt en lottsedel, ifall han har tur vid dragningen urlyckkans hjul, kan erhålla en vinst af ända till 25,000 tlialer, så synes mig alt ett på sådane vilkor gjordt låne-anbud icke bort antagas. Ehuru jag således, derest jag haft äran att vara en bland Riksgälds-kontorets fullmägtige, skulle hafva ansett mig utan all tvekan böra afslå delta anbud, måste jag dock medgifva alt meningarna om det rätta i detta hänseende kunnat vara mycket delade, samt att fullmägtige onekligen befunnit sig uti en ganska kinkig ställning, helst det var att. förutse, att de, antingen låne-anhudet antagits elior icke, kunde hafva att vänta sig ett ogillande omdöme af större eller mindre del af representationens medlemmar. Vid sådant förhållande anser jag att det ogillande, som bär uttalas, bör sko uti mildaste forin. Min granne, Frih. Stjernstedt, har yttrat den åsigt, att man icke borde hinda händerna på R. St:r, lör den händelse 15. St:r framdeles skulle vilja godkänna sådana lotterier. För min del anser jag alt en låne-transaktion, ställd, såsom denna, på lotteri, icke vidare hör ifrågakomma, och att således ogillandet deraf biir vara alldeles bestämdt; men då jag likväl, af förut anfördt skäl, önskar att detta ogillande måtte uttryckas i så milda ordalag, som möjligt, samt jag icke kan finna några mildare ordalag än de af Utsk:t föreslagna, hemställer jag till IIr Åkerman, sorn i berörde hänseende tyckts hysa en något motsatt åsigt, att uppgifva förslag till dessa mildare ordalag. Gr. Hamilton, Gustaf Axel Knut; Frågan huruvida fullmägtige riktigt förfarit, i afseende å dessa premie-obligationer, anser jag vara tillräckligt utredd af de föregående talarnc; och cs Den 10 Januari f. m. har derföre endast velat yttra mig beträdande den omordade vinsten. Uti sisiberörde hänseende liar nemi.
Dürer och Hans Sachs och Peter Vischer, hvilka nu jemte sina dryckeskärl flyttat upp på väggpanelningens träafsats, sutit här och pokulerat i dessa längst förgångna tider, då man kände många märkliga kryddor att tillsätta vinet med, men dock icke vår famösa moderna: vi kunna göra smaken af korfvarne och medeltidsandan i «Bratwurstglöcklein» dubbelt pikant derigenom att vi, tack vare expresståget, ännu ha en eftersmak i munnen och i själen af den weissbier och det moderna teaterstycke, vi i går kväll vid samma tid njöto i Berlin. Till gengäld, fortsätter jag för mig sjelf dagen derpå, då jag ser Nürnberg vid dagsljus och blir varse, hurusom de moderna palatsen vetat tränga sig in bland de gamla husen, sedan jag sist var här, och nu stå der öfverallt som uppblåsta uppkomlingar med smycken af talmiguld och nya kläder från den berömdaste skräddaren midt ibland ättlingarne af en gammal kulturens furstefamilj i deras stilfulla lumpor, — till gengäld, säger jag mig, hade de forna gästerna i «Bratwurstglöcklein» något som vi, dess gäster från i dag, icke ha, hvarken dessa det nutida Nürnbergs borgare eller jag, som kommit farande med expresståget från Berlin för att söka och finna något, jag vet icke hvad, någonstans jag vet icke hvar. De hade nemligen, i sin instinkt mera än i sitt medvetande, den Arkimedes’ punkt, på hvilken de kunde stå och låta lifvet svänga rundt ikring sig — kring sig såsom det stabila. Men vi ha intet, hvarpå vi kunna vare sig lefva eller dö. Nürnberg kan visserligen icke ge oss det förlorade åter; men det kan inte heller Fürth. II Tåget arbetar sig stönande uppåt mot bergen. Dagen har varit skum, och kvällen kommit tidigt. Bakom kupéfönsterna kan man inte längre urskilja någonting; man möter blott taklampan, återspeglad derute i det ogenomträngliga svarta, samt sin egen bild i den skumma spegeln. Jag har flackat hit och dit, jag vet icke riktigt hur länge, ty jag har inte hållit reda med tiden.
Föredrogs å nyo Riddarhus Utskottets den 9 sistl julii aflåtne 3 samt den 19 derpå följde at« Den 6 Jngusti J. m, eftermiddagen pS bordet lagde, Memorial * \ anledning af Friherre VVrangtls, Henning, Motion, att introductioner å Riddarhuset hädane(- ler icke må emellan Riksdagarne , af RiddathusDirectionen meddelas utan ankomma p$ det baaiut, Ridderskapet och Adeln under Riksdag io pleno derom fattar. Friherre Ceder ifröni% Jacobi Riddirhus-Utakottet har tillstyrkt bifall & Friherre Wrangels Motion, hufvudsakeligen af tvenne skäl. Det första, att 1775 ars Kongl. Förordning och Kongl. Brefvet af år 1800, skola bestämma, att alia Adelska^et åtföljande frioch rättigheter skulle tillfalla den nyadlade, så snart han anmält sig till intro,duction och fullgjort de i sådant afseende föreskrifne prestanda. Utskottet har emedlertid ej behagat styrka denna upgift, ej eller; lärer kunna styrkas, att praestanda blifvit fullgjo,rd^ förr, fin den Auktoritet sorn deröfver äger tillsynen , meddelat sitt yttrande , och detta är egentliga vilkoret för introduction. Det andra skälet består deruti, att Ridderskapet och Adeln skall lära känna de personer, sorn med Ståndet in för 1 i fvas, innan sådant sker. Detta är i sanning ett höget besynnerligt skäl , emedan ingen kan få inträde här förr, än han blifvit introducerad, och förmågan att lära känna en person , nödvändigt måste vara .lika stor emellan, som under Riksdagarna. Jag skulle förmod* , att då Grundlagen berättigar Kongl. Maj:t att upphöja i Adeligt Stånd, några indra hinder harrid icke kunna äga runi, enär deföreskiif - Den 6 Augusti J. m. S17 pa afgifterne blifva erlagdeSå snart sådant , måste introduction följa.
Stadgan om Jagt och Djurfång påbudne, tro Riksens Ständer sig ega skäl till det underdåniga förslag, att, med ändring i hvad samma Artikel föreskrifver, alla sådana åtgärder hädanefter må bero på de öfverenskommelser, som efter serskilda orters olika förhållanden kunna Häradseller Sockne-vis af Invånarne träffas eller ifrån Länens Styrelser dem till öfverläggning föreställas, dock att dessa öfverenskommelser alltid Öfverlemnas till Eäne-Styrelsernes pröfning och fastställelse; I sammanhang hvarmed Riksens Ständer jemväl anse, att vid de tillfällen , dl, i följd antingen af dylika öfverenskommelser eller af serskildt inträffande omständigheter, Skallgång till Rofdjurens dödande och utrotande inom en Socken eller Härad behöfves, dett bör få anställas utan afvaktan af Eder Kongl. Majus Befallningshafvandes tillstånd, med iakttagande blott, att närmast i orten varande Krono-Betjent derom underrättas, oell med åliggande för honom, att, om så begäres, besörja Skalig uppbådningens behöriga verkställande. Riksens Stähder framhärda SCc. Uppl. och godkänd hos Ridd. och Ad, d. 8 Maj I8I8' Öfriga Riks-Stånden d, g — Bihang till Rikt-St, Prat. 1817-i-giSiQ’,dt Sami. N:r 33. 34. 5&S Underdåniga Skrifv el siri Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om vissa nya åtgärder då Förmyndare skola förordnas. Bland de vigtigaste och mest maktpåliggande göromål för Rikets Hof-Räiter, Borg-Rätter-' ne, Justitie Collegium och Förmyndare.Kammaren 1 Stockholm, JKådstufvu-Rätterne i öfrige Städer, samt Härads-Rätterne på Landet, är den desse Domstolar anförtrodde Ofver-Förmyndarevård och deras skyldighet att utse och förordna skicklige och säkre personer till emottagande och förvaltning af omyndiges gods under Förmyndare-ansvar.