Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet bar nemligen, vid öfvervägande af de å ömse sidor anförda skäl, funnit de, som tala for senare åsigten, ej kunna, utan våda, af lagstiftaren förbises. Om endast dens rätt, som emottagit den nya förbindelsen, kunde komma i fråga, så vore visserligen billigheten för lagberedningens mening; men då ett förklarande i den syftning, som beredningens, kunde, enligt hvad anmärkt blifvit, medföra en menlig, med grundsatserna i gällande lagstiftning oförenlig verkan på tredje mans rätt; lärer vådan af omförmäldte förklarande jemväl vara uppenbar. Ett stadgande angående ifrågavarande fall är emellertid af behofvet påkalladt. Att den åsigt, som Utskottet biträdt, på sätt nämndt är, redan gjort sig i lagskipningen gällande, utesluter icke ett dylikt behof. Lagen skrifves icke blott för domaren, utan äfven för folket, som deri måste finna en ledning för dess åtgöranden; och en sådan ledning är i synnerhet af vigt i frågor, som sammanhänga med det allmänna affärslifvet. Då nu erfarenheten visat hurusom mången gång säljare af fastighet, då köparen öfvertagit intecknad gäld, ansett sig befriad från all vidare ansvarighet för gälden; men efter längre tid blifvit nödsakad att den godtgöra; har Utskottet, till förekommande af sådana misstag, och anvisande af det sätt, hvarpå befrielsen lagligen befästes, derest aftal derom verkligen sker, uppställt det stadgande, som utgör föremål för 18 § i Utskottets förslag» Bland de stadganden uti 1818 års inteckningslag, sorn r synnerhet varit föremål för anmärkningar, äro 18 och 19 §§”, hvilka afse de händelser, att någon fått inteckning i flera fastigheter för samma fordran, utan att uppgifvet är för huru stor del hvarje fastighet svarar, samt att en eller anuau af dessa fastigheter samtidigt eller sedermera blifvit serskildt iuteeknad. 8 Lag-Utskottets Betänkande, ff.-o 51/.
Ilar bar man det största skälet för fyrdelninyens oell tredelningens förkastande, men till tvådelningens föredragande framför endelningen, emedan sådana conjuncturer kunna och skola inträffa, der den absoluta minoriteten deciderar besluten och utgör majoriteten inom de särskilda fördelningarna. Mine herrar! det var en gammal konst 1 Frankrike, när man delade den gamla Fransyska representalionsförsamlingen i nio kamrar, emedan man då endast behöfde äga pluralitet i 5, och för att äga pluraliteten inom 5 kamrar, behöfdes icke en stor del af bela antalet; hvarföre också derstädes classvoteringarne bade den följd, att representationen låg i den maktägandes band. Delta Hus bar sjelf varit indelt i clnsser: huru var majoritetens och minoritetens förhållande då? — De som verkligen utgjorde pluraliteten i antal blefvo, oaktadt alla bade lika rösträttighet, kullvoternde af majoriteten i tvänne elasser, och så går det med alla representationer, som äro mångdelade, att icke tala om den förnämsta olägenheten, nemi. att der kunna sitta personer med god vilja och goda egenskaper, för att bilda en god representation; men de skola sorgfälligt instängas i fyra särskildta rum, för att så vidt som möjligt förekomma att de må kunna förstå hvarandra i de ärenden, som de likväl äro kallade att öfverlägga och att besluta uti. När man varit riksdagsman vid några riksdagar, så hoppas jag att man fatt nog af den plågan, som ligger uti att icke få böra hvad de andra Stånden tänka om den sak, som är före, och att veta, att de utmärkte tänkare, som bär mest yttra sig och sorn mest borde vara hörde, icke lemnäs tillfälle att yttra sig inom de andra fördelningarna, utan nu instoppas allt hvad som borde börås lili fyra skrålådor. Det är denna stora olägenhet, som jag anser tillhöra den närvar, representationen.
Derpå kan icke annat svaras, än att, då ingen ansvarighetslag och ingen riksrätt Ennes för Utskrs förseelser, så återstår blott att inför allmänna rättskänslans domstol göra de anmärkmr, hvartill man finner sig befogad, och föröfrigt afbida den lid, då Utsk:s nuvarande ledamöter måste resignera, till följd af riksdagstrumpeten, samt att, vid en kommande riksdag, undvika deras återinväljande. Jag ser således ingen annan åtgärd vara att i delta hänseende vidtaga, än den, som flere talare yrkat, nemi. att lägga ifrågavarande framställning till handlingarna, bäst hade måhända varit, 0111 hon aldrig blifvit gjord till vårt prot., utan blott influtit i tidningar eller slröskrifter; ty med Hr Lefren anser jag det vara af vigt, att Svenska folket får kännedom om dylika förhandlingar, som dessa. Men för sådant ändamål torde dock vara säkrast, att saken inflyter i vårt prot., ty tidningar eller ströskrifter försvinna och glömmas, men RiksSt:ns prot. förvaras. Den som en gång skrifver denna riksdagens historia, särdeles med afseende på målens behandlingssätt, han bör äfven kunna se hvilkas röster som höjt sig för eller emot SlatsUtsk:s förfarande. Derföre är äfven jag i visst hänseende tacksam emot Frih. Cederström. Några ledamöter hafva yttrat ett och annat, som jag måste upptaga. Man säger att vi här ej finge yttra oss om andra olagligheter, än dem som tilldragit sig inom Stånden. I det fallet skulle det vara oss förmenadt att yttra oss om de olagligheler, som Utsk:n möjligen begå inom sig, men som ådagaläggas genom deras framställningar lill Stånden. Skulle dessa följaktligen vara förbundna att stillatigande fortsätta en olaglighet, som något Utsk. börjat? Det mätte ej vala rätt att göra en sådan tillämpning. En talare, som i allmänhet yttrar sig för offentligheten och anses vara hennes vän, har dock talat emot Frih. Cedcrströms framställning såsom obefogad, samt dervid tillagt, att han vore en sådan vän af yttranderätten, att han skulle icke hafva något emot, om Frih.
Härvid skulle likväl iakttagas: n) att anställd med tull-afgiflernas liqviderande för hvad på sådant sätt till fri disposition ullemnas, må på högst 3:ne månader från angifningsdagen beviljas; b) att ny ullagning ej medgifves förr än tull-afgiflerne för nästföregående ullag ning äro behörigen erlagde; c) all de qvarliggande varu-qvantilelerne pröfvas utgöra full säkerhet för umgälderne lill Kronan, och att, hvad särskildt bränvin, vin och tobaks-sljelkar angår, varudisponenlen, utom den qvarliggande panten, skall, lill betryggande af Kronans räll, aflemna af lulllörvaltiTingen godkänd säkerhet för hvad vid varu-pantens l'örsä'jning kan brista i full betalning af lullumgälder, försäljnings-koslnadcr och möjligen ili agakoinmande böter, samt slutligen r/) alt, derest tull-afgiflerne icke inom den bestämda anstånds-liden äro inbetaide, skall den till säkerhet qvarliggande varu-qvanlitelen, till så stort belopp, som erfordras för betäckande af tull-afgifier, försäljnings-kostnader och böter, af tullkammaren genast å ofrenilig auktion försäljas. Enligt hvad vederbörande Slalsråds-prolokoll upplyser, är della förslag föremål för behandling i sammanhang med det af E. K. M:l till utarbetande anbefallda förslag lill en allmän tull-författning, som kommer all, E K. M:ts pröfning underställas; och hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen med afseende härå hemställt, alt gällande föreskrifter rörande ifrågavarande ämne måtte bibehållas oförändrade, intill dess den allmänna t ul I-för fa 11 n i n f» en hunne blifva fullständigt utarbetad och, elter föregången pröf ning, af E. K. M:l godkänd. Af dessa skäl har E. K.
I Sverige sakna vi, åtminstone mig veterligen, dessa utvägar. Här äro allmänna vettet och rättskänslan sig sjelfva lemnade; här äro de sina egna ledare i den irrgång af stundom ensidiga och bittra raisone men ter öfver förenämnde ämnen som offentliggöras; här äro de ensamme moraliska correctiver mot tryckfrihetens missbruk, och samhäilsfridens egentliga garantier mot deras skadliga följder. Och vi njuta likväl dagligen de välgörande frukterna af lugn och endrägt. Är det väl i en sådan Stat man skulle frukta den vådliga Demagogiens inflytelse i Rikets första Stånd och dess fördomliga sattsers insmygande biand nationens ädlingar, om några väl kände och upplyste personer med tystnad afhörde deras öfverläggningar ? Vore det billigt att förmoda, det ett urval af medborgare (ty något annat har jag ej föreslagit böra införas i detta rum) i en sådan Stat som vår, skulle begagna en vänlig inbjudning i ett af Rikets Ständ, för att förleda sinnena och störa det allmänna lugnet? Jag skall åtminstone ej tili låta min inbillning en så orättvis och sårande föreställning. Tvärtom, efter hvad jag nu anä fördt, efter hvad den seda aste erfarenhet visat, hyser jag den fullkomliga öfvertygelse, att örn D emagogiska meningar någonsin här sökte inflytelse, skulle de af detta Stånd med harmen af en förolämpad rättskänsla, ogilias Den 5 Februarii, 91 och förvisas. Jag tror derföre att offentligheten äfven i detta fall, skulle blifva för Samhället välgörande. Hvad har jag föreslagit mine Herrar?
Föredrogos ånyo och biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens följande betänkanden: N:o 22, i anledning af väckt motion om tillägg och förklaring uti Kongl, förordningen den 20 Januari 1824, angående ändring eller utrilning af vattenverk; N:o 23, i anledning af väckt fråga om bestämmande af ersättning åt boställs-innehafvare för deltagande i vatten-aftappningsoch sjösänknings-företag; N:o 25, i anledning af väckte motioner om ändring af nu gällande bestämmelser i fråga om hemmans-klyfning och besutenhet; Prot.-utdrag den 42 Juli 4848. 531 N:o 26, i anledning af Täckt fråga om ändring af 28 kap. 1 § byggninga-balken i fråga om gästgifveriet afstånd från hvarandra; N:o 27, i anledning af serskilde motioner om ändringar uti nu gällande expeditions-taxa m. m. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets memorial N:o 230, angående den vid nord-östra sidan af Riksgälds-kontorets bus befintliga gårdsplan, Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-utskottets memorial N:o 21, med förslag till ändringar och tillägg uti 56 och 81 §§ regerings-formen, samt 1 mom. 29 §, 3 mom. 49 § och 73 § riksdags-ordningen, rörande behandlingen af frågor om ändring i grundlagarna. De i detta memorial framställda grundlags-ändrings-förslag antogos att hvila till grundlagsenlig behandling vid] nästa riksdag. S. D. Föredrogs ånyo det hedervärda Bonde-ständets protokollsutdrag af den 8 dennes, med inbjudning att instämma uti Bonäe-ståndets fattade beslut, i fråga om Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande N:o 2. Med vidblifvande af sitt beslut, ogillade Ståndet nämnde inbjudning. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekojiomi-utskottens betänkande N:o 9, i anledning af väckta förslag rörande enskilda banker.
IV1aj:t för Zodt, att, under clen 20 Oeeemlier 1826, ej allenast utfärda den InLti notion, llvarefter Lommitterade, till clen beslutade jemlcninzens verlcrtällande, Iloi-^e 8>A i underdaniollet rätta, utan oeb, enär i samma In8truetiou förordnades, att lcrono-sliatte oell frälse-jord ielte borde till extra rotering uslslta^as, emeron, enligt Fällande j?örfattnin»ar, all sädan jord älaFö att i ordinarie roterinFS-besväret deltaFa, Fsnom lXädiZt LireulairLref till ssmtliZe Dess LefallninFsbafvande föreslcrifva, att extra koterinFs - -4 Wcr/.Vs )V.'c> 33. t^ommirrionerna boräe ej blott noga unöerröllg, Iluru viöa inom b varje 6ommirrions-öirt! iet någon oroteratl jorö af »lerra naturelfoiefonner, rom efter gällancls författningar boröe i oröinaiie roteringen -feltaga, 8amt clerölver rerrbilöa längiler författa, llvaruti alla al' sudmi berlia ilen liet varande bemman oell lägenbeter bords usljltagar, utan äfven cleranama i ordiusrie rotar indela, efter enabanda gr-mder, som vid roteringrverliets uslslgörands blifvit inom fänen följda, jeinförde med de^gronder, rom fongl. Iilaj:t i Inrtruetionen för extra llotei ingr-Lommirrionei na rtadgat, bvadan oell samma Inrtroetion bomme, i alla andra ti!Iäills)Iiga töll, att tjena Itoterings-Loillmissionei na dill underdånig efterrättelse.
Rörande Xöfås Silfververk håfve Vi beslutit, att, sedan det blifvit fulleligen utrönt, att Grufve-driften der icke mera lönar sig, utan redan någon tid medfört en ganska betydande årlig förlust för Kongl. Maj:t och Kronan, i de stora friheter och förmånor, som, på Stats-Ver* kets bekostnad, Disponenten af detta Verk åt*- njutit, anstalter ofördröjeligen skola vidtagas till detta Verks nedläggande, samt indragning till Kongl. Dm 9 Augusti 5°7 Kongl, Majit och Kronan af de detsamma förundta förläninqar, friheter och förmoner; hvarun. der 11 leval icke skola inbegripas de Extra tjenstbarheter, hvilka Allmogen till Bruket utgjort, och hvarifrån den vid Brukets nedläggning bor njuta befrielse. För öfrigt håfve Vi lemnat den nu varande Disponenten öppet, att, om han på egen kostnad, och utan allt understöd af Kronan och det Allmänna, vill, med egna medel Grufve-arbetet fortsätta; dock på sådana vilkor, sorn med Författningarna om Bruksoqh Bergsliandteringen öfverensstämma. 25. §• Till understöd och upphjelpande af Rikets Allmänna Lärooch Uppfostrings-Verk, håfve Vi .beviljat: att all den nu förlänta Behaglig tids och Förlanings-Spannemål, sorn är till indragning ställd, hädanefter, i den män Forläningarne förfalla, skall till detta ändamål användas, och af Kongl.^ Majit dertill disponeras; Hvarjemte, enärj tiden till dessa medels indragning ej kan förut bestämmas, utan de nödvändigt allenast småningom inflyta, Vi hos Kongl. Majit yttrat den underdåniga önskan, det täcktes Hans Kongl. Majit emedlertid af Stats-Verkets öfverskotter, som kunna uppkomma, antingen af blifvande nya Kungsgårds-arrenden, eller på andra Inkomst-Titlar, j
Snarare förvillat och oroat, an Vägledt oell lugnat allmänheten. Förgäfves genomletar inan hela Grundlagen, för att finna någon GonslitutionsUtskottets rättighet, att för ett sådant tillfälle, som detta, ingå uti dylika betraktelser till vägledning för sitt omdöme, huruvida Grundlagsstadganden blifvit eller icke blifvit öfverträdde. Anmärknings värd t skall det titan tvifvel finnas, att Utskottet icke ens ttti sitt Memorial nämner RegeringsFormens Den 18 Ju lii f. m. 86 §. Bevisar delta, att Utskottet ingen gång i anseende till ifrågavarande anmärkning tagit nämnde Grundlags §. i skärskådande, eller liar Utskottet icke vågat omnämna den derföre j att den just innefattar den gräns, lagstiftaren liestämt för nygiriglietens inträngande i det hillersta af Statslifvet, och hvilken gräns verkställande magten icke äger ätt emot lagens klara Stadgande godtyckligt inskränka eller efter tillfälliga omständigheter tillämpa eller förtyda, vid det äfventyr lo6 §. för Sådant tilltag stadga!-» Utskottets Memorial bevittnar, på möta än ett ställe, svårigheten att komma sanningen förbi, när bon alltid varnande botar, att, för eller sednare, för hvarje fall göra sin ällmägt gällande. Utskottet har uti sitt Memorial på intet ställe tilltrott sig förklara, att det oftanämnde Kongl. Brefvet af den 2Q October 1825 icke innefattar en öfverträdelse af föreskriften uti RegeringsFormens 86 §; tilltaget hade kanhända också på en gång varit för mycket vågadt, då bevisningen troligen blifvit iiågot svår att underhålla, och det. är troligen derföre Utskottet valt den egna mellanvägen, att yttra, det publiciteten för öfrigt, genom den i anmärkningsväg anmälde Kongl. Befallningen, icke blifvit egenteligen vägrad, utan endast uppskjuten. Jag tager mig härvid åter friheten, att föra uppmärksamheten å Den 18 Jul ii f. m.
Nu hafva strandegarne i år låtit verkställa ytterligare undersökning, hvaraf synes, att, genom sjösänkningen, kan förbättras en areal af 899 tunnland 21 kappland, till ett förhöj dt värde af 254,532 R:dr R:mt, hvarförutan vinnes en areal af 974 tunnland 5 kappland, som icke äro upptagna i nyssnämnda värde. Dessa handlingar, med tillhörande karta, har motionären icke kunnat erhålla, förr än Utskotts-afdelningen gjort sitt afstyrkande förslag; men sedermera inlemnat dem till Utskottet, så att de der varit tillgängliga. Emedan jag ansåg det allmännas hästa, såväl som motionärens rätt, fordra, att alla sakförhållanden, som rörde frågan, blefvo pröfvade innan beslut fattades, föreslog jag inom Utskottet, för det ändamålet, en återremiss till afdelningen, men detta afslogs och Utskottet fattade sitt beslut, utan att hafva tagit ringaste kännedom om innehållet af de i år upprättade handlingar med karta.
Den fardags-rätt, sorn genom allmänna lagen och särskilde författningar biiswit tiuagde Landtbo, ellee de» annor mans jord sch fastighet innehar, sä roal som cck Embeteoch Tjensteman samt deras arfwingar, syneö wara föranledd of behofwet akt winna en wist stadgad ordning och rättelse emellan afoch tiilträdare, fästad wid upmärksam ointanka för de förre, att under fardags-ärcr kunna förse sig med annan bostad och att stel sm a bärga afkastniugen af deras höstutsäde, ä de orter der sadanl sade nytljas. > länder lagens allmänna stadgande i detta fall, lära Fidei-Commist egendomar icke kunna hänföras sä länge den lag gäller, som tillåter rätter ägare, akt fntt fa disponera om sin förwärfda egendom. Tcstators wilja och förordnande ar den enda lag, som i sitkt fall ffall efkerlefwas, och enligt antagen lagtolkningS-grund, mäste det, som af Testator icke är päbudit ej eller kunna anses tilläm. Da Testamentet enligt dest natur, endast asser Fidei-Commitzariens förmän, och dä as det samma ofelbart följer, al! succestorens rätt widtager i samma stund, den förres rätt genom hans död förlorar all »verkan, sä anser jäg för min de! nägon fardagsrätt ej kunna den dödes arfwingar tillkomma, sg wida denna förmän ej blifwit dcm genom förordnandet uttryckcligcn förunnad, och enär dertill således ej kan argumenteras af Testaters föreskrift, lärer ock Lagstiftaren ej böra falla något deremot stridande beslut, hälft den derigenom skulle återtaga 1812 Den 28 November. och minska en del af den rätt, som genom lagen Llifwit öfwerläten hwarje enskild man, alt förordna om förberörde sin egendom ulan lwäng och inskränkning. AcswingarS räll lill egendoms-afkastningen för der ar Fidei-Coministarien aflider, kan ej wara någon stridighet underkastad.
A. von Matern aldrig borde kunna tillgodo njuta någon sådan förmonsrätt, äfvensom att, i följd deraf, en lika förmonsrätt ej eller kunde äga rum i afseende på de af CommerceRådet Norström bevakade fordringar, hälst hans rätt i detta fall måste vara enahanda med den Herr Majoren J, A. von Matern såsom säljare, på grund af samma köpeskilling Reverser, ägde: och an - Den II Augusti e. m. 157 hölls af dessa skäl i underdånighet om den ändring uti HofRättens Dom , att RiddarhusCassan måtte tillerkännas rätt utbekomma dess i hemmanet Rud intecknade fordran med derå upplupne och upplöpande Räntor sanpt åbragte kost. naclér enligt den intecknade skuldsedelns innehåll , framför Majoren von Materns och CommerceRådet Norströms fordrings-anspråk i samma hemman ; men i den oförmodade händelsen att Kongl. Maj:t skulle finna, att de af Corn mereeRådet Norström bevakade fördringar verkligen till en del utgjorde återstående köpeskilling för hemmanet Rud, samt att förmonsrätt derföre kunde äga rum; så yrkades i underdånighet, det Kongl. Majit måtte i Nåder förklara, att då en olaglig sammanblandning skett af köpeskillingarna för Aspeberg och Rud, de samma borde från hvarandra skiljas , på det sätt , alt de afbetalningar som af Herr Majoren Printzenskjöld blifvit gjorde, tillika med den del af köpeskillingsfordran, som ännu innehades af Herr Majoren von Matern måtte få beräknas hafva innefattat den af Majoren von Matern qvitterade köpeskillingen för hemmanet Rud , och endast så stor del af CommerceRådet Norströms fordran sorn svarade mot återstoden af samma köpeskilling, förklaras vara uti hemmanet Rud intecknad och tillerkännas förmånsrätt'till betalning derutur. Kongl Majits Nådiga Dom i anledning häraf, gifven den 28;de Augusti 1820 innehåller, att Kongl. Majit pröfvat rättvist gilla det slut hvaruti HofRätten stannat.
Den som, i uppsåt att döda, med berådt mod beröfvar någon lifvet, miste, för mord, lii' sitt. Är brottet under synnerligen mildrande omständigheter föröfvadt; då må till straffarbete på lifstid kunna dömas. Har någon gjort försök till mord, och blef endast genom omständigheter, som voro af gerningsmannens vilja oberoende, brottets fullbordan förhindrad; varde han dömd lill straffarbete på lifstid eller, der mildrande omständigheter förekomma, till sådant arbete från och med sex till och med tio år. Korn af gerningen ringa eller ingen skada; då må tiden för straffarbetet kunna till två år nedsättas. § 5. Hvar som, i uppsåt att döda, men af hastigt mod, beröfvar annan lifvet, dömes, för dråp, till straffarbete på lifstid. Lag-V tskoliets Memorial N:o 46. Var gerningsmannen, utan egen skuld, genom svår förolämpning eller synnerlig misshandel, af den drapne till vrede retad, eller äro omständigheterna eljest synnerligen mildrande; då må straffarbetet kunna inskränkas till viss tid från och med sex till och med tio år. § 4. Har någon, genom uppsåtlig misshandel, dödat annan, och skedde den misshandel med berådt mod, men utan afsigt att dräpa; dömes gerningsmannen till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. Var misshandeln af den beskaffenhet, att döden, såsom sannolik verkan deraf, ej väntas kunde, eller äro omständigheterna eljest synnerligen mildrande; då må straffet kunna nedsättas till straffarbete i fyra år. § 5- Varder någon dräpen, såsom i 4 § sägs, men skedde misshandeln af hastigt mod; dömes dråparen till straffarbete från och med fyra till och med åtta år. Förekomma sådana mildrande omständigheter, som i 3 eller 4 § omförmälas; då må straffet kunna nedsättas till straffarbete i två år. § 20, förra delen. Har någon gifvit annan gift eller dylikt för att honom skada, och dör han deraf; straffes gerningsmannen efter 1 § såsom för mord. Kommer af den förgiftning svår kroppsskada; dömes till straffarbete på lifstid eller, der omständigheterna äro synnerligen mildrande, till sådant arbete från och med åtta till och med tio år.
Del bejlutat utfärDanDe af en författning, Ijmarigenom ftaDgaö: i:o att utDrag utur ^prfoböeferna öfmer föDDe, migDe odj DöDe jfola ef ter Ijmarje åré flut utjfrifmaö, upptaganDe: utbraget af Dopbofcn, uppgift å barneté namn, Dagen Då Det föDDeö ocf) Döpteö, famt förälDrarneS namn, prfe od) fertin#; utDraget ur DöDölängDen, uppgift å Den afiDneé namn, femmift, DöDöDag odj ålDer, fmarjemte för minDerårig perfon uppgtfmeö förälDrarneö namn od) prfe, famt för älDre perfon Def prfe, äfmenfotn gifta eller ogifta tilljtånD; famt utDraget ur migfelbofen, uppgift å fontrafjenternaé namn od) femn#, mtgfelDagen famt bruDgummenö befattning, äfmenfotn bruDenö, få miDa t)on ej n#aö i förälDrarneé fué, f>n>tlfaé namn, få miDt jfe fan, böra uppgifmaö; 2:o att Dega utDrag böra beförjaö af ffrnjbr, forn i De förfamlingar, Der ^omminiffer finneé, må Dertill begagna Den ftflnämnöeö biträDe; 3:o att, feDan utDragcn blifmtt årligen miD <2Balborgéme§o focfenjfämma granjfaDe odj rtftiga befunna famt meD påjfrift Derom förfeDDa, haftor jfall ffpnDfamt Defamma till ^onfijtorium infänDa, för att