Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man ansåg dessutom, att den allseende Guden allena förmår att ransaka hjeltan och njurar, då deremot, utan ali kunna meddela förmågan, i8og års män medgifvit rät_ tigheten ål den opinionsnämnd, som Reg.F:ns io3 § danar. Med yttersta grannlagenhet hör denna rättighet begagnas af hvarje nämndens man, ty hans sista blick kan ej undvika att från dödsbädden kastas tillbaka å den tillryggalagda vandela och dömma om han rättvis var vid det tillfälle, främst bland alla, då han bort vara Guds beläte. Jemte denna öfvertygelse, hvilken mig veterligen flere med mig dela, får jag öppet bekänna, det jag anser att i ett land, hvarest slik förkastelsedom hörer till ordningen, der hefinnes yppersta domarekallets inämovibiiitet vara gangrenerad. Naturen lärer oss alt med tiden mognar all frukt, och, öfvermogen nedfaller den genom sin egen tyngd. Jag förutser, att den lid skall komma, då Sveriges Ständer skola hindra nämnda grundlags-§ att igenom brådstörtad verkställighet blifva en lekboll åt passionerna. Aftonbladet af den i April underrättar mig om ett misstag af en BorgareStrs ledamot i ett i WStåndet gjordt anförande. Lika offentlig bör tillrättavisningen blifva, samt sker lättast och kortast igenom ett prot.utdr. från R. o. Ad.' för den 20 Mars f. m., hvilket intygar att härstädes ingalunda ”apostroferats” någon ledamot af annat Stånd. För att ej ä^inu en gång blifva misstydd af en tidningsreferent, har jag skriftligen uppsatt dessa rader; ledamoten i BorgareSt. dock obetaget att, under förlitande å sitt stora förråd af krut, salutera en återkommen vän, medelst skott i luften, hvilka, såsom sådana, ej kunna träffa mig. Hr Ribbing, Bengt: Sedan Hr Frih. o. Landtm, beviljat Hr Ribbing, Arvid, permission att från riksdagen afresa på någon tid, har lian, Arvid Ribbing, anmodat mig alt uppläsa följande: Hr Ribbing uppläste derefter följande:
Rättigheten till deltagande i Valet af Nationens Representanter skulle okas i samma mon, som man erlågger större afgift till Staten. Grunderna för beräkningen af det antal Personer, som skall deltaga i Lagens tillskapande, skulle således håmtas af det dubbla förhållapdet, Folkmängd och Bevill nings-afgif t. För hvarje antal af 10,000 väljande Medborgare, skulle skickas en Fullmågtig, och för hvarje 20,000 R:da* lers bevillning, likaledes en Fullmågtig. 4:0 Svenska Nationen , öfvertygad om vådan af en enda, på en gång föreslående och beslutande * Församling, skulle förklara, att vid Lagstiftningen, äfven som vid all annan Samhålls-befattning, bör icke ett och samma updrag gifvas 2:ne BefuIImägtigade, men hvar och ens åtgärd så bestämmas, att de förenas till ett gemensamt ändamål! 1 följe deraf, skulle Nationens Representanter, efter grunderne af förenämnde Val-rått, blifva delade i 2tne afdelningar, den ena, sorn åger att föreslå Lagen, den andra, som åger att besluta den. 5:0 Då Svenska Nationen uti sin Öfverhet måste vörda den, hvilken har den stadigvarande omsor * gen för vården af dess allmänna årenaer, skulle v den också erkänna, att det år Regeringen, sorn år närmast att kånna behofyen för Styrelsen af 3 det Hela, att således den afven bor hafva del uti Lagens tillskapande. I följe deraf åger Regeringen rått att föreslå Lagar, afven som Nationen, att b&sluta dem. Då Lagstiftande Corpsen, bifallit ett Lag-proje£l, kan Regeringen blott för en viss tid suspendera det. 6:0 Till borgen för Lagstiftningens enhet i grundsatser, skulle en del af denna Corps vara sammansatt af Ledamöter, som genom arf derstädes agde såte och stamma.
I alla fall hade Thorild i följande stycken rätt: att han ägde verkliga, till och med nya, sanningar att meddela; att Nationen behöfde väckas till mera högsinnighet, och Konungen (hos hvilken högsinnighet ej felades) till mera rättsinnighet och öppenhet; att han sjelf var egentligen ämnad till Folktalare; och att han likväl borde hos en sådan Konung, som Gustaf, om han talade till honom såsom snille till snille, snarare kunna påräkna något gehör och någon själarnes samklang, än hos hvilken annan som helst af det dåvarande Europas monarker. På grund af dessa förutsättningar, grep han begärligt det tillfälle, som nyssnämnda riksdag tycktes erbjuda: att ytterligare vidga sin verkningskrets, och, med en ädelt nyttjad offentlighet, omedelbart tilltala så väl Konung som Ständer. Trogen sitt lifs innersta dubbelsträfvan, att göra vitterheten medborgerlig och medborgerligheten vitter, beslöt han, att härvid begagna dels försvenskade röster från den Skald och den Häfdatecknare han värderade högst, dels sin egen stämma såsom tolk för det allmänna samhällsförståndets fordran på tillbörlig frihet af sin yttranderätt. Det var af detta skäl, som han under riksdagen utfärdade en Prospectus till tvenne Öfversättningar: den ena, af Ossian; den andra, af Tacitus. Han ville göra till medborgerlig läsning, genom den förra, hvad han ansåg för det högsta af Poesi; genom den sednare, hvad han ansåg för det lärorikaste af Historia. Det var vidare af samma skäl, som han skref, för att gemensamt af Konungen och Rikets församlade Ständer behjertas, de båda ryktbara Memorialerna ”Om det Allmänna Förståndets frihet”, af hvilka han ställde det ena ”till Konungen”, det andra till Folket”. – Utgången kunna vi gissa. Det fordrades att vara Thorild, för att ej förutse den. Om det första af dessa företag skref han, i Juni102 1786, till diplomaten Friherre Silfverhjelm, – bekant genom sin benägenhet för Ossian, Mystik och Magnetism, samt äfven såsom författare genom sina ”Samlingar för Hjertat och Snillet”:
99 sora under framfarne sekler emellan olika partier här i landet ägt runi, grundlagt ett mera fördomsfritt och rättvist omdöme öfver den historiska betydelse, Svenska Adeln i sjelfva verket tillkommer, under de lider da denna samhällsklass var i besittning, icke blott af Statens högsta embeten, utan oek i allmänhet af dess högsta bildning, har således, dä fråga blifvit väckt att särskildt gifva Hr professorn eli offentligt vedermäle af Svenska Adelns aktning, icke tvekat att understödja Hr Gr. Snoilskys ofvanberörde motion, hvarför Utsk. till samma motion vördsamt tillstyrker bifall, sä att ett exemplar i guld af omkring 60 dukater må, på Ridd.-kassans bekostnad, präglas af Riddarhusets s. k. stora medalj, för alt, genom Ridd.Direklm, till Hr professor Fryxell öfverlemnas, hvilket dock till II. R. o. Adis egen ompröfning vördsamt hemställes. Stockholm den 8 Januari 1848. På Riddarhus-Utskoltets vägnar. G. E. Frölich. IV. F. Dalman. Föredrogs ett från Ridd.Utsk. under N:o 4 inkommet sålydande: Hörsamt Memorial! Till Ridd.Utsk. har H. R. o. Ad. behagat remittera en af Hr Frih. Styrbjörn Stedingk väckt motion, att då, vid bänkm:s-val inom Ståndet, det ofta inträffar, att flere inom afd:ne väljande uteblifva, R. o. Ad. således måtte stadga ansvar af böter för den ledamot, som, utan före valet uppgifvet giltigt skäl, är dervid frånvar. Lika med motionären önskar Utsk. alt ledamöter af R. o. Ad. må noggrant fullgöra sitt kall såsom representanter och således ej heller, utan giltigt förfall, underlåta infinna sig jemväl för deltagande i val och voteringar, men dä Ståndets medlemmar för närvar.
Sedan derefter dom i dessa konkurser endast vid den förre af desse domstolar hunnit meddelas, och borgenärerna så väl af denna anledn., som derföre att en mängd på pröfning af olika domstolar beroende tvister dels emellan gäldenärerne och dels ronde borgenärernas stridiga intressen hade uppstått, vid sammanträde d. 14 April 1846 beslutat, att någon utdelning ej finge ske förr än dom fallit äfven vid Götheborgs rådhusrätt, blef hos Ridd.-Direktm, medelst inlemnad skrift af d. 3 Oct. 1846 af sysslomannen uti ifrågavar. konkurser, anmälan gjord derom, att de hade för afsigt att tillvägabringa en sådan öfverenskommelse, att alla privata personer, som voro oprioriterade fordringsägare i massorne, skulle åtnöjas med endast 70 procent, pä det att sådane publika verk och kassor, som genom reglementen voro förhindrade att lemna någon rabatt pä deras fordringsbeldpp, måtte kunna undfå fulla kapitalet; hvarjemte sysslomännen erbjödo sig, att genast inbetala hela Ridd.-kassans bevakade fordran 4,000 r:dr samt ränta derå till cessionsdagen d. 22 Nov. 1842 emot det att Direklm eftergåfve öfrige bevakade räntan, samt till dem aflemnade originalreversen, på dem transporterad, utan vidare anspråk på utgifvaren eller löftesmännen. Detta anbud hade Direktm, enär förrberörde fordran icke var till förmånsrätt i konkursen berättigad samt enskilda oprioriterade fordringsägare, enligt under hand vunna upplysningar, hade ätnöjt sig med endast 70 procent, äfvensom med afseende derpå, att eli å Direktms sida vägradt bifall till det erbjudna ackordet befarades en längre lid uppehålla de 3;ne konkursmassornas ut - 624 Den 19 Februari e. m. redning, ansett sig böra antaga, hvarefter förenämnde 4,000 r:dr med ränta till d. 22 Nov. 1842 blifvit d. 13 Oct. 1846 inbetalde.
R:dr årligen fastställda arfvode må förhöjas med ett nämnda minskning ungefärligen motsvarande belopp, eller till 1,600 R:dr, och att den § i det nya reglementet för Riksgälds-kontoret, som kommer att motsvara nyssnämnda § i det nu gällande, må erhålla följande lydelse: § Såsom arfvode åtnjuter hvarje Fullmägtig Ett tusen sexhundra R:dr årligen; hvarförutan Fullmägtig, som ej är i Stockholm bosatt, eger att för en resa årligen till och från hemorten uppbära kostnads-ersättning, beräknad efter skjuts för två hästar. I sammanhang härmed har Utskottet förehaft en af Fullmägtige i nämnda Kontor till Utskottet den 22 sistlidne Oktober a (låten skrifvelse, deri Fullmägtige, sedan Rikets Ständer, genom bifallandet af Banko-Utskottets Utlåtande N:o 65, beviljat Rikets Ständers Banks tjenstemän inom de 3:ne lägsta graderna här nedan omförmälda vilkorliga löneförhöjning, hemställt, att, enär, i fråga om löneförmånerna lör Riksgäldskontorets tjenstemän, uti (lera hänseenden samma förhållanden förekomme, som föranledt beslutet om löneförhöjning för största delen af Bankens tjenstemanna-personal, enahanda löneförbättringar måtte beviljas jemväl för tjenstemännen vid Riksgälds-kontoret. Lika med Riksgälds-kontorets Kommissariat, som härom hos Fullmägtige gjort framställning, hafva Fullmäktige till stöd härför åberopat den af Rikets Ständer vid (lera föregående riksdagar godkända grundsats, att tjenstemän, tillhörande samma eller motsvarande tjenstegrad inom Rikets Ständers begge verk, så vidt med skäligt afseende å tjenste-åliggandenas skiljaktiga beskaffenhet läte sig förena, borde åtnjuta lika löneförmåner.
Det i bela Europa lifliga bekymret för tillvexten af en, i följd af sin ställning till fiendskap mot ordning och egande-rätt lätt retad klass, synes dock hafva bordt hos en man, med sinne för sitt kall, väcka ett varmare nit för en sådan fråga. 69) En Föredragande har låtit frågor, som för alla innehafvare af skattskyldig jord äro af väsendligt vigt, och hvilka Riksens Ständer, med ledning af Kongl. Maj:ts i ämnet afgifna Nådiga Propositioner, 70) pröfvat, på obestämd tid, hvila. En annan har så illa beräknat och så litet påskyndat ärendenas gång, att en fråga om högst betydliga, utan uppskof erforderliga utgifter, inför Kongl. Majrt blifvit föredragen, så sent under sist hållna Riksdag, att någon framställning i ämnet till Riksens Ständer icke blef möjlig; hvaraf följden ock blef, att man tog sin tillflykt till utvägar, hvilkas laglighet Utskottet till en del ansett sig till Riks-Rätts pröfning böra öfverlemna. 71) Frågan om en ny Administrativ och Kameral indelning i de delar af Riket, der en sådan kunde finnas behöflig, hvilken fråga Riksens - Constitutions-Utskottets Memorial, N\o 13, T7 sens Sländer, med anledning af en annan, hos Kongl. Maj:t framställt, och som Kongl. Maj:t i medlet af år 1834 förklarat Sig vilja till pröfning företaga, i sammanhang med ett äldre förslag till ändringar i indelningen af Län, Härad, Domsagor och Socknar, Stift, Prosterier och Pastorat i Riket, har sedermera icke fått någon handläggning; 72) och den för Skjutsoch Inqvarterings-skyldiga så vigtiga frågan om förskaffande sjöväg, så väl af Kronans manskap i allmänhet, som af Krono-effecter, har ända till förlidet år varit hvilande, och vid då skedd föredragning å nyo blifvit uppskjuten.
Diskont-rättighet i Banken måtte fastställas till Två Millioner Riksdaler, i stället för En Million som densamma dittils uigjordt; men att dessutom, i händelse något ytterligare biträde till Credit Sedlars inlösen skulle erfordras, ett sådant biträde från Banken måtte Riksgälds-Contoret meddelas, sedan vid hållet sammanträde emellan Fullmäktige i Banken och RiksgälldsContoiret behofvet blifvit uppgifvit. I sammanhang härmed hade Högloft. Stats-Utskottet ock yttrat den förmodan, att alla eventuella biträden, som Banken åtagit sig att meddela, icke skulle tagas i beräkning vid regleringen af Banko-Sedelstockens blifvande belopp till 1820 års slut, och, på det Bankens anlitande måtte i möjligaste måtto kunna undvikas, tillstyrkt, dels att de genom uppbörd eller realisation frjya 1815' års början inflytande Riksgälds-Sedlar, finge åter utgifvas, till bestridande af Riksgälds-Contoirets utgifter , dels att hos Kongl. Majit måtte utverkas Nådig befallning till Stats - Contoriet, att efier omständigheterne i Credit-Sedlar emottaga större eller mindre del af den Summa, som till Statsbehoivc-ns fyllande skulle från Riksgälds-Contoret utgå. Banlo Utskottets BetänhanJen. Panko Utskottet harle i anledning häraf genom Memorial under den 28 Julli 1815 hos Riksens Ständer anmält,-att, ehuruväl Hanko Utskottet trodde sig med tämmelig visshet kunna förvänta, att genom den af Stafs Utskottet fr«reslagne utväg allt hellof af omfot malde Kxtra biträde skulle förekommas; likväl, och som Utskottet ansnge det vara af hogsta vigt för allmänna Peninge-rörelsen och H i kspä ld shed 1 arnes Credit, att deras inlösen mot BankoSedlar måtte oafbrutet fortsättas och bibehållas; ville Utskottet, under förbehåll att Riksgälds Sedelstocken intill påföljande
Motsägelsen i tanken borttager ali verkan af uttrycket, vare sig så» Den i4 April. gom bifall eller tadel. Våra personer och våra personliga qvaiiteter hafva för öfrigt alldeles icke något att med saken skaffa; allraminst då vi afhandla den, inför denna upplysta sam* ling. Den egenteligaste behållningen af mine bemödanden och forskningar uti de in-, vecklade ämnen som nu äro i fråga, är medvetandet, att min kunskap derom är inskränkt och ringa; behållningen af min menniskoerfarenhet är åter den, att jag öfver ingen annans afsigter oblidt vill dömma. Ursprunget till de mot mig skiljaktiga tankar som blifvit yttrade vill jag derföre också gerna anse och erkänna för ädelt och godt; och det på samma gång, som, försakande alla anspråk på öfverlägsenhet i kännedom om sa« ken, jag deremot ej heller erkänner någon annans i renheten af handlingsgrunder. Egenteligen ej heller till saken hörande, är hvad sora blifvit framställdt om mitt deltagande i allmänna åtgärder den förflutna tiden, vare sig Såsom Embetsman, eller som Riksdagsman. Jag är icke förmäten att tro uppställningen af en sådan varnade skuggbild här vara af den ringaste effect. Mina tankar har jag, vid hvarje tillfälle under min lefnad med uppriktighet yttrat; och skall äfven hädanefter göra det lika öppet; men jag åberopar alla de medlemmar af detta hus, med hvilke jag haft den äran arbeta tillsammans i allmänna angelägenheter, om jag nånsin lemnat min verksamhet till en tactisk, eller sådan behandling af etk Den 14 April. ämne, att sättet till förskaffande af bifall stiäckts utöfver framställningens eget omedelbara inflytande? Hvad som alltså af den förflutna tidens messurer i så beskaffade allmänna ämnen, må hafva tillkommit i följd af mitt bearbetande; har tillkommit derföre, att pluraliteten för tillfället upptagit du gillande; hafva misstag skett, så är det en skattande andel af mensklighetens allmänna brister. Jag skall likväl här längre fram särskilt återkomma på denna del af ämnet.
Sedan, jemlikt 16 § af den för Ridd.-Direktm d. 2 Febr. 1835 utfärdade instruktion, Direktm till Ridd.Utsk. aflemnat sin till H. R. o. Ad. ställda berättelse öfver hvad som vid Ridd.- och Stifts-ärendenas styrelse och förvaltning, sedan sista riksdag, i allmänhet sig tilldragit, så och efter det Utsk. icke allenast till pröfning förehaft de särskilda ämnen och hemställanden, som i ofvannämnde berättelse förekomma, utan ock fulländat granskningen så väl af Direktms prot. för åren 1844—1846, som ock af de för Den 19 Februari e. m. 615 samma år afslutade hufvudböcker öfver Ridd.-kassan, Wadstena Adliga Jungfriistifts-kassan oell Adliga Kadetlskole-fonden jemte alla öfriga under Direkt:ns styrelse ställda fonder, donationer och legater, får Ridd.Utsk. nu till följd af .30 § Ridd.-Ordn., med öfverlemnande af Direkt:ns omförmälde berättelse, sitt utlåt., i anlédu. deraf, till 11, R. o. Ad. vördsamt afgifva, dervid Ulsk. ansett sig böra, i afseende å uppställningen, följa den ordning, som i Direktms berättelse blifvit iakttagen samt, beträffande de uppgifter, som icke synts lill någon åtgärd föranleda, endast i korthet sammanföra, hvad berättelsen derom innehåller. §!•
Utskottet nekar ej att någon besparing skulle winnås ät det Allmänna genom Beredningens indragande; men det Allmänna skulle lika säkert ä andra sidan förlora wida mer, genom Arendcrnes afbrutna gäng eller deras mindre fullständiga behandling. Stats-Nadets »vigtiga och answariga kall är förknippadt med sä mänga omsorger, cmsattar sa manga grenar, att des Ledamöter »visserligen ej stola sakna föremal för sin werksamhct. Deras beständiga deltagande i rädslagen, deras pligt att dertill infinna sig när som helst Konungen dem kallar, allt skulle göra för dem omöjligt att utsträcka sin ätgärd ända till den minsta arbctsdetailen af hwartcnda ämne; och dä slutligen härtill kominer, att Allmänna Beredningen är sammansatt af Ledamöter till det möjligen inskränktaste antal, anser Utskottet någon ändring af htvad i des;a delar föreslaget och af Riksens Ständer godkändt är, ej lämpligen kunna »verkställas. Och skulle Herr Capitaine»» Lilljeström genom Utdrag as Protocollet härom underrättas, »ned hänwisning till innchället af Negerings-Forincns 84 H, i händelse han as cn deruti incdgiswcn rättighet ästundar sig begagna. Ut 8upru. Hx ^I0t060l1o />. PHius. Expeditioner till Motiouairer. 683 Utdrag af Riksens Högloft. Ständers Constltmions-Utskottö Protokoll den 11 Octo ber 1809. S. D. Uti Memorial, ingifmet till Constitutious-Utskottet, hade Häradshöfdingen Leyonstolpe föreslagit att, dä Lagstiftningen wore ett bland de swaraste företag och fordrade längre tid till öfwerwägande, det tillägg wid Negerings-Formcns 87 tz kunde äga runi, att wäckta lagfrägor, sedan Lagutskottet sig deröfwcr yttrat, ej matte asgöras ivid samma Riksdag, utan bliswa hwilande till den uäsipäföljande.
Dreciitiver för fernLontoiret oell IHanulacturDisconten jemväl föronle<j»ls till betänkligbeler emot realisation; att »jet vore »ten utläuciska banclelu som bufvucisakligen beroöiie af coursens föränliringar; att man äter för clensamma, efter Dr Drekvens tanka, gick längre än velierborcie om man genom realisation satts »len allmänna nattan pä vågspel; att säluncia fi agan om m^ntbestäwningen, säsom, enligt Dr Drefvens förmenancle, icke nu af Dikets ovilkorliga kraf till algörancle päkallacl, mätte uppskjutas till nästa Liksciag; emeölertici Lanco8t^relsen lemnäs uppclrag att vici tjenlig cours uppköpa 8iifver äfven för af Lanken utgifvan»ie n^a 8e»ilar ocb nagra beslut cienna Liksclag icke vicilagas, som genom anna» tillökning i 8ecielstocken kuncie för en f, g„,ticia realisation lägga iiincler i vägen; bvilka asigter Derr Drefven än närmare utvecklat uti 6 8 t a t »- ock Lanco-Ilttskottenr ett senarö akgikvet oek till Utskotten remitteradt yttrande i ämnet.
Doktor Hyckerströms uppoffrande verksamhet för det allmänna, hans familj blifvit beröfvad all utsigt tdl framtida bergning, synes det Rikets Ständer vara Staten värdigt, att med något understöd bidraga till lindrande af denna familjs nödställda belägenhet; hvadan Rikets Ständer bifallit, alt Doktor Hyckerströms enka, Johanna Gustafva Ernander, må å Allmänna Indragnings-stalen tilldelas en pension af 3fi0 R:dr R:mt. 75:o Enär aflidne Riksdagsfullmäktige!! Johan Jakob Rutberg under en lång tidsföljd egnat sin hulvudsakligasle verksamhet ål allmänna angelägenheter och under 10 pä hvarandra följande riksmöten med nit och utmärkelse ulöfvat representantkallet för den ort, hvars förtroende han tidigt förvärfva! och sedermera städse bibehållit, hafva Rikets Ständer ansett dessa omständigheter, tillika med den nödställda belägenhet, hvaruti, eldigt hvad upplyst blifvit, hans efterlemnade enka vid öfver 65 års ålder sig befinner, förtjena alt af Rikets Ständer behjerlas; hvadan Rikets Ständer, med bifall till derom gjord framställning, medgifvit, ali aflidne Riksdagsfullmäktigen J. J. Rutbergs enka Brita Ulrika Granström må på Allmänna lndragningsstaten uppföras till åtnjutande af en ärlig pension ä 300 R:dr R:mt. 76:o Hos Rikets Ständer bar erinran förekommit om de utmärkta förtjenster numera aflidne Lands-sekreteraren i Upsala län, Lagmannen in. m. J. A. Carlson under en mer än vanligt trägen, ansvarsfull och långvarig ijenstemanna-verksamhel ådagalagt, men hvarunder han ej lyckats alt i statens tjenst förvärfva sig tillgångar, tillräckliga att bereda hans familj en sorgfri utkomst, sä alt vid hans är 1855 inträffade frånfälle boets behållning uppgått till endast 2,827 R:dr 42 sk. 4 rst. banko.
Angående jernvägs-anläggning mellan Linde och Köping-Hults-jernbanan i närheten af Näsby kyrka. Med anledning af Lindes, Ramsbergs och Nya Kopparbergs bergslagers, genom utsedde kom initierade, i underdånighet framförda anhållan om ett lån af 400,000 R:dr B:ko för anläggningen afen lill begagnande med lokomotiv afsedd jernväg mellan Linde stad och Frövi station på Köping-Hults-banan, har E. K. M:t. i öfverensstämmelse med hvad Styrelsen för allmänna Vägoch Valten-byggnader tillstyrkt, likaledes uti propositionen om Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit, att Rikets Ständer för denna jernv ägs-förbindelses åstadkommande måtte bevilja ett lån af 450,000 R:dr Runt. Den skdjaktighet i åsigler, som. i fråga om det kommunikations-medel, hvilket för rörelsen inom ofvannämnde bergslager och transporterandet af deras hufvudnäringsprodukter skulle vara mest gagnande och företrädesvis ändamålsenligt samt lämpadt efter ortens lokala förhållanden, efter hvad bil hörande handlingar ådagalägga, visat sig » . _ o rsn ’ r> vid uppgörandet och förordandet af förslagen till en Iransporl-Ied från dessa bergsla ger till Köping-Hull-jernbanan, har, tillika med de af Väg-och Vattenbyggnads-styrelsen framställda anmärkningar mot det kostnadsförslag, hvarpå nu förevarande ansökning om statsbidrag för en del af sagde transportled grundats, väckt betänkligheter hos Rikets Ständer emot detta statsbidrags beviljande, innan åtskilliga omständigheter, som mäste inverka både på desammas belopp och de vilkor, hvarunder det meddelas, blifvit fullständigt utredda. 1 sådant afseende synes det vara angeläget, att dessförinnan ett mera omfattande system varder uppgjordt för kommunikationerne inom ifrågavarande landsort och dessa kommunikationers sammanbindande med Köping-Hults-banan, helst den jernbana, sorn, på säll i E. K.