Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Må vi derföre, i händelse R. o. Ad. ej finner för godt att öfverlemna förslagets afgörande åt Const.Utsk., endast besluta om R. o, Ad;s valsätt, och i sådant fall vill jag i detta afseende förena mig i hvad Gr. Spens föreslagit. Frih. Boye, Ludv.: Jag har anmält mig för alt i första rummet få äran framställa mina tankar angrde formen, och jag har trott, alt sedan R. o. Ad. derom fattat sitt beslut, skulle det vara lids nog för mig att tala om sjelfva ämnet. Men innan jag ingår i den första frågan, är det angeläget för mig alt undanrödja ett hinder, som jag sjelf lagt, och som jag dessutom finner vara antaget af en hel mängd utaf detta Stånds ledamöter. Jag hade nemi. icke nog fullständigt begrepp om Coust.Utsk:s betänkandes öfverensstämmelse med grundlagen. Jag vill icke klandra, men derföre att jag icke före delta hade ingått i granskning, om jag så får säga, i jemförelse emellan grundlagen och Const.Utskrs betänk., trodde jag mig berättigad till hvad jag vid närmare granskning finner ligga utom min behörighet. BondeStrs beslut har fört mig till granskning af grundlagen. Jag finner der, lika med hvad BondeSt. antagit, att RiksSt:ns rättighet eller behörighet at bedomina Utsk:s betänk., Den 2 November f. m. 9 vidtager icke förr än Ulsk. i ämnets alla frågor afgifvil ett betänk. Nu förefinnes likväl, att Const.Ulsk. har gifvit intet annat förslag än en vallag. BondeSt. har mycket klokt och mycket grundlagsenligt derföre förklarat, att Ståndet ej ville ingå i bedömmande af något annat än denna vallag, och för att bedömma ämnets öfriga frågor afbidade det förslag från Utsk., som först gaf Ståndet behörighet att yttra sig öfver de öfriga delarna af ämnet. Jag liar under föreg:de plena hört flera ledamöter, hvilka velat öfverlemna till Utsk. åtskilliga detalj-frågor.
Den heter Tryckt och otryckt och den kom ut efter teatersuccéB ’ en, om den ock var skrifven förut — somliga uppsatser t. o. m. långt förut. Men att förf. föranstaltat dess utgifvande efteråt tyder väl på att han i hufvudsak vidhåller dess grundsatser. Hade han slagit sig för bröstet och botfkrdigt ångrat dem, skulle han väl inhiberat utgifningen eller åtminstone beskurit plantorna. Bland det första vi finna här äro tre små dramer, af hvilka de två dessutom hafva uppförts på Svenska teatern i Stockholm: Fordnngsegare, Paria och Samum. Till form som innehåll utgöra de ett häfdande af de teorier som förf. framstält i en annan uppsats i boken, Om modernt drama och modem teater, ochsom blifvit tillräckligt omtalade, om ock f&amp; giort sig reda för hvad det egentligen är frfiga om. Att de inte öfverensstämma med gammal, god dramatik är emellertid tydligt häraf, ooh hvad uttryckssättet beträffar är detta lika obealöjadt som i Strindbergs föregäende arbeten, hvarför ock flere högsedlige recensenter redan hunnit voja sig öfver författarens » cynism » — samme helige män som vid punschglaset efter en stark supé fördraga s&amp; mustiga saker, ja t. o. m. själfva helt blygt bidraga med en eller annan liten obscenitet, men som nu likt väluppfostrade skolflickor gömma sina rodnande ansikten bakom solQädrarne ooh ropa sitt shoo kingly! Och hvad teorierna i styckena ang&amp;r — af hvilka åtminstone ett starkt påminner om Tschandala — öfverensstämma deesa möjligen med hrr Nietzsches och Lombroso ' s moraloch rättssystem, men inte alls med katkesen! De innebära i synnerhet ett häfdande af rdativileten samt nödvändigheten att vid bedömandet af människors handlingar taga hänsyn till yttre ooh inre omständigheter och motiv, att gifva » nyanserna », skiftningarna, öfvergångarna, i motsats till den absoluta etikens obevekliga dogmatism.
Stockholm den ai October i8a3. 4:de Sami. 5 Band. 554 St als-Ut skottets Betänkan dén. K i/tdrag af Protocollet, hållet-hos Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskott, den 21 October 1823. S. D. Under Åberopande af sine till Protocollet för den 16 dennes anmälte reservationer, emot Phtralitetens Beslut i frågan'"örn Pension för förre Juslilias - Ombudsmannen Friherre 'Mannerheim, uppläste nedanbeftiälte Herrar Ledamöter sine skriftcligen författade tankar, nemligen; Herr Friherre Hjert a Då Friherre Mannerheim iSöp försakade det långvariga enskifta lifvets lugn han åtnjutit, och. ansåg Rikets väl påkalla denna försakelse, bedömde Rikets Ständer, att det då. tillskapade/ Justiliae - Omhudsmanna-Embetet borde Friherre Mannerheim anförtros, hvilket skedde och antogs. Alla påföljande Riksdagar, intill denna, hafva Riksens Ständer förnyat honom detta vedermäle af deras förtroende, och jag hyser den öfvertygelse, att endast betrag - S1 a Ls-lJ t s ko tte U B eliink a 11 d cn. <555 telser. öfver FriherreMannerheims uppnådde höga ålder, i Förening med dess egna yttranden, att nu mera ej med full verksamhet kunna Em bete t,-, utöfva, föranledt uteblifvandet af ett ytterligare »förnyad t förtroende vid denna Riksdag Friherre Mannerheim liar emedlertid nära lA år uppfyllt de åligganden detta E-mbstStillhört, på det tillfredsställande sätt Constituaoas-Utskotlcts bedömande vitsorda;'».
Hvad våldsamhet man häri vill finna förmår jag icke inse. Utsk. har afgifvit sitt förslag. Det kan aldrig återgå, ty Utsk. äger icke ratt att återtaga, hvad det en gång framlagt. Gr. Björnstjerna har tillstyrkt ogillande af Utsk:s förfarande, samt att Utsk. må inkomma med förslag till en förbättrad organisation af juryn, och Hr Gr. har slutat med en hotelse att begära en ny propos.; men då jag icke kunnat fatta, hvad den skulle komma att innehålla, uppskjuter jag att yttra mig deröfver, till dess Hr Gr. närmare bestämmer sig. Men hvad det framställda förslaget i afseende å juryn beträffar, har Ilr Gr. med sin begäran i detta afseende trädt grundlagen för nära; ty frågor om grundlagsförändringar kunna blott i Constit.Utsk. väckas. I sjelfva saken har jag icke något vidare att tillägga; och hvad formen angar, förenar jag mig i öfrigt med Hr Lagerhjelm. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Efter det förträffliga anförande såväl rörlde sak som form, hvilket Hr Gr. Björnstjerna afgifvit, synes visserligen intet vara att tillägga; ty Hr Gr. har på ett så fullständigt, skarpsinnigt och klart sätt utvecklat ämnet, att det endast kan väcka förundran, att icke en hvar bland R. o. Ad. funnit sig till den grad deraf öfvertygad, att discussionen slutat med en allmän acclamation till detta yttrande. Emedlertid har man, å andra sidan, försökt ett slags vederläggning, och dervid utfarit mot tryckpressen på ett sätt, sorn en vän af denna icke kan med kallblodighet afhöra. Frih. Boye har yttrat, att juryinrättningen blott åsyftade att skydda interesset hos en förhatlig Corporation, som kallas journalister, men alt nationens interesse derigenom äfventyrades. Jag vill, i detta afseende, ej vädja till Hr Frihts upphöjdare känsla, till den högre bildning, som man borde träffa hos en man af hans egenskaper. Jag väntar från detta håll icke något tillfredsställande svar, och jag vill ej heller från denna synpunkt ingå i en ytterligare utveckling af den bevisning, en föregående talare framställt.
Kungsgårds lägenhet, och följaktligen ej för hvad Skattefätts-fordringars om heldst kunna lem* nas i ersättning; så anser Collegium för Kronan bast och förmonligast, att detta hemman, på lika sätt som Kungsgårdar, blifver å öppen Auction till den mestbjudande på 30 år bort-ärrenderadt» X öfrigt har Herr Bergs-Rådet Wahrendorff till Stats-Utskottet ingifvit ett särskildt härjemte i afskrift bilagdt anförande, deruti han söker ådagalägga sin rätt, att vid Ebo-rätten å detta hemman blifva bibehållen» Hvad först angår den frågan , huruvida Herr Bergs - Rådet von Wahrendorff är för öfrigt i Kaga ordning antagen åbo å hemmanet lundö att anse, så enär Kongl. Majit uti Dess till Kam* maroch Commerce * Collegierna den 21 juli 1752 aflåtne Nådiga Bref försäkrat aflidne Borgmästaren G. Kierrman i lifstiden personelt, att vid åbo-rätten till nämnde hemman Varda bibehållen , så länge han Spansk Får afvel der un» derhölle; ty anser Stats-Utskottet denna Nådiga Försäkran icke kunna lemnäs den vidsträckta tydning, soja skull® efter Kierrmans död berörde - 352 Den 7 Juli. rörde åbo rätt tillfalla lians arfvingar eller rätts innehafvare, Af sadan anledning och då Herr Bergs-Bådet von Wahrendorff genom öfverlåtelse af Borgmästaren Kierrmans Svärson, framlidne Herr General-Uieutenanten m. m. Friherre Duvall kommit i besittning af delta hemman, men Herr General-Uieutenanten icke ägt, att efter Kierrmans död detsamma på annor man öfverlåta; så finner Stats Utskottet Herr Bergs-Bådet von Wahrendorff för laglig abo å detta hem* man icke kunna anses, utan bör han, efter åtnjuten Laga Fardag, detsamma afträda den 14.
Domstolens vanliga göromål , att utöfva Konungens domsrätt i domsaker , som dit fullföljas , alla Högste Domstolens Ledamöter synas böra vara tillstädes och sina yttranden afgifva , utan att likväl uppehåll borde ega rum deraf , att en eller annan vore från Hufvudstaden afrest j så har ett härmed öfverensstämmande tillägg i ofvanåberopade 19 §. Regerings-Formen af Kongl. Majit blifvit föreslaget. Kongl. Majit har det icke undfallit , att , enligt Förordningen den 3 April iS'10, Konungens röster jemväl böra inhemtas, i frågor om sådane ansökningar, hvilka utgöra föremålet för nämnde Förordning j men som detta stadgande tillhör den allmänna Lagstiftningen, och icke Regeringsformen , har Kongl. Maj:t för det närvarande, och innan Rikets Ständer fattat Deras beslut, angående de nu väckta constitutionella förhållanden, ansett förslag om ändring uti berörde anmärkta del af samma Förordning icke erfordras. Kongl. Majit förblifver (Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Ut supra. CARL JOHAN. G. af Wetterstedt. i Högsta Domstolen. 15 Regerings-For men. Nuvarande redaction. Föreslagen förändring. Stte §. En Justitiae-Stats En Justitia-StatsMinister, som tillika allMinister,som tillika alltid skall vara Ledamot tid skall vara Ordföranaf Konungens Högste de i Konungens Högste Domstol j Domstol; 17 §• Konungens domsrätt Konungens domsrätt skall uppdragas Tolfat skall uppdragas Tolf af Honom utnämnde lagHonom utnämnde lagkunnige män, Sex Frälkunnige män, Sex Frälse och Sex Ofrälse, se och Sex Ofrälse , hvilka fullgjort hvad nemligen:Justitiae-StatsFörfattningarne föreMinistern och Ellofva skrifva dem, som uti andra, som kallas JuDomare - Ämbeten må stitiae-Råd.
— Till alhjejpande af dessa olägenheter har motionären föreslagit, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, med upphäfvande af högstberörda nådi a stadgande, alla de hemmansegare, hvilkas hemvist äro längre aflägse från kyrkan, än i^Stdels mil, måtte förklaras berättigade att å kyrkovallen, så vidt utrymmet sådant .medg ifver. kyrkostugor uppföra. Bih. till R. Besv. och Ekon.-U tsk-.s Betänkande, A’:o 55. Vid behandling af denna motion har Utskottet inhemtat, att genom serskilda nådiga bref lill landshöfdingarne i Norrbottens samt Westerbol tens län af den 6 Maj 1817, bland annat, är vordet stadgadt: dels alt alla då befintliga kyrkostugor väl fingo af deras dåvarande egare behållas och för gudstjenstens bevistande begagnas, så länge de dertill funnos brukbara, men inga nya uppföras eller köp om de dåvarande slutas utan landshöfdingens tillstånd; dels att, vid pröfningen af ansökningar om sådane tillstånd, den allmänna grund borde följas, att ingen, som bor inom en mil från kyrkan, må hädanefter tillåtas förvärfva eller uppbygga kyrkostugor; dels ock slmteligen att inga slags handelsvaror få emellan inarknaderne till salu hållas hvarken uti marknadsbodar, som nästgränsande städers borgare i kyrkostäderne innehafva, eller uti sockneboernes kyrkostugor, samt att alla dessa handelsbodar böra emellan marknadstiderna, och kyrkostugorna emellan de tider, då allmogen dilkoinmer lill gudstjenstens bevistande, ovilkorligen vara obebodde och lillslutne vid ansvar af de till salu hållna varors förlust samt tre riksdaler sexton skillingar böter så väl för husegaren som den inhysing sig der bosatte, hvilken sednare äfven bör genast derifrån utvräkas.
Jag undrar icke, att Hr von Koch önskat, att hans motion blifvit behandlad på samma gång som Hr Moréns, men orsaken, hvarföre den icke blifvit det, har varit den, att de båda motionerna blifvit remitterade till olika Utsk.; också har Ekon.-lJtsk:t varit i tillfälle att redan nu framlägga sitt förslag, då vi deremot icke kunna veta när Betänk:t från det andra Utsk:t skall inkomma. Då för öfrigt det blifvit beslutadt, att Betänk:t skulle punktvis föredragas, vill jag icke nu ingå i svaromål beträffande de anmärkningar, som af Gr. Sparre mot några kommande punkter blifvit framställda; och då Gr. Sparre icke mot ifrågav:de punkt rigtat några anmärkningar, anhåller jag endast om bifall till punkten, helst, såsom Hr von Koch omnämnt, K. M., genom handelsföreningens hörande, redan tagit initiativet, och dessutom de förhållanden, som funnos på den tid burskap först inrättades, under tiden undergått så högst väsend!liga förändringar, att man icke kan sägas hafva gått för hastigt till väga, om man nu beslutar borttagande af tvånget i detta hänseende. Frih. af Ugglas: Alla de talare, som hittills yttrat sig, hafva förklarat, att de gilla syftet med detta Betänk. Jag tror också, att för alla dem, som något varit i tillfälle att se huru nuv:de lagar i ämnet verka, den åsigt är gemensam, att det är alldeles nödigt att, ju förr dess hellre, komma till visshet om hvad som är lag eller icke, och jag är öfvertygad att Gr. Sparre är bland dem, som önska att någon trygghet i detta afseende införes. Då vi således alla dela den tanke, att något bör göras, hemställer jag, huruvida det kan vara klokt att genom bifall till ett förslag, sådant Gr. Sparre här framställt, uppskjuta, om icke på obestämd tid, dock åtminstone på 3 år, en författning, om hvars vigt vi alla äro öfvertygade. Den 13 Jani f. m. 183 Mot sjelfva punkten har icke någon anmärkning af Gr. Sparre blifvit framställd, utan har Hr Gr:n med sitt förslag blott velat uttala den mening, att det vore orätt af R.
Befälhafvaren för den fiendtliga kolonnen steg fram, sträckte ut sin värja och erbjöd pardon åt den afskurna bataljonen; men Dunker ropade blott: "skjut den der!" Ryska anföraren träffades icke; men deremot blef Dunker dödligt sårad, och kulan, som först gick igenom underlifvet, genomborrade derefter ena armen. De karlar som buro bort honom blefvo kort derpå nedskjutne, så att de fälde honom till marken, och hans dervid uppgifna jemmerrop, injagade en hemsk bestörtning hos truppen, hvilken så högt älskade och värderade honom. Hela bataljonen omringad af öfverlägsna fiender, saknade nu all utväg att vidare kunna förena sig med den öfriga hären; men som den likväl icke ville gifva sig fången, blef den alldeles sprängd. Allt detta blef icke omnämndt i de insända rapporterna. Sedan Dunker stupat, inträffade ännu den olyckan, att ingen ville taga befälet öfver bataljonen. Dunkers närmaste man, kapitenen vid Karelska jägarena von Burghausen, var länge sedan sårad och bortförd. Löjtnant Humble vid samma regemente, var äldst på stället; men han vägrade, emedan det var allmänt bekant, att von Gerdten vid Savolaks jägare blifvit utnämnd till kapiten, hvarföre befälet tillkom honom. Von Gerdten invände, att innan han fått fullmagt, eller hans befordran stått på general-orderna, ansåg han sig blott såsom löjtnant, och således yngre än Humble. Under sådana öfverläggningar förlorades den dyrbara tiden. Sluteligen sade von Gerdten: "åt hvar och en karl som kan rädda sig, och genom skogen taga sig fram till arméen, betalar jag en riksdaler." Och dermed lemnade von Gerdten bataljonen, och räddade sig genom skogen. Han kom alldeles ensam fram till hären. Arméen fortsatte sitt återtåg till Håknäs, dit vi anlände kl. 4 om morgonen den 6 Juli. Den tappre Dunker var då borta, till allmän sorg och saknad.
Till sådana motsägelser hade jag trott, 15* 228 Den 12 Juli f. m. att raan, åtminstone på detta rum, icke skulle göra sig skyldig. Man har vidare sagt att Depart:s-Cheferne skulle komma på en falsk ståndpunkt, om de, såsom jag trodde vara det rätta, skulle anses som ledamöter i Regerings-R:n och i dess omröstningar deltaga. Hvaruti denna falska ståndpunkt ligger kan jag icke förstå, men det anser jag vara temligen klart, att då en Depart:sChef näst Stats-Ministrarne innehar det högsta embete i riket, så skulle hans anseende i högsta grad förnärmas om han i Regerings-R:n skulle sitta som en siffra utap att få taga del i besluten. Vidare har man sagt att Regerings-R:n skulle afgöra målen, om icke bättre, åtminstone med mera konseqvens än man nu kan begära hos Regeringen, enär ledamöterne der oftare ombytas, och att således kontinuiteten skulle genom Regerings-R:n bättre bibehållas. I detta fall anser jag mig böra åberopa Högsta Domstolens exempel. Månne kontinuiteten der har blifvit bibehållen? Man känner huruledes efterträdande Justitiae-Räd respektera sina föregångares beslut, hvilket sker sålunda att de understundom förklara, att de icke äro skyldige att döma efter något annat än Guds och Sveriges lag; hvad andra dömt behöfva de icke följa, utan de skola döma Konungens dom efter bästa öfvertygelse, och följden häraf är den, att man ifrån denna domstol får olika beslut i nästan alldeles lika mål. Deremot inträffar sådant nästan alldrig med Konungens beslut i Stats-Rådet.
Har någon blifvit med falskt mynt eller falsk penningesedel bedragen, och, ändå att han sådant märkt, sedan det mynt eller den sedel till annan utgifvit eller sökt utgifva; dömes till fängelse eller straffarbete i högst två år. 73 18 §. Har någon, antingen i uppsåt att begå förfalskning eller missbruk af stämplar eller märken, som i 7 eller 9 § omförmälas, eller att eftergöra eller förfalska mynt eller penningesedel, eller, med vetskap om annans uppsåt till sådant brott, förfärdigat eller anskaffat stamp, märkjern, form eller annat verktyg, hvarmed förfalskningen verkställas skulle; och kommer ej brottet till fullbordan; varde ändå dömd till straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader. Har någon utan behörigt uppdrag förfärdigat sådana stampar, märkjern, formar eller verktyg, som i föregående moment omtalas; varde, ändå att han om uppsåt eller vetskap, som der sägs, ej öfvertygad varder, straffad med böter, högst etthundra Riksdaler. Har man, i fall som i denna § sägas, af egen drift det förfärdigade eller anskaffade förstört eller obrukbart gjort; vare från straff fri. 19 §. Nu komma stampar, märkjern, formar eller verktyg, som i 18 § omförmälas och äkta äro, någon lofligen tillhanda: hörer honom ej till att dem vårda, bör han dem till Konungens Befallningshafvande eller i annan allmän vård aflemna; gör han det ej och varda de af annan, utan hans vetskap och vilja, missbrukade; straffes med böter, högst etthundra Riksdaler. Samma lag vare, om den, som efter behörigt uppdrag förfärdigat slika verktyg, underlåter att dem aflemna till vederbörande, som dem beställt, eller dess kända bud, eller annorledes dem missvårdar, och missbruk deraf sker. 20 §. Med falska stampar, märkjern, formar eller andra till förfalskning ämnade verktyg, så ock med hvad genom förfalskning tillkommit, skall så förfaras, att missbruk deraf ej ske kan. 21 §. Pröfvas någon skyldig till straffarbete efter 18 §, då skall han tillika dömas till förlust af medborgerligt förtroende på viss tid. i 5 Kap. Om mened. 1 §.
Förenämnde §§. nemligen 2, 3, 4> 6, 12, i3, 16, 17, 19 och 20 äro således genom Rikets Ständers beslut gillade. 1 1 §. är af samtlige Riks-Stånden bifallen med endast den förändring af Ridderskapet och Adeln, att i stället för orden: "Sex procents ränta” i 1 morn., skulle införas "Sex procents årlig räntaoch som detta redactionsförslag icke ändrar något i sak, men väl innebär ett möjligen behöfligt förtydligande, anse Utskotten sig böra inbjuda Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden att uti den af Ridderskapet och Adeln i 11 beslutade redactionsförändring sig förena. Bancooch Lag-Utskottens Memorial, N\o 3. 3 I afseende på 5 §. förekommer väl att densamma blifvit bifallen af tre Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln, samt Presteoch BorgareStånden; men enär Bonde-Ståndets uti denna §. beslutade förändring, att minst hälften af teckningssumman eller grundfonden skall utgöras af Rikets gällande mynt och för Bolagets räkning i Rikets Ständers Bank innestå, utgör en af hufvudgrunderna i det af Bonde-Ståndet beslutade Lagförslag och eger så oskiljaktigt sammanhang med Bonde-Ståndets beslut i 7, 9 och öfrige §§., att 5 §. i Bonde-Ståndets förslag icke kan lösryckas eller utbytas mot 5 §. i Utskottens förslag, med mindre hela det af Bonde-Ståndet uppgjorda lagförslag derigenom skulle blifva brutet och oantagligt, torde deraf följa, att nämnde §. bör stå eller falla i sammanhang med Bonde-Ståndets förslag i dess helhet. De utaf Ridderskapet och Adeln beslutade förändringar i Utskottens förslag äro vidare följande, nemligen: dels i 8 §. 1 morn.: att framför ordet ”inlösas” skulle tilläggas orden : ’’med Rikets mynt”; och att de i samma mom. förekommande orden: ”6 R:dr 3s sk. Banco, motsvarande 2 R.ilr 24 sk. silfver”, skulle utbytas mot: 3 Rulr 16 sk.
I Bohus Län skyldighet, att förse sine båtsmän med en månads uppfordringskost. I. 43. R. 104. VI. B. 164. A. 183. E. 510. — N:o 11. till Rikets Ständer, angående vissa lagbestämmelser med afseende på enskilde Banker. I. 42, 103. R. 104. VI. B. 198, 227. A. 311. E. 603. — N:o 12. till Rikets Ständer, om förordnande af en Stats-RådsLedamot i afseende pä handläggningen af vissa i Riksdags-Ordningens 36 och 42 §§ omförmälda Riksdagsärender I. 44. A. 109. — N:o 13. till Rikets Ständer, angående förnyadt anslag till Lagberedningen. I. R. 43. II. B. 222, 227, 228, 244. A. 287. U. 555. A. 712. — N:o 14. till Rikets Ständer, angående rättighet till pension för åtskilliga vid fångvården antagne tjenstemän. I. R. 43. V. B. 39. A. 77. E. 195. — N:o 15. till Rikets Ständer, roed förslag tijl förordning angående förlags inteckning. I. R. 42. III. B. 219, 283, 315. IX. E. 403. N:o 16. till Rikets Ständer, angående anslag för uppförande af cellfängelser, och i afseende på andra frågor, som med fängelseregleriugen ega sammanhang. I. 42. R. 43. II. B. 490, 605, 628. Å. 702.
Den 17 Juli. föreskrift om Lagförslagets meddelande genom tryck till Allmänhetens kunskap , påkallad ej mindre utaf ämnets vigt, än vådan af ett förliastadt beslut, så får jag, med afseende på de af mig nu anförda grunder och omständigheter, vördsammast tillstyrka, att, på sätt Hans Excel» Ifeuce, Stats-Rådet Herr Grefve Rosenblad i I.agComitéen sig yttrat, Riksens Högloft. Ständer måtte förklara, att något skäl nu icke är för handen, att, med afvikande fran Kongl. Majtts ofvannärnnde Nådiga föreskrift, i förtid till pröfning upptaga ifrågavarande förslag, hvars mer eller mindre nytta och verkställbarhet närmast kan utrönas, da det, i sammanhang med sjelfva nya Lagförslaget, kan komma under profning och öfvervägande. Ledamöterne af Hedervärda Bonde-Ståndet förklarade , att ehuru de , vid det nu ifrågavarande ämne hos Utskottet till öfverläggning fö» revär, icke j annan del varit skiijaktige från det Betankande, sorn af Utskottet blifvit aflemnadt, än att de ansett sig icke kunna ingå uti hvad, till förändring af Härads-Rätternas nu varande beskaffenhet, blifvit föreslaget, funno desse Ledamöter sig nu mera, och sedan deras Ständ helt och hållet afslagit hvad af Lag ■ Comitéen i ämnet är vordet framställdt och Utskottet till* stytkt, icke kunna, i anledning af återremissen från de öfriga Biks-Stånden, vidtaga någon åtgärd, sorn vöre stridande emot Ståndets således fattade beslut. Utskot» Din i 7 Juli. 1661 Utskottets öfriga Ledamöter förenade sig uti ett sädant beslut, sorn Utskottets förnyatle Betänkande i ämnet innehåller. Ut supra. Ex Protocollo A. J. Wahlstjerna. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 17 Juli. Hogvörd. Prest-Ståndet den 20 __ Vållofl. Borgare Ståndet den 17 Hederv.