Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Läpparna talade, men icke hjärtat, och efter år af heta själsstrider, om också ej bräddade af den förtärande ångest, hvilken i liknande kriser hemsökt passionerade naturer som Jouffroy eller Lamennais, fann han ändtligen all dagtingan omöjlig. Hans tanke lät ej kompromissa med sig. I oktober 1845 lämnade han Sainte Sulpice och gick ut i den profana värld, han så litet kände. Han var fattig, allena och utan vänner. Endast genom bref långt borta från Polen, dit hon rest för att som guvernant uppehålla sig själf och hjälpa sina anhöriga, kunde hans syster Henriette, som under hela denna tid aldrig upphört att stärka honom i hans sannfärdighets beslut, trösta den hemlöse drömmaren på de första tunga vandringarna i ensamheten. De många, som från katolskt håll skymfat desertören, veta ej, hur ogärna han lade af prästrocken och hur smärtsamt vilsekommen han kände sig, löst från den mäktiga organisation, som gifvit honom skydd och stöd. Han kunde ej anlita något af den banala öfverlöparens bedöfningsmedel. Det brokiga njutningslifvet hade för hans rent intellektuella ungdom ingen sirénstämma, och en andans tjänare förblef han i den borgerliga mammonsdyrkande världen. Han hade ej heller den trotsiga renegatens lidelsefulla tröst, njutningen af att kasta på bålet, hvad han tillbedt. Hans brytning var lika stilla som oåterkallelig, och det noblaste i hans karakter – den milda fastheten – adlade redan hans ungdomskamp. Den första vän Renan förvärfvade sedan han lämnat Sainte Sulpice, och som till döddagar skulle förblifva hans närmaste, var den unge Berthelot, den sedermera så berömda kemisten. Detta möte hade som så mycket annat i Renans lif sin symbolik. Efter det religiösa grundlaget i hans själ kom det positivistiska. Denne tänkare, som hade sådant behof af kult fick i vetenskapen och vördnaden för kosmos den fria ether, han behöfde för sin tankes vingslag.
Landtm, förklarat ett sådant meddelande lagligt, derigenom att Hr Gr. o. Landtm, derå framställt propos., för min del tro, att frågan är i detta afseende helt och hållet inom detta Stånd för närvar, afgjord; och jag får således tillstyrka, att motionen meddelas de öfriga Stånden; men att derjemte ett prot.utdr. från R. o. Ad. medföljer, som tillkännagifver för de öfriga Stånden R. o. Ad:s beslut i detta afseende. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag är icke af lika tanke med den siste talaren. Då en motion göres inom ett RiksSt., och denna motion omfattas med en särdeles liflighet, så plägar detta visa sig på det sätt, att motionen communiceras med de andra Stånden. Då åter en motion är väckt, som tvertom ogillas, så mätte man väl icke finna skäl alt meddela den ät de öfriga Stånden, eller också skulle man vilja förhålla sig på alldeles lika sätt, dä man gillar, som då man ogillar en motion. Således synes det mig, att det saknas hvarje skäl att communicera denna motion, just på grund af det beslut R. o. Ad. nyss fattat. I afseeende på Riksd. Ordn. finner jag intet hinder för en sådan propos., men jag finner det vara inconseqvent handladt, att förhålla sig på lika sätt, då man gillar som dä man ogillar en motion. I följd deraf afstyrker jag communication. Frih. Cederström, Anders: Jag kan icke tolka 52 § Riksd.Ordn. på samma sätt, som en värd talare här gjort. Jag tror att deraf följer, att det är en ovillkorlig rätt, för hvilken ledamot som helst, hvilken önskar få sin motion communicerad, att detta äger rum. Slutmeningen af denna § lyder: ”Begäres communication med de öfriga Stånden, aflemnas dessutom tre exemplar, för att dem tillställas.” Det finnes ej på något ställe föreskrifvet, att man behöfver Ståndets bifall dertill. Hr Lefre'n, Johan Pehr:
Huru mycket äganderätten härvid inom landet äfventyrar, torde ligga klart för hvar {'e begrepp, likasom äfventyret af Grundagarnes godtyckliga öfverträdelse icke lärer kunna undgå, att fästa hvarje frihetsälskandes uppmärksamhet. Den omständighet, alt de vidtagne Roteringsåtgärderne kallas provisionella, lärer icke kunna inverka på det mer eller mindre grundlagsvidriga i förordnandet, då man måste föreställa sig, att provisionella mått och steg kunna ersättas, genom andra lika provisionella, hvaraf måste slutas att de lagliga formernas åsidosättande lika litet är lämpligt, i anseende till provisionella åtgär - Dcu 17 Julii e. 111. 183 der, sorn i anseende till sådane, hvilka stadgas, att för all framtid blifva gällande, och detta så mycket mera, som för denna händelse de ifrågavarande Roteringsgrunderne ej blott som provisionella sträcka deras verkan till en ganska betydlig tidsrymd, utan oek i vissa fall verkeligen innefatta egenskapen af permanenta anstalter; hvaribland stadgandet af den nya skyldigheten till aktif tjenstgöring, samt ätt Regementets nu nedsatta styrka kommer att ökas med nybyggens roterande, och att dessa således ej få till de gamla Rotarnes förstärkande auvändas, icke torde böra förbises.
Den skulle mycket underlättas, om man hade en bestämd propos. af Regeringen att hålla sig vid, och jag är fullkomligen af den tanke, som Hr Stråle yttrat, att då ett lagförslag kommer till R. St., bör det vara så fullständigt utarbetadt, att R. St. ej behöfva taga omsorg om granskningen af redactionen, utan att R. St. kunna inskränka sin pröfning till principfrågorna. Jag skulle derföre önska, att R. St. vid nästa riksdag erhölle håde Regeringens propos. och Högsta Domstolens yttrande öfver lagförslaget. Jag känner väl ej Högsta Domstolens förmåga alt skrifva lagar; men jag är öfvertygad, att om man har sådana Regeringen omgifvande auctoriteter, till hvilkas förmåga i denna del folket har förtroende, behöfva R. St. ej mycket bekymra sig om att nagelfara redactionen, ulan kunna debatterna hufvudsakligen hvälfva sig kring de stora principfrågorna, och då dessa, d. v. s. de, som i något väsendtligt afseende förandra den gamla lagens grunder, hvarken till sin omfattning äro så vidsträckta eller till antalet så mångfaldiga, att de just föranleda något Herculiskt arbete, tror jag, att granskningen af arbetet ganska lätt kunde gå för sig, om Regeringen framlade ett fullständigt och af henne godkändt redactionsfÖrslag. Jag medger, lika med Frih. Ehrenborgh, att våra administrativa förmer äro olämpliga, att vår Styrelsepersonal har en inskränkt verkningskrets och att dess ledamöter hafva den besynnerliga egenskapen att både vara ock icke vara ministrar; men jag leder mig icke derifrån till Hr Frih:s slutföljd, alt Konungen vore compromelterad, om en propos., framlagd i Konungens namn, då den rörer ett så genomgripande ämne som det ifrågavar., icke möttes af Representationens bifall. Jag tror tvärtom, att vi böra helt och hållet afskilja Konungens person från Hans proposlr. Jag vill åtminstone göra det, och har ej ens den aflägsnaste tanka på Konungens person, då jag talar emot Regeringens proposlr.
Denna Herr Kyrkoherden Uuttemans Motion finner Utskottet nogsamt vittna örn Herr Kyrkoherdens nitfulla omtanka för Vetenskapernas framsteg och befordran. Men Utskottet är ej i tillfälle att med någon säkerhet bedömma ifrågavarande behof och tror, att Kongl. Maj:t, på Hvars pröfning sådant dessutom synes ankomma, om så nödigt finnes, lärer täckas härtill utse medel, hvartill Kongl. Majit icke saknat tillgång, hvadan Utskottet anser sig ej böra något särskildt anslag tillstyrka. Hvilket vördsamt öfver - Deri 7 Jall. Jjfverlemnas till Riksens Högloft. Ständers be* jtröfvande. Stockholm den 30 Juni 18x5. På Högloft. Riddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Carl de Geer. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. På Högvörd, PrestStåndets Ledamöters vägnar Gustaf Murray. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. C. Tunelius. 'Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad, den 7 Juli. Högvdrd. Prest-Ståndet den 7 Vällofl, Borgare Ståndet den 10 _ Hederv, Bonde Ståndet den 7 _ Vördsamt Memorial! 6-enom Protor.olls Utdrag för den 3 nasti. Juni hafva Högloft. Ridderskapet och Adeln, samt Högv. Prest-Ståndet till förnyad handläggning återremitterat Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 24 Maj afgifna Betänkande, angående upphandlingar för Kongl. Majus och Kronans räkning ; hvarvid hos Högloft. Ridderskapet och Adeln,af Herr Öfverste-Lieutenanten Friherre J. Lagerbjelke, anmärkningar blifvit gjorde} ord ifrån ord så lydande: Dea' 7 Juli. ”i:o
Fäller, syrer eller bläcker någon olofligen träd å annans skog eller mark, eller tager der olofligen torf, näfver, löf, bast, vindfällen, ris, gren eller annat sådant, som ej till bruk upphugget eller beredt är, bote fyra gånger värdet af det således åverkade, ehvad han det bortfört eller ej. Går fyradubbla värdet ej till tio Riksdaler, må dock böterna till detta belopp sättas. Fällas eller skadas träd, som blifvit till prydnad eller annan särskild nytta planterade, då må i böter ådömas till och med femtio Riksdaler för hvart träd. § 37. Gör någon tredje gången eller oftare åverkan, som i § 35 eller 36 sägs, då må han dömas till straffarbete från två till och med sex månader. § 38. Säljer olofligen delegare i samfälld skog eller mark derifrån bort något af hvad i § 35 nämndt är, eller missbrukar han eljest sin rätt i sådan samfällig - Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse JtJ 107. het, bote två gånger värdet af hvad han olofligen sålt eller användt. Går dubbla värdet ej till fem Riksdaler, må dock böterna lill detta belopp sättas. I sammanhang härmed skulle a) från § 42 uteslutas åberopandet af §§ 36 och 37, och från § 56 utgå hela första momentet, men i sednare momentet derstädes tilläggas 35 § framför åberopade 36 och följande <§§; b) första momentet i 44 g ändras till denna lydelse:
Vinterluften strömmade in, ren och bitande kall, samt fyllde med sin fina arom af färsk snö och isbunden jord det trånga rummet. »Sicken surpris!» frun strök stickan och nu tände det präktigt. Sedan stängde hon kakelugnsluckorna och lyssnade förnöjd till det sprakande, sjudande och lifliga ljudet där inne. Ett triumferande leende syntes å hennes skarpa, kantiga anletsdrag och de små ögonen lyste godmodigt. »Hva' sa' jag», resonnerade hon, »ni kunde inte stå på er, när jag riktigt satte hårdsidan till och kom med mina nymodiga fuffens, hva'sa'. Men den kostar pengar den här värmen, det gör den!» Hon erinrade sig nu att hon frös, halfnaken som hon stod där vid öppen dörr i bara lintygsärmarne, barhalsad och bararmad. Det ångade från den nakna huden, och en tjock, bolmande rök stod ut från hennes mun vid hvarje andedrag. »Minsann om det osar! Drar gör det, och det så flinkt, som om det hade hin i hälarne på sig.» »Voj, voj, är då frun rakt tokig, som står här och isfryser sig utan kofta i vinterkylan», ljöd madamens röst, där hon med stora ytterstöflar kom traskande uppför gårdstrappan med en lykta i handen. »Hva' är nu på färde? Frun får ju snufva, vet jag. Hvarför är dörren öppen så här tidigt i dag?» »Snyt sin egen näsa, Bina, och bry sig inte om andras! Inte in med de där våta snöplogarne, inte! Har hon mjölken med? Jo, frusen förstås! Nå, slå hål i den nu den som kan; skynda sig, madam, får hon kaffe, spring efter kryddsemla!» Madamen seglade suckande ut igen, sedan hon först aflämnat mjölkkannan, vattenämbaret och sopkvasten. Nu brann det präktigt, och när madamen om en stund kom med semlan, var rummet uppvärmdt, frun klädd, kaffet på och morgonrodnadens första blekröda strålar hittade väg till det lilla fönstret i fru Lamströms koja borta vid Rödbergsgränd.
Sparre blifvit emot Utsk. framställd, nemi. att Utsk. icke hade bort redogöra för hvarje särskildt fall, utan endast i allmänhet yttra sin åsigt, huruvida Konungens Rådgifvare ådagalagt nit, skicklighet ooh drift i sina rådslag. Jag vdl i anledning häraf fästa upmärksamheten derpå, att 107:de § R:s F:n stadgar: »Skulle Const.Utsk. anmärka att StatsRådets ledamöter samfäldt eller m eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sanskyldiga nytta &c. ege då Utsk. att sådant tillkännagifva för R. St:r, hvilka, om de finna Rikets väl det kräfva» &c. Huru är det möjligt att verkställa en sådan pröfning, utan att erhålla redogörelse för de skäl, som föranledt Utsk. att framkomma med en sådan anhållan, som i nämnde § omtalas? Åtminstone ville jag, för min del, alldeles icke obetingadt antaga, att Const. Utsk. hade rätt i sin åsigt, och jag tror att om jag så gjorde, skulle jag förfara ganska orätt mot Konungens Rådgifvare, samt att de med fullt skäl i sin ordning kunde göra anmärkn. mot ett dylikt förfarande. Detta oaktadt anser jag dock att Const.Utslcs pligt hade varit, att sedan det framställt eller lemnat sin redogörelse för alla de särskilda anmärknings anledningarne, borde Utsk. hafva uttalat ett total-omdöme, eller hvilket resultat Const.Utsk. ansett följa af dessa premisser, samt deraf göra en framställning till R. St:r. Jag anser detta så mycket mer öfverensstämmande med Rikets Grundlag som de yttranden, hvilka inkomma från Utsk., skola inom Stånden först framställas till antagande, och jag hemställer huru det är möjligt att framställa detta mern. till antagande. Det låter sig icke göra, och min åsigt är derföre, att Const.Utsk., efter de speciella anmärknings anledninsarne, hade bort framställa en slutsats till R. St:rs antagande, antingen i så måtto att det föreslagit
Alströmer, Carl Jonas Oskar: I anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande, alt de sista orden i Utsk:ns förslag skulle betyda något annat än desamma uttrycka, anser jag mig böra tiplysa, att meningen verkligen är, alt boställshafvare skola ega rätt, att för egen räkning försälja skogsprodukter, och att man grundade della tillstyrkande derpå, att sådant redan vid åtskilliga tillfällen medgifvits. Hr von Hartmansdorff nämnde, alt någon del af denna försäljningssumma borde gå lill Mililie-boställskassan, men då han icke framställt yrkande om intagande i punkten af något dylikt, anser jag mig nu icke behöfva yitra mig vidare derom. Frih. Pal rast jer na: Då Frih. Raabs förslag vunnit under stöd, vill jag genomgå de 4 punkterna. Den l:sta lyder så: ”att skötseln af de under K. M:s och Kronans omedelbara vård stående skogar, äfvensom af dem, hvilka tillhöra hemman, som Kronan till boställen eller fromma stiftelser uplålit, så ordnas, att säkerhet för skogens bestånd och förkofran beredes.” Dervid får jag anmärka: hvad menas med de under K. M:s omedelbara vård stående skogar? Innefattas derunder de skogar, hvartill sågverksegare erhållit afverknings-rätt lill vissa tusentals träd, med undantag af masteträd? De ägor, på hvilka sådan rätt blifvit nplåten, upgå till många hundra tusen tunni., men huruvida de slå under Kronans omedelbara vård, del kan vara tvifvelaktigt. Härads-allmänningar äro icke under Kronans vård, men jag skulle tro, all skogshushållningen å dem är af vigt, af hvilken orsak de böra inkomma i R. Sius skrifvelse, men icke deslomindre äro de utesluine i l:sla punkten. Vidare äro i l:sta punkten uteslulne ecklesiastike boställsskogar, som först och främst icke stå under Kronans omedelbara vård och icke af Kronan äro uplålna lill boställshafvarens fria begagnande.
men de olika vilkoren, som olika rotar bestå sine grenadierer, och olika lokala omständigheter medföra härutinnan en olika tunga; helst 10- tarne äro sinsemellan olika ej allenast till ägor och förmoner, utan ock till hemmantal. Öfverhufvud utgöres hel rote af 2T4TYi8iiV mantal, med taxeringsvärde af 9,396 R:dr banko. Vacance-afgifterne äro lämpade dels efter 26 de villkor rotarne förut bestått sine grenadierer, dels efter Rotehållarens mer eller mindre lifliga önskan att medelst contant liqvid på en gång undgå de annars oftare på äret återkommande frågorne om rekrytering, soldattorps bjgnad och brukning, beklädnad, lön och underhåll, ved, bete, m. rn. Uti markegångstaxorne är den beräknad År 1838 till 72: 44. Rustningen, hvaraf i Länet finnes g 17 nummer, är uti sammandraget af vederbörandes uppgifter beräknad att nu öfverhufvud uppgå till en årlig kostnad af belt nära 142 R:dr på hvarje nummer, ehuruväl för dem jemväl förefinnes största delen af de ojämnheter som vid roteringen förorsaka olikheter, samt dessutom de olika stora augmenten vid rusthållet! göra betydlig skillnad. Augment finnes som uppgår till blott \ mot hvad andra utgöra. Öfverhufvud anses augmenterne minska rustningsbördan med nära 75 R:dr banko; hvarigenom ett rusthållsnummer nu är mindre betungadt än ett rothållsnuminer, i synnerhet som rusthållet derjemte är fritt från lifgifvande af jordeboksoch hemmantals-ränta. Skulle 2:dra Lifgrenadier-regementet komma alt åter uppsitta så blefve kostnaden för rusthållarne otvifvelaktigt större; men deruti ligger den minsta svårigheten för ett ändamålsenligt verkställande af en sådan förändring.
Direclionen öfver Civil-slatens pensions-inräftning, gäre härigenom veterligt, att som aflidne Landtmäteri-fiscalen Nils Gustaf Segerstedts barn, nemi. sönerne Gustaf Maximilian Robert, född d. 31 Maj 1821, och Nils'Christian Julius Albert, född den 2t April 1828, samt döttrarna Olivia Gustava, född den to December 1821, Ida Amalia Mathilda, född den 29 Oct. i82'[, Laura Iduna, född d. 2y Maj 1829 och Lovisa Margaretha, född den 6 Mars 1881, komma, i enlighet med K. M:s nåd. reglemente för Civ il-statens enkeoch pupillcassa, och under de villkor, samilia reglemente i öfrigt innehaller, att af enskilda enkeoch pupill-fonden undfå pension, hvilken utgår med tvåhundra (200) r:dr b:eo om året, räknadt från och med den i Februari detta år; alltså kar K. Directionen härmedelst, oell i kraft af detta öppna bref, velat försäkra, det äga ofvannämnde pensionstagare, sönerne, lill dess de fyllt tjuguelt år, och döttrarna, intill uppnådda tjugufem år, så framt de sednare ej derförinnan trädt i gifte, att gemensamt årligen utbekomma förrberörda pension med etthundra (100) riksdaler — hvarje hallt år i Juni ocli December månader; Stockholm den 12 Maj 1817. M. Rosenblad. (Sigill.) J. P. af Billbergh. M. Heerman. Gust. Öijer. L. S. C. J. Thyselius. Pensions-brcf för Landtmlileri-fiscalen IN. G. Segerstedts barn. Rätteligen traussurncradt, betygar U. JSegerstedt, Revisor i K. Kammarrätten. \80 Den 5 Maj f. m. ✓ Transsumt. Vi ordförande och ledamöter uti Diréctionen för Civilstatens pensions-inrättning, gore veterligt: att som K. M., uti nåd. bref af den 2! sistl.
Sjelfherrskaren K. Carl XII, som Jernnade det åt sin svåger såsom ersättning för penningefordringar, respecterade så till vida Statens rätt till egendomen, att han öfverlät den åt Fredrik af Hessen endast under förpantningsrätt, hvarom KammarCollegii och StatsContrs för honom utfärdade förpantningsbref, deruti R. St:s Iöserättighet tydligen förbehålles, nogsamt vittnar. Då K. Fredrik sedermera öfverlät Ekolsund först åt sina naturliga barn och derefter åt Prins Gustaf, kunde han naturligtvis icke öfverlåta annat, än hvad han sjelf ägde, nemligen förpantningsrätten; så äfvenväl K. Gustaf III, då han vidtog det, måhända, mindre grannlaga och mindre välbetänkta steget att åt enskild man, den äldste Seton, försälja denna Statens dyrbara egendom. På dessa skäl, och såvida ingen act passerat R. St., som bestämdt upphäft det för K. Fredrik utfärdade förpantningsbref, vågar jag vördsammast föreslå, att R. St. ville begagna sin uti delta bref förvarade rätt, att för den deruti fixerade summa inlösa Ekolsund, samt af denna egendom göra en und. skänk till H. M. Konungens andra Sonson, H. K. II. Hertigen af Upland, för att af H. K. II. och Dess manliga afkomlingar, efter förstfödslorätten, i cvärd - 182 Dcu i Mars e. m. liga tider besittas, och således utan rättighet att någonsin godset föryttra eller förpanta, samt med förbehåll, att detsamma, i händelse H. K. fl. skulle utan manliga afkomlingar aflida eller hans ätt alldeles utgå, Ekolsund då till Staten såsom en vanlig Kungsgård återginge. Delta nya prof af Nationens tillgifvenhet för Konungen och Hans Dynasti, skulle isynnerhet blifva dyrbart för den hoppgifvande Furste, som nu bär titeln af Uplands Hertig.
Statsoch BevillningsUtskotten: Af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om upphäfvande af den nu medgifne moderation i Postporto för Bref, som väga öfver 8 lod. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUt skotten : Af Olof Månssons anförande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, omMötes-Passevolancen. BevillningsUtskottet : Af Peter Pehrssons anförande, angående stämplade Pappers-afgiften. Lagutskottet: Af Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner, så väl angående förmånsrätt för Upsala Aca - Den 11 Juni i e. m. demie hos dess uppbördsman, i afseende å medel, som af dem för Academiens rökning blifvit uppburne; som ock om lagförklaring, rörande rätta grunden för förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter, som ådömas för sådane stölder, hvilka, enligt Lag, ligga i tveböte emot annan tjufnad. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten : Af Nils Strindlunds Motion, angående inställande af de i vår pågående Laga skiften; samt af Jan Eric Janssons Memorial, i fråga om förändring af grunderne och vilkoren för Hemmans-klyfning. Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: Af Casper Wijkmans anförande, i afseende å bemälde Utskotts framstälde förslag, om Gästgifveri-skjutsen. 2:0 Återremisser af nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: BancoUtskottets: Om ytterligare åtgärder för Silfverköp, samt fortfarande Silfver-utvexling å 128 sk. per R:dr, till och med den 3o September innevarande år. BevillningsUtskottets : Om grunderne för den blifvande Allmänna Bevillningen, samt för värdering af Den 22 Junii e. m. fastigheter; angående befrielse från Bevillning af Recognitions-smide; i frågan om inskränkning i Kgl. KammarRättens befattning med Bevillnings-ärender; angående Stämplade Pappers-afgiften; samt om afskrifning af åtskillige anmärknings-medel.
Ränte-ersätlnings-fondens förvaltning hädanefter, sedan Kongl. Maj:ts högstberörda nådiga Bref af den 11 Maj 1855 numera är Bergslaget till noggrann efterlefnad delgifvet, skola alldeles uteblifva. Med blott denna anmälan om förhållandet under åren 1853 och 1854, samt med den anmärkningsvärda upplysning derjemte, att dessa redogörelser, — till hvilka dessutom nödiga verifikationer olver silfverafsätlningsbeloppets beräknande efter uppvägningarne i Kongl. Myntet al 1853 års silf ver-remisser dit ifrån Sala icke varit, såsom dock vederbordt, 1854 års räkenskap ifrån Bergslags hufvud-konloret bifogade, utan måst med omgång och dröjsmål af Siats-Utskottet i Kongl. Kammar-rätten ur Kongl. Myntverkets räkenskaper uppsökas, numera, oaktadt de nådiga föreskrifterna i Kongl. Brefvet den 31 Oktober 1829 och i nådiga Reglementet den 14 Maj 1831 för denna Ränte-ersättnings-fondens förvaltning, vård och kontroll, enligt Slats-Utskotlet meddelad uppgift, icke lära undergå behörig revision till siffran i Kongl. Bergs-kollegium, om den, utan erforderliga verifikationer, ens i Kongl. Kammar-kollegium kunnat med tillräcklig noggrannhet verkställas, får Stats-Utskottet tillkännagifva, att dessa, i Utskottet noga granskade, räkenskaper i öfrigt befunnits utan anmärkning.