Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tycker, ni skulle kunna vara så lyck och du begär inte bättre än att få vara henne HENRIK. felet. Hon har en fullkomligt manlig karaktär. Hon tröttnar och hon kastar bort. Hon borde ha varit karl. Deri ligger hela LOUISE. Är en man alltid sådan? HENRIK. han inte träffar på en kvinna, som vrider hjertat ur bröstet på honom, som pinar honom med ned och snyftar. Jag äf inte sådan. Men annars Ifall glödande tänger Sådan är hon! Böjer sig 161 - LOUISE. Stackars barn! Du blir aldrig någon man! HENRIK knyter händerna. inte ut med dethär. Jo! Jag skall bryta med henne! Jag står * upprymda, blossande på cigaretter. Efter hand komma flere konstnärer in och bilda konverserande grupper på golfvet. Sången har tystnat. BERGSTRÖM. Erna och Bergström komma från trädgården, glada och och måla naket ute. Jo! Tjo hej! Jag skall ut till Fontenay ERNA. Du är tokig! BERGSTRÖM. du tro! Snick snack! Det ska' bli någe' styft må ERNA. Hvad ska' det bli då? BERGSTRÖM. En naken pojke, förstår du! skrattande. ERNA Han fryser ihjäl. Den bergtagna. 162 - BERGSTRÖM. Asch han är delvis klädd i pels. ERNA. föreställa? Delvis klädd i pels? Skrattar. Hvad skall han BERGSTRÖM. alltid. Kolossalt vacker kropp! Du skulle se hans ben! Det vore något för dig. ERNA. Det vete fan ett namn hittar man väl tobak är slut. Gör mig en cigarett så är du hygglig. Min BERGSTRÖM. jag offra min sista droppe hjerteblod, det vet du. ERNA. Det är min snart också. Men för dig skulle Tack. Jag föredrar tobaken. Bergström sätter sig ner på en stol och rullar cigaretten. i det han kritiskt skärskådar Allands byst. LIND Konstig kropp, säger jag dig. Nu håller han snart färdig, och han är sjelf i en sådan der Styf karl! Ja, gu'bevars! Men konstig kropp!
Det är icke nog med, såsom också Hr Huss nämnde, att en instruktion för djurläkare finnes; det fordras en lag för karantäns-väsendet, rör:de nedslagtning af pestsmittade kreatur m. m. Jag tror således, att derest en komité skall nedsättas, frågan bör betraktas från en långt vidsträcktare synpunkt. Men då ordet »vederbörande» lemnar full frihet åt K. M. att i detta fall förfara som han för godt finner, tror jag att sjelfva texten kan bibehållas, endast man ur motiverna borttager den punkt, som alstyrker tillsättandet af en komité, och hvilken punktstår i strid med Utskrts hemställan. Jag hemställer derföre, om man icke bör vara belåten med att på detta sätt bifalla Utslcts Betänk. Hr Huss: Till följd af de anmärkningar, som den siste värde talaren framställt mot tillsättande af en komité för frågans behandling, instämmer jag visserligen med honom deruti, att man äfven på annat sätt kan komma till samma resultat; men då Hr von Troil föreslagit, att en del af motiverna i Betaniel skulle utgå, men deremot ordet »vederbörande» i Utsk:ts hemställan bibehållas, ber jag att få nämna, att just derföre att ordet »vederbörande» är temligen elastiskt och svårligen kan betyda annat, än alt förslaget skulle uppgöras af sakkunniga män, så blir meningen oförändrad, vare sig detta ord qvarstår eller utbytes emot ordet komité. Jag tror derföre att de olika meningarna skulle bäst låta sammanjemka sig, om nämnde ord aldeles borttoges och förslaget således komme att lyda sålunda: »det måtte R. St:r, i underd. skrifvelse till K. M., anhålla, det K. M. täcktes låta utarbeta och för R. St:r framlägga ett förslag, sorn» etc. K. M. hade då fullt fria händer att låta utarbeta förslaget på sätt K. M. finner tjenligast.
A andra sidan anfördes häremot, att det icke vore en ovigtig punkt i ledningen af Bankens angelägenheter, att, så vidt sådant utan ringaste förlust för Verket eller våda för dess credit kunde ske, komma näringarne och rörelsen till biträde; att det vore allmänt kändt, huru den större tillgången, än efterfrågan på vexlar, nedsatt coursen och verkat en momentel brist å Stockholms Börs på Svenskt mynt, då hvar och en i det längsta holle på sina vexlar, för alt ej sälja dem med stor förlust; att under dåvarande förhållanden med Handels-Disconten, då den för den stora handeln vöre föga användbar, just rätta sättet för Banken att komma en förlägenhet inom densamma till biträde, vöre ingåendet af contraeter om le - 30 B anco-Ut skottets Utlåtande , N\o 27, verancer af reel valula mot förskott äfven på längre tid; att vid ingåendet af sådane ingalunda följde, att de utländska tillgångar, som skulle betacka leverancen, först tillkommo såsom ett öfverskott å Svenska handeln, just vid den tid eller det år, då leverancen egde rum. Enligt Utskottets öfvertygelse bör väl någon viss tid bestämmas, utöfver hvilken Banco-Fullmägtige icke må ega att bevilja förskotter i och för åtagna leverancer af ädla metaller, men då det för Fullmäktige icke lärer vara möjligt, att, vid pröfningen af ett inkommet anbud, rörande sådan leverance, utröna grunderna för detta anbud, anser Utskottet den sålunda utfäste tiden böra få lillgodonjutas, utan afseende på calender-år. ” c) Här upptager Utskottet den af 1889 års Revisorer gjorda anmärkning öfver att Banco-Fullmäktige medgifvit nedsättning i ränta för utbetalla förskott å återgångna contracter.
St, Prof.. 1865 $ 1866. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 16 Haft. 2 iu Stats-Utskottets Utlåtande N:o 96, särskilde talare, på grund af hvilkas yrkanden besluten om återremiss blifvit fattade, förordat dels bifall till omförmälda motion, dels att åtminstone de åtta äldste adjunkternes löner vid hvartdera universitetet måtte med 500 R:dr förhöjas, dels ock bifall till ett inom Preste-Ståndet under diskussionen väckt förslag, att 2.000 R:dr måtte bib hållas såsom lägsta adjunktslönen och denna efter 5 års tjenstgöring höjas med 500 R:dr till 2,500 R:dr och efter ytterligare 5 år till 3.000 R:dr. Utskottet anser i allmänhet olämpligt att frågor af förevarande beskaffenhet till pröfning hos Rikets Ständer förekomma, innan vederbörande myndigheter haft tillfälle att, efter ärendets behöriga utredning, deri sig yttra; och då, på sätt ofvan är antydt, meningarne inom Riks-Stånden varit särdeles skiljaktiga, samt dertill kommer dels att Utskottets hemställan blifvit af ett Riks-Stånd godkänd, dels och att, vid bestämmandet af lön för en adjunkt i kirurgi och obstetrik vid Lunds universitet, tvänne Stånd bifallit Utskottets förslag att, i stället för det af Kongl. Majit föreslagna belopp, 2,500 R:dr, bestämma denna lön till endast 2,000 R:dr, finner Utskottet icke giltig anledning att nu tillstyrka Rikets Ständer anvisande af medel till löneförhöjning åt universiteternas adjunkter, utan hemställer, att Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden måtte i ämnet fatta beslut. 2:o.
Denna brist är nu afhjelpt äfven vid vår k. opera, i det ej mindre än två dylika foyerer blifvit stälda till publikens disposition invid första raden. Den ena ligger åt Gustaf Adolfs torg o c h leder ut på de der belägna balkongerna, den andra vetter åt Arsenalsgatan. Båda äro komfortabelt inredda. Härtill kommer ytterligare den nyinredda foyeren på nedre bottnen i operahuset, bredvid stora vestibulen åt Arsenalsgatan. Allt är dock ej ännu fullt färdigt. Biljettprisen hafva derjemte reducerats, särskildt förköpsprisen, hvilka nu äro ungefär] hälften af de förutvarande. Af de vanliga biljettprisen har det för nedre parkett nedsatts från 3 kr. 50 öre till 3 kr. De vanliga prisen gälla hela föreställningsdagen, och öppnas biljettluckan redan kl. ' / 2 9 f. m. — ett tillmötesgående, som särskildt bör vinna erkännande af de många, som nödgas vara vid sitt arbete kl. 9. Förköpet å parkett och första raden är satt til) 1 kr., å andra raden till 75 öre, å tredje och fjerde raderna till 50 öre och å femte raden till 40 öre. Förköpsbyrån hålles öppen kl. 12 — 3 dagen före föreställningen. Ordinarie operadagar varda söndagar, måndagar, onsdagar och fredagar. Lördagarna äro anslagna åt den klassiske reportoaren eller åt konserter. Flere goda repriser stå redan på spellistan. Sålunda gifves redan i afton » Mefistofeles » med nästan fullständigt ny rollbesättning samt följes omedelbart af » Tannhäuser ». Åtskilliga erkändt goda nyheter komma derjemte under årets lopp att å k. operan nu upptagas. Föreställningarna börja under den närmaste tiden kl. ' k 8 e. m. r. Hbg. » J a g t r o r », sade hon derpå med lustig värdighet, » att i rann, o c h att fram.
N:o 2 uti Memorialet N:o 9 afgifna förslag lill ett tillägg i 28 § Regeringsformen, angående naturalisation af utländska män, skall antagas att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag, rösta ja; den, det ej vill, ,röste nej; vinner nej, kommer nämnda förslag icke att anlaga9, såsom hvilande lill »lullig pröfning vid nästföljande riksdag. Omröstningen har ulfallit med femtionio ja; nitton nej; en sedel kasserad. 3 :je Vo tering sproposilionen. (Memorialen N:ris 11 och 28.) Den, sorn vill, att det förslag till ändring i 39 § Riksdagsordningen, angående val *f Ordförande i Utskott och andra delegationer af Rikets Ständer, hvilket Konstitutions-Utskottet i dess Memorial N:o 11 afgifvit, skall antagas alt hvila till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag, röste /öjdel), . det ej vill, röste nej; vinner nej, kommer nämnde förslag icke att blifva hvilande till slutlig pröfning vid nästföljande riksdag. Omröstningen har utfallit med fyratioett ja; trettiosju nej; en sedel kasserad - Konstitution*- Utskottets Memorial, N:o 32. 3 A: de Votering spropositionen. (Memorialen Ntris 16 och 29.) Den, som vill, att det af Konstilutions-Ulskottet uti dess Memorial n:o 16 afgifna förslag till ändring i'49 § Riksdags-ordningen och 56 § 1 mom. Reg.-formen, angående remiss af motioner, skall antagas att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästföljande riksdag, röste järden, det ej vill, röste nej; vinner nej, kommer nämnde förslag icke att blifva livilande till slutlig pröfning vid sä*t följande riksdag. Omröstningen har utfallit med fyratioett ja; trettiosju nej; en sedel kasserad. 5 :te Vo tering spropositionen. (Memorialen N:ris 19 och 31.)
Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets den 6 och 9 dennes på bordet lagda Memorial, N:o 28, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående grunderna för den blifvande Allmänna Bevillningen samt föreskrifterna för deras tillämpning, fann Ridderskapet och Adeln lör godt att antaga Utskottets inbjudningar till frånträdande af Ståndets i voterings-propositionerne N:iis 6 och 11 upptagne beslut, i följd hvaraf dessa voterings-propositioner jemte l:a alternativet i Nej propositionen af voterings-propositionen N:o 12 funnos hafva förfallit; men att, med afstag å de till Ridderskapet och Adeln i öfrigt ställda inbjudningar, godkänna såväi sistnämnda voterings-proposition, med uteslutande af berörde alternativ, som ock aila de öfriga voterings-propositionerne; hvarjemte Ridderskapet och Adeln godkände Utskottets pag. 6 förekommande yttranden samt i öfrigt lade förevarande Memorial till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 6 och 9 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 42, i anledning af väckt motion om stiftande af lag, angående kyrkomöten, biföll Ridderskapet och Adeln det af Utskottet afgifna förslag till förordning med följande förändringar: Prot.-Utdrag den 13 September 1854. 423 I. § 1 skulle erhålla följande lydelse: "aj Till lagtima kyrkomöte sammanträde Svenska kyrkans ombud hvart 6:te år, ”å den tid och ort. Konungen utsätter, dock minst 3 månader före lagtima Riksdags inträffande.
Dessa tillverkningar, hvilka likväl förutsätta ägande af något slags fastighet på landet, eller tillfälle till betydligare rudimaterier, äro således icke på långt när så högt beskattade, som hvilken st k. fabrikant som helst inom städerna, äfven de som blott med sina händers arbete skola förvärfva sitt uppehälle. Det är denna omständighet, som gör att jag måste vidblifva mitt förra gången framställda yrkande. Man har såsom ett ytterligare skäl för minimi-tariffernas bibehållande yttrat, att då vid förra Riksdagen en nedsättning i afgifterna beviljades, skedde sådant icke under förutsättning att skatterna skulle minskas, utan endast på det att upgifterna till Taxerings-komitéerna mätte blifva ärligare. Det är ganska sannt, att denna förutsättning äfven ingick såsom ett motiv i R. St:rs beslut; men jag bestrider högeligen det påståendet, att nedsättningen i dessa afgifter icke hade någon annan anledning. Det förhållandet, att Statens inkomster då visat sig sfi rikliga, var det, som utgjorde hufvudsakliga skälet, hvarföre man ansåg, att bevillningen kunde nedsättas, och derföre skedde nedsättningen för hela Riket, så väl i stad som land. Hade frågan blott varit om upgifterna för handel och rörelse, hade man visserligen icke sträckt nedsättningen längre, och deraf torde Gr. Björnstjerna benäget finna, att meningen varit Den 28 Mars f. m. 483 att bevillningen i allmänhet skulle nedsättas. Jag kan således till följd häraf ieke godkänna detta eljest ganska betydande skäl emot hvad Hr von Koch och jag föreslagit. Att man genom minimi-tariffernas borttagande skulle kunna förmoda att all bevillning af handel och rörelse skulle försvinna och att inga upgifter om inkomst skulle aflemnas, är ingalunda antagligt. Först och främst är det i de flesta fäll tillräckligt att bedöma en näringsidkares inkomster efter antalet af de arbetare, som han sysselsätter, och mången af R. o. Ad:s ledamöter, som setat i Taxerings-komitéer, torde ganska val känna, att detta är en beräkningsgrund, 'sorn är ganska vanlig.
Då motionstiden redan är förbi för ett och ett halft år sedan, kan jag icke neka, att det synes mig mindre granlaga att nu besvära StatsUtskottét med nya Motioner. Jag hemställer derföre, att den ifrågavarande måtte förfalla. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Jag vill blott erinra, att i fall motionen äger omedelbart sammanhang med, eller är föranledd af ett förut handlagdt ären - Den i Mars e. m. 29 de, tan remiss deraf ej förvägras, elen må hafva blifvit framstäld så sent som helst. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att Herr Rosenblads ifrågavarande Motion måtte till StatsUtskottet remitteras; hvilket bifölls.
Erinrande derom att det i hvarje full som helst är för mig temligen likgiltigt antingen Utskit må anses hafva begått en inkonseqvens eller icke, får jag tillkännage att jag icke kan fatta huru det varit möjligt för Utskit att förfara annorlunda än det gjort. Om nu den värde talaren, som sednast fästade upmärksamhet vid Utskits s. k. inkonseqvens i detta afside, tagit kännedom om båda Betänkina, så skulle han hafva funnit, att åtminstone inom detta Stånd icke någon anledning fanns till en sådan beskyllning, emedan i förra Betänkit funnos 4 reservanter af detta Stånd, nemi. Gr. Sparre och Hr Olivecrona, som yrkade något emot Utskits då uttalade åsigt stridigt, samt jag och en 4:de ledamot, som yrkade hvad som nu blifvit af Utskit tillstyrkt. Således skulle vi 2 vara de enda af detta Stånd, som varit inkbnseqvente, men vi hafva just tvertom varit så konseqvente som möjligt. Hvad öfrige ledamöter af de andre Stånden inom Utskit beträffar, sfi har jag svårt att fatta hvad inkonseqvens som kan komma dem till last; icke eller kan jag inse genom hvilken aritmetisk beräkning inom hvartdera af Stånden man kommit till det resultat att man skulle tillstyrka bördsinstitutionens bibehållande. Det var alls icke antalet talare, som gaf dertill anledning, utan det var den omständigheten att Betänkit, som afstyrkte förändringen, återremitterades af 3 Stånd; och med anledning af återremissen skulle naturligtvis något tillstyrkas, och Utskit tillstyrkte då afskaffande helt H. X. ‘ 13 Dell 15 September e. m. och hållet och icke till en del af bördsrätten. Då inom detta Stånd votering skedde mellan bifall till reservationen och återremiss, och reservationen icke blef bifallen, så kunde icke annat än anses att Ståndet uttryckt den åsigt, att något mera borde göras. Gr. Sparre har hufvudsakligast fästat sig vid det politiska skälet.
Borgaresamt Hedervärda Bonde Ståndet ; hvarvid inom förstnämnde RiksSiånd, Herr Friherre Liljehorn, under meddelande af åtskilliga uppgifter, hvilka icke vid Betänkandets afgifvande voro för Utskottet okände, sökt ådagalägga den betydliga skillnaden emellan beskattning å smide , hvarföre erlägges hammarskatt med t. ex. r8 R:dr för 100 Skepp., och recognitions-smide , som är betungadt med en skatt af 66-| till loo R:dr för samma tillverkning, samt yrkat, att sistnämnde smide matte beskattas i samma proportion med Ordinarie Hammarskatten j och har derjemte hos Vallofl. Borgare-Ståndet Herr Noréus närmare utvecklat förhållandet med denna sinidesrätts uppkomst och beskattning, hvaraf han dragit den slutföljd, att recognitions-smidet, såsom egentligen tillåtet vid äldre privilegierade bruk, borde jemföras med de smiden, hvilka betala 1 Skepp, jern i Hammarskatt för 100 Skeppunds tillverkning, samt att, om detta anses kosta 18 R:dr, och bevillningen derå äfven beräknas efter antagen förtjenst af 600 R:dr, afgiften för recognitions-smidet, efter dess högsta belopp eller 100 R:dr, blefve 52 H:dr högre på 100 Skepp. Med i8o3 års Kongl. Författning afsågs en större inkomst Bi/i, lill Riki-St, Prot, I828 och 18^9, 5 Sami, a t;de H:t, 58 B ev ilin.- TJtshoäetS Betänkande N:o S(2i förStaten, di, enligt 1800 års BevillningsFörordning, den sedermera föreskrifna vinstberäkningen icke var stadgad, utan Bevillningen beräknades pä annan grund, hvaraf ville synas, att Bevillnings-Utskottet ej sett ämnet i sin lielhet, när recogniiionsafgiften blifvit jemförd med grundskatt.
Men det har fägnat mig att höra en annan värd ledamot, som äfven är högste embetsman i ett verk, hvilket ej har mindre, utan kanske ännu större auetoritet, såsom domare öfver det förra, yttra, att de hinder, den förste värde talaren framställt, icke äro så beskaffade, att ju R. o. Ad. alltför väl kan bifalla BondeStrs inbjudn.: tv derigenom har åtminstone hos mig det första intrycket blifvit alldeles ulplånadt, och jag ansi r den ena aucloriteten hafva upphäft den andra. Jag kan således ej annat än lita pä verkslällbnrheteu. af hvad eu Dcu 23 April f. m. K. M:s rådgifvare tillstyrkt, helst lian måste vara bäst i tillfälle att vela, livad verkställande magten kan utföra eller icke kan utföra i följd af Rikets gällande lagar. Jag tillstyrker således i allo bifall till BondeSt:s inbjudn., och det så mycket hellie, som jag anser, att afslag dertill vore en kränkning af den ordhållighet, som jag förmodar yara rid(Jersmannens förnämsta prydnad; ty sedan R. o. Ad. sagt, att endast det hinder, som nu af BondeSt. blifvit undani’ödjt, fanns för bestämmande i BondeStts önskan, förmodar jag, att icke något med ordhållighet förenligt medel numera finnes att undandraga sig antagandet af det förslag, hvartill BondeSt. påräknat R. o. Ad:s bifall. Hr af Dalström, Gust. Jac.: En sjukdom har hindrat mig att från början öfvervara och deltaga i discussionerna öfver detta angelägna ämne, som sä djupt ingriper uti samt så nära rörer räntetagares och räntegifvares ömsesidiga förmåner. Jag hade likväl tillfälle att nätt och jemn t uppkomma i det plenum, hvarunder frågan om BondeSt:s förra inbjudn. i detta ämne afgjordes, för att få deltaga i voteringen.
Der uppfördes baletterna, der gåfvos äfven föreställningar af främmande skådespelarsällskaper. Christina är nemligen den första, som införskrifvit främmande trupper, och, så vidt man känner, skedde detta första gången 1652. Ekeblad skrifver d. 17 Nov. 1652: ”En tjugo stycken Italienare äro på väg från Danmark och väntas hit i morgon;” och d. 26 Jan. 1653 heter det: ”de Italienska musikanterna hafva nu spelt åtskilliga komedier både på slottet och hos enkedrottningen;” samt d. 25 Maj s. å.: ”H. Maj:t har denna vecka haft två Comedier på slottet på Italienska, och i natt, som var, spelte de Holländska komedianterna för H. Maj:t, hvilket henne icke mycket behagade.” Den 26 Mars s. å. skrifver danske residenten Peder Juul om en ”Sodomitisk Comedie,” som blifvit uppförd, och samma minister omtalar, att sjelfva långfredagsafton spelades en italiensk komedi på De la Gardies egendom Jakobsdal. I Juli s. å. bevistade drottningen en komedi, som ”slöt vid soluppgången”376. Äfven följande året var denna trupp qvar, ty vid Carl Gustafs förmälning gafs en ”Festa Teatrale,” författad af en italiensk skådespelare, Antonio Brunati; den tryckta textboken innehåller, enligt Klemming, programmet till tre scener. Då Ekeblad på ett ställe benämner dessa italienare ”musikanter,” skulle man vilja förmoda, att de gifvit musikaliska skådespel, helst sådana redan 1610 blifvit gifna vid danska hofvet, och dessutom kort innan italienarnes ankomst polska musikanter blifvit af Christina afskedade (Aug. 1652). Men då deras föreställningar alltid kallas komedier, är väl lika troligt, att, om än musici funnits bland dem, de varit ett bland dessa sällskaper af italienska improvisatörer, hvilka vid denna tid öfver kontinenten utbredde smaken för sitt fäderneslands folkkomedi (Comedia del Arte).
Den öfver-inteckning, Utskottet föreslagit, anser Herr Friherren vara alldeles för stor, samt tillstyrker, att Riksgälds-Gontoret må förses med ett öfverskott af 5 å 6 procent, hvilka uti Riksgälds-Contoret skola deponeras och derstädes innestå emot 5 procents ränta uti 8 år, hvarefter medlen, i händelse ej Contoret under liden fått vidkännas någon utgift för Föreningen , till delegaren, sorn dera nedsatt, återiemnas; helst Hypötheks-Föreningen, efter dessa årens förlopp, eger en förbindelse af denne delegare å ! oo procent, derå likväl io procent äro genom de verkställde amorteringarne afbelaide; och ar Herr Rosenblad, Bernhard: som ansett stadgande af gemensam ansvarighet för Föreningens möjligen uppkommande brister ändamålsenligare och för delegarne mindre betungande. Reserv-fonden kunde, om gemensam ansvarighet antogs, bildas genom t. ex. |:dels procents inbetalning öfver räntan årligen, och denna reserv-fond klefve tillräcklig att trygga den solidariska ansvarigheten; men för den händelse man skulle i detta hänseende vilji tillvägagå på sätt Utskottet föreslagit, anser Herr Rosenblad j att reserv-inteckningen bör rättas efter delegarnes deltagande i Inrättningen.
I sitt äktenskap med Maria Engel Friedlein hade han elfva barn, hvaraf dottern Lovisa Fredrika, född den 6 oktober 1757. Det är både möjligt och troligt, att Bellman umgåtts i denne sin äldre kamrats familj och där gjort första bekantskapen med sin blifvande maka, men det var först då hon — som hushållsbiträde eller sällskapsdam — vistades i skaldens förtrogne vän Elis Schröderheims hus, som han friade och fick hennes tro och löfven. I Eds kyrka ' — fästmön var skrifven å Schröderheims egendom Bisslinge. — lystes det ock för paret, hvarefter bröllopet d. 19 december 1777 ägde rum i svärfaderns hem i Stockholm, Drottninggatan n:r 34. Först hade emellertid skalden underställt Gustaf I I I sitt giftermål, och konungen hade, efter erhållen kännedom om Lovisa Grönlunds, rykte, hvilket i allt var tadelfritt, gifvit sitt bifall till föreningen — något som fru Bellman på äldre dagar med en viss liten stolthet omtalade. De båda ' mäkarnes karaktärer voro väl mycket skiljaktiga. A hufvudets och begåfningens vägnar voro de i harmoni, men.mellan h a n s lätta lynne, sorglöshet och oförmåga attställa för sig och de sina till en. bättre " ekonomi och, h e n n e s sfräfva stolthet, uddhvässa ögonkast, skoningslösa ord samt stränga ordningssinne uppstod en klyfta, som ej en gång barnens födelse kunde alldeles fylla. Härtill kommo mannens ohjälpliga affärstrassel. nå- got som han för öfrigt delade med nästan hela sin samtid, från och med konungen själf och hans gunstlingar ned till de tragikomiska figurerna i fredmanskretsarne. samt hans allt mer ökade begärelse att} glaset finna tröst mot lifvets bekymmer och en härjande sjukdoms framfart. Att Bellman a l d r i g var någon f ö r f a l l e n d r i n k a r e, är visst, men mer än ett ojäfvaktigt bevis finnes för att han, egentligen under sina s e n a s t e år, varit ett svagt barn af en lättsinnig och njutningslysten tid.