Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 249, Om yrkade Inqvarteringspenningar till WarfStaterne vid Örlogsflottan, samt Arméens Flottas Escadre. N:o 240, Om begärd förbättrad aflöning för indelade Arméens Befäl och i synnerhet vid Westgötha Regemente. 414 Prat. Vtår. å. 2 §?u'ii 1823. N:o 25-2, Om reglering af Lönevillkoren för Befälet vid indelade Arméen. N:o 255, Om Indelade Infanteri Regementernes Beklädnad. S. D. Biföllos nedannämnde nu å nyo föredragne Memorial och Betänkanden : ConstitutionsUtskottets N:o 33, Om Tractamente för en Waktmästare. StatsBancooch Ekonomiutskottens N:o 262, Öfver en Motion om Lånebiträde af Allmänna Medel till befordrande af Arbetshusinrättningar. Statsoch Ekonomiutskottens N:o 263, Om ett föreslaget PostContoir vid Wrigsta Gästgifvaregård, Bevillningsoch Ekonomiutskottens N;o 14, Om yrkad Seglationsrättighet för visse Strandsittare inom Malmöhus Län. Prat. IJttlr. d. i Jidii 1823» 41? Lagoch Ekonomiutskottens N:o 93, Om Tiondeoch Räntegifvare® samt Egares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter. N:o 94, Om Byggnadsskyldigheten via KyrkoherdeBoställen. N:o 95, Om grunden för Hemmansdeltagande i Kyrkooch Prestegårdsbyggnad m, m. Ekonomiutskottets N;o 117, Om ersättning för underhåll och fourage till tågande Troupper. Frän Hederv. BondeStändet. S. D. Föredrogs StatsUtskottets d. 28 sisth Junii uppläste och på bordet lagde Betänkande N;o 238, angående StatsWerkets tillstånd och behof under RiksStatens i;a Hufvudtitel; och blef samma Betänkande till alla dess delar af BondeStåndet enhälligt bifallet. 4*6 Prof.
Men Korahs barn blefvo icke döde. Simeons barn uti deras slägter voro: Nemuel, af honom kommer de Nemueliters slägt: Jamin, af honom kommer de Jaminiters slägt: Jachin, af honom kommer de Jachiniters slägt: Serah, af honom kommer de Serahiters slägt: Saul, af honom kommer de Sauliters slägt. Dessa äro Simeons slägter, tu och tjugu tusend, och tuhundrad. Gads barn uti deras slägter voro: Zephon, af honom kommer de Zephoniters slägt: Haggi, af honom kommer de Haggiters slägt: Suni, af honom kommer de Suniters slägt: Osni, af honom kommer de Osniters slägt: Eri, af honom kommer de Eriters slägt: Arod, af honom kommer de Aroditers slägt: Areli, af honom kommer de Areliters slägt. Dessa äro Gads barnas slägter: deras tal fyratiotusend och femhundrad. Juda barn: Er och Onan, hvilke både blefvo döde i Canaans lande. Och voro Juda barn i deras slägter: Sela, af honom kommer de Selaniters slägt: Perez, af honom kommer de Pereziters slägt: Serah, af honom kommer de Serahiters slägt. Men Perez barn voro: Hezron, af honom kommer de Hezroniters slägt: Hamul, af honom kommer de Hamuliters slägt. Dessa äro Juda slägter; deras tal sex och sjutio tusend, och femhundrad. Isaschars barn i deras slägter voro: Thola, af honom kommer de Tholaiters slägt: Phuva, af honom kommer de Phuvaiters slägt: Jasub, af honom kommer de Jasubiters slägt: Simron, af honom kommer de Simroniters slägt. Dessa äro Isaschars slägter; deras tal fyra och sextio tusend, trehundrad.
Förordningen den 1 Oktober 1838, angående tillverkning, vård och försäljning af krut; samt J\° 17, i anledning af väckt motion (M 41), om tillägg till Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1832 i afseende på minderåriga personers användande vid fabriker och handtverk. S. D. Föredrogs ånyo utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll den 10 d ennes, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att instämma i förstnämnda Riks-Stånds beslut, hvarigenom Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JV2 6, i anledning af väckt motion, angående ändring i 2 § 1 mom. af Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862, rörande reglering af presterskapets inkomster, bifallits med vilkor, att näst efter orden »den ledamot» tilläggas »och den suppleant.» Inbjudningen antogs och Protokollsutdraget lades till handlingarne. S. D. Föredrogs) ånyo utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll den 17 dennes, innefattande meddelande af samma Riks-Stånds beslut att medelst en deputation hos Chefen för Statens jernvägsbyggnader, Öfversten m. m., Friherre Nils Ericson, framställa Ståndets önskan, det Herr Friberren ännu någon tid måtte Prol.-Utdrag den 20 December 1S62. 149 chefsbefattningen för Statens jernvägsbygguader bibehålfa; och biet, efter det åtskilliga Borgare-Ståndets ledamöter i ämnet sig yttrat, omförmälda protokollsutdrag lagdt till handlingarne. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnda Memorial och Utlåtanden, nemligen: Memorial M 14, med ett af Chefen för Statens jernvägsbyggnader afgifvet underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets sednast ^församlade Ständers underdåniga skrifvelse, angående åtgärder till ^beredande af besparing i anläggningssamt driftoch undhållskostnaden för Statens jernvägar. Lades till handlingarne. Utlåtande M IS, i anledning af Kongl.
Vid 183.4 och 1835 årens riksdag anvisades för Weslgötha regemente under kontanta anslaget .för indelda Armeen ett förut beviljadt extra anslag lill ersättning för de af Regementet tillförene innehafda fördelsräntor, elter 1,494 R:dr 35 sk. 4 r:st. årligen; men som denna indeiningsersättning, hvilken, enligt Kongl. Brefvet den 2 Februari 1813, lill regementet utfaller efter gällande markegångspris å räntorna, sådana de till kronan ingå, under de sista tio åren i medeltal uppgått tili 1,771 R:dr 8 sk. för år, samt en sådan utgift utöfver förslagssumman förorsakar minskning i de andra indelda Regementet' tillkommande lönefyllnadsbelopp, föreslår Kong!. Maj:t nu, att indelda Armeens kontanta anslag må varda till ökadt med skillnaden .nelian förrberörde 2:ne summor, eller 276:20. 8. Likaledes och sedan Kongl. Maj:!, med bifall till Rikets Ständers derom vid sista Riksdagen gjorda underdåniga anhållan, under drn 29 April 1846, Lii!, staden Haparanda, såsom donation för all framtid, i nåder öfverhult det åt Norrbottens Fältjägare-corps dittills anslagna kaptensbostället Hapaniemi med dertill hörande laxfiske, och staden jemväl dera! vid midfasta!! innevarande är kommit i besittning, begär Kongl. Maj:L nu af Rikets Ständer, att den nämnde corps i stället lilllörsäkrade ersättning, hvilken blifvit bestämd efter boställets år 1827 uppskattade afkastning och under liden utgår från anslaget å 4:de llufvudliteln till oförutsedda behof, må med . 284:20.— varda beviljad och äfven tillagd kontanta anslaget för indelda Armeen, för att derifrån till corpsen anordnas. Kongl. Maj:ls Nåd. Pvop. till ]{.
Mycken lycka bredvid stora sorger — ingenstädes fullkomlig sällhet. Öfverallt kamp för tillvaron, materiel som andlig. Hvarje fröjd köpes med strid och arbete, betalas med smärta. Därför — om du vill fylla din tillvaros ändamål, om du vill vara lycklig, så låt tidens snabba fart alltid påminna dig om att tidigt handla med vishet, att tidigt lära måttlighet och försakelse, för att icke senare genom gnagande missmod din lycka och frid må störas. Den människa, som i sin ungdom redan förvärfvat sig lugn besinning och såsom mogen handlar med den framskridna ålderns eftertänksamhet, skall i sin sena ålder kunna glädja sig åt ett muntert sinne och en lyckliggörande förnöjsamhet. Minnet af väl upplefda ungdomsdagar skall glänsande draga förbi hennes själ, skall utstråla från hennes ännu klara ögon. Handla så, att du kan hälsa hvarje födelsedag med inre tillfredsställelse i medvetandet af redlig sträfvan. Låt inträdet af ett nytt år i ditt lefnadslopp icke blott vara ett steg i tiden, utan ett ännu högre steg till din mognad och fullkomning. Tänk på din födelsedag med vördnad på dina föräldrar. D e sökte skydda den späda plantan för alla stormar, för att den måtte spira upp till egen kraft. D e älskade dig med djupaste innerlighet, innan du själf kunde återgifva någon kärlek. Icke blott tacksamhetens ord, utan ditt sinne och dina handlingar böra visa dem hvad IDUN 190 du känner för dem. Hvilar deras välsignelse öfver dig, så gör i din tur ditt lif till en välsignelse för dem! Ingen skugga må störa den välgörande erinringen af våra kära hädangångna; ingen kommande födelsedag må öfverraska oss vid lättsinniga tankar och vanärande handlingar. Spanska flickor. Tecknade för Idun af C. H. E, It — y. Spanien önska sig alla unga mödrar med passionerad häftighet en son, och blir deras första barn en flicka, kan det åtminstone till en början se ut, som om en onaturlig kärlekslöshet vore allt hvad den lilla hade att vänta af sin moder. Hela familjen talar öppet om sin missräkning, visar sig alldeles likgiltig för den lilla nykomna och betecknar henne vanligen endast med benämningen » chiquilla », tösunge.
Den anmärkn. har äfven blifvit framställd, att detta skulle vara stridande emot jordegarnes rätt, att någon förändring af de genom skattläggning bestämda ränior utan deras medgifvande komme att ega rum, och man har på sådan grund yrkat, att samtlige delägare borde öfver förändringen höras, innan densamma kunde vidtagas. En talare har redan förut fästat R. o. Adis uppmärksamhet på hvarthän sådant skulle leda. Huru skulle ock detta tillgå? Skulle det ske länsvis, och pluraliteten af länets skattskyldige bestämma afgörandet ? Man svarar mig troligen nej. Skulle det ske då häradsvis, och bero af pluraliteten der? Svaret måste blifva detsamma, ty hvarföre har pluraliteten inom dessa fördelningar mera rätt än någon annan att bestämma huru i förevarande fall borde förhållas. Man sknlle således slutligen komma derhän att hvarje räntegifvare borde äga rätt att icke påtvingas någon förändring utan silt medgifvande. Detta gällde då icke blott för hemmanet, utan för hvarje bråkdel deraf. Huru skulle på detta sätt ett beslut om ränteförenkling komma att fattas? För min del kan jag åtminstoue icke annat finna, än att det enda både lagliga och utförbara sättet att komma till något resultat, är att R. St. afgöra frågan. R. St. äga beskattningsrätten. När de således kunna i laglig ordning pålägga och borttaga skaller, så måtte de väl äfven äga rättighet att fatta beslut, om huru de 7S Den 7 Septembere. m. skola utgöras, och vidtaga de förändringar i detta afseende, som kunna vara af behofvet påkallade. Slutligen beder jag att få erinra att, då jag såsom ledamot i komiteen, på sätt betänk, upplyser, egande den öfvertygelse, att en förändring genom räntornas utsättande i penningar vore att föredraga, likväl, för den händelse att deras reducerande till ett färre antal persedlar skulle finnas lämpligare, deltagit i framställningen af det alternativa förslag i denna syftning, som sedermera tagits till grund för K.
303 [ afseende härå tiar blifvit upplyst, att procent-beräkning för bränvinels styrka, i sammanhang iliad införandet af decinial-systemel vid mynt beräkningar, skulle, siirdeles om lämpligare reduklions-tabeller blelve upprättade, för kontrollen öfver bränvins-tillverkningen vid de större brännerierna, äfvensom för affärslifvel, medföra flera ganska väsentliga fördelar, såsom säkerhet och skyndsamhet vid de efter afprofningarne förekommande reduktioner till den normala styrkan, besparing af lid och möda vid granskningen af kontrollörernes mätningsoch graderings-prolokoller. möjlighet att, ulan omgång, med full säkerhet bestämma det rätta värdet af ett bränvin, hvars skenbara styrka och temperatur med profnings-instrunienternas tillhjelp blifvit, uttagna, o. s. v.; och hafva Rikets Ständer derföre ansett sig höra biträda det väckta förslaget, så vidt detsamma rörer fastställandet af bränvinels normal-styrka i procent, i stället för i grader, helst Rikets Sländers uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att det af Velenskaps-Akademien i dess ofvanberörda afhandling uppgifna sätt för styrkans bestämning redan i nu gällande Ordnings-stadga för större brännerier är lill begagnande föreskrifvel, under antagande af 49 procent, eller sorn är detsamma 6 grader såsom normala styrkan, samt alt erfarenheten, under de två Ar författningen varit tillämpad, visat att bränvins-graderingen, med tillhjelp af Velenskaps-Akadcmiens tabeller samt en enkel och för alla förekommande fall gällande reduktions-regel, hvars användning tagit i anspråk kunskap endast i de 4 enkla räknesätten med decimalbråk, ulan ringaste olägenhet låtit använda sig.
Men, då i följd af krigsmaktens bättre ordnande, krigskonstens utveckling, indelningsverkets utbildade förhållanden och statsförvaltningens nyare centralisation, ärendena alltmera ökades i mångfald och antal, så nödgades man, redan för 80 år sedan, att för målens handläggning dela krigskollegium i afdelningar, utgörande i sjelfva verket flera små kollegier, sammanliållne genom presidentens gemensamma ordförandeskap. Man gick i krigsförvaltningen en annan väg än inom de andra styrelsegrenarne, der, i mån af ärendenas ökande och tillkomsten af nya arter af dem, särskilda förvaltande verk lösrycktes från kollegierna och bildade af hvarandra oberoende ”styrelser” utan kollegial form. Sammanhållningen i krigsförvaltningen hade sin förklaring, likasom sitt ganska goda skäl deruti, att det förvaltande verket länge utgjorde sjelfva krigsstyrelsen och presidenten var en slags krigsminister. Genom inrättandet först af stats-sekreteriatet för krigsärenden, och sedan af general-adjutants-befattningen, minskades alltmera krigspresidentens betydenhet, oell dessa tre befattningars. om inflytelse fällande, innehafvare lingö, i följd af rent personliga förhållanden, skiftevis främsta styrande-rummet, intilldess genom den 1840 införda departementalstyrelsen och de tvenne förstnämnde hetattningarnes förening i en hand krigspresidenten inskränktes till sin nuvarande begränsade befattning, ordförandeskapet inom det ekonomiska förvaltningsverket. Att numera bibehålla den enhet, som genom detta ordförandeskap, mera till namnet än i verkligheten, eger rum, dertill kunde skäl endast finnas, ifall ärendenas behandling derpå kunde något vinna. Men detta är ej händelsen. Ärendena måste tvertom vinna på att med full ansvarighet afgöras af en chef, som antagligen med mesta sakkunskap lifligast känner önskan att de afgöras väl. En enhet mellan i sjelfva verket skiljda enheter, med olikartade ärenden, kan icke vara behöflig, äfven om den vore möjlig, hvilket den knappast är, och om någon gång likartade åtgärder förekomma, eller enhet i författningstolkning är nödig, kan denna, genom tillfälligt samråd mellan de olika verken, vinnas, utan att söka en ständig och mest blott i formen varande enhet, som just derföre endast verkar uppehållande och hindrande.
Skrifvelsej N:o 85. ställt regleringen af nämnde Ilufvud-Titel och dervid fattat följande beslut, nemligen: l:o I stället för de 16 Capitaines-löner, a 1,200 R:dr hvardera, nuvarande Aflöuings-Slat för Flottan upptager, har E. K. M. i Nåder föreslagit uppförande å Stat af Tio Capitaines-louer å 1,200 R:dr, och lika många å 1000 R:dr hvardera, till följd hvaraf, utöfver de för denna befäls-grad nu bestådde 19,200 R:dr, skulle erfordras 2,800 R:dr; men då, utom det att en sådan reglering komme alt för nämnde Grad i allmänhet medföra nedsättning uti förut bepröfvade aflönings-belopp, det nu befintliga antalet Capitaine!' torde, intill dess Flottan vunnit den tillökning i fartyg, att äfven ökadt befäl blifver af nöden, kunna anses tillräckligt för bestridandet af dem åliggande tjenstgöring, hafva Rikets Ständer icke ansett sig böra bifalla, hvad i denna del af den Nådiga Propositionen blifvit ifrågasatt. 2:o Till löneförhöjning för Under-Officerare, så att Öfver-Slyrmännens aflöning skulle ökas från 240 R:dr till 250 R:dr, Öfver-Gunstaplarnes och Öfver-Skepparnes från 200 R:dr till 220 R:dr, samt lägsta graden Under-Officerares från i60 R:dr till 180 R:dr, äfvensom till arfvode för en Under-Officers-Corporal, har E. K. JVI. äskat ett härtill erforderligt nytt anslags-belopp af tillsammans 4,970 R:dr 20 sk.; och har detta blifvit af Ri» kets Ständer bifallet. 3:o Likaledes hafva Rikets Ständer bevilljat det af E. K. M. begärda anslag af i,500 R:dr lill löner åt tvänne Machinist-Officerare i och för Ångfartygen. 4:o
Hans veka natur tvang honom att tvärt emot vilja och föresats välja den första utvägen. Då Berta en stund derefter kom in i hans rum och stälde till en uppskakande scen, med tårar och böner och snyftningar, förlät han henne genast, och då de fram på förmiddagen, som ett bevis på försoning, gingo ut och promenerade tillsammans, såg han lika vänlig och kärleksfull ut som vanligt. Men allt ifrån den dagen förekom det aldrig några musikaliska soaréer i baron Rynings hus. Och allt mera sällan öppnade Melcher den präktiga flygeln, ur hvilken han fordom framlockat så sköna toner. Han kunde icke spela, då Berta hörde på; hennes likgiltighet gjorde honom skygg och misstämd. Han tyckte, att han vanhelgade det största och heligaste inom sig genom att utsätta det för en löjlig kritik. Han började att så småningom alldeles draga sig ifrån musiken. Han skydde den – han dödade sin längtan derefter, han vågade ej mera tänka derpå. Den blef för honom som en brottslig kärlek, hvilken man flyr, men som i ensamma stunder lockar med en förtärande glöd. Ty i innersta djupet af hans själ, der sjöng och brusade en hel verld af toner, som blott väntade på att bli löst. Om qvällarne, då Berta somnat, låg han ofta vaken flere timmar, och i tystnaden omkring hörde han då ekot af dessa toner. Sköna melodier susade förbi honom, mägtiga, underbara ackord sammanknöto sig, allt tydligare och klarare blefvo de musikaliska fraserna, i ett slags brinnande feber började han komponera, den ena sången aflöste den andra, hela symfonier sammansattes, och stämma efter stämma utarbetades under de långa, sömnlösa nätterna. Men om morgonen, då han försökte erinra sig nattens tankar, var alltsammans liksom bortstruket ur hans själ, och lifvet var åter kallt och färglöst. Ibland kunde det hända att Berta sjelf bad honom att spela eller sjunga en bit för henne, och då skyndade han genast att uppfylla hennes önskan; det fans alltid hos honom en förhoppning, att hon kanske till slut ändå skulle lära sig att förstå honom.
Den kände teaterförfatlaren Frans Hedberg yttrar sig om detta hennes första framträdande: » Publiken är ju i allmänhet mycket vänlig emot unga kvinliga debutanter, och så var det äfven denna gång, kanske dock med mera verkliga skäl än det i allmänhet brukar vara fallet. Det låg öfver hela den lilla sångerskans personlighet nå- gonting friskt, naturligt och omedelbart, som genast intog till hennes fördel. Rösten var ren och klangfull, omfångsrik och väl skolad, koloraturen vårdad oeh lätt, och den dramatiska begåfningen, om icke 181) 0 Vägen till den husliga lyckan är uppfylld af hinder och måste varsamt så särdeles stor, dock tillräcklig för att icke verka störande vid de första stegen på den svåra konstnärsbanan. Lätt och ledigt rörde hon sig på scenen i den unga arrendatorskans roll, och skalken, som log både i de klara, mörka ögonen och i gropen på kinden, gaf hela hennes utseende något pikant cch näpet, som mer än väl kunde undvara den regelmässiga skönhetens mera sparsamt förekommande gåfva, hvilken har den olägenheten med sig, att den så lätt besticker omdömet hos publiken, som så gärna fäster sig vid en vacker yta, utan att så mycket fråga efter, hvad som finnes innanför. » Efter ytterligare ett par debuter anställdes hon den 1 juli 1877 vid den lyriska scenen som skådespelerska och sångerska. De tretton år, som nu äro sedan dess gångna, har hon användt så allvarligt och väl, att hon för hvarje nytt parti djupare sjungit sig in i sin publiks ynnest och i denna stund torde kunna betecknas som den afgjordt populäraste af vårt lands lyriska konstnärinnor. * När helst Dina Edlings namn namnes, kan det ej gärna fela, att det hos teatervännen närmast uppkallar minnet af något af de tre hufvudpartier, i hvilka hon särskildt slagit an och firat framgångar — Mignoti, Carmen och Amnerls i Aida. Särskildt har hon lyckats af Carmens roll så småningom utarbeta något verkligt betydande i lyrisk-dramatisk karaktärsteckning. När hon först uppträdde i denna roll, hvilken förut spelats af Olefine Moe, som här hemma kreerade den, var hon ännu i sö- kandets stadium, men vann för hvarje nytt utförande i säkerhet och finess.
Persouerue; äfvensom svaren derå, i händelse de blifvit till Hr Landtm, aflemnade, torde böra förvaras i Ståndets prot. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att II. M. Konungen och de öfriga K. Personcrnes svar till Uppvaktningsdeputationen icke blifvit skriftligen aflemnade och således, åtminstone vid delta tillfälle, icke kunde blifva uppläste; men hemställde, om 11. o. Ad. önskade uppläsning af de tal, hvilka af II. Ex. höllos, da R. o. Ad. uppvaktade II. M. Konungen och det Kongl. Huset. Ropades ja. Hvarefter H. Ex. H. Gr. o. Landtm, uppläste dessa tal, så lydande: Till IIM. Konungen: Till åtlydnad af E. K. M:s nåd. kallelse, har R. o. Ad. sammankommit till detta urtima riksmöte; och R. o. Ad. anhåller att, genom oss dess deputerade, fä inför E. K. M. nedlägga uttrycken af tind. vördnad och lyckönskan. Den djupa sorg, som, genom Högsts. H. M. Konungens jdödliga frånfälle, träffat E. K. M. och det Kongl. Huset, delar R. o. Ad. med de lifligaste känslor; ty R. o. Ad. skall alltid i ett crkänsamt minne bevara hvad Konung Carl XIV Johan i lifstiden åstadkommit för de förenade rikenas sjelfständighet och ära. Men bredvid denna rättvisa sorg, framstå de största anledningar till tacksamhet mot Försynen: ty de tvenne rike - Den 23 Juli. 23 nas spiror, sora Ilögsts. Konungen, efter att hafva i mer än ett fjerdedels århundrade fort dem med oförminskad kraft, utan att svigta under hvarken .ålderdomens eller kronorucs tyngd, nedlagt, för att i bättre rymder skörda belöningen för sine bemödanden, hafva, enligt våra grundlagars föreskrift, upptagits af E. K. M., som, från ynglingaåren bekant med de länder och folk, E. K.
Denna uppfostrings-anstallt, hvars fond från början tillkommit genom enskildes frivilliga gåfvo-bidrag, erhöll af stadens invånare, vid allmän rådstuga den 17 December 1841, till anstaltens underhåll och utvidgning ett årligt anslag under påföljande 3:ne år af 1,000 R:dr, samt ytterligare, vid allmän rådstuga den 2 Jannuari 1846, 2,000 R:dr. i) Kjellbergska Flickskolan, med 6 lärare och 30 lärjungar. I denna skola, som grundlagts genom en af framlidne Grosshandlaren Jonas Kjellberg i lifstiden donerad fond af 33,333 R:dr 16 sk. Banco och hvilken fond år 1846 ökats till 45,735 R:dr 26 sk. 10 r:st. åtnjuta fattiga flickor af bättre härkomst undervisning i Christendom, geografi, arithmetik, historien, språk, musik och finare handarbeten. k) Willinska Fattigfriskolan, med 6 lärare och 227 lärjungar. — Till bestridande af kostnaderne för slöjdklassen uti denna skola, hvarest 24 fattiga barn från och med deras 12:te till och med deras 14:de år njuta fri undervisning i Smeds-, Snickare-, Vagnmakareoch Svarfvare-handtverken, samt tillika erhålla fria boningsrum, underhåll och kläder, hafva stadens invånare, enär de tillgångar, som till denna stiftelse och densammas underhåll från böl jan hemtats af enskildes gåfvor och bidrag, vid 1841 års början voro till stor del medtagne, vid allmän rådstuga den 17 December samma år för kommande året, eller 1842, anslagit 2,500 R:dr Banko, hvilket belopp jemväl under nästpåföljande 4 år, eller till och med år 1846, årligen utgått såsom af stadens invånare beviljadt anslag till samma inrättning.