Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan härefter voteringen försiggått befunnos rösterne dervid hafva utfallit som följer: Ja — 12. Nej — 23. Då nu förekom och uplästes det jemväl af Hr Carlheim Gyllenskjöld aflemnade förslag: ”alt Gr. Hamiltons, Henning, förslag om bestämmande af mindre antal röstande uti Riksnämnd måtte utsträckas äfven till RiksStm. hvart för sig”, yttrade Hr Carlheim Gyllenskjöld: Jag anser detta förslag såsom ett nödigt supplement till Gr. Hamiltons. Enahanda skäl, sorn verkat till bifall å detsamma, förmodar jag gälla för bifall Den 31 Maj e. m. 445 till det nu ifrågavaride. Skulle än så icke ske; så kommer förslaget ändock till Const.Utsk:s pröfning, emedan PresteSt. förklarat detsamma vara sin gemensamma tanke. Jag vill derföre icke nplaga R. o. Adis lid genom en vidlyftigare utveckling af grunden för delta mitt förslag. Frill. Palmstjerna: För närvarande finnes ingenstädes något stadgadt om minimi-antalet af ledamöter inom hvarje Stånd för att det skall vara beslulmessigt, och då jag icke tror att derom något funnits föreskrifvel alltifrån det de 4 Stånden börjat öfverlägga efter någon bestämd Riksd.Ordn. så ser jag ej heller hvarföre det hädanefter skulle erfordras under öfverläggning Ståndsvis. Helt annorlunda förhåller det sig med öfverläggningen i Riksförsamlingen, då vissa frågor der genom pluralitet afgöras, utan att uuderslällas Ståndens vidare pröfning. Vöre icke detta stadgadt för Riksnämnden, så skulle jag knapt tro att der heller erfordrades något bestämdt i afseende på minimum och det antal ledamöter hvarunder den icke är beslutmessig, -— men angeläget är det icke för RiksStin. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke anloge Hr Carlheim Gyllenskjölds nu ifrågavar. de Ropades nej. Slutligen förekom och uplästes det af Gr. Hamilton Henning Ludv. Hugo och Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh, framställda förslag ”att i 76 § R.
Cwv Gardes-Begementena , om förändrad organisation af deni.. Ull. N:o 45. Gottland, om dervarande Skattehemmans befriande från skyldigheten alt underhålla Strandtidare-boslälien. Ull. N:o 2g; Mein. Gottlands National-Beväring, om reorganisation deraf. Ull. N:o 88. Grislehanms Post-Contcr, angående upphörande af Wäddö Sockens skyldighet att underhålla byggnader derstädes. Ull. N:o 23.. Götha Canal, om nedsällning i Taxan för farten derå.. Uti. Götheborgs och Bohus län, om Landshöfdingesätels förflyttande lill Uddevalla. Götheborgs stad, angående väckt fråga, att af denna siad må bildas ett Ståthålläreskap. Ull. N:o 15.. Hallsnäs brOj om underhållandet deraf. Uti. N':o g5; ytterl. Uti. Hanö hemmansegare, om lindring i utgiflerne för lotsars underhåll. Uti. Haparanda Apologistskola, om en lärares anställande derstädes. Uti. Meni. Helsinge Regemente, om Rothållares dervid befriande från åtagandet att förse Under-Officerare med hus och ved m. m. Uti. N:o 36; Mern. Hernösands Domkyrka, om rättighet för densamma att komma i åtnjutande afspanmål, som från Stiftet till Upsala Domkyrka utgår. Uti. Hi/Iska Skolan, 0111 låneanslag dertill. Uti. Hofjagtvarfvet, om indragning deraf. Uti. N:o gg. Hudiksvalls Högre lärdomsskola, om löneförhöjning för Rector derstädes. Uti, N:o 42. Hunneoch Halleberg, Kronoparken angående utsyning derå för Åse Häradsboer. Uti. N:o 18; Mern. N:o 58. I. Indelta Soldaten, om dess befriande från Arbetscommenderingar. Uti. N:o 17; Mern. ]N:o 57.
Öfver förra delen af Herr Ribbings omförmälde motion har Lag-ulskottet uti nyssnämde Betänkande afgifvit utlåtande, deruti Utskottet, som tillstyrkt det af Justitie-Ombudsmannen föreslagna tillägg till 13 kap. 1 § Rättegångs-balken, förmält sig komma att gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet meddela yttrande, angående det ifrågaslällda tillägget till förevarande § i Skiftesstadgan, hvilket yttrande Utskotten nu gä att aflemna, dervid Utskotten på samma gång besvara förra delen af riksdagsfullmäktigen Oboms ofvanomförmälda förslag. Jemnlikt ifrågavarande § i Skiftes-stadgan, gälla emot landtmätare och gode män vid landtmäteri-förrättningar samma jäf, som uti 13 kap. 1 § Rättegångsbalken stadgas angående domare. Med afseende å beskaffenheten af den befattning, landtmätare och gode män vid landtmäteri-förrättningar utöfva, anse Utskotten 14 Lagsamt Allm. Best. och E hon.-Utskott ens Betänkande, N:o 15. (ienna öfverensstämmelse emellan stadgandena härutinnan ock höra fortfarande bibehållas; och äro, i Utskottens tanka, de skäl, som af Justitie-Ombudsmannen blifvit anförda till stöd för omförmälde stadgande angående domare, äfven gällande i fråga örn landtmätare och gode män. I följd häraf och då Utskotten finna skillnad icke böra ega rum, om sådan jäfsanmärkning, som uti förevarande motioner afses, framsläiles emot landtmätare eller emot god man, fa Utskotten för den händelse, att Rikets Ständer antaga det tillägg till 13 kap. 1 § Rättegångs-balken, som Lag-utskottet tili ofvannämnde Betänkande föreslagit, i enlighet med Juslitie-Ombudsmannens i samma Betänkande omförmälda framställning, härmed vördsamt tillstyrka, att 10 § i 3 kap.
Oaktadt detta hafva sedan lång tid tillbaka och vid flere föregående riksmöten klagomål af den Bohuslänska allmogens ombud blifvit förde, i fråga om sättet 38 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JV2 lil. för afgäldens utgörande af de andliga godsen. Tvisterna härom härleda sig från 16:de århundradet, då Norrige på Herredagen i Köpenhamn 1556 förklarades vara en provins under Danska Kronan och från denna tid blef föremål för hårdt förtryck af Dansk adel, som slog under sig både kronooch odalgodsen samt äfven kyrkors och presters hemman. De angående godsens natur emellan Kronans ombudsmän och enskilde härunder började stridigheterna hafva i det nuvarande Konungariket Norrige längesedan blifvit afgjorde medelst lagstiftningens mellankomst, dels genom 1573 års jordebok, dels genom Christian IV:s lagbok 1604 och slutligen genom Christian V:s lagbok 1687; men hafva fortfarit uti Bohus län till närvarande tid.
Föröfrigt upprepar jag än en gång, att jag ej har något emot att hela Betänkandet, sådant det är, öfverlemnas till Kongl, Majit; men med vilkor, att den Committé, som kommer att utarbeta sjelfva planen, må bestå, icke blott af de Embetsmän, som Konungen tillsätter, utan äfven af Riksens Ständers Deputerade, ty annars lära vi stanna vid samma punkt, som efter 181 o års Riksdag. Om likväl ej Ridderskapet och Adeln finner för godt, att Betänkandet utan tillägg och förändringar till en sådan handläggning antaga, anhåller jag om proposition till återremiss. Friherre Anckarsvärd: Som consequence alltid utgjort förnämsta föremålet för mitt hand - Den 27 Maji. 357 lingssätt, så anhåller jag, att till protocollet få anmärkt, det jag ej bevistat någon af de Riksdagar, der man beslutat, hvad som nu kan vara i fråga att förkasta. — Jag har sagt min mening om det öfverflödiga i Herr Rosensehölds förslag, att någre Riksens Ständers Deputerade valde till den föreslagne Committeen, men jag har visserligen ingenting deremot, om det af andra gillas. — Ibland oss blifva troligen ej andra valde, än de, som antingen ännu äro, eller varit Embetsman, kände för skicklighet och drift, och Kongl. Maj:t äger tillfälle till samma val: men de andra Stånden få troligen svårare att med sitt val ersätta den embetsmanna-erfarenhet, som jag förklarat vara den enda, som med något hopp om framgång kan i sådant afseende användas. Herr Mannerstams anmärkning att Allmänna Lagens omarbetning är i ett oskiljaktigt sammanhang med den ifrågavarande Collegial-reglering, finner jag så vigtig, att den kunde gifva Riksens Ständer anledning aLt äfven hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, om fortskjndande af LagCommitteens arbete, som till dryg kostnad för Staten nog länge varit, i synnerhet vid jemförandet af den korta tid, å hvilken hela Gode Napoleon utarbetades. Friherre Cederström:
Att den person, som Fullmägtige inkallat i ett Embete, hvartill han af Ständernq blifvit vald, skulle undandraga sig att efterkomma denna kallelse, kunde ingen förutse; och att föress, det Ständerne och Nationen skulle kunna blifva, då han in nctu borde tillträda sitt Embete, missnöjde med en person, som de förre sjelfve patentialiter dertill utvalt: dertill fordras ver;; keiigen en profetisk förmåga, som få äga. Herr Cederfchjotd, Pehr Guftaf: Uti en omständighet instämmer jag med Friherre Cederström, nemligen att det icke var mödan värdt, att han yttrade sig i ämnet. Grunden för mitt gillande af Fullmägtiges förhållande, är i korthet följande: 26 af JustitieOmbudsmans Instruction innefattar 2:ne Delar, den ena: att blott verkställa Rikets Ständers beslut, och i JustitiasOmbudsmans-Embetet insätta den man , som Ständerne dertill utkorat. Häri finnes ingen ting, som synes strida mot Grundlagens anda. Den andra delen innefattar, att Fullmägtige skola ut» kora ny Suppleant. Detta bud synes deremot vara mot Grundlagens anda stridande och mindre lämpligt så länge Riksens Ständer sjelfve äro till - 8 fi*n 3 Oc laber /. m. städe». Jag finner således billigt, att Fullmäktige efterkommit Instructionen så vidt dess bokstaf öfverensstämde med Grundlagens anda; men deremot uppskjutit bokstafvens efterlefnad, hvarest denna bokstaf tycktes vara i strid med Grundlagens anda. Jag får derföre anhålla, att målet matte läggas till Handlingarne. Herr Lefrén, Johan Pehr: Till en början nödgas jag förklara min enskitdta tanka, det jag anser mödan värdt, att Representationen yttrar »ig öfver frågor sådana som denna, då fråga är otit Grundlagen blifvit rätt tolkad af dem, som skola hafva den till rättesnöre. Jag nödgas ytterligare framställa min öfvertygelse, det jag icke anser några minuters eller timars uppehåll, böra afhålla mig från discussion i ett ämne af denna beskaffenhet.
Han f år i nte komme u r s talle den, som ska ha mej , inte. Tåcke tycker j ag just om; det är rektigt taladt, lelle sonqvinna mi '! Erik ska bli fanken så galen efter att f å dej, det är tvärsäkert. Åh, j ag skull' foll inte ville tro anne, heller. Britta. Sven. Britta. Lisa. Britta. Sven. Britta. 45 Jag kan inte v ete hvad han just annars skull' ville ha, som vore s tyfvere; så säjer åtmins tone far mi n. Tyst, barn, med tåcke der tal; det l åter så fult. Låter det fult? Har inte ni sagt mej, far, att j ag kunne vare god nock te och med åt Inspektor Jernbom eller Länsman Knipmark eller sjelfveste Adjunkten hemme i sockna, om det komme derpå an? Tyst, säger jag dej, flecke! Det är skamligt, te låte fader Sv en och mor Lisa höre tåcke storaktigt prat. Hvad orerer ni för sl ag? Sa' ni inte sjelf , när den der skräddergesälln frå Arvika f ria te mej, att tåcke halfherrskap, som han, inte pass a' sej åt mej, utan att j ag antingen skull' ha en rektig herrkarl eller också en g roft förmögen bonne. Sa' ni inte det, ni? Bevars , bli inte så het, lelle B ritta. Nu ska vi helse på B rukspatrons, som kommer der borte. Lisa. Britta. Ola. Britta. Ola. TREDJE SCENEN. BRUKSPATRONEN, WILHELM, LOTTA komma från landsvägen. PER och STINA ur stugan. Något senare kommer ERIK och stannar på afstånd. DE FÖRRA. Det v ar nu rektigt för rart, att herrskape va' så Sven. 46 go' och inte förs mådde te titte hit på midsommersvaka.
Förslaget till förordning, huru gäld tid dödsfall betalas skall och om urarfvagörelse, så ock angående undanskiftande af egendom i död makes bo. Bifölls, med undantag af 2:dra mom i § 2, hvilket återremitterades, samt med rättelse af ordet de i början af § 6 lill ordet en. Härförutan beslöt Ridderskapet och Adeln lemna Utskottet öppet att vid förslagens förnyade handläggning föreslå sådana jemkningar å de godkända §§:ne, som kunde finnas behöflige till följd af skeende förändringar i de återremitterade. Den 11 och 14 Juli. Frän Högv. Preste-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Utlåtande N:o 59, i anledning af gjorda anmärkningar samt Riks-Slåndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande N:o 20, innefattande yttrande öfver dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition med förslag till Förordning angående mord, dråp och annan misshandel, dels ock enskilda motioner i enahanda ämne. Härvid Prot.-Utdrag den il och 14- Juli iSliO. 521 Härvid förekommo: § 1. Med alslag å Utskottets hemställan vidblef Preste-Ståndet sitt angående denna § förut kallade beslut. § 2. Utskottets förslag lill lydelse af förevarande § ogillades, och antog Ståndet i stället Kongl. Maj is Propossition i denna del. § 5. Ståndet godkände, med ogillande af Utskottets förslag, motsvarande g 5 uti Kongl. Maj Is Proposition. §§ 4 och 5. Inbjudningen afslogs, och vidblef Ståndet sina med afseende på förevarande §§ redan fållade beslut. § t!. Utskottets i Betänkandet N:o 20 framställda och här vidhållna förslag lill lydelse af denna § godkändes. § 11. Utskottets här förekommande, förändrade förslag antogs. § 12. Ståndet, som lill Utskottets hemställan lein Dadé sitt bifall, godkände ifrågavarande §. § 15. Godkändes, sådan den i förevarande Utlåtande blifvit föreslagen. § 20.
Jag tror alt den mästare, som har flera arbetare, har lättare att utgöra den högre afgiften, än den som blott har en eller två arbetare, och att det vore orätt att pålägga den som har en så liten verkstad alt skatta för en gesäll, ty ingendera af de två är verkgesäll och ännu mindre den enda lärlingen, der det blott finnes en. För min del får jag på dessa skäl och dem som Hr von Rosen anfört fullkomligt instämma med de värda talare, som önska att bevillningen för gesäller måtte borttagas. Hr von Hartmansdorff: Tvänne värde ledamöter hafva påstått, att jag sagt hvad jag hvarken yttrat eller någonsin tänkt, och som ej heller står uti den gamla författningen, hvilken jag försvarat. De hafva nemi. påstått, att hvarje gesäll skall vara en verkgesäll. Uti författningen står: verkgesäll eller den förste på verkstad, der minst fyra finnas. Således skall han hafva minst tre gesäller under sig 6o Den 3 Octobe r f. m. för alt vara verkgesäll. Det andra fallet inträffar, der minst tre gesäller äro på verkstaden, hvarest den, som anses för verkgesäll, således har i under sig; meri om verkstaden blott har två gesäller, så är det klart, att ingendera af de tvänne anses för verkgesäll och ännu mindre alt för någon sådan betalas, då blott en gesäll arbetar på verkstaden, eftersom gesäller i de begge sistnämnda fallen upptagas tili författningen under benämning: alla öfriga gesäller. De sistnämnde betala, efter gamla författningen, i r-‘dr 32 sk., men efter Ulsk:s förslag skulle de erlägga 2 r:dr. Jag frågar då eder, mine herrar! hvilken tillstyrker väl lindring för gesällerna, antingen jag, eller de ledamöter, sorn yrka att alla gesäller skola erlägga 2 r:dr? Min mening är ej heller att höja afgiften för dem, utan tverlom att låta henne fortfara sådan hon hittills varit eller också att minska henne. Nu är ej fråga om alt bestämma afgiften på skillingen, ty del kommer att ske sedermera, utan vi skola endast afgöra, huruvida någon classification af gesällers skatt bör finnas eller ej.
En hos Sjöberg boende ogift qvinna, Svensson, lyckliggjordes med ett handskfinger, fyldt med pionkärnor af samma helsobringande kraft som jorden från Solna. Svensson nödgades ersätta medlet med 5 stycken ägg, stulna från hennes husbonde. Vilkoret skulle noga uppfyllas, i annat fall kunde Björnsson ej ansvara för osvikligheten. En annan hustru hade mot kontant ersättning af 50 öre fått mottaga en dylik påse. Men ej allenast lätttrogna qvinnor hade Björnsson förstått att bedraga, utan det hade ock lyckats henne att trolla för tvänne skräddaregesäller. Herrarne fingo sina påsar och erlade 50 öre hvardera, hvarjemte Björnsson mot ytterligare kontant ersättning spådde i kort för dem båda. Hustru Björnsson medgaf till en del riktigheten af hvad mot henne anförts, men förklarade, att hon icke kunde trolla, ehuru hon förstod sig på att “lägga ut korten“. Nemesis divina. När Försynen hemsöker menniskan för det onda, låga och ovärdiga, hon tänker och föröfvar, kallas hon Nemesis divina eller Gudshämnd. Tron på en sådan gudshämnd är lika gammal som menniskoslägtet. Den igenfinnes, fastän mer och mindre klar, i alla folkslags religionsläror. Den framlyser på det mest tydliga sätt i bibelurkunden i allmänhet och ur de mosaiska skrifterna isynnerhet. Den igenfinnes derjemte hos både greker och romare, enligt deras egna skriftställares klara intyg. Och verkligheten af en sådan hämnd är svår att bestrida. Eller är det månne möjligt att tillskrifva förhållanden, sådana som de här nedan anförda, endast en tillfällighet? Ransakar man historien, skall man finna, att mången gång furstarnes uselhet och brottslighet i främsta rummet böra skrifvas på dåliga, ondskefulla rådgifvares räkning, som förstått att innästla sig hos dem. Stundom lyckas väl sådana nedriga örontasslare stadigt bibehålla sig i sina herrars ynnest, men ofta händer det äfven, att de plötsligt träffas af deras ogunst och taga en snöplig ändalykt.
Byn saligen bör ukj större eller mindre man deltaga, eller ock, i anseende kil sa beiydellga orsaker, soiia skulle dest un, dergang kunna walla, fran allt deltagande frikallas. U.slotter, ftm i vrd^ikngen härefter bort trlse, huru som med hägnads skyldiuheten emellan oran-ae i samma By, dels dä alla Byamäns ägor aro sammanblandade, dels dä någon tagit fin lott deruti, pä et ställe eller mi ec skftle, bör sorhoUas, har harwid icke funnit någon lämvejigare föreskrift kunna erga rum, än hwad Lagen uti l. Lä mn. a! 2. 8r s. Cap» Byggninga ^ Balken, stmt Kongl» Brefvet af den >9 Ockober 1798 innehålla; likwäl, sorn wid de sä kallade enskift n o ta u flyttningen icke utan skada och beiydelig kostnad, den ber med mera mura kil jördens förbättring de första arén skulle anwäudas, genast werkställas kan, hwilket i fidstnämnva Kongl. MajttS Nödiga Bref synes sö.u statt, säsmr et nödwandigk wilkor för grannarnas deltagande i hägnader, hemställer Utskottet, om icke den, som wid Lmidunä, V 7Z« ES S teri-förrättningen fö'b hall derom gör, ma med ritflyttningen njuta anstånd, dock e> längre än rolf ar, iftän den tid sörrariningeii bljswic lagligen stadfästad; äfmensom, at da Högsiberörda Bref endast an-ar engifte a inägor, efter de» grund U,stöttet förut antagit, den som tagit sm andel af utägor i ei skifte, matte jämwäl anses berättigad, ac genom staa grannars deltagande njlira lindring i hägnaden.
Om reela handelsvinsten af Transito rörelsen icke tillfallit Utiändningen, så hade det varit en nödvändig följd, att Växel-Coursen tagit ett för Sverige förmånligt förhållande, men just genom Nederlagsrörelsens öfverdrift, och genom det lockande företräde, hvarmed den bemästrade sig Svenska handels idogheten, föll Sveriges activa handel med egna producter, hvilken borde vara förnämsta föremålet för våra Staplar, emedan den handel, spm uppmuntrar inhemska productionen, säkexligen är ojemförligt mera båtande för detta land, än Träns* ito-rörelsen, hvilken, oaktadt alla granna och toma phraser, som så ömnigt utbredas, om dess vigtiga fördelar för Riket, aldrig förtjena att anses eller uppmuntras annorlunda än såsom ett secondairt yrke för Svenska handeln, och som nöd vändigt fordrar den all - ranoggrannaste controll, om den icke skall blifva högligen skadlig för Riket, och på alimanna välmågans, allmänna idoghetens bekostnad omåttligt rikta några få enskildta persöner, eller, med många Svenska Städers förstörelse , uppresa palats vid palats i Götheborg. 5:0 Att de af Herr Grefve Rosen åberopade trenne Kongl. Förordningar, i afseende på Nederlagsfriheten, bero, likasom cecono - Den 4 April. 43 miska Författningar i allmänhet, af Kongl, Maj:ts eget nådiga ompröfvande och godtfinnande, till hvad grad jemkning eller upphäfvande Kongl. Majit finner tid efter annan lamp* ligt att anbefalla. 6:0 Att jag således , af allt hvad Herr Landshöfdingen Grefve Rosen behagat inför Höglofl. Ridderskapet och Adeln anföra emot min gjorda ödmjuka framställning, icke finner något mera grundligt, än det stöd Herr Grefven söker för oinskränkta Nederlagsfrihetens bibehållande i Götheborg af 6:te Artikeln uti det emellan Sverige och England afslutade föreningsförbund af den 3 Mars 1813.
Af Herr Prosten Bergquist: ”Emot den del af Bevillnings-Utskotlets Betänkande, hvarigenom consumtionsafgift blifvit utesluten ifrån Grunderna till den allmänna Bevillningens utgörande, får jag anmäla min reservation, dels af de flere vigliga skäl, som under närvarande tid göra fastställandet af en sådan Bevillningsgrund högst nödig och nyttig, hvilket redan i sig sjelf är en tillräcklig 24 BevillningsUtskottets Betänkande N:o 5. »rund, dels ock af den sannolika förmodan, att i händelse återremiss skulle inom de Respective Stånden medgifvas, Utskottets beslut, rörande denna afgifts antagande, lätteligen torde för densamma utfalla mera gynnsamt, helst då frågan om consumliorisafgift för förtärandet af Bränvin, Caffe och The samt all slags utländsk spirituös dryck, komme alt öfvervägas i och för sig sjelf, skiljd ifrån all gemenskap med och hänsigt till en föreslagen afgift för egandel af så kallade öfvcrflöds-persedlar, hvilken senare fråga, såsom godtycklig och principlös, till sin idé naturstridig, till dess omfattning obestämbar och overkställbar i utförandet, aldrig bort sammanblandas med en consumtionsafgift för förbrukningen å vissa förtärbara varor, få till antalet, men till beskaffenheten af den följd, att, om icke en snar inskränkning göres emot ett för vida sträckt missbruk, enskild fattigdom och allmän undergång är deraf oundviklig. Afsigten med en sådan consumtionsafgift är icke att förbjuda, endast alt i någon mon söka inskränka förtärandet af de slags drycker, hvilka äro lika umbärliga för behofvet, som till följderne förderflige, i synnerhet för den fattigare classen af ménniskor, om hvilka detta dubbla förhållande gäller och för hvilka den yrkade åtgärden kan vara dels behöflig, dels tjenlig.
Rerg till Chefen för Civil-Departementet ingifvet memorial af den 23 sisllidne Augusti, angående anslags-behofven för Statistiska Tabell-Kommissionen under nästa statsreglerings-period, uti hvilket memorial hufvudsakligen anföres, beträffande l:o de maleriela behofven: a) att skäl väl saknades att nu ifrågasätta någon förhöjning af det för Bihliotheket å stat hittills uppförda anslag af 1,000 R:dr Rant, men att då det likväl ej borde förbises att, utom inbindningskostnad, jemväl de i samma anslag ingående emballeringsoch transport-kostnader för det internationela litterära utbytet, hvilket till både heder och nytta för landel ständigt ökas, medtoge ett vexande, ej obetydligt belopp af ofvannämnde summa, t. f. Chefen ansåge anslaget, för att bereda möjlighet alt dermed efter en mera omfattande plan hushålla, böra äskas under förm af reservationsanslag ; h) att då, vidkommande de till ljus, ved, skrifmaterialier och öfrige expenser anslagne 1.000 R:dr, det med säkerhet kunde förutses, att nämnde belopp för framtiden icke skulle blifva tillräckligt för de afsedda ändamålen, t. f. Chefen funne sig böra anhålla om nådig proposition till Rikets Ständer, antingen att det nuvarande an slagsbeloppet måtte få beräknas såsom förslags-anslag, eller ock alt detsamma måtte förhöjas till 1,500 R:dr och erhålla egenskapen af reservations-anslag; c) att, ehuru det årliga anslaget till utgifvande af en statistisk tidskrift, 1,000 R:dr, i anseende till uppgifna orsaker, hittills icke blifvit användt, och erfarenhet sålunda ännu saknades att bedöma om och i hvad mån beståndet af en sådan tidskrift kunde tryggas af det dertill vid sednasle Riksdag beviljade anslag, t. f. Chefen dock, enär tidpunkten för ifrågavarande tidskrifts utgifvande allt mera nalkades, funne sig böra anhålla om berörda anslags äskande lill samma belopp, som för nu gällande statsreglering vore bestämdt, eller med 1,000 R:dr årligen, under uttryckande dervid af den åsigt, att detta anslags tillräcklighet och ändamålsenlighet otvifvelaktig! skulle indirekt ökas, derest det kunde erhålla egenskapen af reservations-anslag; d.) att, för så vidt det i nuvarande stat uppförda anslag till det officiela statistiska trycket, 5,000