Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J4 $f a t ;s - O ts i pt t,e t,s Qe fink anden* uppkommer genom Stockholms postens omgång till Östersund innan den inkommer till nämnde provins; den kostnad och tidsutdrägt Herjeådalens Inbyggare få vidkännas derigenom, att de nödsakas förse sig med c hart erad e pass, då de, för att förskaffa sig sine husbehofs nödvändigheter eller ock för att söka arbete, begifva sig till Gefleborgs Llän, samt att, då Herjeådalen hemsökes med missväxt, hvilket oftast inträffar, innevånarns nödgas vänta pä an tidningar från Landshöfdinge - Ämbetet i Östersund under den långa tidsutdrägt, som är en naturlig följd af afståndet emellan Kronu-Upplags-Magazinet i Hudiksvall eller Söderhamn och Östersund. Alla dessa nu anförde hinder, kostnader och svårigheter, sorn undvikits då Herjeådalen lydt under GefleborgsLän, skulle åter upphöra, om denna provins dermed åter förenades, hvilket Eric, Andersson derföre yrkar. Efter noga öfvervägande af hvad sålunda biifvit anfördt, få Utskotten inför Riksens Högi. Ständer vördsamt tillkännagifva, det Utskotten deraf dock icke finna anledning, att frångå öfvertygelsen om nyttan och nödvändigheten af en särskild Styrelse för Jemtlands Län. Utom det att mångå af de öfverltlagade olägenheterne icke med fog kunna tillskrifvas den nya Läne-S.yrelsen och såsom : derifrån oskiljaktig?, utan i Utskottens tanka, med Länestyrelsens bibehållande Litt afhulpne, anse Utskotten, att man vid en så tande ock afse endast de mer och mindre en* skilda tillfälliga omständigheter, sorn dermed äro i sammanhang, utan fast heldre c'.e allmänna och vasen lili ga gmnderne för densamma. I delta afseende tro Utskotten sig flätt j-behöfva erinra orri de stora anstalter, som blifvit gjorde för Jemtlands föibättrade odling 'och ökade befolkning.
Utförligare samt i fullkomlig öfverensstämmelse med bemälle Sanhedrins utlälin äro dessa svar återgifna uti ”Lärobok i Israelitisk religionen” af Abr. Abr. Wolff, ulgifven i Stockholm år 1844, uppå 26—27—och 28 frågor i första hufvudstyckets femte afdelning, sid. 37 och 38, rör:de Decolagens femte bild, svaras: alt detta bud bjuder oss, att af kärlek till Gud högakta och lyda Regenten och Ofverheten: att vara hörsamma dem och deras Lagar: alt älska vårt Fädernesland, hvilket är det land der vi äro födda eller der vi åtnjuta skydd och borgerliga rättigheter och alt vi böra anstränga alla våra krafter för detta landets väl. Dessa läror inskärpas våra barn, såsom förklaringen af Fundamentalbud. De inhemta dem i skolan, upvexa med dem och aflägga, vid confirmationen, offentligt sin trosbekännelse, stödd på dem och många andra, sådane som nämnde lärobok dem innefattar. Om nu deras helgd för Mosaisk trosbekännare icke anses vara derigenom konstaterad; om den, det oaktadt, kan af någon betviflas, bestridas, så blir all bevisning en ropandes röst i öknen. Vårt svar på fjerde frågan blir kortast genom ett åberopande af K. M:s nåd. Förordn. d. 30 Juni 1830. Vår Rabbin är en, genom kontrakt anställd embetsman, hvars functioner äro föreskrifna i 2 §:n af den ”Ordning” som, på nådig befallning, utfärdades af K. Commerce-coll:m d. 13 Augusti nyssberörde år. Sanhedrins svar på samma fråga, innebär: att Rabbin ingen domare-myndighet eger i polissaker och lika litet polismyndighet i rätlstvister. På femte och sista frågan svaras: Att intet handtverk är i Judiska lagen förbjudet. Den 23 December. lägger det al Talmud en Fader till last, då han undanhåller sitt barn ifrån att lära ett sådant.
Hon såg timid u t! Timid! Jo, jag tackar j a g! Hon skulle ögonblickligen ut till utställningen, och väl kommen dit, rusade hon, som förd af en slagruta, direkt till Turkiska eller Mohriska, hvad det heter, kaffehuset, där man får koppen » inpå » kaffet, och fast hon genast fick både lottsedel på » villan » och våra koppar, så var hon inte nöjd ändå, utan frå- gade, o m hon inte kunde få Kungens porträtt med, » ifall hon lät bli att dricka på- tår!! ! » När uppasserskan sa nej, svarade hon, att det förvånade henne inte, efter som småstadsbor alltid blef skimrade, och så föreslog hon att vi genast skulle gå på ett nytt ställe, där man fick något annat » gratis ». Den rara Ruffen förde oss nu till glassståndet, där man får glas med utställningsvy på som » påbröd » till glassen, men tror nå ' n människa, att hon var belåten ännu? Tänk aldrig det! Först sedan hon till de tre kopparna och de tre glasen äfven fått lägga tre » gratis » - porslinsbägare från Hultmans chokoladbod, drog hon andan och frå- gade » hvar utställningen var ». Industrihallen förklarade hon var bara » smörja » och i Sagogrottan tyckte hon att Ruffen prompt skulle fordra få slippa in som barn, » efter vi inte hade något annat barn med o s s »! Middag ville hon inte höra talas om, men höll till godo med en Frankfurterkorf med potatis-sallad, efter » de väl inte prests kunde ta skinnet af oss för så litet ». (Obs. Det var Ruffen som b j ö d!) Salladen spottade hon ut, » därför att det var olja på d e n », och ville sedan att upppasserskan skulle » dra af » en half portion! När vi kom in i Gamla Stockholm, frå- gade hon hvad det var för en » stia », och när jag då försökte förklara mina känslor för stället, så sa hon, att hon redan hört, att » Petterkvist var gift med ett v å p! » Nu blef Ruffen röd som en tupp, och för att blanda bort korten skyndade jag att bjuda » herrskapet » på kaffe och våfflor vid våffelbruket, men det skulle jag aldrig ha gjort.
Det förra måste först lagligen vara, bevisadt, innan det sednare kan medgifvas, och den saknade bevisningen är icke någon, som dertill anser sig befogad, förmenad att i laga ordning åstadkomma. Lika litet kan Utskottet erkänna, att, om ock något kyrkohemman kunde, såsom kronan bevisligen tillhörigt, blifva kyrkan frånkändt, de nuvarande åboerne eller arrrendatorne derföre skulle vara berättigade att deröfver genom skatteköp eller öfverenskommelse förvärfva eganderätt. Antingen hemmanen nu innehafvas genom erlagd lifstidsstädja, i hvilken händelse, såsom jemväl kunnat inhemtas af de städjebref, motionären låtit förete, städjan är till kyrkan erlagd och städjebrefvet af kyrkans målsman utfärdadt, eller genom arrendekontrakt, enligt Kongl. Maj:ts förordnande i nådigt bref af den 15 Mars 1820; så kunna de nuvarande innehafvarne icke annorlunda betraktas, än såsom kyrkornes brukare eller arrendatorer, i hvilken egenskap skattelösens-rätt eller förvärfvande af eganderätt till jorden, som enligt författningarne endast tillkommer krono-åbo, icke mera kan dem tillerkännas, än brukare eller arrendatorer af kronohemman, som af andre private personer innehafvas. Men äfven under förutsättning af en sådan rätt, för den händelse, att något kyrkohemman skulle kunna ådagaläggas vara kronohemman, måste genom serskild undersökning utrönas, hvilken möjligen kunde vara berättigad till skatteköpet, helst numera mångfaldiga ombyten af städjebönder eller arrendatorer föregått.
Frågor om bestammandet af Statens inkomster af Bergverken, äfvensom tillsynen å upprättandet af Bergsjordeboken, skola höra till Kammar-Collegium , sedan hon genom Bergs - Contoirets försorg blifvit fullbordad. BergsContoiret , som således hvarken härmed, eller med prisens reglering å tionde tackjern och å Hammarskatts-jernet, får befattning, kan likväl, då så nödigt anses, i desse afseenden höras, och utlåtande meddela; äfvensom Contoiret bör i de rättsfrågor, hvilka, förut tillhört BergsCollegii pröfning, men hädanefter skola till Domstolarne öfverlemnas meddela alia de vetenskapliga upplysningar, som domstolen för målets afgörande anser nödiga. Öfver BergsContoirets beslut i dithörande förvaltnings-ärender bör klagan få anföras, genom underdåniga besvär hos Kongl. Maj;t, hvilka inlemnas i Inrikes förvaltningen. 163 MinerabCabinettet, samt de Chemiska och Mechaniska Laboratorierne böra bibehållas under BergsContoirets inseende. Likaledes bör BergsContoiret ega tillsyn öfver de Kongl, Mynten i Stockholm och Afvestad. Controll-Verket, som hittills stått under CommerceColiegium, borde vara med myntproberingen förenadt, och böra under tillsyn af BergsContoiret, sorn i öfrigt jemväl skulle hafva, dels inseende öfver förvaltningen af BergsStatens cassör och medel, såsom sfradsoch konst - stats ■> medels - cassorne vid Stora Kopparberget, samt grufvo-cassornej och dels vård om Bergs-Scholan i Falun, samt andra, utom Universiteten, möjligen blifvande Undervisnings. anstalter för BergsVetenskapen ®). Maniljaduroch Commerce Contoir et bör bestå af en Chef med Öfverste värdighet, och i Secreterare samt i Kammererare, hvilka båda sednare böra stå i samma förhållande till Chefen, som LandsSecreterare och LandsKammererare till Landshöfdingarne **).
Bifölls. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets Utlåtande, JVs 67, i anledning af väckt motion om förändring i Kongl. Förordningen, angående handelsböcker och handelsräkningar, den 4 Maj 1855. S. D. Vid föredragning af Lag-Ul3kottets Memorial, M 70, med förslag till voteringspropositioner i anledning af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande M 55, öfver gjorda anmärkningar och Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i anledning af Utskottets Betänkande, JVs 35, öfver dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, med förslag till ny Strafflag, dels ock enskilda motioner rörande brottmåls—lagstiftningen; uppskjöt Ridderskapet och Adeln pröfningen af den del af Memorialet, som rörer 14 Kapitlet i Strafflagsförslaget, intilldess underrättelse ankommit om det beslut Högvördiga Preste-Ståndet deröfver fattat, samt stadnade, i afseende å öfriga delar af ifrågavarande Memorial, uti de beslut, som här nedan omförmälas. 5 I(ap. 14 §. Med vidblifvande af sitt förut i frågan fattade beslut, godkände Ridderskapet och Adeln voteringspropositionen M 1. 16 Kap. 13 § Utskottets yttrande och förslag till voteringsproposition JW 4, återremitterades. 18 Kap. 14 § Voteringspropositionen M 5, godkändes. 20 Kap. 10 §. 644 Prot.-Utdrag den 14 Oktober 1863. Med vidblifvande af sitt förut i frågan fattade beslut, godkände Ridderskapet och Adeln voteringspropositionen JM 6. 21 Kap. 10 §. Voteringspropositionerna N:ris 7 och 8 godkände». Från Hogv. Preste-Ståndet. S. D.
Ständer att jemväl borttaga de i Bevillnings-förordningen befintliga föreskrifter, angående visst maximum och minimum vid taxeringen af stångjcrnsverkens behållna vinst utaf deras tillverkning. Slats-Utslcottets Ullålande N:o 33. 15 Med afseende å hvad så väl Bruks-societetens Fullmäktige, som Kongl. Bergs-kollegium äfvensom Kongl. Kammar-kollegium och Stats-kontoret underdånigst anfört, har Kongl. Maj:t uti högstberörde Nådiga Proposition förklarat sig anse den Svenska jernhandteringens i allmänhet särdeles missgynnande ställning skäligen föranleda dertill, att all ordinarie beskattning å denna för Sverige naturliga och nödvändiga näringsgren blefve upphäfd. Då emellertid, hvad amginge tackjerns-tillverkningen, den del af denna handtering, som inom bergslagerna bedrifves, vore med särskilda privilegier gynnad och omhägnad, fann Kongl. Maj:t ej skäl att, så länge dessa privilegier och friheter bibehöllos, ifrågaställa någon ytterligare nedsättning i beskattningen af denna näringsgren, än hvad redan blifvit genom Kongl. Kungörelsen den 14 November 1854 i Nåder beviljadt; hvaremot för tackjerns-tillverkningen utom bergslag befrielse från den tryckande ordinarie skatten numera syntes vara både af billigheten oell behofvet påkallad, hvadan Kongl. Maj:t således i Nåder föreslagit det Rikets Ständer måtte för sin del medgifva en dylik befrielse.
I följd af dessa nu framställda anmärkningar och under förnyande af min anhållan, att Bevilln.-Utsk. måtte få komma i tillfälle att. fullgöra det åliggande, som grundlagen tillagt detta Utsk., får jag vördsammast anhålla, att beslut ej mätte fattas med afseende å extra-ordinarie inkomsternas särskilda belopp, utan att StatsUtsk. i det utlåt., sorn kommer att utgöra svaret å återremissen af utlåt., N:o 54, endast måtte upptaga ordinarie inkomsterna, öfverlemnande till Bevilln.-Utsk. att med förslag till statsbristsummans fördelning till R. St. inkomma. Gr. Cronhjelm: Den siste värde talaren har visserligen rätt i principen; men det hör till vår Representations sammansättning och arbetssätt, att om vi skulle vilja noga följa samma princip, skulle vi komma derhän att vid utgiftsbetänk:s föredragning icke veta, hvad vi såsom inkomst hade att påräkna. Vid föregående riksdagar har vanligen så tillgått, att R. St. förehaft utgiftsbetänk., innan Bevilln.- Utsk. hunnit inkomma med sitt betänk. ang:de statsbristsummans fördelning. Jag tror derföre, att StatsUtsk. blott approximativt eller ad notitiam uppgifvit de påräknade extraordinarie inkomsterna och deras fördelning; men att det tillhör Bevilln.-Utsk. att närmare bestämma grunderna derför efter den ledning för behofvet, som, efter min tanka, StatsUtsk. bör lemna. T) t: ii i Maj f. m. Hr von Hartmansdorff, Äng.: SA vidt jng Ian påminna mig, behandlades denna fråga vid förra riksdagen på det sätt, att StatsUtsk. förslagsvis uppgaf beloppet af de extra ordinarie inkomsterna och alt Bevilln.-Utsk., sedan R. St. pröfvat och godkänt förslaget, uppgjorde fördelningen. 1 afseende på tvenne ledamöters yttranden anhåller jag att fä lästa Ii. o. Ad:s uppmärksamhet på nödvändigheten att i detta, likasom i andra fall, jemnföra grundlagens stadganden på flera ställen, för att inhemta, livad som egentligen åligger det ena eller andra Utsk.
Följden har blifvit en allmän skulldsättning. Man ser här huru det ena femtalet af millioner efter det andra indrages i landet: men på hvad sätt? Jo sålunda, att den Svenska jorden blifver alltmera skuldsatt till| utländningen. Jag hemställer om detta kan bära sig i längden och huru Sverige skall kunna ega bestånd om man fortgår på den banan, samt anser för min del såsom den största olycka att man tillåtit och upmuntrat dessa Hypotheks-föreningar i olika delar af landet. Hvad nu serskildt beträffar ifrågavar:de Retänk., så har Hr Printzensköld sagt att man i afseende på utlåning emot obligationer endast tillämpat reglementet. Hvarföre vilja icke Hrr:ne då tillämpa detsamma äfven i afseende på den nu ifrågavai':de Den 15 Mars f. m. 235 uplåningen? Om nu reglementet innehåller att uplåning af Riksg:skont. icke får företagas, förr än obligationerna blifvit upsagda eller inlöste; hvarföre vill man då icke att reglementet skall följas äfven i denna del? Jag kan häruti icke se någon konseqvens. Hrr Fullmägtige hafva här äfven sagt att den föreslagna åtgärden icke skall lända till någon förlust utan möjligen snarare till någon vinst för Riksg:s-kont. För min del, såsom representant, afsäger jag mig i detta fall vinsten och yrkar endast att Fullmäktige må tillse, att det icke blir någon förlust. Om meningen varit att uplåningen skulle verkställas så att icke någon förlust härigenom skulle upstå, så kan jag icke inse hvarföre man i förslaget uptagit att Fullmäktige skulle sjelfve efter sig företeende omständigheter pröfva räntans belopp. Det hade ju då varit helt simpelt att säga att Fullmägtige icke få uplåna för högre ränta än som erhålles på obligationerna. Jag har icke anspråk på att Staten skall göra någon vinst, men icke heller att den på ifrågavar:de mot reglementet stridande uplåning gör någon förlust. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag har länge befarat att det skulle gå med Hypotlieks-föreningarnes obligationer så, som nu inträffat.
Det åsyftar ej förslag till en reglering af Rikets mått, mål och vigt, utan endast att yttra sig öfver det förslag lill författning, som, på grund af Rikets Ständers beslut, redan är gjordt. Utskotten hafva visst sagt, att anledning bunde finnas att ånyo upptaga ämnet, men de hafva dock ej funnit anledning dertill. En enda an* märkning har blifvit gjord af Grefve Spens# Den 3o J u 1 i i f. m. 207 sorn liar afseende på författningen , den nemligen om begagnandet af RiksLikaren. Jag tror, att en återremiss derföre är behöflig. Men i afseende på sjelfva frågan, så hafva BondeStåndets Ledamöter, hvilka ej skulle förstå dessa benämningar, sjelfva önskat att få förändringarne, väl förståendes emedan de äro bättre för dem begriplige än Herr Forsells; och de hafva funnit att inrättningen, sådan den är föreslagen af VelenskapsAkademien, ej medför rubbning i deras enskildta förhållanden. De hafva ej blifvit skrämde af benämningarne, då de fått veta, hvad de betyda. Vår allmoge är så begriplig, ätt om den erhåller enkla på jemförelse af de gamla måtten och vigterne grundade beskrifningar öfver de nya benämningarne, förvillas den ej af tummingen eller kornet. I afseende på Grefve Spens*s anmärkning, instämmer jag uti Utlåtandets återremitterande, men hoppas, alt vi ej mätte uppskjuta, att antaga ett system, sorn åstadkommer ordning, så i enskildta sorn allmänna förhållanden, samt i allmänna räkenskaperna. Jag tror icke, att den lid, som kommer, är i detta afseende mera lämplig, än den, sorn nu är, helst, såsom Grefve Spens anmärkt, om de nya inrättningarlie genom skolorne hos allmogen skola inplantas, liden aldrig blir mera lämplig, än nu. Herr von Qvanten: Herr
: ' , .. -41 !• *r» m .1 (t.-nT>J* , ',[< i;.i , ... «•..y< . !r. .ti it 5.t i. jitnBTM'; Jules;:? abr ■- '■ sel ffn iaLii!,.-'. tic .; •' «: i?'« . : ti . öir.; • . ' ■ j^Ä ' : ' 1 ^ . w H. l;g:M r .. i ■ ■ ' v‘;- ' ' ” U t: liz ;. j it ' ■ V » ■'»> - i J • !''•> ' StatsUtsk. Utlåtande, i anledning af väckt molion, att alla frågor om återbetalningsoch ersättuings-skyldighet emellan K. M:t och Kronan, å ena, samt enskilde Personer, å andra sidan, ovilkorligen böra vid laga Domstol upptagas och afdömas, eller ock, i annat fall, det EmbetsVerk, som underlåtit att sådan åtgärd vidtaga, ansvara all förlust för Staten. (I-A.) H os H. Ii. o. A. liar Hr HjertaGuslaf, framställt nämnde motion, med anledning af det förhållande sorn under öfverläggningeti, angtde ConstitutionsUfskottets Betänkande om den såkallade Skeppshandeln blifvit ådagalaggdt, att nemi. ersättningsfrågan emellan Kronan och enskilde blifvit af Compromissrätt afdömd, och Hr Hjerta har derjemte ansett, att det Beslut, R. St:r i öfverensstämmelse med ofvanberörde Förslag fattade, borde vid Statsregleringens aflemnande till K. M:t, såsom ett dervid fästadt vilkor meddelas. Utskottet, till hvars handläggning förevarande motion blifvit remitterad, har för sin del ansett möjligheten af att fullständigt kunna besvara förra delen deraf, eller sjelfva hufvudfrågan, rörande
Under nuv:de förhållanden återstår emedlertid endast att nöja mig med den utgång frågan fått, beklagande densamma och under förhoppning att arméns pensionering skall i en icke aflägsen framtid, ehuru på en annan väg, blifva nöjaktigt ordnad, och den stora olikheten mellan de militära och civila embetsmännens pensionering utjemnad. Frih. Klinckowström: Jag skulle anse mig fela mycket mot Stats-Utsk:t, om jag icke med några ord bemötte de inkast, som blifvit gjorda mot Stats-Utsk:ts hemställan i denna punkt. Jag gör detta så mycket heldre, som jag — oaktadt jag icke kan berömma mig af sådan mångslöjd, som den siste värde talaren — tillhörde det sist sammanträdande krigsbefälet, och gör mig en ära af att hafva tillhört dess minoritet. Vi veta alla att denna pensions-kassa är en väldig mur, mot hvilken man gjort många anfall. Den grundades på den tid då Sveriges storhet var lika med Sveriges ära, af den Konung, som Sverige med rätta kallar den störste och bäste. Då han förde sina krigare kring Europa, stiftade han densamma, när han såg sina soldaters lidande: han sönderbröt sitt tiordssilfver och gaf en del af sina arfvegods härtill; och detta bekräftades af hans dotter. Afven våra Carlar handlade på samma fosterländska sätt — t. o. m. den store rikshushållaren Carl XI:te utgjorde härvid icke något undantag — och ända till dess Sveriges storhet sjönk på Pultavas slätter, för att aldrig mera uppgå, sörjde fosterlandet för sina stympade krigare. Först efter denna tid bar kassan blifvit kringskuren, plundrad. Nu har man sagt att staten skulle öfvertaga densamma och gifva pensioner. Ja, det är ett godt ord, men hvar finnes någon säkerhet? Beslutet fattades också, om jag ej missminner mig, i krigsbefälet med endast en pluralitet af två röster mera, än som behöfdes för att detsamma skulle vara giltigt. Större var icke segern! Pluraliteten vågade dock icke gå så långt som K. M:t begärt, och har dessutom bestämt sådana vilkor, att R.
Lemnäs emedlertid en verklig riksbank, som måhända från någon viss lid fått en skef riktning, tillfälle att öfvergå till ett renare systeme , och genom creditiver, lemnade tili andra inrättningar, som i detalj utlåna och förvalta de fånfångna summorna, just som Commerce-colltui, Jern-cont. lii. fl, förvaltande verk hitintills gjort; kan en riksbank förtjena penningar genom dy lika transactioner, samt andra verk och inrättningar eassa-behållningar, visserligen med mera ordning, utan förluster, hvilka den i annat fall troligen får vidkännas. Skulle den deremot åtaga sig uteslutande alla näringarnes directa förseende med förlag och D c n i5 Juli e. m. drift—capital; så får detta sise genom idkeliga sedelemissioner, hvilka åter rubba myntets värden, under det att näringarna dock med sparsamhet knappt blifva förlagda. Nog slår jag för det närvar, under en stor ansvarighet; men jag vill icke utbyta den, hvaruti jag mig nu befinner, mot blifvande Hrr bancofullmäktige, om förenade Utsk:ns utlåt, blir lag; såvida icke så välvilliga bänder, som de, från hvilka förslaget utgått, författa fullmäktiges instruction. Der (innes dock en ansvarighet, som qvarstår och drabbar alla —. och den är inför Svenska folket, för misstag och en maklutöfning, som å dess välfärd menligt inverkar. Jag begär återremiss, med önskan alt man i allmänhet måtte göra sig klart reda för hvad man föreslår, samt skilja mellan politiken och ekonomien, äfvensom emellan administration och representation. På begäran af Ilr af Wingård blef Hr Nordenanckar* reservation uppläst. Gr. Horn, Claes Fredr.: Äfven jag yrkar återremiss af ifrågavar. betänk., men icke såsom af 2tne andra ledamöter är föreslaget, ensamt till BancoUtsk. Jag tror, att det skulle vara mot form stridande, om en sådan remiss ägde rum, då frågan tillförene blifvit behandlad af de sammansatta Utskm.
—- i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande i fråga om ersättning af Staten för Svenska medborgares lidne förluster genom uppbringningar. Dec. 2 A. P. 182. *— öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande i fråga öm Arrende-spannemålens utgörande för Kungsgårdar ocb derunder lydande Hemman. Nov. 2 A. P. 599. Dec. P. 101. — i anledning af väckt motion, att den våning Allmänna MagazinsDirectionen hittils begagnat, måtte upplåtas till BoudeStåndets disposition. Dec. P. 6, 353, 4^2, 478. — i anledning af S. G. Kullings ansökan, att erhålla betalning för en af RiksgäldsCoutoiret utgifven, derstädes såsom hypotheque aflemnad Obligation. S70 StatsUtskoltets Betänkanden, Memorial och Protocolls-Utdrag: angående RiksStåndens skiljagtige beslut, i fråga om Pension åt förre Justitiae - Ombudsmannen Friherre Mannerheim. Dec. 2 A. P. 4> 3o. *— angående förslag till Allmänna Reglementet för Riksgälds-Contoiret. Dec. P. 4. — angående utdelning af återstående exemplar af Bihanget till RiksStåndens Protocoll vid 1815 års Riksdag. Dec. P. 4* — om Ladugårdslands. BränneriByggnadens anslående till begagnande för VeterinaireInrättningen. Dec, P* 4' —- angående ändring i tiden för afslutande af summariske räkningarne öfver uppbörden af RiksgäldsContoirets medel rn. m. Dec. P. 98, 331, 35y. — i anledning af återremiss å Utskottets Betänkande, angående upplåtelse till BondeStåndet af den våning MagazinsDirectionen hittils begagnat. Dec. P. 353, 4^2, 47^* — angående förslag till jemkning af RiksSlåndens skiljaktige beslut i fråga om ersättning för Svenske medborgares lidne förluster genom uppbringningar.