Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppl. och godk. hos Ridd. och Ad. d. i5 April 1818, -— Prcst-Ståndet d. i5 BorgareStåndet d. j5 Bonde-Ståndet d. 17 — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om jemkning i Rot er ingen vid Vesterbottens Regimente, Under den »6 April ar 1649 har Allmogen i 10 Socknar af Vesterbotten, nemligen Ujneå, Bygdeå, Löfånger, Skellefteå, Piteå, Luleå, ÖfverCalix, NederCalix, ÖfverTorneå och Ne. derTorneå, hvaraf några nu belägne inom det för få år tillbaka inrättade Norrbottens Län, med Högstsalig Hennes Maj:t Drottning Christina af* glutit ett kontrakt, hvarigenom den åtagit sig Rålia till Krigstjenst 1056 gemene Knektar med Korporaler. Då oredor och stridigheter emellan Socknarne årligen uppkommit, så val om Knektarnes tillsättning, som oqk om de anspråk, den ena Socknen dervid gjort på den andra, är af Kongl. Mnj:t under den 22 Januari 1695 i Nåder förklaradt, det Allmogen i Vester - Underdåniga Skrifvelseri 167 botten skulle, som annorstädes i Riket, blifva uti visse Rotar till det öfverenskomna antalet elJer 1056 Man indeldt, pä det, såsom orden lyda, en likhet med detta Knehtehället öfver hela Landet vara mätte , och den ena ej mera än den andra dermed hetungas. Vid en, i följd af Kongl. Maj:ts den 26 November 1763 meddelta Nådiga Förordnande, år 1765 verkställd jemkning aE Roteringen vid Vesterbottens Regimente, har en sadan jemkning egt rum endast serskildt inom hvarje Socken och de derstädes befintlige Rotar , hvarvid likväl den olikhet blifvit bibehållen, att den ena Roten består af l||:dels, då deremot den andra utgöres af endast i|:dels Mantal.
Författares arfvingar eller rättsinnehafvaie icke inom Tjugu år från hans död utgifningsrättighelen begagnat, äfvensom i händelse ett sådant begagnande icke af dem inom hvart Tjugonde år förnyas, stånde hvar och en öppet att Författarens efterlemnade Skri ter af trycket utgifva. Hvilken, som eljest Skrift trycker eller eftertrycker utan Författarens eller hans rättsinnehafvaresskriftliga tillstånd, miste upplagan, eller höte dess fulla värde, egarens ensak. 26:o. Angående ansvar för Skrifters föryttrande, å hvilka Boktryckares namn, årtalet eller tryckningsorlen ej äro utsatte. T ryck fri h e Is-För ord 11 ingen. § 1- 12:e momentet. (Tillägg vid slutet.) Föryttrar någon en tryckt Skrift, hvarå Boktryckarens namn, tryckningsorten eller årtalet icke finnas utsatte, bote för Jtvarje gång Femtio Riksdaler och Stånde derjemte, i händelse Skriften åtalas, Författareansvar, derest iseke Boktryckaren eller Författaren kan upptäckasi §*• 4:e momentet* Till ordningsmål — icke aflemnar, eller pm, emot 1 § ia moni., tryckta Skrifter, hvarå Boktryckare-namn, trycknings-ort ellér årtal ej äro utsatte, föryttras. 1 deséa fall —* icke leda. 30xi. Angående ansvar et för lögnaktiga uppgifter och vrängda framställningar till AUmänhetfens förvillande och förledande. Lögnaktiga uppgifter och vrängda framställningar till allmänhetens förvillande och förledande: Brotten umgälles med böter från Trettiotre Riksdaler Sexton skillingar till och med Etthundrade Riksdaler, och Skriften confisceras. 31:o. Angående qvarstads läggande å Skrift, då åtal genom allmän åklagare anställes. Tryckfrihets-Förordningen. o S* 3:e momentet. 3:o. I alla de fall, der åtal, enligt z $ 4 morn. samt 3 $, genom allmän åklagare anställes, ege öfverlemna. STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Hellsten, 1840.
Det för sänkning af Degersjön och Lillsjön i Nysätra Socken af Westerbottens Hälften af anslaget för aftappning af sjöarne Tjern och Okviken i Löfångers Socken af samma Län, 125 R:dr, (5i §. i 1841 års och 42 §• 6 mom. i 1845 års Reglemente.) „ 62: Utaf anslaget för utdikning af Kyrkoch Olaslångmyrorna vid Gunnilsmaiks by i Säfvar Socken af samma Län, i,5oo R:dr, (Dito dito.) „ 5oo; Utaf anslaget för utdikning af Östra Brattås myran vid Bullmarks by i samma Socken, i5oo R:dr, (Dito dito) 600: 24- Hälften af anslagssumman för uttappning af Lorås > Moj Byc, Siträsj Fagerclals och Hällens myror inom Hamraardals och Stortjerns-myran inom Ströms Socl<en af Jemtland, 7,600 R:dr (5i §. i 184 1 års Reglemente, 42 § 6 mom. i i845 års Regi.) 3,goo: — Utaf anslaget för utdikning af FikensGisselås, Kihlens och Heljekihlens myror inom Hammardals samt Löfberga, Brekählens j Längåsens och Hosjöbergs myror inom Ströms Socken af samma Provins, 5,470 R:dr, (Dito dito) 3,100: — Utaf anslaget för utdikning af Fyrås myror samt sänkning af Lillån inom samma Socknar 2,708 R:dr (Dilo dito.) • i,3oo: — Utaf anslaget för utdikning af myrsträckor och en tjern inom Marby Socken af Jemtland, 2,5oo R:dr, (Dito dilo) 800:
Den ädla föresats, hvarmed han på denna ärerika ban anträdde sitt lopp, det nit hvarmed han detsamma fullföljde, och som icke var egennyttans, om icke den sublima att bereda en himmel för sitt samvete, icke högmodets, om icke det sällsynta att i sjelfva verket vara hvad tusende vilja synas, en i grunden god medborgare; den hänryckning, hvarmed han nalkades målet, mindre glad öfver den belöning som väntade honom, än att hafva funnits densamma värdig: hvilka ämnen att uppfylla hans nu varande lugn! hvilken njutning för det hvilande sinnet! Med denna hugnad för samvetet skall förena sig en icke mindre oskattbar för hjertat, åtankan af den ädla qvinnas bifallande blick, som ej längre tvekade att skänka sin hand och förlyckliga ett lif helgadt åt fosterlandet; af den ljufva omsorg hvarmed han fostrade de späda telningar, som den sällaste af alla föreningar honom gaf, och dem han ansåg mindre tillhöra sig än den allmänna plantskolan. Om ej minnet af ett sålunda användt lif är förbundit med sällhet, så må detta himlabarn ej sökas i dödligheten. När skola menniskorna begripa, hvad dock är det lättaste af allt, att sällheten, om hon fins, bör sökas gemensamt; att hon är medelpunkten i samhällets stora krets; och att hvart bemödande för en biafsigt rubbar den allmänna syftningen, och uppnår sjelf aldrig hufvudmålet. Detta lugn, uppfyldt af glada erinringar, är det nu hela den lycksalighet, frågar man, som skulle göra en hög ålder önskansvärd? Man synes frukta, och det icke utan allt skäl, att en så enformig ro, lik gamla verldens Elysé, om hvilken en sinnrik författare skämtvis säger: Allting var sång och dans – och åter – dans och sång, ej länge skall utestänga ledsnaden, som visserligen ej så lätt uppsäger sitt gamla förbund med sysslolösheten. Jag kunde besvara detta inkast med en åtskillnad: den som verkat när hans kallelse bjöd, som lyktat sin vädjoban, är ej sysslolös, men han hvilar, och uppfyller dermed ett naturens behof, lika okändt för den verkligen sysslolöse som vällusten af dess tillfredsställande.
För öfrigt får Kollegium i underdånighet åberopa dess till Eders Kongl. Maj:t afgifna bemötande å 1843 års Rikets Ständers Revisorers berättelse i detta ämne (pag. 151), sedan de, genom utsedde deputerade, uti Garl Gustafs stad tagit kännedom af och fördelaktigt vitsordat tillståndet derstädes med verkstadsanläggningen. Att, vid ofvan omförmälda förhållanden, för byggnadsåren sammanföra, enligt andra punkten af ofvan nämnde frågor, kostnaderna för de vid Faktoriet tillverkade vapen, kan ej förväntas medföra tillfredsställande resultat, och lärer för Revisorerne missföring från de afskilda räkningarne för ordinarie och extra stats-anslagen varit svår att undvika, hvarå såsom exempel må anföras, det Revisorerne uppgifvit kostnaden af extra stats-anslaget för gevärs-tillverkningen utgöra, för åren 1843, 1844 och 1845, 47,732 R:dr 46 sk. 7 rst, hvaremot räkenskapen för dessa år utvisar, att behållningen från år 1842 utgjort 7,436 R:dr 36 sk., samt att år 1843 blifvit Faktoriet tillsända 3,000 R:dr, år 1844 R:dr 15,000 och år 1845 R:dr 23,000, således tillsammans tillgång för dessa 3:ne år 48,436 R:dr 36 sk., hvarutaf fanns i behåll till år 1846 7,912 R:dr 12 sk. 2 rst.; sålunda utgifna under samma 3:ne år 40,524 R:dr 23 sk. 10 rst, i stället för uppgifna 47,732 R:dr 46 sk. 7 rst.
Han lät spänna den röda hästen för en kappsläde och sätta bjällror i den blanka, snäckprydda selen. Utstyrd, som om trettio graders kyla varit rådande, for han till kyrkan. Han trodde, att gnisslet under medarna kom af den skarpa kölden. Han trodde, att det hvita löddret på hästryggen var rimfrost. Han kände ingen värme. Köld utstrålade från honom som värme från solen. Han for fram öfver den vida slätten, norr om Bro kyrka. Stora, rika byar lågo i hans väg och åkerfält, öfver hvilka sjungande lärkor fladdrade. Aldrig har jag hört lärkor sjunga så som öfver dessa fält. Ofta har jag undrat, om han mäktade göra sig döf för dessa hundratal af sångare. Mycket måste han färdas förbi på vägen, som skulle harmat honom, om han skänkt det en blick. Han skulle ha sett två bugande björkar vid hvarje stugas dörr, och genom öppnade fönster skulle han ha sett in i rum, hvilkas tak och väggar voro klädda med blommor och gröna kvistar. Den minsta tiggartös gick på landsvägen med en syrenklase i handen, och hvarenda bondkvinna hade en hel liten blomsterkvast instucken i näsduken. Majstänger med hopfallna blommor och slokande kransar stodo på gårdarna. Rundt om dem var gräset upptrampadt, ty den glada dansen hade gått fram där i sommarnatten. Nere på Löfven trängdes timmerflottarna. De små hvita seglen voro hissade dagen till ära, fastän ingen vind fyllde dem, och hvarje masttopp bar en grön krans. På de många vägarna, som leda till Bro, kom kyrkfolket vandrande. Kvinnorna voro särskildt ståtliga i de ljusa, hemväfda sommarklädningarna, som gjorts färdiga just till denna dag. Alla voro klädda till fest. Och människorna kunde ej upphöra att glädja sig öfver helgdagsfriden och hvilan från hvardagsarbetet, åt den ljufliga värmen, åt den lofvande skörden och åt smultronen, som började rodna vid vägkanten. De gåfvo akt på luftens stillhet, den molnfria himmeln och lärksången och sade: »Det syns, att dagen hör vår Herre till.» Så kom Sintram körande. Han svor och svängde piskan öfver den stretande hästen.
Collegii påminnelse om afliämtning af återstoden, 3,363 Sk® <) L® 7 ®, uppgifvit såsom skäl till den fördröjda uttagningen, att Krigsoroligheterna dittils omintetgjordt Handelshusets speculation, att föryttra Jernet i Turkiska Hamnar, hvarföre, och enär delta hinder då mera upphört, samt hopp vore att företaget kunde under år i83o utföras, Handelshuset begärt intill denna tid ett ytterligare anstånd; hvilket K. Collcgium ansett sig böra till Kongl. Maj:ts Kådiga godtfinnande hemställa. Kongl.- Majrt beviljade ock, med anledning af de flor Handelshuset förekomne omständigheter, genom Nådigt Bref den 3o Januarii i83o, De Ron & Söner ett ytterligare anstånd med Contractets fullgörande till den 1 derpåföljde Augusti; men med Nådig förekrift tillika, att, i händelse Contractet icke under denna tids förlopp af dem blefve fullgjordt, K. Collegium derefter ägde att detsamma till laglig verkställighet befordra. Icke dessmindre, och sedan äfven denna anståndstid tilländagått, alan att Contractet å De Ron & Söners sida blifvit uppfyldt, anmälte åter bos Kongl. Majit Kongl. KrigsCollegium i underdånighet, den 3o December i83o, att, efter det K.
o I anledning af tillförordnade Presidentens i Kongl. Krigs-Koflegiu. m underdåniga Memorial, hvaruti, med anmälan att de många och ansvarsfulla göromål, som tillhörde Ad vokat-Fiskalsbefaltningen i nämde Wik, icke kunde, utan våda för Statens rätt och säkerhet^ bestridas al Advokal-Fiskalen ensam, samt att han ofta kunde vara förhindrad af sjukdom, embctsresor m. m. att odeladt besörja hela tjensten , hemställan gjordes om rättighet för Kollegium att förordna en vice Advokat-Fiskal, att på eget ansvar handlägga de ärenden, AdvokatFiskalen åt honom öfverlemnade, har Kongl. Majit, efter Justitie-Kanslerns hörande, den 22 Jannuari i83p i Nåder bifallit förberörde bemsla 1 lai> och anbefallt Kollegium ali inkomma med förslag till deu nya tjenslemanneus aflöning; och hafva Revisorerne af Räkenskaperna inhämtat, att vice Advokat-Fiskalens lön , som bestämdes till 800 Rdr, utgått med 3oo Rdr af hvardera Militii-Boställsoch KrigsmanshusKassoma samt med 200 Rdr från Gamla Mötespassevolans-fonden. En per mille Fonden. Denna fonds Räkenskaper äro granskade i Kongl. Kammar-Rältgn för begge åren utan anmärkning. »ebet. år 1S38. år 1839. Balans från föregående året: Uppbörd: Credit. Balans till följande året:
Utskottet har tagit denna framställning i öfvervägande; men då Lagen i 1 Cap. 2 § Straff-Balken ej tillåter häktande för angifna brott i annat fall, än om saken går å lif eller kropp, då man med penningar ej böta må; då det jemväl skulle strida emot rättvisa och billighet samt leda till en obehörig straffökning, derest förklaradt blefve, att en person, dömd för brott, derå endast penningeböter följa, kan i häkte inmanas förr, än utslaget, livarigerom böterne äro stadgade, vunnit laga kraft, samt ej mindre Bih. till R. St. Prof. 1840. 7 Sami. i Afd. 28 Håft. 3 18 Lag-Utskottets Betänkande, N.-o loff. utrönt blifvit, att tillgång till dem saknas, än ock förvandling af dem ägt rum; då det för öfrigt redan är föreskrifvet, att, om utslaget af den till böter fällde öfverklagas och han vistas på fri fot, honom åligger att förut nedsätta böterne eller för dem ställa borgen; och då slutligen motionärens förslag skulle leda till rubbning af de grunder, som, enligt Lag och serskildta författningar, böra följas, i händelse en till flere brott saker person skall för dem alla på en gång dömas och straffas; så hemställer Utskottet vördsamt, att of vanberörde motion ej måtte bifallas. Stockholm den 7 Augusti 1840. STOCKHOLM, HOS L. J. HJERTA, 1840. Lag-Utskottets Utlåtande, JY.o 110. Ank. till Exp. Utsk. den 18 Augusti, kl. 9 f. m. Utlåtande , i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 56, öfver väckta motioner om upphäfvande a} Kämners-Rätter, Lagmans-Rätter och RiddaredSjne-Rätter samt ändring eller upphäfvande af åtskilliga Lagens rum, rörande rättegängs-ordningen.
Ridderskapets och Adelns pröfning, om ej det Tillägg, som det Vördiga PresteStåndet och det Hedervärda Bonde-Ståndet föreslagit, rörande Spannmåls-understöden m. m., borde uteslutas, och det så mycket heldre, som en specificerad Tacksägelse skulle tillika innehålla ett slags Decharge för Stats-Rådets Ledamöter , som i Rådslagen deltagit och för de samma äro ansvariga, samt sålunda betaga Constitutions-Utskottets pröfningsrätt all kraft och verkan. Constifutions - Utskottet skulle nemligen ej, utan att motsäga sina Principaler, Rikets Ständer, kunna göra anmärkningar mot Stats-Rådets Ledamöter, rörande åtgärderna i afseende på Magazins-förvaltningen, i händelse det, vid granskningen af Stats-Rådets Protocoli 88 Den 2 December. dertill skulle, mot förmodan, tro sig i något afseende finna skälig anledning. Hans Excellence Herr Grefve v, Engeström, Lars, atlemnade ett skriltligt anförande, som han anhöll mitte uppläsas, och förklarade, det han vore af samma mening med Friherre Stael von Holstein derutinnan, att sanningen borde inför Thronen frambäras, samt yttrade, att enär verkliga sanningar, och intet lösa rygten framfördeSj sådant äfven alltid med välbehag upptoges. Friherre af Wetterstedt, Gustaf, anmärkte, att enär, pä Friherre Stael von Holsteins Motion om ifrågavarande Tillägg, genast följde Ridderskapets och Adelns de ock, då anmärkning deremot nu göres, en slik anmärkning endast mot Friherre Stael von Holsteins 'fillägg inskränkas. Friherre Anckarsvärd, Carl Henrie, trodde, det hins Fader, Grefve Anckarsvärd, först yttrat sig, innan Ridderskapet och Adeln öfver Friherre Stael von Holsteins Tillägg fattat sitt Beslut. Friherre af Wetterstedt, Gustaf, förklarade, att han i sådant fall hade misstagit sig.
Detta säger Herren: Gack in uti gården, åt Herrans hus, och predika för alla Juda städer, som der ingå till att tillbedja i Herrans hus, all de ord som jag dig befallt hafver att säga dem, och lägg der inte bort af; Om de tilläfventyrs höra kunna och omvända sig, hvar och en ifrå sitt onda väsende, på det jag ock måtte ångra mig det onda, som jag tänker att göra dem, för deras onda väsendes skull. Och säg till dem: Detta säger Herren: Om I icke hören mig, så att I vandren uti min lag, som jag eder föresatt hafver; Att I hören mina tjenares Propheternas ord, de jag städse till eder sändt hafver, och I dock intet höra villen; Så skall jag göra med desso huse likasom med Silo, och göra denna staden allom Hedningom på jordene till bannor. Då nu Presterna, Propheterna och allt folket hörde Jeremia, att han sådana ord talade i Herrans hus; Och Jeremia nu uttalat hade allt det Herren honom befallt hade att säga allo folkena, grepo honom Presterna, Propheterna och allt folket, och sade: Du måste dö. Hvi djerfves du prophetera i Herrans Namn, och säga: Det skall så gå med desso husena likasom med Silo, och denne staden skall så öde varda, att der ingen mer inne bor? Och allt folket församlade sig i Herrans hus emot Jeremia. Då nu Juda Förstar det hörde, gingo de utu Konungshuset upp i Herrans hus, och satte sig för Herrans nya port. Och Presterna och Propheterna talade inför Förstarna och allo folkena, och sade: Denne är döden värd; ty han hafver predikat emot denna staden, såsom I med eder öron hört hafven. Men Jeremia sade till alla Förstarna, och till allt folket: Herren hafver sändt mig, att jag detta allt, som I hört hafven, predika skulle, emot detta huset, och emot denna staden. Så bättrer nu edart väsende, och handel, och hörer Herrans edars Guds röst, så skall ock Herren låta sig ångra det onda, som han emot eder talat hafver.
Coloniens intrader voro redan förut för dess behof så otillräckliga, att en brist af ungefär lika belopp med hela nuvarande inkomsten årligen uppstår, och Kongl. Maj:ts förskott för godtgörande af denna brist och af härstädes vid Colonial-Departementet anvisade utgifter hafva således, under detta senare tidskifte, likasom alltifrån år 1823, blifvit betydligen ökade. Så vida ej politiska tilldragelser dertill gifva anledning, visar sig för Colonien föga utsigt till förbättring i den conjunctur, som nu fjättrar dess rörelse, oell nödgar flere af dess driftigaste och förmögnaste köpman, att smånigom söka ett annat fält för sin verksamhet och sina capital, ehuru Kongl. Maj:t ej underlåtit att vidtaga alla de åtgärder till handelns uppmuntran på stället, som kunnat uppgifvas. De försök till directa handels-förbindelser emellan moderlandet och Colonien, som ett enskildt Bolag berömligen anställt och Kongl. Maj.'t hägnat, hafva slutligen ej heller motsvarat förhoppningarne, hvarföre Bolaget under innevarande år sig upplöst. Under sådane omständigheter och då inkomstcrne af Colonien, helt och hållet härflyta från handeln och rörelsen, samt någon ytterligare besparing i utgifterne ej kan vidtagas efter de nedsättningar och indragningar uti Coloniens förvaltning, sorn blifvit, så vidt med dess möjliga upprätthållande varit förenligt, redan verkställde, är det mer än sannolikt, att Kongl. Maj:t, äfven hädanefter, till Sina redan högst betydliga förskott för Colonien St. Barthelemy, skall nödgas lägga nyautan någon serdeles utsigt till åtminstone snar ersättning. Ofver Stafsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Betänkande, N’.o 14* Öfver lagarnes och ordningens vidraagthållande på Colonien Sf. Barthelemy har Kongl. Majit låtit noggrant vaka, och eger Kongl. Majit den tillfredsställelsen, att ingen klagan öfver saknadt beskydd försports från någon af dessa Kongl. Maj:ts aflägsna undersåtare. Kongl. Majit för hl i f ver Rikets Ständers Stats-Utskott med fill Kong1.
Det är visst ej min tanka, att tvista med Friherre Boije om hvad som är Ridderskapets och Adelns rättighet eller icke, — om den behöfver ej jag påminna. Men jag kan ej undgå att förnya min framställning, att, öm det icke ,är Ridderskapet och Adeln likgiltigt, på hvad sätt förminskning i dess antal beredes, så måste ej heller denna fråga med liknöjdhet behandlas. Jag har förut yttrat, och vågar ännu försvara, att då, under sjelfva framställningen af en proposition, flere anmäla sig att tala, och de som den samma med Nej besvarat, uppskjuta att om beslutet begära votering, detta icke kan anses vara närmare fattadt, än att ändring lätteligen deri kan äga rum; men då jag förklarat mig nöjd med min enskilda Den 27 Maji. reservation, återstår det blott att iterera min hemställan om målets remitterande till RiddarliusUtskottet tillika. Denna hemställan må af Högloflige Ridderskapet och Adeln afslås; jag skall i sådan händelse icke deröfver yttra något missnöje; men jag kan aldrig medgifva, att ju icke Ridderskapet och Adeln äger remittera hvarje fråga dit, der den kan blifva utredd, likasom jag bestrider, att afgörande rätten derom kan tillhöra Friherre Ludvig Boije. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredric: Jag förenar mig så vida med Herr Påhlman att, då det redan fattade beslutet icke kan upprifvas, Ridderskapet och Adeln må genom ett annat beslut uppdraga RiddarhusUtskottet, att, i anledning af ConstitutionsUtskottets förslag, uppsätta grunderna för Ridderskapets och Adelns representation. Jag tror, att detta kan ske, utan att frånträda Grundlagens föreskrifter, och anhåller således om Eders Excellences proposition derå.
Under förutsättning att ängsodlingen i en framtid tillvinner si» den omsorg som den tillkommer, bör man förmoda, att den Småländska allmogens kända arbetsamhet och idoghet har tagit en, med förändrade tidsförhållanden öfverensstämmande fördelaktig riktning. Ätt åkerbruket i denna ort kämpar emot flere binder än mångannorstädes, följer af beskrifningen på Länets allmänna beskaffenhet. Att det här mer än mångenstädes är beroende af temperatur-förhållanden, torde kunna antagas, enär, oaktadt den jerant stigande odlingsfliten och forbättringarne i åkerbruket, spannemålsproduklionen under sista qvinqvennium icke uppgått till samma höjd, som under det nästföregående. Femårs-berättelsen af den 31 December 1838 antager, enligt bifogade tabeller, att medelafkaslningen af alla sädesslag, efter afdrag af utsädet, uppgått till 311,000 tunnor och af potatis 231,000 „ hvaremot nu följaktiga tabell upptager medelafkastningen i spannemål till allenast .. 300,266 „ och af potatis 206,524 „ Den Förstnämnde qvantiteten, fördelad på den dåvarande folkmängden, lemnade något öfver två tunnor spannemål på hvarje person. Vid fördelningen af den sednare medelafkastningen på befolkningen, 151,950 personer, kommer deremot icke fullt två tunnor säd på hvarje, — en ehuru tillfällig, 12 dock betänklig bekräftelse på den anmärkningen, alt näringskällorne ej tillta git i samma mån som befolkningen. Boskapsskötseln liar icke återtagit den vigt, som man i föregående Femårs-berättelser framställt såsom önskansvärd. Kreaturs-racerna äro i allmänhet dåliga och ”Holländerier”, eiler, som de i sednare tider blifvit kallade, ”Mejerier”, icke talrika. De mindre gynnsamma årsväxterna hafva också menligt inverkat på ladugårds-skötseln, såsom af följande jemförelse synes.