Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit, utan vidare förhöjning i Stats-anslagen, ville bestrida de nödige Utgifterne; eller att, genom efter behofven afpassade Anslag, bestämma det ena och det andra, så att det svarar emot hvartannat, tror jag mig böra förmoda, att då StatsUtskottet nu synes hafva antagit det sednare af dessa Alternativer i afseende på InkomstTitlarne, en lika Principe äfven följes i anseende till Utgifterne, så att de blifva i samma mohn med lika noggrann fullständighet beräknade, och tillfyllest görande Anslag dertill anviste. Friherre Wrangel, Henning: Jag vill icke ingå i några Detailler af det nu förevarande ämnet, utan endast i allmänhet anmärka, Den 2 Martii. 65 att, sedan år i8i5, icl<e något missväxtår i Sverige inträffat, och att således de under denna tid uppkomna höga MarkegångsTaxorne icke deraf varit föranledda, hvadan StatsUtskottet visst icke Beräknat för högt, utan i stället, i min tanka, för lågt de uppförda Inkomsterna, hel 1st de förra åren alltid Blifvit Öfverskott af Statens Inkomster, hvilket Bor, så mycket möjligt är, undvikas, enär Skatter^- ne ändå är o tillräckligen dryga att utgöra. Äfven får jag, såsom Anmärkning mot StatslRådet Grefve Mörners Anförande, fästa Ridd.erskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att i samma mån Penningevärdet förbättras, kunna vi äga den billiga fordran, det Numerairen af Skätterne Bör minskas. Af denna anledning får jag anhålla om återremiss af StatsUtskottets ifrågavarande Förslag. Herr Mannerstam, Johan: Beräkningen af Statslnkomsterne Bör, efter min tanka, i allmänhet grunda sig på det verkliga Belopp, som de under nästföregående åren utgjort, och ett medeltal deraf tagas med ett måttligt afdrag för möjlig minskning på en eller annan Titel.
Silfverbrand lidit vid uppförandet af iandshöfdinge residensbyggnaden i Luleå; % \£?. \t fy JM 193, i anledning af väckt motion örn statsbidrag lill staden Oscarshamn för utlösen af tomtöreafgälden till egaren af de hemman, från hvilkas områden stadens utmål är afsöndradt; JM 197, i anledning af väckt motion om inlösen för Statens räkning af Hebbeska egendomen på Riddarholmen; JM 201, angående inlösen a! ytterligare anmälda, först eften preskriptipnstidens slut hos Riksgälds-konloret företedde, RiksgäldssedIar; JM 202, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående!.en den Svenska beskickningen i Turkiet tillhörig, i Pera belägen,iSfa.stigheti Prol.-Utdrag den 23 Oktober 1863. 683 JV2 203, i anledning af Kongl. Maj;ts nådiga Proposition i fråga om afsöndring of jord från Eskilstuna kungsladugård till utvidgande af Eskilstuna stads samt Klosters och Fors församlingars begrafningsplats. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Måj:ts denna dag meddelade nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om försäljning af nya Varfvet vid Göteborg. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Ulskottets Memorial, JVS 204, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande Stats-Utskottets Utlåtande M 147, i fråga om väckt motion om Kyrkoherden G. A. von Zweigbergks enka Maria liccggrens bibehållande intill sin död vid åbooch besittningsrätten till eller arrendet af in dragna predikants-boställena vid Westgöta f. d. kavalleri-regemente Törnestorp % mantal, och Hofstena Lunnagården, '/4 mantal, i Skaraborgs län. Med bifall till inbjudningen biföll Pieste-Ståndet hvad Utskottet i lista punk ten föreslagit och lade 2:dra punkten med godkännande till handlingarne.
Herr EJienberg, Pehr, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande: (SetBilagan N;o 4.) Herr Hjerta: Innan man går till uppläs ning af artiklarne, anhåller jag få göra en anmärkning vid hvad som står pag. 55, och som år så generel, att den bör föregå, då den derigenom kan förkorrta discussionerne. Det år Den 30 Augusti f, m. *77 nemligen mot den princip, att näringsidkare böra vara af Christna läran. Jag underställer Ridderskapet och Adeln, att det finnes hos oss en del medborgare, sorn ej Sro uti den cathegorien, nemligen Judarne. Då jag ej kan finna, hvarföre man ej skulle göra afseende å de handtverkerier, som enligt JudeRegleinentet åro dem tillåtne att idka, och då andre näringar kunna finnas hos oss, som ej nu åro dem tillåtne, hemställer jag om man icke kunde yttra sig bestämdt vid alla de punkter som angå vilkoret, att, för att idka näring, man bör vara Christen; ”att man skall vara af Christna Läran, så vida icke Kongl. Maj:t lemnar särskilt tillstånd för andra Religionsbekånnare." Detta år en så generel anmärkning, att jag trott mig böra framställa den, innan den partiella granskningen företages. Friherre Cederjirom: I afseende på den fö ista anmärkningen Herr Hjerta gjort, får jag erinra, att uti 4 Art. 2 §., der det år bestämdt, hvilka handtverk som på landet få drifvas, innefattas all den vidstråckthet man kan begära. Der lyder det sålunda: Handtverk och Slöjder, forn antingen åro egenteligen grundade på förädling af inhåmjka ra ämnen, eller fordra vidjträckt utrymme, beqväm tillgång pd vatten, betydliga Jörråd af ved och brännkol, eller andra dylika förnödenheter, måga pd landet, äfven utom Stådernes grund och område, få idkas.
Circa 5ooo man under gevär 8 månader å 8 sk. B:co p:r dag, gör 3o R:dr p:r man i5o,ooo R:dr årligen; således är ilen nu varande Passevolance-afgiflen mer än tillräcklig alt hålla under gevär den militäirstyrka jag föreslagit, så lill Cavallen som Infanteri med march-kostnader, sjukvård &c., hvilka calculer här icke till ziffran kunna uppgöras, då antalet varierar. Lägger man dertill Soldatens årligen besparade Nummer-lön 4 R:dr B:co p:r Roten, kan man dermed exercera 3o,ooo man livartannat år i månad, (då man med nu varande Passovolance 8 ll:dr p:r N:o kan exercera dem hvart år). Kostnaden för Beväringens exercerande upphör, och derigenom uppstår också betydligt öfverskott, sedan alla utgifter blifvit bestridde. Beklädnadskostnaden antager jag lill ungefär samma summa, då som nu; sedan visar sig ju en ren besparing för Rotarne af det sorn tillhör Soldatens enskiklta economie, såsom drickspenningar, torp med byggnader, åker och äng, gärdesgårdar, vedbrand, brukning &c. i oändligheten, hvarföre utan tvifvel Rotar och Rusthåll skulle vilja betala rätt ansenligt, ehuru en sådan betalning ej bör komma i fråga, då den motsvarar en ökad tjenstskyldighet å Nationens sida, hvilket väl hvad jorden angår förtjenar den lindring som möjligen kan åstadkommas, hvarigenom Svenska Jordbrukarens sanna Fosterlandskärlek skulle till vexa i samma i5o Den 10 Augusti e. m. mån som dess välstånd och trefnad. Ingen grymmare orättvisa har af Lagstiftande Magten kunnat utgå än den, att Jordbrukaren och dess Söner skola frivilligt offra sitt lif och blod för fäderneslandet, medan de på samma gång äro förpligtade att uppställa och dyrt underhålla en legd här, som under det den utgör deras kännbaraste onus, äfven nu mera sedan conscriptionen blifvit antagen, utgör det orättvisaste. Då onera och skatter nedtrycka invånare, hafva de ingen ling att försvara.
Seraphimer-Ordens-Gillet understödda underdåniga framställning, Kongl. Maj:t Nådigst behagat fastställa, att antalet af pensionärer skulle tillökas med 22 fattiga från Westervik och ofvannämnde Socknar, samt att de efter första Stiftelsen pensionerade 16 fattiga skola åtnjuta 33 R:dr 16 sk., och de öfrige 22 hvardera 1 R:dr 32 sk. Banko i understöd årligen, i öfverensstämmelse med hvilket Nådiga Stadgande utdelningen sedermera verkställts; varande åt Magistraten uppdraget, att tillsätta en Syssloman, som årligen redovisar medlens användande och derför i årlig lön åtnjuter 5o R:dr Banko, jemte rättighet alt begagna 2:ne rum i ofvannämnde hus. I sednare tider har sjelfva huset upplåtits dels till kurhus för veneriska sjuka så väl för Staden som landet häromkring, dels lill att deri inrymma den här förut omförmäldta arbets-skolan, tillikamed en Lancaster-skola, hvarest både fattige och förmögnare mäns barn äga tillfälle lära läsa, skrifva och räkna, under ledning af en lärare, som åtnjuter lön af fattigvårdsoch allmänna stadsmedlen gemensamt. Uti den år 1835 här inrättade Spar-Bank för Westerviks Stad samt Tjusts Härader, utgjorde vid 1842 års slut Aktie-ägarnes behållning 5,212 R:dr 14 sk. 11 r:st., samt de af 866 personer, bland hvilka 325 tillhörde Staden och 541 landsbvggden, verkställde insättningar 87,764 R:dr 36 sk., deraf de i Staden eller på dess område boende personer insatt 31,464 R:dr g sk. Banko. De publike hus och byggnader, hvilka Staden har att underhålla, äro: Rådhuset, Skolhuset, Stadskällaren, Mätarebodarne, Jernvägen, Packhuset och 5 Spruthus, deruti Stadens brandsprulor finnas förvarade, hvartill komma Stadens Skeppsbro och en Vindbrygga äfvensom Ducs d’Albe uti hamnen.
Endast det var nog för att komma henne älska hvarje rad. Sjelf skref hon också långa, långa bref med oändliga variationer öfver samma tema, som hon aldrig kunde uttrycka så att hon kände sig tillfredsstäld. Ändtligen kom den dag, som var bestämd till afresan, men hon skulle icke genast resa hem. Hon skulle först på hemvägen besöka fru Lindeman på Säråker. Hon blef mottagen med samma hjertlighet som sista gången, men så snart de hade blifvit ensamma, tog fru Lindeman henne vid skuldrorna och såg forskande på henne. »Hur är det nu? — Du har väl inte redan gått och gjort dig olycklig?» Nina rodnade och började skratta, men ju mera hon skrattade, dess allvarligare blef fru Lindeman. »Ja, så der narrar du mig i alla fall inte», sade hon. »Och det är mycket bättre att du genast bekänner kort, så att jag vet, hvad jag har att rätta mig efter.» Nina försökte ännu att slå bort det med skämt, men hon såg att det icke ville gå, och så sade hon plötsligt: »Nå väl, jag har verkligen förlofvat mig!» Fru Lindeman svarade icke. Hon satte sig ned, som om hon icke kunde stå på benen och såg en stund stillatigande framför sig. »Är du ond på mig?» frågade Nina till sist och närmade sig henne vänligt. »Ond», sade fru Hilda, »ond?» Hon höll henne ett stycke ifrån sig, med sin stora, feta hand kring Ninas. »Tror du, att man blir ond på en vän, derför att hon går och kastar bort sin lycka? Du hade allting: ungdom, skönhet, rikedom, — och framför allt din härliga, gyllne frihet! Och så har du ingen ro, förrän du har fått kasta alltsammans i armarna på en sådan der mansperson — du lilla stackare!» »Ja, ser du, hvad min frihet angår, så förstod jag mig visst inte alls på att värdera den», svarade Nina och såg vänligt på henne. »Jag vill inte vara fri, nej, bunden, bunden vill jag vara! — Och hvad min »ungdom och skönhet» beträffar, som du behagar kalla det, så mister jag väl inte dem, derför att jag får det så som jag helst vill ha det.
Den ^4 November. 35g Val af Bänkman för nedannämude Bänkmans-Afdelningar, hvaröfver serskilt Protocoll författades, som efter förrättningens slut upplästes, och hvaraf inhämtades, att följande Herrar blifvit till Bänkmän utvalde, För 6:te Bankmans Af delningen: Efter Grefve Adelsvärd, Erik Reinhold , N:o 1. Friherre Oxenstjerna af Eka, Carl Gabriel. För 8:de Bänkmans Af delningen: Efter Friherre Taube, Carl, K:o 97. Friherre Fägerskjöld; Fullmägtig Grefve Hamilton, Jacob. För g:de Bänkmans Af delningen: Efter Friherre Åkerhjelm af Magretelund, Gustaf Fredrik, N:o 200, Friherre von Friesendorff:, Fredrik. För io:de Bänkmans Af delningen : Efter Friherre Manderström; Fullm. Herr Franc Sparre, Bengt Erland, N:o 236. Friherre Stjerneld, Algernon. 36o Den 24 November. För iy:de BänkmansAfdelningen: Efler Herr Mörner, Carl Stellan, N:o 78. Herr Wernstedt, Johan Otto; genom lottning med N:o 86. Herr Stuart, Fredrik Christoffer; N:o 87. Herr Stråle, Nils Wilhelm, och N:o ytn Herr Drake af Hagelsrum, Erik. För st:sla Bänkmans Afdelningen: Efter Herr Coyet, Carl Fredrik, N:o 5oi. Herr Pålman; Fullm.Herr Rothlieb , Axel Fredrik. För z3:dje Bänkmans Afdelningen : Efter Herr Lagerhjelm, Pehr, N.'o 723. Herr von Esseri; Fullm. Grefve Hamilton j Hugo. För 3o:de Bankmans Af delningen : Efter Herr Hederstjerna, Erland, N:o i5pi. Herr von Döbeln, Johan Wilhelm; genom lottning med N;o 1488. Herr Rosenborg, Carl Johan Emil. För 3usta BänkmansAJdelningen: Efter Herr von Heynne, Georg, N:o i5<)4.
Derest, emot förmodan, Statsrådet i något af de fall, om hvilka i 50, 52 och 53 §§ stadgadt är, underlåter att Riksförsamlingen genast sammankalla, skola rikets Hofrätter vara lorpligtade att, genom offentliga kungörelser, underrättelse härom meddela, samt anbefalla vederbörande, som åligga att Elektorsoch Riksdagsmannaval förrätta, att sådana val genast utsätta, på det Riksförsamlingen måtte sammankomma, att sin och rikets rätt iakttaga och skydda. Underlåter embetsman hvad honom enligt denna § åligger, ansvare han med embetets förlust. § 35. Då Riksförsamlingen till urtima riksdag kallas, bör sammanträdet icke utsättas tidigare, än till femtionde dagen från den, då kallelsen i hufvudstadens kyrkor kungöres. För sådan riksdag, som i 50, 51, 52 och 53 §§ omtalas, må Riksförsamlingen ej kallas till någon dag tidigare, än den femtionde, ej eller till någon sednare, än den sextionde efter den, då kallelsen i hufvudstadens kyrkor kungöres. När riksdagskallelse skett, på sätt i 54 § omförmäles, sammanträder Riksförsamlingen å sextionde dagen efter den, då Statsrådet sist bort kallelsen i hufvudstadens kyrkor kungöra låta. § 56. Derest, då något af de i 50, 51, 52 och 53 §§ omförmälda fall inträffar, Riksförsamlingen är å lagtima riksdag samlad, eller tiden för sådan riksdags början inom nittio dagar tillstundar, skall kallelse till urtima riksdag icke ega rum. § 37. Medan Riksförsamlingen samlad är, att beslut lätta eller val förrätta, i något af de fall, som i 50, 51, 52 och 53 §§ omtalas, må ej främmande sände - 14 Konsiitutions-UtskoUels Memorial, J\?
Fjerde Klassen: Består af enkel redskap med både mäskvärmare och rekt ifikations-apparat; hvartill kommer Femte Klassen: Innefattande all sådan redskap, vare sig den så kallade dubbla pistoriska apparaten, eller af annan uppfinning, som icke kan hänföras till någon af de föregående fyra klasserna. Yid bränvins-tillvcrkning med redskap i 3:dje, 4:de och 5:te klasserna må pannan drifvas genom eldens verkan antingen omedelbart på pannan, eller ock medelbart genom vattenånga från serskild panna, som antingen omgifver den förra, eller är ställd på större eller mindre afstånd från densamma; men till redskap i l:a och 2:a klasserna må ånga ej användas. Lösa halsar må ej för bränvins-pannans förening med hatten användas, «Vid sådan redskap, hvartill mäskvärmare och ånga begagnas, får ångan hvarken i mäskrummet inledas eller från detsamma utgå.» vicke eller må, vid sådan redskap, hvartill rektifikations-apparat ej är uppgifven, spritångorna, sedan de utgått från hat trär et, i mäskvärmaren eller annorstädes, ledas i uppåt gående riktning». »Ångrör, som till bränvins-brännings-redskap hegagnas, må icke i diameter hälla mer än åtta turn». § 13. En hvar, som bränvins-brännings-redskap tillverkat, vare vid bot af 33 r:dr 16 sk. banko skyldig, innan han samma redskap från sig lemnar, ej mindre alt förse panna och hatt, äfvensom då löst bröst, rektifikations-apparat eller mäskvärmarc tillhöra redskapen, dessa sistnämnde apparater, med stämpel af sitt namn, 8 hemvist och årtalet, då den förfärdigats, än ock att besörja, det de varda uppmätte och stämplade af dertill förordnade justerare, för hvilka tillverkaren noga bör uppgifva redskapens beskaffenhet till alla dess delar. Missleder han dervid med falsk uppgift, vare bot samma.
”Jag saknar ej annat än verksamhet.” ”Verksamhet! du har ju icke så länge kunnat gå på benen; dessutom börjar sjömannens verksamhet först med islossningen. Gif dig tillfreds så länge!” ”Det är just hvad jag icke kan, innan jag vet något för våren. Du känner att allt är slut emellan mig och mitt fordna rederi. Jag får söka mig om på annat håll.” ”I afseende på den saken,” inföll Birger, ”har jag haft åtskilliga funderingar, hvilka törhända behaga dig. Kanske tycker du också att det jag bjuder är för obetydligt; men min plan kan och skall utvidgas med tiden.” ”Hvad menar du, min bror?” ”Jo, jag tänker bli hemma ett år eller par, för att bygga en skonare. Emellertid, om det så anstår dig, kunde du bli herre på galeasen. Den är väl obetydlig och gör turer endast på Jutland och Norrige; men när skonarn blir färdig, skall du få den, och då kan du göra resor, som bättre anstå en skeppare, hvilken är van att föra större fartyg.” Medan Birger framställde sitt förslag, strömmade blodet af och an till Rosenbergs kinder. Anbudet var så fördelaktigt, att ett bättre ej kunde finnas i hans läge; men det hade likväl sina sidor. Han tvekade i svaret. ”Du är obeslutsam,” sade Birger, ”eller mitt förslag anstår dig icke?” ”Du har orätt att tyda min tystnad så. Jag tänker blott på vissa svårigheter, som du ej betänkt.” ”Hvilka då? Jag vet verkligen inga.” ”Din vänskap förbiser dem kanske; men jag tycker mig icke vara hederlig karl, om jag lemnar dig i okunnighet derom, förutsatt att jag får ditt handslag på att det blir oss emellan.” ”Ett sådant hedersord kan du blott få med vilkor. Alltsedan jag blef gift har jag aldrig haft den ringaste hemlighet för min hustru. Är hvad du har att säga af den beskaffenhet att hon bör bli okunnig derom, så vill jag ej heller veta det. I alla fall ansvarar jag för Erikas tystnad, likså väl som för min egen.”
Men innan den framställning, som Gr. af Ugglas nu gjort, kommer att bedömmas, dels af Hr Frih. o. Landtm., dels af Ståndet, så tager jag mig friheten erinra om nödvändigheten af varsamhet dervid, i anseende dertill, att dels återstår fatligvårds-betänk. i sin helhet, hvilket bestämdt upptager åtskilliga §§ och stadganden om huru bidrag skola kunna inom församlingarna utgå till fattigvården, och således förutsätter en rättighet för församlingarna att sig sjelfva beskatta, och dels, i afseende på skol-betänk. R. o. Ad. förbehöll sig rättighet att i en lika fråga om beskattning framdeles derom afgöra och besluta, sedan ett annat ämne förevarit, rör:de skyddsafgiftens användande. Således i begge dessa de vigtigasle föremålen för bidrag inom församlingarna lill deras allmänna angelägenheter, har Ståndet sin rätt oförkränkt, enligt hvad jag vill hoppas, att besluta om beskattning och allmänna afgifter, och jag blott anmärker det, för att denna rätt ej må blifva för nära trädd genom det beslut, som R. o. Ad. nu går att fatta. Hr von Hohenhausen: Visserligen är här en stor lucka lemnad i denna författning, derigenom att R. o. Ad. afslagit den 5 §:n utan att sälta något i stöllet. Den specification, som nu här blifvit föreslagen i denna §, upptager vida flera ämnen och föremål, än dem hvilka jag hade uppgifvit såsom sådana, der beskattningsrätt skulle tillkomma församlingen. Denna förordning förebygger helt och hållet de vådor Frih. Cederström uppgifvit, men jag nödgas erkänna, att formerna icke gerna kunna tillåta den utsträckning af beslutanderätten, som skulle äga rum, om vi nu till afgörande förelogo del förslag Gr. af Ugglas framställt, utan att vi nödgas afvakta, vare sig ett jemkningsförslag eller en inbjudning; dock är, på sätt Hr Ribbing anfört, R. o. Ad:s rätt i afseende på så väl fattigvårds-betänk. som skolundervisningen helt och hållet öppen, och jag får fästa Frih. Cederströms uppmärksamhet derpå, att så väl för fattigvården som för helsovården har beskattningsrätt alltid varit församlingarna medgifven.
373 värfva full oell medelst lagfart befästad eganderätt till deri från frälsehemmanen Kikebo, Humlekärshult och Nynäs upplåtna mark, som då utgjorde köpingens område, äfvensom till den jord, sorn till köpingens utvidgning ytterligare erfordrades, hvarvid jemväl i nåder föreskrefs, att köpingens utmål, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Kalmar län föranstaltande, skulle, efter undersökning af dertill förordnad Landtmätare, på karta läggas samt till byggnadstomter, torg, gator o. s. v. indelas, samt att en årlig afgäld af alla dessa lägenheter fortfarande borde till vederbörande hemmansegare utgå, hvilken afgälds belopp skulle på öfverenskommelse med samma hemmansegare bero. Enligt af Kommissions-landtmätaren N. Landgren den 24 Maj 1845 upprättad och af Kongl. Maj:t den 18 Februari 1846 i nåder fastställd karta utgöra byggnadstomternas arealinnehåll 978,370 qvadratalnar och den till torg, gator och andra allmänna platser indelade mark 517,486 qvadratalnar eller tillsammans 1,495,856 qvadratalnar. Den tomtöreafgift, som, enligt med vederbörande hemmansegare träffad öfverenskommelse, blifvit bestämd, utgör ett runstycke banko för hvarje qvadrataln. Denna afgift kändes visserligen från början ganska tung, enär marken blifvit dyrt inköpt och genom sin bergiga och oländiga beskaffenhet erfordrade högst betydliga kostnader, för att till byggnadstomter, torg och gator planeras. Men än mera tryckande har denna afgift varit, sedan köpingen Döderhultsvik under år 1856 blef stad. Oscarshamn erhöll icke, såsom andra städer i vårt land, vid anläggningen några särskilda, till lättnad för deras första bebyggare afsedda förmåner, icke heller någon för aflöning af stadens Magistrat, öfrige embetsoch tjenstemän samt andra kommunala behof alsedd stadsjord, till följd hvaraf alla i ock för detta ändamål nödiga medel mäste genom en dryg grundskatt åstadkommas.
Maj:t behagade taga i nådigt öfvervägande, om ej en förnyad författning borde utfärdas, angående rättighet för afskedade krigsmän, att framför andra blifva antagne till vissa allmänna befattningar. För bildande af tillgång på lämplige personer för intendenturen, då arméen sättes på krigsfot: regements-kommissariernes förordnande vid de indelda trupperne till regementsintendenter och förrådsförvaltares anställande för persedeivården, hvarigenom regements-kommissarierne kunna åtfölja regementena vid dessas kommenderingar och äfven i fred blifva användbare för intendenturen, då sådan vid större truppsamlingar bildas. Tillsättandet af en general-fältläkare och chef för fältläkare-corpsen, som i sundhets-kollegium föredrager arméens sjukvårdsärenden, tillförordnar personalen i den s. k. extra fältläkare-corpsen, samt bar en egen expedition med sekreterare, adjutant och uppbördsman för fältläkare-kontoret. Fältläkare-personalen ökas med 1 öfver-fältläkare för Stockholms garnison, 3 regements-läkare, 10 förste och 21 andre bataljons-läkare. Den s. k. extra fältläkare-corpsen, som nu består af 17 pensionärer och 30 stipendiater, ökas till ett antal af 60, fördelade i tre klasser, nemligen 24 reservbataljonsläkare, 18 pensionärer och 18 stipendiater. Extra provincial-läkares förpligtande, att i krig vid arméen tjenstgöra. 73 Underläkares bildande i krig af i beväringsålderns varande kunnige och dertill lämplige unge män. I afseende på krigsförnödenheler har föreslagits fullständigande af erforderlig utrustning för den större krigsfoten, 70,000 man, således anskaffning af följande: ökadt reserv-förråd af beklädnads-, remtygsoch utredningspersedlar för 13,000 man. Tillräcklig bataljonsoch ambulans-tross för 75 bataljoner, 9£ sqvadroner med tillhörande artilleri och staber. 160,000 nya tidsenliga gevär. En omgång nya kavalleriskjutvapen. En omgång i förråd af sablar. All materiel och utrustning för 33 batterier.