Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter det koni initierade till roleringens förrättande sedermera belagt den sä kallade Wagnmansjorden med ordinarie rotering, samt upptagit densamma till | rote, hvaraf vakansafgift komme att utgöras, hvilket blifvit intaget i en upprättad förnyad, af Kongl. Maj:l i nåder fastställd, extra roteringslängd, har Kongl. Majit härmed velat ofvanberörde särskildta förhållande, i afseende å roteringen af den Lunds stad tillhörande så kallade Wagnmansjorden, Rikets Sländens Stats-utskolL i nåder meddela, till den åtgärd lian Rikets Ständers sida, som deraf kan föranledas, och på det att förenämnde tillökning af \ båtsmansnummer må kunna tagas i beräkning, i sammanhang med möjligen uppkommande frågor om jemkning i båtsmanshållel. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers Slats-utskott med all Kongl, nåd och ynnest välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. A. Gyllen granat. Ankom till Exp. Utsk. den 18 Dec., kl. 12 midd. Kongl. Maj:ls nådiga Skrifvelse till Rikets S änders Statsutskott, om medels anvisande till Topographiska corpsens arbeten, samt. till fortsättning af de pågående fästningsbyggnaderna under nästkommande är; gif ven Stockholms Slott den 5 December i8f~- Vid sista Riksdagen uppförde Rikets då församlade Ständer, såsom extra anslag under fjerde hufvudtiteln, till Topographiska corpsens arbeten 36,000 riksdaler, och till fortsättande af fästningsbvggnaderne vid Carlsborg, Waxholm, Carlsten och Carlskrona sammanlagdt 403,000 r:dr, allt banko, att under åren 1845, 1846 och 1847 utgå med en tredjedel årligen; - Kongl, Maj:(s Nåd. Skrifvelse, N:o 32. 33 gen; oell då dessa arbeten under tiden oafbrutet fortgått, finnas alltså vid slutet af innevarande år icke vidare några medel att till deras fortsättande använda.
Landshöfdinge-embetet och länets innevånare föreslå, att till besutenhet å län‘ kronooch skatte-hemman vid kustlandet, eller Piteå, Luleå, Båneå, Neder Calix, Öfver Calix, Neder Torneå, Carl Gustafs och Öfver Torneå socknar må fordras 2:ne geometriska tunnland öppen åker, foder för en häst, 4 kor och 8 får samt nödig skog till vedbrand, gärdsel och andra förnödenheter. Detta svarade emot 1/8 dels mantal efter allmänna förhållandet i dessa orter. Uti afviltrade byar tillstyrkes klyfning ända till l/10:dels mantal, så framt vid undersökning liefinnes belöpande egor och förmåner emot hvad här förut nämndt är. All klyfning i mindre delar afstyrkes. I Lappmarkerne, der åboens näring egentligen är grundad på boskapsskötsel och fiske, tillstyrkes besutenhet, då åboen kan föda fyra kor samt har tillfälle att utvidga fä• bohlet till sex kokreaturs och 8 fårs underhållande. Lands - Sammansatta Lagsamt Allm. Beseoch Ekon.-Utsk. Bet. N:o 27. 17 Landshöfdingen och innevånarne afstyrka tillåtelse till klyfning i mindre deöland, lar, än att hvarje särskild åho har i öppen åker. sorn gifver 4:de kornet, 12 tunnland, och proportionaliter af sämre; i äng \ tunnland och i betesmark 12 tunnland.
Transport: 3,718,583: 60. 7,506,121; 46. — 34 — Transport: 3,718,583: 60. 7,506,121: 46. inom Kronobergs lån: till jordegarne omkring sjön Klen i Wirestads och Westra Thorsås socknar, för nämnde sjös aftappning, å 3,992 R:dr 15 öre; hvilket lån skall återbetalas genom erläggande, jemte kronoutskylderna, af 199 R:dr 61 öre för åren 1850 med 1879, och 199 R:dr 40 öre för år 1880 4,590: 74. 4,391: 14. » deltagarne i utdikningen af Lillasjön samt åtskilliga, i närheten deraf belägna, kärroch mosstrakter inom Stenbrohults och Wirestads socknar, å 9,000 R:dr; dito dito af 720 R:dr, för åren 1851 med 1864, och 360 R:dr för år 1865 6,120: — 5,400: » dito i utdikningen af kärrmark å Hyttinge och Buhults hemmans egor inom samma socknar, å 1,237 R:dr 50 öre; dito dito af 99
Den här lilla villan är rätt bra för en sejour af åtta dagar, när man har några vänner med sig, men det är i sanning mycket hårdt att nödgas vistas här i tre hela månader. — Åh, hvarför det? Jag finner det alls icke angenämare att resa under sommaren. Det är så besvärligt och tröttsamt. — Men det är i alla fall det rätta och passande; hvad skulle man annars taga sig till? Jag skulle verkligen önska, Arabella, att du snart gjorde ett godt parti. Vår lefnad är icke sådan jag önskar, det faller sig allt svårare att hålla sig uppe i societeten, och våra försakelser under sommaren äro ändå icke tillräckliga för vinterns depenser. — Men hvad försaka vi då egentligen? Här är ju ganska bra, och det kommer ju alltid någon för att prata en stund med dig; och till och med ett whisteller bostonparti kan rätt ofta arrangeras om qvällarna. — Ja, visserligen, men det blir just ingen hvarken talrik eller utvald societet: alla våra vänner äro ju bortresta. Lady Hamilton sköt bort sin kaffekopp, som ännu stod qvar, flyttade undan böckerna på bordet framför sig och upptog ett nummer af Times, som låg bredvid. — Är det något nytt i tidningarna, mamma? — Åhnej! De afskyvärda fransmännen äro ännu i Portugal, lord Wellington har haft ett möte med general Massena. Det är dessutom den här Hawerfieldska processen, som upptager nästan halfva tidningen. Vet du, jag finner det i sanning bra besynnerligt, att Gibson, som är en ansedd advokat, kan vilja låna sig till denna dåliga affär. Och i öfverensstämmelse härmed skulle jag vilja erinra dig Arabella, att den der Cameron i sjelfva verket icke är annat än en äfventyrare, som besynnerligt nog tolereras och till och med kommit på modet i societeten för ögonblicket, liksom alla dessa tvetydiga emigranter, som öfversvämmat oss ifrån det olyckliga Frankrike. — Men mamma, Cameron är svensk! — Det är detsamma, han är i alla fall en person, som man icke egentligen vet någonting om, och som du icke bör bemöta med den jemlikhet och förtrolighet, som jag anmärkt. Arabella, lutade sig ned och upptog en blomma hvarmed hon lekt, men svarade ingenting.
Tollstad och Sya af Linköpings Stift. L. S. A. F. Sonden, Lektor, Kyrkoherde i Skeda prebendepastorat af Linköpings Stift. L. S. J. Wåhlander, S. Theol. Kand., Prost öfver Norrköpings Contr., Kyrkoherde i Östra Husby af Linköpings Stift. L. S. S. Lundblad, Prost och Kyrkoherde i Wånga, Edsvära och Qvänums Församlingar af Skara Stift, L. N. O. L. S. P. O. Carlander, Prost och Kyrkoherde i Hofva Elgarås och Finnerödja af Skara Stift. L. S. Thure Wensjoe, Kongl. Hofpred., L. N. O., Kyrkoherde i Mariestad af Skara Stift. L. S. Gust. Linnarsson, Contr.-Prost, Kyrkoherde i Falköping af Skara Stift. L. S. Gust. Wilhelm Gumaelius, Th. Dr., Contr.-Prost, Kyrkoherde i Örebro, Längbro, Ansta och Almby af Strengnäs Stift, L. N. O. L. S. Anders Lagergren, Kongl. Hofpred., Prost och Kyrkoherde i Hölö af Strengnäs Stift. L. S. Johan P. Kullman, Kongl. Hofpred., Contr.-Prost, Kyrkoherde i Södertelje och Tveta, L. WO. L. S. C. O. Björling, Th. Dr., Contr.-Prost, Domprost uti Westerås af Westerås Stift, L. N. O. L. S. J. P. I.
Stsrenplan för ordnandet af arméens pontonier-väsende, byggd på uppsåt - 304 Den 26 Mari f. m. tande af 3 kompanier stamtrupp ä 120 man hvardera, som jemte 80 man beväring per kompani skulle utgöra nödig servis för 5 fältequipager, som är det minsta, hvarmed arméens behof i krig i detta hänseende kan anses nödtorftligen tiliförsedt. Under 10 år hafva vi icke hunnit längre med utförandet af denna plan än att blott ett enda kompani blifvit uppsatt, utgörande servis för ett equipage, hvarmed endast kan slås en brygga af 75 alnars längd, således alltför otillräcklig för att i fält kunna vara användbar. K. M:s Nåd. Propos:r till R. St:r rörande ett fullständigt utförande af planen i sin helhet hafva riksdag efter riksdag strandat mot afslag inom Borgareoch Bonde-St:n, ehuru de begärda anslagen varit inskränkte till uppsättandet af blott ett kompani i sender. Under det således hvarje krigs-styreise i andra länder arbetar på ingeniör-vapnets fullkomnande till alla dess delar, måste vår egen, icke mindre inseende det trängande beholvet häraf inom Svenska arméen, se sig fortfarande beröfvad alla medel för att endast nödtorftligen fylla detsamma, under det svaljet emellan oss och andra i dessa stycken allt mer vidgas. Ett blidt öde har hittills skonat oss från att få uppbära de bittra följderna af ett sådant förhållande. Men kunna eller böra vi räkna på att så alltjemt skall fortfara? Går det an att i tider, som dessa, då politiska förvecklingar så hastigt uppstå, som helt oförmodadt kunna föra kriget till våra gränser eller ock tvinga oss lill deltagande uti krig utom dem, till följe af förbindelser, som för oss äro heliga att uppfylla, att fortfarande förblifva döfva för de klaraste bevis, som vid intet tillfälle saknats på den oafvisliga nödvändigheten för vår armé att få detta vigtiga behof uppfylldt, utan hvilket, den må vara hur förträfflig som helst, den dock vid ett infallande krig löper fara att misslyckas i sina företag och lida nederlag?
Nämnde mom. innehåller, att valen skola ske inför Magistraten efter det å hvarje ort hittills öfliga valsätt. Hvilket valsätt är det, som i Stockholm hittills varit öfligt? Jo just det som i 14:de§:ns l:sta mom. finnes uptaget. Således om detta valsätt ej vidare finnes i grundlagen bestämdt, så förblifver det likväl allt framgent gällande, intill dess en ny valordning af staden antages och af K. Här är således aldeles icke fråga om att förändra valsättet för Stockholm, utan förslaget afser endast och allenast huruvida hufvudstadens valsätt, mera än hvarje annan stads, behöfver grundlagslielgd, eller om icke detta valsätt, lika väl som de öfriga städernas, han anses vara betryggadt mot förhastade förändringar, derigenom att ny valordning ej kan blifva gällande med mindre stadens valberätligade innevånare sådant besluta och beslutet vinner K. M:s sanktion. Den siste värde talaren bar visserligen förmält sig ej behöfva respektera Ståndets föregående beslut och vårda Ståndets anseende af konseqvens, men jag för min del är fullkomligt öfvertygad, att R. o. Ad. hyser en alldeles motsatt mening och således icke underkänner ett beslut, som af R, o. Ad. endast för 2:ne månader sedan fattades, Hr von Hartmansdorff: På sätt jag redan yttrat, anser jag Const.Utsk. förfara orätt derutinnan, att det under samma Riksdag, då ett förslag till grundlagsändring blifvit afslaget, likväl framkommer med ett nytt af lika beskaffenhet, enär grundlagens stiftare, såvidt man kan af deras yttranden skönja, åsyftade, att ingen grundlagsändring skulle vidtagas, medmindreman varit ense derom under 2:ne påföljande Riksdagar. När Utsk., sådant oaktadt, alldeles icke dragit i betänkande att återkomma med enahanda förslag, som för några månader sedan blifvit förkastadt: så ser jag icke, hvarföre man på den ena sidan skall behöfva gå tillväga med mera granlagenhet än på den andra. Då Const.Utsk. funnit sig oförhindradt att förnya ett förslag, som ej vunnit R.
Diiföbaler 3tifémt)itt, efter ftabgab förtoanblingSgruttb; 7:o ®par Sif fåbau anlebiting flad SSewidniitg jernwäl affortaö, när, tid minnande af fäfer^et od) reba för ©tatend itdomfler, ©etmdning maji påförad eder erläggad af Remman, werf od) lägenheter, forn -SKifetd Slfabetnier tidora, t ben män bet behörigen jerfed, att infomften beraf antingen är anflagen tid lön för weberbö (Smbetö^ od) Xjenjtemän od) fålebed, enligt 2 § af benna ©tabga, reban beffattab, eder, tid betäcfanbe af anbra genom Slfabemiend ©tat och meberböran Sldmogen i herjeådalen fallit £)jter Sätt, befriad tift hälften ifrån bemittning efter i:fta od) 2:a Nrt.; be åter af Nttntogen i kopparbergs Sätt, forn afberba ftg maittalöpeitniii* garne meb fot titt 0tora kopparbergs SSergétag, njuta befrietfe titt hälften af bemittniitgen enbafl efter i:a Slrt.; bod att benna linbring uppfor i ben mån ttpfinäimibe fått för mantalöpenningarueS erlågganbe afffaffad; fjmarjemte be, forn ide beltagit i erira @rufme SSeftielfe titt f>äfften af bemittningen efter l:a Wrt. njuta, intill näfta OitfSbag, $iffare i 23of)uS 8ån, font ide ega jörb, ibfa näring etter fjafma annat yrfe, fantt be af Allmogen i Jöefterbottens, Norrbottens od) SemtlanbS Sätt, äfmenfont fjelltrafterne i 2öefter
Af hvad redan blifvit anfördi, torde få anses visadt, atl delta företag är i hög grad fört jeni af understöd, och jag vågar sålunda hoppas, att R. o. Ad. icke skall vilja, genom obenägenhet att deråt förunna lånet, upskjuta arbetets företagande till en obestämd framtid. Hr Ribbing, som nu anmäler sig, har visserligen i en förut i dag behandlad fråga förklarat, att han icke kan understödja företag, som icke'blifvit af K. M. föreslagna; men flere andre ledamöter, som till en början uttalat enahanda åsigt, hafva dock, på ett såsom mig synes beröinvärdt sått sedermera underordnat dessa sina åsigter den princip, sorn af R. o. Ad. blifvit följd, nemi. att pröfva de ifrågasatta anslagens behöflighet utur inre grunder, och oafsedt från hvad håll de blifvit äskade; allt nog, alt de i grundlagsenlig ordning blifvit föreslagna, och af Ståndet opartiskt pröfvade. jag hoppas således, att ehvad invändning numera i detta afseende än må komma att anföras, sådant icke skall förhindra R. o. Ad. från att bifalla Betänk., så vida dess innehåll, såsom jag hoppas, pröfvas vara af vigt och gagnelighet för det allmänna. Hr Printzensköld: Jag (ror ej att någon af de R. o. Ad:s ledamöter, som yttrat sig i frågan, har beshidt den möjliga nyttan för orten af ifrägavar:de anslag, men de som ansett anslaget icke böra beviljas, hafva gjort det på den grund, att frågan icke varit så utredd, att R. St. nu borde, för att uprepa ett ord, som förut år begagnadt i denna fråga, fastlåsa 100,000 R:dr b:ko, innan man ännu vet om företaget verkligen kan komma till stånd. Väl har Frih.
Våra sträfvanden kunna endast afse, att förebygga en sådan insmuggling till Sverige; och jag kan icke en gång tänka mig möjligheten af, att här skulle kunna tagas några mått och steg, för att underlätta tillfällen att kringgå en grannstats lagar. En hvar bör finna att ett sådant förfaringssätt vore en lagstiftare ovärdigt. Jag vill äfven fritaga Danmarks lagstiftare från afsigten att påräkna smuggling för sin export af bränvin till Sverige, ehuru vil koren för drawback i Danmark icke äro egnade att förekomma denna insmuggling. Ytterligare säger Utsk:t, att äfven om utförseln af bränvin från Sverige skulle kunna, genom medgifvanden af drawback, befordras, skulle dock, efter Utskits förmenande, icke häruti för landet i allmänhet eller för Svenska jordbruket i synnerhet ligga nå gon så stor ekonomisk fördel, att densamma upvägde den i moraliskt hänseende svåra skada, hvilken genom den föreslagna lagstiftningen skulle drabba landet. Man har nemi., anför Utsk:t, under sista riksdagarne alltjemnt fortgått på den banan att i möjligaste måtto inskränka bränvinsbränningen och sålunda sökt motarheta superiet; och om man nu skulle bl ifva förledd af hoppet om export till en öfverproduktion af bränvin, men den påräknade exporten icke lyckades, så måste detta bränvin stadna i landet och der konsumeras. — Jag anser detta resonnemang ur flera synpunkter oriktigt. En sådan tillfällig öfverproduktion kan ju företrädesvis nu, under närvide förhållanden, inträffa. Det är icke tillgången på bränvin—och »tillgång pä dyr vara tryter aldrig» —utan ett lågt pris, som lockar till öfverdrifven konsumtion. Ofverproduktionen saknar nu all annan débouché, än att till sjunkande pris utmänglas i landet. Kunde bränvinet exporteras, borde priset derå aldrig kunna sjunka så lågt, som nu kan inträffa; men export åter är omöjlig med mindre än att tillverkningsafgiften godtgöres exportörerna. Bättre är det väl också att man för ut varan, än att H. VIII. n 354 Deri 28 Juli. man sjelf super upp (len; men, frågar man, år det val troligt, att man skall kunna på loflig våg exportera denna vara från vårt. land.
Sjelfva saken har i allt fall för mycken vigt för att lättsinnigt öfvcrgifvas efter första försöket, och hvar och en, hvars yrke eller industrie fordrar en allt mera utvidgad rörelse och sätter honom i gemenskap med allt flera orter och personer, kan ej annat än betragta, en på detta sätt, åstadkommen säkrare och beqvämligare communication, såsom ett bland de nödvändiga vilkor för vårt lands förkofran och för dess industriella och cominerciella utveckling. Det är af sådan grund som jag icke drager i betänkande, att äfven i detta ämne pröfva Ridderskapets och Adelns tålamod genom framställning af mina tankar och åsigter. Det är en tanke sorn vittnar örn föga upplysning att bristen på produeter gör communicationens utvidgande öfverflödigt, till dess man afhjelpt denna brist, eller, med andra ord, att man först måste hafva tillgång på en mängd produeter, innan man vänder sin Den 28 Felruarii. 797 omtanka, på utvägarna att öfverflytta dessa producter från ett ställe till ett annat. Det är tvärtom communicationens möjlighet och lätthet sorn i allmänhet uppmuntra till production. Sverige är nu fattigt, men det har i sitt sköte en mängd oanvända naturalster och obegagnade kunskaper, som genom förökad communication, lätt nog skulle göra det rikt Det är hvarken clm. lien eller krajier för produetionen sorn fattas oss: det ar hog och uppmuntrande anledningar att producera, det är bristen på allmänt spridda kunskaper i detta hänseende. Denna reflexion borde ensam v?ra tillräcklig, att tillintetgöra all liknöjdhet i afseende på utvägarne till en förökad communication inom vårt land. Fostvagns-inrättningen, en aF de förnämsta utvägar till en förökad communication, rörelse och industrie, är derföre värd den stör-; sta uppmärksamhet.
Jag hemställer af denna orsak, att öfver hela Riket mätte vid - Den 20 Mars f. m. 4>9 tagas enahanda ordning , som för närvar, uti Stockholms stad, eller alt debetsedlarna utfärdas och tillställas de skattskyldiga inom viss kort tid (fler del taxeringarne blifvit verkställde., på det de skattskylldige derigenom må, utan för stort besvär, erhålla upplysning om hvad dem blifvit påfördt och kunna deruti söka rättelse, om de det åslunda ; hvarefter de förändringar, hvilka kunna uppkomma i följd af Profnings-corniteens beslut, iakttagas medelst afkortning ellet' ytterligare debitering. Remitterades till Statssamt Bevilln.Utskotten. 7. Om livad uti föregående punkter blifvit föreslaget skulle godkännas, och debiteringen således kunde verkställas förrän enligt nu gällande stadganden, Liefve deraf en följd, att i detta hänseende intet hinder mötte för uppbördens tidigare företagande. Härvid förekommer derföre endast att tillse, om och hvad förändring i denna del kan vara lämplig och mest passande för de skattskyldiga. Den nuvar. uppbördstiden har blifvit bestämd, med afseende derå, att ägare och innehafvare af jord skulle erhålla nödigt rådrum alt försälja sina produeter, eller uti bergslagerna genom kolning och körslor bereda sig tillgång till utskyhlernas erläggande. Berörde tid medför dock den olägenhet, att allt s. k. arbetsfolk, eller sådane som emot daglön arbeta hos andra, då i allmänhet saknar arbetsförtjenst, och således har svårt att förvärfva sitt uppehälle, än mindre utgöra sina utskylder, då dessa deremot, utfordrade annan tid på året, vida lättare skulle kunna gäldas, hvarjemte en mängd personer bortflyttat ifrån de ställen, der de blifvit skattskrifne. I städerna är ock samma uppbördslermin äfven för andra personer i allmänhet obeqväm, emedan handel och rörelse då lill stor del ligga nere, samt liqvider för det föregående året då skola uppgöras.
här nere vid mina fötter och jag tog honom om haldet var en riktig reformator och inte en så'n der charlatan som du var i lifvet! STATYEN. SKAMP. Staty! Jo vackert! Nej han fick stå staty sjelf sen med mina båda armar. (Halsjernen skramla.) Ser du, Ah prat, du skulle veta skäms! min sida. Jag skulle det, men jag har alltid rättvisan på (Svänger riset.) STATYEN. SKAMP. Hvad hade han för specialitet då? Jo han var reformator i gatläggning. Pest och pultroner! Han fuskar SKAMP. STATYEN. således i mitt fack. (Stöter med jungfrun.) och du skulle aldrig stå der du står, om du inte varit svärfar åt borgmästaren! Nej, han gör med besked hvad du fuskade i, med att stenlägga gatorna? Var det inte jag, som genomförde den nya idén SKAMP. STATYEN. hur gjorde du? I stället för att man förut fick sätta Jo, det gjorde du, men idén var inte ny! Och sina fötter i mjuka sanden, får man nu balansera på spetsiga och kullriga stenknallar, som förstöra både fötter och skodon, utom på den gatan, som ledde från ditt hus och till källaren, för der lät du lägga en spång med flatstenar! STATYEN. nen göra om hvad jag har gjort! Och nu vill den här reformatorn eller charlataSKAMP. alla gatorna med borgmästarstenar, så att alla få det lika bra! STATYEN. SKAMP. Han vill rifva upp hvad du har lagt och lägga Jaså, det är en rabulist! du hade vagnmakaren, skomakaren, liktornsoperatören och borgmästaren med dig och derför lyckades du! STATYEN. Ja, det är det, och han har icke parti för sig; mitt verk skall folket kasta efter honom, och ve honom, om han rör vid mitt minne! Han skall akta sig! Hvarje sten han bryter ur skälm! Mins du hur det gick till för dig att bli en Vi ska' hoppas, att han afslöjar dig, din gamle SKAMP. sådan der stor man efter din död.
Och emedan det vore obetridligt, att ju "längre tid efter ett brotts föröfvande förflutit, desto tjoc"kare vore det mörker, hvarmed gerningen och dess särskilda omständigheter omgifvas; så skulle, om ingen gräns ftin - 3o8 D cn 2a A pi il. ”nes för anklagelser, stor svårighet uppkomma, än för brottslighetens, än för oskuldens bevisning, och derigenom en ”så stor ovisshet om brottet, att den äfven genom den er"farnaste domares mest ihärdiga möda näppeligen kunde öf”vervinnas. Derigenom skulle för den vederstyggliga och ”afskyvärda angifvarehopen, hvilken helst fiskar i grumligt ”vatten och sorgfälligt flyr dagsljuset, öppnas en bred väg, ”att genom falska anklagelser och di k tade skäl, som åtminstone lemna skuggor efter sig , oroa och kringgå hederliga ”menniskor, hvilka svårligen undgå att vara föremål för de ”dåliges hat. Häraf skulle oundvikligen följa, att domslo”larne, utan nytta för det allmänna, blefve belastade med ”långt utdragna ransakningar om tvetydiga brottmål; men ”att grundligen förekomma alla dessa, och de dermed i sara"manhang stående olägenheter, vore prasscriplion det enda ”och verksammaste medel, och derjemte så beskaffad!, att om ”det med klokhet användes, Statens säkerhet ofelbart dervid '"kunde vara skyddad och fredad.” Alla skälen för den criminella prsescriptionen gå således ut på att inskränka rättigheten att få undersökning, om någon är skyldig lill eli brott. Man har icke ett enda gällande skäl att påstå straffrihet, så framt der skall ransakas om brottet; emedan prsescriptionens ändamål då är förfeladt. Frihet från böter och skadeersättning är den verkan en lagligen bevist prsescription medför. Så bör K. förordn. den 20 Jan. 1779 förstås. Den sager: ”sker t het (instämningen) "ej inora tvänne år, håfve sedan ingen rätt öfver den för"menta förbrytelsen klaga.” Den säger ej: vare sedan från straff för förbrytelsen fri.