Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts nådiga Proposition, angående uteslutande ur kronans jordeböcker och räkenskaper, dels af fisken, som åtfölja vissa hemman, dels af sådane till utarrenderande afsedde Kronofisken, å hvilka, vid förnyade auktioner, arrende-anbud icke kunnat erhållas. 2:o dito dito, i anledning af nya Trollhätte-kanal-Bolags-Direktions underdåniga ansökning att få till skatte lösa gamla slussen vid Lilla Edet med tillhörande område. 3:o dito dito, angående utbyte af indragna Fjerdingsmans-bostället Mylinge mot Klockare-bostället Klintorp i Östergöthlands Län. 4:o dito dito, angående 10 års förlängning af det åt nämndemannen Johan Fred rik Jonsson upplåtne arrende af Motala Kungsfiske och Mjölqvarn i Östergöthlands län. 5:o dito dito, i anledning af Byggnads-kommittéens i Wexiö underdåniga ansök ning om rättighet, att få disponera 7500 rdr af det nämnde Stad år 1843 beviljade byggnadslån, ehuru de föreskrifna vilkoren icke kunnat i allo uppfyllas. 6:o dito dito, angående rättighet för föredraganden af magasinsärenden uti Stats kontoret, förste Hof-Intendenten P. G. Welin samt t. f. Kamererare!] i alimänna magasins-kontoret J. F. Miillern och Bokhållaren J. Bille, att efter upphunnen pensions-ålder, erhålla pension å Rikets allmänna indragningsstat, till belopp, motsvarande deras innehafvande löner. 7:o Kongl. Maj:ts nådiga proposition, i anledning af arrendatorn A. Söderholtz’s underdåniga ansökning om godtgörelse för en vid hans tillträde till arrendet af Kungsbergs kungsgård befunnen husrötebrist. 20 Prot.-Utdrag den 7 December 1850. 8:o dito dito, angående eftergift till förmån för fattigvården i Norrtelje af kro nans rätt till dana-arf efter Enkan B. H. Sandelin.
Föredrogs a nyo Stats-Utskottets den i?:dr Mars pa bordel lagde Memorial, rörande indragning af de Klubbar och Tafflar som under förra och denna Riksdag wanligtwis hafwa hållits pa Statens bekostnad. Herr d>ior6cn stolpe, Austers, upläste til 1'rotocollet följande: Genom nu upläste Statsutskottets Betänkande, har förmodeligen en och hwar af Nidderffapet och Adeln funnit, der ^ min den i8 sistl. Januarii gjorda Corion icke är^ af den ringa beskaffenhet, som den torde hända dä ansags. Med bäve häpnad och en flags grämelse har nu Riksens Ständer och en stor del af Allmänheten fatt nagra upplysningar om de redan fran Stats-(^olNoiiLt m-assiAnsraclL sa ganska bekydeliga Summor til bestridande af de flera sa högst onyrtige och nästan skadelige ändamål som ifrågavarande Klubbar och Tafflar upftukat; och hwem af vfi är icke ledsen ar finna uri samma Räkning upkagen, at Ridderskapels och Adelns Klubb redan kostat Staten den grufweliga Lummmi, nemligen öfwer 4000 R:d. bLnco, samt at anledning ar, der än fordras manga hundrade R:d. at godtgöra flere ospeLiticerLäe Utgifter. Det Hade warit ön - 1264 Den 29 Mars» steligt, om Stats-Utskottet uti sit Betänkande funnit för godt, at för framtiden helt och hållet af» rada dylika Klubbars fortfarande för aila fyra Standen, och i stallet tilstyrkt en enda, pä sätt jag haft aran förut förestå, hwilket förmodeligen mer stulle bidraga til all stags enighet Scänden emellan och förena meningarne uti förekommande arender.
Majlis i dag ankomna Nådiga Skrifvelse, 0111 rättighet för hemmans-egare på Gottland, alt få erlägga penningelösen för deras ränte-tjära, och angående upphörande af de på Öland utgående så kallade Borgholms Garnisons Service-medel. Trot. D/J7Föredrogos ånyo Bevillnings-Utskottets, sedan den 6:te i denna månad på bordet hvilande, följande Utiåtandeii: N:o 3o, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 21, angående förehafd granskning af Post-Taxorne för inrikes brefvexlingen. Ståndet vidblef sitt redan fattade beslut, och lade Utlåtandet AT.'0 3o till handlingarne; N:o 3r, nå grund af gjord anmärkning vid Betänkandet, N:o 25, i anledning af "Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående fortfarande lindring och befrielse i afseende på bevillningen för staden Borås; Lades till handlingarne; N:o 3a, om serskild aflöning för den person, som, under en Cancellists sjukdoms-förfall, kommer att förrätta hans tjenst; Aisiogs; Och N:o 33, i anledning af Ridderskapets och Adelns återremiss af Memorialet, N:o 24, rörande anmärkningar emot Betänkandet, N:o 4. angående den af Herr Friherre Sprengtporten och Herr af Robsahm hos Högloflige Ridderskapet och Adeln väckta fråga, om fastställandet af en viss accis—algdt å bränvin, som till Stockholm och Rikets stöiie städer införes; Lades till handlingarne, S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, till Rikets Ständer, angående medel för undsättningar vid inträffande svårare missväxter.. Från Hö glo fl. Ridderskapet och Ådel it, S. D* Remitterades till Stats Utskottet: Kongl.
Klinkowström gjort vid det med Hr George Burge uprättade kontrakt. Hr Frilnn tyckes frukta, att i fall den garanti, som StatsUtsk. förordar, skulle beviljas af Ständma, skulle det stå i Hr Burgens förmåga att bryta det med honom uprättade kontrakt. Så vidt jag kan upfatta betänk. uttryckes deri just, att garanti af 5 proc., hvaraf 4 beräknas såsom ränta och återstoden som kapital-afbetalning, å den beräknade anläggningskostnaden fem mill., till bolaget skall gifvas. Jag kan deraf icke linna någon anledn. för Hr Burge att bryta kontraktet, dä Utsk:s förslag tvertom är öfverenrslämmande med ordalydelsen deraf. Jag tror således, att man icke behöfver hysa någon farhåga i den delen. Serskilt vill jag nämna, att det icke varit lätt att tillvägabringa eli sådant kontrakt. Vanligtvis har vid slika kontrakters upgörande det tillgått så, alt man först erhållit garantien, och med densamma i banden, har man sedan sökt den person, som velat åtaga sig att bygga vägen och öfvertaga den del af aktierna, som icke blifvit tecknad i det land, der aktieteckningen försiggått. Här har varit ett motsatt förhållande, och jag tror, att man snarare borde bålla mig räkning för det sätt, hvarpå jag utfört delta, än att dervid finna anledmr till anmärkmr. Jag får vördsamt yrka bifall å StatsUtsk:s betänk. Hr Prytz, Lars Adolph: Ehuru önskligt del bade varit att StatsUtsk. bade framlagt ett betäok. i detta ämne mera utveckladt och mera grundacll på noggranna beräkningar än som nu är fallet, äfvensom att någon längre tid varit hvar och en förunnad lill alt fatta sitt beslut i ett så vigtig!, på fäderneslandets alla industriella intressen så djupt ingripande ämne, bar jag 448 Den 27 Augusti e. m. dock varit nödsakad, alt på de uplysningar jag kunnat förskaffa mig oell inom den korta liden af ett dygn grumla mill beslut i frågan.
Fy f .. det vore som att stå som en hund, fastläster i en hundbo. Nej, hellre hvad som helst, men Lena tog jag aldrig. Så här samtalade de båda unga drängarne tills långt fram på aftonen, och när de andra slutligen gingo in åt köket för att äta qvällsvard, sade Gunnar sig ej må bra, utan stannade qvar i drängstugan. – Ja, ja din skälm! – sade då någon af de andra drängarne. – Vi begriper ’et nog, du har fått sådan en dugtig traktat i dag af Lena och de andre tösera, att du orkar ej med gröten. Men på detta svarade Gunnar intet, och Bengt sade heller icke något, men gick likväl in och åt gröt, och fann då tillfälle att kalla Lena, som var tillstädes, både för en mara och en gammal sädesharpa, och ett otäckelsestycke, hvaremot Lena fann tillfälle att kalla Bengt för en hundvalp och en galgfogel, samt slutligen att i vredesmod slå honom en dugtig örfil, och derefter springa sin väg, in åt herrskapsrummen, der hon visste sig vara i säkerhet, i sin egenskap af huspiga. De få öfriga dagarne af veckan framflöto under trägna arbeten, och Gunnar gick nedslagen och med sänkt blick hela tiden, och Bengt fortfor med sina råd, att han bara skulle neka och «ideligen neka», såsom det allrabästa medlet att komma «ifrån ’et alltihop». Men när söndagen kom, då öfverföll det Gunnar en kall rysning, och gick lika som ett stygn genom bröstet, då han fick befallning att gå upp till patron på hans rum, emedan «han ville tala vid Gunnar».
Af hans ansigte syntes ej mera än ett par sirligt snodda mustacher, en fint böjd näsa och pincenez med guldbågar. Mannen hade en reslig, välbygd gestalt och gjorde, trots mörkret, intrycket af en rik eller förnäm man. Den andre var en hederlig borgare, en af stadens fabrikörer. De voro icke i hvarandras sällskap. Främlingen hade gått en stund af och an på gatan, då den andre kom. Fabrikören, som synbarligen nyss lemnat ett gladt lag, råkade i mörkret vid förbipasserandet gifva främlingen en lindrig knuff. Denne lät höra en svordom och mumlade något om druckna karlar. Fabrikören blef smått stött och ämnade just svara, då i detsamma bådas hela uppmärksamhet togs i anspråk af en plötslig och öfverraskande händelse. I kyrktornet slog klockan half två och omedelbart derpå hördes inifrån fabriken ett skott följdt af en ljusstråle, som blixtsnabbt sköt ut ur ett af bottenvåningens fönster. De båda iakttagarne af den lika hastiga som oväntade företeelsen studsade och vände sig ofrivilligt mot hvarandra. Främlingen var emellertid den, som först hemtade sig från öfverraskningen. – Fabriken brinner! utropade han. Det hemska ropet var sant. Ljusstrålen följdes af rök och brandlukt medan bottenvåningen upplystes af eldskenet. Nu blef det lif i den lilla fabrikören. – Väck folket i gården! ropade han åt främlingen. Sjelf rusade han så fort han kunde Wallongatan framåt under oupphörliga rop att elden var lös. Främlingen stod stilla ett par sekunder med blickarne fästade på elden, som hastigt spred sig i bottenvåningen. Den strök fram utefter det oljedränkta golfvet, klättrade öfver arbetsbord och bänkar, följde drifremmarne till de andra våningarne, ringlade sig kring axelledningarne och fick alltjemt ny näring i de oljekoppar och trasselsuddar den mötte på sin väg. Den okände ryste då han såg huru svindlande fort det lössläppta elementet utbredde sig. Blott ett par sekunder hade behöfts för att förvandla hela bottenvåningen till ett eldhaf, der ingenting numera kunde räddas.
Be tänk ian elen. fullbordan, — funnit godt att, uti afbiten skrifvelse till Kongl. Commerce-Collegium af den i4 Junii 1822 i Nåder förklara, att framlidne Presidenten Friherre Edelcrantsks arfvingar må tillgodonjuta ifrågavaranda Lån intill dess den för delsamrnas återbetalande fastställde tid tilländalöper, så vida de inom två år, räknade ifrån d. 1 Julii 1822, sätta Fabriken för Linspånad och Linneväfnad. i det skick, att machineriet för spånaden hålles i jenni gang oell att Linneväfnad.er på Fabriken jemt tillverkas af garn, spunnet med machineriet, hvarvid dock bör iakttagas, att i fall desse vilkor, öfver hvilkas uppfyllande Kongl. Commerce-Collegium eger att bålla behörig tillsyn, icke vederbörligen fullgöras, merberörde Lån, med upplupen ränta, skall efter de arne årens förlopp genast tili fullo inbetalas.
Lee i Elfsborgs län samt den ofvannämnda Kinda kanalen eller sammanbindningen af Kinda båtled med sjön Roxen, Det statsbidrag Kongl. Maj:t behagat föreslå Rikets Ständer för dessa båda arbeten är dock så ringa, åtminstone hvad angår anläggningen af Kinda kanal, att all tanke på detta arbetes utförande måste öfvergifvas, derest icke Rikets Ständer skulle behaga på ett mera verksamt sätt understödja detsamma. Kongl. Maj:t har nemligen, på sätt den nådiga Propositionen, pag. 53, innehåller, endast alternativt föreslagit, att derest icke vederbörande inom 1863 års utgång i behörig ordning afslutat kontrakt om utförande af arbetet för segelleden emellan Hattefura och sjön stora Lee, den för detta arbete under denna statsregleringsperiod afsedda lånesumma af 450,000 R:dr skulle få användas såsom lån för utförande af Kinda kanal, derför arbetskostnaden syntes påkalla statsbidragets fördelande på två statsregleringsperioder. Granskar man närmare innehållet af Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga Proposition, så kan man dervid icke undgå att finna, att de på sjette Hufvudtiteln föreslagna statsbidrag till produktiva arbeten äro ytterst knappt tilltagna. Yäl är det lätt att inse att, då Staten i så många andra rigtningar tarfvar stora anslagssummor, tillgångarne måste blifva hårdt anlitade; men då man af ifrågavarande nådiga Proposition derjemte inhemtar, att Rikets Ständers Bank eger ett behållet öfverskott af icke mindre än 6 millioner R:dr, hvilket icke tagits i beräkning för de uti den nådiga Propositionen föreslagna statsutgifter, torde man kunna hysa den säkra förhoppning, att tillgångar skola kunna beredas äfven för andra produktiva arbeten, än anläggningen af Statens jernvägar, hvilka, enligt hvad föregående Rikets Ständer antagit, förnämligast böra byggas med upplånta medel, så att icke ensamt samtiden får vidkännas kostnaden för deras utförande. Jag vågar ock föreställa mig att, så vida jernvägarne skola erhålla tillräcklig trafik, måste landet samtidigt upparbetas, äfven i andra orter än dem, der jernvägarne blifva förlagde.
betänkande, bif af Presteståndet, s, 875, återrem. af Borgareståndet, s. 87G, bif. af Bondeståndet, s. 881. återrem. af Adeln, s. 900, Återremisserne besvarade i Stats, och EkonomiUt. skottens förenade betänkande, - bif. af Adeln, lil. s. 117. af Presteståndet, III. s. 1*3. af Bondeståndet, lil. s. 139. af Borgareståndet, III. s. 160. ■» om, för inomskärs seglande Fartyg. Stats. och EkonomiUtskottens betänkande, bif. af Pre steståndet, lil. s. 307. af Bondeståndet, III. s. 310. återremit. af Adeln, lil. s. 313,. af Bojgar,eståadet, III. s. 350., 'Ytterligare Utlåtande, bif. af Adelil, lil. Si 412. afsh af Presteståndet, III. s. 418. bif. af Borgaréstån. det, III. s. 424. af Bondeståndet, III. s. 443. Lotteri, om fast egendoms försäljning å. Lagoch E. koriomiUtskoftens betänkande, återremit. af Adeln, t1 s. 1158. af Borgareståndet, s. 1185.
Det var betänkligt, eller åtminstone vore det, i fall Klara församlings kyrkbok för 1824 icke befriade öfver-intendenten för den svåra beskyllningen, och Stockholms gymnasii inskrifningsbok hösttermin 1838 samt Stockholms nations i Upsala matrikel vårtermin 1842 — detta hvad födelseorten vidkommer — och Svea hofrätts diarier, slägt-och vänskapsförbindelser och verksamhet inom Stockholms samhälle, ända till en ålder af tretiofem år — detta hvad hufvudstadsvanor angår. Jag tror, att vi kunna frikänna öfverintendenten Westin från att vara göteborgare. Mår vår konst bättre för det? Frågan är svår att besvara. Under de månader den nya teaterstyrelsen varit i verksamhet och fått i fred och ro från klander och kinkiga anspråk, om också icke från hotande lågor, arbeta, på de kungliga scenernas konstenliga utveckling, har väl något godt kunnat uträttas. Det hoppas teaterns vännerr hvarför de också göra allt för att uriderhjelpa styrelsens bemödanden. Då denna styrelse påbjuder, att höga för-köpspris skola införas, låta teater vännerna undslippa sig ett sakta knot, men de ställa sig påbudet likväl till efterrättelse och ställa sig sjelfva till och med i kö redan kl. 9 på morgonen, för att få betala en krona mer än på eftermiddagen. “ De höga förköpsprisen hafva väckt allmänt ogillande / sade några klanderlystna, och det stod äfven att läsa i en tidning, men det allmänna ogillandet var icke värre, än att dess förkunnare villigt underkastade sig den drygare utgiften för att derigenom trygga sitt inträde i teatersalongen * och nu mera hör man ingen enda klaga öfver téaterstyrel* sens tilltag, ett tilltag som inbragt icke så litet i kassan och derigenom visat sig vara en ganska klok finansåtgärd, * Hade biljettprisen i allmänhet och på förut känd väg stegrats, skulle détta hafva väckt en riktig storm af ogillande och varit för teatern ganska farligt. Nu har teaterstyrelsen genom den lindrigare åtgärden, en förklädd prisstegring, vunnit mycket mera, och knotet, som aldrig var synnerligt «starkt, har redan alldeles förstummats. Kan man då icke utropa: hvilken lycklig kungl. teaterdirektör!
Och vill jag dessutom föreslå, att lös hund älven må förljudas att uppehålla sig i ängar och på gärden; likasom att katt, som anträffas på gärden och i ängar, saklöst må få dödas. § 19- Hvad de föreslagna premierna vidkommer, anser jag all de för lo borde kunna nedsättas till 15 rdr rmt, då skinnen af lo betala sig väl, och jagten efter dessa djur sällan eller aldrig bör slå fel. § 22. I likhet med 17:de §:n anser jag nödigt att npptagaren af hundar hlifver tillerkänd ersättning för den tid, han måste föda dem, samt befrias från ansvar och ersättning, om en upptagen hund, intill dess domstol sig utlåtit, utan upptagarens förvållande skulle dö. De af mig här afgifna anmärkningar och tillägg anhåller jag vördsamt må få åtfölja den Nåd. Proposm till det Utsk., som densamma kommer att behandla. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos II ö g 1 o f 1 i g e Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Aren 1840 ock 1841. Nittonde Häftet. STOCKHOLM. Hörbergska Boktryckeriet, 1841• r - >' \ i. -A Lördagen den 9 Januari 1841 • Plenum kl. 10 f. m. uslerades i prnt.utdr. för den 3o sistI. December, äfvensom prot.utdr. för åtskilliga dagar i sistl. December månad, angule R. o. x\d:s i anledn. af BeviIln.Utsk:s utlåt. N:o 3o fattade beslut. Hr Gyllenhaal, Carl Henr., uppläste följande: Sedan Bevilln.Utsk. frångått den i dess första betänk. N:o 2.1 antagna grundsats, att föl budssystemet definitivt borde upphöra, en grundsats, sorn comiterade för tulltaxans öfverseende velat göra gällande och K. M. i nåder godkänt, hafva äfven nu mera samtliga RiksSttn bit lii d t denna, i Utskts sednare betänk.
Orsaken, hvarföre jag nyttjat det bestämda uttryck, att till Kongl. Majtts förordnande måtte öfverlemnas, antingen serskilte Comiterade böra fortfara med Styrelsen af Saltpeterärenderne, eller densamma åt KrigsCollegium uppdragas, är den, att i begge fallen äro vi säkre, att revision af Saltpeter-Fondens förvaltning kommer att af Rikets Ständers Revisorer anställas. Men om en ny förvaltning för desse ärender organiseras, kunde det hända, att medlen undandrogos en sådan revision, och alt vi vid nästa Riksdag finga en tvist om rättigheten att anställa denna granskning. Friherre af Nordin3 Carl Johan: Såsom Ledamot af den Comité, som har sig uppdraget att utarbeta ett förslag lill ny organisation af KrigsCollegium, får jag upp - Den 28 April e. m. lysa, att Comiterade, till beredande af enhet i ärendernes förvaltning, föreslagit, att Styrelsen öfver Saltpeterärenderne b Riket äfvensom Eskilstuna GevärsFactori mätte uppdragas KrigsCollegium; hvaremot åtskilige nu dithörande Kameralärender skulle öfverflyttas till KammarCollegium; och att denna förändring icke kommer att föranleda någon tillökning i Embetsoch Tjenstemännens antal eller aflöning inom KrigsCollegium. I följd häraf förenar jag mig i Herr Hjertås anhållan om framställande af den proposition till Ridderskapet och Adeln, alt det må öfverlemnas till Kongl. Maj:t att efter föregången Nådig pröfning bestämma, huruvida Styrelsen öfver Saltpeterärenderne må fortfarande uppdragas serskilte Comiterade, eller till KrigsCollegium öfverflyttas. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedtj, Gustaf:
Jag får föra Hr Printzensköld till minnes, att vi på f. m. i dag i runda 4 eller fem timmar diskuterat frågan om sältet huru förevar:de betänk, skulle föredragas. Hvar och en hade då tillfälle att yttra sin mening och göra sina åsigter derom gällande. Jag hoppas derföre att ingen annan propos. må nu kunna ifrågakomma än på något af de yrkanden, som af någon ledamot utaf Ståndet på f. m. framställdes. I afseende på tolkningen af 54 § Riksd.Ordn., och den jemförelse emellan det nu inträffade fall, och det vid sisllidne riksd. timade, som så väl Hr von Hartmansdorff som Hr Printzensköld velat anställa, får jag erinra desse Hrr derom, att vid nämnde riksdag det beslut fattades, alt tulltaxan skulle punktvis föredragas på det sätt, att artme företogos uti en föreslagen viss ordning. Uti den nu af Hr Gr. o. Landtm, yttrade åsigt ligger ej någon motsägelse emot hvad dåvar. Landtm, tillkännagaf, lika litet som den då vidtagna åtgärd äger något med det nu inträffade förhållande jemförligt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag påminner mig mycket väl huru det med denna fråga tillgick vid sistlidne riksdag. Den SI Maj e. m. 239 R. o. Ad. beslöt först att det af Bevilln.Utsk. ang:de tullbevillnin gen då afgifne betänk, skulle punktvis föredragas. Sedermera beslöt Siandet att detta skulle så förstås, att föredragningen punktvis skedde med de art:r som funnos upptagna i en viss reservation, hvilken var bifogad Dtsk:s betänk. Det öfriga behandlades summariskt. Jag kan icke finna alt detta har något sammanhang med den fråga, som Hr Gr. o. Landtm, nu förklarat icke kunna upptagas, ty då yrkades just motsatsen af hvad nu är i fråga. Såsom jag vill påminna mig reserverade sig många af R. o. Ad:s dåvar. medlemmar emot ett sådant sätt, att behandla ärenderne, eller att förändra det en gång beslutade föredragningssättet.
Stats-Contoret, i afseende härå, framställt det förslag, att, i stället för den hittills verkställda centonal-innehållningen, löntagarne skulle påföras, i sammanhang med bevillning å lön, en emot centonalens belopp svarande förhöjd afgift, hvilken skulle till Riksgälds-Contoret ingå, einot det, alt Riksgälds-Conlorets bidrag till Stats-Verkets behof biel ve ökadt med medel till det anslag, sorn å Riks-Staten skulle uppför as, för att, såsom ersättning för centonal-medlen, komma vederbörande Verk och Cassör i behörig ordning till godo; anförande Kongl. Stats-Contoret vidare, att, genom vidtagandet af en så beskaffad förenklingsåtgärd, skulle vederbörande Embets-Verk, Äuctoriteter och redogörare befrias ifrån den, lika så oformliga, som, i förhållande till det ringa belopp centonal-medlen på det hela utgöra, besvärliga omsorg, att å hvarje aflöningsutgift afräkna, inne - Stats-TJtskotttts Utlåtande N.o 78. 5 hålla och serskildt redovisa en hundrade-del, hvilken derefter i sin ordning skall fördelas emellan olika Verk, då deremot uppbörden af den tili ersättning föreslagne afgiften kunde, utan serskildt besvär, verkställas i förening med debitering, indrifning och redovisning för Allmänna Be vi 11- ningen. Då Utskottet, till följd af verkställd beräkning och undersökning, hos sig stadgat den öfvertygelse, att, genom den föreslagna förändringen, minskning i inkomst icke är alt befara, får Utskottet, under åberopande i öfrigt af de utaf Kongl. Stats-Contoret andragne skäl, tillstyrka den nu å löner, arfvoden, m. m. utgående centonal-afgiftens öfverflyttande till och uttagande i sammanhang med allmänna Bevillningen.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att det finnes cn pröfningscomite för liela länet, hvilken det tillhör ali uppböja värdet derhän, att del kommer upp till minimitariffen, i händelse det möjligen skulle understiga densamma. Jag har derjemte några ord alt säga till svar å Hr Printzenskjölds yttrande, ehuru jag fruktar att framkalla alla de skäl, hvarmed Hr Printzenskjöld så rikt vet att möta sina motståndare. Hr Printzenskjöld bar yttrat, alt del icke finnes någon grund qvar, då man tager bort ordet rätta värdet, men Hr Printzenskjöld medgifver, att man icke bar rättat sig efter detta ord, medan det funnits i hevilla.förcrdn. Hvad kan del då skada, om man lager bort det. Slutligen har ett annat förslag blifvit framstäldt, nemi. alt insätta ordet tillbörliga i st. f. rättmätiga. Jag tror visserligen, att om mängden skulle så förslå ordet tillbörliga, som den värde talaren, så skulle detta ord ganska väl kunna användas, men mången föreställer sig, att med ordet tillbörliga menas detsamma som med rätta värdet, och dä vinnes icke någonting dermed. Jag kan således icke afstå från milt yrkande alt fä bort liela mellanmeningcn. Hr Rosenblad: Efter det beslut, som R. o. Ad. fattat rör:de 08 §, så står det i fullkomlig conseqvens att borttaga den menins, som Frih. Raab nämnt; men jag hemställer, om man icke ytterligare skulle vilja borttaga de andra missledningar, hvartill samma stadgande under 20 års tid varit orsaken; och dä numera min i ra i tariffen verkligen icke kan tjena till någon controll, utan tvertom åstadkommer olikheter, såsom jag förut nämnt, så tillstyrker jag alt hela 2 mom. i denna § mätte utgå och jemväl det åberopande, som i 70 § sker af minimitariffen, eller med ett ord sagdt: jag anhåller att minimitariffen helt och hållet måtte borttagas. Frih. Pa 1 m st jerna: