Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträdande den af Embelsoch Tjenstemäns samt Betjentes löner m. m. utgående bevillning, har, uti framställda motioner, blifvit yrkadi: hos Ridderskapet och Adeln af Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelm, Carl Axel, att Embetsoch Tjenstemäns arfvoden, löner och pensioner måtte befrias från bevillning; af Herr Rosenblad, att bevillningen å Embetsmäns löner m. m. efter 1851 års Bevillnings-Förordning må nedsättas till hälften af deri stadgade belopp eller procent; till stöd hvarför motionären anfört, att 1812 års Bevillnings-Förordning, hvars grundsatser med ringa undantag ännu äro gällande, afsett en lindring för deni allmänhet illa lönade Tjenstemannen, då den pålade hans lön högst tre procent bevillning, medan annan inkomst belädes med 5 procent, men att resultatet häraf blifvit högst olika mot det påräknade, enär Embetsmännen, hvilkas löneinkomster, med undantag för de fä, som hafva Sportler, kunna beräknas på runstycket, i verkligheten erlägga en mångdubbel bevillnings-procent emot den store Borgaren, hvilken obillighet ytterligare ökades der, såsom i Stockholm, de flesta kommunal-afgifler fördelas efter 2:dra Artikeln af Bevillningen; — äfvensom af Herr Hjerta, L. J., alt bevillningen af löne-inkomster för Embetsoch Tjenstemän med mindre än 1,000 R:drs inkomst måtte nedsättas till 2 procent af dessa inkomster; samt uti Borgare-Ståndet af Herr Schwan: 1) att bevillningen, enligt 2:dra Art. 2 §. af nu gällande Bevillnings-Förordning, af Embelsoch Tjenstemäns löner må minskas till en tredjedel af hvad uti den i nämnda §. uppställda larifen stadgas för löner intill 1,200 R:dr, samt för löner derutöfver nedsättas från 3 lill 1 procent; 2) att all bevillning på pensioner från Stats-verket må upphöra; för hvilka förslager motionären anfört såsom skäl, att bevillningen å Embelsoell Tjenstemäns löner ocb pensioner vore både obillig ocb principvidrig, emedan den innefattade ett återgäldande till slaten af de medel, staten sjelf anslagit till Embetsoch Tjenstemäns aflöning och pensionering, hvilken återbetalning tillika vore förenad med en utgift å statens sida lör uppbörden och kontrollen derå, som minskade statens inkomst, utan att gagna tjenstemännen, då det för dem vore lika, om ej mera fördelaktigt, derest staten direkte gjorde detta afdrag 6 Bevillnings-Ulskottets Betänkande, N:o 4. genom förminskning af lönerne, hvilka dock ingalunda vore för höga, så att de påkallade en sådan förminskning,
Alla dessa olägenheter undvikas, om man öfverlåter åt 12 * 180 Den 29 Mars f. m. kansli-Direktionerne detta bestyr till nästa riksdag. De hafva dä tillfälle att anskaffa tjenliga referenter, och de kunna då lättare öfverenskomma med vederbörande lidnings-redaktioner, om dem förunnas en längre tid. Jag vågar derföre fortsätta mitt yrkande om återremiss, på de grunder jag redan anfört. En värd talare, Hr Bråkenhjelm, med hvilken en annan ledamot sig förenat, har sagt att mitt förslag har skäl för sig, och alt man borde betrakta denna fråga, såsom rörande delta Stånd enskildt, och såsom sådan afgöras. Jag får fästa upmärksamheten derpå alt sådant svårligen låter sig formenligt verkställas, ty frågan är väckt i motionsväg, såsom en allmän, alla fyra Stånden rörande, fråga. Sådan bar den blifvit af Utsk. behandlad och till R. St:s pröfning öfverlemnad. Att nu, under form af en enskild, detta Stånd rörande, fråga, afgöra detta ämne, kan följaktligen icke öfverensstämma med formerna. Vill man nödvändigt vidtaga en sådan åtgärd, måste man först afslå betänk, och sedan väcka motion om sakens företagande, såsom en enskild, Ståndet rörande, fråga. Sedan härefter underl. Ridd.-Sekret., på förfrågan af Hr von Hartmansdorff, uplyst att någon underrättelse om i delta ämne af de öfrige RiksStm fattade beslut, ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, anförde Hr von Hartmansdorff: Då flere talare här yrkat åter remiss, vill jag icke bestrida den. Jag anhåller likväl att få fästa mig vid några talares yttranden, särdeles med afseende derpå, alt denna sak skulle anses för en, della Stånd särskildt rörande, fråga och såsom sådan afgöras. Komme nu delta betänk., att af Stånden gemensamt godkännas, så blefve följden, att utgiften för referenterna inginge i riksdagskostnaden och drabbade icke något Stånd särskildt. Om R. o. Ad. deremot afsöndrar sitt beslut från de öfriga St:ns, så måste Riddarh.-kassan vidkännas kostnaden.
Våra Brottmåls-Fagar hafva ock åt tiden för dess undergående gifvit en utsträckning, som icke blott kan förvandla det till en tortur, hvaraf följder för lifstiden kunna uppkomma i afseende på den brottsliges helsa, utan ock till det grymmaste och onaturligaste af alla dödsstraff. Fråga torde således kunna uppstå, om icke användningen af detta straff bör i en ny Brottmåls - lagstiftning alldeles försvinna. Afsigten med denna korrta framsällning af de olägenheter , - som åtfölja våra nu brukliga . bestraffningssätt, har varit, att ådagalägga nödvändigheten, att, med deras bibehållande, i de fall, der de enligt sin natur kunna och böra äga tillämpning, antaga andra för de händelser, då de förres användande skulle motarbeta ändamålet af allt straff, hindra den brottsliges förbättring och kränka menskligheten i det dyrbaraste och det heligaste hon öfverlernnat åt Samhälls-magtens skydd. Europas upplystaste och mägtigaste nationer hafva , i afseende på förbättrade straffanstalter, föregått med efterdöme^, som inom vårt Fädernesland hittills vunnit mera uppmärksamhet än efterföljd. De hafva gehom användandet af Fängelse-, Arbetsoch Corrections-straff hyllat tidens 54 Den 5 Maj. tidens anda, och, genom inskränkandet af kropps, straffen till fall af den högsta brottslighet, bemödat sig att aflägsna det barbari, som vållat deras uppkomst. Det är icke här stället att bevisa de många företräden de nyare bestraffningssätten äga framför de äldre. All öfverträdelse af Lag är en kränkning af en annans frihet, och med detsamma ett missbruk af den brottsliges egen. Den naturliga följdan af ett sådant missbruk är, att den brottsliges . ihet för längre eller kortare tid inskränkes, med ett ord: Fängelsestraff. Genom detta är Samhällets säkerhet tryggad och den brottslige icke vanärad. Afskilld fran verlden, omgifves han icke af förströelser, som qväfva känslan af inre förebråelser och förjaga den bittra hugkomsten af det förflutna.
I afseende på tredje punkten i Utskottets förslag, hade Ridderskapet och Adeln beslutat, att Juryinrättning må bibehållas; Preste-Ståndet, att Tryckfrihetsmål icke skola öfverlemnas åt Kämnerseller Rådstu Pvu-Rätter, för afdömande i vanlig ordning, utan ConstitutionsUtskottet anmodas, att till Riks-Stånden inkomma med förslag till en förbättrad organisation af jury-inrättningen; Borgare-Ståndet, att Ståndet väl ansåg jury skola fortfara att vara laga domstol i tryckfrihetsmål, men anmodade Constitutions-Utskotlet att uppgöra förslag till en annan organisation deraf; samt Bonde-Ståndet, alt jury-inrättningen må bibehållas med sådan förändring, att den organiseras efter hemtade grunder från det förslag, Lag-Comiteen afgifvit, rörande inrättandet af jury i brottmål, samt JJih, till fl. St. Trot. i834 och 1835. 9 Sami. v.dra Bandet 3. 4 :de Häftet, 18 Pr o t. Ucdr. d. 12 Febr. l#35- att, så framt detta förslag icke blefve Rikets Ständers gemensamma Utlåtande, nu varande jury-inrättningen komme att qvarblifva, med endast den ändring i 4 morn. af 5 §. i Tryck friiiets—lagen, att den deri stadgade fråga, sorn af jury bör besvaras, skulle erhålla sådan lydelse: ”Ar skrif ten brottslig efter Tryckfrihets-lagen?” äfvensom att i följd häraf domstol tillkomme straffbestämmelsens utsättande efter Lag, i fall jury anser skriften brottslig. Då således alla 4 Riks-Stånden beslutat, att tryckfrihetsmål fortfarande skola behandlas af jury, fann Ridderskapet och Adeln, ait så väl Utskottets i 3, punkten framställda förslag, sorn de deraf hufvudsakligen beroende, under Litt. A^ och B„, afgifne förslag lill tillägg i 5 §. Tryckfrihets-Förordningen mäste förfalla.
Lagerbjelke begärt ordet samt förklarat, att, till följd af R. o. Ad:ns nyss fattade beslut, hans förslag till 2:dra momds lydelse hade förfallit, framstäldes propos. på bifall till 2:dra mom:t, och då dervid svarades flere ja jemte några nej, förklarades ja haft öfvervigten. § 42 enligt Ltskds förslag. Tillkännagafs vara antagen af MedStin och bifölls. § 43. Tillkännagafs att PresteSt:t bifallit §:n, samt att BorgareStit godkännt densamma med uteslutande af orden: »och beslut.» Gr. Sparre: Jag inser icke hvarföre man skulle förvägra kyrkoherdarne att deltaga i kommunalnämndens beslut. Till de ärenden, nämnden har att handlägga, höra äfven frågor om fattigvården, och i sådane frågor bör väl kyrkoherden hafva rättighet att upträda såsom målsman för de fattige. Jag vågar således anhålla, det R. o. Ad., med afslag å BorgareSt:ts inbjudning, ville antaga komiterades förslag. Gr. Lagerbjelke: För min del tror jag också att det 8r ganska riktigt att kyrkoherden får deltaga såväl i kommunalstämmans förhandlingar som beslut, just af det skäl att åtskilliga frågor, som utgöra föremål för kommunalnämndens behandling, ligga kyrkoherden ganska nära. För öfrigt skulle jag vilja i redaktionen föreslå den förändring att, då det enl. komiterades förslag heter: »Kyrkoherden eller den hans ställe företräder», det borde i stället stå »kyrkoherden eller den hans embete förvaltar», emedan man, såsom det nu lyder, skulle kunna tolka orden så som kyrkoherden egde i sitt ställe, på grund af fullmakt, skicka sin Adjunkt. Hr Hjärne: För min del får jag anhålla att R. o. Ad. ej fäster afs:de vid BorgareSt:ts beslut i denna g, utan att komiterades förslag oförändrad t antages. Hr von Ehrenheim: För min del kan jag icke inse, hvar till den af Gr. Lagerbjelke föreslagna redaktionsförändringen tjenar, ty komiterades förslag innefattar icke någon tvetydighet, hvarföre jag äfven anhåller om bifall dertill oförändradt.
Ehuru bland de till Kongl. Maj:t af Kammar-Collegium och StatsContoret sålunda insända uppgifter saknas fullständig upplysning om de anslag, Barnskolorna i Riket af Staten innehafva, vill Kongl. Majrt dessa uppgifter, i det skick de nu befinnas, till Rikets Ständers Stats-Utskott härjemte i Nåder öfverlemna, men har tillika anbefallt Kammar-Collegium och Stats-Contoret att från vederbörande infordra och underdånigst insända uppgift å de från Stats-Verket utgående bidrag till Barnskolorna, för att kunna Rikets Ständer, vid nästkommande Riksmöte, meddelas. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständers Stals-Utskott, med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Gifven sorn ofvan. CARL JOHAN. Aug. von Hartmansdorff'. i Kongl. Majlis Nåd. Skrifvelse N.-o 7S. Utdrag af Protocollet, hållet inför Kongl. Maj:t i Stats-Rådet, vid Ecclesiastik-Expeditionens underdåniga föredragning, på Stockholms Slott den 27 Februarii i835. Närvarande: Hans Excellence Justitice-Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad, Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Gretve af Wetterstedt. Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Jk er hjelm, F. d. Presidenten Poppius, Hof-Cancelleren, Friherre von Schulzenheim, Stals-Secreteraren von Hartmansdorff. 35. Stats-Secreteraren uppläste till justering ett af honom, på Nådig befallning, författadt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Ulskott, med infordrade uppgifter å Clereciesamt Skol-Staternes anslag och löne-inkomster. Kongl.
Med föranledande af Konungens Höga Befallningshafvandes och Högvördiga Biskops-Embetets aflåtna skrifvelse, föranledd af Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorers öfver den förrättade StatsRevisionen afgifna Berättelse, rörande Räkenskaperna för Landtkyrkorna i Skåne, få undertecknade, Kuratorer vid Husie och Vestra Skreflinge Kyrkor i Oxie Härad af Malmöhus Län, i djupaste underdånighet afgifva följande Utlåtande: Beträffande i:sta momentet af ofvannämde Berättelse: ”att Pastorerne innehaft större oförräntade behållningar, än som medgifves uti ”i6.*de punkten af Kongl. Kyrko-Instruktionen af den 13 A piil i8i5, utan att upplysning lemnats huruvida instundande behof sådant påkallat”, måste det visserligen medgifvas, att förhållandet kunnat vara sådant, då Kyrkoräkenskaperna för föregående året måst afslutas , utan att dessförinnan säkra låntagare, eller sådana, som varit försedde med för vederhäftighet kände löftesmän, sig anmält; men det. oaktadt, hafva vi dock alltid så föranstaltat, att penningarne vanligtvis före Maj månads utgång varit till säkra personer utlemnade, hvilket af Kyrkornas Räkenskaper tydligen kan utrönas. Beträffande a:dra momentet: ”alt Inveartarieconto öfver Kyrkornas tillhörigheter af böcker m. m. vid åtskilliga Räkningar saknats, äfvensom att de befintlige, antingen äro till en del mindre noggrant upprättade, eller visa brister af sådana handlingar, som vid alla Kyrkor böra finnas”, har, så vidt oss kunnigt är, hvarken det ena eller det andra, i afseende på dessa Kyrkor, någonsin ägt rum. Hvad slutligen 3:dje eller sista momentet angår, så grundar sig Skoljaaästarnes Jöneanslag af hvardera Kyrkan, 3 Tunnor råg och 3 Tunnor korn, på Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution den 21 Januari 180g; Orgelnistens lön, 16 Rdr Banco årligen af hvarje Kyrka, på Kongl.
I., 7gar och uppoffringar, anser jag det vara alldeles oundgängligt att utplåna det missförhållande, hvars tillvaro icke kan bestridas, och att återväcka den fordna entusiasmen. Med den kan allt uträttas — men derförutan befarar jag blott nya svårigheter. — Nationen lärer nog dessutom spegla sig uti exemplen från senare tider, då det lyckades att genom krigsberedelserna och hvad derpå följde undanskjuta den friare utveckling af våra samhällsförhållanden, som börjades år 1809 och, i sammanhang dermed, alla de personer, hvilka hyllade dessa åsigter. Skall Sverige ansluta sig till vest-makterna, så lärer ock nationen fordra, att ledningen af landets angelägenheter anförtros åt personer, som förtjena och ega allmänt förtroende och då torde junkerpartiets dagar snart vara räknade. Måtte emellertid allt leda till det bästa. Det är min uppriktiga önskan och äfven förhoppning. östrabo den 6 januari 1840. I morgon reser jag till riksdagen. När jag kommer åter och riksdagen slutas, må Gud veta. Betänklig blir den visserligen, ty en ovanlig mängd demokratiska eller rent af jakobinska kruditeter jäsa i opinionen. Flera misstag äro också onekligen begångna å styrelsens sida. Vi ha återkommit till Hattar och Mössor, endast med den skillnad att hufvudena der under äro sämre. » To be or not to be, that is the question » för svenska monarkien, for samhällsordning och förnuft i Sverige. Kunna ej de två första stånden, adel och prester förenas, så är det omöjligt att styra riksdagen. Pöbeln i borgareoch bondeståndet hållernog tillhopa; och tyvärr fruktar jag att de äfven i de 2 andra stånden få en stark minoritet för sig. Segra de, så är upplösningen närmare än mången tror och vi äro då bjudna på det gamla Sveriges begrafning, det Gud afvände. Tempus dabit. Vänskapsfullt Es. Tegnér. Som läsaren finner, äro de ur Dalmans papper anförda utdragen, med ett undantag, egentligen af politisk beskaffenhet.
Och skulle den kostnad, sorn för ett sådant offentliggörande af Corniténs handlingar erfordras, rikligen ersättas af den ■båtnad, som kunde vinnas genom en förenklad administration, genom inskränkning i antalet af luribarliga och illa lönte Embetsoch Tjenstemän och genom upphäfvändet af den blandning af Collegialoch Ministerial-förvaltning, sorn hittills icke sällan skall gjort ärendernas gång trög, kostsam och vacklande; Enligt Stats Utskottets utlåtande af den & i denna månad öfver Herr Borgmästaren Holms Memorial, rörande organisationen af den Comité, som skall utarbeta Förslag till ifrågavarande reglering, var den af Herr Ofverste Bergenstråle omförmälte Comité redan, i anledning af .Riksens Ständers Beslut vid 1809 och 1810 årens Riksdag, förordnad, innan 1812 års Urtima Riksdag, och dess yttrande i ämnet blef då meddelt Riksens Högloft. Ständer, som dervid beslöto att i underdånighet anhålla om tillsättande af en ny Comité, hvilken, med erforderligt rådrum, skulle kunna omfatta ärendet i sin vidd; men hvilken Comité, efter hvad Stafs-Utskottet i berörde utlåtande upplyst, ännu icke kommit i verksamhet, och hvarföre Utskottet tillstyrkt, att ytterligare underdånig anhållan derom nu bör af Riksens Stander göras, äfvensom att dess afgifvande project matte så snart det hinner blifva färdigt, utgifvas å Trycket till allmän kännedom. I an - Den 8 Junv 37 b I anledning af livad Herr Öfversten anidragit, finner ock Utskottet gagnelighéten deraf, om den tillförordnade Comiténs handlingar och förslag för hvarje halft är befordras till Trycket, och får derföre föreslå, att detta måtte tilläggas ■vid förrberörde underdåniga anhållan i ämnet; hvarjemte och då anslaget af 3000 R:d årligen till kostnaderna i och för detta arbete tolde blifva otillräckligt, Riksens Höglofl.
Utskottets förslag i dessa punkter biföllos, hvad de tillstyrkta lönesummorna beträffar, men med den förändring uti de föreslagna vilkoren, att ifrågavarande lån må anvisas under samma förutsättning och med enahanda vilkor, som blifvit bestämda i afseende på det i 2:dra punkten föreslagna låneunderstödet till jernväg emellan Borås och Vestra Stambanan. Och skulle de öfriga Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i dessa beslut med Preste-Ståndet sig förena. Den 1 September. Frän Häglof. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos Stals-Ulskottets nedannämnda Utlåtanden och Memorial, nemligen: N:o 156, i anledning af väckta motioner om Statens medverkan för åstadkommande af tillverkning inom landet af Jernvägs-materiel. Bifölls. N:o 157, i anledning af Rikets Ständers år 1659 församlade Revisorers berättelse angående samma år verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1857. Utskottets hemställanden under §§ 2—15 biföllos; och lades till handlingarne yttranderne under §§ 1, 16, 17 och 18. N:o 158, i anledning af väckt motion angående åtgärder till beredande af besparing å anläggningssamt driftoch underhålls-kostnaden för Statens jernvägar. Bifölls. N:o 163, i anledning af väckt motion angående upplåtelse af Kronan tillhörig mark vid Carl (iustafs stads gevärsfaktori för en slussanläggning. Återremitterades. Prot.-Utdrag den i September iSbO. 675 N:o 168, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag för åvägabringande af ifrågasatt förstärkning af Kongl. Maj:ts Högsta Domstol. Bifölls. N:o 170, i anledning af väckt fråga om sammanfattning och skiljande Irån Vester-Norrlands läns Arkiv af de allmänna handlingar, som röra Jemtlands län. Bifölls. N:o 172, i anledning af återremiss å en punkt i Utlåtandet, N:o 159.
Men af er vänskap och er egen kristliga öfvertygelse väntar jag, att ni vid framtida tillfällen skall ålägga de dömande mera hänsyn och mildhet; det behöfva vi alla. » Efter hvad vi redan anfört om Bismarck, faller det af sig själft, att han i sitt umgänge med det täcka könet — vare sig i bref eller under muntliga samtal — alltid ådagalägger den största artighet. Att en verkligt ädel kvinnas kärlek inverkat välgörande på den väldige statsmannen, och att han utan den skulle ha kännt sig olycklig, tillstår han öppenhjärtigt i bref till sin hustru. A f talrika ställen anföra vi endast följande utgjutelse, som kastar ett klart ljus öfver hela hans tänkesätt. » Jag vet inte, » skrifver han, » hur jag förut härdat ut; skulle jag nu lefva som då — utan Gud, utan dig, utan barn — vet jag verkligen inte, hvarför jag inte skulle kasta bort detta lifvet som en smutsad s k j o r t a. » Han tröttnar ej att vid hvarje anledning visa sin gemål en liten uppmärksamhet. För att öfverraska henne på hennes födelsedag, skref han t. ex. till sin syster Malwine: » Du vet, att den 11 april föddes grunden till min husliga lycka; mindre bekannt är dig kanske den omständigheten, att jag i fjor uttryckte min glädje öfver denna dags återkomst genom en present af två briljantörringar, köpta hos Wagner, Unter den Linden, och att den älskvärda mottagarinnan för kort tid sedan förlorat dessa, troligen genom stöld. För att i någon mån mildra sorgen öfver denna förlust, skulle jag gärna till den 11 vilja ha ett par likadana prydnader till min högtärade gemåls örsnibbar. Wagner vet nog ungefär, hurudana de voro, och hvad de kostade. Jag skulle helst vilja ha dem så lika som möjligt, enkelt infattade som dina, och få de i nödfall vara litet dyrare än de förra! Min budgets jämnvikt låter väl inte rubba sig för en utgift af hundra thaler mer eller mindre. » A f det här sagda inser man, att romantik och kärlekspjunk ej spela någon roll i rikskanslerns lif, men att han alltid varit uppfylld af en äkta tysk kärlek till mor, syster, maka och ädla kvinnor.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. A. behagade instämma uti det af Hr Cederschjöld gjorde förslag, att BancoUtsk. måtte anmodas ofördröjligen till R. St. inkomma med ett cathegoriskt svar i frågan om silfverutvexlingen. Ropades Ja. Ånyo föredrogs Hr von Troils, Emil, d. 17 dennes på hordet lagde anförande, angående medel till betryggande af möjlighet för Banken, att fortfarande bestrida silfverutvexljngen. Hr Cederschjöld, Pehr Gust, anförde skriftligen: Det nu föredragna anförande innehåller en mängd theoretiska satser för myntväsendet, hvilka jag anser till större delen vara ganska riktiga. Men i tillämpningen fruktar jag, att den värde författaren icke är alldeles fi’i från ett eller annat misstag. Han erkänner väl, att mynt vandrar ut och in; men säger sig dock nödgas ”medgifva, att det silfver, ”mångå ännu lefvande landsmän begagnat i handel och van’’del, gått bort, utan att af sig sjelf återkomma.” Att detta silfver icke pregladt återkommit, är ganska sannt, och bör icke synas underligt; ty hvartill hade det skolat begagnas, då det icke mer kunde användas i handel och vandel såsom mynt. Men att det likväl återkommit och i vida större myckenhet, lär ingen kunna bestrida, som blott kastar en flyktig blick på lyxens tillväxt i silfverkärl, på de stora qvantiteter silfver, sorn årligen controlleras, och på de ofantliga massor, som blifvit inlagda i Banken. Med mycket skäl klandrar den värde författaren föreskriften i 4 Art. 1 Afd. §. 11. af nuvarande Banco-regletnente, hvarest Fullmägtige ålägges. att, då mera silfver utvexlas än invexlas, bibehålla reella fonden vid nödig styr-r ka, ej allenast genom återutgifvqndet af de sedlar, som blifr vit invexlade, utan äfven genom Ökandet af sedelstocken.
I afseende på riksdagsmannen Nils Anderssons från Christianstads län förslag, att, till lindring i skjuts-skyldigheten, häst-antalet vid skjuts-stationer måtte nedsättas Allm. Resv - och Ekmi.-Utskotlels Betänkande, N:o 89. 1? nedsättas, der detta blifvit öfver behofvet bestämdt, samt skjuts-hållningen med gästgifvcri-rörelsen förenas, så lärer förstnämnda omständighet röra särskilda, ehuru af motionären icke närmare uppgifne eller utredda missförhållanden, hvilka. derest de förefinnas, kunna på besvärsväg afhjelpas; hvadan och då, hvad särskildt angår förslaget om skjuts-hållningens förenande med gästgifveri-rörelsen, någon flyttning af den sednare icke torde, emot gästgifvars bestridande, lagligen kunna ega rum, Utskottet hemställer, att afseende icke måtte fästas å Nils Anderssons berörde framställningar. Vidkommande dernäst Eric Larssons från Wester-Norrlands län yrkande om särskildt understöd till underlättande af skjutsnings-besväret vid några uppräknade stationer i Medelpad; så enär motionären icke på något sätt styrkt det åberopade förhållandet, att skjutsnings-besväret å dessa ställen skulle vara melan vanligt betungande, samt det i allt fall icke synes vara lämpligt att Rikets Ständer befatta sig med frågor af så enskild beskaffenhet, som den förevarande, hvilken i administrativ väg kan upptagas och afgöras, finner Utskottet sig föranlåtet hemställa, att jemväl denna motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.