Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vem som vill får anlägga ett tryckeri i stad eller ½ mils omkrets från staden. Han är ställd under stadens jurisdiktion och skall innan första boken lämnar tryckeriet ha anmält till överståthållarämbetet och magistraten eller på landet landshövdingen att han anlagt ett boktryckeri. Författare är inte skyldig att sätta sitt namn på tryckt skrift. Han skall dock lämna en sluten sedel med sitt namn till boktryckaren. Röjer boktryckaren hans namn utan att domare har uppmanat honom därtill bötar han 200 riksdaler och hans brott tillkännages i tidningarna. Boktryckaren kan inte ställas till ansvar för en skrifts innehåll eller skrivart. Varje skrift är författarens egendom. Trycker någon utan författarens skriftliga tillstånd mister han upplagan eller bötar dess fulla värde. Gäller ej översättare. På varje skrift skall boktryckarens namn, tryckort och årtal vara utsatta, annars pliktar han 300 riksdaler första gången, 600 riksdaler andra gången och tredje gången mister han tryckeriet. Boktryckaren är pliktig att utan betalning lämna ett exemplar av varje tryck till varje universitet, Kongl Biblioteket, Riksarkivet och Vetenskapsakademien. Finns kostbara planscher i något verk behöver det bara lämnas till Kongl Biblioteket. Det är var och en tillåtet att i tryck utgiva alla rättegångar och ärenden från samtliga verk, som gäller förfluten tid. Alla har möjlighet att ur alla arkiv avskriva eller mot betalning låta avskriva vilken handling som helst. Några undantag är protokoll från ministeriella ärenden och kommandomål, statsrådsprotokoll, protokoll från hemliga utskottet och riksgäldens hemliga ärenden m m. Vid rättegångsmål får tryckas inlagor, besvär och anklagelse innan dom fallit. Detaljerade anvisningar om hur parterna får låta trycka sina inlägg. Utdrag ur kyrkoböcker får inte ske om det kan skada den enskilda. Sådant som innehåller styggelser, sårar blygsamheten, hädelse mot Gud eller lastliga uttryck om rikets överhet får inte tryckas. Domaren skall hellre fria än fälla om man är tveksam. Missbruk av tryckfriheten är att häda Gud och smäda allt som har med religion eller konungahuset och ständerna att göra. Uppmaning till myteri eller uppror. Smädelser mot ämbetsmän och främmande makter. Angrepp på enskild person. Att sprida lögnaktiga uppgifter till allmänhetens förvillande.
Föredrogs ånyo LagUtskottets den 3 dennes under N:o i52 afgifne, och den ii derpåföljde e. m. på bordet lagde, Förslag till sammanjemkning af RiksStåndens serskildta beslut, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 62 och Utlåtande N:o 100, öfver åtskillige motioner om ändringar i ConcursLagen af den i3 Julii 1818, samt Kongl. Förordningen den 22 Oktobersamma år, om Eds-formulair i Concursmål. Herr Ribbing, Arvid: Jemte tillstyrkande af bifall å förslaget, får jag föreslå det tillägg , att, då i Concurs-lagen flere ändringar linnas, hvilka ej med hvarandra hafva sammanhang, hemställan måtte göras, att Konungen, om Han skulle finna hinder för bifall å någon särskild punkt, icke deraf måtte förhindras , att antaga hvad Han finner tjenligt, och förkasta det öfriga. Upplästes ett från Yälloflige BorgareStåndet ankommet ProtocollsUldrag af den n dennes, af innehåll, att BorgareStåndet beslutat anmoda ExpeditionsUtskottet, att vid uppsättande af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående de förändrin - Den 23 December f. m. a4g gar, som uti ConcursLagen och Kongl. Förordningen den 22 October 1818 föreslås, uttrycka den mening, att de serskildte §:r, hvari förändringar blifvit föreslagne, lill Konungens Nådiga sanction partieltöfverlemnas, dock hvad ^rde Cap. och 6 §. 8:de Cap. af ConcursLagen angår, i ett sammanhang; uti hvilket beslut de öfrige RiksSlånden blifvit inbjudne, att sig med BorgareStåndet förena.
Jag har icke kunnat godkänna denna beräkningsgrund, och det är orsaken hvarföre jag icke bifogat någon reservation mot StatsUtsk:s afdrag på minister-staten; men jag yttrade inom StatsUtsk. hvad jag tager mig friheten att nu yttra, alt jag hufvudsakligen hänvisade på en extra-stalsreglering för att fylla behofven, och jag trodde hvad jag önskade, att Ständerne skulle få fullkomlig anledn. att vid en sådan statsreglering fylla de behof, som enl. den kunde förefinnas. Jag begagnar detta tillfälle att tillkännagifva, det äfven jag, för flera år tillbaka, inom detta rum yttrat, del jag trott mig finna att besparing kunde äga rum inom ministerstaten, derigenom att diplomatiska angelägenheter ahförlrod - 238 Den 10 Augusti f. m. des åt chargé» d’alfaires; men jag är skyldig erkänna alt jag begått ett misstag i denna min åsigt, och att jag blifvit upplyst derom, alt Sverige, lika med andra stater af det Europeiska statsförbundet, har ofta behof af politiska agenter med den högre rang, som gör det nödvändigt att till denna cass i tillskjuta hvad som kan finnas nödvändigt. Tå grund deraf kan jag icke önska, att det slutliga resultatet skulle blifva en minskning i minister-staten, utan hänvisar jag till SlalsUtsk:s första betänk., som äfven i det sednare betänk, är godkändt, att nemi. genom en extra-statsregleririg fylla bebofvet. Frih. Cederström, Jacob: Jag har blifvit uppkallad af Hr Lefrén att yttra mig öfver ett uttryck som han ansett förhastad!, i anledn. af valet till ett hemligt utskott. Jag har yttrat mig i anledn. af en anmärkn mot Frih. Sljernelds uppgift om sådana utgifter för minister-cassan, hvilka blott kunna inför ett hemligt utskott uppgifvas. Jag har vidare blott yttrat, enl. det gamla ordspråket, med all respecl för det hemliga af 12 ledamöter bestående Utsk., att om man anförtror en hemlighet åt mer än två, så är den icke mera någon hemlighet. Frih. Boye:
Frökname Östberg och Söhrling försökte för några år sedan, men den ena blef för banal, den andra för sentimental. Som det nu är får man dela en sådan rol, Cherubin t. ex., på två aftnar. Ena qvällen njuter man af Cherubin-Anderssons spirituella spel och får sedan andra qvällen söka foga minnet deraf till Cherubin-Karlsohns friska, klockeklara sång. Comme pa! Dramatiska Teatern är rätta scenen för dessa små förtjusande operetter af Méhul, Adam, Dalayrac, Grétry, som man i vära tider gjorde så väl att återupplifva till motvigt mot en känd operett-branche. Under de stora skådespelens uppförande å opera-scenen kunde ju det gamla bruket att gifva operetter å den mindre gema återupptagas i sin helhet. Med nöje har man också sett åtgärder i denna riktning vidtagna under nuvarande spelår. Berens ’ » Lully och Quinault » var en högst angenäm repris, ej minst för dess svenske kompositörs skull, och » Målaren och Modellerna », » Ndmbergerdockan » och dylika små godbitar taga sig dubbelt så bra ut här inom en för deras karakter och skaplynne bättre afpassad ram. ’ Det är endast att önska att denna anordning fortsättes och man icke ånyo griper till den från en viss régime bekanta att samtidigt gifva tal * tycken på begge scenerna, kanske med aktörer och aktriser ilande frän den ena teatern tiU den andra. Nya och Södra Teatrarne hafva sökt ersätta Mindre teatera. Å den förra scenen har musikvännen förr gladt sig åt verkligt goda musikstycken, Auber, Mozart, Weber, Massé, Massemt m. fl. Innevarande spelår har temligen uteslutande odlat den modema operetten, hvarför derom i en opera-revy icke något varit att säga. Men nu vill lyckan — eller olyckan — att denna stundom rätt underhaltiga musikrepertoar uppbärs af en sångartist, som af mången anses för vår stads allra förnämsta.
Län, hvilken pant efter kort tid förbyttes mot afradskoppar, som låg vid Avestad; men då denna åter för Kronans räkning behöfdes, blef den ytterligare förbytt till ftdelar i Kronans inkomst af Stora Sjötullen, som likväl endast få månader af honom fick innehafvas. Den af Konungen nedsatta ReductionsCommission upptog afven denna fordran under pröfning och fällde det märkvärdiga utlåtande: ”Det ansågs obehörigt, att något Kronans regale skulle kunna vara uti privat mans hand; och ”borde RiksKammarRådet Gripenstjerna, såsom en trogen ”Svensk undersåte, utan pant vänta, till dess att Riket kun”de komma uti tillstånd att hans fordran betala.” Commissionens utlåtande stadfästades, och Gripenstjerna ålades icke allenast att återlemna panten, utan äfven att ersätta hvad han under tiden deraf uppburit, och blef således hans enda återstående tillgång 3:ne små egendomar i Skåne, Böringe, Lindholm och Walsjö, samt en egendom på Ekerön, Kjärsö kallad, Kronan underlagd; och RiksKam - Den i Mars f. m. 79 roarRådet Frih. Gripenst jerna dog i fattigdom, ett offer för de tjenster, han gjort sitt fädernesland. Hans son, Kammarherren Carl Gripenst jerna, gjorde förgäfves påminnelser om denna fordran. Dennes söner, Commis. -Secreteraren Joel och Hofjägmäslaren Fredr. Gripenstjerna, väckte åter samma anspråk för sig och systrar. Systrarna erhöllo forsin andel liqvid i KammarCollegio, ehuru med afdrag af 100 års räntor och i Riksg.-sedlar R:dr mot R:dr af fordringssumman; men sönerna blefvo förekallade 6 Riksens Råd, hvilka, efter stränga föreställningar, förklarade dem omöjligheten att på iänge få liqvid, men lofvade dem personliga fördelar och befordran. Joel Gripenstjerna dog utan hafva erfarit någon ynnest; men Fredr. Gripenstjerna hugnades med Hofjägmästare-fullmagt samt en liten pension af 166 R:dr 32 sk.
Föredrogs ä nyo Staks-1chs?o"ets, ten 17 sistledne Iulii, pä bordet lagda Betänkande, angående gjord anhållan om ett län r 40 a 50,000 R:dr Banco till upbyggande as C stern och siall i siaden Malmö för der inqvarttrave z Esquadroner af Mörnerska Hnstare R gemeniet. Zerl-' st' XlirUc-beri;, Wilhelm, kii.siyrkte bifall ä Stats-UlsiottecS kil>styclande emedan Malmö mera än mänga af inqv-rkciing beswärade städer, more af detta äne biträde i behof. Grefwe ve la 6srclis instämde med Herr Llimcbartz, h äst ingvar ertNgeu uti Malinö i be sednare arén blifwit ökad med hustarer och andra troppar. Slats-Ulffottets betänkande blef härefter pä gjord proposiiivn bifallit. Föredrogs ä nyo Staks-Utskottets, i gärdags plenum pä bordet lagde uttalande, angående en försatt - Den i8 Julii. 3-5 fattning som tydeligen antingen tissaler esser förbjuder Discont werkens in vis, ingars emottagande i upbS,den. friherre Ltael vcm llollstem: frägan om Discon ema är, vin jaa rart minnes redan före Le na afg,o-d, men deta Sra s-Ukstottets memvriak wilnr likväl olägenheterna af hwad jag b faral, enar det pä ätfkilliga or er ar sä äng'kommit, at: sädane discont a§ign>.kioner i rörelsen uttränga det ratta Riksmynter. Ja anhäller nu allenast om tillstånd akt särkildt fä trycka det nu upmsta memorial frän Stats-Ulstottet. UppL gjord proposition blefwo sä wäl memorialet som tryckningen bifallne.
1225 innan detta ars utgång matte stadga och bifalla, att den framdeles till fastställande BewillningS-summan, äswen ina komma akt ulga föx nästkommande äc; anlag jag de af Herr Friherre kllznnerksim, för berörde proposition, andragnc ffäl, sä gällande, att om fräqan dä komMjt riik afgarande, jag för min del dertill bifall lämnak: men jag bör ock icke obemäldt lämna, del jag lika willig! förenade mig, uti Herr Friherre Lraöls yrkande, ym sakens läggande pä bordet, och det dels för att såmedelst winna någon betänketid, dels ock, samt fast mera derföre, alt icke denna wigriga frägas sä hastiga afgörande mätte framdeles kunna äberspas, såsom ett prejudikat, samt således föranleda dertill, att andra wigriga mål wid första anmälan och tilläfwentyrs i närwaro af ett ringa antal Ledamöter, ma kunna deciderad. Om angelägenheten och nyttan af Herr Friherre Zrrels förberörde påstående om sakens hwilande pä bordet, har jag ocksä nu seder» mera wid merberörde Propositions närmare öfwerwä» gande, samt desi jämförande med RegeringsFormen, bliswit sä mycket mer öfwercygad, som, efter min numera saktade tanka, samma proposition icke kan förenas med 62 §. uti Regeringsformen, samt jag förthy nu nödgas förklara, dek jag för min del, icke heller kan dertill mitt bifall gifwa.
I månget hjerta rördes djupt medlidande med den sköne ynglingen. Peder Stolpe sjelf kände sitt öga fuktas. Sedan alla man stigit i land, vinkade Welam åt en ung officer, att han önskade tala med honom. ”Carl Lennartson, du har visat mig mången väntjenst, gör mig nu den sista. För till min moder min sista helsning, bed henne förlåta mig den sorg jag gör henne med min död, och säg henne att jag beder herren Gud gifva tröst åt hennes hjerta, som alltid varit så varmt för mig. För ock en sista helsning till jungfru Katharina Fleming, säg henne att jag villigt går i döden för hennes skull, och nu har jag intet i denna verlden mera att ombesörja, utan vill blott tänka på evigheten.” Få minuter sednare hade fru Margaretha förlorat sin förstfödde, sin ende son, och Katharina Fleming sitt unga hjertas älskade. Allt närmare sitt mål syntes hertig Carl nalkas. Sedan Sigismund, efter det olyckliga slaget vid Stångebro, åter lemnat Sverige, tycktes han icke med vapenmakt, utan endast med protester och åberopande af sin rättvisa sak, förfäkta den. Så snart det kom an på ord och diplomatik, var Carl mästare och bevisade alltid klarligen, att han hade rätten på sin sida. Ännu, sedan Sigismund af ständerna blifvit afsatt, fortfor hertigen att hyckla en låtsad förnekelse af kronan, den han sade sig ingalunda hafva eftersträfvat. Sigismund sparade icke på löften om verksam hjelp åt sina trogna finnar, och orubbliga stodo hans finska anhängare, om de än stundom låtsade någon undergifvenhet emot hertig Carl. Arvid Eriksson Stålarm uppehöll modigt konungens sak, och var alltid villig och redo till hvarje företag, som kunde befrämja den. Ifrig och orubblig stod äfven han på samma plats, der före honom kolossen Klas Fleming stått, och under skämtan och glädtig ridderlighet emot damerna, var han outtröttligt verksam och uppmärksam och redde sig i alla svårigheter. Blef det honom stundom för hett emellan bönderne å ena sidan, som gjorde allt för att understödja hertigen, och å andra sidan hertigens växande makt, så visade han sig stundom nästan undfallande.
gr pröfvadt af fattigdoni och niangahanda bekymmer. Men alltid ai. han glad, aldrig har jag sett honom bli otålig med barnen, aldrig hört en häftig ton mot deiii; och jag har änd5 sett Iiononi dagBnglyl. ligeii med barnen under t v i läsar. Vid hvar~je lot ' stund Si. han ute pi gården med barnen och leker med dem och liar sjelf lika roligt SOM de. Det räknas af folket som ett bevis på hans olämplighet som lärare, att han " rogar sek " med barnen, ty det anstår icke en lärare, mena de. Jag frågade honom en gång kort före terminens början, hur det kändes att börja igen. Han svarade, att när terminen nalkas, så längtar han efter den som efter något " hugneligt ". En gång stodo vi på gården och sbgo på hur barnen lekte. Och han njöt: " de små barnen, de iiro så oskyldiga, när de leka ", utbrast han, och så kunde han icke sta bredvid mig längre utan nilste leka med. Vid en inspektion sade inspektören till här omtalade småskolelärare, att han nu skulle sluta med en kort och enkel fråga. Ja, " hur dan va ' jor ' a, niir ho ' språng fram u r Skaparens hinn '? " (ode och tom, förstås.) De examinerade iärarne sätta sig naturligtvis p % sina höga liästar emot en sådan och skylla pA barnens " dåliga grund " att man icke kan komma till bättre resultat ined deiii. Jag liar dock icke funnit hans grundval sämre lagd än deras. Emellertid uppskattas han ingalunda som lärare hvarken af folket eller vederbörande. Folket kan ju icke bedöma hans duglighet, utan de tro hvad de höra, och när de, som borde förstii bättre, behandla honom ogrannlaga, så är det j u icke underligt att folket ej får förtroende till hans förmåga. En gumma förklarade saken så, att " der gärdsgår ' en ä ' lagact, der klifyer alla öfver. ' Meii altlrig säger lian ett ord om sina vedervärdigheter. Oscar Stackelberg. Karaktärsdrag samlade af Esselde. en 4: de sistlidne september afled friherre B. O. Stackelberg i en ålder af 64 år.
Man kan af lika rudimaterieC godtyckligt forma resultatetej allenast till millioner olika grader af vinst, utan äfven till lika många grader af verklig förlust: mer och mindre omtanka och drift; större eller mindre tillgång på förlag; hälsa eller sjukdom; lycka eller olycka vid detaillernas tillfälliga Utveck* ling, oberoende af de intelb-ctuella eller physiska krafterne,såsom tillfällig Välgång vid prO* ductionens afsättning, med afseende på ettrig* tigt bedöminande af tiden och orten för dess utbjudande till salu; samma förhållande vid rudimateriers uppköp ; inträffande concourserj boskapssjukor; eldsvådor; med få ord t millioner tillfälligheter, omöjlige att ens uppräkna, äga lika voteringsrätt vid bestämmande af det möjliga resultatet, I anledning häraf får jag vördsammast hemställa till Ridderskapet och Adeln, om ej Lag-Utskottet genom bestämde svar å desse frågor, bör lägga nödig grund för den ändring i redactionen af nämnde Kongl. Förordning, gom Ståndet kan finna för godt att sedermera i underdånig önskan framställa. Öm remiss till nämnde Utskott, får jag derför® vördsammeligen anhålla. coO Den 2o Februarii, N:o 11. Herr af Eken flam Israeli Jag får vördsamligen' anhålla, att Lagutskottet, genom remiss af detta memorial må sättas i tillfälle att föreslå någon sådan åt: gärd hvarigenom rättsökande 'parter vid Hofi Rätteine hädanefter må betagas möjligheten att kunna genom utbyte af Referent, bereda sig en mera gynnsam domare och föredragande, hvilken med ensidiga åsigter och ändamål, kan j betydlig mån äga en partisk inflytelse; tvärt» emot den med lottning åsyftade verkan. Då jag nu yrkar en sådan åtgärd af Lagutskottet, anser jag mig ej böra upptaga en dyrbar tid med ämets ytterligare utveckling j öfvertygad att innan remitteringen ej skall saknas talare, sorn med större skicklighet utreda detaillerne. Bilagor > till PleniProtocollet för cl, 28 Februarii. N:o x.; Herr Rothlieb, Axel:
Huru allmänna Författningar och Kongl. Maj:LS Dispositioner blifvit efterlefvade, är det egentliga föremålet för Kongl. RammarRättens granskningsåtgärd, hvarföre ock förordnadt är, alt alla dessa räkenskaper skola vara granskade af Kongl. KammarRätten in - Den 14 Augusti e. m. nan de öfverlemnas till Rikets St Söders Re* ■visorer. Hvad ater angår anförandet om Konstitutionsutskottet ■ så kan icke positift antagas, att det får kännedom af aila anmärkningar emot Rikets Gollegier eller högre Embetsman, då icke ovilköfligt antagas kan, att de blifva anmäldta till StadsRådsProtoeollet; men äfven med antagande häraf, måste ett olika omdöme uppkomma, då endast anmärkningens och förklaringens innehåll visar sig i Protocollel, emot det, att målet blifvit i vanlig Domstolsväg behandladt. oell pröfvadt. Benna premiss torde sålunda icke eller kunna antagas för fullgiltig. ' e) ”Att, då Kongl. Majits beslut, det *$tal bör anställas å en anmärkning af si st”nämnde beskaffenhet, icke innefattar stadgande i pröfningsväg af det ansvar» sorn 'Mera må följa, hvilket mäste bero på föregående undersökning af dén Domstol, "hvartill målet hörer, den härutinnan: gjörud e erinran, som skulle hufvudsak liga prof* "ningen i dylika frågor, mot hvad Lag stad"gar, komma att föregå ransakningen» tor* "de finnas af sig sjelf förfalla.” Denna premiss angår endast Kongl» Brefvet den 16 Och 1816, som icke förordnar något örn KammarRättens Domsrätt, utan endast att anmärkningar, hvilka 33 II. ' ' 9* Den >4 Augusti e. m. angå en menighet, skola underställas Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, innan de communiceras. Med erkännande af det goda och nyttiga i uppsåtet, alt Kongl.
Motionären har icke sagt huru många lärostolar, som böra inrättas, om lokaler finnas eller sådane skola anskaffas, o. s. v. Detta allt skulle bero på R. St:r att bestämma; och i följd deraf torde ganska stora utgifter möjligen få göras. Icke heller bar motionären antydt huruvida dessa undervisningsanstalter skulle sättas i sammanhang med nuvarande undervisningsverk, eller huruvida denna fråga bör behandlas i förening med frågan om Universitetets flyttning till hufvudstaden. Motionären har endast framställt det önskvärda deri, att offentliga föreläsningar måtte hållas i hufvudstaden. För min del skulle jag tro att ingenting i frågans nuv:de skick kan göras, såvida man icke vill inskränka sig derhän att I)en 25 Juli e. m. ingå till K. M:t med und. skrifvelse, i hvilken R. St:r anhålla att K. M:t täcktes taga frågan i närmare öfvervägande och vid en kommande riksdag aflåta Nåd. Propos. i ämnet. Då finge R. St:r tillfälle att pröfva frågan, sedan alla förhållanden fått en vederbörlig utredning; men att bifalla den återremiss, Gr. Anckarsvärd yrkat, anser jag icke vara lämpligt, och kommer troligen frågan i alla fall att afslås af de öfriga RiksStåndeu, hvilka vid denna riksdag visat en särdeles obenägenhet för förslagsanslags beviljande. För min del anhåller jag således om bifall till Utsk:ts hemställan. Hr v. Q, v an t en, Emil: I min tanke är det särdeles för vånande att finna det Utsk:t endast af formela skäl afstyrkt Gr. Anckarsvärds motion. Mig förefaller det som dessa formela svårigheter ganska lätt kunna öfvervinnas och att det endastj beror på R. St:r att erkänna såsom oafvisligt nödvändigt att den af Gr. Anckarsvärd uttalade tanken realiseras. För öfrigt förekommer det mig såsom ganska välbetänkt af motionären att icke göra sitt förslag beroende af Universitetets flyttning till hufvudstaden, då man vet huru många intressen äro emot en sådan förflyttning.
Man bor följaktligen åt depart. cheferna anslå sådana löner, att de kunna till sig bjuda, icke blott personer, som tillhöra hans förvaltningsgrenar, utan jemväl resande utlandningar och främmande sändebud. 1 sådant hänseende anser jag de föreslagna lönerna vara alltför ringa. Den som försökt att lefva här, såsom statssecret. eller Statsråd med de löner Staten hittills bestått; han vet huruvida de, äfven med ett tarfligt lefnadssätt, räckt till eller icke. Jemför man förhållandet här och i Norrige, så har Norrslte bärvar. Statsministern i lön 7000 Norrska species och 3ooo i taffelpenningar eller 10,000 species. En Norrsk specie är, efter härvar. kurs, värd 2 r:dr 18 sk. eller 2 rtdriösk. För större säkerhets skull har jag gjort min beräkning blott efter 2: 16, då Norrske Statsministerns årliga inkomst utgör 23,333 r:dr 16 sk. Svenskt b:co, hvarförutan han af Norrska Staten har fri våning med allt för ett hushåll erforderligt husgeråd. Ilan är således 3-dubbelt bättre lönt än vår Utrikes-minister hittills varit med 8000 r:dr b:co och fri våning, men egna möbler. Ingen lärer väl ändock sälta i fråga, att icke den sistnämnde bör representera vida mer än den Norrske Statsministern , som har färre embetsförhållanden i Sverige, och icke är skyldig att se främmande makters sändebud hos sig. Vår Utrikes-Statsminister mäste vara så aflönad, att han kan lefva jemlikt sitt embetes värdighet, och såsom umgänget med främmande sändebud, hvilka ej antaga våra seder, påkallar. Jag tror således, att åt vår Utrikes-minister icke kan anslås mindre än i5,ooo r:dr i lön, jemte fri våning och möbler, hvilka sednare lian nu måste hålla sig sjelf. Hvad Just.ministern beträffar, så kan han vara belåten med ringare representationskostnad än Utrikes-rninislern. Men han synes icke böra, på satt en ledamot yrkat, vara stalld i jemlikhet med de öfriga depart.cheferna.