Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med upphäfvande af 17 Kap. 1 och 2 §§ Arfda-balken, sistnämnda lagrum sådant det lyder i Kongl. Förordningen den O Februari 1849, 3, 4 och 5 §§ i samma Kapitel, Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1762, angående en utvidgad teslaments-rätt efter stads-')'ät t, 5 punkten i Kongl Förklaringen den 23 Mars 1807 samt 8 Kap. Jorda-balken, varder angående hvad i testamentegif - Lag-Ulskollels UllåtaiMc N:o 32- 21 vas må samt i afseende pä gäfva af fast egendom, stadgadt som foijer: Om livad genom testamente gifvas ina. § i. Ej må någon genom testamente bortgifva eller annorledes förordna om mer än hälften af sin qvarlåtenskap, der bröstarfvinge lefver efter. Andra hälften falle bröstarfvinge till: den hälft kallas bröstarfvinges lag-lott. Finnes ej bröstarfvinge, dä må man om all sin egendom förordna. § 2. Ar efter testamentsgifvare omyndigt barn, och kan det ej af sitt arf eller annan tillgång njuta underhåll och uppfostran-, dä skall af egendom, som i testamente gifven är, sä mycket af lagas, som Rätten pröfvar barnet, efter ständ och vilkor, nödigt hafva, till dess det kan sig sjelf t nära, dock ej för längre tid, än till dess barnet fyllt tjuguett år. Ar barn efter teslaments-gifvare ofärdigt, med svår sjukdom behäftadt eller litet vetande, och kan det ej af sitt arf eller aman tillgång njuta tillräckligt underhåll; dä skall ock af egendom, som i testamente gifven är, tagas hvad för barnets underhåll nödigt pröfvas, så länge behofvet fortfar.
Af höstsäd odlas hvete med mycken fördel och produktionen deraf kan med säkerhet beräknas till 60,000 tunnor. Medelafkastningen af råg kan godt antagas till 250,000 tunnor, men af vårsäd af alla slag knappast högre än till 150,000 tunnor. Af rotfrukter odlas företrädesvis potatis, deraf skörden i medeltal torde kunna uppskattas till 200,000 tunnor, men äfven morötter och rofvor till icke obetydligt belopp. Utsädet på ett tunnland beräknas i medeltal till 20 kappar af hvete, 24 kappar af råg, 1 tunna korn, 1 tunna blandsäd, 11 tunna hafre, 28 kappar ärter och 7 tunnor potatis. Om man beräknar medelafkastningen på tunnlandet till 8 tunnor af höstsäd, 6 tunnor af vårsäd, 30 tunnor af potatis, skulle efter ofvanantagna sädesproduktion den jord, som användes till odling af spanmål och potatis, utgöra 70,416 tunnland, hvartill ytterligare torde kunna läggas 1,000 tunnland för odling af andra rotfrukter, så att den odlade jorden sålunda skulle uppgå till 71,416 tunnland, ungefärligen motsvarande 25 tunnland med säd och rotfrukter besådd åker på hvarje af länets 3,324 mantal. De bättre och ändamålsenligare redskap och maskiner, hvarmed omtanken och uppfinningsförmågan ständigt riktar jordbruksnäringen, tillegna sig de förmögnare landtbrukarne inom länet hastigt och på flera af de större egendomarne arbeta redan lokomobiler vid trösk-, qvarnoch sågverk. Tröskning med slagor torde näppeligen numera hos någon verklig jordbrukare förekomma vid andra tillfällen, än då man vill använda halmen till taktäckning. 6 Södermanlands län. Årsväxt. Sjösänkning. Boskapsskötsel. Hushållningssällskap. Detta län är nog lyckligt, att sällan träffas af några svårare missväxter. Att en i allmänhet förmånlig jordmån härtill i icke ringa mån bidrager, är otvifvelaktig^ men medgifvas måste äfven, att jordbruket inom detta län redan uppnått en ståndpunkt, som gör det mindre beroende af missgynnande väderleksförhållanden.
R:dr dito för åren 1851 med 1864 och 240 R:dr för år 1865 » dito i dito af kärrmark å hemmanen Hyttinge och Buhults egor inom samma socknar, å 825 R:dr, dito dito af 66 R:dr dito för åren 1852 med 1865 och 33 R:dr för år 1866 » Hemmansegarne Olof och Johannes Nilssöner för ett utdikningsarbete vid hemmanen Tångarne Faxagård och Westergård i Stenbrohults socken af sistnämnde härad, å 975 R:dr, dito dito af 78
Ridd. och Adeln deröfver i det beslut, att hela frågan om en allmän lönförhöjning, dess grunder och medlen till dess verkställande, nu skulle förfalla och tili nästa Riksdag uppskjutas; att förslaget om indragande af arfvoden för 4 RiddarhusDirecteurer afslogs, äfven som förslaget om åtagande af en bestämd Famille-afgift till Riddarhus-kassan ; och slutligen att den hittills vid Introductioner föreskrifna afgift af xo R:dr och en panquet, hvilken Riddarhus-Secreteraren såsom sportel tillfallit, hädanefter skall komma att erläggas till ett bestämdt belopp af 50 R:dr Banco till Riddarhus-kassan , under titel af Riddarhus Cantzli afgift, lika vid Introductioner för Adelsmän, Friherrar eller Grefvar; åliggande det RiddarhusDirectionen att ej bifalla någon familles introduction förr än qvitto så väl på denna som öfriga, till vinnande af denna förmon, påbudne afgifter blifvit uppvisadt och godkändt. Denna sålunda inflytande Cantzli-afgift skulle RiddarhusSecreteraren äga rätt att genast efter Introductionens beviljande af Riddarhus-kassan, såsom en dess syssla tillhörig inkomst, få uppbära och utquittera. Ut supra. Ex Protocollo G. A. Silverstolpe. Den 2 Augusti. 6g Upplästes och lades på bordet ett Betänr kande från Stats-Utskottet, af förlidne gårdag, angående Grefve Gyllenborgs motibn om uppgift på öfverskotter och besparingar, samt örn redovisning för Subsidii och Saltpeter-medlen; innefattande Utskottets Betänkande om förklaring öfver användandet af dessa medel. Upplästes ifrån de öfriga Resp. Stånden ankomna ProtocollsUtdrag: fran Högvördig a Prest Ståndet: Af den 20 Juli: om förändring i Domstolarnes antal och organisation; om Särskildta Utskottets Utlåtande öfver gjorda anmärkningar emot dess Betänkande öfver förlägenheten i allmänna Rörelsen.
Det är inte häller moralen jag bringar detta offer; det är mig själf. Det är inte sådana som jag, som låta stena sig. (Går mot fonden, tvekar ett ögonblick och ser sig om och säger brutet.) Farväl! (Ut.) Jag döljer intet, och jag är mindre feg än de fleste; på honom; fortsätter åter, men stannar på tröskeln, vänder den öfver ögonen utan att vända sig om). DIREKTÖR BRUHN (står stilla med han 125 FRU BRUHN (från höger med en li ten reskoffert i handen). Entrédörren gick. Jag tyckte det var Saima. DIREKTÖR BRUHN. Ja. FRU BRUHN. Men hon kommer igen? DIREKTÖR BRUHN. Nej. FRU BRUHN. Inte? DIREKTÖR BRUHN (slår med händerna utåt). Jag har ingenting ingenting! Alt ramlar. FRU BRUHN. Men Saima... DIREKTÖR BRUHN. Gjorde som råttorna, när fartyget sjunker. FRU BRUHN. Hvad? Drar hon sig nu tillbaka? DIREKTÖR BRUHN. Det hör du ju. FRU BRUHN. Åh, men det är skamligt! 126 DIREKTÖR BRUHN. Sådana äro vi alla. (Kastar sig i en stol och låter hufvudet sjunka ner mot bordet.) Nej endast mänskligt... själfbevarelseinstinkt! FRU BRUHN. sorg och missmod... (böjer sig ned på ett knä och söker du får inte! (Reser sig.) Du får inte taga det så du får inte hänge dig åt smekande taga händerna från hans ansikte). Hugo Tänk på att nu gäller det... att du inte har tid att grubbla... att... (letar efter ett uttryck; därefter med värd, inte värd att du brydde dig om henne! DIREKTÖR BRUHN kraft om hon kunde lämna dig nu, så var hon inte skratt af vrede). (far upp med ett kall och lugn, att du kan gå som efter ett streck; du, som aldrig slits emellan... ah emellan det som är uselt Inte värd? Nej, det skall du säga.
Hans feta och vänliga ansigte sken, upplyst både in och utvändigt, hans knubbiga händer smekte vinglaset, medan han talade, och så fort han hemtade andan, såg han upp till sin hustru Anna, sin son Dion, sin dotter Fina, någon af »ungherrarne» eller »småfröknarne». Det kan ni no aldrig tro hvad den Fina är för en! Ja, der sitter hon, fattig barnet, och ser så enkel och anspråkslös ot, och fast jag säger det sjelf, så är hon en tusan så framstående och begåfvad pianist! Hon preludierar om aftnarne så man kan gråta åt det, och så'na harmonier! Mosikalisk är hon, och en oppfattning har hon! När den der Robinstein var i Helsingfors, så gick hon opp till Societeten och spela' för honom, och han blef så oppiggad och sa', att sådant hör man int alla dagar, och en stor artist skolle hon bli, om jag bara hade råd att bekosta den sista slipningen. Fina log och såg ned. Nadja tyckte, att hennes ansigte hade en stor likhet med nya tvätthuset vid Morsviksstranden, med sitt gulgrå suflett-tak, den mörkröda gafveln och de små hvitkantade fönstergluggarne högt uppe. Pappa säger no alltid Fina vred sig generad på stolen, men hemtade sig snart och föll in i samma tonart som fadern. Nej, Dion skulle fröken höra! När Wieniawsky var hos oss på té, så spela Dion legenden, fröken vet, Wieniawskys legend. Herre Gud, hvad den är vacker! Ack ja, gudomlig! Åh! himmelsk, mosikalisk, ottomordentlig hela kören föll in, fattad af en extas. Och Fina fortsatte: Och Dion spela' den och alla grät. Wieniawsky sjelf tog Dion i famnen och klappa honom och sa', på tyska förstås, men det språket förstår vi alla, hela familjen, alla Mäienenar, liksom vi förstår fransyska, för det ha vi lärt, och vi ha så lätt för språk så.
Att, såsom Hr von Hartmansdorff förmodat, privatbanksdirecteurer, commissionärer vid låneinrältningar, publika cassör, landscancellier och andra embetsverk, företrädesvis skulle till riksdagsmän utses, öfverensstämmer ej med erfarenhetens vittnesbörd inom vårt laud. Jag erinrar mig t. ex. , huruledes vid sistlidne riksdag BondeSt. ägde en ledamot, som, ehuru han under en längre tid varit diseontdirecteur, och ehuru han inom Ståndet tillvunnit sig det anseende att han vid en föregtde riksdag varit laiman, sådant oansedt icke utan största nöd erhöll representationsrätt inom Ståndet. Jag känner en ganska aktningsvärd person, tillhörande samma Stånd, nemi. BondeSt., som sedan längre tid deltagit tili discontgöromål, niea hvars politiska opinion icke fullkomligen öfverens - 318 Den 28 October f. m. slummer med allmogens inom orten, i hvilken han hor, och sorn af denna anleda, icke blef vald till representant vid denna riksdag. Dessa exempel torde vara tillräckliga för att öfvertyga derom, att befattning eller icke befattning med corn missioner inom penningeeller andra verk icke medför någon gifven anledn. till erhållande af de väljandes röster. Bland de skäl, som blifvit uppgifna för att inskränka valbarheten, består eit deruti, att disconterna skulle kunna verka derhän, alt vid en riksdag det ena, och vid en annan riksdag ett annat parti skulle kunna få öfverhanden. Jag vågar påstå, att denna förutsättning är rakt stridande mot verkliga förhållandet; ty just i samina mån som valbarheten inskränkes, blir det lättare för majoriteten att helt och hållet utesluta minoriteten. Jag anser det vara af vigt, att vid hvarje riksdag båda sidorna blifva representerade. Det är icke af särdeles betydenhet, 0111 de motsatta sidorna äga ett större eller mindre antal ledamöter uti representationen, ty hvarken för majoriteten eller minoriteten betyder det mycket, om den har några röster mer eller mindre; men det är i hög grad vigligt att från alla sidor de män inträda uti representationen, som äga den vidsträcktaste erfarenhet, den mångsidigaste bildning och de största kunskaper, jemte förmåga att göra dem gällande.
Jag för min del kan icke finna det vara öfverensstämmande hvarken med rättvisa eller lagstiftarens värdighet att säga åt de oäkta barnen: ”J håfven en på blodets heliga band grundad rätt till arf efter dem, sorn gifvit Eder lifvet, men denna rätt måste inskränkas till eder moders egendom, ty det är så svårt alt bevisa, hvilken är eder far.” Sådant synes mig vara, alt ytterligare föröka den skymf, som anses medfölja en oäkta födsel, eller att, såsom man säger lägga sten på bördan. Utsk. säger alt införandet af oäkta barns arfsrätt efter deras moder icke är en afvikelse, utan endast en modifikation af den i lagen gällande grundsatsen, att laglig arfsrätt endast upkommer genom lagligt äktenskap. För min del anser jag ifrågavande rättighet utgöra snarare en afvikelse från än en modifikation af nämnde grundsats, hvilken afvikelse jag anser vara desto mera vådlig, som den småningom kan sträcka sina verkningar in på områden, som jag åtminstone anser böra vara för densamma fredade. När man en gång beträdt en oriktig bana, kan man ej veta, hvarthän den slutligen leder, och de äkta barnens arfsrätt, en gång erkänd, skall möjligen ifrågasättas att utsträckas från den förvärfvade egendomen till arfvejorden och slutligen måhända äfven till föräldrarnes personliga förhållanden, så att, t. ex. inträde uti denna församling skulle i en framtid för dem öpnas. I Betänk, säges det, att denna princip varit erkänd i hedendomen, men blifvit underkänd af kristendomen. Detta är sannt, men hvarföre skall man öfvergifva kristendomens grundsatser och återvända till hedendomens? Utsk. har äfven, såsom skäl för förslaget, anfört exempel af främmande länders, isynnerhet Frankrikes lagstiftning, men förhållanderne äro väsendtligen olika, ty der fordras det ett offentligt erkännande af föräldrarne, för att deras oäkta barn skola få rätt till deras egendom, och ett sådant erkännande inför vederbörlig auktoritet är nu ungefär detsamma som ett testamente. Att någon väsendtlig fördel skulle genom förslagets antagande beredas de oäkta barnen, be - 90
Commissariaiet, som jemväl nu blifvit i ämnet bordt, har, uppå ytterligare anförde skäl vidhållit dess uti Memorial af den 28 Febr. 182g yttrade mening, att Banco-Verkets säkerhet och bästa i så väsendtlig mon berodde på bibehållandet af det med Bankens stiftelse jemnåriga , vid flere tillfällen, på väl grundade skäl, stad fästade och af ingen öfverk lagade privilegium för Banken, att i både tvisteoch brottmål samt concurser hafva sitt forum i Kongl. Svea Hof-Rätt, ehvad Banken vore kärande eiler svarande, att borttagandet deraf skulle lägga grunden till de känbaraste förluster och kostnader för Verket; till följd hvaraf Commissariatet tillstyrkt, att, med ogillande af motionen, Banken måtte blifva vid sitt privilegierade' forum bibehållen, men att den af Fiscals-Embetet ifrågaställde förnyade framställning till Kongl. Maj:t med omförmälde tillägg måtte varda expedierad; och har pluralilelen af Banco-Fullmägtige uti infordradt Ullåtande yttrat, alt Fullmägtige med all den uppmärksamhet, ämnets vigt fordrade, tagit densamma under öfvervägande, äfven med hänsigt A hvad Höglofl. Bancooch Lag-Utskottens vid sistlidne Riksdag afgifne sakrika Betänkande N:o 69 till styrka för den motsatta, af Motionairen understödda åsigten, innefattade, samt dervid ansett de af Bankens Commissariat och FiscalsEmbete så väl vid förra som vid innevarande Riksdag andragne skäl vara öfvervägande, hvadan pluraliteten af Fullmägtige sig förenat uti Corn missaria tets hemställan. Ifrån hvilken åsigt dock Herr Grefve Posse} Herrar Rosenblad och von Troil varit skil jäktige, samt för deras del, med åberopande af Bancooch Lag-Utskottens förenämnde Betänkande, motionen understödt. Bancooch Lag-Vt skottens Betänkande N.o 5.
Hvad serskildt angår Hrr Pacifico och Finlay, så tror jag, ja jag är öfvertvgad derom, att icke ens j3s af dem, hvilka bära Hrr Pacificos och Finlays namn på läpparne, känna det förhållande, hvarpå de häntydt. Jag, som varit på stället, då händelsen sig tilldrog, och sorn känner alla 'dessa förhållanden ifrån början, skulle också kunna utreda detsamma, såvida jag ansåge det löna mödan, att dermed uptaga R. o. Ad:s tid. Det har nu mera blifvit ett slags mode att likt och olikt uprepa, hurusom Engelska Statsmän skola göra sig till målsmän för de af Svenska Staten utfärdande obligationernes innehafvare. Detta är verkligen omöjligt. Jag anhåller således, att man icke så ofta måtte framkomma med åberopande af de Engelska förhållanderne. Dessa blifva Svenska, i samma stund bolagen bildas stående, såsom sagdt är, under Svensk lag uti alla rättsförhållanden. Intilldess entreprenörerne hunnit detta stadium, lära de hos oss blifva fortfarande föremål för beskyllningar den ene olik den andre. Funnes Svenska entreprenörer, som kunde åtaga sig arbetet, skulle jag visserligen icke motverka dem; och jag bar det medvetande, att jag sökt sporra mina landsmän att jemte Engelsmän i bolag ingå, för att utveckla vår industri; men då det icke varit möjligt att inom landet kunna erhålla entreprenörer, har jag ansett mig böra försöka att få dem från utlandet, och deri tror jag mig hafva lyckats, då jag utverkat anbud af 4 entreprenörer, för hvilka hvarje representant i hvilken lagstiftande församling som helst måste hysa aktning, och hvilka sjelfve äro representanter i deras eget land. Jag tror således, att man måste göra mig den rättvisan, att jag sökt vinna Den 21 December. 381 mindre, än att de för Ståndet upläsas, ty enl. min åsigt, kan Ståndet i annat fall icke bedöma hvad som är rätt eller orätt. Hr Gr. o. Landtm, förnyade sin förfrågan, huruvida Gr. von Rosen önskade upläsning af de ifrågav:de handlingarne, med förklarande att de derförutan ej kunde remitteras. Gr. von Rosen:
Dessulom beror det väsendtligen ej blott på personligt nit hos den som skall göra upskaltningen än på redlighet hos de hemmansinnehafvare, som skola göra derföre nödige upgifter, om upskattningen skall blifva någorlunda rättvis; ty det är väl icke möjligt att förmoda, att en person, som för första gången kommer och ser ett hemman eller en egendom, kan i hast erhålla så noggrann kännedom om egendomens herrligheter och serviluter, att lian kan bestämma dess rätta värde. Man ser ju alt köpare, oaktadt de så noga som möjligt undersöka egendomars beskaffenhet, för alt kunna bedöma deras värde, likväl ofta 30 Den 4 Januari, misstaga sig. Huru mycket mera då en person, som icke har något sådant enskildt intresse, utan endast upträder för att fullgöra en pligt. Naturligtvis vill egaren göra sin egendom så fördelaktig, som möjligt, i händelse han tillhör de hemmansinnehafvare som skola erhålla ersättning, under det att den som skall erhålla minskning i sin skatt ej lärer underlåta att med mörka färger utmåla sin ställning. Oärligheten skulle härvid slä sig bäst ut, under det att den redlige och sannfärdige komme till korta. Om man betänker detta och att en enda person sannolikt behöfde tio års tid för att upskatta en enda socken, samt vidare för att kunna hoppas det upskaltningen skulle blifva någorlunda pålitlig, förrältningarne borde öfverallt utföras af samma personer, hvilket icke gerna är tänkbart, så torde man lätteligen inse, att en ny upskattning icke kan läggas till grund för bestämmande af den ersättning som skall gifvas eller erhållas. Ville man i detta afseende taga den sist erlagda köpeskilling såsom grund eller det värde som blifvit åsatt vid arf, så skulle man komma till andra stora och skrikande orättvisor. Med ett ord: man skulle, huru man än ville gå till väga, komma ifrån de olikheter som nu förefinnas, och hvilka icke äro af annan rot än den olikhet som äger rum deruti, att somlige äro förmögne, dä andra äro fattiga, komma till många och kränkande orättvisor. Jag anser derföre icke allenast att förslaget är overkställbar^ utan beklagar ock att det nå gonsin blifvit vackt.
Någon försäljning af Specier utaf äldre prägel, på grund af Banko-Reglementets 109 §. har under samma tid icke kommit i fråga. §• **. rppköp och För de al Fullmäktige, med anledning af 115 §. i Banko-Regle ^afwxlar inenbit, angående köp och försäljning af vexlar, vidtagna beslut och samt inåtgärder, är redovisning sednast lemnad uti Banko-Utskotlels betändrsiifi'e9a^ kande ^:0 'l 0 §. 11, hvaraf inhemlas, bland annat, att Banke ns å utrikes ort innestående behållning utgjorde vid 1850 års slut Silf. R:dr 190,767: i, — Denna behållning har sedermera intill nedanstående dag blifvit ökad: genom uppköpte vexlar med 619,221: n.— Transport 619,221: u. — 190,767: i.— 19 Transport 6 19,221: n. — 190,767: i.— samt genom ränta och kapital-afbelalning A Östgötha och Smålands HypolheksFöreningars i utländskt mynt stälda Obligationer, med 12,993: 16. — 632 214-‘>7 — S:gr 822,981: -s. - samt minskad, genom försäljning af vexlar, med 74,009:43.— och genom Lill Banken indraget Silfver, med 201,857: 41. — 275,927' 36 — så att densamma den 3 innevarande månad uppgick till 547,053:40.— hvaraf inneslodo: hos Handelshuset Sal. Heine 180,300:43.— » » Peter Siemsen & Comp. 131,426: ig. — och deL öfriga . 235,326; 29. - 547,053:40.- utgjordes af oremitteradc vexlar.
Utlåtande af dera till Riksens Ständer öfver dessa sålunda redan remitterade Me* morial böra afgifvas. Den af Herr LandtMarskalken härefter gjorda Proposition till godkännande af dea redaction Friherre af Wetterstedt sålunda föreslagit, blef med ett enhälligt ffa bifallen ; i anledning hvaraf Protocolis - Utdraget skulle komma att lyda som följer: Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 17 April 1815* S. D. Ansåg Höglofl. Ridderskapet och Adeln för sin del tjenligt, att ett Särskildt Utskott, bestående af Sex Ledamöter af hvarje Riksstånd, måtte förordnas, hvilket skulle åligga att till Riksens Ständer inkomma, för att sedermera till Kongl. Maj:ts Nådiga afgörande öfverlemnas, med öfversigt af orsakerna till den i alla orter af Riket öfverklagade förlägenhet i allmänna rörelsen samt förslag att densamma afhjelpa, på ett med Landtbrukets och Näringars upprätthållande samt Sedelmyntets bibehållna anseende svarande sättj hvarjemte Utskottet, efter en noggrann undersökning, huruvida flera eller färre af nu tillåtna utländska varor må kunna i Riket umbäras, afgifver förslag till en inskränkning af deras införsel och förbrukning, äfvensom i ali* mänhet till hämmande af den skadliga yppig* heten; likväl att, då till Allmänna Besvärs* och OeconomieUtskottet redan blifvit remitterade flera Memorial, som vidröra ämnen, hvilka ingå i den befattning, sorn blifvit det Särskildta Utskottet uppdragen, bör, till förekommande af all collision , genom ett sammanträde mellan bägge Utskotten, ett gemensamt utlåtande af dem till Riksens Ständer öfver dessa sålunda redan remitterade Memorial afgifvasj och skulle detta beslut med de öfriga Respectiva Stånden communiceras , med vänlig anmodan, att de måtte sig i detta 6o8 Den 20 April. beslut med Ridderskapet och Adeln förena, Ut supra.
Det af Stats-rådet Casten Rönnow donerade kapital, hvarå räntan tillfaller Serafimer-lasarettet, men hvilket kapital, jemte en af samme person anslagen stipendii-fond, under namn af Rönnowska fonden, förvaltas af Kongl. Serafimer-ordens-gillet 11,600: samt slutligen: En fordran, som grundar sig på en vilkorlig förbindelse af utredningsmannen uti Expeditions-sekreteraren Sederholms bo 222: 10. 8. tillsammans tillgångar 185,934: 32. 4. De inom linien balanserade skulderna åter bestå af behållningar å fonder, hvilka, bland Lasarettets tillgångar upptagna, dessutom redovisas å särskilda konti uti hufvudboken: och specificeras dessa skulder uti balansen till år 1857 sålunda: till Sederholmska fonden 42,405: 6. 10. » understöds-fonden 4,519: 28. 8. Af de bland inkomsterna upptagna gåfvomedlen, 25,666 R:dr 32 sk., som under året blifvit till Lasaretts-direktionen öfverlemnade dels utan vilkor, dels mot förbindelse af årlig lifränta till gifvarne, hafva 666 R:dr 32 sk. tilldelats Lasaretts-understödsfonden och återstoden allmänna donations-fonden. Någon anmärkning har icke förekommit vid räkenskapen; och hafva Revisorerne, sorn behörigen inventerat säkerhets-handlingarne, funnit desamma i god ordning. — 188 — Danviks Hospital. Hospitalets räkenskap har utan anmärkning undergått revision i Kongl. Kammarrätten; och inhemtas deraf följande: Debet. Dalans från ur 1855: Span mål. Penn ingar. T:r kpr. Qvarlåtenskapsdito — ](). 9^ _ Rekognitionsdito — 1,776: 21. 2. Frivilliga gåfvor och testamenten — 3,116: 12. Medgifts-medel — 200: Diverse inkomster — 39; _ 4. Bulans från ur 1855: Af'skrifning ar: Spanmål, redovisad i proviant-räkningarne, 240.