Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 29 Juli f. m. ter, eller dem blott föga väsendtligt förändra, bebagade låta det nya betänk, åtföljas, icke ensamt af vanliga reservationer, utan af en fullständig oell i förordningsforrn uppställd contra-plan, sorn kan tjena till ledning och föreningspunkt för dem inom Representationen, som med reservanterna dela tänkesätt ; önskandes jag att detta contra-betänk, matte åtföljas af fullständiga, särskildt för hvarje hufvudpunkts utredande nödiga bevis, hemtadé utur eget och andra länders erfarenhet, samt att reservanterne i denna angelägna fråga matte med särdeles omsorg och klarhet på ett ställe sammanföra en teckning af alla de kända knep och irrgångar, genom hvilka lurendrejareoch tullförsnillare-ligan kringgår författningarna, samt lämpligaste sättet alt dem förekomma; anseendes jag nödvändigt och för landets allmänna intresse af yttersta vigt, att detta arbete, så fort sorn möjligt och samtidigt med de nya öfverläggningarna inom Utsk., företages, samt att derpå användes all den omsorg och allt det ihärdiga arbete, som fordras för att åstadkomma den reda i frågan, som lemnäs kan, och som icke bör kunna blifva svårt för dem, sorn med grundlig kännedom af ärendet förena vilja och förmåga att detsamma på ett öfvertygande sätt utreda och framställa. Jag anhåller om återremiss af betänk, samt vädjar för-* troendefullt till samtliga deras patriotism och rättskänsla, som äro pligtige att ärendet ånyo handlägga. Hr Anckarsvärd, Au g.: Att delta betänk, är hemfallet till en återremiss, synes vara klart af den mängd anmärkn:r, som deremot förekommit, ocii af det stora antal reservationer, som åtföljt detsamma. — Jag utbeder mig R. o. Ad:s uppmärksamhet för några ögonblick, hvarunder jag skall söka till besvarande upplaga några af de väséndtligaste bland dem. Till en början ber jag att få förklara, att jag, i strid med den sista värda talaren, och utan alt jag anser mig hvarken kunna eller behöfva' ingå uti en complett vederläggning af de satser han framställt, hyllar ett fritt handels-sysleme, likväl icke så fritt att icke åtskilliga modificationer dermed kunna förenas.
Lön af en elter siem tjenste: den ma bestå i Penningar eller Spannemal eiler Keono-Tionde elier fran Kronans Magaziner, elier ock In, idelte Löner,^ Hemmans - Räntor eller pa Lön ansiagen Äler.- Ann eller andra silke Lagenheter, fyra procent > Bewuining om äret, sedan b:loppet af hwad Indelt ar, blifwit efter det nast föreaande årets Markegång uträknat och i penningar förwandlat Under Lön förstas all den Inkomst af hwad namn och beskaffenhet den w'arä ma som under loppet af äret i och för stensten blifwit förwärfwad. Dera tillätes inga afdrag. Inkomsterne stola uppgifwas pa det sätt, att hwad sem efter Stak under hwad Titel som halst utgadt, utföres specifikt såsom ordinarie inkomst. Men extra arfwoden utom Stat, traktamenten svin för tillfälligt förrättningar a wanlige ljenftgörings-orten uppbäras, Compagnie - revemier, procenter, Remifi-lage, Tinesgästnings-kappar, Ex-editions-läsen och andra svortlax, föres i en sum, ma under titelExtra ordinarie Inkomst. Tracta, Den zc> Julii. 2124 Trackamenten under Commenderingar utom station pa mindre tid än Sex mannder samt Fältasiöning i krig, utan assende pa hurulänge den fatt uppbäras afwensom NePunderhall, intages e-ibland de inkomster af Embete och Tjenst, hwara Bewiil, ning räknas bär. Innehafware af siere stensten uppföra Inkomsterne at ywaeje ferstildt. Pensioner, Gratialor och Benadningar som utgå -efter Stat eller af allmänna medel widkannas enahanda afgift; likwäl undantagas de som ej uppgå cai tjugufem R:dr ärligen.
Man må emellertid ej föreställa sig, att hon hade utbytt den fåfänga, som söker bifallstecken, mot den, som låtsar förakta dem. Hos Svenska Akademien hade hon afböjt flera förslag att gifva henne en lysande utmärkelse, – bland hvilka till och med ett att invälja henne till ledamot165; men då hon slutligen öfverraskades med den, att det var just på dess högtidsdag 1797, som Gyllenborg uppläste sin sång till hennes ära, kunde hon för sina närmaste ej dölja, att bestörtningen åtföljdes af en känsla, som icke var oangenäm. Än synbarare förrådde sig hennes belåtenhet, då hon af samma vittra samfund, i Januari 1803, genom ett besök på dess vägnar af dess Direktör och Sekreterare, anmodades att utgifva en samling af sina skrifter. Sannolikt fann hon sig ock genom sådana aktningsbevis mera betryggad vid fortgåendet på en bana, som, vådlig för alla, och för fruntimmer allramest, var detta särdeles i en tid, då författarinnor i Sverige ännu voro, af allt sällsynt, det sällsyntaste. Likväl kunde hon icke förmås att samtycka till Akademiens önskan. Åtminstone gaf hon blott ett halft undvikande svar; och så länge hon lefde, förblef den ifrågavarande samlingen overkställd. Huru högt detta samfund skattade henne, visade sig föröfrigt äfven genom andra prof. Då 1796 beslutet fattades om den nya upplagan af dess Handlingar, beslöts äfven, att exemplar deraf skulle föräras åt Konungahusets medlemmar och – Fru Lenngren. Och denna skänk beledsagades år 1800 af en ny: en årlig, till hennes död fortfarande pension. Hvad hon sjelf värderade högre än all dylik uppmärksamhet och uppmuntran, var den personliga vänskap, hvarmed hon, i det enskilda umgänget, af flera bland Akademiens ledamöter omfattades. De förtroligaste af dessa vänner voro, – näst Kellgren, – Rosenstein, Lehnberg, Franzén. Sällan i person synlig för allmänheten, hade hon dock stundom omedelbara tillfällen att märka, huru kändt och kärt, äfven i aflägsnare orter, hennes namn var. Exempel deraf hördes hon med rörelse förtälja.
Af den 25 dennes". r) Angående förslag till jemkning uti RiksStåndens särskilt fattade beslut, rörande husbehofsbränvins bränningen, och dermed sammanhang ägande ämnen. Den 27 Maji. 2) I anledning af återremiss af Utskottets förut afgifne Utlåtande öfver prosten Doctor Stenhammars Memoria! om saknad eller fördröjd verkställighet af Konungens och Riksens Ständers uti åtskilligt, Rikets inre hushållning rörande ärender, vidtagDe beslut. Från Expeditions-Utskottet' Af den 26 dennes, angående Register till Bihanget och renskrifningsbjelp för Utskottets Cancellister. ' Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln , vid Urtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 27 Maji 1818. S. D Vid förnyad föredragning af Constia tutionsUtskottets den 14 dennes aflåtne, samt den 23 i samma månad på bordet lagde aine Memorial, innefattande Sine särskilta meningar, såsom alternativer, i frågan dels om upphäfvande af 114 § Regeringsformen, dels om bestämmande afen tid af 5 år, inom hvilkenGrundlagsändringsförslag ej skulle kunna afgöras; fann Ridderskapet och Adeln, att då uti berörde frågor tvänne Stånd inom ConstitutionsUtskottet stadnat emot två, frågorne således borde förfalla. Dm 27 Maji. 505 samt Utskottets ofvannåmnde (vänne Memorial endast läggas till Handlingarne. Ut supra. S D. Då nu å nyo föredrogs ConstitutionsUtskottets den 15 dennes aflåtne, samt den 23 i samma månad på bordet lagde, Memorial rörande Stats-Råds-Protocollens fulländade granskning, stadnade Riddersktpet och Adelö uti följande beslut: 1) Att den emot Herr Stats-Rådet Friherre Rudolf Cederström gjorde anmärkning njå förfalla. 2) Att då Rikets väl ej kräfver deni 107 §•
Ett ögonblick derefter utkom magistern, borstande mjölet af sin rock, och gick helt tyst och varsamt öfver salen för att icke väcka farbror Jöns, hvilken förmodades sofva, men som stod i vrån bakom skåpet, helt vred och villrådig, sedan han hört och sett allt, utan att Astley hade någon aning derom. Prosten var imellertid alls ingen tyrann, tvärtom en ömsint och poetisk själ, och ehuru han visserligen tyckte, att de båda barnen voro nog ogenerade och brådskande i sitt tycke för hvarandra — ty de gamle anse alltid, att man bör med ödmjukhet invänta deras tillåtelse att älska och inse sällan, att ungdomen ensam är auktoritet i detta fall — så fann han mera anledning till oro än vrede vid den upptäckt han gjort. Man skulle hafva kalas i prestgården på midsommardagen, det var mycket bestyr i anledning deraf. Hedda var icke synlig vid qvällsmålet, och prosten funderade, så länge han var vaken på aftonen, om det icke i sjelfva verket vore lämpligast att hemskicka den unga flickan för att genast i början afbryta en kärlek, som han fruktade hos Astley snart skulle visa sig endast vara ett flygtigt tycke, och som möjligen hos hans mor skulle möta motstånd. Imellertid förtrodde han sin upptäckt åt ”syster Petronella”, som fann saken mindre bekymmersam, lofvade att hafva ett vaksamt öga på Hedda och tyckte, att man icke borde låtsa om något, helst Astley snart skulle resa tillbaka till Lund. Hösten förgick, man var nu vid jul, Astley skulle återkomma, och just denna qväll funderade prosten på, om han likväl icke möjligen handlat oförsigtigt, som icke meddelat Astleys mor hennes sons böjelse. Han föresatte sig att redan dagen derpå göra den engelska frun ett besök, för att utröna, om icke Astley sjelf kanhända sagt henne något. Detta var imellertid föga troligt, ty det likgiltiga förhållandet imellan mor och son hade icke förändrat sig sedan hans barndom. Astley besökte henne visserligen regelmessigt, då han var hemma, men han talade sällan om henne, och hon tycktes bäst trifvas i ensamheten med en katt och en gammal piga, utan annan förströelse än läsningen af några engelska tidningar, som regelbundet hvarje vecka skickades till henne ifrån Ystad.
Ett bland de stadganden i delta betänk., som blifvit inom Stånden strängt klandradt, var just det, som tilläde vexelutgifvare rättighet att ställa vexlar lill innehafvaren eller att transportera dem in blanco utan särskild påskrift för hvarje transport, som deraf sker. Denna fråga är till följd af återremissen ytterligare dragen under LagUtsk:s pröfning, och jag skulle icke tro det vara lämpligt, alt ytterligare inveckla frågan, derigenom att man nu tillägger en annan sorts handlingar samma rättigheter, som äro för vexlar stadgade. Den betalningskraft, som enligt nu gällande lag är tillerkänd reverser, ställde till viss man eller ordres, är så sträng, att den bör kunna anses fullt tillfyllestgörande. I allmänhet vet hvar och en som utfärdar en vexel, hvad följden för utgifvaren kan blifva och hvad äfventyr, han underkastar sig, i händelse vexeln ej på utsatt tid honoreras; men att tillägga en sådan kraft som den, hvarom här är fråga, åt invisningar till ordres, hvilka äro i landet ganska all - 424 Den 17 Mars f. m. manna, det skulle kunna leda till att utsätta en stor del af den Svenska allmänheten för äfventyr, som den ej anar, och rättegångar, som kunna blifva både trassliga och förderfvande mången redlig affärsmans credit. Jag tillstyrker således för min del bifall till, Utsk:s betänk. Frih. Raab: Jag har endast inskränkt mig till frågan om utställning af reverser till viss man eller ordres; men då jag tror, att man icke bör binda händerna på sig förmedelst ett beslut i denna fråga, helst ett annat belänk., med della stående i något sammanhang, till Utsk. redan blifvit återremilteradt, så har jag ansett lämpligast vara att föreslå R. o. Ad. att i sin helhet äfven återremittera nu föredragne betänk. Då nu öfverläggningen ansågs vara slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansäge de emot LagUtsk:s betänk. N:o 89 gjorde anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande.
Jag lager mig friheten att, synnerligen till män af yrket, ställa den fiågan, huru stor röle fästningarne, under de sednare 4° 5o årens krig, hafva spelt i de stora Europeiska tilldragelserna, och härvid torde del ej vara otjenlig! att påminna sig Rovigos försvar, denna fästning, som varit ett af de märkvärdigaste företag, som tidehvarfvet haft att framvisa Jag måste återkalla i herarnes minne, huru det har gått med den, med dryga kostnader och stora uppoffringar, och på de bästa beräkningar grundade anläggningen af Sveaborg, samt den bedröfliga utgång, som detta företag har haft. Det torde få förlåtas mig, mine herrar! om jag på dessa grunder, om jag på dessa tvifvel delar deras mening, som anse det ingalunda vara någon sådan brådska förhanden, att göra Waxholm till en sjöfästning, all icke den af BorgareSt beslutade nedsättningen af anslaget kan hafva skäl för sigj Jag tror, mine herrar! att långt ifrån att inom detta Hus med någon rättvisa ådraga mig klander för den af mig, emot majoritetens tanke, yttrade åsigt, bör den destomera vara herrarne behaglig, som det är genom den motsatta åsiglen, som majoriteten gör sig så mycket mera utmärkt, sorn den får tillfälle alt visa och ådagalägga sin grundlighet, och det blir blott en eftertid förbehållet, mine herrar! att dämma emellan våra åsigler. Det är representantens pligt, dess åliggande, alt ingalunda rygga tillbaka för klandret, att ingalunda sky bedöinmande af oförstånd och hvad kanske ännu mera är, att söka hejda utgifter och förekomma öfverdrift deruti, alt söka bespara det öfverflödig!! och endast bifalla det högst nödvändiga. Skadan i ett sådant haust - Den uo Mars f. ni. ende blir ingen, men kan deremot, genom ett motsatt förfarande, blifva ganska stor. J ig har bort en värd ledamot här, som säkerligen äger de största anspråken alt i denna fråga, genom sina insigler, konna verka på vår öfvertygelse och vårt handlingssätt, vitsorda StalsTJIsk:s liberalitet vid denna frågas behandling.
Bäst vore dock, om den icke blefve ens detta, ty godt är att ej hafva några ömkligheter att minnas. – Lemna mig! befallde mamsell Joachima K. sin väntande jungfru, hvilken i pligtskyldig underdånighet tänkte hjelpa henne. – Kära mamsell, skall jag då inte knäppa upp klädningen ... hakarna gå så hårdt. Trilska varelse, hvarföre står du qvar, då du hörde att jag vill bli ensam! Skall då hvartenda lefvande kräk låta mig känna att jag är utan makt och myndighet? Gå i ögonblicket, eller jag skall lära dig, djerfva oting, att man icke ostraffadt är mig olydig. Flickan ilade ut. Hon förstod sin unga matmors lynne och var alls icke angelägen att tjena som afledare. Så fort dörren var stängd, utblåste den vredgade herrskarinnan genast ljuset och flög till fönstret, hvars rullgardin hon med en ryckning förde åt sidan. Men på gatan syntes ingenting numera, utom en rosslig brandvakt, som, raglande efter söndagsvälplägnaden, ställde sig i ordning att med sin djupaste bas utskrika 12-slaget och att anbefalla staden i ett mildt hägn »från eld och brand». – Dumma, snörplande djur! mumlade Joachima och lyfte sina ögon upp till månen för att slippa se brandvakten. – Nåväl, adresserade hon sig med ett retsamt, nästan försmädligt leende till den orubblige väktaren på himlafästet, nåväl, du har väl hört och sett millioner uselheter och dumheter förnt ... taga ej alla betryckta älskande sin tillflykt till månen, men hvem hörde någonsin att månen hjelpte dem med ett godt råd: Hon såg åter forskande utefter gatan. Brandvakten stultade af inåt gränden, men ingen lefvande själ kom i stället. Allt i skapelsen tycktes ha gått till hvila. Icke ens en hund eller någon svärmande katt larfvade omkring för att ge en serenad åt sin sköna. Sjelfva gatstenarne sågo sömniga ut, och sjelfva vattenpussarna kröpo så sakta och förtroligt ned i jorden för att icke bli sedda och uppväckta af månstrålarnes sken.
Herr Nordenankar: att arne Privat-Banks-Associationer, en för vestra och en för södra orterne, mätte medelst Actie-teckning organiseras, på sätt, att ^rdjedel af intecknade beloppet skulle insättas i Silfver och -|:djedelar uti räntebärande papper; att, i den nion desse Privat-Banker utvidgade sin rörelse, de till Låne-Contoren ifrån Stats-Banken lemnade Creditiv må indragas och District-Indelningen för Disconlerne upphöra; att sådane Bankers utelöpande sedlar ej må öfverstiga tredubbla beloppet af deras inneliggande Silfverfond; alc Stats-Banken till desse Föreningars befordran antingen ingår såsom delegare för -|:djedel, likväl utan annan insatts; än motsvarande belopp af sina nu innehafvande fastighets-inteckningar, eller ock en del af samma intecknings-handlingar aflemnas såsom grundfond för Inrältningarnc emot Bolagens förbindelse, att dem, i mon af Stats-Bankéns behofj liqvidera; att Stats-Bankens lemnade understöd småningom amorteras; att Privat-Bankerne må vara ålagdt underhålla Creditiv-räkning på Stats-Banken, emot ställd säkerhet i en del af grundfonden, men deras sedlars gångbarhet i öfrigt bero af förtroendet; alt ränta må förskottsvis beräknas till 5 procent i discontering af reverser, 4 procent vid pantbelåning och 6 procent för summor, som uttagas på Cassa Creditiv-räkning; samt att ett Stats-Bankens Ombud må deltaga i års-revisionerne vid nämnde Privat-Banker. Herr TVcern: att, såsom mest förenligt med all penninge-rörelses natur och fordran af en mera liflig och lifgifvande sjelfverksamhet, densamma efter hand bör emanciperas från Stalsmagternes monopoliserande bojor samt öfverlåtas, under tryggande Lagar, åt Privat-Bank-Associationers industriela verksamhet, och att, till öfvergång för penninge-rörelsens slutliga ordnande, första steget nu borde tagas genom Bankens befriande från all Låne-rörelse, hvars upplåtande åt privata Associationer redan vore i hufvudsaklig mon verkställbar^ BancoUtskottets Betänkande N:o 6.
Väl sågo de ej ut som de gamla Franska hjeltar jag på förhand hade tänkt mig, jag tyckte mig här ej finna de egentliga Fransyska ansigtena utan fastmera Tyska; men alla, till största delen åtminstone, voro de gamla ärevördiga gubbar, den ena hade förlorat sin arm, den andra sitt ben, eller båda, somliga blinda, somliga rörande sig i små vagnar som de framsköto med käppar, och i allmänhet såg man här ett museum af alla möjliga blessurer. Inrättningen var ofantligt stor med trädgårdar, promenader, bibliotek, porträtter och statyer af Napoleon och hans generaler, samt taflor af särskilda slagtningar; bland andra rariteter fann man äfven i en liten inhägnad en liten pil, som var tagen från det träd som vext på den älskade kejsarens graf på Helena och blifvit hit omplanterad. En gammal invalid, som med trädsnitt och med snäckor inlagda i en sandoch stenblandad jord här utarbetat ett slagtfält, vaktade inhägnaden och dref en liten handel med bladen från pilbusken, hvilka han sålde åt små pojkar som gåfvo honom en mussla för hvart blad. Äfven har man här en egen kyrka, der en stor mängd tagna fanor äro upphängda. Köket var kolossalt och all kokning går med ånga. Maten skall vara ypperlig och hvar och en man, så officeraren som den gemena soldaten, har till frukost sin halfbutelj vin och likaså till middagen. Så lefva de gamle krigarne här omgifna af sina stridsminnen och sina ärade generaler, ett lif säkert så lyckligt som för sådane är möjligt, i lugn och ro, störda kanske blott af den otaliga mängd besökande som dagligen går här. På ditvägen besågo vi äfven den vackra kyrkan S:t Sulpice, der just nu var en likbegängelse med ett otaligt antal af prester, hvilka alla här såsom annorstädes i katolska länder utmärka sig genom sina Jesuit-ansigten. På återvägen badade vi i den stora badanstalten Ecole royale de natation, en stor och praktfull anläggning. Få aftonen i l'Académie royale de musique eller stora Franska operan.
Företogs till pröfning Särskilta Utskottets den 7 dennes afgifne, samt den 11 derpåföljde på bordet lagde, Memorial, i anledning af gjordt förslag till de Norrländska länens sammanslående. Herr af Brinkman, Gusta}-. Det förslag, Serskilta Utskottet nu afgifvit, angående de Norrländska Länens sammanslående, öfverenssiämmer icke med dess förut meddelta Betän-j kande, att någon ändring i LandtRegeringen ej vöre af nöden, och synes dessutom tnera in - Din 13 Jtilii. 251 nefatta tillfälliga omständigheter, än antageliga grundsattser. Att endast tor det Landshöfdinge-Residencerns icke ligga midt i Länen, för det Landshöfdingarne kunna söka transport med mera dylikt, öfverändakasta en såsom nyttig ansedd fördelning at Länestyrelsen i de mäst vidsträckta Provmcer, innan resultaterne deraf ännu möjligen ra lika betänkeligt, sorn de förra Länstyrelsernas nomadiska vistande än å det ena, än å det andra stället, skulle vara föga nyttigt. Lands, höfdingarnes tillvarelse är icke endast för utsökningsmålj den är både mera angelägen, och mera vigtig för den oeconomiska detaillen isynnerhet inom obebodda och obrukade laadssträckor; och om endast någre få nybyggen årligen kunna tillskapas, någon förbättring i jordbruket efter hand åstadkommas, måste det, med en redan reglerad stat, vara mera ändamålsenligt, än att ställa nyligen tillsatte LandslröfdingeEmbeten i expectanceoch overksamhet. Hvad en upplyst och verksam Landshöfdinge kan till Provincens väl uträtta, har framlidne Friherre Örnskiöld fullkomligen ådagalagt , under dess styrelse af Westernorrland, hvilket före dess tid icke var i särdeles bättre belägenhet, än Norrbottens och Jemtlands
Derest icke Borgare-Ståndet, med frånträdande af detta sitt skiljaktiga beslut, skulle vilja med de öfriga Stånden sig förena, föreslår Utskottet till omröstning följande proposition: 94:o. Den, som vill att, jemlikt tre Stånds beslut, gällande införselstull, 25 R:dr för 100 Rdrs värde, bibebålles för portföljer, taskböcker, ridikyler och nattsäckar, röstar Ja ; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer nattsäckar att under egen rubrik i tulltaxan upptagas med införselslull af 16 sk. skålpundet, samt portföljer, taskböcker och ridikyler att inde - Bevillnings-UtskoUets Memorial, Jl? 14, 61 las i »af läder», nied 24 sk., »af heloch halfsiden», med 1 R:dr 24 sk. och »af andra ämnen», med 16 sk. införselslull per skalp. Borgare-Ständet har äfvenledes ensamt godkäut, men de öfriga Stånden, med Redskap och vidblifvande af gällande tullbestämmelse, förkastat Utskottets förslag, att artikeln Red-macllinerierskap och machinerier, eller delar deraf, ej specificerade, nu förtullad efter värde med 23 procent, skulle i stället indelas i »större, enklare pjeser, såsom axlar, valsar, pannor m. m., af minst V2 skeppunds tyngd» och »smärre och mera sammansatta pjeser med deras tillbehör», samt åsättas förra slaget införselstull af t sk. och det sednare af 2 sk. skålpundet. Utskottet hemställer, att Borgare-Ståndet ville, med frånträdande af sitt skiljaktiga beslut, instämma i de öfriga Ståndens, och föreslår för annan händelse följande omröstning: 93:o.
Hvad denna fråga beträffar, hafva Rikets Ständer inhemtat, att, enligt E. K. M:s Nådiga Skrifvelse af den 21 September 1838 till Dess Befallningshafvande i Upsala Län, i följd af derom gjord underdånig framställning, Jägeri-betjeningen är ålagd att utan arfvode verkställa indelningar å Allmänningarne, med begagnande af det biträde, som intressenterne, till bestämdt antal dagsverken, skola bestå, äfvensom att derefter författa behöriga Skogs-chartor; men då någon allmän föreskrift härom, Rikets Ständer veterligen, icke är gifven, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla om utfärdande af en allmän Författning, i enlighet med det stadgande, som på förrberörde sätt blifvit, genom Nådigt Svar å E. K. M:s Befalluingshafvandes i Upsala Lin underdåniga hemställan, meddeladt. §. 5, innehållande: ”innan mätning, uppskattning och indelning af Ki •ono-park eller Allmänning hunnit verkställas, skall för hushållningen under tiden en provisionel huggnings-plan derå af District-Förvaltaren uppgöras, sålunda, att af areal-vidden årligen afverkas endast del af Barrskogen och 5xg del af Björk-, Aloch Aspskogen, i hvilken areal-beräkning icke intages annan än skogbärande mark och följagtligen icke så ofrugtsamma berg och mossar, att derå flere träd icke frambringas, än som svara emot antalet af nödiga frö-träd, å hvilken så beskaffade mark trakt-huggning således icke må införas.” Härvid hafva Rikets Ständer ansett det ovilkorliga stadgandet, att för 720 Expeditions-Utskottets Förslag till tind.