Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För detta mål sträfvar han gerna; och hoppet att nå detsamma uppehåller hans mod oeh stålsätter hans arm till nya arbeten och mödor. Det blifvande hemmet är hans framtid och han spar för denna af sin arbetsförtjenst. Tag bort hoppet om detta hem och arbetaren har ej någon framtid, han eger blott sin närvarande osäkra belägenhet och utsigten till en tröstlös ålderdom; och ej allenast det, utan han eger knappast mera något fosterland, för hvilket han vill våga lif och blod. Man har väl sagt, att äfven med de lagar, som nu gälla för jordafsöndringen, en utväg är öppnad för den ordentlige arbetaren att förskaffa sig en egen jordtorfva, och på den grunda ett eget hem, då det nemligen tillätes honom att på viss tid köpa 6 å 4 tunnland jord, och då på de liesta ställen den odlingsbara jorden fås för så godt pris, att detta köp torde blifva honom lätt. Men man vet dock, att med undantag af Norrland odlings bar och god jord i Sverige ej fås för så godt pris, att icke värdet på 4 tunnland blifver en stor summa för arbetaren. Då nu dertill kommer, att den betydligaste kostnaden dock utgöres af det, som skall utgifvas för uppbyggandet af nödiga hus, så inser man lätt, att värdet af några tunnland jord, lagdt till denna kostnad, i de liesta fall öfverstiger hvad den för dagspenning på landet tjenande arbetaren kan hopspara. Skulle det åter tillåtas honom att få på bestämd tid tillköpa sig blott i tunnland jord, så skulle omkostnaderna för hus och jord väl ej uppgå till stort mer än hälften af kostnaden för de 4 tunnlanden med nödiga hus, och jag tror då, att det vore för en ordentlig arbetare möjligt att på 15 å 20 år hopspara de dertill nödiga penningarne. Med de lagar, som nu gälla för jord-afsöndring, anser jag derföre det blifva i de flesta fall omöjligt för arbetaren att förskaffa sig ett eget hem och en oberoende ställning. Om nu följden Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 14.
Herr Kujlenstjernas, Erik Magnus, denna dag väckta motion om stadgande i afseende på sältet att bereda för brott straffade lösgifna personer sysselsättning och bergning. Herr PaykullsCarl Samuel} denna dag väckta motion om bildande af en kommitté lör att undersöka och utreda skogshushållningen rörande ämnen. Herr ThaniSj Sebastian MathiaSj denna dag väckta motion angående inköp till kyrkorna i riket af J. W. Beckmans Svenska Psalmhistoria. Herr Hjertås, Lars, denna dag väckla motion, angående revision och reform af hospital-väsendet, S. D. Prot.-Utdrag, den 45 December 4847. 41 S. D. Communicerades med de öfriga Riks-stånden samt remitterades till Stats-utskottet rikets Höglofl. Ständers Revisorers afgifne berättelser, angående innevarande år verkställda granskningar af l:o Riksgälds-kontorets förvaltning och räkenskaper, samt Götha kanal-bolags och Malmö f. d. diskont-inrättningars utredning; och 2:o de under Kongl. Kommerse-kollegium ställde fonder och medel. Från Hög v. Preste-ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-utskottet följande inom ståndet af nedannämnde dess ledamöter väckta motioner: l:o Biskop Bruhn, om lune-anslag till bibliothekarie!! vid gymnasii-bibliotheket i Götheborg; 2:o Biskop Hallström, om löne-anslag till bibliothekarie!! vid Wisby gymnasii-bibiiothek; 3:o Biskop Holmström, om löneanslag till bibliothekarie!! vid Gymnasii-bibliotheket i Strengnäs; 4:o Biskop Butsch, om löne-anslag tili bibliothekarie!! vid gymnasii-bibliotheket i Skara; 5:o
Jag är af motsatt tanke med den sisle talaren, ty först och främst får jag erinra, alt~det öfverklagade stadgandet i Den 14 Maj e. m. 471 §:n icke innefattar en ny princip, ulan del har funnits i alla I3evilln:s-förordn:r ända lill 1840 års riksdag, då det nu gällande stadgandet infördes. Hvad i öfrigt emot della stadgande blifvit anfördt, kumle vara riktigt, om i allmänhet hevilln. (ill Statsverket erlades för den inkomst, hvilken är med sådan belagd, men då med högst fä undantag sådant icke är förhållandet, utan kronan alltid är lidande, är det väl skäl, att så mycket möjligt är, försäkra henne om dess inkomster. Gr. Mörner har sagt, att meningen med Bevillu:s-förordn. icke är alt skaffa kronan den största möjliga inkomst. Häruti förenar jag mig till vissa delar, men meningen är likväl att tillförsäkra Slaten det belopp, som för densamma blifvit beräknad, och då sådant oupphörligt elluderas, mäste väl i författningen intagas ett stadgande, som till någon del tillförsäkrar Staten härom. Hå Bevilln:s-Utsk. beslöt della stadgande var någon förändring i Taxerings-komitéerne i städerne icke afgjord. Såsom Hrnne känna utgjordes tillförene Taxerings-komitéerne i städerne till hälften af borgare och andra hälften af andra samhällsklasser, och då man kände, all borgare gemenligen upgifva sina inkomster till eli ringare belopp än som vederbör, sökte Utsk. genom detta stadgande tillförsäkra Staten att erhålla, hvad densamma tillkommer. Med nuvar. stadgande står delta svårligen att vinna, ty om än de taxeringsman, hvilka icke vore borgare, inseende det oriktiga i taxerings-upgifterne, sökte mangrant alt påföra en högre och rättvis bevilln., strandade dock alla dessa bemödanden mot den föreskrift uti 81 § som tillät den af eli gemensamt intresse lifvade andra hälften utaf taxeringsmännen, att enl. detta intresse bestämma bevillningen. För landet är detta stadgande af ingen betydelse, emedan paria vota icke der kunna upkomma, dä antalet ledamöter är udda.
Vare nu härmed huru som helst, så är det likväl ådagalagdt, att de anmärkta rådgifvareåtgärderna, utan något i nyssnämnda hänseende gjordt förbehåll, åsyftat en tinder flera, ända till tretton år fortfarande anordning eller anvisning å Statsmedel, hvilka till större delen icke voro, vid omförmälda tillfällen, att tillgå, och hvilka, enligt Regeringsformens föreskrift, ej heller kunde för längre tid, än till nästföljande Riksdagen disponeras: att dessa anvisade medel skulle användas till betalning af Theaterns skulder, hvilka således blefvo, såsom det kallades, fonderade ; och att TheaterStyrelsen skulle bemyndigas att emedlertid, för beloppet af sina skulder, upptaga lån, hvilka, till kapital och ränta, kommo att med samma medel infrias. Å dessa rådgifvande åtgärder har äfven, medelst Kongl. Majrts nådiga Beslut, verkställighet följt. Vid sådana förhållanden och enär den å svarande sidan åberopade omständighet, att, i uppgifven händelse, Theaterinrättningens långifvare icke skulle äga rätt att af Staten erhålla betalning, destomindre lärer inverka på beskaffenheten af sjelfva rådgifvande åtgärderna, som denna omständighet ej blifvit dervid åberopad, och, ehvad påföljd den i framtiden må medföra, det i allt fall är icke blott kraften eller följderna af dessa åtgärder, utan äfven deras åsyftning, som utgör föremål för anmärkning och åtal i denna punkt, och som qvarstår, om än laga hinder emot följderna skulle möta; bör jag äfven antaga såsom lagligen styrkt, hvad i förra memorialet blifvit anmärkt, att nemligen meranämnda rådgifvande åtgärder, såsom åsyftande en borgensförbindelse 267 för Riket, innebära en öfverträdelse af det i Regeringsformens 76 §. stadgade förbud emot låns upptagande utan Rikets Ständers samtycke.
Att i afseende pä den stora olikhet som är emellan Hemman eller de sä kallade Mantal, böra sädane af hwad natur och beskaffenhet de wara mä, Kronochemman ej undantagne, wid första ärets taxering indelas och uppskattas efter ortens gängbara pris, pä det sätt, att de som äro wärde Twätusende Riksdaler och derunder sättes 'i första eller lägsta Classen, de som wärderaS deröfwer och till och med Tretusende Riksdaler i den andra, och de som anses högre och til och med Fyra tusende Riksdaler r den tredje Classen, allt räknadt efter helt Mantal; mindre eller k ufne Hemmansdelar, fastän hörande till ett och samma Hemman, uppskattas hwar för sig, och hänför.s hwarje Den 16 Oktober. 275 hwarje Hemmansdel till den Clas bwartill den hörer efter wärdet i förställande till helt Henrman. Skyddsafgiften för sä Classifioerade Hemman och Hemmansdelar utgöres alltid i enlighet med Tariffen. Befmnes elster Taxerings, männens ompröfwände något Hemman eller Hemmansdel af högre wärde än Fyra Tusende Riksdaler, ökes afgiften för hwarje öfwerstigande Ettusende Riksdaler i samma progessiva förhällande som t Tariffen är följdt för Hemman och Hemmansdelar af tredje Clasen, emot de af första och andra Classerne, hwarwid iakttages, att bwad som i wärdet är öfwer jemna Ettusende Riksdaler beräknas för fulla Ettusende Riksdaler, sä akt dä till exempel för ,:24deis mantal i tredje Clasen betalas tre skillingar mer än i andra och sex skillingar mer än i den första, skall för en lika stök Hemmansdel as Hemman i wärde öfwer Fyra Tusende Riks» daler till och med Fem Tusende Riksdaler er. läggas tre skillingar mer än i tredje Classen, eller En Riksdaler och femton skillingar; äfwensom för ett helt Hemman af nämde wärde, efter enahanda grund kommer att betalas
af I. Dannström. Härefter följde » Gluntar », hvilka utfördes af tvänne af sällskapets manliga medlemmar, hvarefter » Ljusen », saga af H. C. Anderssen, framsades af en af de unga damerna. Stämningen var liflig, man drog sig in i små- rummen, der en liten utställning af träsniderier och porslinsmålningar var anordnad, och under samspråk och skämt förnyade man gamla bekantskaper, » utbytte åsigter », som det stått i bladens notiser. När slutligen supén intagits, var man åter redo att fortsätta med sången och diskussionerna bins emellan; med ett ord — man fann det hemtrefligt i den krets, som slutit sig kring Fredrika Bremers fana. Bland deltagarna märktes, förutom förbundets öfriga styrande medlemmar,. S. L-d Adelsparre, professor Beauchet med fru och professor Kovalewski. Det hela bar en familjär prägel, och en hvar kände sig utan tvifvel fullt belåten med sin afton. Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. I P \ I U I I M U IN Annonser mottagas endast mot kontant liqvld 1 förskott af 2 6 öre pr ». spalt, petitrad ( Ingen annons införes under I krona Teater och musik. Teatrarna. Kungl. operan. Då detta nummer af Idun utkommer, har fröken Gina Oselio uppträdt både som Carmen i operan af samma namn och som MargaretaHelena i » Meflstofeles ». Hvad Carmens roll beträffar är fröken G:s uppfattning af den samma ej så obetydligt afvikande från hvad vi här förut varit vana att se. Carmen blef här en hjertlös och vild kokett, och med denna uppfattning gjorde fröken O. rollen alltigenom konseqvent. Hvad det vokala utförandet beträffar, måste det räknas till det allra bästa. — I afton (onsdag) uppträder fröken O. som Margarata-Helena i » Meflstofeles », likaså på fredag. Om måndag återupptages » Lohengrin » med hr Brun i titelrollen, och kort derefter gifves som den tolfte reprisen för innevarande säsong Beethovens storslagna opera » Fjdelio » med fru Carolina Ostberg i Leonoras parti.
Utsk:t varit tveksamt, huruvida Utsk:t rätt uppfattat detsamma, blifvit vunnet, hvilket syfte, för min uppfattning, var icke allenast, så att säga, genomskinligt, utan äfven ganska tydligt, utan att man behöfver, som man säger, »läsa mellan raderna,» — eller att detta ämne, af långt djupare betydelse, än Utsk:t tyckes vilja anse att motionären med sin framställning afsett, blifvit öfverlemnadt till diskussion och icke, såsom jag härvid öppet förklarar mig hafva varit beredd uppå, helt enkelt undanskjutit densamma och förhindrat ali diskussion, såsom varande af ett serdeles ömtåligt ämne. Missnöjd och, jag vågar vördsamt tillkännagifva det, på det högsta förundrad deröfver, att det Höglofl. Utsk:t, då motionen icke blef undanskjuten, behandlat densamma så, som nu skett. En behandling, jag vågar påstå det, omöjlig vid en påföljande riksdag efter de nya förhållandena: emedan motionären då kan lättare göra sig förstådd inom den kammare, der framställningen sker, än, såsom nu är förhållandet, för de 4 hamrarne, deraf 3:ne icke behöfva och möjligen icke kunna afveta motionen (om motionären ej gör sig besvär att, genom utskrilvandet af 5 exemplar, få densamma med de respektive Med-St:n kommunicerad) förr, än då vederbörligt Utsk. behandlat motionen och deröfver inkommit med sitt Utlåt., serdeles ifall, såsom med den förev:de är förhållandet, motionen icke en gång är tryckt och till de 4 Stånden utdelad, innan eller då Utsk:ts-Betänk:t utdelats. Huru? har väl behandlingen varit utaf den af mig afgifna motionen, hvilken ligger, eller åtminstone borde ligga till grund för Höglofl. Ekon.-Utsk:ts nu föredragna Betänk. N:o 9, deruti Utsk:t föranlåtes tillstyrka, — ehvad meningen med motionen må vara: »att motionen må lemnäs utan afseende». Jo, det Höglofl. Utsk:t har först och främst, — ty den första anmärkningen gäller Betänkds öfverskrift, som lagt grunden, efter min förmening, till resultatet eller det slut, hvartill Utsk:t kommit, — behagat förändra denna öfverskrift.
Detsamma har blifvit framkalladt för afhjelpande af den klagan öfver brister i vexellagstiftningen, som man i affärslifvet erfarit, och som vid flere af föregående riksdagar föranledt frågans upptagande af Rikets Ständer. På flere sätt har man ock försökt att lösa frågan. De första försöken gingo derpå ut att för inrikes och utrikes vexlar stifta en gemensam lag, och således att på ett ställe sammanföra de ämnen, sorn utgjorde föremål för 2 serskilda lagar eller 1748 års vexelstadga och 1835 års lag för inrikes vexlar. Desse bemödanden misslyckades likväl; och derföre väcktes vid sista riksmöte fråga blott om förbättring af lagstiftningen för utrikes vexlar. Det var nemligen endast i denna del af vexellagstiftningen, som man anmärkte brister och önskade förbättring; och Ständerne öfverenskommo jemväl om en ny lag för den utrikes vexelrörelsen. Det till Kongl. Maj:t öfverlemnade förslag vann emedlertid, efter hvad kändt är, icke nådigt godkännande. Det anmärktes bland annat, på sätt den nådiga propositionen omförmäler, att förslaget i flere delar skiljde sig från de grunder, som blifvit föijde i den inrikes vexel-lagen; och för att bringa båda i öfverensstämmelse sinsemellan och åstadkomma den påkallade förbättringen i vexellagstiftningen har Kongl. Maj:t låtit utarbeta nu ifrågaställde förslag, hvilket omfattar såväl den inrikes, som utrikes vexelrörelsen. * BagUtskottets Betänkande, N:o 39 25 Om lämplighet*.r af detta sammanförande hafva rrieningarne emedlertid varit delade. Enligt sista Ständers be. ult uttalade åsigt, skulle de förhållanden, som inverka på den utrikes vexelrörelsen, va ■ af den beskaffenhet att iag.-fiftningen derom måste serskildt behandlas. Visserligen hafva ilen andra länder en gemensam lag för inrikes och utrikes vexlar; oell den nu mera för hela kland antagna, vexel-lagen b. äfven en sådan om fattning.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 April 1857, kl. 2 e. m. Memorial i anledning af älerremiss utaf Betänkandet N:o 70. Omförmälde Betänkande, hvarigenom Utskottet afstyrkt väckte motioner om ändring och revision af Kongl. Instruktionen för Landshöfdingarne och de vid Länsstyrelserna anställde tjenstemän af den 10 November 1855, har af Vällofliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit återremitteradt; men som de öfriga Biks-Stånden bifallit samma Betänkande, kunna ålerremisserna icke föranleda vidare handläggning ' af denna fråga. Stockholm den 16 April 1857. Bih. till R. St. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 77. N:o 77. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 April 1857, kl. 2 e. m. Memorial i anledning af äterremiss utaf Betänkandet N:o 69. Nämnde Betänkande i anledning af väckta motioner om Styrelseoch Förvallnings-verkens reorganisation har af Vällofliga Borgare-Ståndet blifvit återremitteradt; men som samma Betänkande är vordet af de öfrige Biks-Stånden bifallet, och beslut i ämnet sålunda redan är lattadt, föranleder återremissen icke till någon vidare åtgärd. Stockholm den 16 April 1857. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 78. 3 N:o 78. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 April 1857, kl. 2 e. m. Memorial i anledning af dterremiss utaf Betänkandet N:o 66.
Jag har redan, vid förra Riksdag, yttrat min öfvertygelse, till svar på ett af Hr Friherre Stael von Holstein äfven då väckt påstående, af enahanda art och syftning, som det ifrågavarande, att Rikets Ständer icke kunna äga rätt, att, med Styrelsen af Tullverket och Personalen dervid, taga någon befattning, eller några föreskrifter, i delta afseende, meddela. Det skäl, som hämtas till stöd för denna påstådda rättighet, af Tullmedlens BevillningsNatur, synes mig åtminstone icke vara tillfyllestgörande. Postmedlen höra likaledes till Bevi 11 ningen, och med samma skäl skulle Rikets Ständer äfven tillsätta Embetsoch Tjenstemän vid detta Verk. Riksens Ständer hafva sjelfve erkänt denna gräns för deras lagliga befattning med TullVerkets angelägenheter. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet, till hvilket ett Dictamen af Herr Printzensköld, vid sista Riksdag, blef remitterad, yttrar sig, i Memorial af den 19 Juli 1815: "Då hvad han (Herr 534 Den g Januarii. "Printzensköld) för öfrigt yrkar hufvudsakligen rör det Reglementariska för Tullstyrelsen, derom Rikets Ständer icke lärer tillhöra "att förordna”. — Serskildta Utskottet har i flera Memorialer, endast såsom en önskan, å Rikets Ständers sida, framställt detta ämne, och sluteligen hafva Rikets Ständer, i deras underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit af den 7 Augusti i8i5, hvaruti npptagas flere i afseende på Tullverket till följe af Serskildta Utskottets Memorialer, gemenskap ägande Förslag, börjat denna skrifvelse med förklaring, att Rikets Ständer, i de omständigheter, hvaröfver de redan sig serskildt icke yttrat, nu få framföra deras önskningar, Allt detta talar till förmån för den satts jag yttrat. Den inskränker sig endast till Styrelsen och Personalen af Tullverket, som, efter min tanka, är Kongl. Maj:ts Ensak.
Den 28 April f. m. 363. livad jag sagt, och min mening dermed har varit att ådagalägga, att ingen ordinarie skatt eller inkomsttitel hittills blifvit afskalTad, utan på grund af antingen K. propos. eller K. sanction, samt att salunda ådagalägga, det man hitintills alltid ansett, att de begge Statsmagternas samverkan härtiff erfordrades. Jag anhåller, att äfven dessa mina anmärkningar få åtfölja till Utsk., i händelse återremiss skulle beslutas i ett ämne, som jag likväl för min del anser alltför klart för att densamma skulle vara behöflig. Hr Rosenblad: Lika med Gr. Cronhjelm förklarar jag, att jag icke anser mig bunden af någon praxis; ty jag känner ej annat band än grundlagen, men grundlagen, tolkad efter 83 §., d. v. s. ordalydelsen, icke efter enskilda ledamöters ensidiga och förvillande grundsatser. Jag skall således tillse, hvad 57 §. och andra, som hafva samma helgd, i sjelfva verket innehålla. 57 §. säger: Svenska folkets urgamla rätt, att sig beskatta, utöfvasafR. St. allena vid allmän riksdag; icke säger denna §, att beskattningsrätten skall på sådant sätt utöfvas, att R. St. äga vid hvarje riksdag bestämma hvilka ordinarie skatter de vilja afskaffa eller bibehålla. Men endast i sådant fall hade Gr. Cronhjelm rätt. Jag vill för öfrigt, emedan mantalspenningarna onekligen utgöra en ursprunglig beskattning, ej nu ingå i skillnaden emellan skatter och statsinkomster; ty då skulle man slutligen kunna komma derhän att, såsom fullmägtigen för Borås, Hr Rydin, kalla återbetalning af erhållna lån för skatter. Men ehvad första anledningen till mantalspenningarna varit en temporär utgift, eller hvad vi nu för tiden kalla bevillning, hafva de likväl redan under Drottning Christinas tid blifvit förklarade för en ständig inkomst, och de tillhöra således statens ordinarie inkomster. Nu säger vidare 5g § : Efter Rikets och statsverkets tillstånd och behof late Konungen till U t s k : s öfverläggning framställa, hvad staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas.
Länets Norra Hushållnings-Sällskap åter aflönar tvenne skogsplantörer, för att tillhandagå allmänheten med råd och upplysningar om skoglösa markers tillgodogörande genom skogskultur, för hvilket ändamål skogsfrö kostnadsfritt tillhandahålles af Sällskapet. De skoglösa marker, som sålunda blifvit försatta i skogsbördigt skick, uppgå likväl ännu endast till 170 tunnland. Den af Kongl. Majit efter den tid berättelsen omfattar beslutade skogsplantering å de delar af »Svältorne», som för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning komma att inköpas, äfvensom planteringen å den till följd af Kongl. Maj:ts nådiga beslut inlösta häradsallmänningen Trenningshult, skall också utan tvifvel genom de föredömen som sålunda lemnäs, hos allmänheten väcka håg för skogsodling, äfvensom förbättrade kommunikationsanstalter och derigenom beredt tillfälle till afsättning af skogsprodukter skola uppväcka intresse för en ändamålsenligare vård af denna för en stor del af länet vigtiga näringsgren. D) Antalet af dödade rofdjur och af dessa dödade husdjur inhemtas af vidfogade tabeller Niis 5 Tabb. N:is och 6. Inom Sundals och Marks fögderier samt Wäne, Flundre, Bjerke och Ale härader äro föreningar 5 oeh om sammanskott till premier för rofdjurs utödande träffade; och utgå dessa premier till något olika belopp. E) Bergsoch brukshandtering. Brukshandtering bedrifves hufvudsakligen i Wedbo härad; numera Tab. N:o 7. vid sju jernbruk: Loviseholm, Billingsfors, Bäckefors, Gustafsfors, Lennartsfors, Christinedal och Lilljefors, sedan det vid Katrineholm blifvit nedlagdt; i Tossbo härad vid fyra: Forssbacka, Persby, Hanefors och Hvitlanda; i Walbo härad vid tre: Öxnäs, Rådanefors och Wågsäter; i Nordals härad vid ett: Upperud; i Wäne härad vid två:
En fattig part, som är lidande, nödgas ofra afstä mxd sin klagan, emedan han nu nödgas wända sig till Ofwer-Post-Directeuren i Stockholm, hwilket förorsakar honom bäde kostnad, besivär och tidS utdrägt. 4:0 Dä Landshbfdingarne äro Konungens Högste Embeksmän i Landsorterne och böra tillse, alt lhwarje derwarande Embetsman fullgör sin skyldighet, torde det icke wara vlämpeligt, att Post-Förwaltarne, pä hwars Embets-pligters ordenteliga fullgörande fä mycken allmän och enskild säkerhet beror, ställas under Landshöfdingarnes speciella tillsyn, och att Landshösdingarne hade rättighet höras samt skyldighet a» sig utlaka öfwer de Förslag, som till deste tjensters befattande böra afgifwas. 5:0 Dä Post-Caffan icke lärer tilläta att lämna Postförwaltare störe Lön, an de för närivarande innehafwa, hwilken lön för dem är gansta vtillräckelig, sä synes det wara bäde billigt och uödwändigt, art Postförwaltarne för de särskilta Ibeswär de för räkning mäste »vidkännas, erhälla hederlig och nöjaktig betalning. Min mening således är att de sä kallade sporrlarne af lösen för recommenderade bref, af Postwästors Postböckers hällande samt betalning för sä kallade lösbref skulle^ bibehällas. Men desie afgister stola wara dräglige och framför allt sixt uistakade, sä att en Postförwaltare icke» såsom huills pä nagra ställen torde inträffat, mä aga rätt att taxera efter behag. De» sr Zebruarii.
>- 1 sammanhang med den sålunda afgifna redogörelsen för Utskottets förslag angående, bland annat, de ännu stadgade införsels-förbudens upphäfvande, anser Utskottet sig böra behandla frågan om de särskilda kontroll-föreskrifter, hvilka vid nämnde förändring må finnas af behofvet påkallade. Med godkännande af Bevillnings-Utskoltets förslag vid de 2:ne sistförflutne riksdagarne, beslöto Rikets Ständer endast den öfvergångs-åtgärd, att de artiklar, för hvilka dittills stadgade införsels-förbud ansågos böra upphöra, icke finge uppläggas på kreditupplag och icke heller på nederlag annorlunda än till ålerutförsel i städerna Stockholm, Götheborg, Carlshamn, Landskrona och Söderköping, äfvensom Rikets Ständer vid nästlidne riksdag biföllo Utskottets afstyrkande yttrande öfver då väckt motion om upphörande af den vid 1847—3848 årens riksdag stadgade omförmälda inskränkning uti upplagsrätten för artiklarne Socker-sirop samt Topp-, Kandioch Kak-socker. Nu har Herr J. IF. Ekenman återupptagit det vid sista riksdagen af Bevillningsutskottet afstyrkta nyssberörda förslaget och hemställt, att, då nu mera 3 års vunnen erfarenhet gifvit vid handen, att de förespeglade vådorna af införsels-frihet, emot stadgade tullafgifter, för socker och sirop ick-e inträffat, den olämpliga och obilliga inskränkningen måtte upphöra samt nämnde artiklar förunnas enahanda nederlagsoch kreditupplagsrält, som andra varor tillgodonjuta.