Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter det beträffar, att en Regementschef vid mönstringen af sittRegemente vore nödsakad att afsitta en bättre häst, och uppsitta på en sämre, för att lemna Gene - Den 3o September f. in. 221 ralMönsterherren den förre, så matie detta icke vara beroende deraf, om GeneralMönsterherren har contant lön på Stat, eller icke. Snarare skulle jag tro, att om Regenie ntsC lie fe r beordrades lill GeueralMönsterherrar, och fingo resa långt från sine hemorter, skulle detta lånande af hästar vara mera nödvändigt, än när den på Stat lönade Mönsterherren mönstrar de omkring sin station liggande Regementen, ej mera aflägsna, än att hans hästar dit kunna afgå. Herr Anckarswärd bar sagt, att ett afslag på Generalitetets uppförande på Stat skulle förr bringa oss i stånd, att reglera Armeens löner. Jag kan icke dela denna mening; tvärtom, jag är öfvertvgad att någon reglering då icke kan företagas, emedan dessa contanta löner äro beräknade, att under det vår Herre ännu längre låter våra nuvarande Generaler njuta af lifvet, ingå till den allmänna lönerCglerings-fonden. Jag kan icke, då jag märker, alt misstag i detta afseende ägt rum, nog upprepa, att de begärde Generalslönerna skola ingå till förbättrande af Armeens löner, och att meningen bestämt icke är, att tillsätta några ytterligare Generaler. Herr Rosenqvist har sagt, att om vi beviljade de begärde lönerna, skulle vi få en ny omsorg, att anskaffa Armeer åt dessa Generaler, när de en gång blefvo tillsatta. 222 Dea 3o September f. m. Jag hemställer till den värde Talaren, om, i fall det nödvändigt skall vara ett constant förhållande emellan Generaler och Armeer, vi icke af detta skäl nu genast skulle få en vida större omsorg att skaffa Arméer åt vårt nuvarande vida större Generalitet. Jag anhåller vördsamt om proposition till bifall å StatsUtskottets första Betänkande i detta ämne. Herr Anckarsvärd: Grefve Posse har börjat med att säga sig icke vilja ingå i pröfningen om nyttan och behofvet af de nu begärdte stora Generals-lönerne.
– Jag ber er nu, herr grefve, att jämföra dessa två hypoteser i deras förhållande till Gud och människor och att undersöka, hvilken ni bör föredraga. Af två satser, som icke utgifvas för afgjorda sanningar, tör det väl vara förnuftigast att, så länge icke motsatsen är bevisad, hålla den för sanning som är fördelaktigast för Guds ära och för människors värdighet och lycksalighet. Om människan blott är en maskin, så har Gud visserligen i henne skapat en högst konstfärdig maskin, som vittnar om sin upphofsmans oefterhärmliga skicklighet och uppfordrar enhvar till beundran. Men jag ser ingen afsikt med den, ingen uppenbarelse af sin skapares godhet och vishet, hvilket jag med rätta förutsätter i Guds verk. Gud förekommer mig i så fall, om uttrycket icke är oärevördigt, som den konstnärligaste marionettlekare. Består å andra sidan människan af kropp och själ, så har Gud i oss frambragt förnuftiga och fria varelser och jag kan af deras förnuft och frihet sluta till, att Gud har särdeles välgörande och sig själf värdiga afsikter med dem, jag lär således att vörda hans godhet och vishet och att älska honom. Härutinnan uppenbarar han sig för mig som kärleken, som en fader för sina barn. – Enligt den första hypotesen är människan ett lekverk, ett slafviskt, obetydligt väsen, ingalunda bättre eller lyckligare än de själlösa djuren och efter sin död kanske ett ingenting. Enligt den andra är hon en varelse, skapad för viktiga afsikter, en varelse som skall behärska sig själf och som intager en upphöjd plats bland Guds verk, som är medveten om sina egna stora företräden framför otaliga andra skapade väsen och som efter döden har att vänta en härlig förbättring. Den som nu vet, att han icke kan tänka för högt om Gud och som har sann kärlek och aktning för sig själf, kan väl icke vara i tvifvel om, hvilken af de båda hypoteserna han skall antaga. Under hela detta långa tal har Struensee suttit försjunken i sina egna tankar. Orden ha trummat mot hans öronhinnor enträget som gamla barndomsminnen, rösten har förefallit honom bekant.
Att således stränga och lätt tillämpliga straff böra finnas nära en här, kan och bör icke motvädjas; och är det just till följd häraf som jag vågar påstå, att prygelstraffet, åtminstone inom indelta arméen, då den på roten är förlagd, äfvensom under marcher och tåg, icke kan borttagas, då det icke med något annat i stränghet motsvarande, till ändamålet ledande straff kan ersättas. Betraktas saken från den allmänna och allvarliga prosans och icke från utopiens och poesiens synpunkt, så inses lätt sanningen häraf för hvar och en, som med förhållanderna vill göra sig förtrogen. Skulle prygel utbytas mot annat, så är detta för indelta soldaten nära nog omöjligt att tillämpa. Vi veta alla, att hvarken regementseller kompani-arrester finnas invid indelta arméen, och till upbyggande af sådane samt bestridande af dermed förenade kostnader, dertill lär Staten svårligen hafva råd, oaktadt dess så högt utpuffade ofantliga tillgångar. Att ålägga regements-och kompani-cheferne att å boställena, der sådane finnas, inreda arrester, torde icke kunna ifrågakomma. Hvem skulle i öfrigt föda och underhålla den i dem arresterade soldaten? Icke kunde detta åläggas befälet? Ej heller den bestraffade sjelf? Ej heller dess hustru, anförvandter eller rustoch rotehållarne, som ofta bo flera dagsresor aflägse från ett dylikt arrest-ställe? För att icke sätta den bestraffade på en 8 å 14 dagars absolut diet, utan värme och skötsel, fanns intet annat medel än att tillskapa en ny talrik korps af 108 Den f> November. fängelsedirektörer, fångvaktare och matinrättningsentreprenörer o. s. v. På hvad sätt skulle i öfrigt den till arrest dömde soldaten inforslas till t. ex. en regementsarrest, ofta belägen en 10 mil från den bestraffades rote?
Hvad den fifta värde talaren nu yttrat mot den föreslagna åtgärdeo, såsom i hans tanke aflägsnande Banken från möjligheten af en realisation, synes betydligen contrastera mot det, vanligen föga skonsamma sätt, hvarpå htn handterar Banken, då fråga är om Discont-utredningar eller Canalbyggnader. Då derföre iflgsn Amortering längre kan äga rum, anser ja g det bättre att minska den årliga afbetalningen af StatsVerkets skuld till Banken, än att för det närvarands öka Bevillr. ingen, blott för att sätta Banken i tillfälle att utströ penningar på alla håll. Herr Mannerjlam, Johan: Ehuru jag i ' de bufvudsakeliga grundsrne för FinanceRegleringen utgått ifrån andre synpuncter än de som Utskotten antagit, har jag likväl ansett mig böra deltaga i öfverläggningarne äfven om Utskottens förslag, utan att frånträda de särskil’ fa tankar, som jag vid samma förslag bilagt. Jag utber mig i anledning deraf, att vid nu ifrågavarande punct få förklara, att jag icke instämt uti det fattade beslutet, såsom efter min öfvertygelse stridande både mot Statens och Bankens fördel. Jag anser det mindre försigtigt att utan nödvändighet tillgripa den enda återstoden, sorn nata förut lernnat öfrig af Bso - 419 Den 8 Junii e. m. kens inkomster och hvilken bordt användas efter Utskottens Förslag till upprätthållande af Bankens credit, eller åtminstone sparas till en tid då raan bättre kunde behöfva den. I stället att närma sig det mål, som Konungens proposition och Riksens Ständers samfälta bemödanden åsyfta, hafv$ vi aflägsqat oss deri-s från genom redan vidt^gne beslut. Om man velat nedsätta Bevillningen gerom anslag af Bankens inkomster, hvilket på sätt jag förut baft äran yttra, efter min tanka varit bättre, än att till enskilta utlåna dessa inkomster, cå hade man kunnat dertill använda de nya Discontcreditiyer, som af Bankens inkomster blifvit anslagne, utan att skingra deq enda tillgång, som till hindrande af något re-; presentativernas fall återstod.
II § 21- Distilleringspannor, som af Apothekare få för pharmaceutiska behof auvändäs, höra angifvas och upptecknas-vid mantalsoch skattskrifning, samt mätas och stämplas, i likhet med hvad om bränvins-pannor i allmänhet stadgadt är och under enahanda ansvar. §■ 22. uBrtinvins-br tinning s-red skap skall ej blott under de för brtinvins - bränning, enligt 1 § icke tillåtna månader, utan ock under den öfriga tid af äret, för hvilken Kongl. Maj:t till tifventyrs kan finna för godt att bränvins-brtinningen förbjuda, alltid vara förseglad eller inlemnad i allmänt förvaringsrum, som på landet af församlingen i sockenstämma och i stad af magistraten utses;» dock må i städerna endast de inmurade pannorne förblifva i enskildt förvar. Aflemnande af bränvinsbrännings-redskap bör ske sist å andra söcknedag efter den, då rättigheten att densamma begagna upphörer. Försegling verkställes af dem, på hvilka sådan ankommer, utan att panne-~egaren är förpligtad att sig derom anmäla. §. 23. Äfven under den för biänvinsbränning lofgifna tid må bränvins-brännings-redskap icke oförseglad af någon innebafvas den eller de terminer, för hvilka han till bränvins-bränning sig icke anmält, eller ej, på sätt 11 § omförmäler, vederbörligt tillstånd dertill erhållit, utan galle härvid hvad i förestående § i afseende å redskaps aflemnande eller försegling stadgadt är. Hvad i denna och nästföregående § stadgas, må dock ej tillämpas på ny redskap, som är i tillverkarens vård eller på gammal redskap, sorn är under arbete på kopparslagares verkstad. ' §■ 24.
N:o 16 framstälda grundlagsändrings-förslag, ang:de upskof i Eiksdag; N:o 27, med ani. af EiksStms beslut rörande det af Const.- Utsk. uti Mern. N:o 17 framstälda grundlagsändrings-förslag, ang:de tiden dels för öfverlemnande af K. M:s Nåd. Propos. om Statsverkets tillstånd och behof, dels för Utslcs-val; N:o 28, med ani. af RiksStins beslut rörande det af Const.- Utsk. uti Mern. N:o 18 framstälda förslag til! ändring uti 76 §:n Riksd:sOrdn:n, ang:de den af StatsRådet för dess åtgärder vunna decharge; Den 12 Augusti. 101 N:o 29, med ani. af RiksStrns beslut rörande det af Const.- Utsk. uti Mern. N:o 19 föreslagna tillägg i 59 §:n Reg:sF:n och 27 §:n 1 mom. Riksd:sOrdn:n, ang:de propos:n om Statsverkets tillstånd och behof; N:o 30, med ani. af RiksSt:ns beslut rörande Const.Utsk:s uti Mern. N:o 20 framstälda grundlagsändrings-förslag, ang:de Utländsk undersåtes rätt att i Riket förvärfva och besitta fastighet; SlalsVtskotlet: N:o 101, i ani. af erhållne återremisser å 3:ne i Mern. N:o 97 föreslagna voter:s-propos., rörande anslagen till vestra stambanan ; Sammansatta Vevilln.-, Lagsamt Allm. Ucsv.- o. Elcon.Ulsk. .- N:o 7, i ani. af dels gjorda anmärknrr emot vissa delar, dels ock lliksStrns skiljaktiga beslut å andra delar af Betänk.
Det var mycket fult af dig, du är mycket för god och lättrogen, och i det här fallet kunde du gärna ha litat på mitt omdöme. Det kom hastigt frambrusande som alltid, när hon blef ifrig. Och så ett djupt andetag och ett tvärt: — Så ja, det var skönt att få det sagdt, nu är jag inte ond längre. Och verkligen, när det hastiga ovädret var öfver, var det åter klart och soligt, inte något moln, inte någon tyngd. Han drog en otålig suck och såg på sitt ur. — Redan half sju — det anade jag inte. Han reste sig hastigt upp, klappade Carl Henrik på det lockiga hufvudet och kysste de båda små flickorna. — God afton, Eleonore, god bättring. — Tack, jag är fullkomligt bra. Säfve gick fort, med nästan jagande hast genom allén. Han visste, hvar han skulle söka Wanda, och han ville råka henne. Den våldsamma längtan, han känt från det ögonblick de skilts åt för trenne aftnar sedan, hade hållit honom vaken om natten och låtit honom sköta sina åligganden på kontoret med ett mer än vanligt medvetet intryck af att vara andligt frånvarande. Denna trängtan efter att åter vara i hennes närhet var på ett pinsamt sätt blandad med ånger öfver den bitterhet, han visat henne under deras sista samtal. Han borde varit lugn, ej låtit henne märka, hur sårad, han kände sig. Men hvarför hade hon varit så besynnerligt undfallande, hon som annars brukade visa sig så slagfärdig? Det kändes nu som en förebråelse mot honom, som om han slagit henne, och hon låtit det ske, därför att hon af ett eller annat skäl ej velat försvara sig! Han hade en orolig förnimmelse af att ha visat sig underligt oförstående gent emot henne. Hvarför hade hon varit sådan, hvarför hade hon ej varit uppbrusande och häftig, som han så många gånger sett henne, låtit ovädret bryta ut öfver hans hufvud och sedan låtit allt bli som förr. Att deras förhållande ej mer skulle bli detsamma, hade med naggande oro fyllt hans tankar under dessa dagar. Han tviflade ej ett ögonblick på att något händt.
Litt R;dr sk r. L-.tt # R:dr sk r. T;r k. R;dr sk r. L:& R;dr , sk r. Denna Liqvid är enlig med den liqvidation som i Allmänna Magazins-Inrättningens Hufvudbok för är 1813 kommer att intagas. 6 Provisionel uppgift öfver Allmänna Magazins-Inrättningens behållningar i Penningar, Materialier och Fastigheter vid slutet af år 1814. Spannmål, Proviant, Inventarier, Kengl. Directionens CaSsa Rikets Ständers Bank Dito Riksgälds Contoir I Landt-Remerierna Calmare Magazin Cai lshamns dito _ Carlscrona dito Carlstads dito Dito vid Läkarns Upplagsställe Carlstens Mogazin Christianstads dito Catharina Lagerkällare Eds Magazin . RSg. Korn. Oriad' Blandkorn. Riad. Oriad. Riadt. Oriadt. R;dr sk r. T:r 54 Mjöl af Råg. Leffe 15,904 Leffe Bränvin. T Banco. Ällmånna Magazins-Inråttningens Behållning i Penningar och rör liga effe eter: Cassa Behållning 104,614: i. 3 * 15,003 tunnor Riad Råg å 9* R:dr tunnan 140028: 16,225 Oriad dito å 87- R
Då de trakter, dessa båda alternativlinier genomgå, till stor del vore belägna inom Gefle stads handelsområde, samt, vid jemförelse mellan liniernes tekniska förhållanden, skilnaden i stigningar och krökningar i allmänhet ej vore af den betydenhet, att någondera på grund deraf kunde gifvas bestämdt företräde, hade komitéen ansett den kortaste förbindelsen med nämnde stad företrädesvis böra afses; och som, genom antagandet af linien öfver Korssnäs, en omväg af något mer än 2| mil skulle uppkomma melian Brovallen och Gefle, samt denna, linie dessutom på omkring två mils längd ginge i parallel rigtning med och på endast 2\ mils afstånd från Strömsholms kanal, hade komitéen funnit Robertsholm vara fördelaktigare såsom anslutningspunkt för norra stambanan med Gefle—Dala-jernvägen, hvarjemte komitéen, på anförda skål, förordat anläggning af on föreningsbana från Brovallen till Frövi station på Köping—Hults jernväg, hvilken bana skulle i längd utgöra 9 mil 25,250 fot och i anläggning kosta 7,172,498 R:dr. Uti en innevarande år till Kongl. Majit ingifveu skrift hade styrelsen och deputerade för det bolag, som redan törlidne riksdag hos Kongl. Majit anhöll om »flätande af nådig Proposition till Rikets Ständer för vinnande af den räntegaranti, bolaget då ansåg behöflig för att kunna upplåna erforderliga medel till anläggande Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 23 af jernväg mellan Stockholm och Upsala, öster om Sigtunafjärden, hos Kongl. Maj:t anhållit, det nådig Proposition måtte till Rikets Ständer aflåtas om anvisande af medel för byggande, genom Statens försorg, af berörda, för såväl hufvudstaden, som de norr om Mälaren belägna provinser, särdeles vigtiga jernbana, samt att, derest Kongl.
Utskotten hafva åberopat 6 §. af Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning om Socknestämmor och KyrkoRåd, och sagt att deruti bestämmes, hvilka mål tillhöra Socknestämmors handläggning, och att brott deremot kunna i Laga ordning beifras. Det är just för att få denna §. efterlefd, och för att visa, huru felaktigt Författningen varit tillämpad, bådeafmyndighelerne sjelfve, och af allmänheten, som jag väckt Motionen, ty annars hade den aldrig behöfts. Hvad man åter bör vänta för påföljd af klagomål öfver dessa olagligheter, och om man ens kan vara hugad, att försöka anföra sådane klagomål, kan bäst bedömas deraf, att de auctoritetcr, allt uppifrån och nedåt, hos hvilka man skulle klaga, äro just de, som sjelfve börjat med Författningens oriktiga tillämpning. Utskotten hafva äfven sagt, att 3 §. af samma Förordning uttryckligen föreskrif - Den 3o Julii f. m. ver, att Socknestämma skall i Församlingens Kyrka från Predikstolen pålysas 14 eller minst 8 dagar förr än den hålles. Denna citation är visserligen riktig, skada blott att Utskotten, som synas för mycket hafva varit intagne för ena sidan af saken, i stället att enligt en referents åliggande visa saken på alla sidor, icke vid detta tillfälle velat läsa §. till sint; Utskotten skulle då funnit, att Socknestämma äfven, samma dag den pålyses, kan företagas, endast den myndighet, som låtit sammankalla Socknestämman, gifvit tillkänna, att saken ej tillåter uppskof. Hvad Utskottens yttrande beträffar, att ett i sådan ordning tillkommit beslut icke kan anses innefatta någon Grundlagsvidrig beskattning, så tror jag mig redan hafva bevist, att Utskotten hafva orätt deruti, då jag anfört, att Regeringen sjelf 1812 ansåg sådane mål tillhöra Ständernes befattning. Utskotten hafva likväl, förmodligen utan afsigt, gillat milt påstående, om olagligheten af, att de frånvarande få åtnöja sig med de närvarandes beslut i sådana frågor, som ej tillhöra Socknens och kyrkans enskildta ekonomi. Utskotten hafva nemligen sid. 8 kallat detta en gällande praxis.
V i l l du rensa en åker för ogräs, så gör som landtmannen: gif jorden kraft och odla hvete, att det må gå- upp och förkväfva ogräset. Då skall det kanske gå så, som den m o - der säger, om hvilken jag ofvan talat. » O c h så hoppas jag — fortsätter hon — att hon en gång skall glömma, hurudan hon genom sina fel hade kunnat blifva. » H — s hans ttll hennes. * Från kvinnans arbetsfält. Så såg jag fyra månskoöden. Alla Ej Lifveis dunkla gång likna dessa. mitt öga låt sitt hölje inga lagar tolkas i min domar ofta till af G. VII. kalla, Kvinnan i sjukvården. förfång. dunkla makter råda, Kvinliga sjukgymnaster (oeh gymnastikläraOch mot fördolda mål en villsam våg vi trådaMen lycklig den, som funnit För hjärtats kraf En ömhetsbrunn, en oförfalskad skatt, hvars åder ej förrinner icke slåckes under storm och natt, Två ögons ljus, som dig på vägen lyser Och gör, att rinnor), fältskärer oeh tandläkare m. fl. eller finner En själ, hvars låga varm och trofast brinner Och Gullberg. sång. Ett sällsamt ting år hvad vi lifvet I månskohjårtan Studier från S t o c k h o l m s horisont falla, I ökensanden, tynande och matt, Hvar var den hand, som trofast vännen stödde, Och slog. ena makan sjönk uti den andras Profetens växlar hvarann. Hvar All tog, bringar, vingar, Till dess en dag, med ljufva Och honorera, ställt trogen vänskap stilla växte Ej för dessa tvänne som för att På ljuger, kärlekslek, svek. Det man allt, en delad lifslott med sig Den spana, ses vid man gaf, förtroende En kungsvåg mellan deras hjärtan bana, unga ögon stads i längtan Förtroende Och och kinden högt i brand, vackra trohetslöftens allt trängre bandet drog. glada sångers ljud, med vimplarne styrde lustigt jullens lätta deras vånskapslif maj. på De offervillighet, som ingen lön betingar, Kring består. pLAUDIUS. ej din själ i lifvets köld förfryser! Emil Schiött.
Diarium, en serskild föredragnings-lista och en serskild bord-lista, jemte angelägenheten af alt införa stadgandet härom i Riddarhus-. Ordningen, Nu har man gjort en sammanblandning af begreppet Diarium och Föredragnings-lista, som lätt förvillar, RiddarhusUtskottet har icke upptagit mera, än det korrta stadgandet, att "ett fullständigt ”Diarium skall finnas i RiddarhusCanzliet “att tillgå,” förmodligen emedan Utskottet ansett de öfriga stadganden, huru Diarium skall vara inrättadt, höra till Instructionen för RiddarhusCanzliet. Häremot har jag icke egentligen något att invända; men i 236 Den 7 Augusti f, m. RiddarliusUtskottets förslag vid förra Riksdagen liar Utskottet föreslagit 3 Momenter, af hvilka det ena lyder sålunda: ”För hvarje Plenum bör, sedan Talmans-öfverlägg”ningen för sig gått, genast uppgöras en ”serskild föredragnings-lista, hvaraf en afskrift under påstående Plenum bör vara ”uppsatt i RiddarhusSalen, derå alla förän”dringar i föredragnings-ordningen, hvarom ”Ståndet kan öfverenskomma, skola genast ”anmärkas,” Detta Moment anhåller jag måtte införas i förevarande jemte tillägg näst efter ordet: Ståndet, af orden: i enlighet med 47 §' Riksdagsordningen. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, bifölls denna §. tillika med det af Grefve Spens dervid föreslagne tillagg, i följd hvaraf hvilken skulle erhålla 3NT:o 28, borde lyda sålunda: Under hvarje Riksdag skall ett fullständigt Diarium öfver alla i Ståndet förekommande ärender föras, och i RiddarhusCancelliet vara att tillgå.
Vi 1859, tackas i varma ordalag för den minnesteckning, som kort förut fets i Svenska Tidningen, men det tillägges: 3 » / fall en anmärkning i förbigående skulle tillåtas mig, är att det omtalade sista poemet, nedskrifvet dagen före bortgången och min moder tillegnadt, svårligen tillhör en så sen dato, utan blifvit skrifvet redan under förlofningstiden. » Denna upplysning af Tegnérs son oaktadt, upprepade A l b a n o historien, då Anteckningarna i slutet af 1859 utkommo i b o k f o r m; han utbytte endast: » dagen före bortgången » m o t: » k o r t före b o r t g å n g e n ». Hade Tegnérs maka ännu 1859 lefvat, kunde man förklarat A l b a n o s tillvägagående ur någon slags pietets-synpunkt, nu är det oförklarligt, åtminstone för den, som äfven i literaturhistorien vill se sanningen framför allt. A l l r a sist i den stora upplagan af Tegnérs skaldestycken står — utan tillegnan, utan årtal — den psykologiskt märkliga sången » D e n d ö d e », det hardt när hemska vittnesbördet om den store skaldens på en gång lidelsefullaste och sista kärleksförbindelse. Du älskade, när jag är död en gång och likafullt mitt minne och min sång ann ' några stunder lefva kvar i Norden, då hör du kanske ofta nog de orden: » I skaldens bröst sin nyckel dikten har, du kände honom, säg oss, hur han var;: ty många rykten genom landet vandra, förvirrande, motsägande hvarandra. » Då tänker du: » jag kände honom väl, jag läste länge i lians öppna själ, en rörlig själ, som gjorde själf sin plåga och slutligt nedbrann i sin egen låga. Ombytlig, lättrörd, barnslig, misstänksam han svärmade igenom lifvet fram. Hans barndom såg jag ej, men mannens hjärta förtärdes lika utaf fröjd och smärta: nu glad som gudar i Olympens sal, nu dyster, mörk som de fördömdas kval, en evig yngling med en evig trånad, en from, en öppen och likväl en grånad.
Byggninga-Balken derom stadgar, utan de föreskrifter, som i detta ämne kunna vara gifne, förmodeligen äro af Konungens Befallningshafvande i de Län, der Svedjande är öfligt, vidtagn© på grund af skärskildta locala förhållanden, hafva Utskotten funnit sig icke äga anledning att inga i pröfning om någon ändring kan tillstyrkas i besagde jemväl okände förornanden, såsom beroende på hvad i afseende å förändrade omständigheter för hvarje ort särskildt kan vara nödigt och nyttigt. Vidkommande åter Riksdags - Fullmägigera Kils Hå kanssons påstående, få Utskotten åberopa hvad uti särskildt Betänkande uppå RiksdgasFullmägtiges från Kronobergs Län Memorial i samma ämne är anfördt, och anse det någon oinskränkt rätt till svedjande destomindre kan för Hemmans-innehafvar ne inom nämnde Härader vara lämpelig, som de af dem, hvilka äga era vidsträcktare och ymnigare skogs tillgång än för hemmanens behof erfordras, icke kunna sakna tillfälle till afsättning deraf åt den nära belägne skoglösa öfriga del t^f Skåne och således ä - /*— r / *94 rDen 19 Juni,' ga lägenhet bade till ett förmånligare användande af s'k ogen, än till svedjande och äfven att på annat sätt befordra den förbättring af betesmarken och odling till åkermark, som genom svedjandet söke?, \ Detta öfverlemnas vördsamt till Riksens Häglof!. Ständers pröfning. Stockholm den 18 Maj *815, På Riksens Högloft. Ständers Lagsamt AIR manna Besvärsoch Oeconoroie-Utskotts vägnar. På Höglofl. Ridd. och Adelns Ledamöters vägnar II. F. Strömfelt, A, Lantingshausen: På Iio'gvÖrdiga Prest.» Ståndets Ledamöters Joli. Olof Wallin. A. Wikblad, På Vällofliga RorgareStåndets Ledamöters vägnar ’J£. G. Holm: