Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
s 1188—1226, återremit. af PresteStåndet, IX. s 1071, af BorgareStåndet, IX. s io83, bif. af Adeln, ix. s 1089, af BondeStåndet, IX. s 1121. Ytterligare Utlåtande, bif. af BorgareStåndet, IX 3. s i3, af BondeStåndet, 1X3. s 18, af PresteStåndet, 1X3. s 44» af Adeln, IX 3. s 67. Banken, om beläning i, af exportabla effecter. Statsoch BancoUtskottens Betänkande, IV 5. s 439—441, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX. s 1199, lemnadt till BancoUtskottet af Adeln, IX. s 1211. — angelägenheter, om publicitet af. Motion remitt. till BancoUtskottet, II. Utskottets Betänkande, VI 1. s 69-— 78, återrem. af Adeln, IX. s 98, bif. af PresteStåndet, IX. s 100, återremit. af BorgareStåndet, IX. s 119. Ytterligare Utlåtande, VI 1. s 113 ■— i3i. BancoFullmägtiges Yttrande, VI 1. s i3i — 135. Särskilde Meningar, VI 1. s 135—i85, bif. af Adeln, IX. s 211, af BorgareStåndet, IX. s 218, af BondeStåndet, IX. s 222, af PresteStåndet, IX s 228. — närvarande ställning, om. Statsoch BancoUtskottets Betänkande, VI 1. s 1 —vi, bif. af PresteStåndet, IX. s 5i 9, af Bor - 22 gareStåndet, IX s 520, af BondeStåndet, IX. s 529.
Att likväl medgifva en så vidsträckt frihet, som motionären påyrkat, för alla de norra provinserne, tro Utskotten icke vara lämpligt, dels emedan skogarne i vissa trakter deraf redan äro mycket anlitade, dels ock emedan flere delar äfven af dessa provinser icke lorde för sin ulkomst hafva af nöden en sådan frihet; och anse Utskotten derföre, att det Bör tillkomma Regeringen för hvarje serskildt fall att bestämma, hvilka, orter, må åtnjuta denna frihet till kolning och vilkoren derför.. På sådane grunder, få Utskotten tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet mätte' anhålla, att’ den frihet till kolning, som blifvit kronohemmanoch nyby»gges-åboer samt skallehemmans-egare i ÖfverCalix socken samt södra och östra delarne af Gellivare Lappmarks socken medgifven å deras hemman och lägenheter samt angränsande kronomarker, rnåtle utsträckas till de delar af Norrbottens, Westerbottens, Wester-Norrlunds och Jemtlands Län, hvilkas skogstillgångar kunna medgifva en sådan frihet till kolning, ochi hvilkas-invånare Kongl. Maj:t Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betankande, N\o 38. 29 kan i Nåder finna vara deraf i behof; dock att sådant tillätes endast emot erläggande af den afgift, som i ofvanåberopade Kongl. Bref linnes stadgad och under iagltagande af den controll, i afseende å utsy ningen, som derstädes finnes foreskrifven. Slockholm den ii September 1840. Ank. till Exp. UUb d. 14 Sept., kl. 10 f. m. Betänkande, i anledning af vackt fråga om inrättande af en Skola i Staden Borgholm.
Jag vill vid detta tillfälle icke tvista om yttre handelsfrihetens skadlighet, utan blott anmärka, att huru man än må anse den yttre handelsfriheten, bör man ej glömma, att försvararne deraf måste hafva till grund fri täflan. Om man nu erkänner detta vilkor för den yttre friheten, så mäste man äfven medgifva näringsfriheten inom landet såsom vilkor för nyttan af den yttre friheten. På denna grund yrkar jag, attfrågorne om yttre och inre näringsfrihet behandlas i ett sammanhang, såsom utgörande lrufvuddelar af samma sak; men yrkar äfven derjemte, att ej sammanblanda den ena med den andra, emedan det ena är ett Bevillningsmål, och det andra ett önskningsmål, ensamt tillhörigt Kongl. Maj:t. Nu har dock saken icke blifvit i ett sammanhang behandlad utan söndersliten. De 2 vigtige momenterne af min motion om inskränkning af Stapelstadsfriheten samt Bevakningsfrågan hafva af Lagoch EkonomieUtskot - Den 9 J u n i i f. m. 255 ten blifvit bänviste till BevillningsUtskottet, hvaraf följden blir, att saken stadnar i samma olyckliga tillstånd, som vid förra Riksdagen, d. v. s. att vi hafva systemet till hälften antagit, och sakna den delen deraf, sorn. innehåller alla correctiverna. Jag kan ej låtta, hvarföre man vill undandraga Styrelsen all medverkan i detta fall. Styrelsen har gifvit exempel derpå, att den lill Ständernas afgörande öfverlemnat rent af Ekonomiska mål att behandlas såsom lagfrågor. En skyldig reciprocitet synes fordra, att Ständerna i frågor af vigt begagna den inbjudning, som 60 §. Regeringsformen lemnar, och medgifva Kongl. Maj:t temporairt att reglera Tulltaxan, sorn innefattar en Bevillningsfråga, utan att Ständerna derigenom bortskänka sin rätt att vid kommande Riksdag granska, ändra och besluta, såsom dem godt synes, när näringssystemet i ett sammanhang förekommer.
Stats-kontoret utbetalda ersättning för derifrån med 21,684 R:dr 2 öre bestridda förvaltningskostnader för kolonien S:t Barthelemy; och uppgick det sålunda balanserade fordringsbeloppet vid sistlidet års slut till « 6,532,973: 93. Riksgälds-kontorets utbalanserade Tillgångar. tbrdrino-ar samt öflig.a Fordringar flir meddelade kin under längre tid samt flir vissa bestämda ända mai. vid 1859 års slut. a) Byggnadslån: Till Upsala Akademi å 75.000
Redan har, på Sätt jag nyss nämnde, Slaten gifvit betydligt; men om Staten skulle fortfara dermed och öfvertyga landels innevånare, alt det vöre desS systeme alt född dem, Sorn ej kdnnä föda sig sjelfva, så skulle Staten naturligtvis sjelf litmäi-glaS och förspilla sina krafter, emedan följden ofelbart skulle blifva énahända utgifter i ailä delar af Riket. Det är en fullkomlig misshushållning, ett misstag att hjelpa på sätt soni nu yrkds, nemi. att alla fattiga menigheter, som ej kunna lefva af sig sjelfva, skola få lefva på dé öfrigas bekostnad. Det är rätta sättet att göra alla Rikets innebyggare till fattighjon. De särskilda omständighet tei-, sorti i déttä afseende blifvit Omförmälda, har jag ej klin* tiat finnd béstå i annat, än att gäldehäréfne, sorn få vidkännas utmätning, ömsom Utgöra 900 och ömsom 6,000 familjer. Om R. St. skulle vidhålla detta sätt att gå tillväga, så kun* de man vara förvissad, att de 900 vid nästa riksdag skulle blifva 9,000 och de 6,000 blifva 60,000, o. s. v. Föl jaktDen 4 December f. m. liljen iir det skäl att afbryta fortgången på en felaktig bana. Vill man ej göra det, så får man, med Rikets skada, umgälla sin efterlåtenhet. Hår säges, att de behöfvande eljest skulle komma att ligga fattigförsörjningen till lnst, och att Staten hellre borde biträda deni genast. Detta vore visserligen ett sätt att ifrån fattigvårdens tunga befria vissa församlingar i orterna, men på sätt jag nyss omförmält, blefve det ingen vinst för Staten, emedan han i stället förvandlades till en fattigförsörjningsanstalt. Man säger att statscassän för närvar, är i så god författning, att hon väl kan tåla en sådan uppoffring.
Grefwe ve la 6arclie inwande, at pä mänga ställen det skulle möta swarighet at i en Stad fa tilrackeligt mänga laxerinZs-Män för de andre Standen om denna proportion skulle iakttagas. 1564 Den Zi Mars. Friherre vZZla, vric eonraä, yttrade at sadant i Stockholm more lätt. Grefwe klär ner yrkade, at nar Borgare(4»88eii!> ck^xerinZ8-Man utgjorde en sa gifwen xlui-Llicet, behöfde de andre icke ga dir, emedan de j alla fall af de förra taxerad. Grefwe ve la Oaräie förnyade sin Anmärkning, at innan denna Författning widtogs, hade andre Lieser i Städerne icke haft någre ^l?axerinZ8 Män. Grefwe körner fragade huru det förhöll sig wid förre Förmögenhets-Upstarrninqen. Den nu waraude iLxerinZen more af samma beskaffenhet. Der wore hardt, at ett Srand wore i rilfälle at stona sina egna Medlemmar och lägga tyngden pa andra O^er. Friherre ^»nnerkeim tilstyrkte al Förflaget oförändrad! stulle gillas. Herr ib sm, ?ebr, yttrade at om någon orättwisa hände, hade man altid den utwägen at hänskjuta malet til Lomxromi88. Herr Grefwe n och Landt marskal ken erhindrade, at ingen Anmärkning, wid denna fråga förut blifwit gjord, hwarföre Ucstottet torde ansett densamma såsom bifallen. Herr käblmLn. Om Högloft. Nidderstapet och Adeln stulle finna det kunna ga ann, ar häri Den Zi Mars. 1565 häri göra nägon ändring, sedan någon Anmärkning förra gången icke blifwir gjord, skulle jag äfwen densamma tilstyrka, emedan jag anser obilligt, at en ('lass stall befinna sig i Ulftand al taxera, de andra.
Utsk. har vidare minskat 3o,ooo r:dr af de 200,000, som K. M. i nåder föreslagit lill Carlskrona befästning, af skäl alt arbetskarlspersonalen anses med mindre Kunna sysselsättas och att Kungsholmsbefästningen nalkas sitt sint. Carlskrona är icke, efter den fastställda planen, hefäsladt med Kungsholmen allena, och jag yrkar, att de afprutade 3o,ooo r:dr matte beviljas. — De för Kungsholms fästnings bestyckning requirerade 100,000 r:dr har CJtsk. nedsatt till halfva summan, under förmodan, att flottans gamla kanoner tillsvidare dertill kunna användas. Jag hemställer, huru planmessigt det är handlade att göra nya laveter till gamla kanoner af mångfaldiga olika modeller, för att tillsvidare begagnas, isynnerhet då bombkanoner till en betydlig del böra ingå i bestyckningen, hvartill ock befästningen är inrättad; och jag yrkar derföre, att detta anslag må utgå, enligt K. M:s nåd. propos., med 100,000 r:dr. K. M. har i den nåd. propos. föreslagit 3oo,ooo r:dr till befästande af Stockholms avenuer till lands och sjös. Utsk. har endast föreslagit 5o,ooo r:dr att fullfölja det började på sjösidan. Äfven jag anser nödigast att fullfölja det började; men början är äfven, enl. af K. M. antagen plan, gjord på landsidan, och Utskts skal, att då Stockholm i anseende till dess omfång icke kan befästas för 3oo,ooo r:dr, Utsk. anser summan böra afslås, är väl icke särdeles bevisande. Mycket sannt är, att Stockholm icke befästas för 3oo,ooo r:dr; men om K.
Då emellertid enligt mitt förmenande giltigt skäl icke funnits att från Carolinska institutet, det fullständigaste medicinska läroverket i riket, borttaga den detsamma sedan år 1815 tillerkända första examen; vågar jag, på förut anförda grunder, nemligen att institutet sedan 1815 egt denna examen, att Rikets Ständer och förut äfven regeringen, alltjemt velat bibehålla institutet vid dess egenskap af fullständigt läroverk, att det fortfarande eger i högre mått än medicinska fakulteterne de materiella resurser och de lärarekrafter, som för undervisning och pröfning till den theoretiska examen erfordras; samt att dennas borttagande från institutet skadar den medicinska undervisningen i allmänhet — härmed vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att Kongl. Maj:t med upphäfvande och ändrande af hvad i Kongl. Stadgarne för Carolinska medico-lcirurgislca-institutet af den 26 April 1861 kan finnas deremot stridande, ville åt nämnda institut medgifva rättigheten att, i likhet med universiteternas medicinska fakulteter, anställa theorotislc-medicinsk eller medicine kandidatexamen, och sålunda i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl. Sundhets-kollegii ofvan citerade förslag, ånyo ställa Bih. till B. St. Carolinska institutet såsom ett sjelfständigt läroverk i jemnbredd med de medicinska fakulteterne vid universiteten. Om remiss till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet anhålles. Stockholm den 26 November 1862. P. Lithner. %:o S?. Af Kyrkoherden gande af en J. Ternström: Om anslag och lån för anläg bibana från Christianstad till Hessleholm. Ibland de frågor, som uti vårt land taga allmänna uppmärksamheten i anspråk, är väl ingen större, betydelsefullare, än jernvägsfrågan. Ur financiel och statsekonomisk synpunkt betraktad, fäster hon tanken på ett storverk, hvars motstycke aldrig varit skådadt uti vårt fädernesland.
N:o 6231 Stats-Utskottets Memorial, angående RiksStåndens skiljaktiga Beslut, i fråga örn Pension Prof. Utdr. d. 29 Nov, isa. St föite Juslitiae-Ombudsmannen Friherre Mannerheim. N:o 61, Bevillnings-Utskottets Memorial, i afseende på yppade skiljaktigheter, rörande Fullmagters och Dysnings-Sedlars förseende med stamphult papper : Och blefvo desse frSgor öfveiiemnade'^ till Förstärkta Stats-Utskottets pröfning, med godkännande af de föreslagne Voterings-Propositionerna. Från Hedervärda Bonde-tåhndet, Sj D. Föredrogs och' bifölls Statssamt Banco*) Utskottens, under N:o 621, afgifne Memorial, i; fråga om sättet för inlösen af f. d, Filial-Disconternes ännn utelöpande Skuldförbindelser. S. D. Uti Memorial, som nu upplästes, under N:o 6251 hade Förstärkta Stats-Utskottet lemnat un' Prof. Utdr, d. 35 Nov. H23, 141 derrättelse om derstädes verkstälde Voteringar, rörande Tullbevillningens bestämmande, m. rn.; Och beslöt Bonde-Ståndet, det skulle berörde Memorial meddelas Bevillnings-Utskottet till efterrättelse. S. D. Stats-Utskottets, under N:o 623, afgifne, nu föredragne Memorial, angående Biks-Ståndens skiljagtige beslut, i fråga om Pensions anslående för fd. Justitiae-Ombudsmannen, Friherre
Äfvensom RegementsOfficers-Stabs-boställen , intilldess att extra rotering af dem utgöres etc. Vid 6 Mom. i denna angående den Arrendatorer ålagda afgift för brukoingen af andras hemman, har Herr Grefve Henning Gyllenborg anmärkt, att då Bevillning utgöres a£ ägaren till hemmanet, borde i en tid, då Landtbruket lider och tarfvar hjelp, detsamma icke betungas genom Särskild afgift af Arrendatorn, hvarföre ock Herr Grefven yrkat att arrendators afgiften borde försvinna. Likasom andra personer blifvit ålagde afgift för den rörelse och näring de idka, samt arbetsfolk å Landet och i Städerna, i anseende till den förtjenst de genom deras arbete sig förvärfva, och hvilken sednare afgift Herr Grefven sjelf, såsom förut är anteknadt, för Arbetsfolk i de större Städer ansett böra höjas; så har Utskottet lika litet nu, som Riksens Höglofl. Ständer sjelfve år 1812, kunnat fritaga Arrendatorer från den pligt, att till Staten contribuera af den förtjenst de under Statens skydd sig förvärfva; och då, enligt I&13 års General-Sammandrag af berörde års Bevillning, afgiften af Arrendatorer och Hemmansbrukare uppgått till 68,878 R:dr 36 sk. 2 r:st, och af Utskottet ingen lämplig utväg är känd, att sätta annan afgift - Den 17 Julié >437 gift 1 vederlag; nödgas Utskottet förblifva vid dess redan härom gjorda Förslag; hvarvid dock det billiga afseende å Jordbrukarens behof blifvit fästadt, att Arrendatorers minimi afgift blifvit fran sjettedelen nedsatt till åttondedelen af ägarnes egna Bevillning; äfvensom Ulskottet nedsatt Bevillningen för dem sorn bruka arrenderad jord från XF till en af ägarens Bevill ning. Hvad åter angår den från Vällofl. Borgare'
I flere afseenden torde härigenom Öfre Kammaren blifva en vida vigtigare institution, än i de andra systemen, och den farhåga sålunda fullkomligt lindviken, som ofvan omtalades, att mellanåt personer skulle flyttas till den ena platsen, blott för att skiljas från sin hittills varande verkningskrets på den andra. Sedan denna farhåga är undanröjd, men icke förr, kan man borttaga det ofvannämnda stadgandet om tvåtredjedelars pluralitet i den, såsom öfver-instans fungerande, samfälda Kammaren. För öfrigt har jag, med några förkortningar i arbets-methoden, väsendtligen bibehållit Svenska Riksdagens nuvarande fasta Utskotts-bildningar. Jag delar dock Utskottets majoritets tanka, att, der Enkammaresystemet är segrande, flyttandet ur Grundlag till Reglemente af nästan hela arbets-ordningen inom både Utskotten och Kamrarna icke är olämpligt; — till detta system synes mig höra ett ganska ringa antal formers försäkrande genom Grundlag. Hvad som härvid i synnerhet verkar på mitt omdöme, är just den ringa återhållande kraft inom representationen, som hvarje Enkammar-system erbjuder vid Grundlags-frågornas behandling; just derföre tror jag det vara serdeles nödigt att der minska det fält för tvister emellan Statsmagterne, som i allmänhet öppnas genom Grundlagarnes medgifna jemkning. I Norrige blir möjligtvis den i Reglemente innefattade arbets-ordningen orubbad i flera mansåldrar, just derföre, att den så lätt kan rubbas vid livart Slorthing. Det lönar ej att, för en intrig skull, söka åstadkomma en ändring deruti. I Tvåkammar-.systemet finnes ögonskenligen inom representationen en större återhållande kraft, och det ofvannämnde tvistefällets storlek är i samma nion mindre betänklig. Dessutom är i hvarje Flerkammar-system en fast Utskotts-bilfilling naturligare, än i ett Enkammar-system.
Bevilln.Ulsk. bar i anledn. af en utaf mig väckt motion om ett förtydligande af författningen, att förmyndare-arfvoden ej måtte räknas till det slag af inkomster, för hvilka bevillning skall utgöras, i hvad det må röra beskaffenheten af sådan inkomst som tjensteman åtnjutit enligt särskildt updrag, förklarat, att något sådant förtydligande som det jag åsyftade, icke 27* 420 Den 14 Maj f. m. vore af nöden ulan derföre afstyrkt bifall lill min motion. Denna visade likväl huruledes man med tillämpning af 2 mom. i förevande §, beskattat tjensteman, hvilken händelsevis fått sig eli förmynderskap ålagdt för det obetydliga arfvode, som med denna befattning varit förenadt. Jag har icke kunnat finna någon anledn. (ill en så beskaffad tillämpning af ifrågavar. mom. och delar i det fallet Utsk:s åsigt, men emedlertid har erfarenheten ådagalagt, att man just med tillämpning af delta mom. pålagdt tjensteman bevillning för förmyndare-arfvoden; och således hade väl Utsk., särdeles som jag i motionen sökt ådagalägga det obilliga och orätta alt beskatta en så prekär inkomst som förmyndare-arfvoden, bort på min framställning i det hänseendet fästa afseende. Hade Utsk. icke ansett något förtydligande af det ifrågavar:de mom. vara af behofvet påkalladt så hade åtminstone Utsk. bordt, i afseende pä de skäl jag i motionen framlagt, yttra sig om huruvida den borde på det hela vinna afseende eller icke. Ett sådant yttrande bar Utsk. likväl icke meddelat, ty jag igenfinner icke någorstädes i Utsk:s betänk, ett förklarande huruvida förmyndarearfvoden böra vara bevillning underkastade eller ej. Man behöfver icke länge begrunda förhållandet för att inse huru orättvist och orimligt det är att beskatta dylika arfvoden.
För närvide tror jag det skulle leda oss för långt från ämnet, om vi nu skulle taga denna fråga i sin helhet under öfverläggning. Jag tror det vara nödvändigt alt pröfva hvar och en bana särskildt. Detta anförande framkallade äfven bifallsyttringar. Gr. Hamilton, Malkolm Walter: Gr. Anckarsvärd har yttrat, att lian skulle stå ensam och höja ett varningens rop mot att alltför hastigt öka landels skuldsättning. Jag har derföre ansett det vara min pligt, då min öfvertygelse i det närmaste öfverensstämmer med hans och Frih. Hamiltons, att här offentligen uttala att det icke är ett halfgjordt arbete att hafva fullbordat en stambana från Stockholm till Götheborg och från Fahlköping till Malmö. Frågan är blott att under denna statsregleringsperiod icke använda mer än 10 å 12 millioner, för att göra den södra stambanan färdig och fullborda arbetet vid slutstationen. Utsk-.t har deremot föreslagit påbörjandet af tre nya stambanor, men har försigtigtvis icke uppgifvit huru långa rle skulle blifva eber huru mycket de skulle kosta. Jag vill icke vidare uppehålla R. o. Ad:s tid, utan blott hembära min tacksamhet lill Gr. Anckarsvärd och Frih. Hamilton för de varnande ord de här yttrat. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Det finnes i vårt land många personer, för hvilka ordet sparsamhet låter oangenämt, och det är säkert att vid detta tillfälle, mer än någonsin, måste detta ord hafva ett skärande missljud. Församlade från H. IV. II 162 Den 9 Maj f. m. alla väderstreck, är mången tillkommen för att söka få någon del af den stora utdelning, som man väntar, särdeles till förmån för önskade jernvägsanläggningar. Det kan då icke vara angenämt att höra uttalas något, som skulle kunna göra fruktlösa både resekostnad och dagunderhåll. Frih. af Ugglas har sagt, att han uppträdde egentligen för att vederlägga de vådliga satser, som Frih. Hamilton framställt. Enligt min tanke har hvarje sats den natur att öfverensstämma med en persons uppfattning och strida mot en annans. Jag för min del länn Frih.
Denna förut nämnda ordning är ingen annan än den, som för bevillningsmål finnes föreskrifven; och lärer det vara utredt, att större dejen af tolagen tillkommit efter 1809 och således är, hvad grundlagen menar med ny pålaga. Följaktligen måste den såsom bevillning behandlas; och tror jag derföre, att det rättaste hade varit, om remissen skett till Bevilln.-Utsk. ensamt. Att Oecon.-Utsk. deltager i behandlingen kan dock vara oskadligt; men kunde man bringa saken derhän, att alla frågdr om beskattning till vissa föremål skulle hänskjutas under K. RI:s oeconomiska lagstiftningsrätt, så funnes ingen gräns för de skatter, Regeringen kunde pålägga, enär föremål att uppgifva för deras användande troligen aldrig Romme att saknas. Det blefve då onödigt att i detta afseende vända sig till R. St., och en skuggbild qvarstode endast af den constitulionella friheten, som ej kan finnas utan beskattningsrätt och yttranderätt. Frih. Cederström, Jac.: Det är för tidigt att 1111 ingå i sjelfva ämnet, innan Utsk. utlåtit sig deröfver; men ang:de frågan, om Bevilln.-Utsk. bör gemensamt med Oecon.- Utsk. handlägga motionen, instämmer jag i den meningen, att så länge tolagen utgår i sammanhang med tullen, bör det Utsk., som behandlar tullen, naturligtvis äfven behandla frågan om tolagen, och på denna grund anhåller jag om återremiss af betänkandet. Hr von Hartmansdorff, Au g.: R. o. Ad. har redan remitterat den ifrågavar. motionen till Bevillnrsoch OeconomiUtskrns gemensamma behandling, och denna åtgärd anser jag vara riktig, emedan frågan om tolagen synes äga gemenskap både med Bevilln:soch Oecon.-Utskrs göromål. En annan värd ledamot har redan anmärkt, att accisafgifter finnas upptagna i 60 §. Reg.F., samt att de der upptagna hevillningsafgifter hafva nära förvandtskap med tolagen.
Det skydd och den uppmuntran våra näringar i alla rikt - 446 Den 24 Augusti e. ni. ningar, mera vid sednare riksdagar än någonsin tillförene, från representationens sida fått emottaga, hafva höjt den på en ståndpunkt, som i många fall lemnat föga öfrigt att önska. Bestridas kan dock icke, att de grenar af näringslifvet, hvilka innefatta handtvcrkerierne, icke framgått med de raska steg inom fäderneslandet, som i flere andra Europas länder, derifrån de ännu hafva mycket och väsendtligt att inhemta. Utan att våra handlverksidkare sättas i tillfälle att göra sig delaktige af den konstfärdighet och de kunskaper, hvaraf andra länders äro mäktige, skola de icke kunna uthärda någon täflan med dem, eller minska eller förinta hchofvet af utländska hand t verks va rörsinförande. I de fleste handtverk, hvaruti hos oss någon sig fördelaktigt utmärkt, har merendels dess idkare, derest han icke varit utländning, antingen vunnit sin bildning utrikes, eller-med biträde af utländske arbetare infört och begagnat främmande länders förbättrade arbetssätt och verktyger jemte de upptäckter, hvartill vetenskaper och en rikare erfarenhet gifvil ledning. Genom bildningen efter främmande mönster hafva våra fabriker kunnat vinna den förkofran och den verkligen lofvärda ställning de för det närvarande innehafva; och de bidrag frän Statens sida, hvilka pä dem varit använda, till besök i ullanden samt införskrifvande af modeller, machincr och skicklige arbetare, hafva burit ali den goda frukt man haft skäl att vänta. Beklagligtvis har icke samma frikostighet, samma berömvärda omvårdnad och uppmuntran varit Icmnad åt fabrikernes, att jag så må säga, moder, handtverkerierue, förutan hvilkas skickliga och kraftiga biträde fabrikerne icke kunna åvägabringas; och ina härifrån sökas orsaken hvarföre de förre ej framskridit så långt som de sednare. Men hvad som ännu ej blifvit gjort, kan göras. Vördsamt får jag derföre hos B. H. St. föreslå, alt, till upplifvande och befordrande af handtverkerierne i riket, R.