Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med åberopande derföre af de stora och kostsamma Inrättningar, som, till hämmande af det med Boskapssjukdomar åtföljande onda, blifvit i de fleste Europeiska Stater med lysande framgång vidtagna, samt under anförande af de fördelar som af den år 1820 i Stockholm anlagda Veterinär-Inrättning uppkommit och blifvit Landet beredde, har Motionären anmält, att samma Inrättning, i blåst på tjenliga rum för sina Elever, förvaringsrum för sina Samlingar och Anatomiska Praeparater samt AnatomiSal och Pharmaceutiskt Laboratorium, vore på vägen alt upplösas och upphöra, enär de fordna Ladugårdslands Bränneri-Byggnader, hvilka blifvit åt Inrättningen upplåtna, härtill icke lemnade tillräckeligt utrymme och dessutom voro, såsom belägne utom Inrättningens territorium, för ändamålet otjenliga; hvadan till befordrande af Inrättningens bestånd Motionären föreslagit: 1:0 att icke mindre de 960 R:dr till 8 Elevers underhåll, än de 2Öo R:dr till hyra för nödvändiga betesmarker samt 1000 R:dr för Extra utgifter, hvilka alla Summor blifvit blott intill denna Riksdag åt Veterinärinrättningen beviljade, måtte anslås att hädanefter uppföras på Inrättningens årliga beständiga Stat, hälst de ändamål, till hvilka desse anslag skulle användas, voro af den beskaffenhet, att de aldrig upphörde att vara oumbärliga, så länge Inrättningen existerade. i5o Stats-Utskottets a.‘o att till en nybyggnad för Boningsrum åt Eleverne och den ene Läraren, för Pharmaceutiska, Chemiska och Anatomiska preparationsrum , till förvaringsrum för Inrättningens Anatomiska och Botaniska Samlingar samt för Auditorium, i ett för allt måtte anvisas en år i83o disponible Summa af 40,000 R:drB:co; och till hvilken Byggnad grund redan vore på Inrättningens tomt laggd samt kostnadsförslag och ritning upprättade. Hos Hedervärda BondeStåndet äro af RiksdagsFullmägtige Anders Andersson från Skaraborgs Län samt Peter Petersson från Jönköpings
Jag tror ej att något sådant någonstädes angår de landsförsamlingar, som på vissa ställen äro sammanslagna med städerna, för gemensam kyrka och prest. Denna författnings ordalag äro: ”i anseende till deras styrelse utfärdade privilegier.” Således tror jag ej, att någon röstberäkning finnes i detta fall stadgad emellan landel och städerna genom de sednares privilegier; åtminstone är det mig obekant. För jemförelsen af rösterna, hade jag önskat, på sätt R. o. Ad:s ledamöter torde erinra sig, att få en allmän grund bestämd; men sedan frågan derom förfallit, anser jag det, som här är stadgadt, vara så ofullständigt, att man, om författningen antages, snart måste förändra henne. Hvad privilegierna beträffar, torde man likväl böra göra det undantag, som Gr. Taube föreslagit; ty i annat fall kan stadgandet föranleda tvister, som man ej bör framkalla. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om lian rätt uppfattat Hr von Hartmansdorffs förslag, så hade det varit, att orden "för vissa landsförsamlingar” skulle få ett tillägg, så att det komme att heta ”för vissa landsoch stadsförsamlingar. ” Hvad åter anginge Gr. Anckarsvärds anmärkn., så vore icke något förslag af honom framstäldt, utan syntes den endast innehålla en hemställan, som måhända han icke ens ansett böra föranleda till någon proposition. Gr. Anckarsvärd: Min mening var en tvekan, huruvida nu gällande förhållanden emellan sammanslagna stadsoch landsförsamlingar kunde behörigen iakttagas genom or - Den 11 M a r s. 3 31 det ”privilegier,” då för den ena delen, t. cx. för landsförsamlingen, inga privilegier äro stadgade; men jag hade föreställt inig, att då ett sådant tillägg för städerna, i afseende på deras möjligen innehafvande privilegier, borde iakttagas, så borde äfven landsförsamlingarnes rätt på samma sätt afses, och för min del är jag tillfredsställd med det förslag, som af Gr. Taube nu lärer komma att framställas, och om Gr. Taube vill hafva godheten att uppläsa den delen af förslaget, så instämmer jag deruti helt och hållet. Gr. Taube:
Grefve Posses, Fredrik Salomon, denna dag väckta motion, angående spö- och risstraffens verkställande vid arbets-fängelserne samt kyrkopliktens undergående vid den gudstjenst, som i dessa fängelser hålles; Densammes denna dag väckta motion, angående hrottmåls-ransakningars hållande vid länshäktena; Densammes denna dag väckta motion, angående minskning af det antal nämndemän, som skola biträda vid brottmåls-ransakningar; jemte ett i anledning deraf afgifvet yttrande; Herr Prjtzs, Lars Adolf, denna dag väckta motion, om ansvar eller böter för husdjurs samt andra kreaturs misshandling; Herr GeetheSj Ste?i Porose, denna dag väckta motion, rörande förtydligande af det i Kongl, kungörelsen den 18 December 1823 intagne stadganden, att den, som för olika brott vid flera domstolar undergått ransakning, må slutligen dömas af den rätt, der han sist lagfbres; Densammes denna dag väckte motion, angående åtskillige handlingars uteslutande utur det exemplar af domboken, som af under-rätt hör till hof-rätt öfverlemnas; Hans Exellens Grefve Löwenhielms, Carl Axel, den 15 dennes anmälda motion, angående föräldrars ansvarighet för harneus förbrytelser; Prot.-utdrag den 22 December 184-7. 63 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet: Friherre Raabs, Adam Christian, den 18 dennes e. m. på bordet lagda motion, angående uppgörande af fullständigt förslag till ny stängselstadga och till de ändringar i 9 kapitlet Byggninga-balken, som deraf kunna föranledas. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet: Herr Tersmedens, Nils, den 18 dennes f. m. på bordet lagda motion, med förslag till åtskilliga stadganden i afseende på läroverken i riket; jemte de i anledning deraf nu afgifna yttranden. S. D.
Till fyllnad i hennes olycka var det ställe på landet, dit hon flyttat, i granskapet af Sjö71 sätesgård, som under arrende åt Ficherström blifvit uppdragen. En behaglig grefvinna roade sig därstädes i hans sällskap och betog honom de korta stunder, han hade att besöka sin gamla vän. Öfverlemnad i enslighet utan sällskap och tidsfördrif, närde fru Nordenflycht en jalousie, som efter några månaders återhåll sluteligen utbrast på Sjö med all den häftighet, som henne var medfödd. Denna våldsamma scen i fleras närvaro kostade förmodligen tvänne lif. Grefvinnan höll god contenance, men dog kort därefter. Att någon hemlig alteration därtill bidragit är troligt. Fru Nordenflycht, hvars lifskrafter blifvit medtagne, föll i en tärande sjukdom, som bådade hennes upplösning, när jag henne besökte. Sådan(t) är verkeliga förloppet af en händelse, som gifvit anledning till så många osanna rykten och alla de försmädelser, som blifvit utspridde mot den svenska Sapfo. Må den fåkunnige hopen sig därmed förlusta, men hade vår vittra Kellgren bort instämma därmed och föreviga dem i sina satyriska »Löjen»72? Oskyldiga offer af en ynglings ursinniga kärlek, förtjänte fru Nordenflycht ett medlidande, som bör fästas vid hennes minne, och inga förebråelser, allra minst af den, som, namnkunnig tillbedjare af operans damer, betagit sig all rättighet att tadla en mera ädel och menlösare kärlek. Jag vakade en natt i fru Nordenflychts förmak, under hvilken jag skref sista strofen af »Själens styrka», upplifvad af hennes flyktande ande. Bittida om morgon reste jag bort utan att taga afsked, hvilket ingendera af oss kunnat uthärda. Kort efter min ankomst till Stockholm erhöll jag tidning om hennes död. Jag läser ännu med ömhet efter fyrti års förlopp de vers, jag öfver henne författat.73 De intyga sanningen af min känsla; ingen tillgjord hade kunnat skrifva dem. Jag behöfde dissipation, och min tillämnade resa var i öfverflöd därtill tjänande.
Til uply swing om alla de skyldigheter, som alrggä, Ej mindre Gästgifware och Skjutsskpldige, än Resande, saint härutinnan stadgade äro, och p» det nägott vkunnoghet derom wid »verkställigheten ej mä förebäras, sä skall et tryckt Exenrplar af denna Förordning alltid wara i Gästgifwarestugan at tilgä, som Gästgifware wid Tre Riksdaler, Sexton skillingars bot, ef mä förwägra Resande och Skjutsande at läsa, vä säd«nt begäreS. §. 36. Alla böter, som i denna Författning stadgade äiiö, gänge, dä ej annorledes om dem förordnadt är, til twejkiftes, Mälsäganden, Häradet eller Stadett och Församlingens Fattiga emellan. Föredrogs a nyö Osevnomiö'Utskottets Betänkande of d. 2 angående sättet til Fangars sortskafs sande, hwilket d. 9 i denna Manad bliswit lagdt pä bordet. §4 Grefwe bärner, ääolpli 6äk»n, upläste följande: Da jag yttrade den önskan, at «t annat sätt ar föra Fängar matte pätänkas, hade jag i synnerhet der» med til föremal at bewara redelig», men enfaldig» medborgare för faran at mot sin willja blifwa brottsliga. Jag wädjade til den allmänna känslan as mensklighet, jag cslculeraä» pä desi styrka, dä fragan skulle blifwa at medelst en ringa upoffring befria medborgare frän et oförskyldt lidande. Jag finner at Oeconomie - Utskottet »slculerar pä helt andra grunder, och at der endast warit det Oeconomiska förhållande! som fästat desi upmärksamhet. Jag kan säledes icke derwid hafwa någon för» bättring at tillägga.
Det är ganska sanni att någon skillnad upslår mellan den bestämda lånesumman och den, som skall amorteras, alldenstund kapital-rabatt blifvit medgifven, och derföre är det äfven gifvet, att tiden icke kan vara absolut bestämd, hvilket den eljest enligt den vanliga serien skulle vara och äfven vore, derest alla obligationerna skulle återbetalas efter pari kurs. Men det är emellertid att förutse, att de fleste betalningarne komma att ske genom inköp och således för lägre proc. än nominalbeloppet, hvarföre det synes mig öfverflödigt att, på sätt Gr. Lagerbjelke föreslagit, införa något stadgande ang:de den halfva procenten till amorteringen; ty det faller af sig sjelf, att skillnaden mellan det belopp, som anslås till ränteoch kapital-afbetaloingar, och det, som utgår till räntornas liqviderande, skall användas till amortering, och då måste äfven denna komma att ske i den mån obligationerna kunna inlösas för ett pris under pari. Hr Bildt: För min del har jag ingenting emot den redaktions-förändring, Gr. Lagerbjelke föreslagit, enär det ifrågavar:de mom. derigenom kommer att erhålla en bättre lydelse. Deremot vågar jag bestrida uteslutandet af sednare delen af Gr:ns förslag, eller ”att minst en half proc. skall användas till amortering”, och detta af del skäl, att jag anser, lika med StatsUtsk., det vara nödvändigt att limitera Fullmrges rätt att lemna kapital-räbatt. Denna begränsning kan ske antingen på det sätt Utsk. föreslagit, eller också i enlighet med Gr. Lagerbjelkes förslag, men låter sig icke göra, derest sednare delen, uteslötes, emedan Fullmige då vore fullkomligt obelagne att bestämma kapitalrabatten till hvad belopp som helst. Det är i den punkt, sorn nyss blifvit af R. o. Ad. antagen, Fullm:ge medgifvet alt bestämma räntan till högst 4 proc., äfvensom att bevilja kapitalrabatt, och det är således klart att penningarne kunna kosta ända till 5 proc. och derutöfver, ehuru räntan ej år högre än 4 proc.
— Hemställande Motionären, att alla vitén och böter, som förut tillfallit K. M:t och Kronan, må hädanefter anslås till befrämjande af undervisnings-anstalterna för medellösa barn i den Stad eller Socken, der den sakfällde är skattskrifren och sålunda denna genom förbrytelser bildade fond användas till utrotande af brott. Med Motionären delar Utskottet den åsigt, att syftningen med all Lagstiftning bör vara mera att förekomma än att bestraffa brott, äfvensom att undervisnings-anstalternas utvidgande är ett kraftigt medel för berörde ändamåls vinnande. Men då, hvad angår 13 \ i q£ Stats-Ut slottets den i RiksStaten af bötesmedel påräknade årliga inkomst med 32,ooo R:dr B:co, Staten får vidkännas högst betydliga bidrag för deras vård och underhåll, hvilka emot Lagen sig förbrutit och således äfven är billigt, att Staten har sin andel af hvad dem ådömes att med penningar godtgöra, samt härvid i öfrigt förekommer, att Försumlingarnes FattigCassor redan äga bötesandelar sig anvisade och att ifrågasatte Inkomstsumma, fördelad efter den af Motionären uppgifna grund, skulle för hvarje Församling utgöra ett högst obetydligt belopp, kan Utskottet, på dessa skäl, icke tillstyrka Bölesmedlens uteslutande vid beräknande af StatsVerkets inkomster. Emot detta beslut har Herr Lagman Ståhle såsom reservation åberopat sin här ofvan intagne motion. Bil. C. Utlåtande, i anledning så väl af K. M:ts Nådiga Proposition om afhjelpande af den årliga bristen i SaltpeterFonden och om ett fpräudradt sätt för Saltpetergärdens uppbärande, som någre i ämnet hos Hederv. BoildeStåmlet väckte förslag. Uti underd. Berättelse till K. M:t den 16 September sisth år, hafva Committerade för Saltpeter Ärenderne i underd., bland annat, anmält: att, vid en allmän öfversigt af Salpeter-handteringens framgång i landet, \ Betänk anden, ig5 det befunnits, att uti IVester bottens
Hustrun får således f. men emellan barnen delas egendomen efter den nya lagen och de få således lika andelar. Tron J, mine Hrr! att allmänheten skall förstå anledn:n, hvarföre på det ena hållet qvinnan gynnas, men icke på det andra. Jag tror att lagen måste vara så tydlig, byggd på enkla grunder, att intet missförstånd eller tvekan om skälen dertill kan äga rum. Gr. Lagerbjelke har redan fästat uppmärksamheten på ett annat dylikt förhållande, nemi. att om barn dör och skall ärfvas af föräldrarne, så skulle, enligt nuvar. lag, mannen ärfva hälften emot qvinnan, men lill följe af giftorätten kommer mannen, i händelse äktenskapet varit ingånget före den nya lagens utfärdande, att af denna så väl som af annan boets gemensamma egendom taga i då hustrun blott får Sådane inkonseqvenser inträffa, dä man icke går konseqvent tillväga med lagstiftningen. Hr Akerman har slutligen förlöjligat mitt yttrande, att jag icke vill anse äktenskapet för ett kontrakt och sagt alt i sådant fall behöfdes inga bestämmelser af äktenskapets förbindelser. Jag har blott sagt, att jag icke anser äktenskapet blott såsom ett kontrakt, och att således äfven om någon med beräkning på vissa fördelar skulle ingå ett äktenskap, utan att genom förord hafva gjort sig derom försäkrad, han måste blifva underkastad de förändringar i lagens stadganden om makarnas inbördes rättigheter, som lagstiftaren kan finna lämpligt att vidtaga. Detta är min åsigt. Jag vill icke tillerkänna blott äktenskapet egenskapen af ett kontrakt, hvarigenom bestämmes, huru mycket hvardera skall få, utan jag vill förbehålla åt lagen att bestämma makarnes inbördes rättigheter. Slutligen har Hr Akerman sagt, att, efter de åsigter jag framställt, skulle många talare kunna vara förhindrade att här yttra sig, emedan de hade arf att vänta. Jag är icke gift och mina arfsangelägenheter vore uppgjorda långt innan 1845 års lag utkom. Således om jag skulle åsyftas, så får jag förklara, att jag alldeles icke af något enskildt intresse är hindrad att yttra mig i denna fråga.
I denna syftning är ock ganska riktigt detta betänk, affattadt, ty genom antagande deraf, skall man kullkasta Handelsordn. af d. 22 Dec. 1846 — och likväl är ej mer än 5 år förflutna sedan densamma utkom; varandes det ej nog mpd hvad deri stadgas i detta hänseende, utan vill Hr Printzensköld ali saken skall behandlas som när fråga är om tillstånd till krogrörelses bedrifvande. Jag kan dock ej finna alt denna landthandel är så skadlig som man vill låta påskina och det kan vara alldeles tillräckligt med hvad i afseende derå finnes stadgadt, utan att någon utvidgning i K. Bef:h:des befattning dermed behöfves, ty med alla föreskrifter som nu skola iakttagas, så upkomma inga handelsbjodar å landet, hvilket måhända just åsyftas, men då kullkastar man i och med detsanjma 1846 års författning. Jag yrkar afslag å Utsk:s förslag. Gr. Lagerbjelke: Mellan Utsk:s förslag samt det af HrPrintzensköld och mig framställda, finnes i sak ingen skillnad. Olikheten består endast i den större eller mindre tydligheten och som ben W Juli. jag, hvad mig beträffar, linner Hr Printzenskölds förslag vara det allralydligaste, så anhåller jag au få förena mig med honom i begäran om propos. pä detsamma. Någon återremiss ytterligare kan icke ega rinn, sedan frågan en gång varit återremitterad; och vågar jag hemställa huruvida icke, för den händelse R. o. Ad. skulle bifalla del förslag Hr Printzensköld nu väckt, R. o. Ad. behagade inbjuda de öfrige Stånden att sig derom med R. o. Ad. förena. Hr Fåhraeus: Om verkligen det ändamål skulle vinnas med ifrågavar. förslag, att en större latitud derigenom lemnades åt K.
Det säger nemi.: »Då den under sednare tider i närheten af Carlstad invid Wenern anlagda hamn och uplagsplats numera icke lemnar tillräckligt utrymme för den högst betydligt ökade trafiken derstädes, och då denna hamnplats afstånd från staden visat sig medföra kännbara olägenheter för sjöfarten till och från nämnde stad, anser StatsUtsk. visserligen anläggningen af en större och ändamålsenligare samt närmare staden belägen hamn vara ett företag, hvars utförande med bidrag af allmänna medel bör understödjas.» Det är således blott i afs:de å sättet att vinna det åsyftade ändamålet, som jag skiljer mig från Utsk., och då jag är fullt öfvertygad, att detta skulle ske genom det beslut, Afdeln:n föreslagit, men deremot den väg, Utsk. beträdt, är högst tvifvelaktig, vågar jag hemställa, att R. o. Ad. behagade, med afslag å Utsk:s framställning, antaga det beslut, som Riksg:sAfdeln:n föreslagit, och som jag redan haft äran upläsa. Gr. Löwenhjelm, Carl Gust.: Det ämne, som nu afhandlas, känner jag lika väl som Frih. Cederström, med den skillnad dock, att det var mig bekant omkring 30 år förr än honom. Till en början får jag då opponera mig mot hvad han sagt om Skog - 104 Den 5 December e. n>. hallshamn. Det är visst sannt, att den kan vara utsatt för sydvestliga stormar, men jag tror få hamnar äro så beskaffade, att de icke af några vindkast kunna oroas. Deremot eger densamma den stora fördelen, att den fryser 14 dagar sednare och går upp 14 dagar förr än hamnen vid Kanikenäset. Skogshall tillhör nu ett enskildt bolag, nemi. Uddeholms, och jag har god anledn. att tro, att första gången som seglationen afstadnade på Klarelfvens vestra gren, detta härflöt mindre af elfvens upgrundande, än af trakasserierna och afunden mellan bolaget och staden. Då upstod tanken att på södra sidan, som kallas Kanikenäset, få en hamn, men jag hemställer till enhvar, som varit på platsen, om den kan blifva tillräcklig.
Läraren är hänvisad till kristendom, innanläsning, skrifoch räknekonst, samt ytterligare till högre räknekonst, geometri, historia, geografi, naturlära och så kallad linearteckning. Vid bestämmande af dessa undervisningsämnen synes man snarare haft för afsigt, att åstadkomma en humanistik, hvars embryoniska ståndpunkt skulle ega sin ursäkt uti erkänd omöjlighet att åstadkomma något högre, än att göra kunskapen lefvande genom sådana läroämnen och öfningar, som 78 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 34. ega sammanhang med och tillämpning på det praktiska lifvet, för hvilka man så ledes egde någon i sakens natur grundad säkerhet, att deras studium fortsattes utanför och öfver skolan. När man undantager kristendom, skrifoch räknekonst, äro de öfriga anbefallda ämnena af den beskaffenhet, att de uti det praktiska lifvet bortfalla, utan att i ringaste mån ega tillämpning på der förefallande arbeten. Derföre —- uppfyllde nu folkskolan i högsta möjliga grad sina åligganden, skulle dock ske, hvad nu sker, att bland hundra lärjungar knappast finnes en, som ej, efter Irenne års erfarenhet i landtbruk eller handtverk, hunnit befria sig från de minneslexor, hvilkas vidare bearbetande afleda från den sysselsättning, vid hvilken han nu fäster och bör fästa sitt högsta maleriela intresse. Man torde således med skäl kunna fråga, hvilken frivillig medverkan af landtmannen man i allmänhet har att vänta för en sådan skolas vidmagthållande och framgång. Man må ej missförstå mig, som om jag skulle frånkänna historiens studium dess inflytande på karakter och sedlighet. Medvetandet och erfarenheten af detta inflytande må lagstiftaren ega i än så hög grad; fruktlöst skall dock hans bemödande blifva, att meddela detta medvetande, denna erfarenhet åt menige man genom lexor i folkskolan. Må man ej invända, att något är bättre än intet.
Talareii uppehöll sig säiskildt vid den oersättliga förlust Tyskland och hela den bildade verlden lidit genom den nittioårige Leopold von Rankes död, ” en man som var för historien hvad Göthe var för dikten och Thorvaldsen för konsten ”. Den som hörde den svenske historikern med några fii ord uppdraga den tyske häfdatecknarens karaktäristik i bredd med Macaulays och Geijers, samt antyda huru han genom den plats han beredde Gustaf II Adolf i bildergalleriet, af reformationstidens män, ” i den dager, som utstrålar från sanningens och frihetens eviga källan, gjort sig förtjent af det svenska folkets varmaste tacksamhet, han glömmer det icke, och återläser med rörelse de allvarliga orden i den utkomna delen af akademiens handlingar. * * * Minnesrunan öfver Tysklands yppersta nutida historieskrifvare, får sitt motstycke i den enkla, men storslagna skildring af en bland våra egna historiska män, som derefter följer. 66 Det är en " den bergfasta viljans ", " det obändiga lynnets " och det varma hjärtelagets man. Det är svensken " med det fasta sinnet ", den omutliga karaktären, den väldiga talegåfvan och det outtröttliga arbetet på fosterländska värf, hvilkeii själf med ord och gerning skref in sitt namn och sitt lif i fäderneslandets häfder. Det är skaparen af Göta kanal och Motala verkstad, en af de främsta deltagarna i nybildningeii af vårt samhällsskick 1809, i grundläggandet af föreningen mellan Sverige och Norge, samt i nydaniagen af vårt nationalförsvar efter det olyckliga finska kriget. Det är med ett ord Bnltear Bogislav von Platen, tecknad af Louis de Geer: hvilken blifvit stäld i spetsen för den nya serien af akademiens minnesskildringar. I sanning ett värdigt val, såväl af föremålet, som dess skildrare! Den är, derina minnesteckning ett stycke folkhistoria, samladt kring en stormanshistoria, hvilken senare i trots af det mäktiga handlingslif, hvaraf den är uppfyld, dock företrädesvis ter sig som en karaktärshistoria.
Detta, äfvensom hvad åtskilliga ledamöter af så väl RidderskapeC och Adeln, sora Bonde-Ståndet vid remiss af molionerne i ämnet yttrat, hafva Utskotten i betragtande tagit; oell funnit de af åtskillige motionä rer på ofvanberörde sätt framställde förslag om indragning af Biskopsembetena, vara grundade på så giltiga skäl, att Utskotten, med afseende derå samt den betydliga inkomst, sorn genom en sådan indragning för Staten skulle uppkomma, ansett sig böra tillstyrka: att Biskops-embetena må indragas, i den morr de efter nuvarande innehafvarnes afgång varda ledige; samt att de medel, som genom dessa embetens successiva indragning sålunda komma att inflyta, må intill nästa Riksdag i Riksgälds Contoiret reserveras. Hvad deremot beträffar åtskillige motionärers förslag om Dom pros tembeten»» upphörande, så och då Domprostorne, utom det de äro skyldi - Statssamt Allm. Be.sv.- och Elson.-Utskottens Betänkande, N:o 2 t, 11 ge att deltaga uti Consistoriernes öfverläggningar, och derstädes, under Biskoparnes frånvaro, föra ordet, endast äro att anse såsom Pastorer i Domkyrko-församlingarne, och i sådan egenskap, till större delen åtnjuta sina löner, tillstyrka Utskotten, att frågan härom må förfalla; och anse Utskotten, att hvad för öfrigt i ofvanberörde motioner blifvit hemstäldt och föreslaget, såsom beroende af de nu besvarade 2:ne hufvudfrågorna, icke kan till någon ytterligare åtgärd föranleda. Stockholm den 14 Augusti iSzjo.