Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti ett med anledning häraf afgifvet, infordradt utlåtande hade Skogsstyrelsen, som fann lotten N:o 12, såsom till arealen endast 27 tunnland 26 kappland, alltför obetydlig att för Kronans räkning bibehållas till skogsplantering, ifrågasatt, om icke samtlige delegarne i f. d. kronoparken Rella Tall borde höras, huruvida de voro villige att mot billig ersättning afstå till Kronan sina andelar i parken, då, i händelse Kronan komme i besittning af hela parkens areal, skogsplantering derå kunde verkställas till framtida fördel såväl för Staten, som för den ort, der parken vore belägen; men med undantag endast af egarne tdl N:is 4 och 5, hvilka för 4,000 R:dr hvardera velat afstå sina lotter, hade emellertid de öfriga lägenhets-innehafvarne anfört, alt, ehuru dessa lotter icke hade något synnerligt värde, flera likväl vore med mycken kostnad och besvär vårdade, så att de i en framtid kunde lemna rik tillgång pä skog, under det att andra voro odlade och bebyggda, samt lotterna N:is 2, 7, 8 och 9 dessutom delade mellan icke mindre än 34 egare och försedda med tillsam mans 50 åbyggnader, hvars innevånare, till antalet omkring 200, svårligen skulle inom Högsrums socken, i anseende tili det inskränkta utrymmet, finna andra bygg nadsplaner och dessutom saknade medel till byggnadernas bortflyttande; och hade på Itih. till R St. Rrut. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 A/d. 2 liand. 18 baft. 5 34 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 124. dessa skäl bemälde lägenhets-innehafvare gemensamt förklarat, att de på inga vilkor kunde sina innehafvande lotter afträda.
Ständer utförligare täcktes intaga af de Ledamöters anföranden till bilagde Protocoll, hwilka grundlagt pluralitctens tanka. Memorial N:o 8. 181 har Utskottet slädnät i det beslut: 1:o att till Riksens Högloft. Ständers afgörande wid nästa Riksdag hemställa en förändring i NegeringsForinens 20 §, hwarigenoin den ma erhålla följande ordalydelse: Uti fredstider skola de mäl som fran KrigS-Domstolarne dragas under Konungens pröfning uti Högsta Domstolen företagas och afgöras. Twänne Militaire Personer af högre grad, dem Konungen härtill utser och förordnar, böra med Domarcjäf och answar och utan särskildt arfwode sädane mäl i Högsta Domstolen öfwerwara och deröfwer rösta, dock ma Domarenas antal icke öfwerstiga atta. Under Krig förhälles härmed efter KrigsArticlarne; 2:o att med afstyrkande af bifall till Extra Stats-Räds constituerande, och till förebyggande af tillfällig framtida owerksamhet hos Regeringsmagten, föreslå, det efter inhämtad erfarenhet, under den till nästa Riksdag framflytande tidrymd, om werkliga behoswet af Stats-Rädens större talrikhet. Riksens Högloft. Ständer dä, sä wida erfarenheten detta behof besannat, mä förstärka Stats-Nädet med en eller twänne werklige Ledamöter, med wilkor dock, att denna sräga alldeles mätte förfalla, i händelse Riksens Högloft. Ständer skulle, emot Utskottets afstyrkande, bifalla Extra Stats-Räds constituerande. Slutligen fär Utskottet wördsamt wid handen gifwa, att, ehuru Negerings-Formeus 84 § endast stadgar, det yttrandet öfwer ett ej gilladt Project till förändring eller förklaring af Grundlagarne bör Författaren meddelas, likwäl och dä Herr König sädant ej yrkat, har Utskottet trott wara lämpligast och pä intet sätt stridande emot berörde §:s mening att till Riksens Högloft.
Eller skulle något tvifvel äga rum, hvad sorn härmed betecknas? Örn en jordägare endast utarrenderar sin frälsejord, utan förbehåll till fördel för de derå befintliga landbönder; kan väl någon tvekan uppstå derom, att arrendatorn öfver dessa bönder utöfvar samma makt, som jordägaren sjelf öfver dem äger? Eller skulle genom förpantning icke kunna upplåtas lika mycken rätt, som genom arrende? Utan tvifvel måste landbo, der hans aftal med jordägaren innehåller rätt för honom att qvarsitta viss tid, eller på lifstid, eller rätt för enka elier barn att efterträda honom, också bibehållas vid dessa fördelar, när en arrendator eller panthafvare kommer i besittning af jordägares rätt öfver samma landbo; och om jordägaren åt honom genom sjelfva pantbrefvet eller arrendekontraktet betingat ytterligare särskilda fördelar; så är det ostridigt, att dessa mäste landbon till godo komma. Men i brist af allt sådant förord och förbehåll synes det vara icke mindre ostridigt, att landbo äfvenså väl på en utarrenderad eller förpantad egendom, som på en annan, måste nöja sig åt den behandling och de vilkor, som allmän lag omförmäler. — 45 — Om under närvarande förhållanden, då kronoåboar äga en sig och efterkommande tillförsäkrad åborätt, från hvilken de icke utan försummande af sina skyldigheter-kunna lagligen skiljas, ett kronogods, iörsedt med sådana åboar, blefve till enskild man lörpantadt; så måste det ske utan förfång af en så beskaffad åborätt; och åboskapet komme följaktligen att oförkränkt fortfara ej mindre under panthafvares eller arrendators besittning, än under jordägarens egen.
Uti §. 2 berätta Revisorerne, att det till boställe åt en vid Vindel-elfven stationerad Fors-styrman, med Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd, år 1822, af dåvarande Slrömrensnings-Kommittéen för 629 R:dr 30 sk. inköpta hemmanet N:o 6 i Hjukens by blifvit, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref al den 5 November 1842, å offentlig auktion försåldt för 966 R:dr 32 sk. Banko, och att Eders Kongl. Maj:t i nåder tillåtit, alt köpeskillingen finge användas till förbättring af kommunikationerna i orten och vägars uppbrytande föi'bi de svåraste Ijoissarne i Umeå- och Vindel-elfvarne. — 388 Då detta tillkännagivande förmodligen blott afser att ådagalägga den vinst, som Eders Kongl. Maj:t och Kronan tillskyndats genom skillnaden emellan inköpsoch försäljnings-summan, lärer Styrelsen allenast behöfva tillägga, att af köpesumman 81 R:dr 30 sk. blifvit, enligt Eders Kongl. Maj:ts Bref den 19 September 1844, utbetalda till kostnaderna för undersökning rörande erforderliga arbeten till befordrande af kommunikationerna inom Vesterbottens Län och företrädesvis förbi de svåraste forssarne vid Umeå- och Vindel-elfvarne, och återstoden, till följd af Eders Kongl. Maj:ts Bref den 21 April 1846, öfversändt till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Umeå, för att tillhandahållas Handlanden Lars Glas, som genom kontrakt åtagit sig rensningar i Vindelelfven.
Jag tror visserligen för min del, att ej några sådana anmärkmr kunna göras, och jag bör tillkännagifva, hvad som är genom riksg:skont:s kungörelse allmänt bekant, att kon(:s pluralitet trott sig kunna tillämpa stadgandet så, att man utställde obligationer på ett eller två år och derefter skeende viss fastställd förfallotid; men jag bör äfven nämna att minoriteten af fullmäktige var af direkt motsatt tanke, i det de ansågo sig ej kunna tillämpa stadgandet så, som pluraliteten beslöt. Jag Den 5 Juli f. m. 405 Jag anhåller således i följd häraf att denna § måtte återremitteras, synnerligen som flera af de föreg:de punkterna i betänk, äro redan återremitterade. Hr von Troil: I en från fullmäktige i riksg:s-kont. lill StatsUtsk. aflåten skrifvelse, hvilken StatsUtsk. vid uppgörande af ifrågavar:de förslag tagit i öfvervägande, hade fullmäktige begärt, att de bestämmelser, som i afseende på låns upptagande för kont:s räkning finnas i dess reglemente föreskrifna, skulle såtillvida förändras, att frågan såväl om myntsort, som räntefot och förfallotid skulle derifrån uteslutas. Hen afd., som behandlade frågan, och sedermera StatsUtsk. in pleno ansågo lämpligt, alt utur denna § borttaga de restrictioner som deruti funnits såväl i afseende pä myntsorten som på räntefoten, på det att fullmäktige måtte i detta hänseende fä så fria händer som möjligt; ehuru jag måste bekänna, att frågan om borttagandet af bestämmelsen om myntsorten mötte mycket motstånd inom Ulsk., hvilket nogsamt synes af Hr Schartaus reservation. Beträffande frågan örn förfallotids-bestämmelsens borttagande, så ansåg StatsUtsk. äter, att då densamma enl. nu gällande föreskrift var utsträckt lill 10 år, någon ytterligare latitud ej för fullmägtige erfordrades, och att således någon förändring i detta afseende ej erfordrades.
Jag hemställer alltså, om icke H. R. o. Ad. skulle finna skäl att såsom sin gemensamma tanka förklara Const.Utsk:s nu förevarande förslag till tillägg i 87 § Reg.F. och 33 § Riksd.Ordn. för onödigt, onyttigt och oantagligt. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Då ett förslag i enahanda syftning, som detta, vid denna riksdags början till antagande eller förkastande af R. St. förevar, anfördes emot detsamma så manga och så grundade skäl, att det här föll med en betydlig pluralitet. Dessa skäl hafva, genom flera reservanter vid nu föreliggande betänk. blifvit ytterligare tillökta och utvecklade så, att det torde vara onödigt att i denna syftning anföra något vidare. Men om också det sätt, hvarpå Utsk. sökt att lösa problemet, är olämpligt, så hindrar sådant dock icke, att det förefinnes ett verkligt behof af förändring eller tillägg uti den 87 § Reg.F. De förnämsta olägenheterna af denna § äro nemi. i min tanka, dels att vid långa och vidlyftiga mål återremisserne upplaga en alltför lång tid utan motsvarande nytta, dels att målet vid första och andra föredragningen behandlas på samma sätt, utan att man kommer till något resultat, samt synnerligast, att detsamma, sedan det blifvit i alla fyra RiksStm afgjordt, sönderryckes uti ett förstärkt LagUtsk., utan att, såsom i andra representationer är vanligt, sedan i sin helhet komma under någon pröfning. Om dessa olägenheter blefve afhulpne, tror jag för min del, att R. St., utan alt behöfva afstå sin beslutanderätt, kunde pröfva hvarje förekommande lagförslag, och är det med anledn. häraf, som jag tager mig friheten framställa följande förslag till gemensam tanke. R. o. Ad. anser såsom sin gemensamma tanke: l:o att det i Const.Utskts mern.
Förvaltningen af Sjö-ärendena tillhörer att hafva uppsigt derå, det endast pålitliga, välfräjdade och skickliga Betjente i Bolagets tjenst begagnas; att, innan Actieteckning öppnas, bestämma, och sedermera, om behofvet så fordrar, uppå derom af Bolagets Direction gjord hemställan, ombyta de punkter å Rikets kuster, uppå hvilka Hufvudoch Bi-förråd till förvarande af Dykerioch Bergnings-redskapen böra anläggas; samt att tillse och hålla hand deröfver , det samma Bergningsredskap städse underhållas i fullständigt och brukbart skick. Exp.-Utsk. Förslag till tind. Skrifv. N.o 302. 35 Om Förvaltningen, af inkomna Inspections-berättelser, eller på annan officiel väg, skulle erhålla kännedom, att något i dessa omständigheter vore å Bolagets och dess underlydande Tjenstemäns sida uraktlåtet, åligge Förvaltningen att, med uppgift derom, anmoda Bolagets Direction att skyndsam rättelse derutinnan föranstalta. Men skulle denna anmodan af Directionen lemnäs utan verkställighet , eller Förvaltningen inhemta, att någon Directionens åtgärd vore stridande emot de af K. M. för densamma utfärdade Nådiga föreskrifter, ege Förvaltningen, i båda dessa fall, att derom hos K. M. göra underdånig anmälan, då K. M. i Nåder förordna vill , på hvad sätt och i hvad ordning Directionen. härföre må till ansvar ställas. 3a §. Skeppare, som, efter att frivilligt och bevisligen hafva Dykeriet om biträde anmodat, sedermera företager sig att med eget folk eller främmande personers hjelp, i annan ordning än under Dykeri-Commissariens uppsigt och för Bolagets räkning, berga fartyg eller gods, vare förfallen till ett hundrade Riksdaler Banco böter, och skall derjemte till Dykeri-Bolaget fullt erlägga hvad utgifvas bordt, i den händelse bergningen blifvit genom Bolagets försorg verkställd. 3<3 Exp.-ZJlsk. Förslag till iftid. Skrijfv.
Kan nu nödvändigt inte Svenska teatern unna Södra teatern den tvetydiga äran att ensam spela tyska lustspel och fiT9er, så är nog Schönihans » Cornelius Voss » bland de jämförelsevis hyggligare. På sina ställen är den ju rätt rolig, ehuru ickc på l&amp;ngt när uppgående mot Södra teaterns » Petermans flickor&gt;. Men nog har kritiken varit vida välvilligare mot denna » Cornelius Voss » än den förtjenar. Den är ju så » tysk » med eioa konventionella personteckningar, platta situationer och kvickheter och sin föga koncentrerade handling. Sär^kildt retsamt förkonstlad var teckningen af den unga flickan. Spelet var rätt jämt och hyggligt och kan ju i sådana pjeser ej gärna i regeln bli nigot annat än schablon arbete. Hur skulle ock i all verlden svenska skådespelare vara i tillffclle att af dessa kortfigurer till tyska småhertigar, grefvar och slikt göra något typiskt och ut-irbetadt. Hr Törnqvist syntes vinna stort erkännande för det sätt, hvarpå han återgaf sin tafatta komiska roll. Hr Holmqvist kan ju snart sagdt ej underlåta att vara rolig, så snart det är nlgot tillffclle der till. Hr Svedberg återgaf en frieriscen med rätt mycken finhet och känsla. Fru Lundberg, som i » Ett litet troll » delvis var verkligt tilltalande fri från förkonstling, är det deremot visst inte i denna pjes, och hon har der som så ofta annars en mängd besynnerliga tonvigter. I våra dagar är det för en hufvudstad9teater med någon pretention utan allt tvifvel en verklig prostitution att ge sig i lag med » Ringaren i Notre-Dame », fru Birch-Pfeiffers dåliga pot * pourri med motiv från Victor Hugo. Men är det nu en gång så illa, s&amp; bör spel etc. åtminstone något så när öfverskyla eländet och smaklösheten. Af hufvudpersonerna är egentligen hr En-gelbrecht den enda, i hvars organ fiones möjlighet till stilenlig aplomb och glöd, men denna organ användes ej så som den borde, oeh figuren saknar tillräcklig aplomb och ungdomlig elegans.
Det torde tillåtas mig att äfven yttra några ord i detta vigliga ämne, ett ibland de vigtigaste, som förevarit på denna Riksdag, samt ett ibland dem, som mest ingripa i folkets industriela lif och således äfven i dess moraliska. Flere föreg:de talare hafva redan ådagalagt olämpligheten af det förslag, som StalsUtsk. i denna punkt afgifvit. Denna fråga om skatteregleringen i allmänhet har länge utgjort 200 Den 20 Maj f. m. föremål för Statsmakternas verksamhet. Hr Dalman har i sitt första yttrande redan fullständigt tecknat målets historik ända från 1S40 års Riksdag. Jag vill endast nämna, att äfven något tidigare, till och med ända från Frihetstiden har denna fråga förekommit, och då en talare här yttrat, hurusom i allmänhet räntornas förvandling till penningeskatt och i synnerhet denna räntas förvandling vore en olycka, så får jag utbedja mig, att få upläsa några ord ur ett StatsRåds-prot., som behandlade denna fråga, af d. 13 Fehr. 1829, der det heter: ”Det synes vara otvifvelaktigt, att efter ”återvunnen stadga i rikets myntvärde grundskatternas bestämmande till ett nedsatt oföränderligt belopp i penningar skulle ”för jordbruket utgöra en af de största förmåner, som kunde ”detsamma beviljas”. Denna stadga i myntvärdet vanns år 1830; ljugufyra år ha sedan gått fram, men huru är förhållandet med den lättnad i jordbrukets beskattning, som i samma prot. omtalas, är den äfven vunnen? Har denna reform gått fram eller har den gått tillhaka? Hufvudsakliga skälet, som blifvit anfördt emot en verklig förenkling i skatteväsendet, nemi. att den skulle medföra förminskning i Kronans inkomster genom skattenedsättning, synes mig icke vara grundadt. Här är nemi. icke fråga om skattenedsättning, utan om reglering. Det hittills vande förhållandet är en successiv, en jemn, en ouphörligt stigande förhöjning till följd af persedlarnes stigande värde, ända frän dagsverkena, hvilkas förhöjda värde man beräknat till 13 proc. ända till skogsprodukter, som stegrats med 65 proc.
Detta kommer att, under hvilka yttre förhållanden och vexlingar som helst, städse utgöra en orubblig föreningspunkt lör Sveriges R. o. Ad., hvilken lika säkert måste ansenligt vinna i styrka och inflytande, om denna min tilltänkta stiftelse går i fullbordan. Derom afbidar jag nu Högloft. R. o. Ad:s beslut, sedan remiss föregått till Riddarh. Utsk:t, hvarom jag vördsamt hemställer. Utan tvifvel lärer Utsk:t finna nödigt att, häröfver inhemta Utlåt, af Höglofl. Riddarh.Direktionen, såsom varande den myndighet, hvilken skulle få bestyret med stiftelsen och fondernas förvaltning. Om Höglofl. Direktionen antingen finner sig behöfva af mig äska ytterligare uplysningar i en eller annan omständighet eller önskar föreslå modifikationer, främjande stiftelsens framgång, utan att strida mot det af mig antydda syftemålet, så är jag alltid både beredvillig och beredd att gå sådana Höglofl. Direktionens önskningar till mötes. Afven hemställer jag till Högi. R. o. Ad., huruvida ej denna stiftelse, för den händelse den blifver af R. o. Ad. gillad, bör i underd:het anmälas hos K. M. för erhållande af Dess Nåd. godkännande. Min önskan vore ock, att vid revisionerna af de medel, som jag erbjudit till Ridderskapets förvaltning och framtida utdelning, jag egde tillträde, så länge jag lefver, och sedermera de ombud, som hvardera af ätterna Roos af Hjelmsäter och von Axelson dertill utse. Såsom vilkor för denna stiftelse, förbehåller jag mig, så länge jag lefver, 5 procents rän‘a af det öfverlemnade kapitalet. Då jag nu till Högloft. R. o. Ad:s bepröfvande öfverlemnar detta mitt förslag, hemställer jag slutligen vördsamt, att, derest det vinner Höglofl. R. o. Adis bifall, stiftelsen må blifva kallad, intilldess den blifver fördelad, på sätt jag ofvan föreslagit: »Axel Roos’ af Hjelmsäter donationsfond». Begärdes på bordet. Anmäldes och bordlädes StatsUtsk:ts Utlåt.
Tadlet, såsom indirect, kan ej förnärma Thronens Majestät. Under dessa Debatter äga Ministrarne tillfälle att meddela upplysningar och förklaringar, hvarigenom ofta Opinionen blir ändrad och rättad, och tillfälle äfven, genom Opposi - IBS Den 8 December, tionens framställningar, dels att rätta egna åsigter, dels att på förhand inhemta, huruvida ae mått och steg, som man ämnar föreslå, äga Opioionen för sig eller mot sig. Men hvad som gör dessa Debatter lika högtidliga som nyttiga och yigtiga, är att hela Nationen med uppmärksamhet följer deras gång; är att Thronföljsren och Kopungens öfrige till, myndige år kqmne Sö.ner, såsom Medlemmar af Öfverhuset, uti dem deltaga, och att Konungen sjelf, enär det honom behagar, kan frän en griIlerad Tribune åhöra dem. Åtminstone ägde detta förhållande rum under den tid som. närmast följde på 1688 års Revolution. Drottning Ann; bevistade nästan alltid Debatterne öfver Tacksägelse - Adresserne, och jag vill minnas mig hafva läst att Konung Wilhelm gjorde likaledes. Huru lyckligt vöre det icke för Nationen, huru tillfredsställande för Ridder» skåpet och Adeln, om man yisste att Prins Oscar åhörde våra Rådplägningar, och Han kunde underrätta Sin Höga Fader ©m hvad som här sker och här talas. Det är genom dessa Debatter, under hvilka Staten i sin helhet, i Politiskt, Qecanami$k$ och Fjnancielt hänseende bctragtas, som de hos mångå slumrande stora Natur-anlag väckas och, utbildas och som den mångkunnighet härleder sig samt den skicklighet till bestridande af flere olika värf, som "utmärka Brittiska Statens Tjenstemän, framför andra Staters, der Tjen» Den 8 December. 189 stemanna-skicklighet blifvit gjord till ett handtverk och Embetsmanna* banan till eri födkrok. Huru ryslig är ieke Etigländs Historia före Perioden :af i688 års Revolution, sorn grundläde Englands nuvarande Constitutionella forfrler.
Emot beslutet, att uppbörden af de medel, som för närvarande till Seraphimer-Ordens-Gillet ingå, bör af Sundhets-Collegium öfveitagas, reserverade sig Herrar Borgmästare Hagander och Hjertström, hvilka, i likhet med hvad Herr Cancelli-Rådet V. Hartmansdorffs förslag innehåller, ansågo ifrågavarande, likasom i allmänhet Statens medel, böra till Stats-Contoiret ingå och derifrån till vederbörande Förvaltningsverk utanordnas; äfvensom, i afseende på pluralitetens mening , att Lazarettsoch Hospitals-Directionerne böra sammanslås, Herr Borgmästaren Hagander och Herr Bagge förklarade, att de, i anseende till den i flere afseenden skiljaktiga beskaffenheten af föremål för ifrågavarande Directioners befattningar, ansågo deras förening hvarken nödig eller lämpelig. Herr Cancelli-Rådet v. Hartmansdorff yttrade sig, efter närmare öfverläggning, anse Rikshistoriographen böra lyda under samma förman som Riks-Archivet, i stället för Ecclesiastik-förvaltningen, som Herr Cancelli - 270 Rådet i andra afdelningen sid, 171 af sitt tryckta anförande föreslagit, och reserverade sig följa krei igen mot pluralitetens, med hans förra mening öfverensstämmande beslut. Uti sistnämnde reservation instämde jemväl Herr Friherren och Ordföranden. I händelse Öfver - Intendents - Ämbetet skulle, emot Herr Cancelli - Rådets mening , lyda under Ecclesiastik-förvaltningen , ansåg Herr Cancelii-Rådet ingen annan särskild föreståndare för Kongl. Museum, än denne ämbetsman vara behöflig; dermed Herr Commerce-Rådet Egge och Herr Prosten Doctor Fornander sig förenade. Ex Protocollo P. JV. Poignant. Utdrag af de hos R. H. S. Särskildta Utskott hällne Frotocoll vid Lagtima Riksdagen i Stockholm år 1823.
G. Fredholm. En hastig återblick på de förutvarande landtbruksmö-tena torde kunna få anses hafva ett särskildt intresse för stunden just nu, då man står i begrepp att i deras ordningsföljd inordna det sextonde. Otvifvelaktigt hafva de allmänna landtbruksmötena i en ej alldeles ringa mån bidragit till det svenska landtbrukets utveckling. Naturligtvis hafva många andra orsaker dertill varit bidragande i mycket högre grad, men genom landtbruksmötena har den landtbruksidkande befolkningen kommit till en lefvande insigt icke allenast i många af vilkoren för bedrifvandet af ett rationelt jordbruk, utan äfven i det-sammas ekonomiska företräden, — företräden, hvilka på sin tid voro ganska mycket bestridda. På visst sätt kunna de allmänna svenska landtbruksmötena hvar för sig betraktas såsom en exponent för landtbrukets samtidiga ståndpunkt inom landet och de tryckta berättelserna om förhandlingarna vid de hittills hållna mötena, af hvilka endast berättelsen för det sista saknas, innehålla vigtiga bidrag till vårt lands kulturhistoria, bidrag, hvilka svårligen kunna på annat håll ersättas. Tanken på att genom landtbruksmöten befrämja landtbrukets utveckling väcktes till lif 1844 af dåvarande lands-höfdingen R. von Krsemer, hvilken vid en af landtbruks * Då Red. haft tillfredsställelsen att redan samtidigt med landt-bruksmötet erhålla ett par uppsatser i ämnet, må ock nämnas att fortsättning kommer att följa i nästa häfte, i det flere fackmän benäget lofvat bidrag. Red. af Dag. Kr.akademiens sammankomster framställde4 förslag: » att akademien skulle för att befrämja det utbyte af kunskaper och erfarenhet, som genom sammankomster af skilda orters landtbrukare bor vinnas, söka tillvägabringa ett allmänt svenskt landtbruksmöte på något passande ställe t. ex. akademiens experimentalfält ». Detta förslag förordades af akademiens förvaltningskomité, hvarefler akademien ingick till kongl.