Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemte en upplysande utredning, af hithörande förhållanden, hvarigenom ytterligare ådagalägges, huruledes berörde olägenheter icke kunna afhjelpas, med mindre uti grunderna för denna del af beskattningen beredes någon väsendllig förenkling, utsträckt jemväl till de räntor, som äro till löner m. fl. behof anslagna, framställes uti det närlagda betänkandet tvänne alternativa förslag att bringa detta vigtiga ärende till verkställighet: det enaj att de på skattläggning grundade ordinarie räntor i alla delar af riket bestämmas att utgå i penningar tili ett, för hvarje i Jordeboken särskildt upptagen egendom sammanfördt belopp, hvarvid skulle iakttagas, att den andel deraf, som af markegång beror, beräknas efter medium af det för kronans räntor gällande markegångspris för de 20 åren 1824—1843, likväl med jemkning tili fullt skillingtal, på sätt tillika serskildt uppgifves; och det andra, att utbyta de nuvarande mångfaldiga ränlepersedlarne mot ett mindre antal, hvarmed skulle sålunda tillgå, att, sedan de räntor, som hittills varit i persedlar och tjenstbarheter utsatte, blifvit efter enahanda grund, som i första alternativet omförmäles, eller medium af markegångsprisen för åren 1824—1843, uträknade, — såsom ränta i penningar upptages ej mindre sammanlagda beloppet af hvad hittills på sådant sätt, oberoende af markegång, blifvit godtgjordt, än äfven hvad af öfriga, efter markegång förvandlade, andelen öfverstiger fullt riksdaler-tal; dock att vid summans utförande mindre tal än skilling uteslutes, samt att återstoden af den efter markegång beräknade ränteandelen förvandlas till det mindre antalet persedlar; att, till vinnande af möjligaste enhet, lika persedlar för hela riket bestämmas och dertill antagas spanmål och smör, den förra beräknad uti Norrland i korn, men i öfriga delen af riket till hälften råg och Kongl. Majlis Nåd.
Äfven håfve vi till särskild granskning förehaft Låne-Documenten , samt Hypothek och Öfrige Säkerhets-Handlingar * hvilka alla blifvit skärskådade och till deras beskaffenhet jemförde med Låne-Böckérne; och hvilket allt befunnits i ett skick, som vittnar om utmärkt ordning och redighet; men hvad beträffar de i Malmö och Götheborg varande Utrcdnings-Corttoir, så enär, i anseende till deras inskränkta befattning med Lånhandlingarnes och medlens emottagande och insändailde till Riksgälds - Contoiret, så beskaffade Handlingar vid dessa Contoir icke qvarstanna, och således någre Räkenskaper derstädes ej eller föras, hafva sistnämnde Contoir icke lemilat något föremål för vår handläggning, så vidt dervid i öfrigt vederbörli g ordning befunnits vara iakttagen. Hos f. d. Discont-Verkens Ombudsmän bafve vi äfven anställt Inventering öfver de Revisorers Berättelse. 817 under deras vård varande Lån-Document, samt i öfrigt af Ombudsmännens Diarier inliemtat kännedom, om Lagsö k n i 11 gs-Verkels gång; Och håfve vi dervid funnit alle Handlingar i behörigt skick, samt att Ombudsmännen med skyndsamhet och drift utfört och bevakat de på deras handläggning beroende Lagsökningsärender. Vi håfve gjort oss underrättade om göromålens beskaffenhet och gång vid de bär vid Riksgälds-Contoiret inrättade RäkenskapsDepartement för Utredningen af f. d. FilialDisconterne; och funnit, alt de dervid anstälde Tjenstemän med ordning och drift förrättat de en hvar anförtrodde göromål och befattningar. Med anledning af 9 §. uti den för oss utfärdade Instruction, bafve vi ansett oss böra hos Rikets Högloft.
Cederström, hafva undertecknade denna dag emottagit Nio Tusende (cjooo) Riksdaler Hamburger Banco, såsom af Hans Excellence oss tillerkänd Provision, på det i dag afslutade Contract å LinieSkeppet Tapperheten. Sorn försäkras. Stockholm den 18 Mars 1825. Michaelson & Benedicks. Den 19 Maji f. ra. Afskrift. Utdrag af Förvaltningens af SjöÄrenderne Protocoll, hållet i Stockholm den 18 Mars 1825. S. D. Företrädde Hans Excellence, General Amiralen m. m. Herr Grefve Cederström och till Förvaltningen öfverlemnade TrettioSex Tusende Riksdaler Hamburger Banco, uti Sex stycken serskildte Vexlar, dragne af Handelshuset här i Slockholm Michaelson & Benedicks på Herr Salomon Heine i Hamburg, utgörande afbetalning på till Handelshuset försålde LinieSkeppet Tapperheten; hvarom bevis skulle, genom utdrag af Protocollet Hans Excellence meddelas. Ar och dag som för skrifvit står. Efter Befallning Fredr. Stuart. Lika Originalet intygar G. E. Lundstedt. Afskrift. Utdrag af Protocollet hållet i Kongl. Mnjrts och Rikets StatsContor den 2 Maji 1825. S. D. Efter anmälan inträdde En af Rikets Herrar, Herr GeneralAmiralen m. m. Grefve Cederström och, för att enligt Kgl. Brefvet den 22 nästlidne Mars, efter fram - I60 Den 19 Maji f. m. deles meddelande Nådiga föreskrifter användas till Tionde IIufvudTiteins behof, aflemnade til! Kongl. StatsContoret Primavexlar på tillsammans Etthundrade TrettioFem Tusende (i35,ooo) Riksdaler Hamburger Banco, emottagne af Handelshuset Michaelson & Benedicks i afbetalning för försålde LinieSkeppet Tapperheten; deröfver bevis skulle En af Rikets Herrar, Herr Grefven och GeneralAmiralen genom utdrag af Protocollet meddelas.
Öm Representanten uti sina husliga kret-^ str, uti sitt hvardagliga umgänge, utaf de mäst upplyste medborgare ej sällan hördt farhågor för framtiden yttras; om han hört allmänna rösten fordra, att det vigtiga StatsSecreterare-* Embetet med anledning af StatsFörfattningens både ordalydelse och anda förvaltades, af på Stat uppförde Embetsmän och ej af tillfälliga föredragande; om han ofta hordt sättas i fråga huru längR-jdessa skatter * Och dessa mera än skatterna tryckande skatteskyldigheterna skola kunna utgöras? om han ofta hördt klandras det sätt hvarå en del allmänna medel blifvit använde; om han trodt sig sakna plan och bei räkningsgrunder för många fall och händelser^ och om han hördt många andra tro detsamma % om han hördt allmänt klagas huru kostsamme och för landet tryckande våra Riksdagar äro under deras närvarande förmer; om han hördt huru ofta man varit enie derom att våra Riku möten Den 21 Julii e. m. möten omöjeligt kunna frambringa några sammanhängande verkningar , då de uti Stånd*- inrättningen visa ett osammanhang, som är *å påtageiigt, att d«t säkerligen en gång kommer att läggas det närvarande slägtledet till mycken last, att gå länge hafva underkastat gig dess menliga följder; om han hört mången tänkare yttra huru felaktig vår Economiska Lagstiftning ej sällan visar sig; om han sett trycktvånget missbrukas och om han sluteligen ser huru sjelfva Lagstiftningen genom ConstifutionsUtskottet medelst en hårdragen klyfning utaf principe och form, frånkännes rättigheten attj inom sig afhandla den frågan , huruvida landet väl kan fordra, att det varande tillståndet med oförfalskide färgor skildradt nedlades inför Thronen; så får mati icke längre förundra sig om någon misströstan i hoppet* ställe hos honom skulle inträda. Jag tillstår upprigtigt att jag icke mera vet hvad som är att uträtta, sedan formerna förklaras stridande emot framställningen af en sådan önskan som den, hvilken af Herr Grefve v. Schwerin och af mig varit föreslagen.
BorgareSt. och ett åt BondeSt., tror jag icke det vore rätt att förvägra PresteSt. en förstärkning, som det anser sig behöfva. Jag röstar för bifall. Öfverläggningen förklarades nu vara fulländad, hvarefter och sedan H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att under diskussionen yrkats dels förslagets antagande och dels dess förkastande, H. Exc. framställde propos. å antagande af det förev;de förslaget och, då dervid svarades ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande, 13:de punkten, innehållande förslag till ändring uti 15 g R.O., ang:de hemmansegares representationsrätt. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Det nu föredragna förslag till grundlagsförändring afser, liksom flera sådana som vid föreg-.de tillfällen blifvit föreslagne och antagne, att bereda inträde inom representationen för en samhällsklass, som står utom densamma. Jag är för min del i allmänhet långt från att icke vilja nnderstödja så beskaffade förstärkningar för Stånden, men jag måste anmärka, att vid föreg:de likartade fall man icke endast tagit i betraktande det yrke eller näringsfång, till följe hvaraf den ifrågakomne samhällsklassen ansetts böra tillhöra ett eller annat Stånd, utau ock förenämnde samhällsklass Törhållanden med afs.de till dess 342 Don 14 December e. m. samhällsställning och bildning. Vid detta tillfälle deremot synes nian hafva förbisett dessa omständigheter och uteslutande hållit sig vid en annan, som är af den elasticitet, att det sannerligen är svårt att säga hvad en landtbrukare egentligen är, ty en landtbrukare kan stå på hvad bildningsgrad sorn heldst, och kan således icke, med hänseende till bildningen, i allmänhet anses tillhöra BondeSt.-
För Rikets Ekonomiska Karte-verk, Reservatiotis-anslag . Öfverslåthållare-Embetet Lands-Staterne i Länen: Penningar: Tillkommer: Indelta Räntor: Nuvarande beloppet .118,159: 19. Afgå och indrages till Kronan: Räntorne af Läns mans-boställena Bökhult i Kronobergs Län samt Norton, Frenninge och Ramsåsa i Malmöhus Län, utgörande tillsammans. 21: 1^-118,138: 5. Indelt Spanmål såsom i 1858 års Riks-stat 17,118: 40. Oindelt Spanmål d:o d:o d:o 7,736: 40, Gästgifvars Friheter Färjor och Färjekarlar S-gr" Jordbruket, Handeln och INäringarne: Reservations-anslag. Skiften och Afvitlringar Vägar och Kommunikationer 91 Transport Förslag till blifvande Riks-Stat: Penningar. Indelt, på förslag. Mått. Värde å 2 lt:dr kub.-foten. K:dr. öre — 17,162 Oindelt. Mått. Utlåt., år 1859—1860, N:o 93. 5 Tal». Titt. F. Extra Statsreglering s-anslag, till föremål, beroende på Oivil-Departementets handläggning. A) Anslay för åren 1861, 1862 och 1863, att utgå med ^ årligen.
M. användbara tillgångar, anvisadt å anslaget å Åttonde Hufvud-Titeln till Extra utgifter, har E. K. M., i Dess merbcrörde Nådiga Proposition örn Stats-verkets tillstånd och behof, föreslagit, att ifrågavarande arfvode må från nämnde Hufvud-Tilel till Allmänna Indragnings-Staten öfverflyttas; och hafva Rikets Ständer, hvilka i sammanhang härmed äfven i öfvervägande tagit en hos Rikets Ständer gjord framställning, att 350 Rrdr årligen måtte anslås åt Professoren Cronstrand, såsom ersättning för de förmoner af boställe, ved och ljus, dem han, vid afskedstagande! från Observators-tjonsten gått förlustig, dervid funnit, att, då det ifrågevavande arfvodet blifvit Adjuncten Selander Nådigst bevil jad t, emedan Observators-lönen fortfarande innehades af Professoren Cronstrandj det vore lämpligare, att denna senare, hvilken sålunda redan är att anse såsom pensionerad, uppföras å Indragnings-Stat, mot vilkor» att Adjuncten Selander, med frånträdande af det hittills utaf honom upphurne arfvode, får genast tillträda Observators-lönen med alla dermed förenade förmoner, i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat, det må för Professor en Cronstrand ett årligt belopp af 1,150 R:dr, under ofvanupptagne vilkor, på Allmänna Indragnings Staten varda uppfördtj hvarförutan, enär upplyst bilf - 623 {Expeditions-UtskoUets Förslag till tind. Skrifvelse> N.o 277. vit, att Adjunclen Selander, jemte den honom af E. K. M., under den 26
Uti afgifvet yttrande öfver denna, af Löjtnanten i vägoch vatten-byggnadskorpsen C. Wennerström upprättade plan och kostnadsberäkning, tillkännagaf Öfverste Ericson, att ehuru han, i fråga om den punkt, der den föreslagna jernvägen skulle förena sig med stambanan, förut varit af den åsigt, att för den framtida rörelsen Sköfde vore en fördelaktigare punkt än det 1J mil längre från Göteborg belägna Herrljunga, ansåge han sig likväl, med afseende å det väckta förslaget att sammanbinda Lidköping med vestra stambanan genom en bibana, som skulle genomgå den sädesrika del af Skaraborgs län, hvilken allmänt benämndes Lerslätten, äfven böra tillstyrka Borås-banans ledning öfver Borgstena till Herrljunga, hvarigenom denna bana koinme att möta den från Wenern och Lidköping till vestra stambanan gående bibana, och bereda direkt jernvägsförbindelse mellan nämnde stora insjö och Borås samt omgifvande landsbygd; hvarjemte, beträffande det uppgjorda kostnadsförslaget, Öfverste Ericson yttrade att detsamma befunnits tillförlitligt och så uppstäldt, att ett enskildt bolag kunde derpå grunda sina beräkningar. Vid den granskning samma plan och kostnadsförslag derefter ej mindre hos Styrelsen för Allmänna vägoch vattenbyggnader, än äfven af den i nåder sednast tillförordnade Jernvägs-undersöknings-kommittéen Bih. till R. St. Prot. 1859 Sf 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 31 Haft. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. undergått, har Styrelsen, enär planen blifvit upprättad i följd af undersökningar å lokalen, kontrollerade af Chefen för Statens jern vägsbyggnader, och bemälde
Förekomma råskillnader mot angränsande byar och hemman, som, ehuru å ömse sidor erkände, likväl gå i -flera bugler och krökningar; och kunna dessa råskillnader genom utbyte af sådan jord, som efter ordentlig uppskattning, enligt hvad ill kap. 1 § sägs, i vederlag tagas kan, ledas efter räta linier samt besparing i hägnads-besväret och lättnad i häfden för delegarne derigenom beredas; då skall sådant utbyte ske, om det å endera sidan yrkas, och andra sidan ej genom flyttning af läget märkligt mehn lider; och håfve den rätt till skadestånd, som bättre häfdad jord mister, än den han i stället får. Till öfverläggning i delta ämne skola vederbörande, på sätt i 3 kap. i och 2 SS sågs, till särskildt sammanträde kallas. 2 §. Har hemman i skifteslaget — etc. 7 Kap. 1 §. Förekomma rätt till skadestånd, som bättre häfdad jord mister, än den han i stället får. Dd ego-utbyte yrkadl blifvit, skola vederbörande rågrannar, på sätt i 3 kapitlet i. 2 och 5 SS sägs, lill utsatt sammanträde kallas. 2 § bibehålies, men derefter införes en ny §, så lydande: 3 §. Nu hafva Skiftesmannen och Gode Männen, på säll i 6 kap. 2 § 2 mom. sägs, genom utlåtande bestämt, ali det yrkade ego-utbytet ske skall, då skall detsamma pä kartan uträknas och pä marken utstakas, hvarefter, om delegarne icke utlåtandet underskrifva, dermed förfares, på sätt 6 kap. 2 § 2 mom. i så fall stadgar. För öfrige lill ego-utbytet hörande frågor är rågranne, den der ego-ulbylel rörer, all som d legare i skifieslagel anse. 5 §. Hvad Sammans. Lagsamt Allm. Besvoch Ekon.-Utsk. Bet. Hvad nu, rörande ego-utbyte 4 §. (motsvarande
Utskottets tillstyrkan i 2:dra 6 Stats-Utskolteta Memorial, N:o 291. punkten af utlåtandet N:o 258, det Rikets Ständer måtte, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, i underdånighet uppdraga åt Kongl. Majrt att, så snart tillfälle dertill kan sig yppa, till någon fremmande magt afträda Colonien S:t Barthelemy på de tor Svenska Stats-Yerket mest lörmonliga vilkor, som stå att erhålla, anser Utskottet sig böra hemställa, att Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet jemväl ville detta Utskottets förslag antaga, för hvilket fall äfvenledes Ridderskapet och Adelns skiljagtiga beslut, i afseende å ordställningen |i beslutet om sättet och vilkoren för ön S:t Barthelemys framtida förvaltning samt de vid Colonial-Departementet anställde Tjenstemäns och vaktbetjents bibehållande vid deras löner, torde anses hafva förfallit. c~) Utskottets hemställan uti ^:Ae punkten af utlåtandet N:o 258, att det belopp, stort 73,853 R:dr 16 sk. Banco, hvilket af Stats Contoret förskjutits till underhåll af fri-Cadetter och pension åt General-Lieutenanteu Suremain, må tills vidare uti Stats-Vei kets räkenskaper balaneeras, har, på sätt ofvan är utredt, blifvit af Presteoch Borgare-Stånden bifallet; och hemställer Utskottet, att Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet måtte uti detta beslut sig förena. Skulle åter icke allenast Ridderskapet och Adeln afslå denna inbjudning, utan äfven Bonde-Ståndet besluta, i enlighet med Ridderskapet och Adelns mening, torde för frågans afgörande i Förstärkt Stats-Utskott, votering få anställas, jemnlikt följande proposition: Den, som anser, att det belopp, stort >73,853 R:dr 16 sk.
Prot. 1865 & 1866. 5 Sami. 1 A/d. 1 Haft. 3 18 Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 2. ningar“ icke iår omfatta längre tid än den som förlöper, intill dess ny bevillning af Rikets Ständer i laga ordning blifvit fastställd. Då nu den handelstraktat med Hans Maj:t Fransmännens Kejsare, som Kongl. Majit till följd af densammas 16 § underställt Rikets Ständers godkännande för att af dem varda “bekräftad,“ uppenbarligen har det aldra närmaste sammanhang med hela vår tull-lagstiitning, och då densamma omfattar en tidrymd af 12 år, under hvilken tid vår tulltaxa i väsendtligt delar icke skulle, utan medgifvande af Fransmännens Kejsare, få underkastas någon förändring, så är, efter mitt förmenande, en' bekräftelse af samma traktat ett, ingrepp i kommande Ständers, eller, såsom det nu kommer att heta, Riksdagars rätt att om rikets bevillningar allena besluta, enär dessa genom ett slikt af nuvarande Stän der fattadt beslut skulle vara nödsakade att utan egen pröfning vidhålla under 12 års tid tullsatsbestämningarne å de i handelstraktaten upptagna 238 särskilda artiklar, och tillika nödsakade att till fyllande af Statens behof genom förhöjning å de andra bevillningarne eller genom antagande af nya betäcka den brist i tullinkomsterna, som af traktaten och den dermed sammanhängande och deraf beroende nya tulltaxan skulle följa, hvilken brist, enligt beräkning af de utaf Kongl. Majit förordnade komiterado, som haft att såväl yttra sig öfver sjelfva traktaten, som uppgöra förslag till ny, derefter lämpad tulltaxa, belöper sig till icke mindre än 2,955,188 Ridr från och med 1867, men från 1868 ytterligare ökas med 39S,601 Ridr för att sedermera fortfara intill 1876, då traktaten lupit till ända.
Så tillgick t. ex. då Pommern afsöndrades från Sverige. Under a5 års tid bibehöllos då handelsrelationerna på den gamla foten emellan båda länderna, utan att detta varit på minsta sätt klandradt. Sådant har deremot icke förhållandet varit i afseende på Finland; men likväl har man klandrat! Kastar man nemi. en blick redan på Regeringens äldre systeme i detta fall, så skall man finna, att från och med år 18(7 till år i838 har den Finska handeln successivt blifvit betungad med allL högre och högre afgifter, hvilka, sådana de år i858 fastställdes, betydligen närma sig till den allmänna tulltaxans bestämmelser, allt sådant i afsigt alt gynna den Svenska produetionen utau att alltför tvert förnärma consument-intressets billiga anspråk. Vid fredsslutet i Fredrikshamn bibehöllos de Svenska handelsrelationerna med Finland på samma fot, som de varit före krigets utbrott, d. v. s. att de betraktades som inrikes trafik, endast underkastad 1779 års lindriga tulloch accis-stadga. Delta fortfor till år 1817. Sedan höjdes småningom tullen i 1828, i834 och 1838 års tractater, så att, om jag nu jemför afgifterna före år 1817 med dem som år i8j8 stipulerades för perioden från och med 18.42, till ock med i844, och dervid tager förnämligast landtmanna-produeterna till föremål för jemfÖrelsen, så uppkommer följande resultat: t. ex. Ställer man nu tillsammans i834 och 183S års tractater och jemför deras stipulalioner; så finner man för det första, att uti i838 års tractat alla speciella stipulalioner för Finska handeln äro oberoende af den allmänna tracta ten, och utgöra föremål för en särskild öfverenskommelse, annexerad till den allm. tractaten.
I ett ämne af den utomordentliga vigt, som det nu under öfverläggning varande, är det en pligt för hvar och en, som tror sig i tillfälle alt bidraga något till ut - Den 28 April. 253 redande af det sanna och rätta, att framträda dermed; men det är del i synnerhet för den, som redan offentligen tagit del uti frågans behandling och i följd deraf tillika har en moralisk förbindelse alt offentligen svara för de åsigter, som han derom uttalat. I sådant afseende, och då under den föregående discussionen emot de allmänna grunderna för ifrågavarande lagförslag, åtskillige anmärkn:r och betänkligheter blifvit framställda, som icke kunnat rubba min öfvertygelse om dessa grunders giltighet, har jag trott mig icke böra underlåta att upptaga de gjorda anmärk:rne i de delar, som de antingen icke blifvit af föregående talare bemötte eller blifvit det endast efter en annan uppfattning eller från andra synpunkter, än dem, från hvilka jag nu går att betrakta dem. Ett ibland de vigtigaste inkast, som blifvit gjorda, är det, att den straffart, som enligt den föreslagna strafflagen skulle allmännast komma i fråga, eller det så kallade frihetsstraffet, icke är nog afskräckande, eller åtminstone är del mindre än de hittills brukliga kroppsslraffen. Jag tror det icke vara möjligt att uppställa någon allmänt gilltig regel för alt tillförlitligen kunna sins emellan afväga de olika stralfarlernas egenskap alt afskräcka. Della beror i min tanka icke blott af folkets culturgrad i allmänhet, utan äfven af individens. Det beror jemväl subjectivt af dennes moraliska och physiska tillstånd. Man har ej sällan sett exempel af förbrytare, sorn, i medvetande af deras fasta nervsystem, föredragit spöstraffet framför dess förvandling till en lindringare straffart, och sådant utan tvifvel derför att det fria tillstånd, hvari de hastigare försättas efter undergående af det förra straffet, varit dem kärare, än befrielsen från en snart öfvergående kroppslig plåga. Hr von Troil har anfört ett dermed likarladt exempel, som bevisar detsamma.
Disa välkomnar sin till hemmet från riksdagen återkomne fader, rådsherren Sixten, hvilken är åtföljd af sekreteraren Siwold. På hennes fråga om riksdagsbeslutet, öfverlemnas henne konungens bref; hon förklarar då, att hon vet bättre råd, och Siwold, som tycker hennes tal allt för dristigt, förklarar sig genast skola underrätta konungen om hennes klander och går. — Sc. 5. Siwold afgifver sin rapport, och konungen befaller, att Disa skall komma till Upsala, hvarken åkande, ridande eller gående, hvarken om dagen eller om natten, hvarken i ny eller nedan, hvarken klädd eller oklädd, samt att hon skall gifva ett bättre råd, hvarom icke skall det kosta hennes lif. Tredje akten. Konungens sändebud kommer till Wänegårdh326, Disas hem, och bultar på. Tjenarinnan frågar, hvem det är, och får till svar, att det är ett bud från kungen till jungfru Disa. Famula. Thet lögstu nu tijn gamble Greek, Min Iungfru sadhe thet medh leek. Tabellio. Kiäre see, Snorsleff, Frustuffwe mö! Iagh slår tin rumpa full medh snö. Spottar tu migh tin råtne Gäck, Tagh til godha, stick i tijn Säck, m. m. Sixten kommer, och sändebudet beklagar sig öfver pigan, som har ”smort” honom, gifvit honom ett ”munslagh” och ”tryckte effter medh een Staaff.” Sixten söker lugna honom och begär få se konungens bref. — Sc. 2. Gråtande kallar Sixten på sin dotter och ger henne kungabrefvet, som hon uppläser327. Till fadren, som fruktar, att detta skall blifva hans död, säger Disa: ”Thet förbiude Frigge Råck För thenna skul een lijten Lock Aff thetta håår skal bliffua grå. Iagh wil nu genast hädan gå Och fulkomna Kongens begiär; Kommer i med min Fadher kiär.” Disa ger sin tärna Signild befallningar till den förestående resan. — Sc. 4.