Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
JV:o i83, i anledn. af väckt fråga om ändringar i kyrkolagen, blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet. Då nu ånyo föredrogos Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts den 29 sistl. Mars på bordet lagda betänkm och utlåttn: N:o 138, i anledn. af väckta motioner om presterskapets aflöning; N:o 13g, i anledn. af väckta motioner om förändring af lönevillkoren för preste-adjuncter i allmänhet, samt om inrättande af sacellanier i Lunds stift; N:o i/jo, ang:de stångjernssmidel och den gröfre jernbandteringen samt kolhandeln i Riket; N:o i/jr, i anledn, af återremiss A betänk. N:o 116; blefvo dessa betänkm och ut!åt:n ånyo lagda på bordet, de 2 första af Frihtne Leijonhufvud, Abrah., och Ce - i88 Den 3 April e. m. delström, Jacob, det 3:dje af Hr Mannerskantz, Carl Axel, och Frih. Leijonhufvud, och det ^:åe af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Frih. Ceders li om. Vid förnyad föredragning af Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk:s den 29 sistl. Mars pä bordet lagda utlåt. N:o 142, i anledn. af erhållna återremisser å betänk. N:o 119, ang:de stapelsladsrält för köpingen Döderhultsvik, fann R. o. Ad., sorn bifallit betänk. N:o 119, utlåt. N:o 142 icke erfordra annan åtgärd än att laggas till handlingarna. Föredrogs ånyo oell bifölls Allm. Besvärsoch Ekon. Ulsk:s den 2g sisth Mars på bordet lagda betänk. N:o i43, i anledn. af motion att en del göromål, som nu tillhöra Kammar-colkm , må åt K. M:s Bef:h:de öfverlåtas.
Då jag, lika med Utskts pluralitet erkännande såsom mest principenligt, att R. o. Ad:s electorer valdes af Ståndet utur massan, utan någon inskränkning till afdelningar, likväl, i anseende till de med ett sådant valsätt oundvikligen förenade större svårigheter, nödgas från framställande af ett dylikt förslag afstå, vågar jag på ofvan anförda skäl för min del vördsamt tillstyrka bifall till Hr Gr. Cronhjelms motion, eller att R. o. Ad:s hela antal måtte fördelas i fern afdelningar, deraf inom hvarje afdelning väljas fem electorer. Häruti instämde Hr Gr. Gyldenstolpe, G., samt Hr af Geijerstam, Claes. Hr L agerstråle, G. R., förklarade, det han, utur åsigten af de directa valens principenlighct samt den besparing af tid, som derigenom vunnes, yore af dea tanka, att bänkm:-valen borde försvinna samt electorer af Ståndet omedelbart väljas på det sätt, att lt. o. Ad. delades i 25 afdelningar, deraf hvarje afdelning valde en elector. Emot afstyrkandet af Hr Aminoffs motion om uppskof med elector svalet till tre dagar efter bänkmansvalet. Hr Frih. Hermelin, Carl, och Gr. Gyldenstolpe, Carl, förklarade, att de ansåge electorsvalet böra uppskjuta* en eller annan dag efter bänkip;svalet. Den S Juni e. m. Emot tillstyrkandet, att andra uppropet borde afskaffas, af Hr Lagerstråle, G. Ii. Andra uppropet vid voteringen hos R. o. Ad., nu uti 3i 5- af Ridd.Ordn. lagligen stadgadt, synes icke kunna vara i strid med Riksd.Ordnls föreskrifter, då derstädes intet stadgande finnes, huru upprop vid voteringar böra inrättas. I afseende på dess lämplighet får jag anföra följande: Om H. R. o.
G. Hamilton anledning yrka på att föreningen i följd af deii reaktionära riktning gent emot dess syften, som f. n. vore rådandi inom riksdagen, skulle fixera sina n#rmaste sträfvanden p&amp; en reform af boskiliiadslagen. Herr Hellen, Lindgre.n refererade till slut en af Finsk Kviiinoförening utgifven Kalender om den finska kvinnans arbete p5 olika oinråden. Från skilda hall. Norge. Sedllghetskonferensen i [ristiania. Den 7-9 instundande september koninier i den iiolmska liufvndstadeii ett möte ined ofvanstaende namn att Iiållas, hvartill inbjudning utfärdats till alla Skandinaviens sedliglietsföreningnr och hvari sedlighetsvanner från alla nor. dens lander aga tillrade. Under kongressen, vid livilken särskilda möten för inan ocli sarskilda 7cvimonzöten skola anordnas, komina amlien som för sedligheten äro af den mest genoingripande vikt att afIiandlas, i all synnerhet sådana aliiiien, heter. det i inbjudningen, hvilka jainte sin juridiska betydelse, afven äro af 7hygienis7ct och &amp; mu mer af moralis7ct intresse. Fiirlmid. Konkordiaförbundet. Vi Iiaf va vid föregående tillfiilleii oinnämnt, den under ofvaiistående ilanin kända finska kvinoföreningeii, Iivars iindamål är a t t. bilda en stipendiefond for kvinnor. Konkordiaförbiindet, sop snart Ban se tillbaka på en 10-krig verksainhet, förfogar redan öfver ett kapital af mer an 90,000 kr., hvadan det ej torde dröja lange, innan den %syftade fonden af .100,000 kr. är sammanbragt, då stipendier skola börja utdelas. '
Och Oeconomie-Utskottets, följande Bftänkanden, nemligen: lN**o 60, i. anledning af väckte frågor, dels om rättighet till enskilde Prof. Vtdr d. a Junii 1834 Theatrars anläggande, dels ock om uppkörande af de afgiftcr till Kongl. Theatern, som för representationer i landsorterrie erläggas; Bifölls; och N:o 62, i anledning af väckt fråga, om befrielse för allmogen på Gottland ifrån skyldigheten att bygga och underhålla boställshus åt Tullbetjeningen vid landthamnarne derstädes; Åtterremitterädes. S. D. Vid förnyad handläggning biföllos Stats-Utskottets följande Betäukanden, nemligen:
Innan Utskotlet gick alt fortfarande föreslå bevillning efter denna artikel, 4 Bilaga till B evillnings-Ut skottets Utlåtande, IV:o 27. bade det, i min tanka, ej varit orätt att göra en undersökning, huruvida; verkligen, på de fem senare åren, titlarne hade förminskats* och om så icke varit förhållandet, tior, jag att Utskottet hade bordt mera lyssna till de anmärkningar, som vid återremissen af dess förra Betänkande inom Stånden gjordes emot förslaget i denna del. Mig synes ej helier, att Utskottet handlat rätt conseqvent, sorn nu vili beskatta fåfängan, men (genom afslag å Prosten Sandbergs motion om beskattning på bränvins-consumtion} ej ville beskatta ett ännu värre ondt: fylleriet. Om jag föreställer mig, att Kongl. Majit vill utmärka en skicklig person*, genom högre caracter, med hvilken, inom militär-ståndet åtminstone, oftast åtföljer befordrings-rätt, och den ifrågavarande person — som dels icke vill undanbedja sig Kongl. Maj:ts Nåd, dels hoppas att deraf kunna vinna befordran till bättre lön i framtiden, och dels icke vill se sig förbigången af en yngre kamrat, som annars måhända får, som man säger, den grace, Chefen sökt att förskaffa dess Corps — och således anser sig icke höra försaka en sådan utmärkelse; så säger Slaten genom denna Bevillnings-Förordning, med andra orJ, lill den befordrade: du skall skutta, icke för det du har råd dertill, ej heller för det vi behöfva din skatt, (ty hela årliga inkomsten efter denna artikel uppgår till endast circa 3oo R:dr), utan derföre, att du är duglig, att du, vill framåt till din och de dinas bergning, och för det, att du har så mycken stolthet, att du icke för uppoffringen af några R:dr vill låta den utmärkelse, Konungen ämnat dig, falla; på någon annans axlar. Detta raisonnement tyckes ej vara förenadt med Statens värdighet, hvarföre jag får reservera mig emot den nu. föreslagna beskattningen eber 3 Artikeln, alldenstund det åsyftade ändamålet ej derigenom vinnes.
Utaf den discussion, som redan för sig gått, kan jag ganska väl inse, att jag kommer att stadna i minoriteten. Detta hindrar mig likväl icke att anse den riktig och sålunda fullfölja densamma. Då till lt. o. Ad. framställdes den fråga, huruvida Ståndet önskade, att betänk. måtte punktvis föredragas, hade icke några motiver för det ena eller andra föredragningssättet blifvit uppgifna. Om nu R. o. Ad. önskar att utaf 7 punkter göra en, kan jag icke linna något hinder deremot, eller att deruti ligger någon contradiction emot förut fattadt beslut. Frågan är helt enkelt den, att Hr Gr. o. Landtm, inhemtar, om Ståndet önskar sammanslå flera punkter; bifalles detta, kan Gr. Frölichs och mitt förslag när som helst komma under beslut. Jag har dessutom till skäl för min begäran, att få mitt förslag till contraproposm, den omständighet, att Hr Gr. o. Landtm på förmiddagen tillät Hr af Ekenstam att dictera och få framställd en contrapropos., som icke ens varit under discussion och hvilken likväl var af den beskaffenhet, att om den vunnit, hade ■ 1 :te punkten dermed blifvit afgjord. Med samma rätt, sorn en sådan propos. blifvit Hr af Ekenstam beviljad, har jag rättighet att fordra en dylik åtgärd i afseende å mitt förslag. Hr Tham: Vid början af discussionen väcktes fråga D e n 24 Juli e. in. derom, att flera punkter måtte i ett sammanhang afgöras. Efter min uppfattning svarade ITr Gr. o. Landtm, härpå, att discussionen gerna kunde sträcka sig till flera punkter, men att hvar och en för sig borde lill afgörande förekomma. Då jag förmodar, att Hr Gr. o. Landtm, icke lärer tillåta ändring deruti, så, och om 3:dje punkten af betänk, afslås, lära vi få propos. på Gr. Cronhjelms förslag. Blir detta icke antaget, kan visserligen Frih. Ehrenborgh eller hvem sorn helst erhålla propos. å deras förslag; likväl icke, om de äro sådana, att de betaga Ståndet fri afgörande-rätt vid hvarje särskild af de 6 följande punkterna.
Vår vän Calle egde något dunkla begrepp om mitt och ditt: han hade i barndomen haft svårt att ihågkomma sjunde budet, men sedan han väl fått det i hufvudet, satt det fast och var honom nu utan tvifvel mycket i vägen, enär han gång efter annan, såsom det tycktes emot sin egen vilja, upprepade: "Sjunde budet: Du skall icke stjäla!" Men det var icke nog att det sjunde budet besvärade honom äfven det tionde kom att sätta honom myror i hufvudet. "Du skall icke begära din nästas hustru, ej heller hans tjenare eller tjenarinna, ej heller hans oxe, ej heller hans åsna..." Och medan han så läste och tänkte än på buden och än på Magda, sköt han sig, än en famn framåt och än en famn tillbaka; och så hade han väl kunnat stå der tills patronen vaknat, derest icke en ljus idé trängt in i hans hufvud. "Kors", sade han, "det är alls inget villebråd opptaget i räkningen!" och som till och med den enfaldigaste har förmåga att bevisa sig hvad han vill bli öfvertygad om, och framför allt att tro på säkerheten af sina argumenter, blef Calle fullt tillfredsställd med det argument, som han hittat. Och rent af förgätande slutet af budordet, det han i alla fall krånglat bort "ej heller något hvad honom tillhörer" sträckte han sig nu helt hurtigt fram öfver gärdsgårdsstörarna och grep tag i hararna, som lågo närmast. En lång gren hjelpte honom sedan att fånga rapphönsen. Medan manövern verkställdes, stod patronens skaffare som ej långt aflägsnat sig tätt bakom Calle. Men i stället att hejda denne eller hjelpa honom med förklaringen af budorden, fröjdade han sig tvertom innerligt åt patronens olycka, ett nöje, som likväl icke var honom i vägen för ett annat, nemligen att angifva tjufven icke skulle väl ändå patronen göra stackars Calle något ondt, men honom (skaffaren) kunde deremot detta nit i patronens tjenst inbringa ännu några hackor. Calle hade väl märkt att han hade ett vittne, men som detta vittne genom sina nickningar och blinkningar syntes uppmuntra honom, brydde han sig icke om att han blef sedd.
LlV. B. 206. A. 285. — om allmän rättighet till, uti de större fjä edarne och yttre skären på Kronans vatten. V. 4i3. VIII. R. 365. XI. B. 3o3. XIII. A. 231. XVI. E. 11 o. —- om rättighet för en del Hemmansägare i WesterNorrlands Län att med andras uteslutande idka det, vid egen strand i Ångermanna-Elfven. XXXIV. B. 167. XXXVI. A. 3i. Fjällbacka. Se Köping. Flach, Carl, yttranden. V. 4'8. VII. 275. Fleetwood, Friherre Carl, yttranden. XXV. 2o5. XLIV. 233, 242, 245, 246. Fleetwood, Friherre Fredrik, yttrande. XIII. 220. Fleming, Hans Excellence Herr Grefve Claes, yttranden. Fleming, Friherre Johan Claes, yttrande. Floder, angående obehindrad fart uti. Se Sjöar. Flottans proviantlager i Carlskrona, angående liqvid derom emellan Förvaltningen af Sjöärenderne samt Magazinslnrätt irin - 235 ningen. XLIX. B. 281. "L. A. 280. LYI. E. 45. FloLtning, angående oinskränkt rättighet till, uti alla farbara sjöar och floder. Se Sjöar. Flygsanden i Halland, om anslående af ytterligare medel till dess dämpande. XXXIX. 229. XLI. R. 16. XLVII. B. 358. XLVIII. Flygsandsplanteringar, om befrielse från Bevillning för dem, som bevaka sådane. XXXIX. 228. XLI. R. 16. XLV.B.452. XLIX. A. 71. LVIII. B. 55. LX. A. 28. LXI. B. n 5. LXII. A. 62. Flyttningstid, tjenstehjons, angående förändring uti. Se Tjenstehjonsstadga!!.
Sedan den ledamot, som sist yttrade sig, redan framställt upskof med afgörandet af ifrågavar:de fråga, till dess de sammansatta Bankooch LagUtskm hafva inkommit med. förslag i afseende på förändrad lagstiftning för Privatbanker, anhåller jag att få instämma uti hans yttrande, hvarigenom Hr von Hartmansdorff erhåller en ledamot som i denna punkt förenar sig med honom. Jag ber äfven alt vid detta tillfälle få framställa, huru, enl. min åsigt, denna fråga bör betraktas. Det lärer väl icke dragas i tvifvelsmål, att del ändamålsenligaste bank-system för landet vore, om enskilda banker, som drefve sin rörelse endast med egna kapitaler och Rikets mynt, kunde bildas. Orsaken, hvarföre detta icke skett hos oss, torde vara brist på tillräckliga kapitaler. Man har tillgripit andra utvägar, för att åstadkomma ett kapital, som kunde lemna tillräcklig säkerhet och ingifva förtroende hos allmänheten. Näst det, att enskilde med eget kapital drifva sin bankrörelse, anser jag del fördelaktigaste vara, att enskilde röra sig med Riksbankens medel, på sätt förhållandet är med Filialbankerne, i fall de äro på ett ändamålsenligt sätt inrättade. Om nu detta icke befinnes vara tillräckligt, har man en tredje inrättning, bestående deruti alt enskilde bedrifva bank-rörelse med af dem utgifne myntrepresentaliver, som föreställa penningar. Härvid upstår den fråga, som synes hafva utgjort föremål för Utsk:s behandling, huruvida dessa banker varit skadliga för det allmänna och om de på grund deraf böra upliöra. För min del finner jag icke att i Utsk:s Betänk, blifvit framlagda några positiva facta, som ådagalägga att Privatbankerne varit skadliga för den allmänna lånenerörelsen. Vid flere föreg:de Riksdagar, då jag' deltagit i discussionen öfver detta ämne, har jag tagit mig friheten yttra, att man genom den åt Privatbankerne lemnade rättigheten all utgifva små - Den 17 Jn u i f. m. 239 sedlar, tilldelade dem e|t allt för stort privilegium och eu sådan makt, som snart nog knnde växa de håda statsmakterna öfver hufvud et.
Sorgliga missförhållanden finnas på alla områden, och det vore underligt, om sådana ej skulle finnas bland skolungdomen. Men hvad förf. här för sina afsigters vinnande oförskämdt skildrar såsom det vanliga fallet är icke regel, utan undantag. Föres vår skolungdom in på osedliga afvägar, sker det vanligen genom sådan smutslitteratur som hr Strindbergs »Giftas». En tendens hos boken, som i detta sammanhang bör framhållas, är, att den predikar anarki, upproriskhet. Förf:s protester häremot i företalet hjelpa icke. Att den vill uppvigla »underklassen» mot »öfverklassen» (det ligger i förf:s intresse att använda dessa sväfvande, oförklarade benämningar), är påtagligt. Men vi vilja här fästa oss särskildt vid hr Strindbergs upprorspredikan mot föräldrar och lärare. Förf. arbetar på att hos de unga rubba tron på dessa auktoriteter, en tro, på hvilket samhället hvilar. Vi hafva framdragit, huru han afmålar lärarne, och detta är icke den enda målning af samma sort och knappast den värsta. Betecknande för förf:s tendens är, att han talar om »skråanda» i förhållandet mellan lärare och lärjungar. På ett annat ställe ondgöres han öfver att den femtonårige gossen »duas» af sina lärare. Föräldramyndigheten behandlas naturligtvis i öfverensstämmelse härmed och i stil med bokens hela grundriktning. Mannen i äktenskapet, fadern, och qvinnan i äktenskapet, modern, äro ju blott hane och hona, som para sig och hafva till uppgift att skaffa föda åt ungarne samt »tuska om dem», när de äro små. Uppfostran i hemmet, likasom i skolan, är endast ett från gamla fördomar ärfdt hyckleri, humbug, som består »i utspionerande och framhållande af fel, hvilket väcker motkritik och förakt» (sid. 25). Ty när föräldrarne, likasom lärarne, tala om moral och sedlighet, mena de icke hvad de säga. De ljuga då, hysa i hemlighet andra åsigter och tala i hemlighet med hvarandra på helt annat sätt (jemf. t. ex. skildringen af »professorn och riddaren», i den första berättelsen, såsom fader).
Vill man nemi. icke förstärka den metalliska eassan, för alt motsvara det redan utöfver det normala stigna sedelbelopet, utan, under täckmanteln att hafva köpt vexlar, på samma gång genom lån eller credit anskaffat fond för den betydligare andelen af försäljning deraf; då har man endast förstärkt Bankens cassa för alt sedan kunna gifva ut en ny sedelstock, således utgifvit dubbla papper för samma valuta. Här kan man således ana, om icke upptäcka den fmanciella delen af detta vexelköp och benägenheten derföre, hvilken sålunda måhända skulle kun - Den 13 November f. m. 197 na sta i närmare förhållande lill enskilda intressen än Utsk. afveta!. Här, mine Hrr, voro vi således inne på en verkligt stor finanecfråga, som likväl Husets ledamöter, likasom jag, så vidt de icke varit i tillfälle att underrätta sig om innehållet af Hr Skogmans motion, måste vara i ett temligt dunkel om alt kunna rätt fatta. Jag anser det nu icke vara lämpligt, att ingå i detaljerna af denna fråga, emedan jag naturligtvis kan misstaga mig om hvad Utsk. kommer att föreslå i linanciel väg; men jag torde hafva sagt nog, för att visa, alt man genom beslut i denna fråga, som borde vara helt simpelt en supplementar-ålgärd till det redan fattade beslutet att skaffa in 2,000,000 silfv.sp. till förstärkning af Banken, blottställer sig att ingå uti en sak, sorn synes vara af rent financiel natur i vidsträcktare mening. Ar della ratt, så har jag ingenting att säga; men jag tror, alt man då nära nog dämmer såsom den blinda om färgen. Nu synes det likväl, att inom Utsk. hafva åtskillige ledamöter, troligen af varsamhet, eller möjligen emedan de rent af genomskådat aila de planer, som kunna slå i sammanhang metk detta förslag, sökt att uti de uppställde §§ få in ordställningar, som möjligen skulle kunna förebygga dessa planer. Således se vi, att 1 § börjar med en framställning af moliverna, då det nemi. heter, att det vore för bibehållande och förstärkande af Bankens metalliska cassa, som åtgärden skulle vidtagas.
Hr Munck a f R ose nsc h ö I d, Nils Rudolph, anhöll att detta mern. ytterligare måtte få hvila på bordet. Häruti förenade sig Hr Brummer, Carl Magnus. Fö - D e n a3 J (i n u a r i «. m. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s den g dennes på bordet lagda mern. N:o 83, i anledn. af ålerremiss å Coust.Utsk:s mein. Frih. Cederström, Jacob: Den af Const.Utsk. här framställda voteris-propos., som innefattas i andra alternativet: ”vinner nej, koinmer Const.Utsk:s i mern. N:o 6o framställda förslag icke att till nästa riksdag hvila slår i rak strid med grundlagens stadgande i så väl 56 som 8i §:n Reg.F:n. Uti förstnämnda §:s andra morn., som handlar olli grundlagsfrågors behandling, står tydligen alt det åligger Const.Utsk. att samtliga RiksSt:ns tankar till ett helt utlåt, i möjligaste måtto sammanjemka, men att et t utlät, bestämdt skall hvila till nästa riksdag sedan Utsk. med förslag dertill inkommit, och i 8i tj:n finnes, att RiksSltn firo förbjudna att vid samma riksdag, då Const.Utsk. afgifvil ett förslag, deröfver besluta, utan först vid den nästpåföljande. Det går således icke lagligen an, alt öfverlemna åt ett förstärkt Coust. Utsk., att besluta det ett förslag till ändring i grundlagen icke skall hvila till nästa riksdag. Jag protesterar emot denna votenspropos. och yrkar att förslaget må hvila till afslag vid nästa riksdag, såsom ett öfverflödigt förslag. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Då RiksStin stannat i beslut, som icke kunna sammanjemkas, 3 Stånd nemi. förklarat förslaget onödigt eller onyttigt, med olika variationer, och ett Stånd antagit förslaget att hvila till nästa riksdag, så finnes ingen annan utväg, än alt rösta i förstärkt Const. Utsk. Jag hoppas således, att Frih.
R:dr 40,800: de af Utskottet föreslagne 6 Fördelnings Generalslöner 33,000: med R:dr 7,800: blifvande denna difference ännu större enligt Herr Prosten Forsslinds Förslag, hvilket, såsom innefattande en organisationsfråga, väl ligger utom Utskottets pröfning, men hvarvid Utskottet dock får yttra den tanka, att, inom Militairen, avancement i lön bör vara förknippad med avancement i Befäl, och att en Befälhafvare, som dertil äger erforderlig skicklighet, ej bör kunna ställas under Inspection eller under Befäl af en Officer uti subordinerande grad samt att den person som uti Ekonomiskt afseende åtnjuter yttersta, belöningen bör' innehafva det högsta Militair-befäl, äf - g2 Stats-U t slottets vensom man af honom bör hafva rätt förvänta den mäst utsträckta verksamhet. b) Uti de af Utskottet föreslagne Generals Lönernes belopp har förhöjning blifvit yrkad hos H. R. o. A. af Herr Grefve Bralie_, M., Herr Frih. af Nordinj C. J.j och Herr Frih. StjerncronaD.s hvaremot hos jR. o. A. Herr Crusenstolpe M. J. och hos H. FråsteStåndet H:rr Professorerne Geijer ock Gravander ansett dessa löner böra nedsättas; och är, å ena sidan, anfördt: att FördelningsGeneralerne böra med befälet Öfver alla inom deras districter förlaggda Regementer och Gorpser äfven förena högsta ansvaret för de inom Provincerne belägne Fästningar, Förråder eller Militair-Etablissementer; att de äro. nödsakade att bo, troligen i någon Stad, i Centern af de Trupper och Fästningar, som blifvit nt deras öfverinseende anförtrodde, samt af sine lönevilkor bekosta alla resor inom deras till arealen vidsträckta Generalbefäl, äfvensom i fråga om
Och som Utskottet, uti ofvan afgifne utförliga betänkande, utgått från samma synpunct och tillstyrkt, hvad Herr König önskat, lärer något vidare utlåtande öfver denna motion icke vara af nöden. 2:0 Herr Ehrenstam, S. G., framställer Spannmålsmätningen af vida större vigt för Samhället än den rymd, sjelfva Målkärlet kan hädanefter tillegnas, emedan, oberäknade alla andre, kronan, igenom vårdslösa mätningar, eller rättare genom bristande möjlighet, att efter nu gällande method controllera mätningen, lider särdeles stora förluster: enligt bifogade, af allmänna MagazinsDirections KammarContoir vitsordade, förteckningar, hafva dessa förluster, vid sädens träns - Besv. och Ekon. Utsk. Betankanden. 473 porterande olika orter emellan, för åren 1820 och 1821, uppgått till ett sammanräknadt belopp af 1485 Turnor, 24 kappar, hvilket belopp troligen för 1822 blifvit proportionaliter än större. Denna så betydliga förminskning tillskrifver Herr Ehrenstam hufvudsakligen den origtiga Mätningen. Sedan genom anförda exempel utaf erfarenheten blifvit ådagalagdt, huru otillräckliga alla i Lagen utsatta edgångar, plikter, ja till och med kropsstrafE varit, att förekomma missbruk 5 föreslås ett physiskt hinder, som absolut motverkar öfverträdelsen och gör den omöjlig. Detta uppgifves vara ett väl inrättadt öfver Målkärlet liggande flyttbart galler af träd, som verkar, att Måttkärlet, oberoende af Mätarens godtyckliga handlag, alltid intager lika portion Spannmål. Sluteligen, och under åberopande af de svårigheter, ja snartsagdt omöjligheter, som åtfölja den ofta föreslagna Spannmålens vägning, uppgifver Herr Ehrenstam, att han, under förväntande på en framtida bättre construction, redan uttänkt, huru ett sådant galler kunde sammansättas, så att det vore svarande mot sitt ändamål, och erbjuder sig att biträda med detta verktyg till den jemna Spannmålsmätningen, när förslaget kommer under någon bestämd auctoritets pröfning.