Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att förklara an» lrdningarne för ConstilutionS - Utskottet att omarbeta denna H fär jag för Riddcrskapct och Ädeln uppläsa bet Memorial som till Borgare - Ständet i anledning af det första projectet blifwit inlämnadt. Herr Gref» wcn uppläste derefter fbljaade: "Hdmjuk promemoria!" "Constilutions-lltstotket har welat ställa StatS» Werket under en speciel granskning af Riksens StänderStats - Utskott och Revisorer. Man torde böra undersöka om ben projccteradc Riksdags - Ordningenföreskrifter i detta afseende öfwerensstämma med Regc» ringe Formens, eller og, de ätminstone ingä i den nya StatS-Författningens Lsprit." "Efter Regcrings-FormenS sF och 59 §§ till, hör det Konungen, att wid hwarje Riksdag lala för Riksens Ständers StatS - Utskott uppwiia Stats» Werkets tillständ i alla betz delar, till inkomster och utgifter, fordringar och skulder, samt alt läta fram» ställa hwad Staten kan tarfwa^ ulöfwer de ordinarie Tredje Lund. N:o Lis. ' ia» 4446 Den 19 Götsberg inkomster och hwilka behof genym Bewillningar böra fyllas, StatS » Utskottet, till hwars kännedom Stats, ÄDcrkcts tillständ och behof pä detta bestämdt fbrestrlfna sätt böra komma, äger, enligt 5g H, att utreda dem, och enligt 69 § att förcflä Statens reglerande. Men intet enda ord i Regerings - Formen beräk, tigar Riksens Ständer, att genom sina walda Revisorers granskning emellan Riksdagarne, och sitt Statsutskotts wid hwarje Riksdag, sjclfwe efterforska och kräfwa de upplysningar, som Konungen utt<-yckli> gen sätt sig älagdt och förbchällct, att täta för SlatSUlstottet uppgifwa."
Det oaktadt utsläpptes vid ett par tillfällen, då den metalliska kassan befanns vid en låg ståndpunkt, dock ur Engelska banken flera ej af metallisk valuta motsvarande sedlar, i ans:de till det stora behofvet att ej alltför mycket minska det rörelsekapital, som, med hänsigt till handelns och näringarnas ostörda fortgång och utveckling och allmänna kreditens uprätthållar.de, erfordrades. Att på samma sätt tillvägagå i vårt laud, vill jag visst icke tillstyrka, ty hvad som kan gå an i det ekonomiskt starka England, passar icke för det i detta hänseende svaga Sverige; men deremot anser jag det skulle vara oriktigt och i högsta grad klandervärdt, om man vidtoge den motsatta ytterligheten och under nuv:de redan hårdt nedtryckta affärsförhållanden, på sätt en föreg:de talare föreslagit, skulle göra en ny konstlad stark tryckning på rörelsekapitalet, genom att indraga sedlar till ett så betydligt belopp, som af några milhr rdr. Man har dessutom fästat sig vid, att den metalliska kassan sjunkit så betydligt, att då den vid ett tillfälle upgick så högt som till 34 milhr, den ibland nedgått ända till 7 milhr. Jag ber likväl att få fästa upmärksamheten derpå, att alla andra främmande länders banker undergått och måste undergå samma fluktuationer, så att blott denna omständighet bör visserligen ej i något hänseende ge ani. till förskräckelse, ty, om vi nemi. vilja att Banken verkligen skall vara en anstalt för att i alla riktningar bereda ett kraftigt understöd åt handeln och näringarne och utgöra en verksam bemedlare af affärsrörelsen emellan vårt land och utlandet, måste vi väl också underkasta oss den naturliga följden deraf eller att silfret än utgår och än inkommer i Bankens hvalf. Den 22 Februatfi. Jng fortfar i mitt yrkande å bifall till Utsbts i ifrågav:de puukt gjorda framställning. Frih. Haab, Carl Adam: I afs:de å de af åtskilliga ledamöter inom BankoUtsk:t mot den ifrågavide punkten afgifna reservationer, ber jag att få yttra några ord.
Jag slutar sålunda med alt varmt anhålla hos dem, som om våra inre förhållanden äga djupare kännedom och klarare insigt än jag, att allvarligt och utan fördom betrakta ett förslag, som, felaktigt möjligen uti form, dock pä djupet sluter en sanning af, såsom jag tror, en stor och ingripande vigt för fäderneslandets framtida utveckling. Förslag till Reglemente för Länsnämnden har jag försökt upsätta, och får jag nu äran detsamma för R o. Ad. upläsa: F (') RSLAG till Reglemente för Länsnämnder. 1 §. Inom hvarje län skall en Nämnd utses, hvilken utaf en, ifrån hvarje inom länet befintlig stadseller lands församling, — med det undantag som här nedan stadgas, — ä allmän sockenstämma vahl deputerad skall hesta. 2 §• Stad, som räknar fem tusende innnevånare eller derutöfver, skall såsom serskildt, af länsnämnden oberoende och ifrån delaktighet uti densamma skiljd, kommun anses såvida icke genom emellan staden och nämnden träffad öfverenskommelse, annorlunda blifver beslutadt: två tredjedelar af länsnämndens samtliga röster erfordras, till Sådan öfverenskommelses giltighet. 3 §• Socknar som tillhöra samma pastorat må, då de det åstunda, om en deputerad till nämnden förena sig. 4 §• De deputerade skola för trenne år väljas, samt en tredjedel utaf dem hvarje är afgå. Genom lottning, som vid länsnämndens första sammanträde skall ega rum, bestämmes, hvilken det första, och hvilken det andra året böra utgå. Och skola de församlingar, hvilka lill följd härutaf måste förrätta nya val genom Landsh.Emb. härom underrättas. Skulle innan de trenne årens utgång, någon deputerad genom dödsfall, sjuklighet eller annat laga förfall, afgå, hör nytt val ofördröjligen ske, och den ny-invalde ingå uti sin företrädares ordning. 5 §• Blifver någon till ledamot uti länsnämnden utsedd deputerad till riksdagsman vald, eller äger han vid riksdagen sjelfskrifven säte och stämma, skall Suppleant utses, för att under hans frånvaro uti nämnden inträda. 172 Den 14 December. 6 §•
En klen tröst emellertid synes detta oss för nederlag, slafveri och ruin, derför att man minst sagdt obetänksamt kastat in landet i äfventyrligheter — men det vore ej första gången i Sveriges historia. För vår del, som, vi medgifva det gerna, sakna — ers — storslagna åskådningssätt i fråga om nationaläran, vill det i all parlamentarisk enfald förefalla, som om det skulle ligga mera verklig ära och lycka uti en upp-rigtig och oskrymtad vänskap med alla andra nationer och uti den aktning vi kunde vinna genom framsteg i vetenskap, konst och industri än genom ett återuppträdande på krigsstråten som kostat landet så mycket blod, så stora uppoffringar och åstadkommit så namnlöst elände. Vi hoppas derför att om vi helskinnade slippa ifrån det äfventyr hvaruti vi, som det torde kunna befaras, äro inkastade, svenska riksdagen och norska stortinget i all endrägt borde låta sig kärt vara att så bestyra, det nationerna, hvil-kas skinn det gäller, må få ett afgörande ord med i laget vid afslutandet af allianser som kunna rubba vänskapsförhållandet till andra makter. Axel Oxenstjema har yttrat: » Må svenskarne antingen förvärfva sig herraväldet öfver Östersjön genom besittningen af dess kustländer — eller ock lemna allt, hålla en stark flotta, lägga sig inom svenska klippor och skär och lefva i landet sins emellan ense, då ingen skall dem med fördel antasta ». Carl XII och Gustaf IV Adolf hafva genom bortkrigandet af östersjöprovinserna och Finland lyckligtvis sörjt för att man numera icke behöfver bekymra sig öfver, eller fasta sig vid förra delen af den store rikskanslerns råd till hans landsmän, men den senare delen gäller med samma sanning som då orden uttalades. Vi erkänna villigt att dessa artiklar lemna oss lika underkunniga om huruvida, svenska folket ovetande, vära styrande verkligen invecklat landet i den s. k. trippelalliansen och deri-genom i en offoch defensiv förbindelse med Tyskland, som&gt;bondepartiet » i riksdagen förmodligen förblifvit efter af-hörandet af herr utrikesministerns svar på herr Bexells in-terpellation, om densamma icke blifvit undertryckt nu.
1 Uppbörds-Controlleur, att debitera utskylderne, upprätta Fögderiets Räkenskaper och controllera Fogdens uppbörd. 1 Contracts-Prost, att ega inseende öfver Ecclesiastikvården inom Fögderiet. 634 Betänkande om Rikets Styrelse-VerJc. Fögderierne delas i Paslorater, hvilka borde afpassas efter Socknarnes belägenhet, folkmängd och storlek; Ecclesiastikvarden i hvarje Pastorat bestrides af 1 Kyrkoherde, och den lägst subordinerande Civilstyrelsen, af en .Länsman, som vore Fogdens underbetjent. I hvarje Socken borde finnas en bland Socknens bofaste män vald Nämnd , sorn inom Socknen besörjde uppbörden och andra, allmänna ordningen och hushållningen rörande ärender. Landshöfdingen åligger: a) Att hafva den speciella uppsigten öfver viirden af Statens fasta Egendom, såsom Kungsgårdar, Boställen, Kronohemman, Allmänningar, Skogar, Kronoparker och Djurgårdar m. m. b) Alt tillse del Kronans rätt behörigen blifver iakttagen och bevakad, dd Statens inkomster bestämmas, såsom vid Markegångssättningar, Man. tals-skrifni ngar, Taxeringar och Skattläggningar. c) Ansvar derföre att, dels i afseende pä Statsinkomsternas indrifvande, leverering och redovisning, och dels i afseende på de allmänna medlens värd i Ränteriet, samt utgifter, som inom
Den 13 Maj f. m. 6 proc., är man nu nöjd med 3, 3A och 4 proc. Jeg tror att, om, enligt hvad samme talare påstått, det finnes fakta, som vitsorda hans åsigter, hvilka fakta ej kunna bortresonneras, det äfven gifves andra fakta, som ännu mindre kunna vederläggas. Jag behöfver ej påpeka den stora penningenöd, som för närv:de existerar, den är känd. Vi veta t. ex. att det finnes personer med en ganska solid ställning, som ej ens kunna skaffa sig smärre penningesummor. Det är vidare ett faktum, och det mest bevisande, att vår financiella ställning är sådan, att vi behöfva 25 ä 30 millioner om året för att afvärja en kris, för hvilkens omfång få torde vilja eller kunna göra sig full reda. Slutligen må jag tillägga, det jag icke kan finna, attén regering, som med skäl åtnjuter och måste förtjena all högaktning, kan anses pligtig att åtaga sig ansvaret för följderna af händelser, som tilldragit sig långt före deras tid. Otvifvelaktig! daterar vår olyckliga ställning sig från 1846, då vi först började inträda på den breda låneväg, som vi allt sedermera, med en växande förkärlek, synes ämna befara. Jag förnyar min framställning om återremiss. Frih. Sprengtporten: Då tiden är så långt framskriden, ber jag att blott få besvara ett par yttranden af Frih, Gripenstedt. Han har nemi. sagt, att skatterna, som hvila på Svenska jorden, icke äro tryckande. Jag tror att i detta hänseende de källor, som man åberopar, icke äro fullt tillförlitliga. Bevillnings-taxeringen är nemi. grundad derpå, att den taxerade jorden icke gifver mera än 3 proc.; och det synes mig då icke vara rätt att åberopa denna taxering såsom ett verkligt praktiskt värde, som rättare bort sökas i den gångbara räntefoten. Frih:n har vidare talat om att kapital-bildningen under de sednare åren gått framåt. Ja, visserligen, men man bör äfven i detta hänseende afdraga skulderna.
Ropades Nej. H varefter Herr Grejven och Landt Nior skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behaga - Den 7 OctolerJ.m. de gilia OeconomieUtskottets Utlåtande , endast med undantag af hvad Utskottet tillstyrkt i fråga om beståndet af ds emel'an Kongl. Majtt octi Kronan samt extra Rotehållare redan ioglngne confrater örn förvandling af extra Roteringspligten från skyldigheten att uppsätta Manskap till den, att utgöra andre praestationer; samt örn rättigheten för Kongl. Majit att äfven framgent sadane öfvenskommelser med extra Rotehållare, hvilka hvar för sig derom anmälan göra, afsluta; i hvilken omständighet Ridderskapet och Adeln, med förkastande af Utskottets hemställan, torde finna lämpeligt besluta, att icke allenast de emellan Kongl. Majit och Kronan samt extr,a Rotehållare redan afslurade contracter, vid hvilka ds sistnämnde, uppå af dem hos Kongl. Majlis Befallningshafvande förnyad anmälan, önska förblifva, utan ock de, hvilka i enahanda afseende, hädanefter kunna ingas af Rotehållare, som sjeIfve eller genom lagligen befullmägtigadt Ombud sig dertill frivilligt anmäla, må, till och med nästa krig, fortfara att vara gällande. Bifölls.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-utskottet: Grefve Frölichs, Gustaf Erikj denna dag afgifna anförande i anledning af Grefve PosseSj Fredrik Salomojij den 29 sistlidne December f. m. till samma Utskott remitterade motion, angående stats-anslag till vanvårdade barns inlösande å för dem inrättade räddningsanstalter; Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskotten: Herr Cederschö/ds, Robert Teophron, den 23 sistlidne December f. m. väckta, samt den 29 f. m. skriftligen aflemnade och på bordet lagda motion, angående till afvärjande af trängande lifsfara föröfvadt olofligt tillgrepp samt tvångs-arbete, som ådömes för bristande laga försvar; tillika med de i anledning deraf nu afgifna yttranden; Lag-utskottet: Herr Thams_, Casper Wolrath^ denna dag afgifna yttrande, i anledning af Grefve von Stedingksj Ludvig Ernst, den 29 sistlidne December f. m. till samma Utskott remitterade motion, angående ändring i 1 kap. 3 § Missgernings-balken. Från Högv. Preste-ståndet. S. D. Till Banko-utskottet remitterades Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående banko-verket år 1847. S. D. Till Lag-utskottet remitterades en af Doktor Sandberg väckt motion om upphäfvande af Conventikel-plakatet den 12 Januari 1726 och 130 Prot.-utdrag den 29 December i847. Ingemund Odins från Gottland, i samma ämne; And.
Det gick så till att de delade skogen i två delar – på båda sidor om det stora kärret, som förestälde Caraibiska hafvet med en smal öfvergång af oregelbundet nedsänkta gråstenar till Panamanäset – och så företogo de “upptäcktsresor“ i hvar sin del. Pizarro upptäckte nästan aldrig någonting – Alice misstänkte honom starkt för att bara “gå och drifva“ – men Cortez var så mycket ifrigare på sitt område. Hade hon der lyckats att finna något nytt – en bra hviloplats de icke känt till förut, ett rikt smultronställe, ett “stiligt Indiansnår“ eller en ny utsigt från en kulle, så kunde hon aldrig berga sig, förr än hon fått visa det för sin medresande. Och så kom hon springande ned för den sluttande, trånga stigen mellan enbuskarne, som alltid sträfvade att växa ihop, – ned till kärret, som förestälde Caraibiska hafvet; balancerade så vidare på de spetsiga, mossiga stenarne, sökande med tåspetsen efter fotfäste, skuttande från den ena till den andra med sina långa ben, armarne utifrån kroppen med utspretande fingrar, hatten hängande på ryggen med kautschuksnodden fastsurrad kring en knapp i klädningslifvet. Hon var nu lång och rank och mager, med solbränd, fräknig hy och en elastisk smidighet i alla rörelser, som påminde om ungt vides böjliga seghet. Hon tyckte, hon redan kände skogen i hvar vrå och krok, och ändå fann hon alltid något nytt. Det var, som om synkretsen blef vidare och vidare ju längre hon såg och blef vid att se. T. ex. när hon låg på rygg i ljungen med armarne under hufvudet och bara stirrade upp mot himlen – den blef så blå, så blå under hennes blick, ljust klarblå, rent genomskinlig, det var som om hon aldrig hade sett blå färg förr. Och öfver hennes hufvud gick der hvita skyar – somliga lätta, matta, som andedrägt på spegelglas, andra fasta, glänsande och mjölkhvita som klufna äkta perlor eller som svandun öfver blankt silfver. Och när hon började se på det gröna, så var det med det liksom med det blå. Det var tusen nyanser i en enda färg.
Skrifvelse, angående öfverseende och förbättringar i Rikets Politie-Furfattningar m. m. S. A. K. I anledning af åtskilige, vid innevarande Riksdag, väckte frågor, dels rörande angelägenheten deraf, att Rikets Politie-Författningar varda behörigen öfversedde och förbättrade , dels om upp - 56 ZJnderdSniga Skrif vtlser. hafvande, så väl af Kongl. Förordningen deri 7 December 1787, angående lifsstraff för obehörige omdömen öfver de af K. M. vidtagne Författningar, som af andre uppgifne stadgande» samt af det, under den 00 November 18ao, utfärdade förbud emot bildandet af Talare-sällskap; dels i afseende på Tull-Rätternes afskaffande, dels huruvida Revisorer uti E. K. M:ts oell! Rikets Kammar-Rätt borde vara berättigade, att fullfölja anmärkningar, ej mindre emot högre, än lägre redogörare af allmänna medel; dels ock angående E, K. M;ts Befallningshafvandes rätt, att utfärda vites-förbud, i sådane mål, som röra ordningens bibehållande inom Länen, få Riksens Ständer, som uti ett sammanhang öfvervägt de i dessa ämnen gjorda framställningar, nu hos E. K. M. underdånigst anmäla hvad, under öfverläggningarne derom, hos Riksens Ständer förekommit. Beträffande först frågan om öfverseende och förbättringar i Politie-Författningarne; så, enär dessa Författningar, så vidt Riksens Ständer ega sig bekant, icke undergått någon sådan granskning, som i afseende på allmänna Lagen och de Oeconomiske Författningarne, genom dertill förordnade Committerade, blifvit i Nåder anbefald, hafva Riksens Ständer trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla :■ att, i betraktande af den väsendtliga nytta, som skulle virinas derigenom, att förstrtämnde Författningar blefve i behörig ordning öfversedde, E. K.
I lynnet hos Norrlänningen, synnerligen inom Norra Ångermanland, ligger en, om icke fallenhet för, dock längtan efter handelsföretag, och ynglingen, innan han ännu uppnått myndiga år, till och med ogifta qvinfolk, hafva likasom ett behof att försöka sin lycka med spekulationer i handelsväg, hvilka ofta sluta med den handlandes undergång. Denna handel inskränker sig icke helier inom ortens produkter, utan utsträcker sig till en art schackreri med öfverflödsvaror, dem landthandlande tillbyta sig för redbara och mera nyttiga artiklar, samt afyttra icke sällan på kredit till personer, hvilka sedermera för betalningen måste lagsökas, och deraf följer att man bland antalet af så väl lagsökande som lagsökta ofta träffar omyndiga personer, och hvilka äfven veta att begagna sitt omyndighetstiilstånd för alt undandraga sig betalningsskyldigheten. De som drifva handel i vidsträcktare skala och begifva sig med ortens produkter af linneväfnader, smör och fågel m. m. till Stockholm, eller andra orter utom Länet, hemkomma sällan, eller aldrig med penningar för hvad de afyttra!, men desto oftare med konjak, rumin, kaffe, socker, sidenvaror och en mängd andra öfverflödsartiklar, dem de utprångla i orten, der de äfven gifva exempel på lättja och någon gång på sedeslöshet. Detta allt gäller emedlertid endast dem som drifva otillåten handel, och hvilkas antal icke är obetydligt: men då denna bandel ofta sker så i smyg, att deras tilltalande och fällande är förenadt med största svårighet, hafva ålgärderne till dess förekommande icke heller kunnat blifva verksamma, ulan hufvudsakligen inskränkt sig dertill att åtal anbefallts endast i den mån, förbrytelsen angifvits till beifran.
Far skulle hafva varit be28 H. 5 66 Den 12 Junii e. m. rättigad till, om lian lefvat. Då stadgades lios mig öfvertygelse» om denna Lags orimlighet, och jag föresatte mig att ej försumma något tillfälle, att få densamma upphäfven. Jag instämmer derföre i Herr Berg von Lindes reservation och i hvad den siste värde Talaren anfört; men i min tanka hafva så väl dessa, som LagComiten betraktat saken nog ensidigt och ifrån en alltför inskränkt synpunkt. Mig synes Lagstiftarens mening icke kunnat vara, att blott söka verkställa den aflidnes presumtiva vilja, och derefter bestämma arfsrätten. En sådan presumtion vore alltför osäker och i så måtto olämplig till princip för Lagstiftaren, som han väl alltid hör göra afseende endast på det rätta och på det allmännas bästa. Jag anser derföre arfsrätten hafva blifvit införd för att befria Samhället från skyldigheten att draga försorg om hvarje afliden persons barn och andra behöfvande anhöriga. Principen för Syskons arfsrätt är ej någon annan, än den, att arfvet anses hafva fallit tillbaka till föräldrarnc, och då de äro döde, ärfva Syskonen, såsom företrädande Föräldrarnes ställe. Arfvet anses således såsom komme det från Föräldrarne, och deraf följer klart, att det lika litet bör vara någon gräns för arfsrättens utsträckning åt sidan till syskonsbarn och deras afkomlingar, som någon gräns finnes för arfsrätten i rät nedstigande linea. Jag anhåller derföre om ålerremiss af Be - Den 12 Junii e. m. 67 tänkandet, för att antingen få det af Utskottet omarbetadt, eller bereda tillfälle för Ridderskapet och Adeln alt bifalla den föreslagna Lagförändringen, när frågan nästa gång härstädes förekommer, på det vi småningom må adoptera de principer, sorn i LagComitcns Förslag till ny CivilLag äro framställde, och sålunda småningom undanrödja hindren för det helas antagande. Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm: Jag uppträder ej för att bestrida återremiss, i anledning af de anmärkningar, hvilka blifvit gjorde.
Utskottets hemställan i lOrde punkten blef.af Ståndet bifallen, med dels den förändring, att ordet ”då” å 3:dje raden utbytes emot ”om” dels det tillägg, att, för den händelse lämplig lägenhet för Landtbruks-skolas inrättande i Jemtland icke skulle erhållas, Kongl 324 Prot-Utdrag den 14 Juni 1851. Majit eger använda anslagssumman till en dylik skolas inrättande uti något annat af de Norrländske länen. 18nle punkten, mom. 2 litt. A och Mom. 3. Utskotttets förändrade tillstyrkande bifölls. Hvad Utskottet uti 1 och 2 afdelningarne af 19:de punkten i utlåtandet N:o 87 tillstyrkt och hemställt, fann Ståndet för godt bifalla. Beträffande 21 punkten litt. b), beviljaåe Ståndet, med ogillande af Utskottets afstyrkande, ett anslag af 700 Rdr årligen för en Navigations-skola i Westervik, under de vilkor, som för dylika skolors inrättande på andra ställen äro stadgade. N:o 153, i anledning af erhållne återremisser å utlåtandet Nio 88, angående reglering af utgifterne under riks-statens sjunde Hufvudtitel. Ståndet, som vid 2:dra punkten vidblef sitt i frågan fattade beslut, lade denna punkt äfvensom öfriga delar af memorialet till handlingarne. Nio 154, i anledning af erhål|ne återremisser å utlåtandet Nio 89, angående reglering af utgifterne under riks-statens åttonde Hufvudtitel. Utskottets i lista punkten förändrade hemställan bifölls. Beträffande 34:de punkten, sednare afdelningen, beviljade Ståndet, med afslag å hvad Utskottet uti utlåtandet Nio 89 tillstyrkt och här vidhållit, en förhöjning af 1000 Rdr i anslaget för Orthopediska Institutet i Stockholm, och antog de inom Vällofl. Borgare-ständet för åtnjutande af denna högre anslagssumma föreslagna och i memorialet Nio 154 omförmälda vilkor.
Det lyder sålunda: ”Till det Protocoll, som uti den ina Allmänna Beredning föres, afgifve uti alla ''der förekommande mål den Föredragande och ”öfrige Ledamöterne sina yttranden, hvilka se-”dermera hos Konungen uti Stats-Rådet komma ”att anmälas/-’ Man ser således af denna punkt, att den Föredragande är skyldig, att inför en allmän autoritet yttra sin mening, innan han gör det inför Thronen, och derpå bör, i min tanka, sättas ett stort värde. Jag tror nemli gen, att då man icke kan se Stats-Råds-Protocollen, och sålunda ej vet motiverne till Stats Secreterarnes Föredragning i allmänna oeco. nomiska ärenden, är det vigtigt, att han förut inför Allmänna Beredningen måste hafva uttryckt sin öfvertygelse, innan den yttras inför Konun - 202 Den 3 December e. m. gen, samt att den finnes i Beredningens Protocoll, som ej är hemlighet underkastadt. Det är denna sak jag anser vigtigare , än upplösandet af den Allmänna Beredningen. Jag medger visserligen, att den icke alltid varit så handhafd, som den bordt , och jag har till och med en gång här vågat betvifla, om man i Stats-Rådet någonsin läst den §, af Regerings-Formen, som handlar om densamma , till punkt. Men jag tror, att den icke vore öfverflödig , om den bestod af g^skicklige och oväldige Män , inför hvilka Stats-Secreteraren borde yttra sina åsigter i alla allmänna ceconomiska mål. Det är således förnämligast i afseende på Föredragandens moralité och publiciteten, som jag anser den vara gagnelig. Herr von Hartmansdorff': Jag kan icke tro, att bibehållandet af Rikets Allmänna ärenders Beredning är af den vigt, som en värd Ledamot tyckes anse. Det är icke sannolikt, att en Embets-myndigbet utan ansvar skall kunna blifva af någon särdeles betydelse för ärendernas behandling. Beredningen saknar egen Betjening, eget Archiv , ja! allt hvad sorn eljest plägar constituera en Embets-myndighet.