Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är derför man ser i Evangelisternas skrifter hvilken vigt är lagd på lagen om slägtledernas bibehållande ibland Judarne före Kristi tillkommelse, nemi. från Abraham till David, från David till det Babyloniska fängelset, och från detta till Kristum. Men vid Kristi tillkommelse tiphörde äfven denna lag, theokrathien uplöstes, som vi känna, och Judarne förskingrades kring hela verlden. Sammalunda lagen om Sabbatens firande, ändock de förskringrade Judarne, som förneka Kristi tillkommelse ännu, hålla ännu sin Lördag heligare än andra dagar, och på densamma intet arbete förrätta. Med Kristi födelse inträder en ny epok, om hvilken det i Skriften heter: »allting är nytt vordet», oell vi kalla den Nya Testamentets eller Evangelii tid, som bär i sitt sköte-ett ljufligt och gladt budskap om »frihet» från allt det Gamla Testamentets, den sanna menniskonaturen tryckande lagtvång. Mellan de till Kristendomen omvända, såväl hedninge-kristtia som jude-kristna, upstod skiljaktigheter rör:de de gamla »stadgarne», hvilka synnerligast förfäktades af Phariseernas stränga religionsparti bland Judarna och från detta parti till Kristendomen omvända. I Nya Testamentets tid är det Judiska påbudet om helighållandet af Sabbaten »helt och hållet uphäfdt.» Ett sådant påbud återfinnes icke i Nya Testamentets Skrifter. Men i de första Kristna tiderna antog man en dag, på hvilken menniskan, såväl som med henne arbetande kreaturet, kunde få njuta en behöflig hvila, likväl utan att derför lägga något band på den frihet, som genom Evangelium stod hvar och en till buds. Man antog Söndagen, som var Kristi Upståndelsedag, men icke för att derigenom införa någon ny »Sab - Den 3 December e. m. 205 bata, utan såsom en »verldslig» god ordning, på hvilken arbetaren som kreaturen hade rätt att hvila, men derföre icke pligt att hålla mera »helig» än någon annan, då solen går upp lika den ena dagen som den andra.
Ssänders Bcwill» nin^s samt Allmänna Beswärs» 06) Occonomie, Utskotts Plenum trio Riksdagen i Stockholm den 9:de December 1809. S. D. Uplöstes ett af Herr öfwerste-Lieutencmten 6,-1 6usrgf li^urcrskälft till Höqlofl. Nidderffapet och A cln ingiswtt och derisrän till Dewillnings samt Ali» wänna BeswärS och Oeconomiae-Ulffottens gemensam» ma åtgärd hänffjuut Memorial innchällande hemstäl» lan, dels «m icke, sedan med innewarande wänadS Ukgäng den hittills hafde tillåtelsen för BränwinS» bränningen upbörer, och hen i detta ämne tillernado nya författning detzförinnan icke lärer hinna blifwa färdig och kungjord, den anstalt mätte wiktagaS, att BränwinS bränningen för nästkommande ar singe fort» fara pa lika sätt som förut, sä uti,Städerne som ä Landet , åtminstone till Majt mänads stut, och denna tiden dä beräknas för halswa ärettz BränwinS rillwcrkning, i anseende till afgistrn, hwilken derefter borde efter gam» la stadgan utgöras; och dels, att om någon förändring med BränwinSpannor kommer att ffe, lämvrlig och nödig rid till samma ändamäl härigenom kunde win» ?44 Den 14 December. samx att derest detta andragande di'östs »tiberia» urg'anhållan' lör werkstättiahetett deraf ffyndesammast watts rist Kongl. Majit afga; 'hwarjämke Herr ^fwcr» sie-Lirutcnankcn förnyat sin mi ssrslag ni! den nya Förordningen, rörande Bränwins - bränningen., gjorde fcawställnma. om iirrättanS.et af en Discont n!i förmän för Jordbruket, genom Öfwer syo ttct ä Branwinsttftwerkmngs asgiften.
Dessutom bör debetsedeln, såsom bifogade formulär visar, innehålla underrättelse om hvad skattskyldig, som vill öfverklaga honom påförd bevillningsafgift, deruti ändring genom besvär kan vinnas, har att i sådant hänseende iakttaga. § 87- Med undantag af skattskyldigs hustru och hemmavarande barn samt andra till hans hushåll hörande eller hos honom skattskrifna och på hans debetsedel upptagna personer, som icke skola utgöra bevillning efter denna stadgas 2:dra artikel, bör hvar och en skattskyldig erhålla särskild debetsedel; men, vid ansvar såsom för tjenstefel, får icke mer än en debetsedel utfärdas för de skattskyldige inom samma taxeringsdistrikt åliggande bevillningsafgifter; varande dock husbonde berättigad att, efter derom gjord begäran, erhålla särskilda debetsedlar för de hos honom skattskrifna och på hans debetsedel uppförda tjenstehjon. § 88- Debetsedlarna sammanfattas och utfärdas, med ansvar för deras rigtighet, på landet af Häradsskrifvaren och i stad af vederbörande uppbördsman; börande desse tjenstemän aflemna debetsedlarna så tidigt, att de sednast fjorton dagar före uppbördstidens början kunna de skattskyldige tillhandahållas. Medelst derom af vederbörande Magistrat eller Häradsskrifvare utfärdad kungörelse underrättas de skattskyldige om det ställe inom församlingen, hvarest debetsedlarna få af dem afhemtas, och om den person, genom hvilken de varda utlemnade; varande i staden eller socknen boende Uppbördstjensteman, Länsman, Fjerdingseller Sexman, som härom anmodas, skyldig att emottaga och vederbörligen tillhandahålla debetsedlarna. Genom Magistraten eller Häradsskrifvaren underrättas Konungens Befallningshafvande om den kungjorda tiden för debetsedlarnas tillhandahållande åt de skattskyldige. I afseende på utfärdandet och utdelningen af debetsedlarna inom Stockholm och Göteborg kommer att förfaras på sätt derom är särskildt stadgadt. § 89- Den, som upprättar och utfärdar debetsedlarna, är berättigad att, såsom ersättning för detta bestyr, åtnjuta och å debetsedeln upptaga för hvarje sådan sedel, m hvars slutsumma icke öfverstiger
For öfrigt vill jag icke längre yrka den mening jag förut framställt, utan skall alltför gerna underkasta mig hvad Hr Frih. o. Landtm, samt det H. Ståndet beslutat. Hr Hjerta, Lars: Jag är lill det mesla förekommen af den siste värde talaren, och vill endast anföra, att i min tanke kan icke ett beslut öfver Frih. Sprengtporlens förslag utesluta R. o. Ad. ifrån att pröfva detaljerna. Frih. Sprengtportens propos. är i min tanke icke något egentligt förslag, utan blott grunder för ett sådant; men om deremot R. o. Ad., genom bifall till Frih. Sprengtportens s. k. förslag, icke skulle i något hänseende hafva bundit sig i afgörandet af de påföljande i hänseende till grunderna, så finner jag icke hvartill det skulle tjena att votera deröfver. Jag tror, att om R. o. Ad. bifaller detsamma, så har 11. o. Ad. afgjort i och med detsamma, att någon sådan propos., som innefattar allmänna val , icke kan komma i fråga. I händelse hvad jag anfört skulle innebära ett missförstånd om ratta förhållandet, så ber jag blott alt få nämna, att anledntn dertill är Hr Frih. o. Landtmis sednare förklaring, den jag icke rätt fattade. Frih. Hamilton: Jag är hufvudsakligen förekommen af Hrr von Troil och Lefre'n , ronde hvad Gr. Frölich yttrat, nemi. att, om Frih. Sprengtportens förslag antogs, det dermed vore slut, och att man icke kunde ingå i pröfning af andras förslager, som endast utgjorde en amplification af Frih. Sprengtportens. Jag kan aldrig finna annat, än alt R. o. Ad. måtte hafva reserverat sig denna rättighet. Således anser jag det vara klart, att, om Frih. Sprengtportens förslag antages, äfven andra dermed gemenskap ägande förslag kunna komma under pröfning, hvaremot, om detsamma afslås, så har R. o. Ad. stängt utvägen att antaga sedermera förekommande förslag, grundade på samma satser, som Frih.
Genom en origtig uppfattning af ett redan efter långvariga discussioner vid 2tne serskilde tillfällen med votering fattadt beslut, och under en uppenbar förvexling af de tvänne olika satserne: — att delega - ] % Hor till Bancooch La »-Utskottens Utlåtande N. o 4' re ej skulle få träda ur Bolaget utan dess samtycke — och nttlotlbrefvens öfverlåtelse skulle beläggas med vissa restrictioner, bade denna §:s redaction tillkommit; men bl t f icke dessmindre, oagtadt förhållandet utreddes med Protocollet, vid slutliga justeringen af Utskotten gillad sådan den nu står. I mitt alternativa förslag (inner man motstycket — med någon redactionsförändring öfverensstämmande med voterings-propositionen. Ilar är en vigtig Lagoch principfråga å bane. Visserligen stadgar allmänna Lagen i i5 Gap, H. B., att uti Bolag, ”sorn drif va handel samman” (se i §) beror det på ”the andre” (Bolagsmännen se 6 §.) om Bolagsman "får träda af och annan i sitt ställe sätta.” Lagstiftaren som onekligen hade ett godt skäl, alt skydda delegare i ett litet Handels-Bolag, vanligen bestående af högst 3 å 4 personer, från ilen rubbning i deras rörelse, som enderas godtyckliga frånträdande före stäminodags slut — hvarmed menas Contractets lilläirdalöpande, skulle åstadkomma, har dock tydeligen ådagalagt, genom införande af orden ”annan i sitt ställe sätta” att det icke var absolut sjelfva af trädandet utan fastmer, iställetsättandet sorn var förbjudet; hvarföre ock delta motiv blifvit ytterligare uttryckt i de efterföljande orden: ”Ej må någon emot theras vilja tränga sig i Bolaget in.”
Att åter bestämma någon viss tid. inom hvilken de meddelade föreskrifterna skola fullgöras, torde i flera fall komma att medföra en verkan, motsatt den åsyftade, enär sådan tid, om den i allmänhet skulle kunna iakttagas, måste bestämmas rymligare än behofvet ofta kräfver, samt erfarenheten visat, hurusom, då, för fullgörande af något, en viss tid utstakas, denna merändeis äfven helt och hållet eller i det närmaste tages i anspråk. Vid sådant förhållande och då iakttagande af hvad i öfrigt blifvit till införande i författningen föreslaget redan nu måste anses vederbörande åligga och icke kunna ansvarsfritt åsidosättas, saint den anmärkta ordställningen i 11 mom. icke lärer kunna innebära någon otydlighet, anser Utskottet någon ändring i 9 eller 11 mom. i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln framställda anmärkningarne icke vara erforderlig. Hvad åter Borgare-Ståndets ofvanberörda beslut angår, så synes vid det förhållande, att enligt nu gällande
Hvarföre må ej de, så väl som många andra, få afgöra om personer äro värdige att tillhöra deras yrke? Man säger sig vilja förskaffa dem fördelär; men gör del på sådant sätt, att man uttrycker förakt för dem. Sådant måtte icke vara rätt. Hr Hjerta: När man först genomläser del förslag, Utsk. här framställt, synes det till en början raisonnabell nog, men då man gifver sig in i tillämpningen deraf, så linner man, att det endast blir ett åternplifvande af det gamla stadgandet om skädemåstare, hvilkas tillsyn hufvudsakligen bestod deruti, att den unge blifvande mästaren skulle bjuda dem åtskillig traktering, hvilket var ganska bettmgande för hans kassa, helst han vanligen var en fattig nian och redan skuldsatt. Hans skuld ökades härigenom, och del just på den lid, då han skulle börja att söka arbeta sig derutur. Det är utan tvifvel af denna anledn., som Konungen ganska visligen har förändrat delta förhållande uti nu gällande Författnings 23:dje §, och i stället blott infört det stadgande, att 2:ne ojäfvige män skulle bedöma profvei. Jag medgifver att detta icke ser så tillförlitligt ut, som då det är en af sökanden oell en af handtverk sföreningen utsedd person, hvilka skola intyga att arbetet är rinder deras tillsyn utfördt. Men då detta förslag i sjelfva verket är overkställbar! i all sin stränghet, och en af de ledamöter, som yrkat bifall dertill, genast förklarat, att meningen blott vore den, att de då och då skulle gå till honom under den tid han arbetade pä sitt mästerprof, så tror jag att detta stadgande skulle tjena till ingenting i afseende på fördelarne, titan i stället återföra de förut öfverklagade olägenheterna. Jag anhåller således om afslag å denna punkt. Hr Gripenstedt: Då fråga nyss förevar om all utsträcka skyldigheten af måsterprofs afläggande, tog jag mig friheten alt yttra huru liten garanti jag anser ligga i dessa prof.
Det skyddande göra våld träffat på en m i omslöt henne hvilken nå s i g för a t t å t e r därifrån. kommo i långa härskaror och Hon varit henne Hon stafvar år, när elfva säker år inlågo bort spåret o m att en tryggad detta långa af han arbetat s t ä l l n i n g, ifall h a n lefde. fattigt älskad och uselt för en vågade hvilka var d o c k ej h e n n e s o m att minut en så n a m n l ö s dinnorna, af — hade tappat men var till nitton — då blotta aningen sprang armar. blott och nu honom, ner hade, var träffade dardå hon sitt h u f v u d Minnena fästad väntade fattigdom möbel hon nu ty han läppar g å n g e n h o n gråtit där. dynor vän, trolasta, djupt h a n d i det kabinett, där just henne, inträdde lif, barn, var unge sin princis å g, a t t h a n h a d e n å g o t af v i k t a t t s ä g a intelligenta utsträckta händer som om hon oförmodadt Hon lyfta M e n i ett i hennes glänste, hennes och samma i den hade skulle uttala sig kom plats, soffhörnen armar kuddar. man antika hade nade nanför sin persohandelshus. andra omstänynglingen, motiv, pålitlig mycket då s o m den dyraste o c h själf på dag kontorist men m i n d e s h o n blott alltför väl s a m t d e n smärta små besker, kär, men tanken uttaladt. innan länge vid i rumsoffan, till f ö n s t r e t.
Relativt till hemmantal och folkmängd hålles mindre antal hastar uti de sydligt trakterne af Westergöthland, än annorstädes 1 Landskapet, hvilket åter är följd af hemmanens inskränktare fodertillgångar; men uti vissa trakter af Länets norra del, der f-odertillgan|arne äro ymniga, kunde hästafvel!! ökas och utbildas till Näringsgren, om hingstar af ädlare och goda slag funnes till racernes uPphjelpande, hvartill nyligen början i så matto blifvit gjord, att en hingst från Strömsholms Kongl. Stuteri blifvit stationerad bär 1 grannskapet Från Dahls-Land försäljes vedan årligen 2 till 3oo föl, som vanligen inköpas af allmogen uti Westergöthland och Bohus Län. Får-afveln är ganska betydlig i det hela. De får, som af allmoge!! uppdragas för eget behof, till föda och beklädnad elier i8 ock till afsalu, äro merendels grofulliga, af Svenskt eller blandadt slag: Finulliga, ursprungeligen af Tysk eller Spansk race, underhållas äfven, hos Ståndspersoner i synnerhet; dock äro slammarne deraf förminskade under sednare åren, i anseende lill bristande formenlig afsättning på den fina ullen; men om ett annat förhållande kunde emotses, och Länets invånare dessutom på tjenligt sätt uppmuntrades att vinlägga sig om förbättrad fårafvel, äro flere anledningar till förmodan att Possessionater, i synnerhet på Dahls-Land, skulle föranlåtas till försök i sådant afseende och derutinnan lyckas. Hos allmogen hafva fårhjordarne blifvit mycket förminskade genom sjukdomar, som, efter i83o och i83i årens väta somrar, bortryckt en mängd får i nästan alla delar af Länet, och icke ännu alldeles afstannat. Getter, finnas ännu i Bergsoch Skogstrakterne inom de mäst nordliga och de mäst sydliga Pelarne af Länet; men för öfrigt äro dessa kreatur afskaffade, såsom skadedjur, i den moll jordbruket vunnit förkofran.
Ridderskapet och Adelns Remiss i denna fråga, blefvo, med föranledande af Riksens Ständers vid sisth Riksdag tagne Beslut, att de Herrar och Män inom Riks-Stånden, hvilka besörjt tryckningen af Ståndets protocoller jemte Hillänget och medlen dertill uppburo, skulle hos Riksens Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret afgifva redogörelse för deras uppdrag i berörde måtto, så väl hvad medlen sorn de öfverblifne oförsålde exemplaren af omförmälde Handlingar angick, Herrar Fullmägtige i RiksgäldsContoiret anmodade att uppgifva, hvad åtgärder i anledning af Riksens Ständers Herrar Fullmägtige meddeldte åfvanbeförde beslut egt rum, samt huru redovisningen för så väl de försålde exemplaren, sorn för den öfriga delen af upplagan utfallit; Och hafva Herrar Fulhnägtige, uti nu ankommen skrifvelse, af den 452 Stats-Utskotiets Betänkctnden. 2o:de nasti. November uppgifvit, hvad angar Ridderskapet och Adelns protocoll
Han var hela 14 år äldre än hon, hade sådan inverkan på dotterns hela hållning, att hon ovilkorligen reste sig upp, då modern han hade varit med på den sorgliga färden frän Jena till Memel, han hade grämt sig öfinträdde. » ver att ej ha fått vara med vid Leipzig, men han hade till slut fått vara med i kulregnet vid B a r sur A u b e; han var redan verksam vid ledningen a f den alltjämt fortgående preussiska härorganisationen, han hade som resande prins bevittnat den reaktionära furstepolitikens seger i V e r o n a, och han hade med Niebuhr genomvandrat Korns fornlemningsvärld. Ja, allt detta var dä godt och väl och endast egnadt att göra h o n o m högst intressant för en ung flicka, som hade en » fast karaktär » och var » en smula för s t a r k ». Men — det finnes j u så ofta ett förargligt » m e n » — den preussiske prinsen hade också hunnit så långt i utveckling, att — prinsessan Augusta ej var hans första kärlek. Efter sin faders död (1 8 4 0) uppsteg Fredrik W i l h e l m I V på tronen, o c h s o m » prins af Preussen, presumtiv tronarfvinge, b e b o d d e nu prins W i l h e l m m e d sin maka det då nybyggda, tämligen anspråkslösa tronföljarpalatset vid Unter den Linden. Så brast stormen lös 1 8 4 8; det visade sig, att » prinsen af P r e u s s e n » då icke var populär, han måste gå i » frivillig beskickning&gt; till L o n d o n, o c h på hans palatä sattes inskriften » Nationalegendom » för att rädda det frän förödelse. Efter återkomsten lefde han med sin maka någon tid i K o b l e n z, där han uppehöll sig som generalguvernör öfver Rhenprovinserna. D e n konstitutionella monarkiens grundsats hade han dock förklarat sig vara trogen, och hans handlingar gifva ej nå- Läsarns. got skäl till tvifvelsmål m o t hans ord.
Sparre uti dess vid betänk, fogade reservation framställda skäl anhåller jag, att betänk, må afslås; och skulle denna min anhållan icke bifallas, vill jag blott reservera mig emot bifall till Utsk:s betänkande. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag förenär mig med Frih. Ehrenborgh i anhållan om afslag å betänk., åbe - 384 Den io Maj f. m. ropande de skäl, som Gr. Sparres och Professor Grubbe* reservationer innehålla. Vi böra akta oss för att lossa de religiösa band, som för närvar, omgärda äktenskapets bestånd, på det att äktenskapet må hållas i tillbörlig helgd, och äktenskapsförbindelser lika litet må lättsinnigt brytas, som lättsinnigt ingås. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag kan icke föreställa mig, att äktenskapet hålles i helgd derigenom, i att oeniga makar tvingas att lefva tillsammans. Jag tror tvärtom, att äktenskapet gåfve större helgd, om svårigheterna för dess upphäfvande minskades, så att man kunde slippa se äkta makar tillbringa hela deras återstående lif i split och osämja. Jag har lefvat i Danmark, hvarest till skillsmässa icke fordras mera, än ett förklarande af båda makarna att icke mera Vilja lefva tillsammans, och ett vidhållande af samma föresats efter 2 års förlopp. I denna väntningstid äger Konungen till och med att gifva dispens. Jag har likväl i nämnde land icke sett flera äktenskapsskillnader än här; meu väl här flera ohyggliga äktenskap. Jag yrkar derföre bifall till betänk, eller återremiss, på det Utsk. må gifva den följda principen ännu större utsträckning, än som nu skett. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag kan icke neka mig den tillfredsställelsen att hembära Utsk. min uppriktiga hyllning af de grundsatser, Utsk. uti det ifrågavar. betänk, erkänt.
För Staden Ystad, • 4:o ett af Herr Rydin inlemnadt memoria], i anledning af Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Stander, af den 8 dennes, angående lindring i vilkoret» tär begagnande af det utaf -Statsmedlen, till återuppbyggande af Staden Borås, anslagde låneunderstöd, * " , 5:o Herr Hallinge, angående förändring i Convoijafgifternos utgörande celi disposition, 0 Herr Mellbin*, angående afskrifning af, uti Skara Stads Räkenskaper , balaneerade Båtsmans vacance-medel för åren 1798, 17;q4, 1795, J 798, .1799, iSoo oell igor, ock 7:0 Herr Olbers’, om anslag af Statens medel till kostnad för tryckning af Kongl. Maj:ts Befailningshafvaudes allmänna Kungörelser; till Bevillning!-Utskottet: Herr' Vcerns, om försvinnande af ali utförsels-ful], utom i vissa bestämda fal], och deremot afpass a! 1 eglering af införsels-tull å landtmannaprodueter; till Banco-Utsi otid : Kerr Isakes, angående enskildes Assigneringsrätt på Rikets Ständers .Bank, och förslag till afgifter af dem, som af denna rättighet sig begagna; (jemte de yttranden sorn i ämnet blifvit afgifne) till Lag-Utskottet: 1:0 Herr Santessons, angående åtskillige bestämmelser, i afseende på arbetsordning för Kongl. Maj:ts Nedre JustitiaeRevisiöns Expedition, 2:0 Herr Olbers’, med hemställan, att Kongl. Brefvet den 2 November i-85, om skärpning af straff för den vaktkarl, som släpper fånge lös, må till dess verkan upphöra, och 3:o samme Ledamots, angående fardag i afseende på Städernes Embetsoch Tjenstemäns ernbetsjord; » samt till Allmänna Besvärsoch Öeconomie-Utskottet : iro Herr JVaevns, om upphörande af Götheborgs så kallade
Majit blifvit i omförmiilda hänseende föreslaget, lemna bifall. Under tiden fortfor dock det oroande missförhållandet emellan Pensionskassans inkomster och utgifter, härledande sig från på samma gång. ökad pensionering och minskade intrader, att. oafbrutet tillväxa, samt hotade alt bringa Inrättningen ur förmåga att fullgöra sina förbindelser derest hjelp icke snart mellankom; och Kongl. Majit ansåg Sig af dessa omständigheter och uppå Direktionens för Tull-statens Enskilda Pensions-inrättning underdåniga ansökning föranlåten genom Nådigt beslut den 11 April 1851 tillåta, att, till betäckande af skillnaden emellan Pensions-inrällningens inkomster och utgifter, en emot den för år 1850 uppkomna brist svarande summa finge utaf den till Kongl. General-Tull-Styrelsens disposition ställda, så kallade Extramedels-fond, utbetalas; äfvensom Kongl. Majit sedermera, uppå underdånig anmälan, i Nåder bifallit, att Pensionskassans brist för åren 1851 och 1852 finge på enahanda sätt kassan godtgöras. Enär emellertid ett sådant tillskott, hvilket ovilkorligen skulle komma att hvarje år betydligen ökas, och efter ej många år sannolikt skulle uppgå till högre belopp än hela nuvarande Extramedels-fonden, sålunda icke fortfarande kunde påräknas af medel som äro för andra angelägna ändamål afsedda, fann Pensions-inrättningens Direktion sig uppfordrad att, till denna Inrättnings vidmakthållande, efter delegarnes hörande, afgifva förslag till åtskilliga ändringar uti Inrättningens 20-åriga reglemente, hufvudsakligast åsyftande förhöjning uti Inrättningens inkomster, hvilket förslag till nytt Pensions-reglemente jemväl af Kongl. Majit den 25 Augusti 1852 i Nåder fastställdes, att från och med 1855 års början tjena till efterrättelse.
Under pretext eller måFhända enthousfosme för de förra, förstör raan ordningen i penninge-väsendet, liksom raan förstört ordningen i det Politiska genom frihets-yrslan: man tager verkan för orsak och glömmer, att ingen åkta Indrustrie består med ett vacklande myntvårde, lika otvifvelaktigt som en åkta frihet omöjligen kan bestå med anar chie och gäckade lagar: Deremot verkar Industrie genom stadga i myntets värde, liksom frihet genom laglig ordning. Jag har med den yttersta grad af bestörtning varit vittne till det häftiga motstånd, som de Högloflige Utskotten mött, äfven då de nödgats tillåts den gamla sakernas ordning, tillåta, att i detta land ännu i fern år skola finnas 4 millioner löpande på Binkens Credit, mer äa 1815 och öfver en million mer än någonsin förr t Sverige varit, ja! må hända sex gånger mer än Bankens reela fond, samt dessutom på Nationens directa Credit en mängd millioner DiscontsObligationer, dessa likväl blott förskottsvis. De som äro af motsatta tankar hafva funnit detta alldeles för . litet, och trott hela landets röst fordra ökning af Stats-skulden, äfven med Bankens undergång, hvilken de anse för allsintet, emot den lyckan, att hafva stor numeraire. Ja! en värd Ledamot har, i förtrytelsen öfver att hans planer ej hafva segrat, tillåtit sig, under form af reservation, säkert den mäst starka och revollanta critique något Utskott fått emottaga, genom de rysligaste målningar och gissningar i afseende på följderoe af vårdep och omsorgen om Bankens Deli lo Juhii e. ni'. 533 Credit, hvilken jag trodde 72 §. Regeringsformen ovilkorligen hafva ålagt. Om de af några Stånd antagne tillägg till financeplanen blifva beståndande och flera afvikelser ske, är det högst orättvist att tillskrifva Utskotten påföljdeme. Då Banken ej anskaffar Silfver genom inkomster, utan med att sätta sig i ny skuld aflägsnas allt hopp om ärlig realisation _ och deruti har endast ultrapartiet skuld.