Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot.-Utdrag den 1 Juli 1864. 277 S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 21 och 28 sisth Juni på bordet lagda Utlåtande Nio 41, i fråga om bestämmande af viss tid, dels för emottagande i Kronans uppbörd af Rikets Ständers Banks utelöpande sedlar å 16, 12 och 8 sk. banko, samt å 14 och 10 sk. kopparmynt, och dels för inlösen i Banken af ej mindre nyssnämnde sedlar, än Bankens utelöpande transport-sedlar samt sedlar å 3 och 2 Ridr på dubbla och enkla blad, blef förevarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet med den förändring, att, uti 3le punkten, årtalet 1859 utbyttes emot årtalet ”1864”, samt uti 4le punkten, i stället för åren 1858 och 1859 infördes: ”åren 1863 och 1864”. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets den 21 och 28 sisth Juni på bordet lagda Utlåtande Nio 42, i anledning af väckt fråga om anskaffande af ny ändamålsenlig byggnad-för Rikets Ständers Bank. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 21 och 28 sistlidne Juni på bordet lagda Utlåtande
IX så visligt anlagda stad, nu, efter en flerårig tillvext i handel, rörelse och välstånd, har innevarande års sommar genom en förfärlig eldsvåda ödelagts och förhärjats, innebär icke någon minskad anledning för stambanans dragande till densamma, tvertom, och då med visshet kan antagas, att den nyss så olyckliga stadens idoga innevånare, kraftigt understödda, såsom de blifvit af det medborgerliga deltagandets verksamma hjelp, från alla delar af landet, skola med förnyade bemödanden uppresa nya boningar utur gruset; och hvilken kraftigare väckelse till lif och uppblomstring skulle val derutöfver dem räckas än just genom nordvestra stambanans ledande, på sätt som föreslagits, till och genom Carlstad! Jag ville således, under förutsättning att Rikets Ständer finna utväg till fullbordande af nordvestra stambanan, vördsamt föreslå: denna banas sträckning från Christinehamn öfver Carlstad till Arvika i den rigtning, som blifvit innevarande år på Statens bekostnad utstakad, och att den emellan Arvika och Charlottenberg nära riksgränsen redan bearbetade 8tambane-del må blifva likaledes fullbordad. Till dessa arbeten äro, enligt Kongl. Maj:ts vid sednaste riksdag till Rikets Ständer aflåtna Proposition, erforderliga för stambanan: emellan Christinehamn och Arvika R:dr 10,519,866. och till fullfärdigande af banan emellan Arvika och riksgränsen » 2,893,998. således tillsammans en anslagssumma af R:dr 13,4 13,864. Skulle likväl vår financiela ställning, hvilken det tillhör Stats-Utskottet och Rikets 184 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
N:r 195 19(1 15 54 Förslag till Allmänna Alagazins - gående i Stockholm, consumeras inom den kor» tare tid, som sjelfva Spannemåls-rörelsens förmånliga bedrifvande sådant fordrade. I så beskaffade, må hända sällsynta fall, anser StatsUtskottet ingen annan utväg gifvas, än att verkställa försäljningar endera å Allmänna Aucfioner eller ock efter bestämda priser; dock under den Controll i senare fallet sorn synes vara nödvändig, på det alla obehöriga Speculationsåtgärder må kunna förekommas? Börandes likväl framför allt desse försäljningar med den klokhet och försigtighet anställas, att de för enskildta Handels-Industrien icke blifva menlige och synes ej elier någon åtgärd å MagazinsInrättningens sida böra i denne del få vidtagas, med mindre Magazins-Inrättriingens Öfverstyrelse inför Kongl. Maj:t i underdånighet uppgifvit skälen och orsakerne , sorn påkalla nödvändigheten af dylike försäljningar, och Kongl. Maj:t derefter sitt Nådiga beslut meddelat. Huru tillgå bör då utländsk Spannmål behöfver införskrifvas.
Oeb i akseenbe äler pä klen af Utskotten gifva tillstyrkan till balancieranbe af statens öfrige skulller till Lanken. ikk en Lebamot inom L. o. ^., att, efter akbrag ak l,000,000 L:br, utställbe i 10 st. obligationer, pä sätt förut nämnbt är, eller elen summa som ungefärligen motsvaracle bristen uti Länkens tillgängar, LtatsVerkets bela öfriga skulcl till Lanken borbe förås inom linien. ^s flere b-ebsmöter inom Lonbeätänbet, att 5tätsVerkets skulller borrie qvarsta unber rubrik: till Afskrifning vili västs Liksbsg, om Länkens ställning visat sig sabant medgifva, meci unbantag bock af lVIagasinslni ättningens ocb OätbaLauals skulcler, bvaraf åtskilligt borrie kunna till Lanken erläggas; Ocb sluteligen af en Lebamot inom L. 0. att rlä genom senaste ligvib meci L^sslanb, nägon auriel i ben af Anslia Legeringen utbetalbte summa belöpt sig pä ^KIIm. IVlagasinsInrättningen, röntes clet som clenna auriel rätteligen borbe till Lanken inga i afräkning pä Inrättningens skulcl.
Dessa Bagrum synas nog tydligen vittna derom, att Bagstiftaren varit sorgfällig, det,omyndiga Barn, hvilka vid deras föräldrars frånfälle ännu icke njutit den uppfostran, att de till sitt underhåll sjelfva kunna bidraga, icke må, enär föräldrarne efter sig lemnat tillgångar, hvarmed uppfostrings-kostnaden kan bestridas, falla det Allmänna till last; hvarjemte det äfven synes vara med billigheten närmast öfverensstämmande, att då föräldrar vid deras frånfälle efterlemna! flera Barn, af hvilka ett eller några under föräldrarnas lifstid fått åtnjuta den uppfostran, sorn danat dem till nyttiga medborgare i Staten, hvarigenom des. sa, komne till en nera framskriden ålder, äro i tillfälle att i större eller mindre män sig sjelfva försörja, de yngre Barnen, som icke hunnit till godo njuta enahanda omvårdnad, blifva berättigade att för saknaden deraf erhålla lämplig ersättning af de tillgångar, hvilka i Boet finnas; och då, vid de tillfällen, att blott en af föräldrarna aflidifj den efterlefvande skäligen icke bör kunna Beti l I Maj. *3 5 tunna undandraga sig den naturliga skyldighet, att, i hvad möjligt Hr, vårda sina omyndiga Barns uppfostran, tyckes det ock deraf blifva en följd, att bernälte efterlefvande maka afven skall vara pligtig att med sin lott i Boet deltaga uti den kostnad, som till nämnde behof erfordras. Med antagande af dessa grundsatser, dem Utskottet ansett icke kunna tåla motsägelse, har likväl Utskottet funnit, att någon bestämd föreskrift, sorn vid alla tillfällen blifver tillämplig, icke möjligen kan meddelas, huru eller till hvad belopp förrberörde uppfostringshjelp skall*tilldelas, hvilket Utskottet trodde böra ankomma på de särskildta omständigheter, som nästan i hvarje Sterbhus skela inträffa, i afseende dels på de i Boet varande tillgångar, dels på Barnens stånd och värde, och den större eller mindre kostnad deras uppfostran medför, med mycket mera, sorn dervid kan förekomma. Det är af sådan anledning som
Skrifmaterialier och expenser för Sjöförsvarsdepartementets Kansli-expedition 130: 12. 4. — a 6:te lmfvudtiteln. Fria konsternas akademi, kursvinst, — ‘ 65: 22. 4. Fattigvården i allmänhet 9,078: 18. 9. Summa summarum 51,890: 12. 4. 91,712: 4. — Liqyiderna med Rikets Ständers Riksgälds-kontor öfver öfverskott och besparingar hafva således utfallit på följande sätt: År K«l«. Anordning å öfverskottena. af stats-verkets inkomster23,857:23.4. 17,974:13.6. Summa 1,983,525: 27. - 2,084,201: /. — 16 — Af 1849 års Revisorer fastades Rikets Ständers uppmärksamhet å angelägenheten deraf, att, bland andra förslagsanslag, de till reseoch traktamentspenningar å vissa uppgifna hufvudtitlar samt till utflyttningshjelp efter laga skiften icke på långt när varit tillräckliga för de afsedda behofven och att desamma derföre måtte bestämmas till en summa, sorn, grundad på medeltalet af 5 föregå nde års kostnader, så nära sorn möjligt, närmade sig det verkliga årsbehofvet. Ehuru berörde framställ ning icke till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranledt, kunna nu församlade Revisorer icke underlåta att densamma förnya, i afseende så väl å 2:dra, 4:de, 5:te och 6:te hufvudtitlarnes anslag till reseoch traktamentspenningar samt anslaget på sistnämnde hufvudtitel till utflyttningshjelp efter laga skiften, som ock å det på fjerde hufvudtiteln uppförde anslag till inqvarteringskostnader i landsorterna.
Om dct nu dork, allt detta vaktat, more rätkwist, att enligt Utskottets sista tjlstprkande taxera Caracterer, mätte denna sats böra gälla snarare, eller ätminstone lika, enrot den rike som fattige. Eller hwaiföre stall Daniteen wara hos den förra mera förlätclig än hos den senare? En sä pätagclig obillighet spncs dock ligga i det af Högloft. Ur,kottets Beslut tillkomna stadgande uti BewillNings - Projeccct, att denna Caractcrs afgift stall endast drabba de Personer, svm efter Minimi - Tabellen komma att i alla fall bet lck me - 880 Den 25 September. mera än de efter sine wilkor rätteligen borde Utgörs och sälcdes redan emot de rike äro öfwer proportion härdt träffade, men ej desse senare, hwars behällna in, komst inedgifwer Taxering ester Tabellen N:o i, och som är billig för alla i den mohn hwar och en har större eller mindre nvcnäc. §:0. Utom denna vrätkwisa i Principen att taxera Caractcrer, möter i werkställighetcn för Lexe, ringSmän ock den snorighet, att fä uplpst hwilka Ca, raclerer utgöra en eller siere grader uibswer deE» betr en stattstxldig Person bekläder, äfwcnsom det for, drar vingäng och widlpftighet med företeende af berris, att säkert inhäfta, hwad Tjei-st och Embete nägcn afstcdad förut innehaft ; men ändä mer bekxmneersumt lärer blstwa,^att wid jcmförande med de afgiftcr för beklädande Embeten äro stadgade, enär desse finnas fördelade i trvä eller flere Classen, kunna bestämma efter hwilkcndera af desse Classers Bcwillning Caractc» renS statt stall rättas.
Jag vill visserligen icke bestrida, att stränga con - 7s Den i April e. m. trollér i flera fall äro nödvändiga, för att få tullförfattningarna med större kraft och likstämmighet tillämpade; men jag bestrider, att, på samma gång man stiftar sådana orimliga tullförfattningar, som icke kunna i hela sin stränghet tillämpas, man derjemte skall skärpa controllerna emot de af författningarnes egna beskaffenhet framkallade lagöfverträdelser. I den stund R. St. medgifva att förbuden emot införseln af varor, hvilka luxen eller vanan icke kan eller vill undvara, få upphöra och tullafgifterna varda nedsatta till någorlunda lämpligt och billigt belopp; i samma stund skall äfven jag med min röst biträda en utsträckning af visitationsrätten. Att samtidigt med det nu hyllade och antagna tullsystemet skärpa controllerna och öka visitationsrätten; att underkasta den enskilde medborgaren obehaget af att vida mer än förut blifva störd inom sitt hus och i sina mest enskildta förhållanden, under det han mäste betala öfverdrifna t nl la fg i fler för en del mer eller mindre nödvändiga varor samt sakna eller på olagliga vägar förskaffa sig andra dylika, anser jag verkligen orimligt. — Att nu ingå i några speciella anmärkntr vid detaljerna vidare än Hr Kallings reservation innehåller, torde icke vara be hofi igt. Jag får således endast såsom mina anmärkningar åberopa denna reservation. Jag vill dock nämna, att såsom correctiv mot missbruk af visitationsrätten äro böter stadgade, hvilka likväl synas kunna undgås, om något olofligt gods vid visi ta tionen påträffas. Jag skulle derföre önska, att man, i stället för detta i 38 §:n begagnade uttryck , derstädes införde orden ”beslag underkastadt gods;’’ så alt icke tuIItjenstemannen må vara fri från allt ansvar, om han vid en husvisitation finner t. ex. en sidenduk eller ett västtyg af några r:drs värde. Man har här åberopat Englands och Amerikas tullagstiftningar. Hvad England beträffar, är olämpligheten af dess äldre lagstiftning i detta afseende tillräckligt känd, för att varna emot dess antagande i andra länder.
; id .för &amp; ndarndlet företagen pröfning * * * j funnit sökanden ega i) full färdighet att val läsa svenskt och latinskt tryck, afvensom förmaga att nöjaktigt redogöra för det lästa, och att nagorlunda felfritt uppskrifva ett dikteradt stycke; 2) färdighet i de fyra raknesiitten i hela tal och öfning i enkel hufvudriikning; samt 3) en las * lig handstil; börande detta intyg, om det af folkskolelarare utfärdats, vara fSrsedt ined attest af skolrAclets ordförande eller vice ordförande angc5ende betygsutgifvarens behörighet; dock kan i stiillet för s %dant intyg galla betyg on1 sam ma kunskaper, u tfardadt fran f01 kskoleliiraresen-iinarium eller annan känd läroanstalt för kvinnor, der sökanden ätnjutit undervisning; d) af tvenne i orten bosatte v3lkande man derom, att sökanden eger erforderliga medel så vii1 för sitt zcppehillle under lärotiden soni till inköp af nödiga instrumenter efter lärotidens slut. t) Sökande, som Önskar atnjuta fri undervisning vid läroanstalten i ' #) Fördelaktigt Br om jämte det ofta knapphändiga prestbetyget bifogas trovärdiga personers intyg om, hur sökanden förut sig försörjt. * *) Stadig helsa och frihet från kroppslyten skall intygas. Befinnes sedan helean klen eller förefins lyte, shom t. ex. kartnaglar, snedhet o. d. s&amp; Iiir eleven hemsändas sig till kiinbar ekonomisk förlust. * +s) Kunskapspröfningen måste vara för andandiet företagen, Ofta sändas skolbetyg öfver kunskaperna vid afslutandet af, skolan (kasske 10 år för~~t!) Sådana betyg kunna ej godkännas. - f) Intyg, att sökanden har erforderliga medel för sin kurs, rn8ste finnas. Lund, bör, i stallet för det i moin.
Najtt i detta ämne fattat 8itt lX3lli»a beslut; 2:o i jemtland, intilldess, efter slutade afvittrinZar, landet underrätt n^ ordinarie rotering; 3:0 i XXfesterllottens oell Norrbottenslän, intilldess V^esterbvttens Ile^ementes ordinarie rotering blifvit re»Ierad; oell /j:o i lrovinsen Herjeådalen. Ntt, ^3 det lilibet matte vinnas med harrila roterin^en, till llvarje rote körde aii8l58 liemmail af jemförlig Aodbet med dem» af II villia lie! rote i ordinarie roterinAen allmännast inom lrovinsen utgjordes; dervid doolc af8eellcle borde fästas ^5 <let sersliilda bidrag ak' 8tate», 8om s>3 ett eller annat ställe blifvit ordinarie roterinZeu till understöd beviljadt; 8amt Ntt sorgfälligt tillses 5liulle, att alla oroterade liemman oell lagenbeter, 80m extra rotering äläggas borde, blelvo i rote satta, oell ingen derifr3n undantagen, s3 framt ielie någon lagenliet sliulle s>3 nägot ställe öfverlllifva, som ej fullt utgjorde en rote oel» ulan svärigbet ej bunde med andra sammansättas, i llvillien bändelse borde föreslås, liuru en sadan lä - .6
Jag tog min paraply och jag vandrade omkring på de våta, plaskande gatorna, medan regnet silade ned öfver mig, våta vandrare skyndade förbi mig och sömniga lyktor stodo insvepta i ett töcken. Jag gick och gick och gick, tills jag var alldeles uttröttad, och glad att få komma hem. Ljusen lyste dunkelt. Det var en sådan tyngd och en sådan kyla öfver detta rum. Det var afskyvärdt. Men jag lät eldajag satte mig att göra upp debet och kredit; jag ville icke vara sentimental. Och så fick jag veta att han varit och sökt mig. – Medan jag plaskade omkring på de mörka gatorna för att få tiden att gå! Ironiska öde! D. 28 Sept. Axel skulle resa till Malmö i en vexelaffär. Han hade på qvällen sagt att han skulle resa med 8-båten, men när jag sedan såg efter i tidningen fann jag att ångbåtsturerna voro ändrade. Jag fruktade att han skulle nödgas bli borta två hela dagar. Ljusa utsigter för mig, som kommit in endast för att träffa honom! För att bli befriad från all ovisshet tog jag en droska, reste först ned till 10-båten i ett hagelväder som sqvalade och smattrade så att man kunde mista hörseln. Så – sedan jag icke kunnat finna honom bland passagerarne – reste jag till hans bostad och frågade hur dags han rest. Kl. 5 på morgonen. Det föll en sten från mitt bröst. Då kunde han nog komma åter på qvällen. Jag gick på teatern i sällskap med Hilma Hagelbäck och såg fru Eckhardt vända ut och in på ögonen som ”Den fremmede”.17 Så fick jag se honom nere på första parkett. I en mellanakt kom han fram och satte sig hos oss. Frågade om vi hade lust att gå på A Porta och dricka té efteråt. – ”Ja, har du lust?” sade jag och vände mig till Hilma. Jag trodde hon skulle säga det var för sent, men hon sade ingenting sådant. Jag ville emellertid icke gå, ty jag kom ihåg att mina ytterplagg icke voro eleganta och det kunde nog hända att någon af de danska författarne kunde vara der. Lundegård var just midt i hela klungan; och så vore det ett otrefligt intryck af tarflighet de skulle få af mitt första uppträdande.
Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 22 Höft. 1 Stats-Utskotteti Utlåtande M 115. samt att lånet får innehafvas räntefritt under 2:ne år, hvarefter årligen böra inbetalas 6 procent, deraf 4 procent utgöra ranta och 2 afgå på kapitalet med beräkning »efter vanlig banko-method.» Utom denna till Stats-Utskottet remitterade motion, har Stats-Utskottet, för att sitt utlåtande deröfver likaledes afgifva, emottagit nedannämnde 4 hos Bonde-Ståndet, rörande samma ämne, under innevarande riksdag väckta motioner, nemligen: 1:o Riksdags-fullmäktigen Peter Jönssons från Jönköpings län motion, innefattande det förslag, att en summa af minst 200,000 R:dr
Följderne af denna synbara osäkerhet hos Styrelsen voro för åskådlige för att behöfva vidlöftigare ådagaläggas; men det är ej mindre bedröfligt om ryktet är sant, att Deputalioner af Landtman vid detta tillfälle sökt återhålla Styrelsen ifrån alt, genom en allmännare öfversigt utaf det helas tillstånd, i tid och på en gång fatta de ändamålsenligaré beslut, hvarigenom det onda bordt vinna en tidigare och säkrare hjelp; och att sådane deputalioner, om de ägt rum, hafva mera förebråelse att göra sig °ör den nöd, som så rysligt blifvit tecknad, än Rikets Ständer för upphäfvande af en Magazinsinrättning, som förorsakat det allmänna så stora och så kanhava förluster, lärer äfven vara svårt att motsäga. Motionairen yttrar: att Landet vill under öfverflödet sälja utan vanvärde, lika Den 17 December f. m. 35 som det vid beliofvet önskar köpa utan prejeri. Denna önskan iir ulan tvifvel hvarje näringsidkares, men möjligheten alt genom konstgjorda utvägar vinna den, skulle måhända åter öppna striden om riktigheten af den lära, att allt gäller hvad det kan gälla; och denna lära är redan för mera än 3o ur tillhaka antagen såsom grundsats. Mätte man en gång åtminstone blifva ense om det enkla naturliga begrepp, att civilisationen undantränger alla isolerade förhållanden Staterne emellan, att handeln är den enda naturliga och rälta väg, hvarigenom behofven å en ort, genom öfverflödet från en annan, fyllas. Motionairen yttrar: all ingen god Svensk kan annat än behjerta ett så olyckligt förhållande, som att Rågen vid slutet af sistlidne Julii månad å Torgen i Örebro, Hofva, Mariestad, Lidköping och flere Städer, gällde 2 R:dr 3a sk. B:co, utan att väcka någon köpmans speculation. Det här angifna förhållande för Örebro ägde ej länge rum, och för 2 R:dr 3a sk. B:co såldes så litet Råg, alt det ej förtjenar nämnas.
Jag har ofta tänkt på de bästa och säkraste medlen, icke blott att värna dess kuster och skydda de landamären, inom hvilka friheten sedan urminnes bott och endast varit inskränkt af lagen, utan äfven för att delta land ej skall behöfva att uppgifva sin politiska betydelse, eller öfvergifva det kall, som bör vara hvarje nation heligt, att i behofvets stund kunna deltaga i striden för det goda och sanna; och det bästa medel för detta ändamål har jag ansett vara enhet och sammanslutning mellan de folk, sorn hafva samma språk, samma seder, samma kultur och samma intressen, emellan de folk, som genom splittring och strider så mäktigt bidragit till hvars och etts af dem närvide ringhet. Gå vi tillbaka, och se till, hvad den Svenska marinen haft för betydelse för Sverige, så skulle t. ex. aldrig Gustaf II Adolf vågat öfvergå till Tyskland och kämpa för religionen, såvida han ej bakom sig haft en flotta, till hvilken han, i händelse han blifvit undanträngd, kunnat draga sig tillbaka, och som tillförsäkrat honom tryggheten i eget land. Carl X skulle icke vågat öfvergå till Danmark, om icke Sverige egt en marin, som kunde återföra och undsätta hans på Danmarks öar kämpande här; han hade aldrig utan en marin kunnat på Seland eröfva Skåne, Den 3 Mars e. m. 107 Halland och Blekinge; Och när Carl Xf segrat vid Lund på Skånes slätter, vanns freden icke så mycket genom detta slag, som icke mera genom Frankrikes inflytande; och denne Konung förstod, att de enda medel att bibehålla ställningen i Norden och de af hans fader eröfrade landskapen var att ånyo skapa och uppsätta Sveriges totalt förstörda flotta, och det var till detta ändamål som folket fick skatta T'0 ja ofta ^ af sin behållna inkomst. För att gå tillbaka till den närmast oss liggande tiden, tror viii någon, att Danmark skulle nödgats uppgifva Holstein och Schlesvig, om Norden egt en marin, som kunnat undanjaga några Österrikiska fregatter och några Preussiska kanonbåtar. Nej, alla Preussens och hela Tysklands hamnar hade blifvit så länge blockerade, dess kommerciella intressen hade blifvit så länge förstörda, ända till dess det måst återlemna de med orätt och våld tagna provinserna.
St:r, rådfråga erfarenheten, rådfråga landets och folkets behof samt det allmänna tänkesättet under loppet af en längre tid, har Utsk. till grund för sitt Betänk, endast lagt en s. k. princip, bestående i afvägande af jemvigten emellan de båda Statsmakterna. Man skulle kunna fråga Utsk.: är denna jemnvigt, äro R. St:rs frioch rättigheter samt deras beslutande-makt, är denna abstrakta princip i och för sig sjelf, föremålet för vår lagstiftning, eller månne icke landets andliga förädling och materiella förkofran är det egentliga ändamålet derför? Skulle nu så'hända, alt hvad Utsk. behagat1 upställa under namn och värdighet af princip befunnes vara i’ strid med sjelfva hufvudändamålet för samhällets inrättning, för folkets trefnad och behof, då beklagar jag den lagstiftare, som bygger sina slutsatser på sådana grunder. I Utsk:s Betänk, omnämnas de olägenheter, som allmänt öfverklagas såsom en följd af allt för täta skiftningar i tull-lagstiftningen, hvilka förorsakat många medborgares undergång och åstadkommit lidanden, i synnerhet bland de lägre folkklasserne, hvarom hvarken Utsk:s eller det Högloft. Ståndets ledamöter i allmänhet torde hafva någon aning, ty vi se väl de stora resultaten utaf en eller annan stor spekulation, som ramlat öfver ända, men de tusentals olyckor i kojorne, som derutaf blifva en följd, gå sä lätt vår erfarenhet och kunskap förbi: och då Utsk. icke med ett enda ord kunnat vederlägga den klagan öfver dessa olägenheter, som ibland landets stora pluralitet gjort sig gällande, måste jag erkänna att det utgjort ett föremål för min största förvåning, att Utsk. kunnat af en abstrakt upkastad idé låta förmå sig att skjuta tillbaka ett erbjudande för R. St:r att bringa stadga, ordning och kraft i näringarne. Jag kan icke genomgå en enda af de perioder, hvaruti Utsk. upställt sitt Betänk., utan att deruti återfinna denna beständigt uprepade abstrakta princip, att R. St:r skulle afträda en af sina fri och rättigheter, under det att Regeringen finge behålla sina.