Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande sedermera Per Benjaminsson och Tobias Linds motioner, angående ersättning för skjuts-uppbudning, har Utskottet ansett olämpligt att föreslå 20 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO. en särskild algilt härför, ulan tagit ersättningen för detta besvär i beräkning vid skjutslegans förhöjning; och hemställer Utskottet alltså, att denna fråga måtte få anses hafva förfallit. Slutligen får Utskottet vördsamligen tillkännagifva, att de här ofvan anförda punkter af Herrar Arnells och Hammars motioner, hvilka alse alt befria de till gästgifvare-skjuts anslagna hemman från snällposternas förskaffande m. m., komma att behandlas i sammanhang med andra förslag, som åsyfta reglering af postskjutsen. Stockholm den 21 Augusti 1857. Reservationer: Af Friherre Åkerhjelm, Joh. Carl: ”Ehuru antagandet af Utskottets förslag till förändring i de genom Kongl. Cirkuläret den 2 Augusti 1844 meddelade föreskrifter i afseende på skjuts-entreprenader skulle medföra den fördel, att skjuts-legan och de skjuts-skyldiges bidrag komme i ett mera afpassadt förhållande till hvarandra, synas likväl de betänkligheter, som emot förslaget förete sig, vara öfvervägande.
KARLSSON. (blygsamt) Nej för all del! Det är generalens sak ...! GENERALEN. Men det är herr Karlssons stockskog och lodjur. Nå, må gå då! Herr Karlsson har sett lospår uppe i sina skogar och bjudit mig på jakt. Ska vi nu inte alla göra ett stort jaktparti dit upp? KRONOFOGDEN. (artigt) Ja, det vore roligt ... men ... LÄNSMANNEN. När skulle det ske? GENERALEN. Fast i morgon dag. KRONOFOGDEN. Jag har tyvärr sockenstämma i morgon ... LÄNSMANNEN. Jag har en utmätning ... GENERALEN. Så gör vi det en annan dag, då! POSSESSIONATEN. (som kommit igen) Seså, krångla inte nu! Ni har nog tid allihop. (till generalen) De sjåpar sig bara. GENERALEN. (klappar honom skrattande på axeln) Det är rätt, vi ska hålla ett vi två! POSSESSIONATEN. (tömmer sitt glas) I det här fallet, ja –! GENERALEN. (leende) Jaså, inte i andra? POSSESSIONATEN. Hm, – jag tror inte vi komma öfverens just ...! GENERALEN. Det kan väl hända, det kan väl hända. KRONOFOGDEN. (till Possessionaten) Prata inte dumheter där! Vi ska allvarsamt tänka på saken. POSSESSIONATEN. Kors, hvad de nu gör sig vigtiga – kantänka! GENERALEN. (stiger upp och ler) Ja, får jag tro på herr possessionaten här, har ni ju ingenting emot förslaget, mina herrar –? KARLSSON. (öfverlägset öfvertalande) Nog har ni ju tid nu under hälgen. Pastorn själf har ingen predikan att hålla på flera dagar ... GENERALEN. Är det afgjordt då att vi i morgon bitti klockan nio äter frukost här på Sätra? Härifrån ha vi närmast till skogen. KRONOFOGDEN. Man afslår inte en inbjudning af general Brinck. GENERALEN.
En sakkunnig talare har jemväl yttrat, att vid de tillfällen, då IC. M:s tillförordnade Regering handlagt ärendena, hafva de haft sin jemna gång. De hafva ganska skyndsamt blifvit expedierade och öfverliggande mål hafva med slut blifvit afhjelpte. Det ölen allmänt känd, t. o. m. ganska allmänt känd sak, att under tillvaron af Interimsregeringen blefvo målen alldeles icke efter lil 11. 41 642 Den 28 Februari f. m. liggande, hvilket man dock haft skäl förmoda af en så sammansatt auktoritet för deras handläggning. Således måste någon annan grund än målens beskaffenhet och mängd förefinnas derför, att StatsRådel är så öfveihopadt af göromål eller rättare sagdt derför, att målen der icke så skyndsamt kunna afgöras sorn allmänheten fordrar och önskar. Man har äfven sagt, att åtskilliga förslag blifvit framställda, hvilka icke äro lämpliga att vidröra, emedan de icke kunna blifva föremål för afgörande; men hvad som är ett faktum, mine Hrr! ett alldeles oemotsägligt faktum är, att Högsta Domstolen är öfver höfvan öfverhopad af göromål. För min del önskar jag en förstärkning af Högsta Domstolen och denna förstärkning synes mig fullkomligt kunna fylla hvad som med den föreslagna Regerings-rätten åsyftas. Det går icke ur mannaminne, när vi voterade bort den s. k. Allmänna Arendernas Beredning, som likväl var för ärendenas handläggning och beredning en ganska nyttig institution; men hvarföre gjorde vi det? Jo! derföre, att ett ganska ringa antal mål öfverlemnades till dess handläggning, derföre att dessa platser bortgåfvos nära nog som sinecurer. Man har sagt, att det vore svårt att på Högsta Domstolen öfverflytta besvärsmålen på den grund, att man kan vara en förträfflig jurist, utan att vara en förträfflig administratör; men det är K. 51. och Dess Regering som skola tillsätta Regerings-rätten. Jag kan icke förmoda, att någon tillförlitligare slagruta att vinna förträfflliga förvaltare inom Regerings-rätten skall finnas, än för utseende af ledamöter i Högsta Domstolen.
Grosshandlarn lemnade rummet, men hans fru stod ännu qvar framför trymån, och gjorde ännu ett samvetsgrant öfverslag öfver fårorna i sitt ståtliga ansigte. Mumlade något om: »Gudskelof, att hon ser bra ut åtminstone. Hon kommer nog att kunna representera, när hon fått litet pariserstil öfver sig ...» Men inne i förmaket hade Alm och Hedvig redan kommit i tal. Hedvig blef riktigt skrämd först, när hennes morbror, som eljes högst sällan egnade henne någon uppmärksamhet, kom fram till henne, tog hennes hand och bad henne om ett litet samtal mellan fyra ögon. »Han vill bryta mellan mig och Kurt,» tänkte hon ovilkorligt. Blodet for upp i hennes kinder, hon stirrade ängsligt på den brokiga rutan af mattan, der hon höll sin högra fot, och i orolig förväntan lyssnade hon till Alms ord, der hon satt och vaggade litet långt fram på stolen. »Kära barn,» började Alm, »som din morbror och närmaste slägting här uppe får jag väl vara litet förmyndare för dig, eller hvad säger du?» »Jo visst, men det gör mig ondt, att det skall behöfvas, ty det visar väl, att det är något morbror är förtretad på mig för.» »Förtretad! Hvarför just det? Ah hvarför ska’ du förställa dig, Hedvig Jag talar rent ut, jag. Inte sant, Kurt och du är förlofvade?» »Jo, så är det.» »Nå ... och trodde ni då verkligen, att jag var en så svår buse, efter som ni gått och smusslat så länge med saken utan att säga något Kära du, jag finner det helt naturligt, att det gått som det gått ... Har ingenting alls emot det, och inte tante heller!» »Snälla morbror, hvad du är god!» »Tycker du det ... Hör då på, hvad jag ska säga ... Ty på det beror i min tanke hela er lycka ... Och du tror väl, att jag vill er lycka, och att både du och Kurt är mig kära, fast jag inte hör till den sortens folk, som gå ikring och tala om dylikt?» »Det tror jag så visst, och nu mer än någonsin.» »Nåå ... hör då Kurt är mycket ung – och tyvärr också mycket grön.
Hr Akrell, Carl; och befans vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedd: N:o 360. Frih. Trolle, Nils. Upplästes ett från Hederv. BondeSt. ankommet prot.utdr. af d. 30 sisll. Nov., innehållande inbjudning till de öfriga RiksStm att i BondeSt:s beslut sig förena, dels om antagande af 11 § i Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms betänk. N:o 1, ang:de grunderne och villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, dels ang:de upphörande af bränvinsbrännings-redskapens försegling, och dels beträffande bränvinsbrännings-rättighetcn efter den tariff å jordvärdet Ståndet fastställt. Hr von Hartmansdorff, Au g., anhöll alt denna inbjud ning måtte få hvila på bordet. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: I fall denna inbjudning skall hvila på bordet, så har jag icke något anspråk att mitt yttrande för närvar, skall till någon verkan föranleda; men jag får äran nämna, att denna inbjudning, daterad någon dag i förra veckan, redan är af 2 Stånd afgjord och afslageri, hvarföre jag vördsamt hemställer, alt den äfven måtte af R. o. Ad. afslås. Hr von Hartmansdorff: Efter den upplysning, som nu blifvit meddelad, afstår jag från yrkande på inbjudningens bordläggande. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., enär de frågor, hvarpå BondeSt:s inbjudning hade afseende, redan 48 Den 4 December f. m. blifvit genom 3 Stånds sammanstämmande beslut afgjorde, ansåge denna inbjudning icke kunna antagas. Ropades ja. Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk:s d. 23 och 27 sistl. Nov. på bordet lagda betänk.
Brefvet den 6 April 1789 blifvit förord nåd t, alt jemväl sistnämnde Bataillon borde såsom Infanteri nyttjas; att Kongl. Mijit, genom Når digt Bref af den 9 Maj samma år, förklarat, alt Dess Hussar-Regemente borde tillökas med 25 man på hvarje Compagni, hvartill 200 stycken hästar med sadelmunderingar och pistoler kunde tagas ifrån Bohus Läns Dragon-Regemente, emot det ruslhållarne tillförsäkrades, att Regementet, vid möjligen framdeles nödig rernontering, skulle blifva forsed t med lika goda hästar samt munderingsoch bevärings-persedlar; samt att Södra Bataillonens rusthållare hafva utom för 3:ne numer, genom contract med Kongl. Majit och Kronan, 688 TZxpedilions-Utskoltets FÖrtlag till und. Skrifvelse, W.-o 3i8.' dea 4 April 1791, åtagit sig alt under 50 års lid erlägga lnist-vacance-afgift, med 5 tunnor spanmål per numer, mot rättighet att få uppbära de för Cavalleri-indelningen anslagna hemmansräntor, hvarjemte utredt blifvit, så väl att sammanräknade årliga beloppet af nämnde indelningsräntor utgör 7,668 R:dr 24 sk. 9 rst. B;co, som att vacance-afgiftcn per medium, efter de sista 8 åren heräknadt, uppgått till omkring 13,700 R:dr för året, hvadan denna senare öfverskjuta inkomsten af indelningsräntorna årligen med omkring 6000 R:dr B:co.
Det enda fullimge tilläto sig, då liqvidationsanbud inkommo för vexelskulden till Banken, var det, att emottaga och godkänna säkra handlingar, som innefattade full valuta för hvad skulderna utgjorde i såväl kapital som i ränta. Detta förtärande kan väl icke rimligen kallas att upgöra ackord. Den eftergift, fullm:ge någon gång tilläto sig att göra, bestod endast uti recambio-kostnader, hvilka voro af den egenskapen att de förorsakade ett plus, men alldeles icke ett minus i bankens inkomster. För öfrigt, hvad beträffar det klander, hvilket Hr Akerman tillåtit sig att uttala öfver det sätt, hvarpå fordna Bankofullm:ge gått till väga i afseende på bedrifvandet af vexeltransaktioner med utländska köpmanshus, så ligger uti detta förfarande blott ett ytterligare bevis på den alvoghet och bitterhet mot förra fullnCge, som ännu röjer sig hos åtskilliga ledamöter af detta hus. M. Hrr! jag hade likväl trott, det så pass högsinnade tänkesätt skulle råda inom detta Stånd, att man ej tillät sig ånyo upväcka redan alslutade stridsfrågor, hvilka icke efterlemnat serdeles angenäma minnen, just för det sätt hvarpå de anfallande gått tillväga; och det länder ej Hr Akerman till serdeles heder att nu hafva åter uptändt en strid, hvilken man med allt skäl borde för länge sedan hafva ansett vara förbi. Jag vill icke heller inlåta mig i något annat svaromål rörande Den 19 September f. m. 2 2? densamma, än att blott anmärka, att den aldeles icke hörer till det ämne, som nu utgör föremål för E. o. Adms öfverläggning.
tränga M e n tade just för saken hållet det tränger oss här i blir trött aktsamhet och förhållandenas medlen dylika ofta fall för y t a att går det o m intet o c h g o d vilja af att söka ej åsyfpå lumpor blir o c h behjärtad, offervillighet, I däremot en rik byggnad knackade sätta sig ren m e d sitt E n tarfligt klädd X. och ytan. v i d västra kusten v a r infann kvinna skulle lofvade ett sedel sig en bittra Något glömt sin pirat, gick i ej grof svepning, kusken vända o m. u p p till D å steg grälande hennes h o n in häpnadsväckande vindsskådespelet, af hurusom » liket », ä n n u i full s v e p n i n g, slogs m e d » änkan » om e n butelj H o n fick verkligen hennes arbete i mindre kritiklöst klienternas gick tunga plus ett tjänst — hennes till något egen båtnad. gon slags i n ä s t a n:r.) det hans förtjusning återfann vaktmästaren » Nej, modernt baden slottet &lt;§kg&gt; med sig. sedan att unga upplifva gamla förstår och n u är bitterhet i när är en roligt du få din vilja laren såg ö m t p å » Så hvad tyst och Se, alldeles växt löfhvalf. i gamla är, Bertil, lindarne J a g undrar, h u r många » Sådana utöfva sien, » sade trädens » Det den skygga är sitt liksom störa byggt tyckes föras bo kring i de upprepa de af vindeD, sekelgamla vemodsfulla v a r en gång. » D e t hjälper att säga oss, att egentligen s a m m a för sätt den ännu, ytlige det j u öfverallt betraktaren i släkfötter, » Det icke, är p å den värld, s o m förefaller så besväret.
H. Olsen följande egendomliga uppmuntran till sina poetiska sysselsättningar: “ Det glæder mig på den ene side, at de anvender deres tid paa vigtigere gjenstande end poesien, men det synes ogsaa passende nu og da, skjöndt sjelden, at poetisere for ei at komme udaf övelse. “ Som vi redan antydt, innehåller det arbete, hvilket gif-vit anledning till denna uppsats, en nästan oöfverskådlig rad af bidrag till kännedomen om H. G. Andersens besyn-nerliga personlighet. Hufvudintrycket af den nya belysningen är emellertid kanske detta, att. då verlden betraktar Andersen som en Lykke-Peer, så är detta långt ifrån sanningen. Det gick för honom, så väl på ålderdomen som i ungdomen, knappast en dag, då han icke hade någon plåga; * fans det icke någon verklig, så skapade hans fantasi en sådan. Och äfven under de tider, då all jordisk ära syntes strömma öfver honom, kunde hans oroliga ande icke finna hvila i en oblandad glädje; hans melankoliska lynne frammanade ett mörkt minne vid sidan af det ljusa, liksom för att håna detta. På detta sätt kunde han pina sig sjelf, och det underligaste är att han visste mycket väl huru härmed förhöll sig, men likväl kunde han icke upphöra dermed. Men var han ingen Lykke-Peer i lifvet, så var han det ännu mindre i döden; han gick icke hädan, som denne, i ett segerrus, men hans sista dagar gåfvo honom i stället lugn att med fattning gå döden till mötes. Från Ryssland. Nihilisternas edsförbund. (Öfversättning åt Dagens Krönika från ryskt manuskript) En i utlandet bosatt svensk har af en polsk revolutionär erhållit följande nihilistiska stadgar och har åt oss öfversatt dem från ' originalspråket. Detta i hög grad märkliga dokument talar i eldskrift, tydligare än de längsta afhandlingar skulle kunna utveckla saken, om de upplösningselement som jäsa inom den ryska samhällskroppen. I. Revolutionären i förhållande till sig sjelf. Hvarje medlem af vårt samfund är en dömd.
Tullen bör då åtminstone blifva så hög, som skillnaden emellan iao och 160, det vill säga 25 procent. Grefve Cronhjelm'. Jag kan omöjligen fö-: reställa mig, att vi skulle få ett så vacklanda myntvärde, att priset på koppar, som nu är 120 R:dr, skulle till nästa Riksdag stiga till 160 R:dr. För öfrigt vet jag ej, hvarföre kopparn skall hafva mindre tull än andra fabriksvaror; jag tillstyrker derföre 5 procent. Herr Ctderfchjöld: Jag finner förbudet ä utförseln icke böra äga rum äfven derföre, att det förutsätter en fruktan hos Riksens Ständer att en myntförsämring skulle uppkomma till den grad, att kopparslantar med fördel kunde utföras. Och då Kongl. Maj:t i alla fall i sin magt äger det correctivet, att förbjuda utförseln, om nämnde olyckshändelse skulle inträffa; så tror jag att Riksens Ständer kunna med trygghet följa den princip, att ej lägga tull på mynt. Jag tror att Konungens rätt att förbjuda inträder, när kopparslantarne kunna med fördel utföras, och då är det orimligt att lägga äfven den lilla procenten på utförseln af mynt. Friherre JVrcmgel: Jemte det att jag för enar mig med Herr Hjerta, anser jag ganska vådligt, att för så låg tull fä utskeppa koppar jRidd. 0. Ad, Prof, VII, Bai i 754 Den So Augusti /. m. slantar. Här har blifvit sagdt att man ej htr någon fordel att företrädesvis utskeppa slantar 4 stället för koppar, men det är möjligt att man derigenom kunde få tillfälle att köpa våra varor för godt pris. Man säger att det vöre en fördel att sälja kopparslantarna, men jag tror det vara bättre att hafva dem i landet. Jag tillstyrker således att tullen måtte blifva minst 35 procent. Friherre Cederström : Den rå kopparn är föreslagen till 20 procent, gröfre manufacturtill 3 proi cent och tråd till 2 procent.
Mot årets slut inreddes ytterligaré en dvlik vagn såsom reserv. Postbefordringen intill den 6 December inbringade 745 R:dr 7 öre, och uppgick från och med den 6 till och med den 31 December till 889 R.dr 20 öre. Samma dag som den nya postbefordringen tog sin början, ställdes trafiken i förbindelse med den nyinrättade paketbefordringen emellan Stockholm—Örebro—-Töreboda och Götheborg—Helsingborg. Från och med April månad öppnades den för trafiktjensten uppsatta telegraf äfven för allmänhetens räkning, dock endast vid sådana trafikstationer, der Elektriska telegraf-verket icke redan hade telegrafstation anordnad, samt mot vilkor att den för jernvägen behöfliga telearafering icke derigenom fick hindras. Afgiften för allmänhetens telegrafering bestämdes efter följande tariff: Porton fgift i Riksdaler Riksmynt. Afstånd i svenska mil. cr rf rf rf •s P* P cr rf pr o Till och med 25 mil 1. Från 25 till och med 50 mil ■ 2. £rån 50 » » » 100 » .> 3. Under den tid af året telegraferingen begagnades, afgingo 815 telegrammer, hvarför inkomsten uppgick till 996 R:dr Runt. I den under förra året för fångtransport inredda vagn blefvo under året emellan Götheborg och Alingsås, 288 personer, fångar och bevakning, transporterade. Den 23 April öppnades en( ny anhaltstation vid Frändtorp, \ mil från Götheborg. Yid denna station, som endast är beräknad för passagerare och för hvilken ingen annan anläggning varit nödig än en plattform utmed banan, finnes icke någon särskild trafiktjensteman anställd, utan biljetterna säljas, enligt öfverenskommelse, genom i grannskapet boende enskilda personer, hvilka i Götheborg uppköpa ett större antal på en gång. Uppehåll för passagerares afheintande eller aflemnande vid denna station gjordes dock endast fyra gånger i veckan, nemligen onsdagar och lördagar vid forsta morgontågets nedgång till, och sista eftermiddagstågets afgång från Götheborg.
Det vore välgörande om de gamla måttens begagnande blefve förbudet, då de nya skola pnRigas, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken lillkännagaf, att Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas, Herr von Qvanten: Herr Tham har i Siå måtto förenat sig med Herr af Forsell, Den 3o J u I i i f. na. att Herr Tham äfven anser tnnnan böra räk-* lias till 48 kannor. Jag för min del tror det vara bäst, att bibehålla det nu bruk-t liga 32-talet. Om man skall antaga 48 kant nor på tunnan för att närma sig till Riks-, daler-talet med 48 sk., i afseende på rym-, den, så borde mati äfven förändra kannan från 32 till 48 jungfrur, samt i afseende på skålpundsvigten till 48 då etablerades åtminstone samma princip ; men hvartill skulle väl ett sådant onödigt bråk tjena. Jag önskar således, att Herr Tham ville frångå denna åsigt, emedan mängden tyc-. kes önska bibehållandet af det gamla räknet sättet, och finnér sig dermed väl belåten utan att önska någon förändring. I afseende på Herr Bråkenhjelms anmärkning, att måtten äro olika å olika orter, får jag upp^ lysa, att detta kommer äfven mycket deraf, att justerarne icke justera lika. Jag har er-, farit, att både tunna och halfankare äro olika i Götheborg, Uddevalla, Carlstad och "Wenersborg; hvilket mäste' bero på hufvud-* målkärlets användande. Författningen här-, utinnan måtte vare bristfällig, och jag får således fästa Utskottens uppmärksamhet der-, på, till vinnande af allmän likhet, Friherre brangel:
Af skäl, som i underd. skrifvelse den 4 sisth Mars blifvit anförda, hafva Rikets Ständer icke ansett sig höra bifalla E. K. M:s nådiga proposition om denna inkomsttitels upphörande och ersättande medelst ökad bevillning; men, vid det emotsedda förhållande, att antalet af gerningsmän småningom minskas, har ifrågavarande statsinkomst, sorn vid sednaste stntsregleringen upptogs till 1,700 r:dr, nu ej blifvit beräknad högre än till .. 1,500: 13:o Bötesmedel. I enlighet med hvad E. K. M. i nåder föreslagit, hafva Rikets Ständer beslutat, att denna inkomst, sorn vid nästlidne riksdag beräknades till 40,000 r:drmå, med hänseende till så väl inkomstens obestämda beskaffenhet, som den minskning, hvilken under de sednare åren deruti inträffat, upptagas till allenast 35,000: l4:o Kavalleri-regementenas hästvakans-spanmål. Då uti denna statsinkomst, utgående på grund af emellan kronan och rusthållarne upprättade kontrakter, någon rubbning ej är att emotse under den tid, nu vidtagna statsreglering kommer att omfatta, har berörde inkomsttitel, li - Transport 4,041,320: Expeditions-Utskottets Förslag lill tind. Skrifvelse, N.-o 2^2. Transport 4,041,320: kasom hittills beräknad till 22,250 tunnor, a 6 r:dr tunnan, blifvit oförändrad utförd till 133,500: 15:o Ständiga rotevakans-ajgifter^ hvilka utgöras för 385 numer af Skånska Infanteri-regementena med 2,310 tunnor spanmål, hafva, i öfverensstämmelse med hvad E. K. M. i nåder föreslagit och vid sednaste statsregleringen blifvit beräknadt, upptagits, efter ett värde af G r:dr tunnan, till • 13,8G0: 16:o Tillfälliga rotevakansoch mötes af gifter.
Vid Svanå Bruk i Harakers socken är under de sednare åren ett nytt dyrbart Tegelbruk anlagdt, hvars Production lärer framdeles komma att sprida sig till omkringliggande orter sedan Egendomens eget byggnadsbehof blifvit fylldt. 2:0 En Kard-Fabrik vid Jäders Bruk som i förra Berättelsen beskrefs. 3:o En Tobaks-Fabrik i Vesterås med nio arbetare och en tillverkning, uppgifven för sistlidet år lill 5,114 R;dr Banco. 4:o En Klädes-Fabrik vid Nystrand nära Sala, hvilka är å nyo upptagen* Der har på en väfstol sistlidet år 604 alnar Kläde blifvit tillver - — i4 — kade och 3io alnar Vadmal färgade. Arbelarnas antal 8 och tillverkningens värde sistlidet är i.ooo R:dr Banco. 5:o En II.igel-Fabrik vid Sala Grufva, med ett årligt till verkningsbelopf) af omkring 12 Skeppd. Förbättring af denna Fabrik har blifvit påbörjad genom hagelgjutningens verkställande uti ett af Sala Grufvas Schak ter. 6:0 En Fabrik för Bomulls-Strumpors tillverkning i Köping, hvarom 1 Berättelsen om denna Stad vidare förekommer. 7:0 Tre Stampeller Valk-verk; det ena i Strömsholms fögderi; det 2*dra vid Arboga och det 3:dje vid Sala; hvilka inrättningars tillverkningsväide inbegripes under de varors förädling som der förberedas genom valkning eller stampning. 8:0 Ett Jaglbyggeri-Hvarf i Westerås med 5 arbetare och ett årligt tillverkningsvärde af 7,697 R:dr 12 sk. Banco. 9:0 En Spegel-Fabrik i Westerås med en arbetare och 426 R.'dr 32 sk Banco tillverkningsvärde. Hvad Färgerierne, Schafullmakerierne och Urmakerierne i Städerne beträffar, kunna de anses i likhet med andra Handlverkerier i Städerne; och äro för öfrigt icke några serskildta Fabriker anmärkningsvärde.