Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Svenska förposternes indragning till hufvud-korpsen anfalla denna sednare, hvaraf ovillkorligen följden blifvit den Svenska fördelningens nederlag och förskansningarnes intagande tillika med det deruti befintliga artilleriet, hade ej den utmärkt skicklige, alltid väl beräknande Brigad-chefen Sandels, samt de under hans befäl stående truppers allmänt kända tapperhet och mannamod afslagit det med stor öfverlägsen styrka gjorda anfallet, hvarigenom fienden tvangs lill återgång öfver samma bro. Händelsen från 1809, vid Hörnefors bruk, och bron derstädes är temligen väl känd; det var de Ryska broarbetarnes skicklighet, att genast och under pågående strid reparera den af Svenskarne rifna 44 Den 23 April e. m. bron, som vållade att Svenska arméen nästan steg för steg förföljdes och kostade oss förlusten af mycket manskap och många officerare, bland desse den utmärkt tappre Öfverste-löjlnant Duncker vid Savolax Jägare, som der föll ett offer. Under kriget i Norrige 1814 kunde ej den s. k. Kölilbergs bro öfver Glommen, som af Norrmännen blifvit rifven, och hvarest de fattat posto, i saknad af tillräckligt och dugligt bro-arbelare-manskap så hastigt iståndsättas, som önskligt varit, ulan måste en fördelning af Svenska arméen passera nämnde flod nedom bron på pråmar och dymedelst fördrifva fienden, hvarefter först bron kunde försättas i skick att blifva praktikabel för den öfriga arméen. Man får ej, för att gynna ett visst vapen, åsidosätta hvad öfrige vapen behöfva, emedan alla tillsammans utgöra länkar i det liela; och aldraminst får man, för tillfälligtvis inträffade händelser, göra slutsatser, lill grund för sitt afstyrkande af medel till fyllande af allmänt kända behof. Afviker man från denna regel, kunna resultater inträffa, som högst menligt inverka på inre och yttre förhållanden och ojemförligt mer än upoffringen af några tusen r:dr för ett så vigtigt ändamåls upnående, som inrättningen af en Ingeniör-trupp i Svenska arméen.
Till de offentliga förrättningar vid högre skola, hvarmed läseåret vid vårterminens utgång skall afslutas, inbjude rektor ungdomens föräldrar och målsmän samt den allmänna uppfostringens gynnare och vänner genom ett tryckt på svenska författadt program, hvilket bör innehålla: berättelse om undervisningens fortgång under det förflutna läseåret samt om begagnade läroböcker och stadgade lärokurser, uppgift om de lärare, som under årets lopp vid läroverket tjenstgjort, om iärjungarnes antal, om samlingars och inrättningars tillstånd och dervid timade förändringar, samt hvad mera, som till upplysning om läroverket lända kan; börande programmet tillika, der så ske kan, åtföljas af en afhandling, helst af pedagogiskt eller didaktiskt innehåll, författad af någon bland lärarne vid stiftets läroverk, med fritt val af det språk, författaren finner för afhandlingen lämpligast. §. 22. Rektor afgifve årligen berättelse om läroverkets angelägenheter, enligt de föreskrifter och på de tider, som af centralstyrelsen bestämmes. Dessa berättelser, ställde till central-styrelsen, afgifves lill eforalstyrelsen, hvilken desamma, med bifogad öfversigt och eget utlåtande, till centralstyrelsen ofördröjligen öfversände. Stockhom den g November 1847. F. O. Silfverstolpe. 75 Bil. Underdånigt Memorial! Revisionen öfver Rikets elementarläroverk yttrar sig, i sin sist afgifna underdåniga berättelse af den i3 December i843, på följande sätt: ”Inrättandet af lämpliga anstalter för lärares theoretiska bildning är att ”betrakta såsom en af de mest maktpåliggande åtgärder till läroverkets ’’ förbättring. Lärarekallet är till sin natur på en gång så svårt och ”så ansvarsfullt; fordrar, för att med någon framgång kunna skötas, ett så ”allvarligt studium och en så tidig inöfning, att det, om någon gren af offentlig befattning, synes påkalla en egen dertill förberedande kurs. Att ”bos oss icke tillfyllest blifvit sörjdt för en så vigtig angelägenhet, torde ”icke kunna bestridas.
Se Tjenstemän. 36 Reutersvärd, Patrik Oscar, Motion Nio 65, angående förbud för landthandlare att sälja bränvin eller andra spirituösa drycker. Sammans. Beviiln.—, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 4 samt Mern. N:is 11 och 13. K. St. underdån. SkrilV. N:o 170. Motion N:o 117, angående låne-understöd för anläggning af en jernbana mellan Köping och Uttersberg. Stats-Utsk. Utlåt. Nio 88 samt Mern. St. underdån. Skrifv. Revisions-sekreterare, angående bestämmande till lika belopp, 4,000 Rdr Rmt, af alla de utaf Kongl. Maj:t föreslagna arfvoden för. Motion N:o 10. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 39. K. St. underdån. Skrilv. Riddareholms-kyrkan, angående anslag till dess iståndsättande invändigt. Motion N:o 170. Stats-Utsk. Utlåt. Riksakt, angående underdånig anhållan hos Kongl. Majit om utarbetande af ett fullständigt förslag till ny. Motion Nio 64. Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. Riks arkivet, om anslag för uppförande af en byggnad till inrymmande af Kongl. Bibliotheket och. Motion Nio 31. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Riksdag, angående bestämmande af dag för nästa lagtima. Motion N:o 269. Exped.-Utsk. Utlåt. RiksdagS-arkivet, angående ytterligare anslag till dess komplettering och förökande. Motion Nio 227. Stats-Utsk. Utlåt. Riksdags-kostliader, angående deras bestridande direkte af Riksgälds-kontoret. Motion N:o 11. Stats-Utsk. Utlåt. Nio 5. R. St. underdån. Skrifv. Nio 1. angående ersättning för Landtmarskalkens och Talmännens. Motion N:o 12. Stats-Utsk. Utlåt.
Jag förmodar, att det handt andra på samma sätt och alt de lyckligare ledamöter, som hafva större inkomster, än som de blifvit debiterade för, lära få finna alt Kammarrätten nog äfven hittar vägen till dem. Jag får nu hemställa till R. o. Ad., huru länge vi skola hålla på med detta betänk. En gång hafva vi gatt igenom hela betänk, med Utsk:s alla tillstyrkanden, sedermera äfven gått igenom de förändringar och tillägg, som i hvarje särskild § skulle inflyta. Skola vi nu, för hvar oell en af de 153 §:ne få en särskild discussion, så hemställer jag när vi en gång skola hinna till hevilla.förordms slut. Frih. Ridderstolpe: Jag tänkte verkligen icke så personligt som Hr Rosenblad nu trott frågan vara, om huruvida jag önskade att få bibehålla lika lön som jag har elter icke. Hvad åter beträffar Hr Rosenblads yttrande, ang:de hevi lin.förordn., som man aldrig blir af med, så tror jag, att det förhåller sig så dermed, som med den, hvilken byggde åt sig en graf, och blef ledsen deröfver att den icke nog fort blef färdig. Han sade: ”Jag tror, att jag slipper aldrig det bär bålet.”' Hr Rosenblad skall få se, att lian slipper icke den här bevilln.förordn. på tre år. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. an såge Frih. Ridderstolpes nu gjorda förslag böra bifallas. Ropades nej. Frih. Ridderstolpe: Uti 3 mom. nödgas jag äfven föreslå eli tillägg, hvarigenom mom. skulle få följande lydelse: ”Den som på flera ställen eller olika orter åtnjuter löneinkomster, skall för deras sammanlagda belopp till den taxeringscomitéen, inom hvilken han är mantalsskrifven, uppgift aflemna och på ett ställe taxeras.” Gr. Cronhjelm:
Disconten, hvarigenom en million förut lätteligen disponibla medel blifvit förvandlade så att de nära nog först vid bankens utredning skola kunna komma att användas för andra ändamål. Att ersätta denna million, som sålunda gått förlorad för bankens hufvudfunction, nemi. alt upprätthålla bancosedelns oförändrade silfvervärde, det har varit min mening med bildandet af den reservfond, hvarom betänk, talar; jag hoppas den kraftigt skulle bidraga att alltid behålla metalliska cassan i behörigt förhållande till sedelstocken. Dessutom vill jag äfven anmäl ka den omständighet, att Hr Nordenanckar ansett innevar. års bancovinst böra tagas i betraktande, emedan den skulle komma att öka bankens capitalbehällning. Men som denna bancovinst icke förrän nästa år kommer att visa sitt inflytan - Den 21 November f. m. de, så är del klart, att om jag nästa år redan stall utbetala ett lika belopp i sedlar , så ökar jag bankens skuld med jemnt så stor summa, som denna bankens capitalbehållning, och följaktligen blir bankens capitalbehållning icke större nästa år än i år, emedan, såsom jag sagt, bancovinsten för i år icke förrän nästa år kommer att öka bankens vinst, och det med ett utbetalningen jemnt motsvarande belopp. Dessa anmärknrr bar jag velat göra, för att rättfärdiga de särskilda åsigter, som i BancoUtskrs betänk, blifvit yttrade, och hvilka jag i det hela gillat, ehuru jag visserligen fann att det varit bättre, om man låtit den million, som BancoUtsk. tillstyrkt, såsom reservfond inflyta med ^:del årligen; men för att icke det må blifva alltför många olika åsigter, så tilU styrker jag helt och hållet bifall till Utsk-.s förslag. Hr Printzensköld, Carl: Såsom mig vill synas, har discussionen öfver förevar, ämne tagit en riktning, som icke öfverensstämmer hvarken med formen eller saken i dess närvar, skick, enär flere ledamöter inlåtit sig äfven i yttranden och förslag huru den behållning skall användas, sorn. komme att af R.
Elfsborgs län hemställt, att Rikets Ständer ville besluta och hos Kongl. Maj:t anhålla, att, med upphäfvande af hvad hittills i ämnet varit föreskrifvet, stadgas måtte, det roteringsskyldigheten emellan de särskilda till en och samma rote indelade hemman skall sålunda fördelas, att hvarje hemman deri deltager efter dess åsätta taxeringsvärde, och utrotarne i samma mån bidraga till soldattorp med åtföljande mulbete, rätt till gärdseloch vedfångst m. m,; såsom skäl hvarför andragits, att ifrågavarande onus olika hardt tryckte de roterade hemmanen, åtminstone inom Elfsborgs län, i anseende till den förändring, som med hemmanen egt rum, i det somlige, ifrån att, vid den tid roteringsbesväret hemmanen emellan fördelades, hafva varit liggande ouppodlade och till och med »öde för fäfot», såsom det i indelningsrullan hette, samt till följd deraf fått sig åsatt ringa eller nästan ingen grundränta, numera uppnått ett vida högre värde, än de öfriga, och förthy kunde lättare än dessa bära roteringsbesväret; hvadan nuvarande taxeringsvärde, efter motionärens åsigt, rätteligen borde tjena till grund för fördelningen af ifrågavarande börda. Utskottet, som tagit denna framställning i öfvervägande, anser sig böra erinra, att vid de flera tillfällen, då förslag om jemkning i rustoch roteringsskyldigheten varit hos Rikets Ständer väckta, desamma blifvit afstyrkta på den grund, att, om än dessa onera flerestädes tryckte rustoch rotehållare ojemriare, än vid den tid indelningsverket inrättades, hvilket härledde sig mestadels deraf, att jordegendomars värde och godhet i förhållande till hvarandra undergått oupphörliga förändringar, det likväl hvarken vore rättvist eller billigt, att den, som genom kostsamma odlingar förbättrat sitt hemman, skulle af sådan anledning få vidkännas ett ökadt onus; samt att i allt fall en jemkning icke kunde så verkställas, att icke innan kort nya ojemnheter i roteringsskyldigheten skulle uppkomma.
Den, som instämmer med Utskottet deri, att stäfver, laggoch bottenaf till och med 42 verktums längd å de förra och högst 27 verktums längd å de senare: af bok, furu eller gran böra beläggas medi sk. 6 r:st. utförsel-tull, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, antages tullfrihet vid utförsel af ifrågavarande artikel. 299:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att införseltullen å stäfver, laggoch botten-, af ”öfver” 42 verktums längd ä de förra och ”öfver’ 27 verktums längd å de senare: af ek, bör utgöra 2 R:dr 24 sk. per 120 stycken, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer införsel-tullen å denna artikel att utsättas till 3 R:dr 16 sk. för 120 stycken. 300:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att införsel-tullen å stäfver, laggoch botten-, af ”öfver” 42 verktums längd å de förra och ”öfver” 27 verktums längd å de senare: af bok, furu eller gran, bör blifva 1 R:dr 12 sk. per 120 stycken, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, utsattes införsel-tullen å denna artikel till 1 R:dr 32 sk. för 120 stycken. 4o Forts. af B c v illnings-Utskottets Memorial j IV: o $i. k) Ved,: Al-, Bjork-, Bokoch Ek-, Gran-, Tall-, andra slag.
Med dessa ord har man på en gång bestämt hvad i författningen om sockenstämma och sockennämnd är stadgadt, och något vidare synes icke vara af nöden. Hr von Hartmansdorff: Hr von Hohenhausens anmärkn. vore riktig, i den händelse R. o. Ad. kunde taga för gifvet att Konungen skulle godkänna både författningen om sockenstämmor och sockennämnd samt författningen om fattigvården i Riket. Men det kunde ju hända, att antagandet af den ena eller andra mötte svårigheter. Jag tror derföre säkrast vara, att R. o. Ad. upptager livad Utsk:n föreslagit, så att den ena af ofvannämnda författningar må kunna antagas oberoende af den andra. Jag tillstyrker således, alt Ståndet icke måtte antaga den af Hr von Hohenhausen föreslagna förkortning, utan bibehålla och godkänna hvad Utsk:n föreslagit. Likväl får jag, i likhet med hvad R. o. Ad. beslutat i fråga om sockennämnd, hemställa att här på 6:te raden af sidan 13, der det heter — ”i rotar eller district och från hvarje af dem utses en ledamot” — måtte i stället införas ’’och af de röstägande inom hvarje af dem utses en ledamot;’’ i händelse dessa ord äro desamma, som infördes i författningen om sockennämnder, hvarom Hr Ridd.SecreUn torde lemna upplysning. Det kunde äfven vara nödigt, sedan R. o. Ad. beslutat att flera församlingar, ehuru af olika pastorat, må äga att sig om en gemensam fattigvård förena, att något stadgande infördes i slutet af 3 §:n, hvaruti omförmäles huru fattigvårdsstyrelsen skall vara inrättad. Frih. Raab, Adam Christian: I afseende på Hr von Hartmansdorffs sednast gjorda hemställan, huruvida ej något särskildt stadgande bör uppgöras rör:de organisationen af en gemensam styrelse för en fattig vårdsförening af flera socknar, tager jag mig friheten föreslå ett nytt mom. af följande lydelse: ”Då flere socknar af särskildta pastorat på landet förena sig om gemensam fattigvård, skall fattigvårdsstyrelsen, genom valda ombud från alla deri deltagande socknar, upprättas efter samma grunder, som för fattigvårdsstyrelse inom pastorat stadgade äro.
Det är sannt, såsom Utsk:t anfört, att ett lika beskaffadt stadgande finnes i åtskilliga främmande lagar, såsom t. ex. flera af de Tyska; men denna omständighet bevisar icke tillika att den är värd efterföljd och att öfvergången från nuv:de lags stränga straff till verklig strafflöshet kan vara riktig eller ändamålsenlig; anhållande jag för min del om afslag å denna §. Gr. Sparre: Den fråga, som nu är under afgörande, är sannerligen af icke ringa vigt. Det har al den siste talaren blifvit anmärkt, att de uti duellsplakatet stadgade stränga straff utrotat duellerna i Sverige. Detta torde likväl tarfva bevis. Det är nemi. ett temligen kändt förh:de, att för föga mer än 40 Ar tillbaka, då duellsplakatet redan varat i 149 år, förekommo dueller tidt och ofta; och äfven behöfves bevis derför att stränga straff någonsin mäktat förekomma brott. Men nu är det egentligen icke fråga om sjelfva enviget eller dess orimlighet, hvarom meningarne icke kunna vara delade, och af hvilken orsak Utsk:t icke tvekat att i öfverensstämmelse med K. M:s Propos. bestämma, såsom mig synes, ganska stränga straff i detta hänseende, utan här är fråga om en helt annan sak, nemi. utmaningen. Om det redan strider mot den princip, som ligger till grund för denna lag att bestraffa försöket till brott, så borde väl utmaningen, som i sjelfva verket icke är något annat än den lörsta tillstymmelsen till ett brott, De n 24 Mars e. m. 349 sorn i tekniskt språk kallas ett påbörjadt försök, vara straff-fri. Om detta försök i duellsplakatet bestraffas, så bör man taga i betraktande, att detta stadgande sammanhänger med ett annat ganska strängt straff för blott en förolämpning.
St. Fröt. 1844, 4 Sami. 1 Afd. 33 Haft. 1 2 Stats Utskottets Utlåtande, N:o 126. och billighet fordrade, att, om icke ökade löner kunde af statsmedlen desse svagt lönade tjenstemän beviljas, Rikets Ständer åtminstone måtte medgifva, det 3 procents uppbörds-provision af de summor, hvilka utgå lill Folkskole-Lärare-Seminarierne, finge Consistorii-Notarierne till godo beräknas, på sätt nu tillgår med Lazaretts-medel. Utan att bestrida, det Consistorii-Notariernes fönings-förmoner på ett och annat ställe kunna vara ringa, och att ökadt besvär tillskyndats bemälde tjenstemän af de i motionen uppgifne anledningar, anser Utskottet likväl någon pröfning af frågan om förbättring i deras villkor för närvarande icke böra företagas, helst anstalterne i afseende på folkundervisningen och hvad dermed eger sammanhang, ännu ej fullständigt kommit till stånd, och sig visat, i hvad moa Consistorii-Notariernes göromål deraf ökats; hvadan och då det, i Utskottets tanka, icke heller är lämpligt, att provision beräknas å sådane medel, sorn äro anslagne till aflöning åt Lärare vid FolkSkole-Seminarier m. fl., Utskottet tillstyrker, att motionen ej må lill någon åtgärd föranleda. Stockholm den t g December 1844• Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Dec. kl. 7. e. ra. Utlåtande, i anledning af väckt motion om godtgörelse till tjänstemännen vid Kongl. Bibliothehet för en till Canzli-posten Flink utgifven sportel-ersättning. ('U. Å.) Sedan, i anseende dertill, att vid 1835 års löne-reglering för Kongl. Maj:ts Canzli, en årlig sportel-ersättning af6i R:dr 22 sk. blifvit tillerkänd Canzli-posten vid Kongl.
Storleken af denna bryggeri-anläggning afser en obestämd tillverkning, hvilken, i mån af afsättning, kan betydligen ökas, emedan så väl lagerkällare som bryggeri äro derpå beräknade. Derjemte är Herr Wallis betänkt att för den mindre bemedlade brygga ett godt och helsosamt dricka, som skall kunna till lågt pris försäljas. Fiske utgör för befolkningen å den mängd fisklägen, som finnas utmed Länets kuster, en väsentlig näringsgren. Vid fisklägen i den så kallade Kullatrakten idkas under hösten ett lönande sillfiske, hvarförutan under hela årets lopp fångas torsk, hvitling, koljor, llundror och hornfisk, som, i den mån de öfverstiga husbehofvet, försäljas och alltid finna köpare. — Af insjöfiske förtjenar hufvudsakligast att nämnas det, som bedrifves i Ringsjön. Till fredande af fiskynglet derstädes hafva strandägarne år 4 833 beslutit vissa inskränkningar uti fiskesättet, hvilken öfverenskommelse Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande fastställt till efterlefnad under fem år. Invånarne å de stora fisklägena i Kullatrakten, såsom Arildsoch Möllelejen, Lerhamn, Nyhamn, Höganäs, Lerberget, Wiken, Domsten och Råå idka, utom fiske, äfven sjöfart, hvilken är i jemnt tilltagande. Såsom bevis på den vidsträckta sjöfart kustboerne i dessa trakter utöfva, torde få anföras att de äga 4 49 fartyg och 197 båtar om tillsammans 2,244 0,/inn:dels läster samt omkring 4 30 fiskarebåtar, som ej äro till lästetal upptagne. Vid Höganäs finnes en förpassnings-tullkammare. Såsom ett väsentligt bidrag till upplysning om produktionen af landtmannavaror inom Länet, får jag, jemte hänvisning till bilagde, från Tulldistrikt-Chefs - 20 Erabetet mig meddelade, tabell öfver skeppningen af dylika artiklar från och till en livar af hamnarne, bär nedan intaga följande sammandrag deraf för bela Länet. Hafre
Då ärendet den 3 Juli 1840 förekom inför Kongl. Majrt i Statsrådet, antog och gillade Kongl. Maj:t ett förslag till författning, väsendtligen förändradt emot kommitterades, hvaröfver Flogsta Domstolen blifvit hörd, och Kongl. Majlis proposition till Rikets Ständer hlef i enlighet dermed afgifven. Uti rubriken qvarstår: ”upphäfvande af 10 § i 5 Kap. Ulsökningsbalken;” den 3 § innehåller: ”gäldenär, hvars egendom blifvit till borgenär i konkurs afträdd, må ej bysättas för gäld, som han före konkursens början gjort, utom i det fall, som i 49 § af Konkurslagen den 12 Mars 54 R. St. Just. Ombudsm. Är gäldenär vid början af konkurs i bysättningshäkte, varde, sedan han bouppteckningen besvurit, derutur lösgifven;” 4 § är i enlighet med 6 §i kommitterades förslag; och 6 § innehåller jemväl: ”att bysatt gäldenär förblifve i häkte intilldess han rätt för sig gjort, der han ej i ofvan stadgade ordning, eller efter borgenärens medgifvande, varder lösgifven.’-’ Kongl. Maj:ts proposition till Rikets Ständer innehåller,att”bysättning ej kan betraktas annorlunda, än såsom ett tvångsmedel att förmå gäldenär att, så vidt möjligt är, utan uppehåll, göra rätt för sig, och detta skäl för bysättningens användande upphör, så snart gäldenärs egendom blifvit till konkurs afträdd, och bouppteckningens riktighet är af honom med ed fästad, emedan då måste, intilldess motsatsen visas eller göres sannolik, antagas såsom verkligt, alt gäldenär ej äger flere tillgångar.
Till bevis derS ksn jig citera flera värda Ledamötersynnerligen Herr Förste HofStalimästaren m. n. Friherre Rålamb, sorn, i egenskap af Ledamot i StrömsholmsComitéen, känner den erkänsla hvarmed berörde Kongl. Comité åt rå väl Kronofogdar som Länsmän utverkat vedermäle!! af Kongl. Nåd, samt hederstecken, för visad skicklighet och desinteressement i befattningar för Strömsholms Stuteri. Det finnes 2:ne medel att erhålla rättskaffens Tjenstemän, nemligen att förse dem med bergelig lön, och att skafta dem aktning i tjensten, då de densamma uppfylla5 sådant är, hvad Kronofogdar beträffar, förhållandet i Westmanland, sådan är verkan deraf. Herr Ekorn. Jag' utber mig "till mitt förra anförande få tillägga, att hvad Kronofogdarne i de Norra Länen angår, de äro väl lönte; och Landsfiscalernas tjenstebefatt* ningar sätta dem i tillfälle, att icke sakna nödig utkomst, då de dessutom äga en laglig rättighet att betjena enskilta personer Ridd. och Ad. Prof. N.O 89. QO. Den 2 2 Maj. Den 22 Maj. 7°7 i Rättegångar vid Domstolarna. Också torde icke på alla ställen och i alla Län Länsmännen kunna klaga öfver svaga löneförmo. ner, ty de äro pä en del ställen försedde med goda Boställen. Äfven i Lappmarkerna njuta Länsmännen på förra Ecclesiastiqueverkets fond 40 R.'dr Banco i årlig lön, sorn någorlunda svarar emot det tjensten åtföljan» de besvär* Friherre Cederström, Jacob. Jag anhåller endast att, 1 anledning af åtskilliga Ledamöters yrkande på återreiniss af Utskottets Betänkande, få fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på 56 §. Regeringsformen , hvilken lyder som följer: ”Allmänna frågor, som uti Riksens Ständers ”Plena väckas, må ej till ett omedelbarligt ”afgörande der upptagas, utan skola öfver. ”lemnäs till behörigt Utskott, som äge, att ”dem utreda, och deröfver sig yttra.
Län ingifvit Memorial, deruti anmärkas åtskilige felaktigheter, sorn skola blifvit begångne vid den Undersökning, Kongl. Maj:t, i anledning af Biksens Ständers, vid 1815 års Riksdag underdånigaanhållan, förordnat skola anställas till utrönande huru Adelforss Guldverk drifves och Egendomen förvaltas; i anseende hvartill Riksdagsmännen Sandstén föreslagit, det en ny undersökning öfver så väl Grufvudriften, sorn allt öfrigt hvad Adelforss rörer, måtte förrättas af en eller flere kunnige män från Kongl. Bergs-Collegium, hvilka, med biträde af behörig Geschworner, borde formera en ordentlig Bergs-Domstol, dervid den klagande Allmänheten kunde vidare uppgifva samt med vittnen och andre skäl fulltyga dess lidande, och hvarvid den hufvudsakliga omständighet borde till pröfning förekomma, huruvida Arrendet för Adelforss, kvilket i Guld skall erläggas, enligt 3ulje punkten af det meri Arrendatorn af Verket, Öfver - Directeurn Kilström afslutade Arrende-Contrakt verkligen blifvit vid Adelforss tillverkadt, och Arrendatoren sålunda kan anses hafva sine förbindelser i denne del uppfyllt. Härvid får Stats-Utskottet vördsamligen anmäla, att, i anseende till den vid flere Riksdagar förde klagan öfver Guldverksdriftens förfall vid Adelforss, anhöllo hos Kongl. Majit Riksens Ständer, genom underdånig skrifvelse den 2 Juli 1815, att Kongl. Maj:t i Nåder läcktes låta anbefalla en Laglig och skyndsam undersökning på stället, huru Verket drifves och egendomen skötes, samt huru Arrendatorn uppfyllt de åtagne och i Arrende-Contraktet före - Ståts-Utskottets Bettinlanderil 48^ skrifne vilkor och förbindelser; äfvensom att den klagande Allmogen, i den nion det kunde röra dess rätt, måtte tillåtas, att dervid hafva sine Ombud .närvarande.