Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridd.secret. har redan tillräckligen upplyst, hvad jag ämnade omnämna och hvad jag ganska väl påminner mig. Jag tror i anledn. deraf, alt arne särskilda proposrr här böra blifva framställdar den ena i afseende på Frih. Boyes förslag i fråga om löneförhöjning, och den andra i afseende på Gr. Posses i fråga örn sportlerna. Jag önskade detta så mycket hellre, sorn flera värda ledamöter redan yttrat, att de ej ville instämma i det ena, men väl i det andra förslaget. Ex. Hr Gr. o. Landt m. yttrade, att det väl endast vore den af Frih. Boye i sista plenum begärda inbjudning, sorn vore till R. o. Adis afgörande framställd, men ansåg, att sedan Frih. Boye medgifvit dess utvidgande på sätt Hr Danckwardt yrkat, intet hinder vore för framställning af propos. äfven i denna vidsträcktare inbjudning. Gr. Frölich, Dav.I Jag får äran förklara, alt jag helt och hållet instämmer i det yttrande om sakens behandling, som Gr. Cronhjelm sist afgifvit, och jag ser ingen möjlighet att erhålla R. o. Adis enhalliga beslut i frågan eller åtminstone undvika votering, om icke det behandlingssätt antages, att propos. göres först på Frih. Boyes hvilande och nu åter upptagna förslag, sådant det å föredragningslistan finnes upptaget, och derefter på Hr Danckwardts inbjudntsförslag, som är vida vidsträcktare och icke kan af dem, som ej hafva samma tanke om både Frih. Boyes och Gr. Posses förslag, besvaras med hvarken ja eller eller nej. Hr von Hartmansdorff: Jag påminner mig, att icke länge sedan, då fråga var om BancöUtsk:s realisations - 36o Den x3 Augusti f. m. betänk., Hr Gr. o. Landtm, hade den godheten att, uppå Gr. Frölichs begäran, dela en propus., hvaraf följden blef 2:ne voteringar i stället för en. Möjligen kunde det nu gå på samma sätt, i fall vi delade den af Hr Danckwardt föreslagna propostn.
Men på klangåret skall han komma till honom igen, som honom sålt hade, att han blifver hans arfvegods i landena. All skattning skall ske efter helgedomens sikel; men en sikel gör tjugu gera. Det förstfödda ibland boskapen, det Herranom eljest tillhörer, skall ingen helga, vare sig oxe eller får; ty det är Herrans. Är något orent på boskapen, så skall man lösa det efter sitt värde, och derutöfver gifva den femte delen. Vill han icke lösa det, så må det säljas efter sitt värde. Man skall intet spillgifvet sälja eller lösa, det någor Herranom tillspillogifver, af allt det hans ägodelar är, vare sig menniska, boskap, eller arfåker; ty allt spillgifvet är det aldrahelgasta Herranom. Man skall icke lösa någon spillgifven mennisko; utan hon skall döden dö. All tionde i landet, både af landsens säd, och af frukten af trän, höra Herranom till, och skola vara helig Herranom. Vill någor lösa sin tiond, han skall gifva femtedelen utöfver. Och all tiond af fä och får, och allt det under ris går, det är en helig tiond Herranom, Man skall icke fråga, om det är godt eller ondt; man skall icke heller vexlat. Om någor vexlar det, så skall både vara heligt, och icke löst varda. Desse äro de bud, som Herren böd Mose till Israels barn på Sinai berg. Och Herren talade med Mose, i Sinai öken, uti vittnesbördsens tabernakel, på första dagen, i den andra månadenom, i de andra årena, sedan de voro gångne utur Egypti land, och sade: Tager en summo af hela Israels barnas menighet, efter deras slägter, och deras fäders hus och namn, allt det som mankön är, ifrå hufvud till hufvud; Ifrå tjugu år och derutöfver, allt det som doger till att draga i här i Israel. Och I skolen tälja dem efter deras härar, du och Aaron; Och skolen taga till eder af hvarjo slägtene en höfvitsman öfver hans faders hus.
Ånyo föredrogos och biföllos BancoUtskrs den I dennes på bordet lagda betänkm, utlåttn och memorialer: N:o 120, i anledn. af väckt fråga om förändring i nu gällande föreskrifter ang:de expeditionssättet för jernbelåningen vid lånecontoret i Götheborg; N:o 121, öfver en af Baron E. von Vegesach ingifven ansökning om eftergift af erlagd straffränta för skuld till discontverket; N:o 122, öfver gjord framställning, att den bancofullmäktig, som har inspectionen öfver Tumba pappersbruk, må, under sitt vistande derstädes, erhålla fritt vivre och logis; N:o 123, med hemställan om upphäfvande af föreskriften ang:de indragning vid inträffande ledighet af vaktmästaretjensten vid Tumba pappersbruk; N:o 124, i anledn. af väckt fråga om ett årligt anslag till en sparbanksinrättning för bruksarbetarne vid Tumba; N:o 12Ö, i anledn. af väckt fråga om bildandet af en fast skola å Tumba pappersbruk. På begäran af Frih. Cederström, Anders, och Ilr Carlheim Gyllensköld, Henr. Adolph Oscar, blef - i68 D c ii 5 December. vo ånvo lagda på bordet LagUtsk:s den i dennes första gången bordlagda utlåtln: JN:o 15y, öfver gjorda anmärknlr vid Utsk:s betänk. N:o ii3, i anledn. af så väl K. i\l:s nåd. propos. med förslag till förändrade stadganden rör:de bysättning, som ock särskildt i della ämne väckta motioner; N:o i58, i anledn. af återremiss utaf Utskts betiink. N:o i 17, öfver väckt motion ang:de villkorliga utmätnings-resolutioner. Föredrogs ånyo LagUtskrs den 1 dennes på bordet lagda betänk.
Skulle icke den dagliga erfarenheten bekräfta, att hennes makt öfver honom var en * andlig naturmakt som öfvervunne alla smärre naturhinder? Och skulle icke Alf genom åberopandet af denna makt kunna häfva hennes sista betänkligheter? Hon vill uppfostra honom genom sitt misstroende: hade det icke varit bättre att uppfostra honom genom ett. stort förtroende! Om styckets alla glansställen är här icke sagdt ett ord. Men hellre hafva vi velat upptaga hufvudfrågan från några synpunkter, som framstält sig för oss, då intresset i detta stycke i alla fall samlar sig kring denna, än att genom några estetiska fingervisningar utpeka, hvad hvar och en kan se sjelf och ser bättre med egna ögon än andras.Tidslyten och drömsyner. Ocks&amp; en byårskrönika. Af Alfred Hedenstierna. Den gamle riddaren var dödstrött och stödde sig tungt på slagsvärdet, å hvars dunkelblåa egg ännu sjödo och skälfde några droppar hjerteblöd ur bröst, hvilkas käraste illusioner den bistre gubben härjat. Han stod deruppe vid nordpolen, dit ännu ingen annan kunnat tränga, han kände gamla Tellus gno i väg under sina fötter, han lyfte sin rostade hjelm och strök isgråa lockar ur fårad panna med darrande hand, han kastade ännu en blick ut öfver det herradöme hän skulle lemna: öfver Paradisets land, der förtrycket nu firar sina blodsfester, öfver Caesars land, der lyckans och frihetens morgongryning beglänser ett ramladt Gapitolium, en på sina grundvalar skälfvände quirinal, öfver Jesu Kristi land, der röfvare leka kurra gömma vid foten af hvad som en gång var Salomos tempel, öfver Luthers land, som vrider sig under militäris-mens jernhäl, öfver Voltaires land, hvars folk tror allt ifrån att ha trott på intet, öfver Newtons land, som följer tyngdlagar orubbligare än Newtons mot sitt eget fall, öfver Wasas land, som står och kråmar sig deruppe under Garlavagnen, och skryter med sina minnen, som det illa vårdar, med sin sjelfständighet, för hvilken det intet vill offra, med sin fattigdom, som det så lätt kunde komma ifrån.
Tryckfrihets-Förordningen, rörande skyldighet för utgifvare af Dagblad eller Periodiska skrifter att ställa borgen för böter, kostnad och skada, att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, men Borgareoch Bonde-Stånden samma tillagg förkastat, så får Konstitutions-Utskottet den mellan dessa Riks-Ståndens olika beslut befintliga oförenliga skiljaktigheten till samtliga Riks-Ståndens behandlande vördsamt anmäla, hemställande Utskottet derjemte vördsamt till Borgareoch Bonde-Stånden, att de ville sig med de tvänne andra RiksStånden förena uti antagande af Utskottets ifrågavarande förslag. Stockholm den 23 Oktober 1857. i Konstitutions-Utskottets Memorial JW 51. Ank. till Exp.-Utsk. d. 31 Okt. 1857, kl. 2 «. ra. Memorial till Rikets Ständer, med Voterings-pr opositioner rörande det af Konsiilulions-Utskollel uti Memorialet JVs 32 framställda förslag lill ändring uti 15 § Riksdags-Ordningen, angående Hemmansegares representationsrätt. Sedan vid föredragning i Riks-Stånden af det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet 32 framställda förslag till ändring uti 15 § Riksdags-Ordningen, angående hemmansegares representationsrätt, förslaget blifvit af Ridd ers kape t och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden antaget alt hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, men af Bonde-Ståndet förkastadt, ocff samtlige Riks-Stånden derefter-, enligt Utskottet tillhandakomne protokolls-utdrag för den
Men Ephraim gapar efter väder, och löper efter östanväder, och gör hvar dag mer afguderi och skada; de göra förbund med Assur, och föra balsam uti Egypten; Derföre skall Herren beskärma Juda, och hemsöka Jacob efter hans vägar, och löna honom efter hans förtjenst. Ja, ([säga de]) han hafver undertryckt sin broder i moderlifvena, och af allo magt kämpat med Gudi. Han kämpade med Ängelen, och vann; ty han gret, och bad honom; der hafver han ju funnit honom i BethEl, och der hafver han talat med oss. Men Herren är Gud Zebaoth; Herre är hans Namn. Så omvänd dig nu till din Gud; gör barmhertighet och rätt, och hoppas allstädes uppå din Gud. Men köpmannen hafver en falsk våg i sine hand, och bedrager gerna. Ty Ephraim säger: Jag är rik, jag hafver nog; man skall intet ondt finna i allt mitt arbete, det synd är. Men jag, Herren, är din Gud, allt ifrå Egypti land, och den dig låter ännu i hyddom bo, såsom man i årstider plägar; Och talar till Propheterna; och jag är den som så många prophetier gifver, och förkunnar genom Propheterna, ho jag är. Uti Gilead är alltsamman afguderi, och i Gilgal offra de oxar fåfängeliga, och hafva så mång altare, som skylarna på åkren stå. Jacob miste fly uti Syrie land, och Israel måste tjena för ena hustru; för ena hustru måste han vakta. Men derefter förde Herren Israel utur Egypten, genom en Prophet, och lät bevara honom genom en Prophet. Men nu förtörnar honom Ephraim genom sina afgudar; derföre skall deras blod komma öfver dem, och deras herre skall vedergälla dem deras försmädelse. Då Ephraim lärda afguderi med magt, vardt han i Israel upphöjd; sedan syndade de genom Baal, och vordo deröfver dräpne.
S. D. Vid å nyo skedd Föredragning af Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 5yy, röran-A de General Assistance Contoiret, fann Pre_ Pirat, Utdr, d. 7 Nov, 18*3, sle-Ståndet, som redan den 37 sisth Sep i bifallit Utskottets först afgifne Betänkande, N:o 477, ingen annan åtgärd härvid vara af nöden, än att lägga förstberörde Utlåtande till Handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets Utlåtande,N:ö 578, angående StatsBegleringen i allmänhet, samt med Förslag till Riks-Stat för 1824 och följande åren intill nästa Riksdag, blef detsamma af Prest e-Ståndet bifallet med förbehållen öppen granskningsrätt af ziffran, då sjelfva RiksStaten tili Ståndet hinner ankomma. S. D. Efter förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utikottens Förslag, N:o 307, till jemnkning lili Riks-Ståndens fattade Beslut; i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående en föreslagen och utarbetad ny Författning om Mått, Mål och Yigt, fann Preste - Fröt. Utiir, d. y Nev, 1823. Ståndet för godt, att i afseende på tidens bestämmande för verkställigheten af denna Författning förblifva vid sitt redan v!dl*gna beslut, samt gilla den föreslagna ‘Voteringspropositionen, beträffande åter den underdåniga anhållan, att Tabellerna med åtföljande underrättelser skulle bifogas 1824 års Almanack, pröfvade Presle-Ståndet skäligt. alt frånträda sitt redan fattade Beslut, såsom nu mera verkställbar!. S. D, Föredrogs å nyo ett ifrån TTederv. Bonde-Ståndet ankommet Protocoils-Utdrag för den 29 nasti. Octob. enligt hvilket det Hederv.
Utsk. har hufvudsakligen varit ledt af en i BondeSt. utaf Riksd-fullm. Joh. Bengtsson väckt motion, hvari denne påstått, att ifrågavar. afgift skall för den fattige vara högst känbar, samt derföre yrkat densammas npphäfvande. Mantalspenningarna äro dock en ganska gammal afgift. Den påbjöds d io Jan. 1606 och utgick under namn af h jonelagspenningar från hvarje person i matlaget. Den Viar sedermera oafbrutet fortfarit, men utgjordes en tid såsom qvarntull, hvilken då erlades för hvarje tunna säd, man lat förmala. Detta sistnämnda sätt blef dock snart befunnet olämpligt, hvarföre Ständerna åter beslöto, att afgiften borde utgöras efter person. Jag medger, att mantalspenningarna ulga ojemnt i olika delar af Riket, och tror, att en jemnkning i denna del vore behöflig; men jag kan icke finna någon anledning till den nu föreslagna framflvttningen af ålder, hvarifrån afgiften skall vidtaga. Ända till 1627 erlades afgiften redan vid 12 års ålder. Jag är fullkomligt öfvertygad, att allmogens barn vid r5 års ålder i allmänhet äro så för sig komna, att de kunna försörja sig sjelfva, ocli om de äro hemma hos sina föräldrar, kunna och vilja dess> 5 H. 354 Den »8 April i', in. na betala mantalspenningar för dem; ty de äro alltid mera betjenta oell bättre skötta af egna barn, än af främmande personer. Uti orter, der allmänheten till stor del föder sig af binäringar, kunna barnen redan vid 12 år vara sina föräldrar till den tjenst, att de utöfver kläder och föda fullkomligt göra skäl för beloppet af mantalspenningarna. I Westergöthland t. ex. räknar man det visserligen icke för någon anledning till fattigdom eller såsom någon olycka att äga många barn. Jag har i Marks härad sett bonddöttrar vid 10 års ålder i väfstolen och der förtjena föda både för sig sjelf och sina mindre syskon.
Jag lämnar ät ett uplyst Ständ akt bedöma, huruwida A» cademien i mer än bekydelig del upfyllt denna bestäm» »nelje. Och om ingen rwekan derom kan äga rum: om all förtjenst fordrar ett erkännande/ och Swenska AcademienS ej kan bestridas; »vägar jag ödi»jukeligen förestä arr wär tacksamhet, tvär förbindelse, tillägges en offentelighet, som den hitintills saknat, och säledeS deste wära tänkesätt inför Akademien tolkaS, pä dek sätt Ridderffapet och Adeln Sjelft behagar wälja, r händelse mitt förslag hedras' med Best bifall. ML 88 Den i December. Mä ingen inwända att Swensk» Academien icke kan wara mera berättigad titt Nationens offenteliga erkänsla, än andra af wära Publika Werk och Inrättningar. Defla lönas för deras möda af Staten; Academiens Ledamöter ater sakna denna förmän: och nyttan af Deras bemödaden är as en slörre alimänlighet, eit större inflytande. Dek fordras tid och mycket arbete att hinna det mai Akademien har Sig förelagdk, Swensta Språkets förbättring. Mycket ar härwid redan gjort: men också torde mycker återstå. Wi sakne ännu en Swensk Grammatika och cn Ordbok, bada af Akademien Nationen lofwade. Men kunne wi wäl hoppas crt snarare fullkomnande af bada detza Arbeten, sa länge Acaderniens Ledamöter äswen Dola dela Deras omtanka och tid till de wärf, hwilka tillhöra dem som EmbetSmän K — Med wcrklig öswertygelse om Samhällets saknadisall de uphörde alt wara det, wägar jag dock förests en underdånig hemställan derom till Kongl. Maj:t, för tikwäl blott den tid, och sör blott de Ledamöter, hwilka i tillräckligt antal sör arbetets skyndsamma fullbordan, detsamma Sig emella» fördela vä) ätaga' men med billehällande emedlertid as de löner eller förmånerdefla Deras mnehafwande Embeten äkfölja.
Gyldenstolpes förslag, hvaruti jag så mycket hellre förenar mig, som jag tror, att R. o. Ad., det förutan, icke kan förvänta annat svar på den ifrågavar. motionen, än R. o. Ad. redan erhållit på Frih. Palmstjerna?, Olika med Hr Hjärne tror jag, att R. o. Ad. kan ålägga ett Utsk. att utreda en sak, utan att det kan betraktas såsom en afsigt att inverka på Utsk:s bedömande af saken, såvida man icke vill komma derhän, att Utsk. skall upphäfva sig lill domare öfver Stånden, hvaraf det blott är en delegation. Dessutom gifves det exempel, att motioner inkommit till StatsUtsk., beledsagade af dylika ålägganden. Yi hafva på Utskrs bord en sådan utaf Frih. af .Nordin afgifven motion, hvilken gifvit anledn. till utarbetande af hypothekslagen; och jag finner således i intet afseende något hinder för meddelandet af den föreskrift, som innefattas uti Gr. Gyldenstolpes föreslagna tillägg till ja-propos:n. Hr Hjärne: Ehuru saken verkligen är af föga vigt, vill jag likväl ett Ögonblick taga R. o. Ad:s uppmärksamhet i anspråk för att tillkännagifva, att orsaken, hvarföre jag bestrider det föfeslagna tillägget, är den, att jag icke vill, att uti ett beslut skall inflyta något, som kan anses för löjligt. Af de yttranden, som af tvenne StatsUtsk:s ledamöter här blifvit afgifna, kan jag icke draga annan slutsats, än att dessa Hrr icke tillhört pluraliteten, då beslutet inom Utsk. fattades öfver Frih. Palmstjernas motion. De önska en utredning af sjelfva ärendet. Jag får då erinra dem, att de derigenom ganska naivt klandrat StatsUtsk:? förfarande i denna sak. StatsUtsk. har nemi. afgifvit tvenne ut]At:n i denna sak, och såväl uti det förra som i det sednare ganska utförligt utvecklat ämnet, så att någon vidare utveckling deraf icke kan ifrågakomma; och skulle derföre StatsUtsk., i följd af Gr.
Med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer rörande beväringsmanskapets vapenöfningar och de i ämnet väckta motioner, att de som ingått i skarpskyttekorpser och inom samma minst ett år deri deltagit samt gjort sig förtjente af skicklighet i exercis, befrias från ena årets vapenöfning, är det som jag med hänsigt tili de mindre befolkade orter der skarpskyttekorpser i större skala icke kunna hiida sig, men det oaktadt i mindre kretsar öfvas i färdighet alt handtera vapen, så att möjligtvis lika skicklighet förefinnes åtminstone i skjutöfningar, och enär dessa orter äro merendels långt aflägsna från den allmänna exercisplats, som beväringsmanskapet har sina öfningsläger, hvarigenom marschen till och från bemälda platser fordrar både tidspillan och kostnader; — vågar jag vördsammast föreslå: alt Rikets Ständer täcktes tillstyrka det allmänna beväringsmanskapets vapenöfningar endast skedde under ett år med förlängd tid, — nemligen för alla dem, som icke kunde visa sig hafva tillvunnit sig färdighet i vapenöfningarne å ena årets exercisdagar, och derom kunde erhålla befälhafvarens intyg, måtte i sammanhang dermed fortsätta exercisen ytterligare lika tid samma år, men de öfrige hemförlofvas; härigenom skulle såväl den som tillhörde skarpskyttekorps, som eu med honom lika skicklig i vapenöfning, men icke tillhört sådan, tillerkännas samma rättvisa; — och Staten vinna besparingar. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 50 November 1862. Häkan Nilsson, från Christianstads län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af G. Xyqvist Trän Wermlands län, om anslag till dels en båtled mellan sjöurnc Kläggen, Flaten och Kilen uti Fryksdals öfre tingslag, dels ock till en vägbyggnad mellan Östmarks kyrka och Kajkolandstorp.
Hvad de öfriga angår, kan Utskottet icke heller undgå att erkänna, det Preste-Ständets förslag eger företräde framför Kommitterades; och då dertill kommer, att, i fråga om absolutionsformuläret, emot hvilket de inom Borgare-Ståndet framställda anmärkningar vid detta kapitel hufvudsakligen äro riktade, den af Preste-Ståndet åt samma formulär gifna uppställning närmare öfverensstämmer med den åsigt, som inom Borgare-Ståndet synes hafva gjort sig gällande; får Utskottet, med hemställan, om icke Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden behagade frångå deras i ämnet redan fattade beslut, vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anmäla, att Rikets Ständer emot antagandet af 7 kap. utaf Kommitterades handboksförslag,— med de ändringar Preste-Ståndet uti dess underdåniga skrifvelse den 4 Oktober 1857 föreslagit, — i stället för 10 kap. i nu gällande kyrkohandbok, icke hafva något att påminna. Stockholm den 16 April 1860. Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1860. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o il. i N:o 11. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Maj 1860, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om upphäfvande af slraffarterna prygel och dagg samt om inrättandet, i stället derför, af straffklasser inom alla regementen, m. m. I detta ämne hafva motioner blifvit väckta: inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln: af Herr Grefve Adlersparre, Carl August; inom Vällofliga Borgare-Ståndet af Herr Ridderstad och Herr Blanche; samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Johan Persson från Upsala län, Anders Jonsson från Skaraborgs och Anders Persson från Malmöhus län; hvilka alla yrkat, att den uti krigslagstiftningen qvarstående bestraffning af prygel eller dagg måtte alldeles upphöra.
Sätt ttppföbba häftar. ©it fnnnig perfott l)ar bliftoit antagen att lemna ttpplpöningar ocb biträbe toib linets oblittg od) berebiting efter SSelgiff methob, äftoenfom attflag betoiljatS: åt 8införäbttngS Sätt för berebattbe af unberioiSnittg inom Sättet i bttbbelfpinnittgS (Sfter ett medatttib af tre år l)ar ttäjllibtte fontmar åter ett allmänt lanbtbrufaremöte, bet fjette, bliftoit Ijådet i flabett Sibföpittg, votb f)ioil 5Detta möte par rjtterliga åbagalagt nattan af b olif a famtnaitfoiitfter, ber jorbbrufare från ffiljba trafter af lätthet ega tillfälle att öntfejtbtgt utbpta touttnett erfarenhet i be ferffilba grettartte af åferbruf, boflapsffötfel, ffogSpttS Sitt f)ämmanbe af flt>gfanben i några af be föbra Sälten Ijafrca gipgfanbens anflag fortfaranbe utgått, därjemte aitfrcar blifmit flabgabt mot åmer Så, ineb antebning af bett i flere (Sttropeiffa tanber ttteb fratn i imber utfärba cn f ifferi
St. 3u(l. ©mb:me lEmb.»23er. f&t «#3i. 1 ffufmu»3fätterne, utom bcjia 720 mäbjabe feifer, upptagit i för (fa tieit 5,927 (Eoncurfer ocf) tmijfemål, fjmaraf blifmit förlifta 1,098, upp* ffjunta 844 oel) afgjorba 4/6x5; äfmenfom bet mibare fig mifar, att utaf be ifrån anbra ^mffantien mäbjabe 1,272 ©afer, nemligen ifrån £ag* mané»9fätterne 860 ocf) ifrån 3tåbffufmu»3iätterne 412, Rafina enbaft 1,088 iitfommit till Jg>of»fKätterne, nemligen 472 till ©mea 5pof»9iätt, 45o till ©ötlja Jp)of^ått ocf) 166 till 3?of»éiätten öftoer ©fåne ocf> Refinge, betta allt på bet (jögjfa taget, emeban berutt äfmen äro inbe S0?eb en fåban SKättegångö (Förre, än font ofman förmälbt blifmit, fä utgör betta ett upplpfanbe ocf) tiHfrebé* (Fällanbe moment i utrebningen af ben cioila £ag|Ftpningenö tilljFänb, om fjmilfen jentmäl förbelaftigt mittnar bet ringa antalet af uppfFjutna fafer, i jemförelfe rneb bent, font blifmit beftnitiot afgjot-ba, fjmilfet i allmänhet ej utntärfer annan längfam&et i 3tättegangö
att den af ynglingarne, som icke uppgifvits tillförene hafva varit för vanart tilltalad, blifvit pryglad två serskilda dagar, sista gången, såsom det ville synas, endast derföre, att han icke, lika med de två andra, genast efter första pryglingen, åtagit sig den gerning, som honom blifvit tillvitad: samt att, då det från ÖfverStåthållareEmbetet angående ifrågavarande mål 144 i? St. Just. Ombudsm. Emb.-Bir. den 14 Jan. 1840. utfärdade Protokoll icke innefattade någon anmärkning rörande tillförordnade Polismästarens omförmälda befallning, än mindre om den behandling, som ynglingarne i merberörde afseende vederfarits, uppenbart vore, att tillförordnade Polismästaren, då befallningen derom meddeltes, icke saknat kännedom om det påbjudna tvångsmedlets olaglighet; ty och enär tillförordnade Polismästarens oftanämnde åtgärder, om de äfven varit af förhastadt nit föranledda, ändock, såsom innefattande öppen och uppsåtlig öfverträdelse af ett i Lag gifvet bestämdt förbud, voro af eftertänkligare beskaffenhet, helst dylika företag ej kunde undgå alt leda tillföljder, vådliga för allmän och enskild säkerhet, samt deribland jemväl till förringande af sjelfva det maktpåliggande Embetets egna anseende; och vid sådant förhållande den åtalade förseelsen, ehuru icke af den beskaffenhet att ansvar, såsom för edsöre, derföre kunde äga rum, likväl ej borde med penningeby försonas; pröfvade Kongl. IlofRätten, i förmågo af 17 Kap. Zr] §., jemförd med 1 Kap. 12 §. Rättegångsbalken samt 9 Kap. 5 §. Utsökningsbalken, rättvist förklara, det Häradshöfdingen Hultberg, hvilken icke på ordinarie stat innehade, utan efter Nådigt förordnande förestod Polismästaretjensten här i Staden, genom omförmälde missbruk, af samina Embete gjort sig förlustig det honom sålunda lemnade förtroende att Polismästaretjensten vidare förvalta, och följaktligen borde från utöfningen deraf genast skiljas.