Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att nämna Gustaf Henrik Mellin, är att på samma gång nämna den fläckfria hedern, den redbara karakteren och det välvilliga hjertat. Hans milda, goda och lugna själ (troligen få gånger under hans lefnad upprörd till något slags svallsjö) utöfvade alltid på hans många vänner ungefär samma verkan som vistandet i en lagom och välgörande temperatur; ty mildheten egde sin kraft, godheten ingen anstrykning af svaghet, och lugnet uteslöt icke en framstående sida af humor. Mellins namn har så många gånger förekommit i dessa anteckningar, att det icke blott är obehöfligt utan till och med skulle vara obehörigt att något närmare erinra om, att han näst Lindeberg var min äldsta litterära bekantskap i Stockholm. Redan i första skizzen presenterade jag honom som min cicerone och det är derför lämpligt att strax öfvergå till det som med hans namn ligger närmast till hands – hans rykte som författare och hans författareskaps mångsidighet. Sverige står i skuld hos Mellin för sina första vackra tillgångar i historisk-romantisk väg. De konstdomare, som på den tiden ansågo sig kompetente att döma, försäkrade, att så väl karakterer som kostymen i det hela vittnade om en fullkomlig naturtrohet. Det fans i hans noveller det forna lifvets anda – det bästa som kunde sägas. Mellin debuterade med sin innerligt täcka berättelse »Blomman på Kinnekulle», som förvärfvade honom den stora, alltid välbevågna läsarekrets, hvilken sedan blef honom trogen under hela den långa serie af noveller som derefter följde. Och denna bevågenhet angick icke blott hans skapelser, då personerna figurerade i historiska drägter på inhemsk scen, utan kom äfven hans öfriga berättelser till del, hvarhelst författaren behagade att förlägga dem. De teatrar, på hvilka Mellins personal uppträdde, voro vidt skilda. Än spelade de i Palestina, än i Finland, än uppe i högsta kalla norden, än i glödande södern, än på haf, än på land. Han hade ett ständigt begär att förvåna sina läsare, och naturskildringar stodo honom till buds öfverallt.
Här syntes Claude Gérard — denna signatur är vald på grund af författarinnans ungdomliga beundran för en af Eugen Sue ' s ädlaste och bäst tecknade karaktärer i hans roman » Martin, hittebarnet » — först i Aftonbladet, sedan i Bore, så under loppet af ett tiotal år i Nya Dagligt Allehanda. Å r 1872 började hennes berättelser utkomma samlade i bokformat. D e förnämsta af dessa äro: » En jägares historier », » Psykologiska gåtor », » Järnringen », » Inom natt och år », » Onkel Benjamins album », » Den försvunne hökaren » (hennes mest h u m o r i s t i s k a berättelse), » Den svarta kappan », » I tomma rymden ». År 1846 ingick hon äktenskap med d. v. kamreraren, s. m. departementschefen i fångvårdsstyrelsen Victor Ljungstedt. Birger Schö / dström. * En at dessa är n. m. jägmästaren i Kisa, Richard Hjort, medlem af Publicistklubben i Stockholm, äfven han känd inom literaturen, ehuruväl ej så ofta nu som för ett 20-tal år sedan. Cervus ' originella och satiriska penna är synlig i Norrköpings tidningar. Anm. af B. S. Spåret. Jag gick en höstdag vägen fram. och såg mig utan tankar om, 5På fältets skyl och skogens rand och fästets sky, som gick och kom. " Och stundom sänkte sig min blick mot markens gros till något kryp, Som, njutande sin lefnadsdröm, ur lifvets mångfald gaf en typ. ^Det hade regnat kort förut, och vid en lerig fläck jag såg jEtt spår utaf en näpen fot, som än med vatten bräddfylldt låg " Och speglade ett snöhvitt moln, som sam i himlens azurfärg. Iranske en älf v a trampat där, kanske en liten vänlig dvärg. $ag stannade och såg därpå, men cj försänkt i grubbleri. $ag såg, som när man lyssnar gladt till någon vacker melodi. ^Det lilla märket väckte upp cn visas genklang i mitt bröst, " Och hur jag lyssnade därtill, så glömde jag, att det var höst.
Län har å nyo öfverlemnat det anförande, rörande vården af Boställssamt Prestbohls-skogar , som Utskottet genom sitt Betänkande besvarat; hvarjemte Riksdagsmannen förnyat sitt yttrande om Församlingarnes tillsyn öfver Prest-bohlens skogar, samt tillåtelse för Klockaren att erhålla nödig vedbrand å Prestbohlets skog; hvilket yttrande Riksdags Fullmägtigen Anders Aberg från ,Vesterbotten bestridt, på den grund, att detta vo e ensak, som ej tillhörde Bonde-Ståndets befattning, och dessutom ansett olämpligt att väcka fråga derom, på samma gång sorn man söker befrielse från Prestgårdsbyggnad och ali befattning dermed. I sammanhang med dessa anmärkningar får Utskottet nu uppdaga och besvara Riksdags Fullmägtigen Pehr Anderssons från Södermanland Memorial i detta ärriné, som ej för an sedan Utskottets Betänkande blifvit till Riks-Stånden expedieradt, kommit U skot et tillhanda , och uti hvilket Memorial, på anförda skäl, framställes nödvändigheten, nyttan och behofvet af Sockne peli Härads-Allmänningames delning och upp iåtan - 1868 Den 2 o Juli. låtande till egen disposition åt ägarne af de Skoglösa Hemman, som till dem hafva uråldrig rätt; hvaremot Riksdagsmannen Gustaf Gustafsson från Jönåkers och Willåttinge Härader af sistnämnde Län begärt, att den föreslagne delningen ej mitte sträckas till alla Allmänningar öfver hela Riket, emedan i hans Landsort funnos sådana, som ej kunde odlas utan lämpligast lill muhlbete användas. Utskottet har vid granskningen af ofvan upptagna anmärkningar, funnit dem hufvudsakligen vara riktade emot följande punkter uti det i detta ämne afgifne Betänkande: i:o rörande väckt fråga om Krono-och Härads A! 1 märiningarnes delning eller försäljning, 2:0 om en friare disposition af Ekeskogen, 3:0 örn utfö seln af ung och omogen skog, 4:0 om ett vidsträcktare tillstånd till sved ning, 5:0 om Skogsoch Jägeri-Betjeningens upphörande samt Skogarnes ställande under ägarnes enskilta tillsyn.
Nu ska det bli trefligt! ( knäpper med fingrarne och svänger sig omkring i fu llt raser i ) Hejsan! kom hit Ryssar eller Kabylare, eller hvad ni ä' för ena hospodarer, och jag skall lära er känna på Pickanell! A N N A -S T I N A ( utom sig af ängslan ). Ack min Gud, hur skall det här sluta! A N D E R S . Var lugn du, Anna-Stina! det skall nog gå bra! Tionde Scenen. DE FÖRRE. JANSO N. GÄSTER. J A N S O N ( från fonden , med vigtig mine och ton ). Hvad är h är för väsen? Hör nu , min kära fru Pettersson, jag skall s äga frun att det här kan komma att kosta f run v ackert! Hvad är det om? C A R I N . Det är s å att Och påstår att inte fru Pettersson har rättighet C A R I N . Att tillrättavisa min piga, och då s å A N D E R S . Nej hör nu, det är inte sannt.. För det var så, att Anders Den här vingåkersbonden kommer J A N S O N . Tys t der! ( fattar Anders i krag en ). Du följer med till v aktkontoret! A N D E R S . Jag? Men j ag har ju inte gjort någonting! Det var de der h errarne Tyst karl! Jag känner er bönder, när ni kommer til l Stockholm .. då tror ni att det finns hvarken lag eller rätt till! Har du h äst? Nej, inte annat än apostlahästa.. JANSON. JANSON. ANDERS. ANDERS. Hvar hor du? Karl! man s varar inte polisen! Tänker han helsa på mig då? Jo den der är utaf rätta so rten! Har inte du varit på Rindön, du? J A N S O N . Jas å, du är utaf den ulln hvad heter du? A N D E R S . Hv ar ligger den herrgåln? Hur sk a' h an då f å veta hvar jag bor? J A N S O N . Hur länge har du haft det namnet, din göker? A N D E R S .
Med stöd af nu anförda och då anläggning af lämpliga stationer vid Saltsjön inom hufvudstaden är af så öfvervägande vigt, att den ej bör uppskjutas äfvensom sammanbindningsbanan oj vid innevarande riksdag skulle beslutas, har jag för min del ansett att Utskottet borde hafva tillstyrkt Rikets Ständer, att för vestra stambanans nedförande till Stadsgården i en sådan rigtning och med sådan lutning, att anläggande af en station derstädes blir på lämpligaste sätt, och utan hinder för en blifvande sammanbindningsbana, förberedd, anvisa ett an slag af 1,500,000 R:dr att under nu instundande statsregleringsperiod utgå." I det hufvudsakliga af denna reservation hafva instämt: Herr Grefve Cronstedt, Fr., Herr Montgomery Cederhielm, Rob., samt Herr Professoren Carlson. af Herr Hammarhjelm, C.: ”Emot det beslut, som Utskottet fattat i afseende på frågan om sammanbindning i Stockholm af vestra och norra stambanorna, får jag härmed anmäla min vördsamma reservation. Sedan den vestra stambanan blifvit fullbordad och Utskottet för sin del tillstyrkt att en stambana norr om Stockholm skall anläggas samt ett beslut i detta af seende efter all anledning blir af Rikets Ständer fattadt, så synes deraf följa, att en förening af dessa båda banor förr eller sednare skall komma att ega rum.
Utlåt, till K. M. föreslog Fångvårdsstyrelsen, med anledning af ofvannämnde förhållande, att förslags-summan skulle bestämmas till 412,500 D e n 24 Mars. 375 Rdr Rmt, men StatsUtsk. liar nedsatt beloppet till 375,000 Rdr Rmt, oaktadt den numera afslutade hufvudboken för år 1855 utvisar, att förlags kapitalet vid samma års slut utgjorde öfver 484,000 Rdr Rmt. Det synes således, att den beviljade summan är för liten; men då man måste vara tacksam derför, att Utsk. i detta förslag beträdt den enda riktiga banan, eller att för fångvården anvisa förlags-kapital; då jag hoppas att oöfvervinnerliga hinkel' icke för det närvande skola göra det omöjligt att med en summa af 375,000 Rdr Rmt kunna verkställa liqviden med StatsKont., helst densamma inträffar först under ett efterföljande år, då äfven detta sednare års anslag är disponibelt, och då jag dessutom vågar taga för afgjordt, att om beloppet befinnes för lågt, R. St:r, vid en blifvande Riksdag, skola bevilja tilläfventyrs erforderlig förhöjning uti förlags-kapitalet, anhåller jag om bifall till denna punkt. Förevar:de punkt bifölls. 11 :te lill och med 14:de punklcrne. Dessa punkter biföllos. Denna punkt ansågs ej föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Hr Gr. och Landtm, yttrade att han nu, sedan R. o. Ad. genomgått de särskilda punkterna i StatsUtsk:s Utlåt. N:o 42, och med anledn. af så väl en i gårdagens plenum af Hr Bildt gjord framställning, som det sätt, hvarpå detta Utlåt, blifvit af StatsUtsk. upstäldt, finge hemställa, om R. o. Ad. bifölle de anslag, som af StatsUtsk. blifvit i de särskilda, Utlåt, bifogade, tabellerna föreslagne och öfver hvilka icke särskildt beslut, under punkternas genomgående, blifvit af R. o. Ad. fattadt. Ropades Ja. H.
Underdåmgste och tropligtiggte tjenare och undersåtare K. E. v. WEIGEL. Er. af Edholm. Jöran Rooth. N. Almroth. M. af Pontin. Khr. Karlander. D. Ekelund. l. s. Stockholm den 28 Julli 1851. »/. Ljungberg. Kongl. Maj:t, underd. ang. Riksens St:rs Revisorers Berättelse om verkställd granskning af under Coll. förvaltning ställde Statsmedel. Underd. Utlåtande till Kongl. Maj:t, angående Rikets Ständers Revisorers år i83o afgifne Berättelse, om granskningen af JVummer-Lotteriels räkenskaper och förvaltning. Stormagtigste Allernådigste Konung! Enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, uti Remiss å nu återföljande Transsumt ,af Rikets Ständers Revisorers är 183o afgifne berättelse, angående granskningen af Stats-Verkets samt andre af Allmänna ’ medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, åligger det Nummer-Lotteri-Directionen, att öfver samma Berättelse, i hvad den förer Nummer-Lotteri-Verket, afgifva underdånigt utlåtande.. Då Revisorer ne, under framställning huru Lotteri-Verkets Inkomster och Utgifter, enligt Räkenskaperne för åren 1827 och 1828, med Riks-Hufvud-Böckerne jemnförde, sig förhållit, anmält, att vid Räkenskaperne samt tillhörande yerificationer och öfrige handlingar icke något varit att anmärka; men Revisorerne, i afseende på den så kallade Rrudgåfvo-fonden, funnit anledning göra hemställan till Rikets Ständer, om icke hos Eders Kongl. Maj:t mätte i underdånighet anhållas, att Eders Kongl.
Utan att trängas i protocoller med annonce, af mina tänkesätt, i den wigtiaa conscripkionsfrägan, wagar jag likmal n-bedja mig Högloflige Ridderffapet och Adelns benägna tålamod, tvid afhörandet deraf. Dä öfwerhekens nädiga onnvardnad om wärl arma fädernesland rillkännagis-vit, att Rikets existence bchöfwer, att igenom constriplion, och en förökad aime-, bewaras för nya framlida besök af roflystna stenderlärer tvär beredwillighet snart wiss Den iZ Maji - wisa sig, ehuru sätten, att dertill bidraga kunde kanhända olika projeclcras. men likwäl innehålla den mäst hedrande wärma, för detta ändamäls minnande. Med anledning häraf wägar jast lyckö, att som Ridderfkapel och Adeln , är ctt Ständ danadr af alder, till Rikets högtidliga förswar, hwars underbyggnad i edncationswagcn, tyckes märkeligen bidragit, ty »vetenskaper förenade med ära och heder samt tapperhet, äro de fwäraste och rätt ofta oöfwerwimierljga batailler; och dä frän wära förfäders lid, nästan be mästa af wart stand warit militairer, ser det ut ssm wi warit conscriberade i moderlifwet, och da förekommer mig articeln om att lega karl för mig pa ärans fält, oäudeligen motbjudande; ännu mera dä det är folkbrist, och wi äro werkeligen mänga elier Legio. Utom detta heter det äfwen ? Thu skall icke gis iva lhina äro enom gndrom och jag wägar tro ärr sä i falt som fred är detta ej aldeles orält? hwarföre jag tycker lega wara ej angenämt.
Utsk. upger sjelf, att de arter af tjufnad, som ovilkorligen afstraffas med spö och ris, äro: kyrkotjufnad, stöld af i bete ute å marken gående kreatur, fickstöld, annan stöld 3:dje och 4:de gången, 3:dje resan inbrott i afsigt att stjäla samt itererad mjölkning af annans ko, får eller get. Så vidt slutas ka» af de officiella upgifter, som från samtlige domstolarna år - V Den 12 Augusti f. m. 263 ligen ingall till Hr Jusl.-SlalsMinislern och ligga till grund för dess tind. berättelser ang:de brottmålen i riket, hafva nämnde slag af brott snarare afän tilltagit, under de sistförflnlna åren. I{yrkoljufnader åtalades ar. J847 till antal af 25, år 1848: 20," under det medeltalet deraf för de sista 4 åren varit 14. Med stölder af kreatur ute ä marken och mjölkning derstädes af annans ko, får eller get har förhållandet varit nästan enahanda, lie upgingo år 1847 till ett antal af 122, men hafva i medeltal för de sednaste 4 åren varit 85. Fickslölderne hafva väl icke egentligen minskats, men kunna ej heller sägas vara i något anmärkningsvärd! stigande. Medeltalet deraf har under de sista 14 åren vexlat mellan 44 och 46. Inbrotlsslölderne hafva minskats, från 667 år 1846 och 616 år 1847, till 422 år 1853, och voro i medeltal de 4 sista åren: 447. Enkla stölder 3:dje resan eller oftare hafva äfven jemväl minskats något, enär deraf åtalades år 1847: 500, under de 4 sista åren i medeltal 400, men år 1853 endast 379. Jag vill dock icke lägga synnerlig vigt på dessa ziffror, emedan de i och för sig icke kunna sägas särdeles bevisande.
IX. 815- — N:o 165. angående ändring uti och tillägg till 4 Kap. 2 § Bvggninga-Balken. X. 204. 206. •— N:o 166. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om antagande af en författning, angående straff-arbetes och fängelsestraffs verkställande i enrum. X. 204, 206. — N:o 167. angående åtgärd till förändring af Kungs-och Kronoskjutsens utgörande. X. 204, 206- — N:o 168. angående minskning i kreditivet för manufakturernas och fabrikernes understödjande. X. 204, 206. 60 — E — Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Stiinders: — N:o 169. angående återstoden af den för afskedade folkskolelärares pensionering i Riksgälds-kontoret afsatta tillgång. X. 205. 206. — N:o 170. angående lösen för den åt Korporalen^ vid indelta arméen och Soldaterne vid Södermanlands Regemente anslagna aflösnings-spanmål. X. 205. 206- — N:o 171. i fråga om inqvarterings-penningar åt en del af Regements-skrifvare vid indelta arméen. X. 205, 206. — N:o 172. angående fyllnad och tillökning i ersättnings-anslagen till Wadstena Krigsmanshns-kassa oell Amiralitets-Krigsmanskassan för indragna rusthållsoch en-per-rnille-afgifterne. X. 205. 206. — N:o 1713. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition med Förordning om egors fredande mot skada af annans hemdjur och om stängselskyldighet. X. 250. — N:o 174. i fråga om utbetalningen af återstoden utaf anslaget för Eskilstuna kanals anläggning. X. 250.
Litt. W.) »Då för Vester-Noniands Bevärings-Bataljon samma förhållanden ega rum, sorn för Hallands, tillstyrker jag i underdånighet, att lönerne här äfven mätte be stämmas lika med hvad nyss föreslaget blifvit, men alt, för den här särskilt förekommande befälspersonal, följande aflöning måtte fastställas, nemligen; för Regements-Qvarlermästaren 1,000 R:mt. » Andre Löjtnant 600: — » Fanjunkare -100: — Enligt bilagde förslag (Bilagan Litt. X) uppgår den ifrågaställa tillökningen i Bataljonens stal till 6,225 Rdr Rmt; och då Bataljonens nuvarande anslag redan ut går eller kommer att utgå från f. d. Jemtlands Fältjägare-Regementes gamla lönetillgångar, hemställer jag i underdånighet att berörda summa, 6,295 Rdr, måtte särskilt på stat uppföras, att för aflönandet af befälet vid Yester-Norrlands Bevärings-bataljon användas; kommande framdeles, då Bataljonens utaf f. d. Jemtlands Fältjägare-Regementes tillgångar afsedda löneanslag varder fullt disponibelt, detsamma tilläggas det föreslagna nya Riks-statsanslaget för Yester-Norrlands Beväring. För jemförelse, mellan Lif-Bevärings-Regementet samt Hallands och Vester Norrlands Beväring, a( nuvarande aflöning, den föreslagna tillökningen och de nya lönerna, bifogas trenne deröfver upprättade tabeller.» (Bilagorna Litt. Y.) »Beträffande Gottlands National-Beväring har Militär-Befälhafvaren på Gottland, uti det af honom i ämnet afgifna memorial, i underdånighet anmält, att NationalBeväringens högst ringa löner och arfvoden nu mindre än förr finnas svarande emot sin bestämmelse, i anseende till nära dubbelt stegrade kostnader för lefnadsbehofven på Gottland; äfvensom att anslagen lill öfriga för National-Beväringen af - lill. M ö lill Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 1, om Statsverket
Ml kill ben förmodan, ari StakS-Ulskotret icke ägde någon tillgäng, hwarmed det ifrägamarande understöder ma kunna ästadkommas, samt, enligt hwad en af Utskottets Ledamöter härwid äfwen uplyste. denna förmodan instämmer med det yttrande, som Utskottet bestulit att till Grändens plena afgrfwa; altsä fann Ständer icke nägon anledning, att Desi gjorde remisi förändra, utan warder Banco-Urskorret härigenom qnmodadr att med sirr utlärande deröfwer inkomma z Hwarom ock de Respektive Med,Sranden skulle wördsamr och wänligcn underrättas, käk supra. S. D. E.iföl! Ständer, att, pä sätt och med willor Högloft. Banco-Utskotrer, i Prorocolls-Ukdrag af den 10 dennes förestagit, Dircctioncnre af Götheborgs och Malmö Dieconler, ma, wid oförmodade tillfälligheter, samt till penninge-rörclscng oafbrukna bibchällande, uti Riks-Disconten upcaga län till ctk belopp för Göthcborgs-Disconk, af 200,000 R:d» och för Discont-Conroircr i Malmö af ioO,ooe R.d.; Hwarom de Respective-Med-Slanden skulle wördsamt och wänligen underrätras. lät supra. Zjerde Band. S. D. Den 27 November. SD. Efter upläsande af Riksens Höglcfl. Siänders Constilnlions. Utskotts. uki memorial af ren iz innewarande, gisne betänkande, j anledning cf en hoS Hö,'loft. Nidderskapet och Adeln sörekomnien och kill Ulskoltet remitterad anmärkning wid forsiaget till Försäkran art gifwas af Swea Rikes Konungar, feni, Siandet, med bifall cili Utskottets yttrande, samma anmärkning icke kunna föranleda ril! någon ändring i ofwannämnde af Stander förut gillade förslag.
l t j &amp; ~ till.l~oinmit, ~it Im for hvayj e &amp; r kraft flera byrkbiti: iiden och vidgaclt utrg~iiine. Hösten 1892 inflyttade byrån i i sin riuvnrancle lokal., 54 Drottninggatan, livars tämligeii .ryliiliga .r&amp;iiiiig redan nii läiii~iar en gsiislra kli appt ti llniatt plats för skötande af de sig ständigt ö k a d e göroi~ifi~leii. FGI: att f6-i.- utanför sthelide Blczrgöïa den bety delsef~ille roll. som byriln iiitar till ~redrilr&amp;~remer-Förl~undet, mil hi6r en. kort ~fversikt. af dess uppgifter ocli airbetsl~laii mecldelns. Eii af de - \ - il&lt;tig,zste af dessa uppgifter, ä]: den soniByr&amp;ii f~iLl.göi. i sin egenslrap af att vara en föreningsla11.1~ inellrwi Förbuiiclets olika afcleliiingar, styrelser och lcoinit6er. S&amp; väl förl~u~iclsst~relsen so111 dess mknga utskott och lio~iiiteer hafva H. f (ji.b~ui.clsbyr&amp;ii siiia sanin~aizt.~~clen och en del af clessa iiioiii l okden siiia - vissa arbetsoch. 1n.o ttagni.i~gstider, 1ivni.igenoili de lfl t t si-~~e. siittas i stdm d .akt ined.clelt~ och. spriclam ~esiiltateii af ' siii ~erl&lt;sniiiliet. r l .La,cli rare til.l.varon.
icke Upsalaföreningen, utan den f d r t alla föieiziizgaifi-isttimdc skr@en Verdandi, redigerad af Uffe (fröken Sandström) och Taars Hökerberg. Verdandi har med haft. 2 och 3 för innev. år trädt fraln i första ledet af den kristligt sedliga askadningens målsman. Det namda haftet innehåller dels några anmärkningar till Ellen Keys artikel aNentlösheta, af John Personne och dels en uppsats af Uffe om ~li ' terattw och z@pfostyaan~. Båda förtjena i högsta grad alla setllighetsvanners, samt främst föräldrars och likares behjertande. H r Personne later det myckna goda i fröken Keys varnande upprop till. föräldrar, att icke lemna barnen hemlösa, vederfaras all rättvisa, men framhåller dess svaga sidor och protesterar mot förts pastaenden om den osedliga literaturens ofarlighet. Uffe uttalar sig öppet och starkt, dels om det berättigade i realismens framträdande, då det galler att skildra izvad som ar afven på sådana områden, som väcka vår inotvilja; men ocksh huru realisten, då han, i trots eller förtviflan, tillägger: &gt;sa skall det fÖrbl#va~, ådrager sig ett ansvar så tungt, att m m bafvar vid tanken derpå. fi~mdt man i dessa fall tysta honom - vore samhället nog rent, och den enskilde domaren nog klarsynt att. kunna göra det nied fog och oveld - så borde det milhanda ske .. Bättre vore dock enligt förfm att noga pröfvi hans utsagor, ge honom ratt der han har ratt, och beslå honom iiled hans egna vapen - det ar fakta och vitnesbörd - der han tar fel. l) &gt;Cif oss ' ~tpj+-. 1-iittelsens psykologi gen t eino t fallets! w Langt ifr8il att betrakta den nya literaturens ni %lsnian som om-. svariga språkrör för tiden, ställer Uffe dem till svars för hvarje tanke. de uttala, erinrande om huru en sidan tanke, en gbng frigjord, lefver.
Rörande indelte Soldaten. Soldatens sjuklighet och oduglighet alt uthärda marcher, hvilket ofta yppar sig i början af Campagner, tillskrifver jag äfven Indelningsverket. Då medborgaren blifver indelt Soldat, befrias han från nödvändigheten att med idoghet och flit förtjena sitt bröd, ty på många orter har Soldaten alla sina behof så öfverflödigt uppfyllda, att de icke sällan öfvergå den gräns förfa ttningarlie utstaka; dels genom brist på tillsyn, dels genom lättheten att skrämma den enfaldige Landtmannen; och så att han nästan utan att behöfva arbeta, har sitt fullkomliga uppehälle. Huru mångå begagna icke detta tillfället att vara sysslolösa, hvarmed snart en för en krigare aldeles otjenlig tröghet och orörlighet inställer sig, då Bonden deremot, genom dagligt arbete hepima, samt Den 10 Augusti e. m. 12 1 forors transporterande ofta io å 12 mil på några dagar, underhåller jemn rörlighet och hälsa. Indelningsverket lemnar oss visserligen någon del af den Annee, som då krig infaller, erfordras till Fäderneslandets försvar; men äfven i djupaste freden har alla nationer behof af Militair under Gevär. De som påminna sig upproret i Skåne 1811, kunna häst bedömma frågan. Detta herrliga land hade kanske blifvit plundradt och härjadt, om, i stället för då varande Mörnerska Husarerne och Konungens Värfvade Regemente, Armeen derstädes endast varit indeld; en tygellös folkhop hade då fått vapen i händernc, då säkerligen eröfringen af SoldatTorpen och Gevärsförråden blifvit första frugten af dess tapperhet. Om en oordning skulle inträffa å annan ortj kunde man ej nog värdera ett Compagnie under Gevär, hvars biträde man med skäl har rätt att påräkna vid betraktandet af hvad Indelta Armeer kosta, hvilket öfverstiger 4 å 5 gånger Bevillningen af Jordbruket; ty ett Hemman, värderadt till 5ooo R:dr Banco, har 10 R:drs bevillning.