Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man vet att allmogen i allmänhet icke är skrifkunnig, utan öfverlemnar vanligen sina rättegångar åt sakförare, som skrifva sina principalers namn ganska cnulamment, utan att sakägaren någonsin sett sjelfva besvarsskriflen; och bär då ej en sådan advocat fullmakt, så framkommer vederparlen med den invändning, att skriften ej är egenhändigt undertecknad, hvaraf följer att domstolen derom mäste ingå pröfning, hvilket åter har till följd, om domstolen ej är säker på underskriftens egeuhändig4 H. 43 338 Don 10 November e. m. het, alt handlingarnc stundom måste remitteras lill särskild undersökning i den ort, hvarifrån skriften kommit, till utrönande af rätta förhållandet med deri ifrågaställa äktheten af underskriften. För all undvika sådane olägenheter, ansåg man det vara vida lättare oell förmånligare för parterne sjelfve att bibehålla det gamla stadgandet, ali fullmakter alltid böra hesvärsskrifter, för dessas ingifvande, bifogas. Som svar på Frih. Cederströms, Thure, anmärkning, alt nämnde föreskrift vore försvårande för dea del af allmogen, som ej är skrifkunnig, får jag erinra, alt för dem frågan är lemligen likgilltig, emedan de, af nyssnämnde orsak, eller af okunnighet i skrifkonstcn, ej kunna egenhändigt underteckna sina skrifter, och såsedes i alla läll mäste utfärda fullmakt. Slutligen, och i afseende pä Frih. Cederström*, Anders, framställning mot redactionen, får jag erkänna, alt jag linner uppställningen, om ej tvetydig, åtminstone mindre väl lyckad: men jag har deruti ingen delaktighet, emedan jag ej öfvervarit justeringen af betänk.
Utskottet har desloheldre funnit sig vara förpligtigadt till en så beskaffad undersökning, som Utskottet, oaktadt de flere inom Riks-Stånden gjorde erinringar dervid, att någon åtgärd icke blifvit af Utskottet föreslagen, i anledning af Herr Biskop Jgard hs i utlåtandet N:o 34 besvarade mo - BancoUtskottets Utlåtande, N’.o 44- 43 tion, ej kunnat, uppå skäl, hvilka närmare utvecklas i Utskottets härhos bifogade Memorial N:o 43, tillstyrka, att Banken lemnar något direkt biträde i låneväg för afhjelpande af den i allmänna rörelsen rådande förlägenhet. Vid den af Utskottet sålunda anställda granskning af föreskrifterne, rörande Cassa-Creditiv till berörde Associationer och Privat-Banker, har förekommit följande: Uti 186 §. stadgas bland annat: ”Cassa-Creditiv få icke beviljas åt andre, än följande nemligen: b) Associationer, sorn på större Handelsplatser kunna sig bilda, för att medelst upplag och belåning af Svensk Spanmål samt dess vårdande och beredande till afsättlig handelsvara, underlätta och befordra exporten deraf.” Utskottet tror, att en förenkling af denne på berörde Associationer lemnade definition kunde vara af fördel och möjligen i sin mån bidraga till sådana inrättningars uppkomst, samt får i sådant afseende föreslå, att nämnde moment må erhålla denna lydelse: §• 4o. Associationer, som på större Handels-platser kunna bilda sig, för att upplägga och belåna Svensk Spanmål samt vårda och bereda densamma till afsättlig handels-vara. Genom 188 §. är föreskrifvet uti: mom. 3. ”Första folium af den löpande räkningen erhålles utan folii-afgift, men för hvarje af de öfriga erlägges Två R:dr Banco, och mom. 4. För de å Creditivet dragne Summor beräknas Batiken 5 procent till godo tills betalning sker.
Det gjorde jag i natt. Jag tycker inte om LISEN. VALBORG. LISEN. Då går jag och ställer upp soldaterna igen. att drömma om kattor, det betyder bara förargelse. VALBORG. ster Lisen det. Drömmar fara som strömmar, vet inte moLISEN. Hvarföre kom ni hit? nants sjukdom, det mins ju moster Lisen. (Smekande). Säg, mins inte moster det? För att läsa med Ivar under hans guver VALBORG. Jo, jo. Men hvar kom ni ifrån då? Från landet, från min mor. LISEN. LISEN. VALBORG (stiger upp). Jag är glad ni kom, ja, det är jag. Den andra sqvallrade på Dady och mig; hon var stygg. VALBORG. Jaha, så var det. Mitt hufvud, mitt hufvud! dagen? Kommer det aldrig post den här tiden på LISEN (kör mössan på sned). hårdt och bedrar en se'n. Nu kommer dom! Post! Jag tål inte posten. Den knackar så IVAR (ropar). LISEN (rusar upp). väl inga bakelsesmulor? Jag är så förtjust i smörbakelser. (Hviskar:) Hillner ger mig pengar till bakelser ibland, men det vet ingen af. Herre je, redan! Mössan ? Söta, det syns IVAR (kommer inspringande, Nu stannar vagnen vid porten. ställer sig vid fönstret). af med dig. Tyst, säger jag. Tyst, Dady, skäll inte, min gosse, då gör dom IVAR. LISEN (rycker upp Dady). Gertrud har en lång slöja och der kommer två Nu stiger dom ur. Olof sitter på kuskbocken. stadsbud med koffertar. Jag ska' säga åt Anna. LISEN. (springer ut till höger 1, men kommer genast tillbala). Söta Valborg, får jag bära in Dady på Val borgs rum. Hilma tål honom inte; hon har sagt, att hon ska' låta dränka honom, ja, det har hon. Gerna! VALBORG. LISEN. jag träffar dom i tamburen..(går till venster, tystande Dady; kommer nästan genast tillbaka, och skyndar ut till höger 1.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3o October 1834. 201 Expcditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse IV.o 176 och 177. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Oct. i834- Prtste-Slåndet den 27 Borgare-Ståndet den 27 Bonde-Ståndet den 3o Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej med tillkännagif vande af verkställdt nytt val till Ledamöter i Hemliga Utskottet efter Grosshandlaren J. U. Winberg och Lagmannen J. H. Ekstrand. S. A. K. Till Ledamöter af Borgare-Ståndet uti det af E K. M. äskade Hemliga Utskott i ledigheten efter afl. Grosshandlaren J. U. Winberg och Borgmästaren, Lagmannen J. H. Ekstrand, hafva i behörig ordning blifvit valde: Borgare-Ståndets Vice Talman, Grosshandlaren, Commerce-Rådet och Riddaren af E. K. M:s Nordstjerne Orden Olof Wijk och Grosshandlaren, Commerce-Rådet, Commendeuren af E. K. M:s Wasa Orden och Riddaren af E. K. M:s Nordstjerne Orden Berndt Harder Santesson; hvilket hos E. K. M. Rikets Ständer få härmed i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3o Oct. i834- Preste-Ståndet den 3o Borgare-Ståndet den 3o — Bonde-Ståndet den 3o — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Tionde Hufvud-Titel. (StatsUtsk. N:ris 88 & 221, samt Förstärkta Stats-Utsk. N:o a63.) S. A. K. I afseende på reglering af utgifterne under Riks-Statens Tionde Huf - Expeditions-Vtskottets Förslag till lind.
I derföre mitt hus samma heder som i sammet och ädla stenar ty I ären alltid min konungs dotter, min ungdoms brud, min käraste glädje.” Med jubel gåfvo gästerna sitt bifall tillkänna och tömde en skål för den återfunna bruden, prinsessan i tiggaremantel.67 Skymning. Han stod framför brasan med händerna på ryggen. Rummet såg inbjudande ut med sin koketta ungkarlslyx och sjelfva trefnaden tycktes ega en stämma, som sjöng i de flammande vedträden, påminnande om vindens sus i skogen, och tankar kommo smygande – lockande, frestande, vilseförande som skogens falska rå. Han stod framför brasan, belyst af dess fulla sken. Det speglade sig i de lefnadsglada ögonen, dröjde vid det mjuka skägget och jagade snabba skuggor öfver det vågiga håret. Han såg sig sjelf, såg sig som om han stått borta i rummet och med välbehag betraktat den ännu ungdomliga gestalten, och så dröjde blicken vid de röda läpparne som bjert afstucko mot det bleka ansigtet, det mörka skägget och dessa läppar krusade sig till ett leende som af åtrå, af njutning, af segervisshet, och i ögonen steg en fuktig glans som kom dem att se mörkare, djupare ut. Då knackade det på dörren. Denna lätta, skygga knackning kände han, det var ingen annan än Marie, madamens Marie, som kom med de nyborstade kläderna. ”Stig in,” ropade han och hon kom. ”Marie.” ”Herr doktor.” Märkvärdigt nog sade han ingenting och hon lade kläderna på en stol. ”Marie!” ”Herr doktor?” Han brast ut i ett klingande, öfverdådigt skratt ty han hade varit ung tillräckligt länge för att kunna glädjas öfver att ännu vara det. Hon stod och väntade på hvad han ville säga, men han betraktade henne blott med ett nyfiket intresse; han som sett henne hvarje dag alltsedan hon icke nådde högre än till hans axel, och nu var hon lång och smärt. Smekande gled hans blick utefter gestaltens fina, våglinjiga konturer. ”Marie,” sade han, ”hvem läser mina böcker då jag är ute?” En flammande rodnad slog upp på hennes kinder och gjorde ett svar öfverflödigt.
Riksdags-fullmägtigen Mäns Pehrsson frän Skäne har tillstyrkt, att flere Låne-Contor för Discont-rörelses bedrifvande måtte inrättas, samt att Discont-Directeurerne må erhålla tillökning i de fördem nu bestämda arfvoden, Riksdags-fullmägtigen Anders Jonsson från Östergöthland har yrkat, att räntan i Disconterne måtte nedsättas till 4 procent, samt att straffräntan må beräknas till endast i procent i månaden för den lid, Låntagaren med betalning öfver förfallodagen uteblifver. Berörde motioner innefatta sålunda följande hufvudsakliga förslag, nemligen: i:o Angående beloppet af fonden för utlåning emot namn och reverser med omsättnings-rält genom Banco-Disconten i Stockholm samt LåneContoren i Götheborg och Malmö. 2:0 Nedsättning af så väl den allmänna, som straffräntan. 3:o Omsättnings-terminernes tillökning eller förminskning. 4:o Respit-tidens förkortning eller borttagande helt och hållet. 5:o Förändring i de documenter, som få belånas. 6:0 Inrättandet af flere Låne-Contor,- samt 7:0 Tillökning i arfvodet för Discont-Directeurerne. I fråga nu först om beloppet af den fond, som bör anvisas i och för berörde utlåning, kan Utskottet ej undgå hänvisa till det yttrande om Banco-Ulskottets Ut låt ande j N:o 44’ 27 samma utlåning, hvilket förekommer i Utskottets Betänkande N:o 29 siddi 22 och 2 3. I öfverensstämmelse med de af Utskottet der uttalade åsigter, måste Utskottet afstyrka ytterligare förhöjningar i de för berörde ändamål anvisade fonder. Det har nemligen visat sig, att sådane lid efter annan meddelade förhöjningar endast haft till följd en ökad skuldsättning för föremål, som ingalunda bidragit till mera lif i näringar och industriella företag, samt att återtagandet af ett för ifrågavarande lånerörelse meddeladt tillfälligt förskott, äfven på mindre summa, haft menligt inflytande på Disconterne, hvilkas lagsöknings-balancer vid sådane tillfällen betydligen stigit.
Yanan har synnerligen varit, att tillgripa Banken, men det rnå^te vara tid att återsåtta den i ordentligt skick. Skatterne anses så stora, att ej genom Statsanslag medel böra påräknas; således inses låtreliaen de skål StatsUtskottet haft till afslaget. Hvad Hamn angår, har dervid naturligtvis afsetts behofvet af denna Hamn för sjöförsvaret i Sundet. Derföre hafva RiksensStånder vid förra Riksdagen trott sig böra göra anslag för den; men af Lidköpings hamn lärer aldrig Arméens Flotta behöfva begagna sig. Som denna sak år ortens egen angelägenhet, tror jag Utskottet haft rått att föreslå, att den må af orten sjelf skötas. Arden af så stor vigt, som jag visserligen år böjd att tro, lönar dft sig* nog, genom en afgift Den 21 Marlii, af dem, som begagna densamma; och jag tillstyrker derföre antagandet af betänkandet. Herr Ehrenborg, Casper: Jag instämmer uti hvad Herrar Tham och Santesson yttrat, ooh på samma skal som de yrkar jag återreiniss af Betänkandet; icke derföre, att jag tror det StatsUtskottet kunnat bifalla Herr Arfvedssons motion i det outredda skick den blifvit fiamställd, men derföre att Betånkande't synes gifva tillkänna, att Utskottet ej i något fall hade velat bifalla densamma. Jag skulle tro lika med ofvannåmnde Herrar, att sedan Götha Canal blifver färdig, kommer nyttan deraf mycket att bero på huruvida Hamnbyggnaderna vid de kring Wenern och Wettern liggande Städer, blifva satte i verkställighet. En sådan år i fråga för Jönköping; och för Hjo, hvilken af Hertig Jo» han erhöll en sådan Hamnbyggnad, har jag hos Kongl. Maj;t gjort en underdånig anmälan om biträde till dess återställande. Dylike bidrag åro ej store , men de bidraga betydligt till ökadt lif i rörelsen.
Naj:t körblikver ldibet8 8tänder med all Ivon»!. I^rilierre -uszr //o/^^eizr ^ Mzznt/re^ I^rillerre l^rdierre ^Vo^c/e/r/d/^^, oell 6 LonZ/ TV.o 2^. Drikerre 6e^//6/rg,'Mlrt^ ^ustitias-Iläden: i Ä/'d?6. Dgns dixeellenee, Herr du8titiss-8tat8-iVlini8t6rn föredrog i underdänigket: Dörslag till bladig Dro^osition till Dikets 8tänder, angående ändring af 8, 9 oell 10 M. i 17 Oa^. Danclels-Dalken samt förklaring af 2 i samma Oajdtel; olver kvilket förslag Dongl. Naj:t kekagat elen ic) sistlidne duni infordra Dägste Domstolens underdåniga yttrande; oek anmälclte Herr 8ustitiW-8tat8-Nmist6rn, att, sätt Dögste Domstolens Drotoeoll för elen 28 i samma mänad utvisade, kade Dögste Domstolens fleste Dedamöter, dustitice-Däden /vöe/^g^ d^ge//rlmr o eli O refve 6. 2/. Houeke förkla rat sig, under äkeropande af Dögsts Domstolens lle8te Declamöters, clel8 elen 22 danuari 188^, dä förslag till Ivongl. Naj:ts forrs Nädiga Droposition, kvarmed den nu förevarande instämde, förekades, elel8 oek ytterligare cl. 28 lVlars 18-^0, 1 anledning af förnyad remiss l ämnet, redan yttrade mening, i underdänigket tillstyrka, att clen loreslagne Dropositionen inätte till Dikets 8tänder allätas.
Sedan den sålunda begärda upläsningen försiggått, yttrade Hr Adelborg, Anders Otto: Jag anser att i första punkten 5:te raden orden ”möjligen kunna leda till” böra utbytas mot orden ”leda till". Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att discussionen redan blifvit förklarad vara afslutad och således någon icke förut yrkad propos., numera ej kunde ifrågakomma. 510 Den 31 Maj f. m. Af Hr Gr. o. G and tro. härefter framställde propos:r l:o till bifall å Utskrs Betänk., 2:o till instämmande i PresteSt:s beslut paed uteslutande af de 2:ne mellan-meningar, hvaremot Frih. Raab och Hr von Troil gjort anmärkn., 3:o till Betänk:s återremitterande, 4:o till afslag å detsamma och 5:o till bifall åt Hr Ribbings förslag, besvarades de 2:ne förstnämnde med blandade Ja och Nej samt de 3:ne sistnämnde med starka Nej jemte några Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förevar:de Betänk., samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade att han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Liljencrantz: Jag anhåller cm votering och att afsläg blir contra-propos. Frih. Raab: Jag anhåller, att PresteSt:s beslut med de vidtagna törändringarne må blifva contra-propos. Hr Cederschiöld, Rob. Teophron: Jag anhåller att återremiss måtte blifva contra-propos. Hr Ribbing: Jag anhåller att mitt förslag måtte blifva contra-propos.
Banco, hvilket af Stats-Contoret förskjutits till underhåll af fri-Cadetter och pension åt General-Lieutenanten Suremain, bör tills vidare uti Stats-Verkets räkenskaper balaneeras, voterar Ja ; Den, det ej vill, voterar Nej. Tinner Nej, kommer detta belopp att i Stats-\erkels räkenskaper afskrifva». t Stals-Vtskotteta Memorial, N:o 292. 7 d) Uti betänkandet N:o 258 förekommer val icke något yttrande i frågan, rörande den af Protocolls-Secreteraren vid Colonial-Departementet L. J. Borings enka hittills åtnjutna pension 200 R:dr årligen; men då nämnde, till sitt belopp mindre betydliga, pension icke lärer kunna bemälda enka frånkännas, hemställer nu Utskottet, att Enkan Boring mätte, lika med tjenstemånnen vid Colonial Departementet, uppföras å allmänna Indragnings-Staten, till fort satt åtnjutande derifrån af omförmälde 200 R:dr om året. Stockholm den 3o April 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Maj, kl. 1 e. no. Memorial, med förslå/:/ lill Voterings-proposition, rörande ett län för uppbyggandet af ny kyrka i Christinehamn. (R.G.S. Afd.) Enligt Stats-Utskottet tillhandakomna Protocolls-utdrag, hafva endast 2:ne Riks-Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, bifallit Utskottets utlåtande N:o 216, hvaruti Utskottet afstyrkt de vid innevarande Riksdag gjorde framställningar om ett lån för den förestående nya kyrkobyggnaden i Christinehamn; hvaremot Presteoch Borgare-Stånden, med afslag å ej mindre nyssnämnde, än Utskottets härom under N:o 267 ytterligaae afgifna utlåtande, på sätt hegardt blifvit, beviljat det sökta lånet å ett belopp af 25,000 R:dr emot 3 procents ränta och 2 procents årlig capital-afbetalning.
Jag hade således ej wAnkak, alt Lag-Urffotrer stuile mrstkänna min afsigt eller deremot lägga något hinder. Jag bestrider derföre 'Lag-Nsotters häri gifue tillstyrkande. Hwad den distinction angar som Herr Lagman l^aus8vo!K' gjort emellan Tingsskrifware och dem som äro Häradshöfdingen pä Ting följaktiqe, finnes den ej i de Kongl. Bref j^m röra detta ämne. Orsaken hwarföre Tingsffriftvare deri äro förbndne att advocera, är den, akt de äga tillgäng till alla handlingar och, derigenom för stor fördel öfwer mokpanerne. Samma Eäi synes mig galla för dem som sölja Häradshöfding. Jag anhaller derföre att w! mätte förklara del Kongl. Majus i delta afseende wisa författning stricre mätte efrerlefrvas. Herr von llstLnssvollk. Jag inser och wärderar den warde Ledamotens patriotiska nir och tänkesätt, Men hemställer om han werkeligen kanner förhållandet i de Lander hwarest privilegierade Advokater finnas, och om der werkeligen der gär bättre än här. Af en lädan inrättning jPuile narinli^en följa ark desto Advocatek j^nlle taxera de rättsökande, sä wida ej naaon »iwäg wid oges att Regeringen för Avvccakcr upgjorde ordentelige Markegangstaxor. Allmänna lagen har ucredr och beffrifwic de egenffaper den ffall äga, som mä wara berättigad, att föra andras talan. Den som äger dcsta egenffapek Zjerde Band198. har i8i8 Den 28 November. har redan dertill i förhand erhållit Lagstiftarens Constitukvrial och behöfwer ej något annat. Det billigaste synes wara att den för hwilken en part har förtroende äfwen mätte fä införa hans talan och pä desta grunder anhäller jag, att Lag Utskottets uttalande mätte gillas.
På väggarna hängde några af rök svärtade taflor, bland andra en föreställande » Lidner i sitt hem », hvilket i förbigående sagdt såg så torftigt och trassligt ut, att madam Linds i jemförelse dermed kunde kallas elegant. Vid fönstret på långsidan stod Fias väfstol, i hvilken en lärftsbit för tillfallet var uppsatt. Detta fönster skymdes hvarken af gardin eller blommor. Fia behöfde det sparsamma ljus, som insläpptes genom de små rutorna. På fönsterposten hängde endast almanaeken och en liten spegel. En säng och ett par klumpiga karmstolar fullständigade stugans möblering. I en af de sistnämda satt nu dagens åldriga hjeltinna med knäet fullt af paket ' och med händerna välsignande utsträckta öfver våra hufvud. Fia gjorde upp eld för att koka kaffe och madam Lind föreslog, att vi skulle fira dagen ute under rönnarna. » Jag ser visserligen ej Guds härliga natur, » sade hon, » men jag känner doften från Hans örtagård och hör foglames lofsånger. » » Söta, snälla madam Lind, berätta en saga för oss! » ljöd den vanliga bönen — denna gång från den yngsta — sedan vi på bästa sätt placerat oss under rönnarna. » Barn, » svarade då den gamla med allvarlig och sorgsen röst, » viljen I först lofva mig en sak? — Kalla mig aldrig madam Lind! Detta namn, som utgjort mitt lifs olycka, vill jag ej höra uttaladt från edra läppar. Kallen mig såsom I mången gång förr i er barnslighet brukat: madam Blind. Lofven I det? » Ehuru helt häpna öfver hennes begäran svarade vi dock » ja. » Gumman återtog: » I hafven bedt om en saga. Denna gång vill jag för er omtala mitt lifs sorgliga saga. Men, märken det, barn, endast för att visa er, huru menniskan under ett helt långt lif kan fä lida för och begråta sina obetänksamma och lättsinniga handlingar i ungdomen.
Bland reservationerna i de båda riks-hufvud-böcker, som denna gång granskats, hade förekommit en summa af 2,357 ridr 16 sk. 10 rist., utgörande en behållning sedan äldre åren af anslaget till Landshöfdinge-residensers inköp; och då upplyst blifvit, att denna post under en följd af år oförändrad balancerats, och sannolikt vore, att några utgifter derå icke vidare förekomme, hade det synts revisorerne vara lämpligast, att beloppet aflemnades till Riksgälds-kontoret. Ehuru de i anledning af revisorernes berättelse afgifne, underdåniga 30 Stals-Ulskoltets Utlåtande, N:o 206. utlåtanden icke innefatta något 3rtlrande, beträffande ofvanberörde, reserverade summa, har Utskottet likväl trott sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det måtte Kongl. Stats-kontoret undfå nådig befallning, att till Riksgälds-kontoret aflefverera ifrågavarande, under en följd af år reserverade 2,357 r:dr 16 sk. io rst. § *5. (1847 års Rev. Ber. pag. 3o. Förkl. pag. 310.)
”Hvilken ovanlig tid ni kommer på!” – Ja, han var bjuden på middag hos sin förläggare (Hegel.)171 Men efter han icke träffat mig i går, så ville han titta upp ett ögonblick. – När skulle jag då träffa honom härnäst? – Torsdag var han bortbjuden, Fredag var han också bortbjuden. ”Jaså; då går jag på teatern i qväll, i morgon qväll och på öfvermorgon.” Ja, om det kunde vara någon förnöjelse vid det. – Alltid bättre än sitta ensam hemma. – Men hvad det der röda klädde mig! (Det var den gamla röda tröjan, löst knäppt öfver den ena axeln.) – Prat! Ja inte menade han tyget var vackert men – ja – (Parenteser sade resten.) Och så satte vi oss. Jag skulle ju vara den kallsinniga den dagen. Det var så länge sedan jag sett honom och detta efter just den qvällen med hufvudet mot hans axel. Han satt och såg på mig vid dagsljuset med vänliga, grå semitögon. Den röda tröjan lyste i dem och beständigt kom det ett par händer smygande under henne, löst och fint, glidande fram kring min midja. ”Ni är så söt.” (De er saa söd.) Han sade det så smekande och vackert. Och så räckte han sig fram och såg så rar ut som ett snällt barn. Men jag drog mig tillbaka. ”Är ni nu rädd för mig igen?” ”Nej, men jag känner mig en smula främmande.” Hur hans ansigte vexlade med ens! Detta kära ansigte, som är skiftande och rörligt som en vattenspegel. Det mulnade, blef liksom sorgset, och han drog sig sårad tillbaka. Han hade talat om Schandorphs pjes ”Uden Midtpunkt” och i sammanhang dermed hade han börjat berätta en historia om en narraktig gammal student, som godt hade kunnat tjena som modell för husläraren. Han hade börjat på den gladt och bekymmerslöst, – så kom den omotiverade parentesen och så skiftade ansigtet uttryck, när jag blef afvisande.172 ”Är ni trött på mig nu, eller hvad är det?” ”Jag vet inte sjelf hvad det är,” svarade jag.
Att vederbörande läntagare icke inom bestäm» da tider kunde fullgjöca sine förbindelser hafva de, vid hafde företräden i Magazins-Directionen anmält härröra deraf, att en del verkstält införskrifningarne frän Pettersburg, derifrån transporten gick ovanligt långsamt, i anseende till den högst betydliga afskeppningen sorn derifrån på en gång inträffade, och de llerfalldiga svårigheter som mötte vid sädens transporterande från Pettersburg lill Cronstadt, och en del åter besörjt upphandlingen i de Finska T,än, hvarifrån Spannmåls-utförsel under sommaren sistlidet år bief af Hans Maj;t Ryska Kejsaren förbuden. Stats-Utskottets Betänkanden: Ehuru väl Stats Utskottet för sin del, finner Magazins-Direetionens ifrågavarande åtgärd, varit föranledd af en noga kännedom om Ilandets tillstånd, och grundad på det syftemål att i möjeligaste måtto afvärja brist på spannmål, och oagtadf någon förlust å meraberörde Tån, ej blifvit Magazins-Inrättningen tillfogad, emedan I.ånen med upplupen ränta till Direclionen åter inbetalts, anser likväl Stats-Utskottet, att det till Magazins-Direetionens framtida ef*, terrättelse bör stadgas, att i den händelse Ilandets gagn och bästa kunde vid något tillfälle befordras derigenom, att enskildte personer, mot ställande säkerhet erhöll» förskott eller Peninge-Tån från Magazins-fonden till verkställande af Spannemåls uppköp å Utrikes Orter, sådan® Uttryckelige villkor och bindande förbehåll der« vid alltid skola fästas att förskotts eller Tåntagaren, ovilkorligen Håge införa det betingade Spannmåls-Qvantum och att det med så beskaffade Tån åsyftade ändamål således ingalunda kunde ryggas eiler om intet gjöras. Om Utestående undsättnings verificerande med Restlängden. 5:0 Vid granskningen af de från Tänea till Magazins-Directionen ingångne räkningar öfver erhållen undsättuings-spannmål, har StatsUtskottet funnit, att de utestående