Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvar och en, som gifvit akt på vår tids rörelser inom kyrkan, de stridigheter i afseénde på religiöns-bégrepp och kyrkliga bruk, som städse förekomma, uppenbarande inom församlingen étt alltjemt vexände andligt behof, han inser äfven nödvändigheten att étt tillfälle beredes församlingen att uttala sina åsigter och bilägga menings-stridigheter i omförmälda ämnen; och det var på grund häraf, som sista riksdagens Lag-Utskott, med anledning itf derom gjord framställning, till Rikets Ständers pröfning öfverlemnade ett förslag till förordning, angående allmänt kyrkomöte. Derigenom sökte Utskottet att vinna ändamålet med iakttagande af den magt, som enligt grundlagen tillkommer Konungen. Således föféslog Utsköttet, bland annat, att allmänt kyrkomöte, sorn borde utgöras af lika mångå lekmän, söm préster, skulle hållas då Konungen förordnade; att dervid blott fick upptagas de ärenden, söm Konungen till mötet öfverlemnade; samt att mötet endast hade att i dessa ärenden afgifva underdåniga utlåtanden. Detta förslag, hvilket af två Riks-Ståfid, neföligén Höglofliga Ridderskapet och Adeln och Högvördfga Preste-Ståndet godkändes, blef deremot äf de två öfriga afslaget. Herr Biskopen Thomander har emellertid uti en af Högvördiga PrestéStåndet till Lag-Ufskoltets behandling öfverlemnsd motion ånyo upptagit ämfiét. Enligt hans förmenande skulle de förhållanden, som vid sista riksdagen voro för handen, icke förändrat sig i den riktning, att én sammänkönist *af Sveilska kyrkans Lag-U,tskottets Betänkande N:o 47. 5 medlemmar, för uteslutande rådplägning om församlingens angelägenheter, nu vore mindre behöflig. Snarare har behofvet vuxit; och det är i följd häraf, sopi He?f Biskopen gjort framställning örn antagande af en så lydande ”Lag om kyrkomöten: § Å hvarje sådan tjugonde Juni, sorn följer närmast efter afslutad Riksdag, sammanträda på Konungens kallelse svenska kyrkans ombud i Stockholm till allmänt kyrkomöte.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, såsom Hans Excellence fattat Ridderskapet och Adelns svar på den sednaste propositionen, Ja öfverröstat Nej, och Grefve Frölichs omförmäld e anmärkning således förfallit. Grefve Frölich reserverade sig emot delta beslut. Friherre Boye: Jag får vördsamt fråga, om ordet olaglig äfven härigenom ansetts Röra utgå. J98 Den ag Januarii f, m. Herr Cederschjöld: Ordet olaglig finnes äfven i den gamla redactionen, och motsvarar oberättigad, eller olegitimerad. Herr von Hartmansdorff: Jag yttra de, alt om Ridderskapet och Adeln antoge det nya momentet, borde orden den olaglige uteslutas. När de stå i den gamla redactionen , så innebära de visserligen ingen nyhet. De kunna äfven utan skada quarstå i den nya, men om Ridderskapet och Adeln vill förbättra språket, synes intet hinder vara deremot, Grefve Frölich; Sedan discussionen åter synes öppnqd, får äfven jag anhålla om proposition till uteslutande af ordet Staden, hvilket är vida obestämdare än den gamla redactionen. Om jag imaginerar mig detta in abstracto, så vet jag ju icke hvar det finnes in concreto, Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Mar skal ken framställd proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, att såsom dess gemensamma tanka til! ConstitutionsUtskottet remittera den anmärkning, att orden: den olaglige höra ur 3 § 3 Mom, af Utskottets Förslag utgå, § 3, 4-0 A hvarje skrift varde Boktryckarens namn, tryckningsorten och årtalet ut - I) e n 5.9 J a 11 u ar i i f. 111, satta. Underlåter Boktryckare sådant, bote första gängen Treliundrade Riksdaler, och andra gången dubbelt; kommer han tredje gången åter 3 vare sitt Boktryckeri förlustig. Utsätter någon å tryckt skrift falskt Boktryckarenamn eller orätt tryckningsort , skall han derutöfver anses efter 8 Cap. 3 § MissgerningsBalken.
Då nu ånyo föredrogs Bevillningsutskottets den 28 sistiidne April afgifne, samt den 2 dennes på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de hos BorgareStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte tvenne Betånkanden, röranda så vål anslag af Bevillningsmedlen till understöd för KronoUppbördsVer-i ket i Stockholm, som frågan om UppbördsBetjeningens aflönande i Götheborg, och öfrige Stådexne utom Stockholm j fann Ridderskapet Den 5 Junii. ai 7 och Adeln \ att, enår sistnämnde Betånkanden redan blifvit af Ridderskapet och Adela bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtande bor* de låggas till Handlingarne. Herr Påhlman, Otto Fredric: Jag vågar till Ridderskapets och Adelns pröfning hem. ställa, om icke den åtgärd hädanefter kunde vidtagas, att en lista på de mål, hvilka skola hos Ridderskapet och Adeln föredragas, uppi spikas å det ställe vid stora gångefi här i RiddarhusSalen, der Yoteringspropositioner vanligen uppsättas, på det Ridderskapets och Adelns Ledamöter derigenom måtte kunna er-; hålla en säker underrättelse om den ordning, i hvilken målen komma att inför Ståndet föredragas. Det hände mig i går, hvilket troligen varit förhållandet med flere af Ridderskapets och Adelns medlemmar, att jag i okunnighet derom, att Statsoch BancoUtskottens Betänkande angående Disconternes Utredning skulle under förmiddagsplenum till pröfning företagas, sedan en god del af förmiddagen redan var förliden, bortgick, och hvarigenom det undgick mig, att vara närvarande, då Ridderskapet och Adeln tog sitt beslut i andra punkten af berörde Betänkande.
Hon fann – hon hade under min bortovaro lärt sig finna, det jag icke kunde göra henne lycklig; hennes hjerta talade för en annan. Då jag erfor det, återgaf jag henne löftet om den hand, jag icke ville ega, sedan hennes känslor icke mera egnades åt mig. Efter dessa obehagliga händelser hafva fyra månader förflutit, hvarunder mina tankar ofta dröjt hos Rosa. Jag har, för mitt andliga öga, hvarje dag skådat henne sådan hon stod för mig i den stund, då hon, bönfallande för sin fader, sade mig, att jag egde ett värde i hennes ögon; och hvarje dag har jag suckat: ”O, att det vore så, att Rosa icke glömt mig, att hon ansåge det möjligt att kunna blifva lycklig med en man, som väl eger ett tjog år mera än hon, men också ett hjerta, hvars innerligaste önskan skulle vara för hennes sällhet och trefnad, för beredandet af hennes dagliga lycka, och som troget och heligt bevarat hennes bild i sin själ!” Den djerfva förhoppning, som lifvar mitt hjerta, som förmår mig att teckna dessa rader, är den, att Rosa icke skall försmå offret af en redlig mans kärlek och hand, hvilken ej har någon högre önskan, än den, att föra Rosa som sin maka till det nu ensliga hemmet. Om jag erhåller en lycklig visshet för detta aflägsna hopp, ett vänligt svar, skall jag icke dröja länge att sjelf hembära min hyllning och tacksamhet. Garben. O, Hilda! hvilka voro väl de bittra och osälla känslor, som, vid läsningen af detta enkla, hjertliga och förtroendefulla bref, intogo min själ! O, hvad det var smärtsamt! Jag värderade och aktade oändligen den ädle Garben; men älska honom kunde jag ju icke, emedan jag ej förmådde lösrycka mitt hjerta från dens bild, som der tagit sitt hem, icke försaka den, till något pris, utan att försaka lifvet, åtminstone det bättre och högre. Och hvad blefve jag sedan? En förtvinad planta, som, i brist af näringssaft, snart skulle dö. – Nej, nej, jag kan det icke! Mitt hjerta brister af qval, vid tanken att icke mera ega rättighet att älska honom.
Yngva, vi måste genast ta ned litet sängkläder... ALLAN. THORA hastigt från fonden. Blir varse Allan. Främmande! En beställning? Egentligen käns det mycket besynnerligt att stå så här som en främling framför er. Yngva har naturligtvis sagt er anförtrott er... THORA tvekande. ALLAN. Ja, en mycket stor. Till och med så stor att... Ni skulle vara ? er en son, ja. Yngva! Den, som tänker beröfva er en dotter och skänka THORA uppmanande. YNGVA presenterar kort. THORA gällt. ALLAN. Löjtnant Eksköld, min mor. Hvad? fyra år, frisk, kär, lycklig, inte värd att bli er svärson, men som ska' försöka göra allt... Vid Nerikes husarer borde du ha tillagt. Tjugo Svärson, ni! Hvem är ni? THORA hest. ALLAN. löjtnant vid Nerikes husarer. Det har jag nyss haft äran säga. Allan Eksköld, THORA. ALLAN. Och ni friar till min dotter, ni! Ni vet då inte? Ja, egentligen har det hittills ingenting varit att veta jag bara trodde, tänkte att... THORA. Har du kysst honom i kärlek, Yngva? Ja. Hvem är er far? YNGVA trotsigt. THORA andlös. ALLAN. Protokollsekreterar Georg Eksköld. Jaså. THORA med ett andetag af lättnad. ALLAN. Jag är visserligen bara hans adoptivson, men... Hvem är er rätta far? Svara, svara genast! En barndomsvän till min fosterfar. Men har då ALLAN förvånad. THORA. verkligen inte Yngva... ningen förvåningen... Jaså jaså. Jag ber er förlåta, men öfverraskALLAN. THORA. sin mor nämnt anförtrott... THORA. Jag antog för gifvet, att Yngva, som så håller af för sin mor. Jag ber er vara god och lemna oss I fall, sådana som dessa, är man blyg till och med ostörda nu. Tacksam för ert anbud ber jag er att i förmår jag verkligen inte... morgon klockan elfva vara god och besöka oss. Nu ALLAN.
2:o att då Utskottet för sitt tillstyrkande, det alla hittills från ordinarie rotering befriade krono-, skatteoch frälsehemman dertill borde indelas, åberopat, att de, enligt äldre stadgar och författningar, skulle vara förbundne draga ständigt knekteeller båtsmanshåll, Utskottet syntes brista i kännedom om sättet för ordinarie roteringens första tillkomst. Aldrig har densamma genom någon lag blifvit påbuden och införd, utan visa Slats-Utskottets Utlåtande, N:o 221. 33 fisa de vid riksdagarne på början af 1680-talet emellan Kongl. Maj:t och kronan samt allmogen ingångne öfverenskommelser, som i Gahns militie-samlingar finnas införda, att allmogen frivilligt åtagit sig ständiga knekteoch båtsmanshållet, för att undgå de förut vanliga utskrifningarne af manskap, som med många olägenheter voro förbundne och derigenom blifvit förhatlige. Det hade till följd häraf förtjent att närmare undersökas, af hvad anledning de nu befriade hemmanen undgått ordinarie roteringen, och, om sådant icke skett derföre, att deras egare ej biträdt ofvannämnda öfverenskommelse, i hvilket fall deras vidare befrielse derifrån icke bordt kunna ställas i fråga. Sådant var åtminstone förhållandet i Skåne, ty i annan händelse hade de der belägna hemman af ifrågavarande natur utan tvifvel för längre tid tillbaka blifvit inroterade, och deras innehafvare, vid extra roteringens år 1815 skedda förvandling till permanent, icke behöft deröfver höras eller deras bifall sökas. Annu finnas inom Skåne åtskilliga utsockne frälse-hemman, som icke i den permanenta roteringen ingått; men ehuru både Kongl. Maj:t och Rikets Ständer före detta stadfäslat deras rättighet att få blifva vid extra roteringen, skall denna rättighet nu upphöra, såvida Utskottets förslag vinner bifall. 3:o aft Utskottet, då det föreslagit ordinarie rotering för alla derifrån nu befriade krono-, skatteoch frälsehemman, icke gjort något afseende på helgden af eganderätten, hvilken, i frågor om privilegierad jords deltagande i allmänna onera, alltid fått gälla såsom skäl till afslag.
Fortsattes pröfningen af StatsUtskottets ej mindre den 16 sistlidne April under N:o i32 afgifne, och den 7 derpåföljde Maji e. m. på bordet lagde, Betänkande, angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Tredje HufvudTitel, än ock under N:o 23q meddeldte, och den 29 sistlidne Augusti f. m. på bordet lagde, Utlåtande, ofver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. Herr vonHartmansdorff', August: I anledning af det ämne, som på förmiddagen hos Ridderskapet och Adeln sist förevar, vill jag taga mig friheten väcka en motion. Man omnämnde då, att i BeklädnadsDirectionernas Cassör funnos flere hundrade tusende Riksdaler innestående. De få ej utlånas till enskildta, hvilket äfven jag anser vara riktigt; men då ifrågavarande Cassör kunna jemföras med SparBankerne, torde de förra, likasom de sednare, kunna få insätta sina fonder i Banken till förräntande, hvilket ock BancoUtskottet för de sednare tillstyrkt. Jag föreslår således, att BeklädnadsDirectionerne må få insätta sina medel i Banken, emot en sådan ränta, som BancoUtskotlet kan linna lämplig, och med 44 H. 52* 34o Den 8 O c t o b e r e. m. Banlcens cj mindre än BeklädnadsCassornas nytta öfverensstämmande. Om till exempel för det närvarande i Cassorne finnas 3oo,ooo R:dr, och dessa insättas mot 4 procents ränta, kunde Cassorne vinna 12,000 R:dr årligen; en summa, som ej är alt förakta. Lades på bordet. Hjule Punkten. Diverse Allmänna Anslag. Denna punkt blef uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. 28: de Punkten. Oförutsedde Militairebehof.
Dessa herrar statsråd hafva så tydligen visat, att, om meningen är att man verkligen vill tillvägabringa någon skatteförenkling, vore det minsta man kunde tillstyrka, att hälften af alla, på markegång beroende, räntor måtte bestämmas att utgå i spanmål och smör, och andra hälften i penningar. Hade ett sådant förslag af Utskottet blifvit tillstyrkt, så hade man icke saknat allt skäl att höra de skattskyldige; då det nu endast är fråga om att höra vederbörande, huruvida de vilja betala de skattepersedlar med penningar, hvilka aldrig hafva eller kunnat in natura utgå, såsom till exempel: 10 årliga hästar, 10 kongshästar, vissa tunnor jord, vissa tunnor fårgödsel, en knippa ljusgarn, en knippa tåt, en knippa näfver, en knippa spettfisk, en knippa ål, en gås, en höna, %:dels gås, Varels höna, 5/e:deIs får, Tedels lamm, Vedels oxe, !/6:dels ko, '/6:dels säck; att höra vederbörande häröfver, huruvida de vilja bibehålla de der alla knipporna, gränsar till det löjliga, att de skulle höras deröfver och bestämma, hvilka skattepersedlar de helst vilja bibehålla och utgöra, har en annan betydelse, ehuru jag icke. är invigd i hemligheten; ty säkert är, att den auktoritet inom länen, som får sig uppdraget att höra vederbörande, icke skall uraktlåta att begagna sitt inflytande, för att få ett ordentligt kontrakt på skattepersedlarna och skatternas belopp; kom sedan och klaga, lältrognu allmoge, och begär rättelse, skall ni få till svar, att de, af eder sjelfva valda ombud inför Konungens Befallningshafvande eller annan auktoritet ingått på och underskrifvit ett oförändradt kontrakt för alla tider mellan eder och kronan; det är således af största vigt för vederbörande att af skatlejordens egare få en bestämd lag, hvilken hitintills saknas, på de bevillningar och gärder, som äro tillkomna för tillfälliga behof och i följd deraf bordt upphöra sedan Bih. till R. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Constitut-Utsh.
MAGISTER O. tillbaka in. Hör, jag glömde säga en sak. Hören I? ANDERS P. vred. Javäl! MAGISTER O. Jo; kung Kristian är tillfångatagen och insatt fängsligt förvar i Sönderborgs slott på ön Als. MÅNS N. OCH ANDERS P. slagna; tysta. MAGISTER O. Förstoden I? Sönderborgs slott på ön Als! Ridå. _______ AKT II. Dörr i fonden; dörrar till höger och venster; få och små fönster. Spis till venster. Ett stort bord midt på golfvet med karmstolar. Lübecks vapen i svart, rödt och silfver öfver dörren och spisen. med varupackor här och där. silfver. Till höger en pulpet med skrifdon och en vågskål. Hyllor En skåpdörr står öppen; man ser kyrkokärl af guld och Hos Herman Israel. Stort rum; väggarne bestå af skåp. Marcus vid pulpeten väger pjeserna; David skrifver opp. MARCUS. Ett krucifix af silfver, förgyldt; väger tjugo fyra lod. DAVID skrifver. Tjugofyra lod. GUSTAV VASA MARCUS. Item: en monstrans af guld... en riktig huggare! Väger... låt mig se... jaså den är ihålig... och har bly i foten... Sätt ett frågetecken! DAVID. Ett frågetecken va' det! MARCUS. En patén af silfver... det vete fan! Biter i pjesen. Smakar koppar åtminstone... Sätt bättre hvit metall! DAVID. Bättre hvit metall! Tror Du bönderna lura oss? MARCUS. Oss? Oss lurar ingen! DAVID. Säg inte det, Du! Nigels Bröms, guldsmen, påstår att bönhasar från Holland tåga genom landet och sälja kyrkkärl med flärd i, troligen afsedda att bytas ut mot äkta vara. MARCUS. Det får man taga igen på klockorna, som lära enligt gamla traditioner hålla mycket silfver! ANDRA AKTEN DAVID. Klockorna, ja; de skulle gå till Lübeck, men de gå till kungliga styckgjuteriet för att bli kärrebössor och bombarder.
Fullmägtige i Riksgälds-kontoret hafva dock, vid öfverleninandet af ofvanberörda förslagsberäkning, yttrat den åsigt att. derest Riksgälds-kontoret får åtnjuta samma inkomster, som hittills varit åt Kontoret anslagna, Kontorets dels redan egande, dels förväntade disponibla tillgångar kunna antagas komma alt motsvara de under detta och nästa år ifrågakommande utbetalningar utaf de statsanslag och låneunderstöd, som vid förflutna riksdagar blifvit å Riksgälds-kontoret anvisade, äfvensom de betydliga ränteutgifter och kapitalafbetalningar, som dermed måste af Kontoret fullgöras; och Utskottet, som delar denna åsigt, anser i följd häraf något särskildt beslut i afseende på anskaffande af medel till fyllande af Riksgälds-kontorets behof, för så vid t desamma härleda sig från föregående riksdagars anvisningar, desto mindre behöfva af Rikets nu församlade Ständer vidtagas, som bristen, ifall någon sådan skulle uppkomma, kan fyllas genom anlitande af kredilivet på 4 Siats-Utskottets Memorial N:o 137. Rikets Ständers Bank, intilldess andra medel till densammas betäckande blifva tillgängliga. Under antagande häraf återstår således att bereda tillgångar för deu vid innevarande riksdag beslutade Extra ordinarie statsregleringen. De till denna statsreglering hörande utgifter, hvilka af Riksgälds-kontoret skola bestridas, äro dels sådana, som kunna hänföras under Riks-statens särskilda Hufvudtitlar, dels sådana, som afse jernvägsanläggningar, hvartill kommer kostnaden för påbyggnad och förändring af Rikets Ständers hus och f. d. Hebbeska husen jemte ett beviljad t anslag för riksdags-bibliotheket.
Men om författaren till förevarande bok har visat sig benägen att instämma med Montesquieu: så bör, inför annorlunda tänkande, åtminstone det lända honom till någon ursäkt, att bland den mängd verldsberömda snillen och statsvise, som han deri haft till föregångare, finnas äfven sådana för ingen ”servil” eller ”mystisk historiskhet” beskyllbara män, som t. ex. en Rousseau, en Napoleon, en Hegel. Ja, hvad långt mera är: sjelfve Welcker, hvars liberalism väl icke lärer dragas i tvifvel, slutar sin polemik mot Montesquieus sats173 med det tillkännagifvande, att han anser en väl organiserad Adels existens i en monarkisk stat för någonting högeligen godt och önskvärdt. ”Wir sprechen”, säger han, ”unsere von jeher beharrlich vertheidigte Ueberzeugung für ein (zum Theil wenigstens) durch erbliche Pairs gebildetes Oberhaus und für einen ihm entsprechenden, in der Hauptsache nach dem englischen gebildeten Pairie-Adel aus. Schon dazu, dass die zo ganz entschieden wolthätige Erblichkeit des Fürstengeschlechts nicht gänzlich isolirt und ohne organische Vermittlung dem Volk gegenüber stehe, sondern sich organisch anreihe an eine andere erbliche Würde, lässt sich eine solche Pairie empfehlen, so fern sie nur überhaupt dem Volk und seiner Freiheit als wohlthätig sich erweiset 174 o. s. v. Af det slags faktiska oppositioner, som i åtskilliga revolutionerade länder blifvit gjorda genom ”demokratier som tills vidare pyntat sig med titeln af Konungarike (s. 70), kan emellertid Montesquieus (med fleres) lära ingalunda anse sig vederlagd.
Uti denna författning står del också verkligen att den andel af lånet, som årligen inbetalas, skall debiteras, uppbäras och redovisas i sammanhang med den öfriga kronouppbörden; men beklagligtvis har man glömt, jag vet icke af hvad orsak, att anföra ett annat stadgande, som i den åberopade författmgen förekommer och som just innefattar sjelfva grunden för Statens säkerhet att, med lika förmånsrätt, som gäller för kronoutskylder, återfå de för ofvanberörde ändamål beviljade lånen. Det står nemi. i författningen, att dessa lån äro iklädda naturen af grundskatter och skola såsom sådana, i sammanhang med Den 7 September f. m. 17 med hemmanens vanliga ulskylder uppbäras och redovisas. Ett sådant stadgande finnes icke här, utan endast att köpeskillingen skall debiteras och uppbäras i sammanhang med grundskatten» Detta är hvad som nu eger rum med en mängd kommunala afgifter, hvilka socknen eller häradet sig åtagit. Jag betvifla!' att man, för det dylika tillfälliga bidrag uppbäras lillsammans med grundskatterne, skulle uti gäldenärens egendom vinna för de förra lika förmånsrätt, som för de senare. Sålunda har man här förmedelst en origtig, mot sanna förhållandet stridande uppgift om hvad en författning skulle innehålla, sökt att om förslaget bibringa R. o. Ad. ett omdöme, som det H. Ståndet icke hör falla. Vidare har man sagt, alt det icke är landskamereraren utan K. beflnde som skall pröfva skatteköpen. Hvem vet icke att denna pröfning åligger K. hefhide eller landshöfdinge-embetel, men hvem sora har den ringaste erfarenhet i dessa saker, vet icke äfven att det är omöjligt för en landshöfding att om dessa och dylika ärender taga närmare kännedom, så vida han skall kunna behörigen sköta mångfalldige andra, vida vigligare embelspligter, som honom, i egenskap af länets styresman, åligga och hvarigenom han är nödsakad att ofta aflägsna sig från länsresidenset.
Nio 3, i anledn. af väckt motion om vidtagande af lämpligare åtgärder än bildande af comitéer för alt tillvägabringa förslag till nyttiga förändringar; Nio 4, i anledn. af väckt motion om vinnande af rättelse uti en af ephorus vid läroverket i Wexiö vidtagen åtgärd, i afseende å enskild undervisnings meddelande åt lärjungarne derstädes; N:o 5, öfver väckt fråga om indragning af s. k. ordonnanser hos befälet vid K. M:s flotta; samt Nio 6, öfver väckt fråga om upphörande af rättighet för riksmarskalks-embetet att reqvirera biträde af båtsmän. Föredrogs ett från Ridd.Utsk. inkommet under Nio 6 afgifvet sålydande: Hörsamt Memorial! I ändamål att bereda tillfälle för från Stockholm aflägse boende ledamöter af R. o. Ad., att, utan kännbar egen utgift, kunna infinna sig vid riksdag och koslnaderne derför bestrida, samt på det desse ledamöter, ehuru innehafvande både erfarenhet och kunskaper, icke måtte från öfverläggningarne om fäderneslandets an - 224 Den 26 J a ij.u a r i. gelägenheter uteblifva, har Hr Hammarhjelm, (larl Gustaf, uti ett till H. R. o. Ad. ingifvet oell till Ridd.Utsk. remitteradt anförande, föreslagit: l:o att hädanefter vid hvarje riksdagskallelse inför K. bef:de i hvarje provins-residensstad, å tillkännagifven dag, capita må sammanträda och nig emellan efter ordentlig val-längd rösta för större eller mindre antal af inom provinsen befintliga Grefvar, Friherrar och Adelsmän till Riddarhusoch riksdags-representanter. 2:o att samma valmän må bestämma nödigt apointement för de valda representanternes lefnadskostnad, äfvensom fram och återresa till riksdagsorten. Utsk. har tagit denna framställning i öfvervägande, men finner , vid verkställigheten af det gjorda förslaget en sådan mängd olägenheter, att Utsk. icke funnit sig kunna detsamma understödja.