Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu fråga skulle uppslå derom, huru man skulle domina i sådant mål, skall man då domina efler ofvan citerade § i allmänna lagen, eller skall man domina efter de grunder, som i bolagsreglorna äro fastställda? Jag erkänner att det ur omöjligt för mig alt förutse, huru det skulle dömmas i cn sådan fråga; men alt detta måsle vara ett fält för tvister och rättegångar, tyckes vara alldeles klart, och är del ej en af lagstiftande maktens skyldigheter att förekomma sådant, alt genom lagstadganden söka att få utredt och bestämdt hvad som bör vara hvars och ens rättigheter och skyldigheter? Jag har äfven af denna anledn. ansett nödvändigt att stifta en lag, som blir gällande äfven för nuvar. banker. Äfvenså ar det i bolagsförfattningarna stadgadt, alt bolagsmännen skola anmäla sig hos magistraten, vid vite af 100 r:dr btco för hvarje delägare, sorn sig ej sålunda anmäler. Om nu den blifvande lagen ej skulle komma att gälla för nuvar. banker, så skulle dessa vara blottställda för tillämpningen af detta stadgande, ifall de ej hade anmält sig. Jag känner ej förhållandet, men jag tror att åtminstone ej alia nuvar. banker blifvit sålunda inför magistraten anmälda. Jemväl måste det vara nödvändigt, att hafva bestämda lagar för den händelse, som man ej bör befara, men hvilken dock är möjlig, nemi att en privatbank kommer i concuvstillstånd. I den föreslagna lagen är bestämdt, huru dervid skall tillgå; men om denna lag ej skall gälla för nuvar. banker, så skulle, i händelse någon af dem råkade i concurstillstånd, allm. concurslagens stadgande tillämpas, d. v. s. att hvar och en skulle vara nödsakad att besvärja sina fordringar och ordentligen bevaka dem hos domstolen. Att ett sådant förhållande ej bör äga rum, är tydligt, men om den lag, som nu stiftas, ej kommer att gälla för redan inrättade banker, så ser jag ej huru detta skall kunna förekommas. Ändtl. innehåller förevar, förslag till ny bancolag, att den prescriptionstid af tio år, som allm. lagen stadgar för fordringar, ej skall vara tillämplig på enskilda bankers tryckta eller graverade creditsedlar och invisningar.
PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. Maj b. 16 Maj b. 20 Maj g. 23 Riksgälds-Kontorcl, förslag till stadganden i reglementet för, angående de under nuvarande riksdag på kontoret anvisade statsutgifter, äfvensom angående de för jernvägsbyggnader beviljade anslag och lån samt om anskaffande af dertill nödiga medel » förslag till stadganden i reglementet för, angående de vid föregående riksdagar beviljade anslag till folkundervisningen » förslag till stadganden i reglementet för, angående de med ordinarie statsregleringen gemenskap egande utgifter, de å Kontoret anvisade kreditiver samt utgifterna för riksdagsoch revisionskostnader, aflöningar och förvaltningskostna - der m. m. » förslag till stadganden i reglementet angående det till Lidaåns upprensning beviljade lån samt om anslaget till Nationalmusiebvggnadens inredning » förslag till stadganden i reglementet, angående detta verks inkomster samt uppbörden och redovisningen af dit ingående bcvillningsm. fl. medel, äfvensom rörande dess styrelse och betjening » angående ny instruktion vid granskningen af dess förvaltning, se Revisorer. » angående afskrifning af åtskilliga N:0 m sr y s. ® CD CO " —- P SPs >3 g N:o 4 i 4 a. n N:0 Sid. Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adela. Prestej Borgare Ståndet. Bonde Ståndet. So 2 o* CQ 23 > 'ö 3 ~ O et a: TT » Riks-Ståndens Beslut. TT ~ ?r ■g 55 C/i R <4 — o 5 a. 2 sn ft> P 3 i • Slåmlefc. Standet. Ståodet. O i räkenskaperna inom linien balanserade fordringar — 4 1 165 —. b. 14 Okt.
309 tens svaga hemman, haele anslagit visse indeldte Räntor till understöd för Soldat-beklädnaden vid detta Regemente, skall Statsverket likväl i sednare tider satt sig i besittning af dessa räntor, utan att afseende fästats å den förlust, som sådant för Rotehållarne medfört i den dem försäkrade förmån, vid tillgodonjutandet hvaraf de ej hade behöft betungas med något bidrag till Soldat-beklädnaden, som genom Beklädnads-Directioliens försorg bordt kunna underhållas till hälften emot hvad Kronan, efter nu antagne ordning, bekostar; och då således, i Herr Friherrens tanka, en påtaglig orättvisa öfvergått Rotehållarne vid Nerikes Regemente, i det att den sednaste Beklädnads-förordningen för indeldte Infanteriet ej afsett olika locale förhållandan, utan generaliserades för hela Arméen, yrkas deruti den ändring, att desse Rotehållare måtte återfå de vid Indelningsverket dem anslagne räntor till hjelp för Soldat-beklädnaden, för att sedan kunna till hälften mot Kronan hålla Soldaten beklädd, eller Rothållarne i motsatt fall alldeles befrias från någon skyldighet att bidraga till mondei ingen: Åberopande Herr Friherren härvid det förbehåll, som af samtlige Rotehållarne blifvit gjordt vid deras hörande öfver nya beklädnadssättet, att vid kommande Riksdag söka rättelse härutinnan. 4 Sami. 3 B■ 210 Stcits-Utskottets Stäts-TJtskottet får i anledning häraf upplysa, att förhållandet med ifrågastälde hemmans räntor är sådant: att genom Kongl. Brefvet till Indelnings-Commissionen i Neriket af den 22 September iö85 förordnades, att de, efter indelningens fullkomnande derstädes befunne öfverlopps-hemman , skulle blifva tili besparing och komma till beklädnaden ; hvarefter och sedan Contractet emellan Kongl. Maj:t och Kronan samt de Roteringsskyldige blifvit afslutadt den 5 Augusti 1686 samt Rotehållarne deruti förbundit sig, att, i stället för Släpkläder, gifva Soldaten årligen Fyra Daler samt Fem Daler om året till Stofferings-penningar åt Kronan, emot det att årliga Soldat-Lönen nedsattes med io Daler, äfvensom Rotehållarne hvarje gång Kronan bestod ny Lifmondering skulle gifva Soldatenett pär Skinnbyxor och ett par skor, blefvo vid Indelnings-Verkets fastställande den 22 Maji 1609 anslagnc tillbeklädnaden för 474 Rote-Nummer eller 3 Compagnier inom Neriket, visse hemmans-räntor, utgörande 1,686
D, Lades till handlingarne Stats Utskottets den i5 och 22 dennes på bordet lagde Memorial: N:o 396, i frågan om en mililair-post till bevakning af Låne-Contorets hus i Malmö; N:o 399, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Betänkande N;o 3G8. Från Högvördige Preste-Ståivdet. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Stats-Utskottets Memorial och Utlåtanden: N:o 402, med förslag till indragning af åtskillige tjenstebefattningar vid Riksgälds-Contoret; N:o 4o3, i frågan om afskrifning af ett Professoren Ågren beviljadt lån; N:o 4°4> * anledning af väct. motion, att Stats-Verket mätte lemna bidrag dertill, att Trollhätte Canal och SlussVerk kunde bringas tili lika dimensioner, sorn Götha Canal eger. Från Välloflige Borgare-Ståndet, S, D. I anledning af Eanco-Utskottets Memorial, N:o 81, angående revisionerne öfver Banco-Discont-Verkets förvaltning och räkenskaper, samt f. d. Riks-Discontens utredning, beslöts nu, att Städerne Askersund och Eksjö skola lemna Revisorer till revisionen för år iS34? kommande skrivelser lill nämnde Städers Magistrater att ifrån Borgare-Ståndets Cancellie-Direction afgå } med anmodan att valen förrätta; och skulle Borgare-Ståndet framdeles meddela dess beslut om såttet och ordningen för val af Revisorer af Borgare-Ståndet för de derefter blifvande årlige revisionerne öfver Banco-Disconten och f, d. Riks-Disconlen intill nästa lagtima Riksdag. Troi.
Kammar-Collegii derpå grundade Kungörelse den 29 i samma månad, rörande företrädes-rätt till besittning af kronojord: B. XI. 68, 120, A. 120. — N:o 41. föranledt af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Utskottets Memorial N:o 33, i fråga om skjutsuings-besvärets ordnande: B. XI. 198. 253, 263, A. 267, B. 320, 321, A. 324, B. 347, 368, A. 368, E. 354. — Nrn 43. i anledning af väckt motion om Ull-Diskontens indragning: B. XI. 320, 336, 338, A. 340- — N:o 44. i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Utskottets Utlåtande N:o 41, i fråga om skjutsnings-besvärets ordnande: B. XI. 320, 321, A. 324, B. 347, 368, A. 368, E. 354. — N:o 45. angående särskildt arfvode åt Utskottets Sekreterare: B. XI, 377, 380, A. 380. Statsoch Banko-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden : — N:o 24, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, med förslag angående förändrad organisation af Hypotheks-Inrättningarne i Riket: B.
Utskottets förslag bifölls; Garn, kardulls-: med bifall till de af Utskottet föreslagna tullvärden, beslöts att införselstullen skulle utsättas för ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt till 18 sk., för färgadt, otvinnadt och odubbleradt till 20 sk., samt för färgadt tvinnadt eller dubbleradt, eller s. k. brodergarn, till 16 sk. per skålp. Garn, Linne-'. för ofärgadt linnegarn bestämdes ett tullvärde af En R:dr 16 samt en införselstull af 16 sk. och för färgadt linnegarn utsatta ullvärdet lill 1 R:dr 32 sk. samt införselstullen till 20 sk. per skålp. Glas, Fönster-, grönt och hvitt: emot Utskottets betänkande i denna del gjordes anmärkningar, hvilka ansågos föranleda lill ålerremiss; Glas, andra slag, hvita eller färgade, ej specificerade: Utskottets förslag bifölls; Hudar och skinn, som ej inbegripas under pelsverk, oberedda, torra, saltade och rå: Utskottets förslag bifölls, med den redactionsförändring, alt uti rubriken saltade och rå: ordet "och” skulle uteslutas; Prot.-Utdrag, den 11, 14, t5, ty, 18 och 2o Januari 1845. 523 Jern, smidt och valsadi; spik samt allt annat manufacturoch handtverks smide, ej specijiceradt: Denna rubrik skulle delas i 3:ne nemligen: ”Spik af 2 tums längd och deröfver” med 40 R:dr tull värde och 10 K:dr införselstull per Skepp.
Sluteligen får jag förena mig med hvad Herr G e've Mörner yttrat, röra: de Bevill» rtings-grundarne, och då han i egenskap af Landshöldinge ägt tillfälle att vinna ftdlkomlig erfarenhet om fördelar och olägenheter af de nu under discussion varande Aiternstiver , kan jag, för mm del, icke undgå att .rygga mig vid dess tankar uti ämnet, och j g dess. utom hyser d n tron , att de gr nnaste och för ögat mäst bllhga principer ej ‘äilan fatt vidkännas ett, å erfarenhet och mänmskokännedom grundadt domslut, att icke kunna verkställas. |ag lorenar mig äfven med hvad Herr af Brinckman yttrat, och kan ej annat än gilla Utskottets Betänkande, i hvilket alseende jag anhåller om proposition. Grefve Mörner, siclolph Göran: Ehuru jag icke vill ingå i något svar å hvad Grefve von Schwerin , i anledning af min förut tillkännagifna förundran , för en stund sedan anfört, torde jag dock få förklara, att när yttrande rätten härstädes är fri, man älven måste kunna anmäla sin lörundran öfver sådana framställningar, hvilka dertill föranleda. Jag får äfven ännu en gång erinra, att den klandrade åtgärden endast innefattade upplysning derom, att Fastighetsvärden i allmänhet blifvit så högt beräknade, att någon nedsättning Den 24 Martii, /. ni. 395 derå kunde äga rum ; hvilken upplysning LandshÖfdingarne blott borde tillkä; nagiiva åt pröfmngsComiiéerne, sorn sedermera ägde obehindrad frihet., art densamma antingen begagna eller icke. Denna åtgärd, långt ilrån att vara stridande mot Grundiagarne, kati jag icke finna på minsta sätt vara klandervärd, destommdre, som jag sä ofta hört klagas deröfver, att Regeringen icke meddelar fullständiga upp'lysningar.
Da efter afgörande af flere de wigtigaste Riksdags-göromål, anledning ar at förwänta Riksdagens snara flut, men ätskillige, Riksens Ständers pröfning rilkommande ärender, likwäl böra, jemlikt 47 §. i Riksdags-Ordningen, Bewillningens afgörande föregå, får jag, til beredande af et önskadt stur pä detta Riksmöte , i förening med allmän nytta och enskilt Riksdagsmanna rätt, följande wördsammeligen förestå: 1:0 at Utskotten ma anmodas inskränka deras åtgärd til de ärender allena, fom äro under deras handläggning, och icke ilptaga andra nya, än til beswarande af Konungens Nådiga ?ropositioner, samt sa ffyndsamt ffe kan, inkomma med Betänkande» i de förehafde malen, som antingen första gängen förekomma til Riksens Ständers pröfning, eller i följd af äterremi58 til ny granskning afgifwas. 2:0 At Utskotten anmodas til Riksens Ständer - Den 8 Mars. 247 per afgifwa förteckning öfwer de ärender, som til deras handläggning blifwit öfwerlemnade, tiden da de til Utskotten inkommit, da blifwir afgjorde, och hwilka ännu sakna ^vederbörlig handläggning; samt z:o förr än Bewillnings - förflaget företages, hwilker til winnande af en noggran granffning jag önskar, med anledning af 49 §. Riksdags-Ordningen, matte, efter föregången pröfning äter pä bordet hwila, de Betänkande», som ännu icke arv föredragne, eller pä bordet hwilande, mage til pröfning företagas, och först af dem, de, forn första gängen förekomma och kunna äter remitteras at, efter Utskottens ytterligare ätgärd, fluteligen afgöras
Jag ger inte tappt. Och han skref vidare. »Vanan vid motgångar har härdat lynnet mot lidandet –» Fågeln slog till en lång drill. Och John skref med stor hast, det var som skrefve han i kapp med fågelns drillar. »Allmänna deltagandet har ökat den styrka, som varit nödvändig, då jag i striden mot lifvets alla förenade fördelar stått ensam, öfvergifven och utblottad på alla medel. Vidden af olyckan har lifvat det mod, som nu måste våga allt för att få rättvisa.» John Hall fortfor att skrifva, och han skref långt in på natten utan rast eller hvila. Göta hofrätt behöfde tvenne år för att pröfva det öfverklagade målet, och först i mars 1822 stadfästades domen, hvarpå herrar kuratorer gingo till Högsta Domstolen. En underlig oro grep John Hall. Han hade ingen fred någonstädes. Han kunde ej sitta hemma i gafvelrummet uti Pehr Backmans hus, utan ströfvade nästan dagligen utåt Mölndalsvägen, fick ibland skjuts på någon bondkärra fram till Gunnebo och återvände sent på natten till staden, uttröttad och neddammad af den långa vandringen. Ändtligen en dag sade han till Backman, och hans tunna gestalt skalf af rörelse, och rösten darrade. – Jag måste upp till Stockholm, jag har fått för mig, att det går galet däruppe, ifall jag ej är tillstädes och passar på. Jag vill resa till Stockholm. Backman såg betänksam ut. – Herr Hall gör ingen nytta däruppe, det kommer ännu att dröja i åratal, innan den slutliga domen faller, och jag skall sköta herr Halls angelägenheter lika bra i Stockholm, som jag hittills gjort det i Götheborg och Jönköping. Det är klokast och bäst, att herr Hall afvaktar domen härnere. Här hos mig har herr Hall åtminstone tak öfver hufvudet och ett nödtorftigt bröd, men jag kan ej lägga ut mycket pengar till logis och föda för denna onödiga och måhända för saken vådliga Stockholmsresa. – Det behöfs heller inte. Jag kan försörja mig själf. Backman spärrade upp ögonen. – Hvarmed, om jag törs fråga? – Med teckning och etsning, naturligtvis, svarade John.
Herr Bäcklin har anfört, hurusom Kongl. Stadgan den. 31 Januari 1855 om mått och vigt föreskref i '10 §, att vigter af 1 tE och deröfver skola gjutas af tackjern efter fastställd modell; att de må justeras till centner och de multipler deraf, som behofvet fordrar, samt att vid gjutningen skall på sidan anbringas siffror, som utmärka vigten; — att i Kongl. Majrts nådiga Instruktion för Justerare, af samma dag, 15 § innehölle, att vigter, som ej äro så beskaffade, som stadgan föreskrifver, eller äro så mycket för lätta eller tunga, att det bly, som erfordras för stämplarnes åsättande och vigternas jemkning till behörig tyngd, med mer än 2 linier öfver eller understiger vigternas öfra plan, skola kasseras; — samt att i nådig förordning af ofvannämnde dag, angående hvad vid verkställigheten af stadgan om mått och vigt iakttagas bör, Kongl. Majit föreskrifva, att då befintliga vigter finge omjusteras till 1862 års slut, men att den nya stadgan derefter skulle träda i full verkställighet. 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 43.
Verket i detta afseende, Reserv Proviant-läger, Magazin för Sjö-Expeditioner och Krig, samt Inrättningens Räkenskaps arbete. Efter denna indelning bör/Verket organiseras. Den Collegiala Styrelse.formen är nödvändig i afseende på ärendernas stora vigt, deras ansvariga beskaffenhet och den fullkomliga kännedom i allmänna hushållningen, samt om Provinsernes olika tillgångar och behof, som för Verkets behöriga administration erfordras, men hos en enda person svårligen lärer förenas. Den Personella är deremot vigtig och angelägen, för att vinna enhet och kraft i verkställigheten. I sådant afseende föreslår Utskottet, att Directionen består af tvänne Öfver-Direeteurer, som äro Chefex för hvardera af förenämnde Departement; föredraga alla mål och hvar för sin del ansvara för ärendernas gång. Desse Den 2 5 Juli. Desse bägge Embetsman få icke tillika hafva andra befattningar, men skola vara val lönte, och böra dertill utses Män af erkänd integrité, skicklighet och mycken verksamhet, ty pä dem kommer framgången af Verkets föremål att bero, emedan de blifva de egentelige verkställighets organerrie. Utom dessa tvänne föredragande D^spartements-Chefer, bör Directionen utgöras af arne Ledamöter och en Ordförande, eller tillsammans fem Personer. Desse ;:rte sednare vill Utskottet mera anse såsom opinions-medlemmar, än soto verkställande. Ordföranden bör naturligtvis leda det liela i öfverensstämmelse med .Konungens afsigter till Rikets väl; men arbeis-ordningen bör i alla fall vara så ställd, att omdömet öfver och a{- görandet af redan utarbetade saker, men icke sjelfva utarbetningen , på dessa frenne Personer egenteligen livilar. Till dessa platser, åtmindstone de tvänne (aure ) Ledamöterna, är ej oumgängligen nödigt, att hafva hvad man kallar routinerade Embetsman, utan heldre bör dervid' göras mesta afseendet på allmänna röstens erkännande af medborgerliga egenskaper, äfvensom det vore nyttigt om desse bägge Ledamöter jemte Ordföranden, såsom större Possessionater, förenade kunskap och intresse i Jordbruket.
Memorial, med voler ings-pru position i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 57, öfver vackt motion om ändring af Kyrkolagens stadgande i fråga om sättet att begrafva sjelfspillingar och dem, som i lifstiden fört ett ogudaktigt lefverne. Berörda Betänkande är föranledt af cn inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion, deri blifvit yrkadt, att 1, 2 och 3 §§ i 13 Kap. Missgeruings-Balken måtte 6 La (/-Utskott et* Memorial N:o 77. upphäfvas samt de dit häriförliga ställen i Kyrkolagen i förhållande dertill ändras. Utskottet, som vid behandlingen af Kongl. Majrts Proposition om antagande af en författning om nya Strafflagens införande, jemväl handlagt den del af motionen, hvari yrkas upphäfvande af de tre första §§ i 13 Kap. Missgernings-Balken, hade i dess berörda Betänkande med erinran, att något ställe, som afsåge det i 13 Kap;s 2 § omlörmälda fall, icke funnes i Kyrkolagen, samt förklarande, att, enligt Utskottets åsigt, någon lagstiftning icke erfordrades för det i 3 § upptagna fall, att någon, sorn fört ett ogudaktigt lefverne, finnes ligga död, och ingen vet, huru han omkommit, föreslagit, att, för den händelse Rikets Ständer biföllo Utskottets förslag till ny Strafflag, hvarigenom 13 Kap. 1 § Missgernings-Balken blifvit upphäfdt, Rikets Ständer måtte, för sin del, besluta en författning af detta innehåll: »Med upphäfvande af 18 Kap. 12 <§ Kyrkolagen förordnas, att detta lagrum skall erhålla följande lydelse: Har någon förgjort sig sjelf, hans kropp skall i stillhet å kyrkogård jordfästas; och kommer denna författning att tiilämpas från och med den dag, den föreslagna nya strafflagen blifver till efterlefnad gällande».
»Men mängden kan alldeles inte göra att sentimentaliteten blir mindre löjlig. Tror du inte jag vet, att du står och väntar på det ögonblick då jag som den snälle lille gossen skall falla dig om halsen och lofva att alltid bli beskedlig.» »Jag är icke sentimental. Gå! Det är nog nu!» »Hvilket är nog?» »Din oförskämdhet.» »Aha. Du ger den förnärmade. Märker du inte att det är komiskt.» »Vill du gå?» »Ja. Men jag skulle så gerna först vilja ha dig att stiga ner från kothurnen och låta bli all tragik.» Hon klämde händerna hårdt samman liksom för att med våld hindra dem från att göra någon rörelse. »Gå», sade hon blott med en röst som var så oartikulerad som om den icke kunde böjas annat än kring denna enda stafvelse. Han såg på henne med ett uttryck af förvåning och en skymt af ängslan. Det gråbleka ansigtet, de hopdragna ögonbrynen, de sammanpressade läpparne som mist sin färg, hela denna muskelstarka gestalt hvars alla fibrer tycktes krympa sig under en våldsamt återhållen vrede verkade så egendomligt skrämmande på honom. Det var som om han denna gången ställts ansigte mot ansigte med något inför hvilket till och med hans vanliga hänsynslöshet förstummats, och der blef ett ögonblicks tystnad. Men så reste han sig med en rörelse som om han ville skaka intrycket af sig. »Teatervrede», sade han, men ordet kom tveksamt och lågt, som ett sista uttryck för hans inneboende protestlusta. Då reste hon sig blixtsnabbt och lyfte stolen, som hon hållit i, liksom för att i nästa sekund slunga den emot hans hufvud. Han hade gripit tag i dörren och stirrade mållös på denna företeelse; men han gjorde icke det minsta för att afvärja det hotande slaget. »Det var otäckt», mumlade han blott, liksom för sig sjelf medan han stod kvar och stirrade på henne. Med ett ryck hade hon blifvit herre öfver sig sjelf. Hon satte stolen på golfvet undvikande hvarje buller som om det funnits en död i rummet. Så sjönk hon långsamt ner på sin plats och i det hon tryckte händerna samman i sitt knä för att icke göra någon åtbörd, sade hon:
Då emedlertid Utskottet, på sätt här nedan vidare omförmäles, anser sig jemväl höra frångå dess i Betänkandet N:o 29 gjorda tillstyrkan, om öfverlåtande till Riksgälds-Contoret af Banco-Discont-rörelsen samt de Riksgälds-Contorets Obligationer, hvilka Banken för närvarande figer, äro förskrifne på belopp och i en form, som göra desamma oanvändbara för det ändamål, hvartill Banken kan komma att desamma begagna, bör Utskottet här uttrycka det förbehåll, att framdeles, efter sammanträde' med Stats-Ut skottet, få till Rikets Ständer inkomma med yttrande om och huruvida någon förändring i afseende pä formen för ifrågavarande Obligationer kan anses vara af nöden. J punkten' 4:o hade Utskottet hemställt, att Banco-Fullmägtige berättigas, att, medelst anskaffande af något eller några af de i 2:dra punkten omförmälde räntebärande papper, ersätta den minskning, som genom infriande af Obligationer uppkommer, så att Banken i möjligaste måtto alltid förblifver innehafvare af lätt realisabla förbindelser, till belopp af 5,ooo,ooo R:dr B.'ko. Vid denna punkt är anmärkt: att ordet "berättigas” borde utbytas mot "åläggas,” så att de för uppköp af Obligationer tillgängliga medel ej må i stället användas lill utlåning, hvilket möjligen pluraliteten hos Banco-Styrelsen kunde, i annat fall, besluta; att Utskottet underlåtit, att föreskrifva, det Banken äfven vore skyldig att ersätta den minskning, som genom Obligationers försäljning kan komma att ega rum; samt att förevarande punkt syntes vara öfverflödig, då 2:dra punkten innehåller tillfyllestgörande föreskrifter i det hänseendet, hvarom samma punkt handlar. Baneo-Utskottets