Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle dertill erfordras någon enskild rådplägning ledamöterna imellan, så bör dock sessionstiden icke dermed upptagas. Hushållade man med sessionstiden; så kunde* och måste ej allenast ett ökadt anta! af ärenden föredragas och ledamöterne följaktligen dertill hålla sig beredda, utan ock hvarjehanda annat kunna med större omsorg skötas, än som nu sker; och deribland kunna räknas åtgärder, som skulle fortskynda ärendenas gång. Det går ej sällan alltför långsamt med afgifvande af infordrade förklaringar och utlåtanden från tjenstemän, som äro tilltalade eller — 64 — eljest skyldige att utlåta sig, äfvensom stundom från andra parter. Jag har mot en sådan tjen• steman nödgats anställa särskildt åtal för alltför lång försummelse härutinnan. Det låter icke motsäga sig, att ju Ofverrätterne äga i sin makt utvägar att afhjelpa denna långsamhet; men att de alltför sällan nyttjas, lärer vara lika svårt att bestrida. Det skulle gå annorlunda, i fall man brukade allvar, icke dröjde att ådöma försuttna vitén och att förelägga lämpligen förhöjda. Hos städernes Underrätter finnas af ursäkterna för långsamheten icke andra, än göromålens öfverhopande mängd. Imedlertid blifva sakerne äfven der liggande, icke blott månader, men halfva och hela år, sedan ingenting annat än domstolens egen åtgärd vid dem återstår. Ej sällan hafva dröjsmålen hos dessa domstolar sin dryga del i den sammanlagda tidrymd af många år, som våra rättegånger merendels upptaga, när de skola genomvandra samtliga instantserna. Skulden ligger här icke i arbetsmethod; och det kraftiga hjelpmedlet blir säkerligen intet annat, än det jag hos Ofverrättema nyss antydt, eller periodiskt återkommande offentliga redovisningseller uppropsdagar. Med en föga ursäktlig sorglöshet föreställde jag mig alltför länge, att när ingen klagan af rättsökande öfver denna långa väntan på rättvisan förspordes, missnöjet deröfver ej heller kunde vara rätt stort; och denna tanka, hvilken likaledes före mig tyckes hafva varit rådande, har bragt mig att lemna opåtalt all annan långsamhet, än som af rättsökande hos mig öfverklagades.
1 Weckholms socken är, på grund af enskild donation, inrättadt ett Fattighospital, som inrymmer tretton hjon, och invid Upsala stad har länet en arbetsoch korrektions-inrättning. De flesta församlingar hafva sockneoch fattig-magasiner, med betydliga fonder, hvilkas förvaltning beror af församlingarne sjelfva. För bruks och större herregårdars behof äro värdshus anlagda. Dessutom, och oberäknad! gästgifveri erna, finnas numera blott fem krogar för vägfarandes behof. — Under dessa fem år hafva, dels på skallgångar, dels i varggårdar och dels af enskilde personer, emot stadgade penningebelöningar, 86 vargar, 94 lodjur och 1,338 räfvar blifvit dödade. I länet har, med Eders Kongl. Maj:ts nådiga bifall, en rofdjurs-fångare blifvit anställd, men hvars befattning kommer att upphöra år 1851. — Sparbanker äro inrättade i länets begge städer samt vid Söderforss bruk och i Tierps, Wendels, Wiksta och Elfkarleby socknar. För länet gäller numera, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga reglemente af den 2 Februari 1844, en allmän och gemensam rätt till brandförsäkring af hus och lösegendom å landet. Detta bolags ansvarighetsbelopp utgjorde, den 12 September innevarande år, för hus 5,787,140 Riksdaler och för lösegendom 2,095,980 Riksdaler banko. Denna inrättning tillvinner sig, mer och mer, länets invånares förtroende, synnerligen i hvad byggnadernas försäkring angår. — Oafbrutet har länets Hushållnings-sällskap fortfarit i sin berömvärda verksamhet, hvarigenom mån - 19 ga nya nyttiga rön och kunskaper utbytas, och jemte förbättrade methoder och redskap öfvergå till begagnande af allmänheten. Staden Upsala. Folkmängden utgjorde, vid 1847 års slut, 5,860 personer, af hvilka 3,808 voro mantalsskrifne och 2,052 mantalsfrie; hvartill ännu kommer ett antal af något öfver 1,000 personer, som tillfälligt vistats här, för att vid de flera läroverken idka studier.
M. så finnér för godt, oell i den mån tillfälle dertill gifves, för undergående af sådant straff, varda insatte i ensambetsfängelse, att der behandlas efter de för sådane straff i allmänhet föreslagna grunder, dock högst för en lid af två år och med iaklagaudc af den i 10 § 1 eap. af samma lagförslag bestämda straff-förminskning.” Delta förekommer mig alldeles som det gamla Svenska genuina ordspråket: ”Tvätta min pels, men gör honom icke våt,” dä PresteSt. bär i und. lackar K. M. för dess på förslaget nedlagda omsorg, på samma gång, som det i sjelfva verket förkastar resultatcrna af denna möda. Jag lernnar derhän, om icke, såsom eu fö reg: de talare bär yttrat, ett ärligt alsing hade varit bättre, och jag kan icke på minsta vis förorda antagande af PresleSl:s beslut. Jag finner det till den grad grundlöst, att det är nära nog oförklarligt, huru eli RiksSt. kan komma med ett sådant. Huru det skulle kunna öfverlemuas lill Konungens godtycke all tillämpa en lag på brottslingar pä försök, är mig ofattligt, ty broltslingaruc äga väl äfven rätt all tillgodonjuta ordentlig lag. Eli sådant förfarande blcfve snarare att sätta friheten i cell än någonting annat. Jag är icke jurist och har inga anspråk pä några djupa juridiska kunskaper, men jag tror det skulle mycket klent stämpla R. o. Ad:s omdömesförmåga i denna sak, om R. o. Ad. au toge PresteSl:s beslut. Jag bar vid sä mänga tillfällen, särdeles vid denna riksdag, fått erfara huru man tagit PresleSl:s tillgöranden lill mönster för R. o. Ad., och huru beklagligtvis PresteSl:s och R. o. Ad:s majoriteter vid alltför många tillfällen räckt hvarandra baudou; men jag tror, alt det vore värdigare R. o. Ad. alt en gång besinna sin ställning lill folkel, och att icke rygga för att handla i öfverensstämmande med den.
Likaså och då Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med den uti E. K. M:s nådiga proposition yttrade åsigt, anse de fördelaktiga resultater, sorn af landtbruks-inslitutets vid Degeberg och de liigre landtbruks-skolornas tillvaro redan vunnits och ytterligare äro att emotse, påkalla fortfarandet af de vid sisllidne riksdag för dessa inrättningar anvisade statsbidrag, hafva Rikets Ständer bifallit, att i den ny^a Riksstaten må under sjette hufvudtitelns anslag lill undervisningsanstalter för jordbruk och landtmanna-näringar uppföras för Degeberga landtbruks-institut 10,000 rdr, för de redan anlagda nio lägre landt - 608 Expediiions-XJtskottets Förslag till und. Skri/velsej IV.o 23o. bruksskolorna 9,000 r:dr, att emellan desamma lika fördelas, samt för inrättande af ytterligare en lägre landtbruksskola i någon ort, som deraf kan vara i behof, 1,000 r:dr, utan annat vilkor för utgåendet af sistnämnde belopp, iin att invånare i den ort, hvarest den nya skolan kommer att inrättas, för detta ändamål anskaffa en sådan egendom, som af E. K. M. prof vas dertill lämplig. Beträffande åter E. K. M:s tillika gjorda nådiga framställning i fråga om användandet af hvad å förut befintliga anslag för lägre landtbruksskolor ännu icke disponerats eller framdeles förblifver odisponeradt, äfvensom af öfriga besparingar å denna lnifvudtitels afdelning för jordbruk och näringar, så anhålla Rikets Ständer underd:st, att E. K. M. täcktes af de å anslagen för landtbruksskolorna uppkomna besparingar i nåder bevilja tillfälligt understöd, ät dtn vid Sjögestad i Östergöthlands län befintliga läroanstalt af nämnde beskaffenhet; och skola Rikets Ständer för öfrigt, i anledning af högstberörde nådiga framställning, framdeles sig i underd. yttra, i sammanhang med pröfningen af frågan örn E. K.
En örtagårdskälla är du, en brunn med lefvande vatten och en ström från Libanon. Vak upp, du nordanvind, och kom, du sunnanvind! Blåsen på min örtagård, att dess välluktsångor må spridas vidt omkring! Min vän komme till sin örtagård och äte af dess ädla frukter!“ Och detta i en dikt af Levertin: “Välluktstung till brädden om de ljufva åren rika smörjelsen bär bud: aloë från bädden, myrrhadoft från håren, vallmo vissnad mot min hud, Vilda fikonträdens kåda, gästabudens lukt af indiskt speceri. Gyllne rökvärksskedens aska, bröllopsskrudens festdoft med lavendel i. Rosenoljan biktar, skänk af soligt Shiras, bruna lemmars härlighet, medan ambran diktar om hur kärlek firas långa kyssars evighet.“ Möjligen är äfven förnimmelsen af vårlif och mänskligt kärlekslif, genomgjutande hvarandra — om man frånser skilnaden mällan sorgefull och hoppfullt glädtig stämning — likartad i följande fragment af en dikt hos Levertin och af “Höga visan“: Levertin: “En natt i maj jag såg en syn i hvitt, en hvit gestalt jag såg i hvita fruktträds midt och blondt som dagens första flod af ljus flöt hennes hår i morgonvindens sus. Längs hennes klädebonads mantelflik, som föll mot marken sid och drottninglik, göt våren all sin ljusa rikedom af sollyst dagg och hvithyllt äppelblom. Det fruktträdgårdens första pingstdag var med doft och blom och ljusa fjärilspar. Vi gingo hand i hand och blick i blick, där stigen solig genom grönskan gick. En enda smekning evigt djup och lång var ögats leende och stämmans sång, men rundt göt våren all sin rikedom af sollyst dagg och hvithyllt äppelblom.“ Höga visan: “Blomstren visa sig på marken, sångens tid är kommen och turturdufvans röst höres i vårt land. På fikonträden mogna bären och vinstockarna stå i knopp och sprida sin vällukt. Statt upp, min älskade, min sköna, och kom! Min dufva!
I händelse Gr. Mörners mening vore, att ifrågasätta riktigheten af denna uppgift, skulle jag åtaga mig att styrka den, om punkten blefve till Utsk:t återremitterad. 310 »en 23 Juli, Gr. Hamilton: Jag liar egentligen upträdt för att vits orda det förhållande, som här blifvit af Frih. Skjöldebrand omliämndt, nemi. att Oscarshamn verkligen inom förelagd tid hos K. M. anmält behofvet af anslag för skolhus och anhållit om Nåd. Propos. till R. St:r, men att ritningarne vid riksdagens början ännu icke voro färdiga och att K. M:t derföre icke ansåg sig kunna aflåta någon Propos. i ämnet. Hvad Gr. Mörner anmärkte i afs:de på Lunds consistorium, nr så tillvida sannt, att detta framför andra hur betydliga tillgångar att disponera; men jag får uplysa att consistorium icke öfver dessa har fri dispositionsrätt, utan äro de afsedde för särskilde ändamål, och hvad stiftsbyggnadskassan beträffar, är den ganska hardt medtagen och som jag tror f. n. nästan tom, emedan med den blifvit betaldte dels nybyggnader dels reparationer i såväl Lund sora Christianstad, Helsingborg och Malmö. Om R. o. Ad. i afs:de på Oscarshamn beviljar en återrensiss, torde Utsk:t äfven taga i öfvervägande, huruvida icke för en så liten skola något mindre belopp skulle kunna vara tillräckligt, och torde äfven ett mindre anslags beviljande möta mindre motstånd. Gr. Mörner: Jag måste tillstå att det undfallit min up märksamhet att K. M:t redan afgjort denna fråga; men detta förbiseende må förlåtas mig, enär jag hållit mig till Utsk:ts ord, hvilka innehålla att »frågan icke vunnit den beredning, som K. M:t för densamma funnit nödig.» Jag kunde icke föreställa mig annat, än att Utsk:t noggrannt öfvervägt sina ord, och då det endast är några dagar sedan detta Betänk, kom ut, kunde jag icke förmoda annat än att frågan rör. Propos. för skolan i Oscarshamn ännu hvilade i Eccles.-Depart:t såsom beroende på K.
Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 30 sisth Sept. och 2 dennes på bordet lagda Meni. M 52 med förslag till ändrad lydelse af 2:dra och 9:de §§:ne Successions-Ordn:n. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Då man ansåg nödigt, att omskrifva de ifrågavar:de §§:na, hade man måhända bort fästa 26 Den 4 Oktober f. m. något afseende på ordalagen samt rätta och förbättra dem. Jag vill blot t fästa upmärksamhelen på de första orden i 2:dra §:n: ”/Jö> Konung i Sverige”. Om Konungen dör i Norrige, så skall väl äfven då föreskriften i denna § tillämpas. Det borde derför hafva stått: ”Dör Sveriges Konung” etc. I sjelfva saken har jag ingenting att anmärka. Jag hade endast önskat att, när den första framställningen, i timnet gjordes, och befanns ofullständig, man hade i detta förslag iakttagit de nödiga rättelserna. Jag var af sjukdom förhindrad alt vara tillstädes och göra mina anmärkn:r, när Consl.Ulskrs första förslag lill ändringar i RiksAkten förehades. Jag skulle i alla fall ej hafva beslridt bordläggningen, emedan vi af aktning för brödrafolket icke böra genast afgöra ett förslag, hvilket hos dem måste hvila, såsom varande af grundlagsnatur. Men då jag varit ordf:de på Sveriges sida i den s. k. Unions-Komitén, skulle jag hafva ansett för pligt att utreda dessa förhållanden vidsträcktare, än som skett i den K. I’ropos:n och i Const.Utslbs Betänk. Mitt helsotillstånd har hittills nekat mig, att lemna dessa uplysningar. Jag anser det dock icke ännu för sent, emedan saken, vid nästa Riksdag, återkommer, och jag förbehåller mig, att vid ett annat tillfälle få göra de framställningar, jag kan finna nödiga. Ofverläggningen förklarades härmed fulländadhvarefter Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då icke något förslag till gemensam 'tanke blifvit framstäldt, R. o.
Bland annat har det blifvit yttradt, att bifall till Betänk:t vore R. o. Ad. värdigt, enär ifrågav:de stadgande skulle bereda en fördel åt de fattigare klasserna. Jag hemställer dock, huruvida det icke är R. o. Ad. mera värdigt att vidblifva ett beslut, som så nyligen blifvit fattadt. Vidare har anförts, det den föreslagna lagen skulle bereda tillfälle för de qvinnor, hvilka uppnått 25 års ålder och icke ville blifva myndiga, att derom göra särskild anmälan. Förhållandet skulle således blifva omvändt mot det, som i berörde hänseende för närv.de eger rum, eller att qvinna, som vid 25 års ålder vill blifva myndig, må derom göra anmälan. Jag tillåter mig dock fästa uppmärksamheten uppå den olikhet, som emellan dessa båda anmälanden förefinnes. Mången kan nemi. skygga tillbaka för att ingifva en ansökan att blifva omyndig. Man har ytterligare ordat om svårighet för qvinna, som vill blifva myndig, att hitta till rätt domstol. Detta påstående kan dock icke annat än högeligen förundra mig, ty den ifråga v:de domstolen är ju domstolen i den ort, der man är skattskrifven. Hr Nordenfalk har visserligen omtalat, att ett dylikt fall skulle hafva förekommit vid Stockholms och Carlstads Rådstufvurätter. Jag kan naturligtvis icke känna, hvem den omtalade personen varit; men det förefaller mig som det skulle varit en lösdrifverska, ty eljest skulle hon väl hafva haft någon fast bostad. Hvad slutligen beträffar den jemförelse, som Hr Fahnehjelm uppställt mellan de Svenska qvinnorna och de Ryska lifegna, tror jag verkligen icke att densamma kan slå an på ett Svenskt Riddarhus, som någorlunda känner till qvinnans ställning. Hr Tersmeden, Per Reinhold: Under de tio år, som förflutit sedan denna fråga första gången här på detta rum utgjorde föremål för öfverläggning, har min öfvertygelse i detta fall icke undergått någon förändring. Den riksdag, vid hvilken K. M:s Propos. i ämnet väcktes, sökte äfven jag att, i min mån, arbeta för densammas genomförande.
Detta är den enda omständighet, uti hvilken antagandet af den nya Lagen påfordrar en Lagförändring; och som en sådan, icke utan Riksens Ständers medverkan lärer af Kongl. Maj:t kunna vidtagas, få Utskotten af den orsak, som här ofvan blifvit anförd, och då värderings-summans antagande såsom bördeskilling, enligt Utskottens tanka icke förnärmar 3:dje mans rätt, och är på billiga grunder bestämd, tillstyrka Riksens Högiofl. Ständer, att uti den skrifvelse som till Kongl. Maj:t kommer att afgå, om detta Betänkande bifalles ., utom hvad ofvan är föreslaget, derjemte yttra, att Riksens Ständer för den händelse, Kongl. Maj.*t skulle utfärda den ifrågavarande Lagen, till Kongl. Maj:t öfverlemna, att genom den Författning som i ämnet komme att utfärdas, göra den förändring af allmänna Lagens stadgande om Köpeskilling, att item - 13*5 LtgUtskottets Betinh/inieH, ligen: för fast Egendom försåld genom Lotteri, må såsom Köpeoch Bördeskilling anses den summa, hvartill Egendomen vid den i Författningen omnämnde värdering blifvit uppskattad.” Detta varder dock, tillika med någre Ledamqters särskildta yttranden Riksens Högloft. Ständers vidare pröfning vördsamligen hemställdt. Stockholm den 17 §eptember 1823. "Utdrag af Protokollet > hållet uti Rik-, sens Ständers Lagsamt Allmänna, Besvärsoch Ekonomi Utskotts Ple-. mim den \j September 1823. S. D, Föredrogs och upplästes Utskottens. sammansatta Beredningsförslag till betänkande öfver Kongl. Majrts Nådiga proposition till Riksens Ständer pied förslag till Författning om fast Egendoms försäljande åt Lotterie. Herr Friherre Cederström Jacob , förnyade dess emot Förslaget till Betänkandet inom Beredningen gjorde Reservation, att det efter Herr Eriherrens tanka icke vöre någon hvarken omoralisk eller i något afseende skadelig
M:t har följaktligen icke i vidsträcktare mån bifallit den af Lindberg i förevarande mål gjorda ansökning, än att E. K. M:t till Rikets Ständer i Nåder öfverlemna!, huruvida icke anledning må förefinnas lill sådan eftergift af Kronans fordran hos Lindberg, att sedan lian lill Kronan inbetalt återstoden af de här ofvan omförmälda 1,382 R:dr 30 sk. 6 rst. B:ko, hvilka vice Häradshöfdingen Laurell, såsom nuvarande arrendator af hemmanen Elfvetorp, fåll sig genom Svea Hof-rälts dom den 6 Mars 1856 tillerkända, äfvensom den derigenom stadgade ränta, och sedan det åklagaren i målet tillkommande arfvode jemväl utgått, Lindberg måtte från erläggandet af det belopp, som derutöfver borde Kronan tillfalla, befrias; och skulle, i händelse af sådan eftergift för Lindberg, äfven den ansvarighet, som för samma belopp borde i andra rummet drabba Statsrådet af Wingård och blifvit i den efter honom uppkomna konkurs bevakad, komma att förfalla. Efter öfvervägande häraf, och då vid flera föregående tillfällen samt äfven tinder innevarande riksmöte Rikets Ständer, när serskilda förhållanden påkallat ett skonsammare bedömande af de förseelser, i följd hvaraf vederbörande embetsoch tjenstemän blifvit till ersättnings-skyldighet dömde, funnit godt efterskänka Stats-verkets fordrings-anspråk å vida betydligare belopp än det, som nu är i fråga, hafva Rikets Ständer, med afseende å de särdeles bevekande omständigheter, som förekomma till stöd för den af Kammarrättsrådet Lindberg sökta eftergift, medgifvit den af E. K. M:t i Nåder föreslagna befrielse för Kammarrättsrådet Lindberg från erläggandet af Kronans Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Hålles Lagmans-Ting närmare än tre veckor efter Härads-Ting, och säger then som vädjat, att han ej kan sa - Kongl. Maj.-Is Nådiga Propos N-o 58. ken så brådt fullfölja, tliå skall then å Lagmans-Ting året derefter fortsättas, Skrifve ock Häradshöfding thet å Dombref Illerås; underrätte ock alltid Parterna om hvad tlie till tlieras talans bevarande iakttaga böra. Vädja the ej, som nu är föreskrifvet, stånde Härads-Dom fast.” Och som Kongl. Majit anser serskilda böter för uteblifvande till Lagmans-Tings slut icke böra ega rum, då talans förlust för uteblifvande å annan tid under Tinget utstakas, föreslår Kongl. Majit, i sammanhang härmed, äfven den ändring uti 12 Cap. 2 §. 2 Mom. Rättegångs-Balken, sådant det lyder i Kongl. Förklaringen den 10 Sept. 1823, att, i stället för orden 1 ”Kommer hvarken Kärande eller Svarande å Landet, innan Tingets slut, eller i Stad, innan Rättegångstimman ute är, bote hvarthera dubbelt, ” må sättasi ”Kommer hvarken Kärande eller Svarande å Landet, innan HäradsTingets slut, eller i Stad, innan Råttegångstimman ute är, bote hvarthera dubbelt.” De i Kongl. Majits Högsta Domstol och inför Kongl. Majit i Stats-Rådet uti detta ämne förda Protocoll bifogas härjemte; och Kongl. Majit förblifver samtlige Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest / Bil. till K. M. Neulina. Propos. Bl. o 58. 5 städse välbevågen. Stockholms Slott deu 5 Februarii i82<). CARL JOHAN. R. Martin. Utdrag af Protocollet öfver Justitice-Årenden j hållet uti Kongl. Maj:ts Högsta Domstol* Måndagen den i5:de December 1828. Närvarande: Justitia^ Stats-Ministern Ii. E. Hr Grefve Gyllenborg.
Höistärede Herrer, Herr Johansson og Herr G. Scheutz! Jeg tillader mig i Tillid til Deres Godhed at anbefale til Ind-rykkelse i Deres Blad Indlagte. De vil ikke negte en angreben Mand Forsvar. Men — paanaer Sangen * *, som i Tilfaelde af Opta-gelse, maatte beholde sit Sprog — maaske det skulde overssettes — rimeligvis; men hvorledes bserer jeg mig da ad? — Saafremt Red * Genom välvilja af Bibliotekarien D: r H. Wieeelgren har Ked: s uppmärksamhet blifvit fäst p&amp; dessa handskrifter. * * Wergelands bekanta dikt ” Nordsjön ”, som i denna handskrift väsentligen öfverensstämmer med den tryckta versionen, hvilken, enligt uppgift i W: s samladfe skrifter, är författad 1838. Det torde förtjena tilläggas, att den ifr&amp;gavarande, brefvet åtföljande originalhandskriften af poemet har påskriften Paa et Skjier ved Hvalöerne.actionen ikke vel villig paatager sig det, saa har jeg Haab om, at maaske Herr Ridderstad eller Lektor Grafström eller Magister Mel-lin, om man henvendte sig til en af dem, vilde gjöre det. Dog — De finder vel paa et Raad, om De kuns ville optage Tilsvarét. I saa Tilfaelde önskede jeg Underretning derom — hvilket altid kan ske frit gjennem den Norske Protocollist ved Statssecretariatets Af-deling i Stockholm O. P. Wiiger: Jeg har stundom den Vei sendt nogle Smaasager til höistagtede » Svenske Yenner og saaledes ogsaa til Dem, ærede Herrer; men er uvidende, om De ere komne til Adressen. Förbindelsen var dog ad den Vei let at holde aaben. Under Couvert til Generalmajor Birch (Agershuus) kommer alt mig tilhende.
Kungörelsen den 22 April 1853, mätte erhålla följande förändrade lydelse. 2 mom. Rösträttighet beräknas efter hemmantal, der det finnes åsatt, sålunda, att, då hemman är förmedladt, rösträttigheten beräknas efter förmedlade hemmantalet, såvida ej annorlunda är särskildt stadgadt, eller fråga förekommer om afgift, som efter oförmedlade hemmantalet utgår, i hvilket fall rösträ11igheten skall efter sistnämnde hemmantal utöfvas. I andra fall än för hemmantal bestämmes rösträttigheten på grund af den bevillning enligt 2:dra artikeln, som lill Staten erlägges. För ett bevillnings—belopp af 2 R:dr Riksmynt, hvarunder ingen rösträtt, utom för hemman å landet och faslighet i stad, eger rum, beräknas lika röst med hemman; af 4 till 6 R:dr lika med ^ hemman; al .6 till 8 R:dr lika med rsT hemman; al 8 R:dr lika med | hemman, och så vidare i samma proportion af högre bevillnings-bclopp enligt 2:dra artikeln. För fastighetsvärde i stad af 4,000 R:dr Riksmynt röstas lika som för 8 R:dr bevillning efter 2:dra Artikeln. 3 mom. Den rösträtt, som på nämnde grund af bevillning tillkommer socknens innevånare, skall hvarje år vid den sockenstämma, som i Maj eller Juni månad hållas bör, bestämmas och på landet i motsvarande hemmantal utsättas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 4 November 1857. ExpeditionsUtskotta ta Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 4 Nov. 1857. Presle-ståndet den 4 Borgare-slåndet den 4 Konde-slåndet den 4 Rikels Ständers underdåniga Skrifvelse, angående statsbidrag för beredande af en förbättrad kommunikationsled emellan det inre af Jemtland samt Norrige. (Slals-Ulsk:s Ull. N:o 144.) S. A. K. Genom Nådig Proposition af den 23 nästlidue April liar E. K.