Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anslag till Elektorernas sammanträden skola ske sist klockan åtta om aftonen dagen förut. Om, under varande förmiddagsplenum, fortsättning pröfvas nödig på eftermiddagen, bör anslag derom innan klockan ett på dagen vara gjordt. En Ledamots reservation åtföljer. Stockholm den 25 November 1862. Herr von Knorring, Oscar, har mot Utskottets ofvanberörde tillstyrkande anmält sin reservation och ansett den nu gällande ordningen för val af Ridd. o. Adelns Elektorer'genom Bänkman böra bibehållas. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1862. Utlåtande i anledning af Herr Anreps, Gabriel, Motion, alt den å Riddarhusets genealogier såsom lefvande upptagne Adliga ätten JY2 i Lilliehöök aj Fårdala må förklaras vara utslocknad. Hörsamt Memorial. Redan under loppet af sistförflutna Riksdag blef af Herr Anrep, Gabriel, såsom dels ledamot af Ridd. o. Adeln, dels utgifvare af ett genealogiskt arbete benämndt »Svenska Adelns Ättartaflor», hos Riddarhus-Direktionen anmäldt, att Herr Anrep ansåg Adliga Attén Lilliehöök af Fårdala JVI 1 vara utgången, och att de Herrar Lilliehöök, hvilka på sednaste tiden ansetts tillhöra nämnde ätt och äfven vid flera Riksdagar representerat densamma, rätteligen tillhöra Adeliga Attén Lilliehöök af Gälared och Kålbäck JYi 66, å hvilket påstående Herr Anrep likväl ansåg öfverflödigt att anföra något bevis. Denna anmälan fann
Allm. Besv.- och Ekon.- Ulskolens Betänkande, N.o 109.] 5 6:0 Samuel Samuelsson från Östergöthland, sora erinrat, alt Kongl. Förordningen den 8 Februari 1681, rörande Coraministrars och Klockares aflöningssätt, numera och med afseende å närvarande förhållanden, vore o>- lämplig och rättsvidrig; i följd hvaraf motionären föreslagit, att, sedan, genom nedsättande af Comitéer af sakkunnige män inom hvarje socken, blifvit ulröndt hvad comministersoch klockare-lönerne hiltills utgjort, beloppet deraf må fördelas lika på alla hemman efter förmedlade hemmantalet, samt lönerna derefter utgå, i öfverensstämmelse med denna fördelning. Samme motionär har derjemte, med fästadt afseende på det dryga onus, som församlingarnes Comministrar hafva att vidkännas, i thy att de måste, utan bidrag af socknen eller staten, på egen bekostnad bygga och underhålla sina boställshus, trott sig böra föreslå: att den i lag Kyrkoherdarne tillerkända byggnadsrättighet af församlingarne må hädanefter till minst tredjedelen förflyttas på Cormninistrarne. 7:o Carl Fredrik Huss från Vester-Norrlands län.
Dessa ord och den klara oskyldiga blick, med hvilken Cecilia yttrade dem, framkallade åter en gång på Carls läppar det hastiga leendet, och han sade: „men märker ej, min älskvärda brud, att jag kunnat ha skäl att vara svartsjuk?“ „Du talar underligt, Carl. Var jag icke din, långt innan jag visste att Johan fanns till i verlden, och var han icke hvad han var för mig, just emedan han i sin själ var så lik dig, sådan jag mindes dig redan som gosse? Samma glödande enthusiasm för det ädla och sanna, samma kärlek till fosterlandet, för hvilket lif och blod, ja ännu dyrare intressen med glädje skulle offras. Men nu var du borta, vi voro här endast fruntimmer, och vi behöfva en far eller bror. Då först, sedan jag lärde känna honom, var det som om din bild skulle blifvit mig klar.“ Carl ernade svara, men i detsamma kom en pojke springande i så friskt traf, att det var omöjligt att icke märka honom, i synnerhet som han traskade af just midt i en rad små vattputtar, som samlats utefter vägen, under det resten deraf var torr. När han blef varse det mötande herrskapet, stadnade han farten och stod och tittade efter dem under sin långa lugg, under det han med båda händer lyfte upp sina hvita lärftsbyxor, hvilka upptill voro särdeles mjella, ehuru de nertill hade en bord af våt sand. Margaretha hade med afsigt småningom lemnat sig litet efter Carl och Cecilia, hon visste att Carls vistelse här nu åter skulle bli mycket kort, och få de stunder, de båda förlofvade kunde få ostörda samtala; hon ville derföre nu lemna dem frihet dertill. När gossen mötte henne, log han förläget och tog sig bakom örat, under det han med ena foten skrapade i sanden ett tag, ernadt att föreställa en bockning. Derpå vände han sig om och såg efter Carl och Cecilia, hvilka fortsatte sin gång framåt utan att se sig om, och så tog han, med en min af vigt, fram ett bref ur sin ficka och lemnade det åt Margaretha, som imellertid igenkänt och vänligt helsat på honom. Djupt rodnande och darrande af glädje emottog
Majit anförda skäl, hemställa, att Rikets Ständer måtte å Allmänna Indragnings-staten anvisa ett belopp af 450 R:dr, att till framlidne Justitie-rådet Toréns trenne döttrar utgå med 150 R:dr till dem hvardera, så länge de lefva ogifta och i behöfvande omständigheter sig befinna. 8:o Kongl. Majit liar äfvenledes begärt, att, med afseende å framlidne Landshöfdingen Grefve Fredrik Ridderstolpes långvariga tjenstetid, hans i behöfvande omständigheter efterlemnade enka, Carolina Kolbe, matte å allmänna Indragningsstaten få sig tillagd en årlig pension af 400 Ridr. Då emellertid den omständighet, att Landshöfdingen Ridderstolpe under en längre tid tjenat staten, icke kan anses utgöra tillräckligt skäl att derför tillägga hans efterlefvande enka pension, har Utskottet, i betraktande jemväl deraf, att bemälda enka ej betungas med omsorger för oförsörjda barns underhåll, funnit sig förhindradt att lill Kongl. Majits olvanberörda nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 9:o Enär det statsanslag af 800 Ridr årligen, som Kongl. Vetenskaps-akademien under någon tid fått använda, dels till fortsatt understöd för anskaffande af teckningar utaf inhemska vexter till ett arbete benämndt »Sveriges Flora», och dels till uppmuntran för utgifvande af teckningar utaf Zoologiska föremål, endast blifvit anvisadt för tiden intill nästa statsreglering, men angeläget vore att samma anslag ännu ytterligare beviljades för vinnande af närmare kännedom om de inhemska naturalstren, har Kongl. Majit, då Akademien tillika upplyst, att med de medel, som för berörde ändamål sedan sista riksdag utgått, samlingen af figurer till svenska svamp-arter vunnit ytterligare tillvext och dessutom värdefulla ritningar, till begagnande vid Zoologiska arbetens utgifning, blifvit utförda, i nåder äskat, att berörda anslag måtte ytterligare under 5:ne år och till enahanda belopp få utgå. 6 Slals-Ulskoltels Utlåtande, M 74.
Skulle en ny upplaga deraf tarfvas, borde de juridiske embetsmännen och lärarne anmodas afgifva sina anmärkningar öfver hvad i den utgångna innehölles. Och torde man, i följd af då ökad erfarenhet, kunna vänta ett ganska godt och jemförelsevis fullständigt verk. På grund af hvad jag sålunda anfört, anser jag mig böra föreslå, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit anhålla, att Kongl. Majit täcktes föranstalta, att en noggrann och jemförelsevis fullständig kommentar öfver nya Strafflagen, äfvensom dertill hörande lagsamling och förteckningar, varda, af en eller flere dertill skicklige personer, på ofvanberörda sätt, utarbetade, på allmän bekostnad tryckta och utdelade, samt äfven för billigt pris tillgängliga i bokhandeln. Stockholm den 14 November 1865. L. V. Henschen. 238 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. Af Herr HonSCbCll, L. V., om utsättande af tid för utslags af Jcunnande i Rådstufw.-rätt, om tid för vad, vadepen ningar, m. m. 1 anledning af dels Rikets Ständers Justitie-ombudsmans embetsberättelse vid sistlidne riksdag (sid. 108) dels ock Hr Ekerots motion (N:o 185), hade Lag-Utskottet på de skäl, som upptagits i dess utlåtande (Nio 40), den 2 Juli 1863, tillstyrkt, ”att Rikets Ständer ville besluta en författning af detta innehåll: ”Med upphäfvande af 2:dra mom. af 24:de Kap. 5:te § Rättegångs-Balken, sådant detta lagrum blifvit förändradt genom Kongl. Förordningen den 18 April 1849, förordnas, att samma moment skall erhålla följande lydelse: "I Rådstufvu-rätt skall genast, efter det saken blifvit utförd, antingen dom af sägas, eller ock viss tid tillkånnagifvas, då parterne ega komma tillstädes för att afhöra dom.”
Ar sedan i utfattig belägenhet allidit och Josef Jacobsson, enligt ingångna undersökningsbevis, sednast af år 1847, befunnits i så utblottad belägenhet, att han måst genom bettlande åt sig förskaffa lifsuppehälle, samt a! t, efter erhållna utdelningar'af Gjöthbergs konkursmassa och urarfva bo, lånets nuvarande återstod endast utgör 23 ralr 38 sk. 1 rst b:ko, oberäknadt upplupen ränta från den 2 Sept. 1825. Vid dessa förhållanden, och enär af vederböraudes, ansökningen bilagda, intyg blifvit upplyst, att enkan Gjöthberg med 2:ne oförsörjda döttrar är stadd i stort behof, så att de utan främmande hjelp skulle äfventyra att för deras lifsbergning anlita allmänna fattigförsörjningen, samt då Rikets Ständer redan, uppå enahanda skäl, som blifvit till stöd för denna ansökning anförda, genom bifall till Utskottets vid innevarande Riksdag under N:o 23 afgifna utlåtande, beviljat afskrifning af upplupen öfverränta å ett hos Banko-diskonten upptaget, jemväl i urarfva-målet efter Gjöthberg faststäldt lån, för hvilket han såsom löftesman häftat; har Utskottet, i enlighet med hvad Bankens Fiskals-embete, Understyrelsen och Banko-fullmäktige hemställt, skolat hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka, att odlings-lånet N:o 444, A. G. Gjöthberg, måtte få i Bankens räkenskaper afskrifvas. Stockholm den 23 Juni 1851. STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1851. BankoUtskottets Utlåtande, N:o 56. 1 \:0 Alik. till Exp.-Utsk. d. 1 Juli 1851, k!. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af återremiss å vissa delar af utlåtandet N:o 37, öfver väckta förslag, med afseende å föreskrifterne angående Bankens metalliska kassa, rn. in.
Sits derom gjorda underdåniga hemställan, under den 29 Atrgusti i8a5, behagat anbefalla Dess och Rikets Stats-Coutoir att, efter afdrag af livad till Postförseins bestridande inom Skåne af RoleVacancemedlen redan utgått, anvisa behållna öfverskottet af dessa, under åren 181(1—1824 af 86 Öfverlopps-Rotar (jöfverroterade Numer) er, lagde Vacancemedel, till fördelning emellan de Rotar, som i ordinarie Knecktehållet ingått; varande berörde Vacancemedel, för de följande åren, elier från och med 1825, ur Landt-Ränlerien i Malmö och Christianstad, efter E. K. Mits Befallningshafvandes anordningar, lill Roleliållarne directe utbetalde; samt alt slutligen E. Iv. M , genom lill Stats-Contoiret samt Landshöfdingarne öfver Malmö och Christianstads Län, don. 4 Maji 1827, allåten Nådig Skrifvelse, täckts förordna: alt, hvad angår den af Rotehållarne å nyo väckta frågan om eii jij undersöknings företagande, i ändamål att ytterligare jemna Roteringsbördan, E. K. M. hade önskat att en sådan undersökning låta an - Exp. Ulsk. Förslag till tind. Skrift). N:o 378. 17! ställa, så framt det af Rotehållarne, vid ständiga Knecktehållets åtagande, gjorda förbehåll, att ingen dervid borde åläggas högre ordinarie Rotering, ån den extra Rotering han tillförene utgjort, icke hade en sådan jemnare fördelning hindrat; och alt, när detta förbehåll bordt ovilkorligen iakttagas, E. K. M. funnit den Skånska Roteringen hafva blifvit verkställd med all den billighet och rättvisa, som, i förening dermed, varit möjlig; hvadan ock E. K.
"Lyckliga de föräldrar, som ega en sådan son!" "Fader Lönner", sade Gottlieb med en vänlig blick omkring sig, "har ej skäl att afundas dem!" "Det är sant!" svarade han, och han nickade ömt och högtidligt åt de älskade... Sednare, då gamle-far gått till hvila i den kära säng, som nu blifvit honom dubbelt kär, och medan Magda satt bredvid honom och pratade och Calle täljde barkbåtar åt barnen, sutto Gottlieb och Nanny nervid källan. De tycktes i afton icke hafva mycket att säga hvarandra, åtminstone kunde man tro det, ty Nanny letade träget efter fyrväpplingar och Gottlieb blåste, såsom han barnsligt brukade, i ett stort blad. Solen började dala till nedgång. Hennes röda sken föll öfver flickans bleka, fina ansigte. "Jag är ledsen", sade sluligen Gottlieb, som, bortkastande bladet, tog på sig en riktigt förståndig min, "jag är ledsen att vi ej fingo tid att fortsätta våra öfningar men på det hela, mitt barn, är du kunnig nog." "Mer än nog!" svarade Nanny sakta. "Isynnerhet för skolan!" "Ja, isynnerhet för den!" "Men du svarar så tankfullt och likgiltigt du är icke sådan som du brukar vara." "Jag vet icke annat ... men när Gottlieb säger det, är det väl sant. Sedan man först varit mycket glad såsom jag varit i dag och derefter blir lika ledsen som man förut varit glad, så går det väl så, att man tappar modet." "Men, kära Nanny, du visste ju att jag skulle resa!" "Jag visste icke att det skulle ske i morgon." "Icke jag heller, då vi i går träffades. Men emedan jag beslöt att gå med ångfartyget, ser du..." "Ja, ja!" "Och dessutom, hvad gör ett par dagar, när man ändå skall skiljas..." "... för att aldrig mer återse hvarandra!" "Det är rätt att du ej fäster dig vid något hopp. Emellertid..." Den unga flickan såg frågande upp.
Då verkställigheten af en hamnbyggnad vid Färjestaden, enligt hvad sålunda blifvit upplyst och vitsordadt, är af synnerlig vigt för den årligen tilltagande rörelsen på Öland samt kommunikationen mellan denna ö och meranämnde stad, som utgör den förnämsta afsältningsorten för öns produkter, så och enär vederbörande Distriktchef och Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader förklarat, att planen för hamnbyggnaden vore i tekniskt hänseende ändamålsenligt uppgjord, samt att de beräknade och lill 38,550 R:dr R:mt uppgående koslnaderne öfverensslämde med ortens gällande arbetslöner och prisen å materialier, hafva Rikets Ständer för ifrågavarande hamnbyggnad anvisat ett statsbidrag af Tjugufem Tusen Sjuhundra Riksdaler Riksmynt, hvaraf hälften, eller 12,850 R:dr, under tillämpning af de i afseende på statsbidrag för likartade föremål meddelade allmänna stadganden, komma att utgå såsom anslag utan ålerbetalningsskyldigbet, och 12,850 R:dr såsom lån emot de betalningsvilkor, som varda bestämda för de under denna riksdag lill hamnbyggnader beviljade låneunderstöd. 3:o Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt om beviljandet af ett lån å 20,000 R:dr och ett anslag utan återbelalningsskyldighet å 25,000 R:dr Banko för hamnbyggnad vid staden Falkenberg enligt t. f. Chefensvid södra vägoch vattenbyggnads-dislriktet, Kaptenen A. Remmers, i slutet af 1853, uppgjorda plan och förslag, dervid kostnaden för delta företag beräknades till 58,400 R:dr sagde mynt; och har, enligt hvad Rikets Ständer inhemtal. Chefen för Vägoch Vallenbyggnadsslyrelsen, efter tagen kännedom af denna plan och kostnadsförslag, meddelat det yttrande, att pia - 248 Exp e di tio 72 sU Is ko Hets Förslag till underd. Skrivelse N:o 216. nen lill denna hamnanläggnings verkställande blifvit omsorgsfullt uppgjord och att ifrågavarande företag, om detsamma i öfverensstämmelse dermed utfördes, komme att för håde staden och angränsande orter medföra en kostnaden motsvarande nytta.
Utsk. anser nemi. institutets enskilda intägter så betydande, att en minskning af nära 2,000 r:dr utaf den begärda summan blifvit föreslagen. Kan Utsk. uppgöra en stat för ett offentligt läroverk efter de enskilda intägter, som tillkomma genom lärarnes möda och sträfvanden utöfver hvad Staten kräfver? Haf - Den iG M a j f. ra. va lönerna vid academierna blifvit beräknade efter bvad lärarne i collegiipenningar inbringa, eller skall blott gymnastiska institutets stat fastställas efter delta egna beräkningssätt? För att kunna på det närmaste upplysa om institutets enskilda intägter och huru desamma användas, tog jag del af institutets räkenskaper, oell fann, icke utan förvåning, att de på stat lönade lärarne erhöllo deraf ett ringa arfvode, men att deremot intägterna fördelades emellan lärare-eleverna. Troligen finnes intet annat läroverk, hvars ledare mindre egennyttigt går till väga; och detta, för att i en framtid fä lärare bildade, hvilket eljest icke vore möjligt, sedan Staten nästan glömt detta instituts sträfvanden. Institutets förre föreståndare, Ling, den för sin sak så helt oell hållet uppoffrande, nitiske mannen, afstod icke allenast de enskilda inkomsterna åt extra lärare, utan måste äfven esomoftast af sin obetydliga lön lemna understöd åt lärare-elever. Samma förhållande är äfven nu understundom fallet, och dessutom torde institutets förmodade stora inkomster bevisas, förnämligast derigenom alt Ling lemnade sin familj efter sig i tryckande omständigheter. SlatsUtsk. har, säger jag, måhända icke nogsamt besinnat hvilken förmåga institutet äger att verka och bereda för en framtid. Måhända har Utsk., för att kunna bibehålla anslaget för orthopediska institutet, gjort denna afprutning å det föreslagna anslaget för det gymnastiska. Känner väl Utsk. att orthopedien, riktigt ledd, är endast en underafdelning af gymnastik, och har Utsk. i delta fall sökt förskaffa sig ledning för sitt omdöme härutinnan? Det är icke genom våldsamma medel, sorn man återställer helsan i en sjuklig kropp.
Utan att på något sätt inlåta mig i diskussion rör:de innehållet eller förklaringen af denna §, ber jag blott att få hemställa, om icke, då R. o. Ad. redan återremitterat 39:de§:noch således icke fattat beslut i afseende å bötesbeloppet eller straffbestämmelserne i öfrigt ang:de oloflig bränvinsförsäljning, R. o. Ad. vid sådant förhållande skulle finna lämpligt att återremittera alla de §§:r, hvilka antingen omedelbart stödja sig på den 39:de, eller uti hvilka bötesbestämmelserna äro föreskrifna i enlighet med nyssnämnda §, hvarigenom Utsk., i fall det gör någon ändring uti 39:de §:n, har fria händer att i sammanhang dermed ändra bötesbeloppen uti de öfriga §§:ne. Af sådan anledn. yrkade jag återremiss af 40:de §:n, men R. o. Ad. fann icke för godt att härtill lemna bifall. Jag får nu framställa samma yrkande i afseende på den 4Usta §:n. Hr Adelborg: Uti 22:dra §:n 2:dra mom. förekommer en slutmening så lydande: ”Innan utskänkning må företagas, skall nyssnämnda belopp (afgiften nemi.) förskottsvis erläggas till den, som eger kronoutskylder upbära”. Denna punkt gifver tydligen tillkänna att ingen utskänkning får ega rum, förr än afgiften Den 9 An gusti e. mi 189 är förskottsvis erlagd. Mig synes, att 41:sta gins 2:dra mom. kan helt enkelt utgå, ty enl. 22:dra §:n kommer, så vidt någon utskänkning företages innan afgift är erlagd, delta förhållande under kathegori af de bestämmelser, hvilka vid 39:de §:ns återremiss skola af Utsk. ånyo tagas i öfvervägande; ty den, som på delta sätt förbrutit sig emot 4lista §:ns föreskrift, har ovilkorligen ådragit sig samma straff, som för lönnkrögeri är i 39:de §:n bestämdt. Jag får således anhålla att 2:dra mom. af 41 ista §in måtte utgå. Frih.
Uti hvart och ett af dessa områden föreslå kommitterade att en generalbefälhafvare skulle ega den disciplinära och befallande makten öfver alla inom området förlagde trupper, hufvudsakligen inom de gränser, som nu tillkomma generalbefälhafvarne. Den inskränkning, som generalbefälens antal från fem till fyra här erhållit, skall möjligen mötas med det inkast, att en generalbefälhafvare aldrig skall hinna att under den korta vapenöfningstiden, som sig bör, inspektera alla under hans befäl lydande trupper, än mindre emellan mötena kunna utöfva den erforderliga tillsynen. Storleken af de föreslagna områdena är dock, genom de allt mer lättade förbindelserna emellan orterna, numera intet hinder för det vidsträcktare befäl kommitterade föreslagit, i synnerhet om lämpliga förändringar uti nu gällande generalbefälhafvare-instruktion infördes. Sådana äro: att de för hvarje möte anbefallda brödmönstringarne upphörde att vara en af general-befälhafvarens förnämsta skyldigheter, och ersattes af hans rätt och pligt att emellanåt förvissa sig om styrkans öfverensstämmande med rullor och förslag; att det öfverläts åt generalbefälhafvare!! att ordna sina inspektioner, så som det för hvarje tillfälle vore nyttigast, utan ovilkorlig skyldighet att årligen besöka alla olika möten på samma mötesplats; att regements-chefernes permitteringsrätt, i anseende till de numera lättade och hastiga förbindelserna utvidgades; att generalbefälhafvare!! befriades från åtskilliga mindre behöfliga skriftvexlingar. Med dessa i alla fall lämpliga förändringar 200 blefve den föreslagna områdes-indelningen icke så vidsträckt, att ej en person kunde medhinna resorna, äfvensom att utöfva all den kontrollerande myndighet, som afses. Utom dessa i orterna förlagde generalbefälhafvare, hvilka, jemte det befäl de hvar inom sitt område innehafva, äro afsedde att inspektera infanteriet, måste äfven specialvapnen hafva sina egne inspektörer och högste styresmän:
Det är enligt min Den 3 Februari f. m. 167 öfvertygelse en ytterst farlig koalition. Vi hafva sett, huru ofta religionen blifvit missbrukad för att åstadkomma folkrörelser, och vi kunna vara öfvertygade, att de socialistiska sträfvanden, som onekligen glimma under askan, icke vanta annat än ett lägligt tillfälle för att bilda en propaganda. Jag har sjelf i Paris hört dessa Fourrieristiska läror, jag har sjelf besökt deras samqväm, och sett med hvilken skicklighet de veta begagna religionen till täckmantel för sina läror. Om en förening upstod mellan dem, hvars driffjedrar äro materiela intressen, egennytta och afund, och dem som drifvas af religiöst grubbleri, så tror jag att stor våda skulle upkomma för samhället under dessa kritiska tider. Och derföre bjuder klokheten lagstiftaren att förekomma en sådan förening. Det enda band mot affall, som f. n. finnes, är landsförvisningsstraffet, men då både Regering och representation förklarat detta straff vara olämpligt, då det icke är möjligt att i stället införa fängelsestraff, så hir man icke annat att göra, om man vill omhägna Statskyrkan, än att gifva henne rättighet att från sig skilja de söndersplittrande elemenler, som nu finnas inom densamma, och ett sådant förfaringssätt anser jag för min del öfverensstämma roed vår Lutherska läras bekännelse och grundtanke. Alen, säger man, i alla fall qvarstår, lika mycket som hittills, faran för proselytmakeri. Ja — men också icke mera än hittills. Jag vill söka bevisa, att faran aldrig kan blifva större än under nuv:de förhållanden, men väl, som jag vill hoppas, mindre. Om man vet att, i samma församling man sjelf tillhör, personer finnas, som le åt de satser som predikas, som tvifla på den lära som bekännes, så kan väl detta aldrig bidraga till att stärka min tro. Alen proselvtmakaren förlorar i inflytande om hon är utmärkt såsom en affälling, han är vida mindre förledande då hela verlden vet att han är skiljd från kvillan, att han omfattat en främmande lära, än då han qvarstår i församlingen och inkastar tvifvel i min själ.
!06:o af den 29 Juli 1848, angående ändring i nu gällande Expeditons-Taxa (147). Kongl. Majit har, i anledning häraf, under den 13 April 1850, låtit utfärda allmän Kungörelse, angående ändring i Expeditions-Taxan af den 15 Maj 219 1821. i hvad angår skjutsersäittning och dagtraktamente för Hofrätlernes ledamöter och tjenstemän, samt Häradshöfdingar och Bergmästare. lOtfio af den 29 Juli 1848, i anledning af gjord framställning oni Calmar Läns fördelning i tvenne (148). Kongl. Maj:t har, i anledning häraf, under elen 16 Augusti 1848, anbefallt Kammar-Kollegium och Stats-Kontoret att, sedan Kongl. Maj:ls Befallningshafvande i Calmar län blifvit hörd, med underdånigt utlåtande och förslag i afseende på verkställigheten af hvad med denna Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse afsågs, till Kongl. Maj:t inkomma. Detta utlåtande är ännu icke afgifvet. 108:o af den 2 Augusti 1848, angående Extra statsanslag till före mål tillhörande Civil-Departementets handläggning (149). Vid föredragning häraf hos Kongl. Maj:t den 16 Augusti 1848 beslöts, alt transsumt af skrifvelsen i hvad den angick sådana frågor, som tillhörde Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader handläggning, skulle bemälde Styrelse meddelas, med föreskrift att derom underrätta vederbörande samt vidtaga de på Styrelsen ankommande åtgärder; hvarjemte bref skulle afgå till Kommers-Kollegium, för vidtagande af den åtgärd, som i anledning af det för slöjdexpositioners befrämjande beviljade anslag på bemälde Kollegium ankomme, samt till Stats-Kontoret, rörande anslaget till premier åt egare af kreatur utaf utmärklare race. I afseende på användandet af det till bildande af'