Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty hon hade aldrig tänkt sig, att modern skulle lemna henne ensam, och hon kände sig så ängslig vid tanken på att komma ut på egen hand. Hon fruktade för sig själf och för hvad det skulle bli af henne. Hon hade hört om så många, som det gått illa för. Hela staden såg för hennes fantasi mörk och hotande ut, och lyktorna lyste med ett osäkert, falskt sken; det hade ingenting lockande med sig längre. Alting var blott främmande och ödsligt och tomt. Men innerst inom henne föddes småningom en annan känsla. Modern gjorde nog rätt ändå, som gifte sig på gamla da’r. Det gick ej an att visa det goda, som bjöds en, ifrån sig. Ty det kom aldrig igen för andra gången, och det var ingen leksak att icke ha annat i verlden än sitt arbete att trygga sig till. Och dagarna gingo, och snart skulle modern resa. Elin hade fått tjänst hos en porslinshandlande på norr, som fick tillträdas, när modern rest. Dagarna gingo nästan fortare än vanligt, tyckte hon. En del af det gamla bohaget var såldt på auktion, resten hade syskonen fått. Moderns stora koffert stod packad, och korgen och klädbyltet lågo bredvid. Elin grät hela tiden, medan stadsbudet bar ut sakerna, och så följdes de åt ner till den lilla bangården. Biljetten köptes och sakerna poletterades. Flere bekanta stodo på perrongen, Elins syster och ett par af grannarne. Elin hängde sig omkring moderns hals och grät igen. Konduktören kom och bad de resande taga plats. Så stängdes kupédörrarna, och alla de afskedstagande drogo sig tillbaka från vaggonerna. En hvissling och ett tungt pustande från lokomotivet. Tåget var i gång, och genom tårarna såg Elin ännu på långt håll modrens näsduk vifta genom vaggonfonstret. Några dagar förut hade hon talat med Fredrik och ordentligt sagt honom, att det kunde inte blifva något af dem emellan. Elins saker voro redan flyttade till det herskap, där hon nu skulle i tjänst. Hon skulle gå dit direkt ifrån bangården, och hennes syster följde henne ett stycke på väg. Så togo de två systrarna hvarandra i hand och skildes åt. Elin gick långsamt upp för Regeringsgatan, tills hon kom till Smålandsbacken.
För brånvinstillverkning får begagnas redskap af hvilken storlek och beskaffenhet som helst, med de inskränkningar allenast, som, för kontrollens handhafvande, finnas i denna författning stadgade. § 4. Den högsta tillverkning på dygn, för hvilken anmälan får ske, vare 1,000 kannor, och den minsta 300 kannor, det tillverkade brånvinet beråknadt efter 50 procents styrka vid 15 graders värme efter Celsii thermometer, allt räknadt i medeltal under termin eller anmäld halftermin. § 5. Den, som vill tillverka bränvin, utan att genom jords innehafvande vara dertill behörig, gore derom ansökning, om han å landet bor, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i lånet och, om han i stad år boende, hos magistraten. Vid ansökningen foges bevis, som hans behörighet styrker. Derest sökanden finnes vara till handteringens utöfning behörig, varde tillståndsbref för honom utfårdadt. Besvär i sådan fråga anföres öfver magistrats beslut hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande inom fjorton dagar och öfver Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes beslut i underdånighet hos Kongl. Maj:t i Dess civil-departements expedition inom trettio dagar efter delfåendet af beslutet. § 6. Brånvinstillverkning skall, minst trettio dagar före den termin, under hvilken tillverkaren vill handteringen företaga, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skrift - Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 118. 7 ligen anmälas, hvarvid uppgifvas tid och ställe för tillverkningen jemte beloppet deraf. Vid anmålningsskriften foges antingen tillståndsbref, som i § 5 omförmåles, eller ock bevis, att tillverkaren eger eller innehar särskilt skattlagd jord. Af bolag tillämnad tillverkning skall anmälas af någon bland bolagsmännen med uppgift på samtlige délegarne i bolaget. Vill någon för en och en half, två, två och en half eller tre terminer sig på en gång anmäla, håfve dertill rätt.
Schlyter fortfarande är sysselsatt, må å allmänna indragningsstaten uppföras ett årligt belopp af 900 R:dr Runt, att af utgifvaren uppbäras emot redovisning i vanlig ordning; att ett belopp af 150 R:dr Runt må på allmänna indragningsstaten uppföras, för att årligen från och med innevarande år komma Häradshöfdingen Pehr Erik Bosceus, så länge han innehar Öster-Dalarnes domsaga, till godo såsom ersättning för minskning i inkomsterna af domsagan genom förändring af dess område; c) på grund af särskilda på Landtförsvars-departementets föredragning fattade beslut: att nedannämnde personer må vid afgång ur tjensten uppföras å allmänna indragningsstaten till följande pensionsbelopp, nemligen: Krigsrådet Samuel Conrad Nisser R:dr 3,600: — Förste Löjtnanten vid Uplands Regemente Erland Joachim Bring 525: — Förste Löjtnanten vid Westmanlands Regemente Daniel Feodor Aminoff 525: — Förste Löjtnanten vid Nerikes Regemente Johan Henrik Ijundh 525: — > Förste Bataljonsläkaren vid Uplands Regemente, Doktor Anton Fredrik Jacobssoti >• 1,200: — Förste Bataljonsläkaren vid Skaraborgs Regemente, Doktor Thure Fredrik Lundberger 1,200; — Qvartermästaren vid Krigs-akademien, Majoren m. m. Johan Gustaf Lyström 600: — Bih. till R. St. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. Regements-kommissarien vid Smålands Grenadier-bataljon Johan Magnus Friman 370: — * (alternativt — 550 R:dr). Regements-kommissarien vid Kronbergs regemente Carl Fredrik Schmaltz 450: Trumpetaren vid lifgardet till häst Johan Magnus Wahlqvist 400:
Det staden Wadstena, för fullbordan de af ofvannämnda hamnbyggnad, under 1853 och 1854 års riksdag beviljade ytterligare lån å Femton tusen R:dr, äfvensom de tvänne särskilda då anvisade lån, det ena å Femton tusen R:dr, för Arbogg-åns uppmuddring, och det andra å Tjugu tusen R:dr, för vpprensrdng och fördjupning af Köpings o, hvilka alla lån från Riksgälds-kontoret utanordnades under år 1855, skola jemväl återbetalas medelst erläggande af Sex procent årligen utaf de utbekomna lånesummorna, hvarvid den i näst ofvanstående § föreskrifna ränteheräkning iakttages; börande likaledes vid fördröjd betalning den der stadgade särskilda ränta dessutom erläggas. § 69. Det, för anläggningen af en hamnbassin invid Carlstad samt en kanal derifrån till Kanikenäset vid Wenern, nämnda stad under 1856—1858 års riksdag beviljade och år 1859 af Riksgälds-kontoret utbetalda lån å Etthundra tusen R:dr, samt de, för hamnbyggnad vid Falkenberg och för fullbordande af hamnanläggnings-arbetena vid Strömstad, dessa städer under samma riksdag beviljade lån, hvaraf staden Falkenbergs lån utbetaldes under år 1859 med Fyratiosju tusen R:dr och staden Strömstads under år 1858 med Femton tusen R:dr, böra till Riksgälds-kontoret återbetalas genom enahanda, å lånens ursprungliga kapitalbelopp beräknade, årliga inbetalning och samma ränteberäkning samt påföljd vid inbetalningens fördröjda verkställighet, som uti näst ofvanstående tvänne §§ finnas föreskrifna för der uppgifna lån. § 70. Till återbetalande af det under 1856—1858 års riksdag beviljade lån för hamnbyggnaden vid Färjestaden i Thorslunda socken på Oland, skola Sex procent å detta låns under år 1858 från Riksgälds-kontoret utbekomna kapitalbelopp, Tolf tusen åttahundrafemtio R:dr, hvarje år erläggas; börande räntan härvid godtgöras efter
Enär Bevillnings-Utskottets i Utlåtande N:o 24 gjorda hemställan att, utan afseende ä den beslutade förhöjningen i bränvinstullen, den nu stadgade införseiafgiften å »Attika, alla slag», 6 öre skålpundet, måtte bibehållas oförändrad, bifallits utaf Ridderskapet och Adeln samt af Borgareoch Bonde-Stånden, får Utskottet inbjuda Preste-Ståndet, sorn, med afslag å denna hemställan, stadgat 7 öres tull per skålpund vid införsel af sagde artikel, att från denna mening afstå och förena sig med de tre andra Stånden om den förstberörda tullsatsen, men föreslår, för motsatt fall, att denna fråga må afgöras genom omröstning i Förstärkt Bevillnings-Utskott i följande ordning: Den som biträder Utskottets af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden godkända förslag, att införseltullen å artikeln »Attika, alla slag», skall bibehållas vid dess nuvarande belopp, 6 öre skålpundet, röstar Ja 5 Den det ej vill, röstar Nej i vinner Nej, kommer, jemlikt Preste-Ståndets beslut, införselafgiften å denna varuartikel att bestämmas till 7 öre skålpundet. Stockholm den 1 Oktober 1863. liih. lill R. St. Prof: 1862 f 1863. s Sami. / Äfd. 19 Haft. Rättelse: i Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o J7. Sid. 3 råd. 15 uppifrån står: per skålpund läs: per kanna STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1863. Bevillnings-Utskottets Betänkande M 26. Ant. till Eip.-Utsk. den 10 Not. 1863, kl. i «. m. Betänkande, angående beräkningen af tullmedlen, postmedlen, stämpelpappers-afgiften och bränvinsbrännings-medlen.
Westerviks navigationsskola » 100—101. Bilagan litt. N. vid » 100. Westerås stifts Konsistorii räkenskaper » 223-226. Westra stambanan, bygguads-afdelningen. » 113-114.125-126,128,1 Bilagan litt. Q, vid » 124. från Göteborg » 116-118,125-126,129, Bilagan litt. Q. vid » 124. från Stockholm » 114-116, 125-126,128. Bilagan litt. Q, vid » 124. Vetenskaps-akademiens räkenskaper » 184- 186. Veterinärinrättningen i Skara » 58-59. — i Stockholm » 56-57. Vexelundervisningens normalskola » 253-254. Wexiö stifts Konsistorii räkenskaper » 226—229. Wisby navigationsskola » 100—101. Bilagan litt. N. vid » 100. — stifts Konsistorii räkenskaper » 248 249. Wisingsö, ekplanteringar å » 35. Vitterhets-, historieoch antiqvitets-akademiens räkenskaper » 187—188. Bilagorna litt. K. och L. vid » 82. Vägoch vattenbyggnader, allmänna » 107—111. Värfvade Arméen, kostnader för » 70, 82. Bilagorna litt. H. och K. vid » 64, 82. Arensningar, statsbid rag för » 110—111. Öfverintendents-embetets räkenskaper sid. 59 61. Öfverskott, statsverkets » 8. Bilagan litt. I). vid » ö. liqvid om » 8. Ofver styrelsens för statens jernvägsbygy nader räkenskaper »lil —112, 124 — 131. Bilagan litt. Q. vid » 124. — för stuterierna räkenskap » 142 - 144.
Raab, Adam Christian: Så länge frågan, på grund af Gr. Mörners motion, blottt gällds de olika sätten för det nu omhandlade anslags beviljande, eller för bifallandet af deri K. Proposm, trodde jag mig så mycket mindre böra begära ordet, sorn jag i allmänhet anser, att dylika grannlaga frågor bäst och lämpligast afgöras, ju mindre man derom talar. Någon tvekan att bifalla den K. Propstn hade jag icke trott här skulle ifrågakomma. Det var endast sättet för detta bifall, hvarom jag trodde meningarna kunde vara delade. Men, sedan jag, under diskussionen i ämnet, emot min förmodan försport en tvekan äfven i förstberörde afseende, eller huruvida det vore rätt och billigt alt öka anslaget för lista hufvudtiteln, så och ehuru jag är öfvertvgad att förslaget att sätta den begärda summan på debetsedlarne, icke gör sig gällande, har jag ansett mig icke kunna undgå att uttala några ord i ämnet. Om jag ock önskat att formen för denna K. Propos. varit någon annan, eller att densamma bort framkomma på samma gång som den l:sta hufvudtiteln, så kan dock denna omständighet icke i någon mån föranleda mig att motsätta mig bifall till den nu omhandlade K. Proposms innehåll. 344 Den 11 Febrnari e. m. Mig svnes, det man icke borde förglömma, att ingen monarkisk stat i Europa har sitt konungadöme för lägre pris än Sverige. Möjligen är detta dock händelsen i Grekland; men vi veta också, att det för närvarande är mycket svårt att dit få en konung. Om således, på sätt jag omförmält, vi hafva vår monarkiska styrelse för bättre pris, än något annat land, — om vi icke kunna förneka, att prisförhållanderna föranleda, äfven för hvarje enskild man, mycket större utgifter än tillförene, samt, med särskildt fästadt afseende på förevarande fråga, att de äro minst dubbelt högre än för 40 år sedan, så föreställer jag mig, att icke något annat än bifall bör kunna blifva svaret på K. M:s framställning i ämnet. I afsende å sättet, tror jag, att man bör bifalla den K. Propos:n, ehuru åtminstone jag alltid skall hålla Gr.
Lilliehöök har jag efter bästa förmåga sökt utföra, och för den skuld genomgått såväl originalprotokollen som de riksdagsbeslut som varit för mig tillgängliga, från tideu för Riddarhusets inrättande, för att utröna på hvad sätt dessa tvenne ätter under denna tid varit representerade och har resultatet af dessa forskningar blifvit som bifogade tabell N:o 1 närmare utvisar: att den gren af ätten som från och med 1809 representerat för N:o 1 ifrån 1627 till 1755 ingen gång representerat för N:o 1, men väl flere gånger för N:o 66. Efter 1755 återfinnes den ingen gång hafva representerat för N:o 66 nien också icke för N:o 1 förrän 1809 eller första riksdag efter det den äldre eller så kallade Fårdalagrenen var utgången. Enligt den af Konung Gustaf II Adolf utfärdade Riddarhus-Ordning voro till säte och stämma i Riddareklassen endast de familjer berättigade, som bevisade sin härkomst från något Svea Rikets Råd. Fårdalagrenen har genast vid Riddarhusets inrättande fullgjort detta och på grund af lottning blifvit introducerad under N:o 1. Medlemmarne af Gälaredsgrenen synes deremot, åtminstone ej före 1755 hafva gjort detta, då de hela den tid ingen gång representerat i Riddareklassen. För den händelse således att denna Gelaredsgrenen ej verkeligen bevisat sin härkomst från något Svea Rikets Råd och i följd deraf genom något Ridderskapet och Adelns beslut i den dåvarande Riddareklassen aller sedan den 17 19 upphörde, till adeliga ättan N;o 1 blifvit uppflyttade — liknande fall hafva för 81 andra ätter flera gånger inträffat—så återstår för mig ingen annan förklaring huru de på adeliga ättens N:o 1 genealogiska tabeller kunnat blifva uppförde än den, att då omkring 1760
ligger ju i » fullständiga denna än att man tålamod som det bestämdaste kunna kvistigare, Min Ett par ä n d å m å t t e h a d e p r a v e r a t s, v i d e t 1 9: d e åraf tyvärr naturligtmed » Lyckans uppmuntra m o r eller b i n d a hundradets aldrig hafva på att med denna fördömda enda vapnet. barn, vi som vilja sysselsättning en denna utbjuda nära badinrättningen. till. jag obekanta prinsessan D e där gamla erdin faders mig sökt oss tillkännagifva, ha det jag egen det g e n o m farenhet. » » Men och om skogen. » » Men den ej och min gamla amma s e d a n får höra. ehuru som in. mörk januarikväll små och gåfvo tala så var när vi voro h ä r o m j a g ville kunde det då e j a n s k a f f a e n så- du, Ännu å t e r s t å d i g h ä r i lifförrän vi slutade s o m välbeställda trappers i Texas o c h skulder dit, m e s t hedersskulder förstås. » Jag frågade många fröjder att för att söka en graf. någon cigarrett. kunna a t t d e t är f ö r Men 1897 för att gång hjärta begaf Värmland söka min ålder ensam upp i jag hit utkomst. I D U N 1897 Min föresats ska att en g å n g kronprinsessan — men denna lycka tog gästernas då mer och mer skulle icke ernås förr ä n f ö r l i d e t år d e n 2 8 Jag riktigt få se d a n - mognade januari. fastän jag ej blandad med ljuft Så långa d e äro räcker längre än till och J a g visste n o g flicka. har jag funnit dem ma och vidtalade o c h j a g tager då o r d e t b ö r d a i så v i d s t r ä c k t jag behöfdes bemärkelse hålla skulle få vid utgången, just då stå prinen krans på sin faders graf. På på som möjligt.
Det torde synas underligt, att ett förslag, som nyss varit under Riksens Ständers pröfning och ej blifvit antaget, nu genast vid samma Riksdag af mig förnyas: men skälet är ganska enkelt det, att, då förslaget är stödt på en sann grundsats, bör den tillfälligheten, att det nu afslogs, ej afskräcka den, som inser det rätta, att oupphörligen yrka det, i hopp att den allmänna öfvertygelsen sluteligen länkar sig efter sanningen och motståndet deremot i längden tröttnar, när det möter allvar och ihärdighet. Till styrka för mitt förfarande må jag åberopa, att, när detta förslag vid denna Riksdag för sig vunnit tre Stånds röst, synes opinionen redan allmännast erkänna dess sanning, och att jag på detta förhållande med någon tillförsigt bör kunna stödja mitt hopp, att snart opinionen blifver så allmän, att det goda ändamålet vinnes. Bilaga till Mern. 905 Jag föreslår införandet i 28 § Ilegerings-Formen, efter orden »å Fästningar», af följande mening: Att Ull Sysslor vid Academierne befordra utländske lärde, af utmärkta kunskaper och förtjenster. Ingenting lärer vara så litet tjenligt att underkasta något band af det slag, som närmar sig till skrå, som allt hvad som står i sammanhang med vetenskaper. Vetenskap är ej resultat af någon viss Nations bemödande: den tillhör hela menskligheten, och förnuftets sträfvande till högre odling kan aldrig böra återhållas eller inskränkas af något vilkor i Samhällscontractet. Om Stater äro medel att stadga ordning i verlden, om Samhällslagar behöfvas för att binda den djuriska kraften under den moraliska ordningen, böra deremot dessa inrättningar aldrig sträcka sig längre än att styra det oregelbundna: mensklighetens beskaffenhet att ej genast vara fullkomlig, att allenast kuuna sträfva till fullkomligheten, gör nödvändigt, att förmågan till detta sträfvande ej måtte qväfvas, att vid alla tillfällen, der fråga uppstår om hennes moraliska naturs utveckling, den ursprungliga, om jag så får säga, själens frihet vårdas, och täflan väckes ej blott emellan hvarje Stats enskilda medlemmar, utan inom hela menskligheten.
Lön för eii Djur-Läkare på Gothland ari visas* heldst sådant skulle berättiga andre Orter alt af en lika förmån få sig begagna ; Äfvensom särskildte medei för inrättande af ett så kalladt Djur-Lazärett på Gothland desto mindre kunna erfordras och böra afStateti bestås* sorn* utom dell förut varande Veterinair - Inrättningen i Skara,en sådan stönrelnrättning nyligen blifvit på Stats-Verkets bekostnad anlagd i HufvudStadeii, hvarigenom tillräckligt tillfälle synes vara beredt för Veterinair kunskapens spridande och de af Motionären befarade olägeli heter sålunda böra kulina undänrödjäsj Hvilket lill Riksens Högloft, Ständers pröfning vördsamligeii öfverlehlnas, Stockholm den 27 Junii i8ä3i i358 Stats-Utskottets Betänkanden. Ankom (len 28 Junii i8a3. Utlåtande i anledning af Herr P. G■ Cederschjölds Motion om indragning af Medico Theologiska Stipendierne samt deras användande till andre behof för Medicinal-Verket.
Bref måtte i så måtto rättas, att nyodlare lemnas rättighet ej allenast att, för vinnande af nödiga medel til! odlingens skyndsamma fullbordande, låta inteckna den åt honom upplåtne jorden med derå uppförde byggnader, utan äfven att, i händelse han ej förmådde företaget fullborda, densamma försälja med lika rätt, han den sjelf innehar, till hvem han vill, skyld eller oskyld; dock med öppen lemnad rätt för hans barn , att, pa sätt i ölrige fall i afseende å börd finnes föreskrifvet, mot erläggande af den utfäste köpeskillingen och betingade förmoner samt de nödige kostnader , köparen derå nedlagt, få den försålde hemmansdelen inlösa; åt hvilket förslag Johan Andersson Lundberg från Norrbottens Län yrkat den utsträckning, att besittningsrätt till nyodling jemväl skulle få tagas i mät för innehafvarens skulder. Kammar-Collegii ifrågavarande Kungörelse, som afser huru och på hvad sätt, med förvarande å ena sidan af krono-åboers rätt till besittning af de kronohemman, som deras föräldrar förut innehaft, å andra sidan osäkerhet i besittningar må förekommas för den krono-åbo , åt hvilken, fastän fjermare beslägtad eller oskyld, åbo-skapet å kronohemman vid serskilde tillfällen kan blifva upplåtet, finnes innehålla bestämda föreskrifter derom, att den bonde, som beflitar sig att väl häfda det kronohemman, hvarå han blifvit till åbo antagen, skall för sig och hustru samt barn och efterkommande njuta den säkerhet, att han och de allt framgent vid hemmanet varda bibehållne och orubbade, samt till värdskapet å hemmanet i stadgad ordning ega företrädesrätt; i öfverensstämmelse hvarmed vidare stadgas, dels att, om vid krono-åbos död eller afgång hvarken finnes enka eller barn , eller andre bröstarfvingar i lätt nedstigande led, som kunna träda i sine föräldrars rätt och ställe, Landshöfdingen skall låta i Häradet kungöra, att det lediga hemmanet kommer att med åbo 16 Lagsamt Mim.
Densamma är i denna del hänförlig till jord å landet; och på sätt Herrar Dalman och Kistner föreslagit anser Utskottet enahanda lagstiftning härutinnan böra gälla för nyttjanderätt af omförmälde jord och af landtegendom. Det är nemligen jordbruket, som här i båda fallen är hufvudsak; förhållandet är således på båda ställen af samma art; och deraf förklaras förslagets 3 §. Då inteckning för nyttjanderätt af stads-fastighet skulle komma att medföra samma verkan, som i dylikt afseende för landet är vordet stadgadt genom ofvan åberopade Kongl. Förordningar, har Utskottet ansett en hänvisning till dessa göra tillfyllest. ' båda fallen gälla samma grundsatser; och genom hänvisningen bibehålles säkrast enheten i så väl lagstiftning som lagskipning. Slutligen har Utskottet funnit ett stadgande af nöden, angående dels den tid, då ifrågastälide lag bör träda i verksamhet, dels ock dess inverkan på derförinnan ingångna nyttjanderätts-aftal. I afseende på dessa sednare synes lagen ej ovilkorligen böra hafva inflytande. De hafva blifvit afslutade under en period, då rättigheten att genom inteckning betrygga desamma ej varit medgifven, och då en innehafvare till nyttjanderätt till stads-fastighet följaktligen ej, genom något emot tredje man gällande aftal, kunnat i någon mån inskränka egares fria dispositionsrätt till fastigheten; och den allmänna regeln är: att ny lag ej må gifvas tillbakaverkande kraft.
R;dr 63,112: 19. 11. oansedt ej blifvit ballancerad skulden till Marocco för i83o med P;ster 20.000 å 2: 36. värde 55,000: och Consul Tulins i Tunis fordran för utgifter alltsedan den 9 Oct. 1827, hvilken calculationsvis upptages till omkring 15,000: Äfvensom för Tråctamente denna tid å 3.000 [lamb. Brco, per år, Hamb. R:co 9,683: 1 sk 27,000: _ Q7fm _ Hvarjemte ock varit försummadt att ballancera fordringar för räntor å Götheborgs f. d. Disconts 3 procent Obligationer 4,800: och för varor år 1827 uppköpte för Algier, och dels afsände,^men ej till destination framkomne utan annorlunda disponerade, och dels här qvarliggande, tillsammans för 11,487: 47* 4- 16,287: 47. 4. Hvadan rätteligen det existerande deficit utgjorde R:dr 143,824; 20. 7. — Utgifter för året: Underhåll för presentdjuren från Marocco Ett års (l83o) fredssumma till Marocco . Gonsuln Tulins utgifter för detta år ej bokförde, men calculerade till R:dr 5,000.) Tractamenten till Consuler och Consulat-Secreterare i B ari) ar esk-Slaterna, nemligen: Consul Ehrenhoff i Marocco EJ. B. 3,870. kost. 11,593: 4G. —- — Lagerheim i Algier — 3,870. d:o 11,236:4J* 0. — Hahr i Tripolis — 2,750, d;o 8,179: 10. 2. Consulat-Secret. Schulze i Algier — 600. och som vice Consul — 1,500. d:o 6,088: 26.