Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Samme ledamot liar fruktat, att man skulle gå för nära in på bankens tillgångar, eller rättare sngdt, på de för Ständerna tillgängliga medel, då de sammankomma nästa riksdag, ifall man begagnade sig äfven af 1840 års bancovinst. Men. i det fallet behöfver man ej hysa någon farhåga, ty arn man blott beräknar bancovinsten för åren 1841 — 1 ö45, så skall för de åren, efter 660,000 r:dr årligen, uppkomma samma belopp af 3,3oo,ooo, som nu finnes för åren i835—1819. Hr Stuartsmening att Riksg.emilis obligationer boide ställas på mindre valörer för att kunna blifva mera användbara, bestrider jag allde les icke. Men den omständigheten torde böra blifva, föremål för ett särskildt utlåt, från BancoUtsk. , hvaröfver B. o. Ad. må framdeles besluta, Hr Ribbing, Alvid: Det heter, att betänk, är BaneoUtskts; men det börjas: ’’Statsoch BancoUtsktn baf■”va vid sammanträde den i4 nästl. Juli etc.’’ De hafva nemi. fattat det beslut, alt BancoUtsk. skulle först yttra sig ensamt, huru mycket som BancoUtsk. hade i vinst att lemna till statsverket. Det är alltså ett verkligt beslut, icke alle*1 aS D c n 2 September f. m. nast af BancoUtsk., sorn influtit i detta BancoUtsk:s betänk., utan äfven af Statsi förening med BancoUtsk. Är betänk, således till en del af de förenade Utsk:n, så borde också återremissen blifva dit. För min del skalle jag tro, att i denna fråga det varit lika oriktigt att skilja Bancooell StatsUtsktn från hvarandra, sorn i allmänhet, i fråga 0111 cassa-conto, alt skilja debet och credit, såvida nemi., på sätt flere ledamöter andragil, det mycket ankommer på huru ilian vill använda medlen och utlemna desamma.
Jan. och 5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 39, i anledn. af erhållen återremiss å Utsk:s mern. N:o 22, med hemställan, det Bancofullm. måtte berättigas att uppköpa och försälja vexlar. Efter uppläsning af första punkten i detta utlåt., hvaruti Utsk. förnyat sin hemställan, att Bancofullm. må berättigas att uppköpa och försälja vexlar, anmälde och yttrade sig Hr von Hartmansdorff, Aug.: Innan man kommer till de särskilda punkterna i detta betänk., tager jag mig friheten vördsamt hemställa, om icke Hr Skogmans reservation finge uppläsas, och ställas såsom motsats till Utsk:s förslag. Jag anser nemi. denna reservation vara att föredraga framför LJtskis förslag, och på grund af de meningar, som förra gången yttrades inom detta Stånd, förmodar jag densamma komma att blifva Ståndets beslut. Med tillkännagifvande, att uti ifrågavar. ämne ankommit och i sammanhang dermed borde föredragas ett prot.utdr. från BorgareSt. af d. 5 dennes, hvarigenom Medstånden blifvit inbjudne att förena sig i de af BorgareSt. vid pröfningen af BancoUtsk:s förevar, utlåt, fattade beslut, lät H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, nu först uppläsa berörde prot.utdrag, hvarenligt BancoUtsk:s utlåt. N:o 39 blifvit af BorgareSt. godkändt, med undantag af 1 och 2 punkterne i de reglementariska föreskrifterne i och för vexelhandeln, deraf sistnämnde punkt blifvit antagen, sådan den i Bancol]tsk:s mern.
Till Rikets Ständers behandling kunde nemligen öfverlémnas frågor af den stora omfattning och den särskilda beskaffenhet, att de, ehuru förberedda genom Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner, likväl, för behörigt utredande, erfordrade, icke blott större tidrymd, än den för riksdagar i allmänhet vanliga, utan äfven, hos de med ärendet närmast sysselsatta, en mera odelad uppmärksamhet, än som vore möjlig under riksdagens skiftande bestyr. Såsom exempel pä dylika frågor, anfördes förslag till ny civiloch kriminal-lag, hvilka vore af den omfattning, att deras fullständiga behandling svårligen kunde, i förening med den betydliga mängden af andra riksdagsärenden, under ett riksmötes vanliga tidslängd medhinnas, samt derjemte af den stora vigt, att deras genomförande icke borde få uppoffras för brist pä tillbörligt rådrum. Att, för ett eller annat sådant ärende, låta riksdagen fortfara, sedan alla öfriga ärenden blifvit afgjorda, vore väl en utväg, som stöde öppen och hvars begagnande kunde af ärendets vigt rättfärdigas; men de olägenheter, som derigenom uppstodo, utvisade tydligen, att i detta hänseende förefunnes en brist uti vära Grundlagar. Vidare kunde i rikets ställning till främmande makter inträffa förhållanden, som fordrade Rikets Ständers sammankallande; men under den händelsernas utveckling, sorn ligger utom gränsen för möjlig beräkning, lemna de oafgjordt, huru ofta Rikets Ständers åtgärder, i anledning af sådana för riket ytterst magtpäliggande ärenden, under längre eller kortare tidrymd komme att erfordras. Fall läte således tänka sig, dä man försattes i det tveksamma valet emellan, ä ena sidan, Rikets Ständers sammanvaro under en tid, dä deras verksamhet icke vöre af förhandenvarande ärenden bestämdt påkallad, samt, ä andra sidan, en ny riksdag med den i Grundlagen 6 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 23. stadgade nödvändigheten af ny statsreglering och andra till hvarje riksdag hörande särskilda åtgärder.
Med enahanda anledning, som jag i förra Lagfragan wägade yttra mig, gnser jag mig äswen nu skyldig inför Herr Grefwe, och Landt - Marskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln korrteligcn nämna grunderne til Lag-Utskottets Betänkande. Anledningen til Kongl. MasikS nädigst gifna pro. posiiioo om prrxscriprions tiden förmenar jag härleder sig t:rä.n mskilliga märkbara rättegångar, hwaribland en un» her min lid i Götha Hoj-Rätt wäckt mycken upmäM samhet. En förmögen man dör: betz arfwingar skifta Egendomen, utan någon »vetterlig gäld: Tolf oller Sex« to» ar efter dödsfall» företes en Nitton ars gammal skuldsedel och arfwingarnc krafwaS lagligen. Med mö. da undgingo de betalningen och Konungens Dom afgjorde saken med rämvisa och billighet. At förekomma sadane ftvek och Medborgares förfördelande medelst en korrrare prwlo chiicms lid, ttor jag warit grunden til den nädigst fordrade Lagförandringcn. Dä harwid i betraktande kommer, at Jnteckningsrätten, som i min kanka är mera helig, än fordran för en lönande Sedel, icke ar förwarad annorlunda, an medelst fö»n»)ande h>vart Tionde ar, sa har Lag - Uiskottet trott enligheten i Lagen wara den, som borde sökas, och derföre sön slagit Tio ar. Det är ock pa denna grund, som Lag-U skottet hemstallningswis yppat staga om fordringar i ars, hrvartil flera skäl skulle klinna anföras. Men da Kongl. Maj:t i »ader söreskrifwic, at härom ef mä veniilcra», anser fag srägan förswunnen, och med detsamma Herr Amiralen iXAuckdoik!! aflemnade skrif, keliga anförande af sig sjelf förfalla.
Misstagen ligga i den förra så nära, äro der svårare att bota, och göra allmännare skada. Vöre man än fullkomligen ense derom, att det är statens både pligt och rättighet att ingripa uti och ordna qvinnans uppfostran, hvilket tills vidare må lemnäs derhän, så är likväl sättet för detta ingripande, om det skall hafva önskad framgång, ännu ganska ovisst, både med afseende å skol-undervisningens form och innehåll. Att staten skulle begynna med försök, för att småningom utröna det rälta, och såmedelst efter hand grundlägga en normalskola för qvinnobildningen, vore ett ganska vådligt åtagande. Något annat kan likväl icke för närvarande åstadkommas genom antagande af motionärens förslag, då det, i afseende på den önskade skolans blifvande beskaffenhet, ej lemnar annan upplysning, än blott en uppgift om det nödiga anta - 20 Statssamt Allm. Bcsv.- och Elion.-Utskottens Utlåtande, N:o 6». Jet af lärare och lärarinnor samt, i afseende på sjelfva undervisningen, endast den allmänna föreskrift, ali skolan har lill sitt åliggande ”elevernes ändamålsenliga uppfostran och undervisning.” Utskotten anse det ej vara sitt åliggande att fylla denna brist genom framläggande af ett mera utveekladt förslag, och då de ej, i det skick frågan nu är framställd, kunna tillstyrka något allmänt anslag, få de vördsamt hos Riksens Ständer hemställa , att Herr Lagergrens motion ej må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 4 Mars 1845. Ank. till Ex.|>.-Utsk. den 5 Mars, kl. 6 e n . Utlåtande, i anledning af väckt fråga om anslag till Stockholms Lyceum och Beal-Gymnasinrn. Enligt remiss från Hög v.
1 Kapiten 20 dito 1 Löjtnant 20 dito 1 Under-löjtnant 23 dito Nuvarande Kongl. Maj:ts Motionärens belopp. förslag. förslag. 900 1,000 18,000 20,000 450 700 9,000 14,000 300 500 6,900 11,500 Af Prosten Gahne är lönetillökning äskad för följande Officerare vid Artilleriet och Landt-beväringen, nemligen för Balaljons-cheferne lill 1,700 R:dr, för Löjtnanter till 650 ll:dr samt för Kapilener och Under-löjtnanter till samma belopp, sorn föregående motionär för dem föreslagit; hvarjemte Prosten Gahne gjort den framställning, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla all, vid nuvarande Landshöfdingen^ och Militär-befälhafvarens på Gottland afgång, en särskild Al ili tärbefälhafvare mätte utses, samt emellertid, för dennes atlönande, ställas till Kongl. Maj:ts disposition ett anslag af 5,000 R:dr. Dessa frågor har Utskottet i ett sammanhang till pröfning företagit; och då Utskottet dervid icke funnit lämpligt alt tillstyrka några tillökningar utöfver de belopp, som Kongl. Majit ansett vara af nöden, men samtliga dessa, dels förhöjda dels nya, anslags-belopp deremot synas Utskottet både billige och hehöflige, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits nådig.» förslag, bevilja förhöjning af nuvarande anslag för Gottlands Nationalbeväring med ett belopp af 9,206 R:dr 83 öre Riksmynt. Beträffande den af Prosten Gahne gjorda framställning i fråga om särskiljande af de högste civile och militäre myndigheterna på Gottland, saknar Utskottet skäl att densamma understödja och afstyrker derföre bifall å motionärens förslag. 31:o.
Riktigare anse andra författare dessa orsaker hafva bestått uti: l: o Den borgerliga rättens förfall samt de ordinarie domstolarnes mycket klandrade och mycket gäckade långsamhet, hårklyfvande spetsfundighet, falhet och missbruk; 2: o Handelns då för tiden ambulatoriska verksamhetssätt, till följd hvaraf en hastig summarisk procedur var i ‘ hög grad önskvärd; 3: o Frånvaron af en skrifven handelslag; samt 4: o De hinder, som genom romerska kyrkans rante-förbud (ockerdogmat) lades i vägen för all kredit och der-med för all egentlig handel *. De franska handelsdomstolarne hafva städse, likasom ännu i dag, bestått af uteslutande lekmän. Såsom rådgif-vare i fråga om rättsfrågor ' hafva de i äldre tider anvandt rättslärde, valde för tre år i sender, livarjemte fordom funnits, åtitiinstone på vissa ställen, s. k. » conseiUers en la chambre consulaire », hvilkas hufvudsakliga uppgift torde. hafva varit att uppgöra vidräkningar och inför domstolen föredraga vidlyftigare räkenskåpstvister. Dessa rådgifvare eller assistenter valdes af domstolen sjelf bland de yngre köpmännen. Numera är hvarje handelsdomstol i Frankrike sam* mansatt af en president och minst två domare, hvilka samtliga skola tillhöra köpmansståndet eller dermed likstälda yrkesklasser. De väljas af en valmansförsamling bestående af köpmän, bolagsdirektörer, vexelmäklare och sjökaptener. Valet sker för två år i sender. President och ledamöter kunna efter två års tjenstgöring omedelbart omväljas för ytterligare tyå år, men sedan jemväl denna tid gått tillända, äro de ej ånyo valbara förr än efter ett års förlopp. Vid hvaije handelsdomstol finnes en af statschefen anstäld räftskunnig sekreterare. Handelsdomstolarne handlade ursprungligen endast tvister emellan köpmän, men deras kompetens är numera så * Se H. F. Rivière, Etude sur les Tribunaux de Commerce. Paris 1865; samt W. Uppström, Om domstolarnes inrättning m. m. Stockholm 1884.utsträckt, att alla tvister emellan 1 soner som helst
Eli sådan sammanblandning kan väl icke gerna komma i fråga genom det förhållande, som jag påpekat, eller att Bankens räntevinst skulle minskas; ty icke kan det vara Bankens fördel att blott samla räntor. Gr. Lagerbjelke, Gust: Med den förste värde talaren instämmer jag deruti att K. St:rs båda verk böra behandla hvarandra såsom StatsKont., med det förhållande likväl att icke det ena D e n 5 Mars f. m. 457 blifver blott ett silfverkoutor, hvilket skulle blifva händelsen, derest motionärens förslag ginge igenom. Han har nemi. föreslagit, att Banken, utan hinder af det för dess behållningar å utrikes ort nu stadgade maximum, måtte berättigas inköpa det silfver liiksg:sKont. kan i Hamburg eller Altona hafva att aflåta. Det är dock uppenbart, att detta köp icke kan komma i fråga vid andra tillfällen, än då det för Banken vore ofördelaktigt, ty i annat fall sålde väl Riksg:sKout. sina vexlar på annat sätt, celi under alla förhållanden bletve denna tvångskurs ofördelaktig för Banken, emedan den vore öfver pari. Resultatet blefve således att Staten på Bankens bekostnad gjorde en vinst på sjelfva silfret och att Bauken med några 1,000 Rdr linge bidraga till jeruvägsbygguaderue, hvilket väl icke vore meningen. Ehuru jag skulle kunna tillägga ännu mera, anser jag mig dock icke böra längre uppehålla R. o. Ad:ns tid, ulan anhåller om afslag å motionen och bifall till BankoUtsk:s Betänk. De härefter först till bifall å förev:de Utlåt, och sedan till afslag å detsamma samt bifall till Hr Åkermans deri behandlade motion framställde proposme besvarades med blandade Ja och Nej, hvarefter sedan förstnämnde propos. blifvit förnyad och nu besvarad med starka Ja jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Föredrogs Hr Ehrenhoffs, Gust.
Maj:Ls Flotta sådane föreskrifter, hvar - C 24 ) igenom alla utaf Förvaltningen utfärdade anordningar tomma att under anordningstitlarne uti Stationernes räkenskaper återfinnas. Orsaken dertill, att Stskillige af Förvaltningen anordnade medelsposter funnits debiterade uti Carlskrona Stations Räkenskaper året före det, under hvilket anordningarne varit utfärdade, synes hafva härrört deraf, att, då de utgifter, för hvilka berörde anordningar blifvit meddelade , varit det föregående året verkställde, antingen af om händer hafde tillgångar eller af medel, som, emot interims-qvittencer, från Förvaltningen af SjöArenderne erhållits, heloppet ansetts höra, då sistnämnde års räkning icke varit afslutad vid formella anordningens erhållande, uti densamma påföras, för att undvika summans balancerande såsom anticipation, hvilket svar äfven förut, uppå Revisorernes under granskningen muntligen gjorde förfrågan, blifvit dem meddeladt, ehuru dess innehåll icke blifvit i öfverensstämmelse dermed uti Revisionsberättelsen framställdt Emedlertid har Förvaltningen, till undvikande för framtiden af enahanda åtgärd med den Rikets Ständers Revisorer nu anmärkt, samt till beredande af mera tydlighet uti Flottans räkenskaper för åren 1829 och i83o samt framgent, uti skrifvelse af den I sistlidne November erinrat Befälhafvarne vid Flottans samtlige Stationer, att all debitering ovägerligen bör ske uti redogörelsen för det år, då medlen från Förvaltningen anordnas. Hvad slutligen angår Rikets Ständers Revisorers framställning om den skuld, som uti Allmänna Magazins-Fondens räkenskaper för åren 1827 och 1828 funnits balancerad, Förvaltningen till last, så är densamma för år 1827 upptagen till det af Revisorerne uppgifue belopp; hvaremot vid 1828 års slut utföres en summa af 28i,3i5 R:dr 36 sk.
A}—M), lades lill handlingarne; Litt. n)> angående Jnvalidhus-j&nde/is hernmans-räntor: bifölls; 392 Prat.-Ultint", den y December iS.j-4- sxlra punkten, Litt. a), r.a och 2-.a morn.: lades tili handlingarne; 3:dje mom., förra delen. Hvad Utskottet i utlåtandet, N:o 37, i alseende på det al’ Kongl. Mapt till arfvoden för 20 reserv-läkare äskade anslag, 6000 R:dr årligen, tillstyrkt, blef af Ridderskapet och Adeln bifallet ; 3'-dje morn., sednare delen. Utskottets tillstyrkande i utlåtandet, N:o 71, att till rese-stipendium för militära läkare måtte å Riks-Statens 4:de Hufvud-Titel uppföras ett serskildt anslag af 1,333 R:dr 16 sk. årligen, Lief af Ridderskapet och Adeln bifallet; 4:de, 5:te och 6:te morn., äfvensom Litt. b), lades till handlingarne; Litt. c), lades tili handlingarne, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln vidbief sitt förut, angående anslag till Exercis-squadroners underhåll, fattade beslut; Litt. d).
S. D. Föiedrogos ånyo och lades till handl ngarne Förstärkta StalsUlskoltets Memorial; 484 Prot. Utdr. den 27 Maj 1841» N:o 532, angående verkställd, förnyad omröstning öfver den uti j59 punkten af Bevillnings-UtskoLtets Memorial N:o4e intagna voterings proposition; N;o 533, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-Stån dens skiljagtiga beslut öfver Stats-Utskottets Utlåtande N:o 489.. rörande anslag för CaLinells-Cassan; Nto 534, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut öfver Stats-Utskottets Utlåtande N:o 366, i fråga om en föreslagen löne-ersättning till Tabell-Commissionens Secreterare ; N:o 535, angående votering, i anledning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorial N;o 190, rörande allmänna stadganden och anslag till folkundervisningens befremjande; och N:o 536, angående verkställd omröstning, i fråga om dispositionen af behållningar utaf Extra utgiftsmedlen. S. D. Upplästes och lades lill handlingarne Kongl. Maj:ls denna dag å Riks-salen aflåtna Nådiga svar till Rikets Ständer, i anledning af åtskilliga af dem, för deras del, antagne Grundlags-förändringar. Från Heder v. Bonde-Ståndst. S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskoltets Memorial N:o n4, till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, i anledning af bemälde två Stånds yttranden, rörande Conslitutions-Utskottets Memorial N:o 87. Lades till handlingarne. S. D. Föredi ogos ånyo Stats-Utskottets följande sex Memorial och Utlåtande, nemligen: N:o 53/, angående väckt motion, att af det lill Skol-lärares aflöning fastställda anslag jemväl måtte kunna lemnäs bidrag till Skolbyggnader. Bifölls.
Dessutom tillskyndas äfven de resande en betydlig tidsutdrägt, i det att hästarne borttagas för postens fortskaffande. Jag får derföre anhålla. det, Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, att å alla de ställen, der de postskjutsskyldigc blifvit befriade från postens fortskaffande, postskjutsen ställes på entreprenad och do hållskjutsskyldige under inga andra vilkor dermed betungas, än då postskjutsentreprenörerne genom någon oförmodad händelse blifva urståndsatte att fullgöra sina åtagna skyldigheter. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Behr Ericsson, från Gefleborgs län. Motioner i Bonde-Ståndet 18(15. Af Pehr Ericsson från Gefleborgs län, om anslag för utvidgning af elementarläroverket i Hudiksvall. Läroverket i Hudiksvall, som räknar sin upprinnelse från år 1650 och under I700:talet intogen omfångsrik och aktningsbjudande ställning, blef i början af 1820:talet förvandladt till vanlig trivialskola samt derefter vid riksdagen 1856—1858 åter uppflyttadt till högre elementarläroverk på real-linien. Redan vid sistnämnda tidpunkt utgjorde de ynglingar vid läroverket, som läste klassiska språk, ett betydligt större antal än de, sorn icke läste desamma. Och detta förhållande har sedan visat så konstant, att ingen med detsamma för ögonen och med någon kännedom om andra förhållanden i orten kan betvifla detsammas fortfarande för en mycket lång framtid. Antalet af lärjungar vid detta läroverk är för närvarande visst icke så stort, men de aldraflesta ynglingar, som der inträda med bestämd föresats att genomgå läroverket till slut, utgöras af sådana, som vilja erhålla en möjligast fullständig elementarbildning, för att sedan vid universitetet fortsätta sina studier och bereda sig för inträde i »Statens olika embeten och tjeuster, bland hvilka ännu de flesta fordra någon kännedom af klassiska språk.
Vid tillämpning häraf, har Utskottet ti31 en början ansett sigböra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet dera, att, i händelse, på sätt Utskottet i dess Utlåtande N:o 407 heinsläiit, anslaget för Reseoch Tractaments-kostnader å 3:dje Hufvnd-Tileln blir ett förslagsanslag, det till oförutsedda utgifter å samma Hufvud-Tilel anvisade anslag-, hvaraf understödet för Garnisons-regementenas mat-inrättningar, på sätt anlördt blifvit, hittills varit hestrid!', och hvilket anslag vid denna Riksdag blifvit ifrån 50,000 R:dr tili 45,<100 R:dr nedsatt, befrias ifrån en utgift i medeltal af 10,000 R:dr, som hittills årligen måst af sistnämnde anslagbestridas, till godtgörande af vppad brist i anslaget för resekosinads-ersältn in gar. Men då dea tillgång, som sålunda skulle beredas å anslaget till oförutsedda utgifter, ytterst är beroende af Kongl. Maj:ts pröfning utaf dc vid innevarande Riksdag beslutade förändringar uli Rese-reglementet och förhöjning af skjutslega!», har Utskottet funnit sig böra tillse, huruvida icke jemväl annan tillgång för fyllande af det ifrågasatta be hofvet må himna beredas, och har dervid fästat sin uppmärksamhet å den omständigheten, att å det anslag för durchmarch-kostnader, som vid innevarande
Diskussionen i andra kammaren hade att uppvisa åtskilliga roliga pointer. En talare trodde, att om flickorna lära sig finare handarbeten, så blifva de .odugliga i ladugården, men en annan erinrade, med förhållandena i Amerika för ögonen, att qvinnans plats i allmänhet icke är i ladugården. Somliga fruktade, att flickorna bara skulle bli » fröknar », medan andra befarade, att om det skulle fortgå som hittills, blefve det slutligen svårt att få en hustru — som kan sy och väfva. Totalintrycket af diskussionen var, att både förslagets anhängare och dess motståndare gerna skulle för ett par timmar ha inrymt representationsrätt åt de i frågan mest sakkunniga, nämligen qvinnorna sjelfya. Emellertid bifölls tillfälliga utskottets förslag med 1 0 0 röster mot 9 6, hvadan denna fråga nu går till första kammaren. Lysning till äktenskap afkunnades i söndags för Böra sin, skärpa vanställer Men våra manlig nyanseringen, varit i en detta vår vi hon anser a t t till s o m L. S ' s ej afhålla sätt ord, W:s så 1 t w o * visst följt, odygder mindre polemik, i sinom tid M e n vi att skarpt att detta kunna protestera mot som dessa insändare med berådt mod tillagt henne som vill att hon förstår, af Det Ett första är ärlig, fullt önska att kan fordra sig i a f en, en fråga, ä r väl det andra måste före h u r u vi, f ö r är, att hon hon läser eller h ö r sägas. Endera de nämda insändasakna.
"Ja, så är det, det är hans bild, hans, som skjöts ihjäl vid Wiborg och han var så ung och snäll och vacker." Jag ångrade min bitterhet, jag skämdes inför detta naturbarn. "Men", återtog flickan, som lugnat sig snart, som bondflickor i sådana situationer väl torde göra i stället för att dra ut dem tills de bli tråkiga, "huru har herrn fått reda på mitt namn och allt det andra?" "Jag kom öfver från Stockholm med Falkens Erik och " "Bengt", inföll Kallista gladt, "de äro då, Gud ske lof, väl hemma igen! Tack för den underrättelsen, men säg mig nu, huru kom herrn just hit till det gamla slottet?" Vi satte oss på ett par stenar och ett samtal uppstod, hvarvid jag, så godt sig göra lät, berättade min resa och sökte förklara dess ändamål. "Jaså", afbröt Kallista något försagd, "kaffesäckar igen och en herre utan pass akta sig för länsmannen i Jomala, herr målare. Men", tillade hon efter ett ögonblicks betänkande, "jag måste skynda till prestgården med svaret från prosten i Sund, dit jag skickades redan i går med ett bref. Jag satte mig här blott för att hvila litet och nu har jag hvilat länge nog." "Hvar är då prestgården dit du skall?" sporde jag. "Der bortom fjärden, inåt landet, men jag kan allt med båt ro ett godt stycke väg." "Får jag följa med, lilla Kallista?" frågade jag och erhöll ett äkta allmogelikt svar. "Ja visst, herre, om herrn vill. Prostens äro allt godt folk och mycket gästfria, men det blir icke alls väl om vi icke komma dit fram innan qvällsvarden." Vi begåfvo oss af. Det var sannt, Kallista rodde bra, nästan allt för bra i mitt superestetiska tycke. Sedan vi rott öfver fjärden, förde ett stycke landsväg oss fram till prestgården. Jag presenterade mig sjelf, blef ytterst vänligt mottagen och föreställdes för ett hos prosten församladt sällskap. Några grannar, häradsskrifvaren, länsmannen och andra hade nämligen infunnit sig på ett besök hos den vördige prosten. Te dracks och en toddy serverades. Kallista passade upp.