Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare får jag vid 7 §. göra den anmärkning, att då Utskottet, efter mia tanka, med mycket skäl antagit den grundiatts att en dubbel representationsrätt icke bör kunna »f någon person ägas; och alltså förklarat att Taleman eller röstägande i annat Stånd, ej må gifva fullmagt till representation inom Adeln, så synes mig att denna grundsatts också bordt följas i all sin tillämplighet; och jag begär alltså att näst efter orden röftägande Ledamot, , må tilläggas följande ord ”eller har han i val dertill deltagit.” Äfven i detta afseende torde återremiss lemnäs. Grefve von Schwerin; Allt hvad som i afseende på redactiooen af 6:te och 7:de § §. synes tvistigt, beror helt och hållit af opinionen och hvilketdera är bättre för det allmänna att Riddarhuset är mångtaligt eller fåtaligt. De som tro det är nyttigt för det allmänna, att Riddarhuset är mångtaligt , emedan sannolikt Ståndet derpå vinner i sjelfständighet, lära förmodeligen anse tvisten om den så kallade rättsprincipen, för en bagatelle, sorn det icke lönar mödan, att i sakernas närvarande skick, göra afseende uppå. Beträffande det påståendet, att 270 Den 11 juni i e. m. Ridderskapet och Adeln borde förhålla sig mot de andra Stånden, såsom desse förhålla sig emot Adeln, så skulle jsg tro att det mera ägnar Ridderskapet ochAdeln att gifva efterdömen än att taga efterdömen. Om BondeStåndet icke gerna bland sina medlemmar ser så kallade Ståndspersoner, så sker det icke af en afundskänsla, utan derföre att de veta att de i allmänhet i högre Statskunskap kunna vara de mera studerade underlägsne, och att desse således lätt 6kulle kunna erhålla ett inflytande, som de kanske icke alltid skulle veta att ädelt begagna. Att Adelsmän skulle nu för tiden ännu finna obehagligt att ofrälse män gifva fullmagt åt Adelsman, förundrar mig högeligen. Jag härunder 3:ne Riksdagar varit fuUmägtig för samma ätt. En gång var fullmagten underskrifven af en ofrälse man, tvenne gånger af en qvinfia.
Att så tillgått vid någon föregående riksdag är mig bekant, men jag vet också att Utsk. icke opåmint ansett som en pligt att ett sådant arbete fullgöra. Då nu R. o. Ad. synes hafva funnit, att ett sådant förslag bör inkomma från något Utskott, lärer det icke återstå att välja emellan några andra än Const.- och Exped.-Ulsk:n. Råda dessa Utsk. lära hafva en lika pligt att fullgöra dessa ålägganden, emedan de båda hafva alla prot.utdrag, som beträffa Ständenas beslut i frågan. Bien jag får upprepa hvad jag nyss yttrade, att då jag instämmer i den önskan att ett Utsk. mätte handlägga frågan, sä begär jag också att framställning derom mätte ske, på del alt icke frågan nedlägges, såsom Hr von Hartmansdorff yrkat. Hr von Hartmansdorff: Jag vill för min del icke tvista med de ledamöter, som anse lämpligt att göra ett sådant föreläggande. Jag bar blott yttrat hvad jag anser olämpligt och onödigt; och får förklara, det jag icke finner Utsk:s ledamöter hafva gjort sig förtjenta af några påminnelser, som skulle kunna synas uttrycka en misstanka om försumlighet ä deras sida. Frih. Sprengtporten, Jacob Willi.: Jag har blott velat underställa Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad., 0111 icke, i händelse ett föreläggande för Const.Utsk. bör äga rum, detta föreläggande bör innefatta, icke blott att inkomma med det b vilande förslaget till en förändrad national-representation, utan äfven med alla de öfriga hvilande grundlagsfrågorna. Jag vill nästan erinra mig ali en sådan anmodan vid riksdagars början ofta afgält från Stånden till Const.Utsk. Om den kommer att afgå, hemställer jag således, att den måtte komma alt afse alla sedan sista riksdag hvilande förslag lill grundlagsändringar. FIr Ribbing: I afseende på Frill. Sprcngtportcus yttrande, hemställer jag, om icke det vore bäst alt till cn början inskränka sig till hvad jag bar önskat.
Departementens inre förvaltning och Tjenstemännens befattningar; samt att månge Ledamöter inom ofvannämnde 3:ne Riks-Stånd yrkat, det mätte nuvarande antal af Bankens Tjenstemän vid den nya organisationen minskas och nödige besparingar i Bankens förvaltningskostnader derigenom beredas; i öfverensstämmelse med hvilken åsigt någre Ledamöter inom Hedervärda Bonde-Ståndet yttrat, det organisationen borde grundas på en trägnare Embetsmanna-verksamhet än den nuvarande, äfven om högre lönevilkor för dessa mera träget sysselsatte Embetsoeh Tjenstemän, deraf skulle blifva en följd. Hvarförutan blifvit anmärktr af en Ledamot inom Ridderskapet och Adeln, att Cancelliet, i stället för benämningen : ”Utlånings oeh Bevaknings-Af delning för intecknad pant ” mätte benämnas: ■’Intecknings-Afdelning.” af åtskillige Ledamöter inom så väl Ridderskapet och Adeln sorn Bonde-Ståndetatt Controlloch Revisions-Conloren borde sammanslås och ställas under en gemensam Chefs npsigt; af någre Ledamöter inom Ridderskapet och Adeln: att någon serskild Afdelning för besörjandet af oeconomiske ärenden icke borde annorlunda organiseras, äli såsom ett Contor med en eller tvänne Tjenstemän af lägre grad; Bavco-TJtsftottctf Utlåtnncle
Majit, i enlighet med hvad uti Stats-Kontorets ofvanåberopade lönestats-förslag iakttagits, att boställsräntorne, som i de flesta fall redan tillgodokomma boställshafvarnc sjelfve, må jemväl vid sådana landsstats-boställen, för hvilka de nu äro Kronan belnillne, varda, derest (le icke särskildt annor - Transport 119,855: 11. 70 Kongl. Majit* Nåd. Prop. Nto 1, om Stålverket iSS6. Transport lunda disponerats, tillerkända boställshafvarne i utbyte af motsvarande kontant löne-anslag; utgörande nämnde räntor ett belopp af tillsammans 2,345 R:dr 33 öre Riksmynt. Enär Häradsskrifvare]! i Ljunits oell Herrestads härads fögderi af Malmöhus läu ännu icke såsom indelningshafvare fått tillträda det honom på lön anslagna, men under åborätt upplåtna och till en årlig afkastning af 433 R:dr 16 sk. B:ko upptagna bohemmanet , 1 mantal N:o 9 Lilla Köpinge, hvadan detsamma vid löneregleringen ej kunnat räknas honom till godo förr än lifstids-städjan för siste åborätts-innehafvarens ännu lefvande enka derå upphört, vill Kongl. Maj:t i nåder föreslå Rikets Ständer, att till godtgörelse åt bemälde Häradsskrifvare, Under afvaktan af bohemmanets tillträdande, å Allmänna Indragnings-staten anslå en mot förenämnde afkastning svarande summa af 650 R:dr Riksmynt.
Jag skulle vara böjd att instämma med Hr von Hartmansdorff, om jag kunde anse det vara riktigt att bancosecretm ålades detta särskildta bestyr, i förening med sina öfriga åligganden: icke derföre att jag anser honom, med det biträde han nu har i tjensteväg, vara så öfverhopad af göromål att han ej kunde medhinna äfven detta; men jag kan icke förena mig med Hr von Hartmansdorff derföre, att jag anser oriktigt, att cancelli-chefen skulle vara den myndighet, som hade att granska de calculer och räkenskaper, som inkomma till fullmäktige, enär dertill erfordras en i afseende på siffran ansvarsskyldig person, hvilken således naturligtvis icke kan finnas vid prof., då hans tjeusteåligganden blifva föremål för fullmäktiges öfverläggningar. Jag bar gjort anmärkn. emot redactionen, derföre att enligt densamma det blifvit åt ifrågavar. person öfverlemnadt att göra anmälan om hvad han finner anmärkningsvärdt. Han bör deremot hos fullmäktige göra anmälan 0111 verkställd granskning, ehvad anmärkn. förekommit ellef icke; och om sedermera, oaktadt hans anmälan alt intet varit att anmärka, någon oriktighet upplyses, bör han vara skyldig att ersätta den förlust, som genom hans försummelse blifvit banken förorsakad. Det hör till ordningen i alla räkenskapsverk, att kamereraren skall vara ansvarig för siffran och uppgifva huruvida den är riktig eller icke. I hvartdera fallet bör han derom afgifva bestämdt utlåtande. Den siste talaren har ansett, att denna redaction kunde jemkas genom den blifvande instruetionen. Deremot har jag ingenting annat alt erinra, än att, derest förevar, förslag blir R. St:s beslut, det icke lär vara BancoUtsk. tillständigt att uti detsamma göra någon ändring. Beslutet bör således styJiseras så, att detsamma kan utan förändring blifva gällande och intaget i instruetionen. Hr Stuart: Jag är i sanning icke så lycklig, alt jag Den iS J uli e. m. 79 kan inse den otydlighet eller ofullständighet i redactionen, som Frih.
Prot. 1847 och 1848, 1 Sami. 1 Afd. 7 Ilåft. 1 2 Kongl Maj:ls Nådiga Skrifvelse j N.o 27. tion, väckte samma rätts advokatfiskal ersättningstalan emot befälhafvande amiralerna i Carlskrona, friherrarne Lagerstråle och Lagerbjelke, hvilka det, enligt advokatfiskalens förmenande, skulle ålegat påminna Kongl. Maj:ts vederbörande befallningshafvande om borgensförbindelsen, men frikallade kammarrätten bemälde embetsman från ersättningskrafvet, hufvudsakligen på den grund, att påminnelse-skyldigheten var befälhafvande amiralssmbetet ålagd först efter det tiden för den presterade borgesansvarigheten ullupit, eller genom Kongl, brefvet den 5 December 1829, hvilket icke kunde tilläggas retroaktiv verkan; samt att det dessutom varit befälhafvande amiralens underlydandes skyldighet alt hos honom i ämnet först göra anmälan; och då detta kammarjättens beslut under den 29 November 1838 af Kongl. Maj:t i nåder stadfästades, vände advokalfiskalen sig med sin embelstalan emot kammat 1 ätts-rådet G Sylvander, som innehade landskamererare-!jonsten i Blekinge län vid den tidpunkt, då den lemnade borgensförbindelsen upphörde. Genom kammar-rättens utslag af den 1 % Mars 1832, blef kammarrättsrådet Sylvander skyldig känd att hålla Kongl. Majit och kronan skadeslös för den åbragte omförrnälde förlusten, hvilket beslut, efter deröfver anförda underdåniga besvär, af Kongl. Majus Högsta domstol den 25 April 1845 fastställdes; och förklarade Kongl. Maj:t, uppå Dess sjöförsvars-departements underdåniga föredragning, Sig under den 1 Oktober samma år icke eller hafva funnit godt i nåder bifalla den i sammanhang med besvären gjorda underdåniga ansökningen att, af gunst och nåd, varda från den ifrågavarande ersa ttn i ngs-skyl dighe ten befriad.
Lika med General-befälhafvaren och Krigs-kollegium, samt uppå de af Regements-chefen anförda skäl, tillstyrker jag i underdånighet, att rekryteringsoch medikamentspenningarne måtte från nästa statsreglerings början höjas till de föreslagna beloppen; och, hvad åter angår fourageiingsersättningen för Ofticerarnes tjenstehästar, så torde denna ersättning få af Officerarne vid Kronprinsens Hussar-regemente beräknas efter de allmänna grunder, som blifvit för Värfvade Arméens Officerare m. fl. i underdånighet föreslagna. 1 följd af den sålunda ifrågasatta förhöjningen i rekryteringsoch medikamentspenningarne, uppkommer en tillökning uti de förre af 2,250 R:dr och i medikamentspenningarne för manskapet af 600 R:dr, hvilka belopp torde få uppröras och tilläggas de förut härtill utgående anslagen på Regementets lönestat; hvaremot förhöjningen i medikamentspenningarne för hästarne eller 1,346 R.dr 25 öre, allt Riksmynt, torde böra öka anslaget till »Kavallerioch Artillerihästars remontering och skoning,» deraf medikamentspenningar för hästarne utgå, samt iakttagas vid detta anslags reglering. Enligt hvad ofvan nämndt är, uppgår den för Kronprinsens Hussar-regemente föreslagna lönetillökning till R:dr R:mt 25,712: 62, %. hvartill nu vidare kommer förhöjningen: i rekryteringspenningarne » » 2,250.
Län, med hvilken sednare (lera af Hedervärda Rondeståndets ledamöter sig förenat; uti hvilka motioner blifvit föreslaget, att, då skattejorden i allmänhet vore med utskjlder hårdt betungad och af dessa utskylder den under hemmantalsräntan inbegripne Landtågsgärden blifvit beviljad endast för alhjelpande af tillfälliga behof och således icke bort, sedan desse behof upphört, vidare fortfara, Rikets Ständer ville besluta, att Landtågsgärden mätte från och med år 1855 upphöra; men då Landtågsgärden blifvit genom flera beslut förklarad lika ständig som öfrige grundräntor, och således nuvarande jordegare icke hafva mera grundade anspråk, att njuta befrielse från den förra än från den sednare, samt i öfrigt en skattcnedsättning medelst Landtågsgärdens upphörande är desto mindre lämplig, som denna gärd i särskilde provinser utgår i mycket olika proportion till de öfriga grundskatterna, så och då Landtågsgärden i allmänhet utgör den hufvudsakligaste delen af hemmantalsräntan, samt Rikets Ständer, vid flera föregående Riksdagar, då fråga varit väckt om denna räntas upphörande, på nyss anförda skäl ansett sig icke kunna denna fråga bifalla, får Utskottet hemställa, att förenämnde motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Då det beslut Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med Rikets Ständer, redan fattat, rörande grundskatternes förenkling, icke afser någon förhöjning eller förminskning uti beloppet af ordinarie räntan, samt Kongl. Majit i nåder tillkännagifvit förhållandei vara enahanda med de förslag angående nämnde förenkling, Kongl. Majit vid denna Riksdag till Rikets Ständer afla te, anser Utskottet beräkningen af den ordinarie räntan böra göras på grund af de förflutna årens erfarenhet. Den del af ordinarie räntan, som är indeld alt utgå till vissa tjenstemän, stater och inrättningar, har Kongl. Majit föreslagit till enahanda belopp, som vid sednaste Statsreglering blifvit beräknadt, eller 1,690,200 Ridr.
(Denna §. motsvarar 3dje momentet af 18 §. i i8i3 års Reglemente, med jemkning så väl i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer beslutade förändringar i sjelfva utlåningen, som efter den del af 2 mom. i k) §. af samma Reglemente, som ännu finnes gällande.) $• 37- Efter hvad serskildt vid innevarande Riksdag blifvit beslutadt i afseende på bibehållande af Banco-Lån, beviljade på de Hus i Städerne, som varit försäkrade i den nu mera upplösta Städernas fond af Allmänna Brandförsäkrings-Verket, hafva Rikets Ständer vidare stadgat följande föreskrifter, angående Brandförsäkring för de Hus i Städerne, utom Stockholm, å hvilka nya Lån kunna komma att utgifvas: 1:0 Hvad Städernas Allmänna B randstods-Bolag angar: a) att den inträdesafgift, som, enligt 3 Cap. 42 §. 1 punkten uti Kongl. Majus fastställda Nådiga Reglemente för Städernes Allmänna Branstods-Bolag, af den 30 Junii 1828, är bestämd att för hvarje försäkring utgå i 5:ne års tid, nemligen 20 Banco-Vtslr.s Memorial, N:o 14-3. först, nair försäkringen siter, dernäst inom följande året, och sedan inom samma tid året derpå, blifvit för alla tre åren erlagd; b) att Låntagaren hös Brandstods-Bolagets Styrelse afsagt sig den uti i Cap. 5 §. af högstberörde Reglemente medgifna rättighet, att Brandstods Bolaget frånträda, så länge någöt af Banco-Lånet är obetaldt j c) att serskild Borgensförbindelse, utan afseende å Brandförsäkringen, men för det fall, då panten vid utmätning ej uppgår till Bankens fordran, aflemnas i enlighet nied här bifogade Formulaire N:o J. (Obs. Detta Fortnulaire har åtföljt Betänk, N:o i5.) §:ö / afseende pä Skånska Brandförsäkrings-Inrättningen: a) att hos
Trot. 1841. 6 Sami. 1 Afä. 14 Haft. o B a nr o-Utskot tets Betänkande, N.-o 31. de för trägen och ansvarsfull befattning förhöjdes från det i nu gällande aflönings-stat upptagne belopp af 200 R:clr till |3oo R:dr, samt att derjemte tor samma tjenst anvisades 3oo R:dr, allt B:co, och efter år räknadt, såsom ersättning for missräkningspenningar; så hafva bankofullmägtige, uti ett till Ulskottet afgifvet memorial af den 8 näslhdne Augusti, med anmälan härom, samt under tillkännagifva^!e, alt, enligt den af Rikets Ständer vid sednaste Riksdag fastställde och uti 35 ^ af nu gällande Banko-Reglemente intagne aflöningsstat lör Banco-Verkets embetsoch tjenstemän, Kamereraren i Cassaafdelningeu åtnjöte å lönestat B:co R:dr 1,200. — samt, å supplementar-stat, arfvode för trägen och ansvarsfull befattning 200. — eller tillhopa B:co R:dr i,4oö. anfört, att, då Kamereraren i nämnde Afdelning måste i och för tjensten vistas på embetsrummet, icke allenast hvarje dag, från tidigare om morgonen, till sednare på middagen, utan äfven en eller annan timma under eftermiddagen, hvadan det icke för honom vore möjligt att kunna innehafva någon befattning utom Verket, eller ens att inom Banken besörja något uppdrag, som äfven under blott kortare tider fordrade bans aflägsnande från embetsrummet på förmiddagen, samt del till komme, att Kamereraren i Cassa-afdelningen, som, jemlikt den för samma Afdelning gällande tjenstgöringsordning, vore skyldig att, jemle Chefen för afdelningen, deltaga i vården af den så kallade Dagvexlings-Cassan, till och ifrån hvilken ständiga vexlingar förekommo, och i följd hvaraf missräkningar lätteligen kunde uppstå, hade fullmägtige väl ansett billigheten fordra, att merbemälde
Stockholm den 7 December 1857. Rättelse: I Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 20 pag. 5, 7:de raden nedifrån står: »högst 10 år», läs: »högst 12 år.» STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1857. Riddarhus-Utskottets Utlitaudt X.o 20. 1 ]%f:o S6. Utlåtande angående förändrad redaktion af 10 § i Riddarhus - Direktionens instruktion. Hörsamt Memorial. Hos Riddarhus-Utskottet har fråga upstått om förändrad redaktion af 10 § i den för Riddarhus-Direktionen gällande instruktion, dels med afseende derå att Ridd. o. Adeln vid innevarande riksdag beslutit, att Utskottets till Ridd. o. Adeln ingifvande memorial med dertill hörande handlingar må genom Utskottets försorg särskilt tryckas med samma stilar och i samma format som Höglofl. Ståndets Protokoll, dels hvad beträffar det i 2 mom. af nämnde § befintliga stadgande, att, derest tryckningen af Ridd. o. Adeln protokoll icke blifvit verkställd sednast inom ett år från riksdagens slut, Direktionen än skyldig att genast förklara Riddarhus-Sekreterare sysslan ledig så vida denne tjensteman ej kan förete laga förhinder, hvilka. Ufven om de af Direktionen godkännas, skola underställas Ridd. o. Adelns pröfning vid dess nästa sammankomst. Sistnämnde stadgande har Utskottet ansett mindre lämpligt, emedan det synes innefatta en allför sträng ansvarspåföljd för den ifrågavarande uraktlåtenheten som, utan att laya förhinder derför alltid kunna företes, likväl någon gång kan vara beroende af sådana omständigheter, som innebära giltiga ursäkter, hvarföre också tillämpningen af stadgandet sällan, om någonsin, torde komma att ega rum. Utskottet har fördenskull trott det vara för ändamålet mera tjenligt, om Direktionen finge sig öppet lemnadt att, så vida Riddarhus Sekreteraren skulle försumma fullgörandet af sina skyldigheter i afseende på tryckningen af Ridd. o.
Med anledning *f hvad Hans Excellence Herr Grefve D« la Gerdie nu anfördt, får jag den äran vitsorda, att inventarierne vid StenkolsGrufvan , enligt räkenskaperne, redan för flere år sedan utgjorde ett värde af 183,000 några hundrade Riksdaler Banco. Den af mig föreslagne summa af 170,000 R;dr, för så väl sjelfva Verket, sorn alla dertill hörande inventarier, kan således icke anses såsom full ersättning , utan endast såsom en nödfallsutväg, att frälsa Bolaget från ännu större förlust, då inom korrt tid Verket måste inställas, hvilket oundvikeligen blir följden, om icke någon kraftig hjelp nu mellankommer, i hvilket fall, dessa inventarier blifva af föga eller intet värde. De samm* bestå hufvudsakeligen i en mängd Ångmachiner, oundvikelige för Grufvedriften, samt för närvarande uti godt och brukbart stånd , men icke af den egenskap, att de kunna flyttas och begagnas för andra behof och å andra ställen. Vid Den 5 Augusti f. in. akeende försäljning, i händelse af Verkets ned-: läggning , vore det således endast vigten af godset som kunde betalas, och detta uppgick säkerligen icke öfver 4 å 6 procent emot hvad det kostat. Om derföre Riksens Ständer anse Stenkolsverket vara af någon allmän och verkelig nytta för landet, samt att det samma icke bör nedläggas, torde hela den garnis skuldens afskrifning , icke finnas obillig eller öfverdrifven, ehuru i mitt förslag jag mera alsett Statens än Bolagets enskilta fördel.
Den Kongl, stadgan om mått och vigt, som i 4 § bestämmer sådan indelning för vigten, att 1 Nyläst fördelas i 100 centner, 1 centner i 100 skålpund, 1 skålpund i 100 ort och 1 ort i 100 korn, föreskrifver i 10 § att vigterna skola justeras till 1 centner och de multiplar deraf, som behofvet fordrar; och 15 § af Instruktionen för Justerare af mått och vigter, sådan denna § numera lyder i Kongl. Kungörelsen den 9 December 1856, innehåller föreskrift om den modell, vigterna, för att vara gällande, måste ega, hvarjemte Kongl. Förordningen, angående hvad vid verkställighet af den nya stadgan om mått och vigt iakttagas bör, innehåller i 3 §, att vigter icke få efter 1858 års slut justeras, så framt de ej äro enligt den nya stadgan inrättade, utan allenast förut befintliga omjusteras, der sådant erfordras, samt i 9 §, att vid 1863 års början den nya stadgan skall träda i full verkställighet. De omförmälde stadgandena kunna ej annat än anses vara i full öfverensstämmelse med grunderna för det antagna nya systemet för indelning af mått och vigt och för vinnande af erforderlig enhet i afseende å dess tillämpning, men å andra sidan torde motionärernes framställning i ofvanberörde hänseende ej böra finnas oförtjent af all uppmärksamhet. Nekas kan ej att genom tillämpning af de gifna föreskrifterna enskilde näringsidkare tillskyndas en betydlig kostnad, som för mången kan medföra en kännbar uppoffring, och Utskottet har derföre tagit i betraktande, huruvida ej genom någon utsträckning i tiden, hvarunder de gamla vigterna fortfarande kunde få begagnas, medel funnes att i någon mån undanrödja berörde olägenhet.
På grund häraf tillstyrker Utskottet vördsamt o:o att det ifrågavarande utländska lånet måtte bestämmas nominelt till 4,000,000 R:dr Runt mera än som behöfves för fortsättning af Stålens jernvägsbyggnader. hvilka 4,000,000 R;dr i obligationer lemnäs till Banken i utbyte mot dels det återstående beloppet af Riksgälds-konlorets räntebärande obligationer, som finnes i Bankens ego, dels så stor del af Banken tillhöriga Arméen» Ackords-amorterings-fonds obligationer, som efter uträkning erfordras för att fylla ofvanniimnde summa, 4.000.000 R:dr R.mt; dock att delta utbyte ej får ske förr än Banken, enligt det med de utländska långifvarne afslutade kontrakt, egor rättighet att omförmälda obligationer å den utrikes marknaden disponera. Stockholm den 7 Februari 1860 Banko-Utskottets Utlåtande M ti. Reservat loner: vid 2:dra punkten: af Herr Friherre Stiernstedt, A. IF.: »Då ja" na går alt reservera mig emot Utskottets beslut i afseende pä Bankens deltagande i del blifvande nya jernviigs-länet, vill jag först redogöra för min uppfattning af huru Bankens ärligen samlade vinstmedel böra användas. Detta anser jag böra ske pä ett sätt, alt det förnämsta ändamälet med Kiks-bankens hela tillvaro, eller dess förmåga att kunna upprätthålla del efter många svårigheter och uppoffringar för 30 år sedan ändtligen åter stadgade myntvärdet, ma ovilkorligen för all framtid vara betryggad.
Maj:ts den 5 dennes e. m., på bordet lagde Nådiga Proposition till Riksens "Ständer, angående Låne-understÖd till Städerne Norrköping och Borås. Miks-Stihulens Stats-U tsk ottet: 1:0 Kongl. Majrts elen 11 dennes, på bordet lagde Nådiga Proposition till Riksens Ständer, om nedsättning i den årlige Saltpettersgärden. 2:0 Herr Coijets, Carl Fredric, den 11 dennes på bordet lagde Memorial, angående Sjöförsvaret; jemte Grefve Grönstedts, Claes» i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden. 3:o Herr af Tibells, Gustaf Wilhelm, den 11 dennes, på bordet lagde Memorial, angående Riksens Ständers granskning, af den under Kongl. Krigs-Collégium stälde Passevolance-Cassan; jemte Herr von Hartmansdorffs, August, i anledning deraf afgifne yttrande. Stats-, B e v i 11 n i n g soch Särskildta Utskotten: Grefve Posses, Carl Hinric, den 13 dennes, på bordet lagde Memorial, angående en förändrad organisation af Tullverkets styrelse och förvaltning. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades till ..15 . ’ .. t j Stats-Utskottet: 1:0 Lars Lidmans, från östergöthland, den 3 dennes, på bordet lagde Memorial, angående jemnkning i Roteringen. 2:0 Joli. Protocolls* Ut dt i o fp ato Johan Gråbergs, med fleres, från Carlstads Lån, den 6 dennes, på bordet lagde Memorial, angående afskrifning af, eller anstånd med skulder till Allmänna MagazinsInrättningen, för undfåcgen UndsättningsSpannemål; jemte flere Ledamöters yttrande. 3:o Hans Hanssons, från Kopparbergs Län, den.