Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fem procent räntan, som högre belopp icke var af Rikets Ständer vid 1823 års reglering af Fondens tillgång för utgifterna F* ( 44 ) påräknadt, eller i832 skolat kunna vid anförde förändrade förhållanden betingas, ansåg Comiten sig, med stöd af hvad sålunda förekom, böra bifalla den anmärkta omsättningen utaf lånet, såsom medförande den fördel för Fonden, att medlen fortfarande blefve fruktbärande på den då allmänna räntefoten. — Revisorernes framställning, då den allenast stödjes på en fordrad ovilkorlig efterföljd af det generella stadgandet uti 1824 års Kongl. Bref, utan att härvid blifvit ådagalagdt, det omständigheterne medgåfvo en sådan, sjuies alltså icke innebära skälig anmärknings-anledning; men sedan densamma likväl blifvit hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anmäld, ankommer det följaktligen nu på Nådig pröfning huruvida ofvanberörde lånsumma 31,666 R:dr 3a sk. Banco, bör af Comiten uppsägas och infordras, ehuru Comiten för Salpeter-näringens upprätthållande ännu icke funnit sådant erforderligt samt utsigt till medlens utlåning emot högre ränta, än Fem procent, med åtföljande fullgod säkerhet, ej gifves. 8:0 Af hvad Revisorerne inhämtat angående vidtagne åtgärder till Fondens säkerhet för inbetalning af dess fordran efter aflidne SalpeterSjuderiStyresmannen Major Silfversparre, för uppburen betalning af, på Fondens bekostnad, anskaffade Salpetei’-sjudnings-pannor, hafva Revisorerne med godkännande af dessa åtgärder, tagit sig anledning till den hemställan, att hos Eder Kongl. Maj:t måtte af Rikets Ständer i underdånighet göras den anhållan, att, vid förskotts meddelande i allmänhet af SalpeterFondens tillgångar, Fonden må betryggas mot förlust antingen genom vederbörande aflordrad borgen, eller annan lämplig åtgärd.
I formen: emedan jag, i en fråga, som angår kodifikation af alla uti en hel gren af lagstiftningen gällande, så äldre, som nyare, så tryckta som otryckta, författningar och stadganden, ansett det vara nyttigt och i sin ordning, om utskottet handlagt ärendet gemensamt med Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, eller åtminstone med Lag-Utskottet, bland hvars medlemmar sannolikt åtskilliga torde med de synpunkter, hvarifrån ett dylikt arbete bör betraktas, vara mera hemmastadde än Bevillnings-Utskottets ledamöter. I saken: emedan jag alldeles icke kan dela majoritetens tanka och inse giltigheten af de skäl, hvarpå utskottet afstyrkt bifall till motionen. I Nederländerna stiftades och utfärdades den 27 Augusti 1822 en allmän lag, omfattande alla hithörande förhållanden, hvilken fortfar att ännu vara gällande. 1 Belgien, ehuru skiljdt ifrån Nederländerna sedan 1830, fortfar också nyss åberopade lag att ännu vara gällande; och! först genom en serskild lag, utfärdad den 6 April 1843, gjordes deruti åtskillige ändringar, med tillägg och närmare bestämmelser. Sedan Tyska Tullföreningen 1834 stiftades, öfverenskommo de deruti ingåilgne Regeringarne år 1838 om en gemensam tull-lag och ett dermed öfverensstämmande gemensamt tull-reglemente, som den 22 Januari samma år utfärdades. Äfven dessa författningar bestå ännu med oförminskad kraft. År 1844 utfärdades af Engelska Parlamentet en lag, omfattande likaså nästan alla hithörande förhållanden, och den består ännu oförändrad. Samtlige nu anförde lagar äro dels in extenso, dels till sine hufvudsakligaste delar öfversätta på Svenska och här utgifna af trycket; tillfälle att inhemta kännedom, huru ett sådant arbete, som nu är ifrågasatt, bör uppställas och utföras, saknas således ingalunda. 8 BeviUnings-Ulshottets Memorial, IV.o 2i. / Frankrike äro väl alla hithörande stadgande!! icke sammanfattade uti en eller två lagar, men deremot äro de serskilda] författningarne sammandragne nti en Gode des DouaneSj med samma nytta för allmänheten, domare och tjenstemän.
Motionairen hemställde således, om man icke frän dessa öfverflödiga omvägar och kostnader, kunde befria hvar och en erkänd borgenär; och om man icke kunde inskränka sig till att låta kalla blott de okände borgenärerne, eller dem, hvilkas rätt förekom Oviss, desto hellre, som det vore lätt begripligt, att, i följd af nuvarande föreskrifter., en sjuklig eller ålderstigen lånesökande blefve allraminst hulpen i sin förlägenhet, enär man hade att befara dylika besvär vid hans proclama. Med Herr Prosten Stenhammar bar Herr Prosten Lyth till alla delar sig förenat, under tillägg, alt han vill serskildt fästa uppmärksamhet på svårigheten för dem, söm förvalta cassör, att med så mycken omgång bevaka fordringår i sterbhus. Herr Domprosten Doctor Holmström bar äfven förklarat sig vara med Prosten Stenhammar ense i hufvudsaken, åtminstone så vidt motionen angick obehöfligheten att vid årsproclama anmäla intecknade skulder; men i öfrigt erinrade Herr Domprosten, att en slik anmälan icke, enligt nu gällande Ooncurs-Lag, behöfde vara åtföljd af någre handlingar, ej ens af afskrift utaf skuldebrefvet, lill bestyrkande af fordringen. Ännu mindre behöfdes edgång; utan en enkel anmälan, som äfven kunde skickas i bref till domaren, gjorde tillfyllest.
Maj » i anledning af gjorda anmärkningar — 5 1 18 — a. a. 21 Juli a. a. 19 Juli a. a. 22 Juli a. a. 28 Juli 91 27 i> om rätt för Fullmäktige i Biksgälds-kontoret att vid enskilda 31 — £LP? aT1 2 g td cj ** 5 w tv pCO i-" as p B s G. O B gs ~ go: po P rtg-" Riks-Ståndens Beslut. ■< Q, JL p OQ td K. ö o ST* S s? £■ B* q? G B' CT9 EL * g,.» CD / co Ci oq‘ to c Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:0 Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N.C JL tryckerier låta trycka korivoluterna till — 4 1 361 — b. 22'Nov. b. 23 Nov. b. 24 Nov. b. 23 Nov. Kreditväsendet och Låne-anstalterna, betänkande ang. ordnandet af 10 —rKreditiv, beviljande af ett särskildt sådant för neutralitetens uppe15 20 15 20 hållande . ... 57 4 1 36 — b. 23 Febr. b. 23 Febr. b. 23 Fehr. b. 23 Febr. 14 » ang. medel för utbetalningar å det nu beviljade särskilda — 4 1 65 — b 15 Mars b. 11 Mars b. 15 Mars b. 15 Mars — » Stora och Lilla, deras belopp till nästa Riksdag 103 4 1 329 — b. 1 Nov. b. 1 Nov. 3 Nov.
Af sådan anledning kan jag ej frångå min begäran om votering. Herr Grefven och Landt Mar/kalken gjorde proposition till bifall af tredje punkten i Utekottens Utlåtande. Ropades starka Ja, jemte några få Nej. Hvarjemte Friherre Cederftröm begärde votering. Herr Grefven och LandtMarJkalken framställde derefter följande voterings-proposition: Den som bifaller tredje punkten i Statsoch BancoUtskottens förnyade Betänkande om Finance-regleringen, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Neji Vinner Nej, kommer den i 5:dje punkten omförmålte insättning af myntbaraj metaller att 47° Den 11 September e, rn. åga rum emot 4 sif. utöfver gängse Cours, dock aldrig öfver 128 sk. Herr Munck af Rofenjhjold: Här har blifvit yttrad af Herr Lefrén en tredje mening, nemligen att invexlingen borde bestämmas till 128 sk. Jag hemställer, om ej Herr Grefven och Landt-Marskalken ville inhämta Ridderskapets och Adelns tanka, huruvida denna mening bör intagas i voterings-proposifionen, eller icke. Herr Grefven och Landt-Marjkalkén ytrade, att sedan Ridderskapet oell Adeln, efter hvad Herr LandtMarskalken tyckt sig höra, nästan enhälligt gillat Herr LandtMarskalkens proposition om bifall å tredje punkten i Utskottens Betänkande, samt Fri herre Cederström ensam begärt votering, hade Herr Landt-Marskalken ansett den af beni alte Friherre föreslagne contraproposition böra i voterings-propositionen intagas; hemställande Herr LandtMarskalken likväl till Ridderskapets oell Adelns godtfinnande, om Ridderskapet oell Adeln behagade den at Herr Landt-Marskalken framställde voteringsproposition bifalla. Ropades Ja.
Den enda utvägen att försäkra en icke orimlig verkställighet af det nådiga Utslaget vore, att en för den tilltalade menlig utgång al rättstvisten voro försäkrad; hvilket dock med andra ord vill säga, att denna tvist varit redan afgjord, innan det i fråga varande nådiga Utslaget funnits. Ty på annat sätt kunde vissheten om en icke orimlig fullbordan af detta nådiga Utslag icke vinnas; och en blott tillfälligtvis inträffande sådan (icke orimlig) fullbordan, i följd af tvistens utgång till den tilltalades mehn, kan icke nu hafva tjent till giltigt domskäl i saken. Men härmed tror jag vara visadt, att om än den tilltalade, utan afseende på den äganderätt, han föregilvit, och på giltigheten af det honom förutan lemnade samtycket, kunnat straffas, för det han egenmäktigt gjort sin rätt gällande, han ändock icke kan hafva bordt, utan alseende på samma rätt och innan deröfver var dömdt, förpligtas att återställa den nedrifna byggnaden. Sannolikt har något af denna tanka ingått i Hofrättens beslut, hvilket varit så vida Irån Häradsrättens skiljaktigt, som Hofrätten förklarat, att enär klaganderne (åklagarne) icke visat, det de i behörig ordning erhållit rättighet att hafva någon byggnad å det ställe, der den i fråga varande vaktstufvan blifvit uppsatt, ogillades påståendet om den tilltalades åläggande att lata åter uppföra stufvan eller ock godtgöra den kostnad, som derför åtginge, och upphäfdes i följd dera! Häradsrättens derom meddelade beslut. Härigenom har dock utan tvifvel Hofrätten endast kommit på andra sidan om det rätta, så vida dess beslut ledde derhän, att äfven om äganderätten och behörigheten att hindra motparternes företag fråndömdes — 17 — fråndömdes den tilltalade, han likväl skulle undgått skyldigheten att återställa den byggnad, hvars förstörande, t sådant fall, ostridigt innefattat förfång af motparternes rätt, och som de följaktligen då varit hefogade att återfordra.
För cn sjuk är wisit nödigt, att erhålla botemedel, men om nägon wistte utwäg, att aldeles förekomma sjukdomen: borde i sädant fall, patienten assia anbudet, för att icke gä miste om Medicgmenterne? Grefwe ltts-ner^ sista anförande rörde den af mig yrkade Län» rakt i Dis» conken pä Rikögälds-Contoirets Obligationer. Det swarades äswen, att denna Läne-rätt, stulle leda till att ifrån enskildt» borttaga biträdet af den för Discontens rörelse fsstsiallda Summa. Denna Anmärkning kan ej komma af annatan att man ej riktigt markt eller fattat mina ut, tryck. Zag har ej önffat nägon uteslutande belanings-ratt för besia Obligationer, blott att de likasom andre Pubkique papper mätte antagas när de till beläning kunna komma i fräga och hwilkct ej ofta lärer inträffa, dä ingen gerna länar ut sina penningar för 5 procent och sedan länar sjelf för 6. Herr von Z-bultrenbsim, vavill. Till hwad jag i förra !Z)lcno anförde rörande detta ämne, har jag ingen ting hufwudsakligt att tillägga. Jag kan ej frångå, att den Anmärkning Friherre Illiffncrsntr gjorde, blott rörcr förklaringen af Stats-Utstottcts mening, i afseende pä tiden inom hwilken Inrikes Länen bora uptagas. Niederffapet och Adeln har öfwer della ämne redan siadgat sitt beslut, men i Stats-Utssottet har det tid efter annan bl-fwit olika behandlat. När Utffottct gas sitt första betänkande^ föreslog det inskränkt tid af en manad. I dess andra Betänkande förcflogos sex Wecker, och detta har flur teligen blifmit sä förklarat, att dermed endast gjordes afseende pä den tid, inom hwilken Anteckningen, till besia Län kunde wärksiällas.
Lika säkert, som man hittills i allmänhet klagat endast i hopp om framgång (när man ej kunnat klaga utan prästanda), lika säkert skall man då klaga, ”för att draga fördel af sakens oskäliga fullföljande och ”hindra den vinnande att utan uppehåll komma i åtnjutande af sin rätt”. Alla de hinder, som deremot kunna i vägen läggas vid utmätningsförsök och åtgärder lill tvungen verkställighet, äro för väl kända, att behöfva här upprepas. Öfver onödighelen af dessa omvägar, och allt det ökade lidande, som den vinnande derigenom tillskyndas, i stället att besväret med skäl drabbar den tappande sjelf, när lian skall fullgöra eller dertill styrka sin oförmögenhet, har jag yttrat min tanka. Lagkornmitteens uttryck, att den öfverklagade domen ”helt enkelt går i ”verkställighet, lika oinskränkt och på enahanda sätt, som om den hade vunnit laga kraft”, mäste tagas i ganska inskränkt bemärkelse, när det sättes i förening med de ord, som omedelbart följa, att nemligen detta sker ”med ”vilkor i allmänhet, att den, som yrkar ett sådant verkställande, skall sätta 55 ”vederhäftig borgen för del skadestånd eller den återbäring, hvartill han kan ”kännås skyldig, i fall domen sedermera upphäfves”. Ty detta är en ganska väsendtlig inskränkning af verkställigheten, jemförelsevis med den, som äger rum, när domen vunnit laga kraft; och vill den vinnande icke blottställa sig för en alltför äfventyrlig efterräkning, i händelse domen ändras; så måste verkställigheten inskränka sig till just jemnt sådan, som den hittills å icke laga kraftvunna domar kunnat meddelas, och hvilken lagen icke funnit utesluta behofvet af doms fullgörande genom omant utgifvande af hvad dömdt är, såsom vilkor for anlitande af högre rätt
De outtömliga och rika grufvorne uti trakterne ofvanför Nora, 24 8lats-ZJtskottetg Utlåtande, N:o i St, hvilkas afkastning nu är begränsad af drygare transportkostnader och in» skränktare transportmedel, skulle, om båtled inrättades, kunna lemna långt större qvantiteter till utvidgning af vår brukshandtering. Genom den förbindelse, hvaruti ifrågavarande båtled kunde sättas med Lindesbergs-trakten„ skulle framdeles äfvenväl för den ort, der de nya lofvande Silfvergrufvorne äro belägne, en vattencommunication utan svårighet kunna öppnas åt Örebro, eller om man vill, åt Arboga, Jag anser emedlertid, att början nu bör göras med Nora-båtleden och anslaget dertill beviljas. Ortens invånare tillskjuta 80,000 R:dr. 3:o Beträffande båtleden emellan Jmänningen och Snyten, som skulle öppna sjö-transportväg för 60,000 Skeppund eller mera af våra bästa malmer eller bästa tackjern, i stället för att de nu förnöta dragare och vidkännas dryga kostnader på landsvägen, så förenar jag mig med den reservation, Friherre Tersmeden afgifvit, och anser, att ett anslag af 5o,ooo R:dr bordt för detta ändamål ställas till Kongl, Majtts Nådiga disposition, att användas på vanliga vilkor, så vida ortens invånare i öfrigt tillskjuta hvad, som till företagets fullbordande erfordras. Utvidgande af bruksrörelsen, tillökning uti det antal arbetare, som sysselsätta sig med denna handtering, är en utvidgad utväg, ett ökadt tillfälle för afsättning af landtmannens producter, hvilket inverkar fördelaktigt på jordbruks-näringen i allmänhet. Folkökning uti vestra Bergslagen, sorn blefve en följd af den ökade grufvedriften i trakterne af Grangärde och af Nora, skulle föröka desse trakters behof af jordbrukets producter och öka afsättningen deraf från angränsande slättbyggder uti Westmanland, Nerike och äfven uti Södermanland.
Jag får derföre anhålla, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes till R. o. Ad. framställa den propos., att, i likhet med hvad vid sista riksdag skett, Exped.Utsk. måtte åläggas att taga befattning med tryckningen af alla de handlingar, som höra till bihanget till RiksSt:s protocoll. Jag tager mig friheten göra denna framställning i egenskap af ledamot i StatsUtsk., inom hvilket Utsk. beslut blifvit fattadt att afvakta de resp. Ståndens beslut i denna fråga. Hvad Gr. Horn sålunda föreslagit, blef af R. o. Ad. bifallet. A nyo föredrogs Hr von Troils, Emil, den 23 sisth Januari på bordet lagda motion om i8§:ns i Ridd.Ordn.bringande i öfverensstämmelse med 4i §:n Riksd.Ordn. Hr von Troil, Emil: För att bringa 18 §:n Ridd. Ordn. i öfverensstämmelse med 41 §:n Riksd.Ordn. erfordras egentligen visserligen ingenting vidare, än att blott efter orden: ”11. o. Ad:s närvarande hela antal,1’ tillägga: med undantag af de i 4[ §:n Riksd.Ordn. uppräknade personer; men jag tror likväl, att Ridd.Utsk., då det företager omredigering af ifrägavar. § i Ridd.Ordn., bör lillse att den äfven kommer i närmare öfverensstämmelse med en annan grundlags-§, nemi. den 28:de i Riksd.Ordn. Denna § säger, att R. o. Ad. väljer sina utsk:s-ledamöter genom electorer , hvilket icke är detsamma , som genom bänkmän och electorer; och Ridd.Ordn. bör således, för alt vara fullt öfverensstämmande med grundlagen, icke innehålla någon föreskrift om bänkm:s-val. Jag anhåller följaktligen, att Utsk. måtte taga i öfvervägande det, enl. hvad jag vill påminna mig, vid 1823 års riksdag af Gr.
Banco, skulle utbetalas och Conventionens verkställighet i öfrigt anförtros till en, Cornmittée i Amsterdam, bestående, jemte det här varande Ombudet van <le Poll, af de Partial - Obligationsoch Lif-RämeConstitutions - Innehafvarties Beful Intägt Sgade, gom, å desses vägnar, utstäTt van de Polis fullmakt, nemligen: J, J. Laurin, M. C »van Hall och J. Schölling, samt af de Btnquierer, som lilföréne besörjt ärftelige Lånens upptagande, nämligen Jan et Carl Hass Ignen och Hogguer & Cotnp, detta sednare hus genom huset Kel* ivick och ybornhergh, äfvensom att Kongl Majit ägde utnämna en Special Commissarius, för att, å dess vägnar, bevaka Conventionens behöriga verkställighet. Såsom följd af allt detta, afskickade Kongl, Maj:t i Februarii månad 1815, Kammar-Rätts» Rådet Pani Öhrwall til! Amsterdam, försedd med nödig Fond till Conventions-Surnroans fulla betalande, och med Ipstruction, att i öfrigt vaka öfver verkställigheten af Conventionen, i anseende till så val Conventions-Summäns utdelning, samt Partial-Titlarneä inlösen och återställande, som Hufvud-Titlarnes återfordrande och det mera, hvarigenom Svenska Statens säkerhet för framtiden ytterligare kunde befästas. — Detta Kongl. Maj-.ts Ombud har, efter slutad förrättning, om förloppet afgifvit sin underdåniga
Då böterna för nyssberörda förskingring bort sammanräknas med de öfriga böterna och summan deraf sedermera, om tillgång till gäldande af dessa särskilda böter hos den sakfällde bruste, förvandlas, jemlikt grunderna för 5 Kap. Straffbalken och Kongl Förordningen den 4 0 Juni 4 84-4, till fängelse vid vatten och bröd, samt missförstånd om lagtillämpningen i dylika fall icke sällan förekomma, fann jag mig böra, fastän någon egentlig skada genom den förelupna felaktigheten icke kunde anses timad, förordna om åtal emot Rådhusrätten för dess i nämnda hänseende begångna misstag, och anmodade derom uti skrifvelse den 28 Oktober 4 858 Advokat-Fiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt; hvarefter och sedan detta åtal blifvit utfördt, dervid upplystes att en Rådman, hvilken uti det såsom origtigt anmärkta beslutets fattande deltagit, sedermera med döden afgått, Kongl. Hofrätten genom Utslag de 24- Februari innevarande år, med åberopande af ofvannämnda Lagrum och författning samt 4 Kap. 42 § Rättegångsbalken fällde den särskildt tillförordnade Ordföranden, samt en ledamot i Rätten, hvilka jemte den aflidne Rättsledamoten till Rådstufvurättens olagliga beslut bidragit, att, för det de af uppenbar vårdslöshet eller oförstånd fällt orätt dom, hvar för sig, böta Tjugo daler silfvermynt med Tio Rdr Rmt. Emot detta Kongl. Hofrättens Utslag hafva icke å någondera sidan underdåniga besvär blifvit anförda. På åtal af Advokat-Fiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt, föranledt af min remiss den 4 3 Juli 1858, har bemälde Kongl. Hofrätt genom Utslag den 8 E.
Och de funno när de borgare i Jabes i Gilead fyrahundrade pigor, som jungfrur voro, och när ingen man legat hade; dem förde de i lägret till Silo, som ligger i Canaans land. Då sände hela menigheten bort, och lät tala med BenJamins barn, som lågo i bergklippone Rimmon, och kallade dem vänliga. Alltså kommo BenJamins barn igen på den tiden; och de gåfvo dem till hustrur de som de vid lif behållit hade utaf Jabes qvinnfolk i Gilead; och funno så inga flera. Då ångrade sig folket öfver BenJamin, att Herren hade gjort ett splitter i Israels slägter. Och de äldste i menighetene sade: Hvad vilje vi göra, att de som öfver äro måga ock få hustrur? Ty de qvinnor i BenJamin äro förgjorda; Och sade: De måste ju behålla sitt arf, som igenblefne äro af BenJamin, att icke en slägt nederlägges i Israel. Och vi kunne icke gifva dem våra döttrar till hustrur; ty Israels barn hafva svorit och sagt: Förbannad vare den, som de BenJamiter gifver hustru. Och de sade: Si, det är en årlig Herrans högtid i Silo, norrut ifrå Guds hus, österut på den vägen, som drager ifrå BethEl intill Sichem, och söder ifrå Lebona. Och de bödo BenJamins barnom, och sade: Går bort, och sitter i försåt i vingårdarna. När I då sen, att Silo döttrar gå ut i dans, så gifver eder hasteliga utu vingårdarna, och tager hvar och en sig en hustru af Silo döttrar, och går uti BenJamins land. När nu deras fäder eller bröder komma till att beklaga sig för oss, vilje vi säga till dem: Varer dem barmhertige för våra skull; förty vi hafve icke tagit dem hustrur med strid, utan I villen icke gifva dem dem; det är nu edor skull. BenJamins barn gjorde ock så, och togo qvinnor efter sitt tal, hvilka de röfvade utaf dansen; och foro bort, och bodde i sin arfvedel, och byggde städer, och bodde deruti.
M. må ega inställa all vidare utbetalning af Stats-rnedel samt återfordra, hvad deraf redan blifvit uppburet, alt på en gång eller successivt betalas inom den tid, E. K. M. kan i Nåder bestämma, dock att längre anstånd ej må ega rum, än intill nästa Riksdag; 9:o att för alla de fall, der Rikets Ständer till allmänna arbeten, som afse upphjelpandet af någon orts industri, beviljat anslag, utan att tillika något visst bidrag af orten eller dem, som deraf draga nytta, finnes bestämdt, det vilkor i allmänhet stadgas, att sådant bidrag, vare sig i contant eller på annat sätt, likafullt alltid bör utgå i den mon, som E. K. M. kan linna skäligt i Nåder bestämma; 10:o att E. K. M., derest, vid närmare granskning, menigheter, bolag eller enskilde skulle finnas böra lemna större bidrag till något arbets-företag, än som vid Stats-anslagets beviljande blifvit beräknadt, må ega att derom förordna, innan contract om företagets verkställande afslutas, eller, om vederbörande ej skulle vilja derpå ingå, då helt och hållet inställa företaget; samt ll:o att, der hamneller canal-afgifter komma att ega rum, dessa skola beräknas så lindriga som möjligt, och alltid på förhand genom contract bestämmas, hvarefter förhöjning deruti ej må kunna ega rum, utan att E. K. M., på grund af serskildte förekommande omständigheter, kan pröfva skäligt dertill lemna bifall, men deremot ovilkorligen nedsättning, så snart behållna inkomsten af företaget öfverskjuter en viss, af E. Iv. M. i Nåder fastställd, procent.
Om man jemför l äntesilfverväi det med nalura-piestalionerna, så finner man, alt de sednare eller spanmålen under de sednast förflutna i5o Aren varit jemnl stigande i förhållande till det förra. Huruvida så skall ske framdeles, kan jag naturligtvis icke bestämma; men om sa skulle inträffa, blir drt naturligtvis af vigt alt markegångssättningen foijer med tiden; men om så skall ske genom hvad Utsk. föreslagit, derom är jag icke klart öfvertygad. Jag har redan hemställt, huruvida del ej skulle kunna låta sig göra att införa den föreslagna reformen rörtde räntespanmålens lösen med penningar, först i afseende på kronotionden och sedermera hvad den öfriga spanmålen angår, med afseende dels på controllen och dels på den skakning, sorn spanmålshandel!! annars skulle lida. Man hade kommit i erfarenhet af den verkan förändringen medförde, utan att någon stor rubbning inträffat i de förhållanden, hvarpå den kan verka, enär förändringen icke sträck t sig på en gång till hela ränlebeloppet. Jag ser af betänk., att StatsUtskts mening har varit, alt äfven de löntagare, hvilkas löner utgå i penningar, skola vara förvissade om alt deras loner skola följa med markegångsprisen. Detta visar sig nemi. af hvad Utsk. nämner pag. 21 i betänk., der Utsk. utlåter sig öfver en motionärs förslag, alt, efter föregången undersökning till utrönande af de vid enskilda räntors och kronotioiules lösen under de sislförflutna tio åren verkligen gängse pris, berörde räntors och spanmåls värde efter medium del - af borde uträknas, och detta belopp såsom ständig penningeränta bestämmas; i anleda, hvaraf Utsk. anser lämpligast samt både med statsverkets och de skallskyldiges ömsesidiga rättigheter mest förenligt, om lösningspi isen för viss tid fastställas efter medium af de markegångspris, som varit gällande under någon längre tidrymd, hvilken Utsk., lika med Rikets sednast församlade Ständer, anser böta till tio år bestämmas, derigenom lösningsprisen kunde lämpas efter den omskiftning, som uti varuvärdena äger rum. Utsk. är såte - Go