Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Företogs till pröfning StatsUtskottets under N:o 216 afgifne, och den 27 sistlidne Augusti e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af verkställd granskning af redogörelsen öfver 2:ne till Amerika och Medelhafvet företagne Krutförsälinings-Expeditioner. Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm, Carl Axel: Då Utskottet icke yttrat något formligt ogillande af de tvenne expeditioner för krutförsäljning, hvarmed jag haft bestyr, är det ock för mig öfverflödigt att nu ingå i något försvar deraf. Jag vill blott nämna, att anledningen till desse företag var, att Kronans förråder befunnos fyllda med krut vida utöfver Rikets närvarande behof, och då ingen afsättning inomlands stod att vinna, gaf förvarandet af dessa stora krutförråd bekymmer. Den första expeditionen skedde, såsom Utskottet äfven upplyst, på Westindien med 2000 Centner, Den 7 September f. ro. peli ilen sednare på Medelhafvet. Vid den första saknades all ledning af någon föregående erfarenhet, och jag inedgifver gerna, att om jag, på hvars ansvarighet företaget verkställdes, då haft den erfarenhet, sorn härigenom inhämtades, hade vinsten kunnat blifva större. Jag tror likväl, att detta krut, som var gammalt och i fara att blifva förlegadt, betaltes väl, serdeles om man täger i betraktande de tullinkomster, som genom denna expediton tillskyndades Staten, och hvilka stego till 17,000 R;dr, samt ökade det allmännas inkomst af det försålda krutet med 8 R:dr på hvarje Centner, så alt den med de 21 R:dr per Centner, sora Utskottet beräknat, i sjelfva verket utgjorde 2g R:dr. Hvad för öfrigt angår Utskottets slutliga tillstyrkande, att krutförsäljningen utom landet må helt och hållet öfverlemnas till den enskildta speculationen, och deremot priset å denna vara vid inrikes försäljning, till uppmuntran för handeln och näringarne, i den män Kongl. Maj:t finnér nödigt, nedsättas; så innefattar detta förslag två punkter.
Sier sådant inför Domstol eller Konungens Befallningshafvande, ligge det i tväböte. Derigenom komme hela i Morn, af 2 med deri stadgade stockoch fästningsstraff att utgå, men 3, 4 och 5 Momenterne i samma, §.? jemte 3, 4, 5, 6, 7, 8 och 9 §§., att bibehållas, med undantag af hvad i 4 §. nära-; nes om stockstraff. Stadgandet i 10 §., an\ gående rättighet för hvem som vill betala böterne f ör den tilltalade, att begagna hans arbete linder husbonderätt, borde ock utgå'% såsom uttryck af ett slags lifegenskapssystem, hvilket försvunnit ur alla öfriga delar af vår Lagstiftning. mi. Derjemte är af Herr Hjerta yrkadt, att fyllerimåls behandling och af A. dömande måtte från Konungens Befallningshafvande på de vanliga Domstolarne öfverflyttasj hvilken återgång till ett rätts-; enligt skick ej kunde leda till någon olägen-J het, men säkert skulle förekomma en af de betydligaste, hvaröfver för närvarande allmän klagan spörjes , nemligen att allmogenj genom en tvungen vandring till Landshöf» dinge-Residencet , stundom lo tili 12 mil, förspiller tid , penningar och arbetskraft, M en olägenhet , som drabbar ej blott den an-! klagade , men äfven vittnen , merendels utan ersättning, helst om den anklagade frikännes, och somför nitiske åklagare bildar en inkomst» källa uti de förlikningsmedel, hvilka bonden gerna uppoffrar , till lika belopp med LagUtskottets Betänkande N:o 95; 5 böterne , för att undvika den svårare förlusten af flere dagars uppehåll i staden och frånvaro från sitt arbete.
Då skillnaden emellan inoch utgående räntor år 1843 utgör 46,130: 41. Utgifter: l:o Aflöning och pensioner samt utbetald begrafningshjelp 7,918:24. — 2:o 'Taffelpenningar och arfvoden till Kongl. Kollegii President och Ledamöter samt för Revisionerna af fondens räkenskaper m. m 3,100: 44. — 3:o Extra utgifter i postporto, skrifmaterialier , ljuspenningar, löne-va kans-besparing m. m 2,373:37.11. 4:o Härtill kommer, enligt Kongl. Kollegii beslut den 29 December 1843, brandförsäkringsvärdet af fondens fasta egendom 60,000: Balans till år 18/g/g• Skulder: l:o Till Rikets Ständers Bank, Kongl. Kommerse-Kollegii kreditiv för Manufaktur-Diskonten, emot 3 procents årlig ränta å begagnadt kapital, 1,500,000: Obetalda räntor till 1843 års slut . 21,568:15.11. 1,521,568:15.11. 2:o Utelöpande Attester öfver insatta medel på räkningen N:o 5 med Depositions-Afdelningen 2,863:41. 1. Ågrell. Bilaga Lit. B. Kapitalslut öfver Manufaktur - Balans från ur 1843. Skulder: i:o Till Ilikets Ständers Bank, Kongl. Kommerse-Kollegii kreditiv för Manufaktur-Diskonten, emot 3 procents årlig ränta å begagnadt kapital, 1,500,000: Credit. Balans från år i8/{3. Ti Ilgångar: l:o Behållning i Rikets Ständers Bank å räkningen N:o 5 med
Större Bruksegendomar hafva väl föreningsvis blifvit, i anseende till fattigvård skilda från den öfriga församlingen lill hvilken de höra, men att eljest genom föreskrifter rubba den stadgade grundsatisen är, efter min underdåniga tanka, ett vådligt företag; och jag bör icke eller dölja den öfvertygelse att ingen skadligare åsigt kan göras gällande, än den af allmänna föreskrifter för sättet att uppehålla den ena medborgare-klassen på den andras bekostnad, särdeles i en provins såsom Wermland, der församlingar finnas, inom hvilka mängden af dem som ena året betala eller bidraga till fattigvården, kan genom en enda ofördelaktig skörd se sig andra året bringad till lika behof af understöd som fattighjonen. Den inora flere Socknar vidtagna ordning att församlingen sjelf för året bestämmer afgifterna till fattigvården och hvad understöd hvarje fattighjon skall åtnjuta synes väl icke tillhöra en fulländad fattigvårds-inrättning, men just denna ordning anser jag för min del vara för en Landsort den mest ändamålsenliga, tv då beviljas understöden af dem ?om bäst känna de fattiges mer eller mindre behof, och dessa åter erinras icke onyttigt derom, att de såsom underhållstagare äro beroende af dem, som utgöra underhållet. Der åter, som en frikostig fattigvård blifvit genom föreskrifter för alla fall organiserad och den behöfvande endast har att anmäla sig hos en fåtalig Directiou eller en föreståndare för ätt komma i åtLandsh. 5-årsbcr'åUelse öfver Wermlands Lån. 6 — 43 — njutande af försörjningen, der emottages den icke såsom välgörenhet, hvad den dock egentligen är, ulan fonlns vanligen pockande som en rättighet; och i samma raun sorn sådana begrepp utveckla sig, tillskapas fattighjon och minskas idogheten, ty den,som i lättja och liderlighet anväudt. sina bästa år tillbringar genom försörjningens omvårdnad sorgslösare sin ålderdom, än den flitige, men obemedlade arbetaren, sorn med ansträngning af sina aftynande krafter redligt försörjer sig och de sina. Dessa förhållanden och andra tiders erfarenhet lemnar till och med rum för den förmodan, alt ju färre institutioner för fattigvård som finnas, ju mindre antal fattige gifvas.
Med tillämpning af hvad sålunda vördsamt är anfördt, och enär, vid de fyrfaldiga förut beskrifna tillfällen, då hos Kongl. Majit eller uti Kongl. Regeringen frågor förekommit om återbesättande af lediga embeten och tjenster i Kongl. KammarRätten, StatsRådets ofvanbemälde, vid hvarje tillfälle närvarande, Herrar Ledamöter, med de undantag, som äfvenledes äro utmärkta, uti deras, antingen med tillstyrkande eller med afgöranderätt, yttrade meningar, understödt de beslut, hvarigenom till dessa lediga embeten och tjenster befordrade, eller till deras förrättande förordnade personer blifvit tillagde löninkomster, enligt den af Kongl. Majit är 1831 för KammarRätten upprättade, men af Rikets Ständer vid derpåföljde Riksdagen icke fastställda, aflöningsstat; måste det äfven antagas, att Herrar StatsRådsLedamöter, genom så beskaffade yttranden, medverkat dertill, att Statens medel äro använda annorlunda, än faststäldt blifvit, i stället för att, sin pligt likmätigt, göra föreställning deremot samt anföra hvad Rikets Ständer härutinnan förordnat, ett förfarande desto mera eftertänklig!, sorn Andra Hufvudtiteln, uppå hvars föregifna besparingar dessa utöfver fastställda Staten ökade utgifter anvisats och utgått, redan år 1832 varit öfver dess behållna tillgångar anlitad och sedermera årligen blifvit, genom nyssberörda och andra derå anordnade utgifter, till större eller mindre belopp ytterligare skuldsatt; hvilket, efter hvad flera förekomma omständigheter ådagalägga, icke lärer hafva varit Konungens Rådgifvare i allmänhet och minst Herr StatsSekreteraren Skogman obekant. På sådana grunder åligger det mig att anmärka alla de ifrågavarande al förbemälde Herrar Ledamöter i StatsRådet samt Ledamöter och Föredragande i Kongl. Regeringen afgifna yttranden, såsom öfverträdelse!’ af hvad Regeringsformens 65 §. till iakttagande stadgar. 29 2:ära och 3:eije Punkterna. Dessa punkter, såsom bägge angående lönförmåner för Embetsman i Kongl. StatsRontoret, synas lämpligen kunna i sammanhang af handlas.
På riktningen af mannens blickar, hvilka alltid ånyo uppsökte hennes veka, varma gestalt, kunde det märkas, att han icke varit sen att förstå hvad som lefde och rörde sig i hennes öfverfulla hjerta, och han såg sjelf dervid så lycklig ut, som om han nu först upptäckt, att han länge varit det. Äfven han blef tyst och fattig på ord, men han tycktes också icke söka dem, ty han hade nog af rikedom. Först då gästen, som fann att här nu hvarje vittne var öfverflödigt, skulle bege sig bort, sade Magnus med en blick utåt sjön: «Se der hvad djurgårdsbergen skimra i rödt och fönstren från Waldemars udde blixtra eldgula. Aftonsolen går skönt ned och bådar en solvarm morgondag. Sådant fröjdar menniskosinnet, det svaga, som hellre tänker på den kommande dagen och hoppas på den, än det glädes öfver fröjden af den dag, som varit, och öfver nattens skuggor och hvila, uti hvilka dess qvalm och sorger begrafvas. Och vi veta dock, att morgondagen, såsom denna dag, har sina fröjder, sina sorger. Hvad vore väl lifvet eljest? En bildlös målning med hvitt på hvitt, en visa i evigt samma tonart, utan skugga för illusionen, utan upplösande dissonanser, som föra oss in i en ny tonverld! Hvad fröjd hade vi af att vara visa, dygdiga och lyckliga, om vi icke vore så stora dårar, så ofta ångrat och lidit? Hvem kunde älska ljuset, om det ej aflöste nattens mörker, och hvem en menniska, utan mensklig svaghet? – Nej, lefve lifvet! och qvällsolen, och nattens kyliga skuggor, och morgonstrålen, och middagens brand, och molnens sorgdok, och deras strida tårar, och stormen och åskan! – Himmeln skall åter klarna, och aftonrodnaden glöda, och morgonsolen strålande brinna; tids nog att klaga öfver förgängligheten af hvad lifvet gifvit, då ögat icke ser och örat icke hör – men hur lyckligt! då bär också läppen tystnadens insegel, och hjertats oro är så lugn, att det icke ens har en suck att förtro sin moder, jorden.»
Verk hädanefter komma att vid vanlige Domstolar utföra sina käromål och nu gällande stadganden, i afseende på pröfning af Bankens bevakningar i concurser med deremot gjorde anmärkningar, upphäfvas; få Utskotten tillstyrka Rikets Höglofl, Ständer för deras del besluta : att Rikets Ständers Bank och RiksgäIds-Conior må, hädanefter som hittills, hafna sitt forum i Kongl. Svea Hof-Rätt, då annan till Banken eller Riksgälds-Contore t kärarj och att följaktligen„ när någon söker belöning för upptäckt af sedlars efterapning., förfalskning eller utprångling, frågan derom äfven i samma Hof-Rätt skall upptagas; men att deremot Bankens och Riksgälds-Cantorets egne käromål, likasom brottmål, de der röra Banken eller Riksgälds-Contoret, utan att likväl innefatta åtal emot någon af dessa Verks tjenstemän eller betjente, i och för t jens te-u töfn ing, skola behandlas och afgöras vid de Domstolar, till hvilka sådana mål efter lag höra; äfvensom alt, till förekommande af missförstånd, tillika måtte stadgas: ett hvad om pröfning af Rikets Ständers Banks och Riksgälds-Contors fordrings-anspråk i concurs-mäl serskildt finnes föreskrifvet hommer c,It till ali vidare kraft och verkan upphöra. Stockholm den g Januari iS41» 4 Stats-, Bancooch Lag-Utsköttens Memorial, JY:o fsg. Reservationer. Af Herr Helsingius: ’’Emot Utskottens nu fattade beslut får jag mig reservera, på (le skäl, hvilka uti min, Utskottens Betänkande N:o 5o bifo-* gade, reservation, äro anförde, och hvilka, enligt min öfvertygelse, äfven efter den modification, Utskotlens tillstyrkan erhållit, lill en del qvarstå. Af Herr Hegardt:
Dervid bör man blott ihågkomma att, emot tillskott deraf, man äger rätt att röra sig med 3 millioner; och om räntan antages till 5 proc., så och då den contanta fondcassan utgör endast en million, men den löpande rörelsen bestiger sig till 3 millioner, erhålles i sjelfva verket i5 proc. å den tillskjutna i million; eller om jag blott antager, att dubbla beloppet af den contanta summan kommer att utgöra utelöpande sedelstocken, uppgår räntan i alla fall till 10 proc. Jag kan icke inse, att svårighet kunde komma att möta vid etablerandet af sådana inrättningar, ty de mäste otvifvelaktigt blifva bland de mest lönande företag. Om bankerna på detta sätt fonderas, behöfves icke någon annan säkerhet för den slutliga återbetalningen, än controller deröfver, att de så beskaffade stadgandena iakttagas; och dessa åter bestå i offentlighet, allmänna auetoriteternas rättighet att, när som helst, inspectera bankerna och skyldighet att ofta göra det. Man torde invända, att inteckningshandlingar, såsom icke lätt re* alisabla, ej äro passande för en bank. Derpå svaras, att de äro ganska tjenliga såsom garanti för slutlig betalning; den skyndsamma betalningen måste tryggas på annat sätt. Att grunda bankrörelser på personal-credit eller en solidarisk ansvarighet, d. v. s. endast bestående i personlig borgen, vore visserligen ganska bra, såvida alla de personer, hvilka blefve innehafvare af bankens sedlar, vore sådana, att de kunde pröfva, hvad vederhäftighet de ansvariga personerna aga. Men sådant vinnes icke derigenom, att minimiValören å sedlarna bestämmes till 5 eller ens 20 r:dr b:co, ja, icke en gång till den i England antagna summan af 5 pund; utan då måste man, såsom för Franska banken, utfästa motsvarigheten af 5’oo francs till minimivalör, hvarigenom sedlarna nästan icke blefve gångbara annat än på börserna, Jag öfvergår nu till frågan om säkerhet för betalningen S den bestämda tiden, d. v. s. vid anfordran.
För öfrigt gäller om nära nog hvarenda artikel i hela tulltaxan, att importen ökats i ständig och jemn progression, och detta icke under några vissa valda tidpunkter, utan nära nog samma förhållande visar sig, om man jemför hvilka år som helst. Man torde således ej heller kunna åberopa, att vi uti labriksväg gjort några betydliga framsteg. Då dessutom, såsom Frih. Bonde visat, hela vår jernexport uppslukas af kaffe och socker-importen, hvarmed skola vi då betala allt det, som vi af andra varor importera? Jo, med våra skogar, som afverkas långt mera än de borde, så att detta vårt kapital förstöres; genom försäljning af vår jord till främmande undersåker, samt slutligen genom en ständigt ökad utländsk skuldsättning. ISO Deli 3 December f. m. Blicken älskar visserligen att dröja vid en skön och ljus tafla, men en sådan måste dock framför allt vara sann, och jag kan då ej annat än glädja mig deröfver, att man nu börjat framställa förhållandena sådana de verkligen äro. Utan att så sker, torde framtiden komma att straffa oss alltför hardt för att vi ej gjort oss tillräcklig reda för vår ställning. Frih. Staél von Holstein, Fabian Wilhelm: Om jag icke bedrager mig, var kontentan af Hr Åkermans anförande den, att det vore vår tull-lagstiftning, sådan den vid sista Eiksd. infördes, som man borde förändra, för att finna botemedel mot det onda, som bär i dag blifvit blottadt. Jag vågar dock nu på förhand uttrycka den öfvertygelse, att förhoppningen om ett tillbakagående från frihandelns grundsatser är en illusion, som under Itiksdms lopp skall alltmera försvinna, och jag hoppas åtminstone, att ett försök i denna väg ej skall på detta rum mötas med bifall. Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik: Jag har icke be gärt ordet för att ingå i några betraktelser öfver vår import och export, hvarmed isynnerhet den näst siste talaren varit så frikostig; utan det är endast med anledning af ett Gr. Anckarsvärds yttrande, som innebär en förbråelse till FinansKomitén derföre, att denna icke frän domareua å landet infordrat noggranna uplysningar om inteckningarnes belopp i närv:de ögonblick.
Jag anser således att, äfven om åtskilligt kunde vara att invända mot de motiver som Statso. Ekon.Utsk:n i Betänk, anfört, detta sednare likväl är temligen välgrundadt, hvarföre jag tillstyrker bifall till detsamma. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Den siste talaren har, så vidt jag kan förstå, alldeles för inskränkt uptättat motiverne till det förslag, som blifvit af Hr von Koch framställdt. Den gjorda motionen omfattar icke blott frågan om förslag till nya lagar, utan äfven till nya författningar. Jag skulle tro, att den klagan, som i allmänhet förspörjes öfver illa redigerade lagar och författningar, har mest afseende på de författningar, hvilka utkomma under namn af ekonomiska lagar. Jag föreställer mig att det skulle hafva varit och fortfarande är af högst väsendtlig vigt, att personer finnas utrustade med sådana egenskaper, att de kunna både föreslå och granska dylika författningar. Bland de åligganden, som man tillämnade den af Const:sUtsk. vid förra Riksdagen motionerade RegeringsRätten, var äfven det, att Depart:sChefen skulle af StatsRådet kunna updragas att till RegeringsRätten afgifva förslag till nya författningar och att RegeringsRättens ledamöter skulle i konseljen öfvervara föredragandet af sådana ärenden. I fråga om lagstiftning anser jag det vara, mer än i de flesta fall, angeläget att icke alltför »många kockar koka soppan», emedan erfarenheten visat huru felaktigt det är, att låta lagförslag eller förslag till nya författmr gå genom för många händer; utan jag skulle tro, att de lagar blifva bäst, hvilka blifvit föreslagne och utarbetade af några få dertill kompetente personer. Gr. Sparre har mycket rigtigt mot motionärens yttrande invändt, att den ifrågav:de Lag-beredningen endast skall komma att befatta sig med sjelfva formen för lagarne. Jaganser lika med Gr:n att den som upgör förslaget till lagarne, den 1) on 1 Mars. 103 bör också hafva redaktionen af dem om hand.
Med den allmänna bestämmelsen af HushållsSällsknpen i Länen tror Utskottet oek förenligt, alt de följa och undanrödja behofven i detta fall; men då kostnaden dertill, med iakttagande af den inskränkning i skrifternes omfattning Motionären tillstyrkt, synes Utskottet icke kunna blifva större, än att den, med påräknad ersättning genom en Vidt sträckt afsättning på goda arbeten i denna väg, bör kunna, i hvarje Ort, af HushållsSällskapets tillgångar bestridas, finner Utskottet ej lämpligt, att, till föremål af denna beskaffenhet, något anslag af Statens medel beviljas; samt afstyrker derföre i denna del bifall till den gjorda motionen. (Bil. till /jule Hufv.Tit.) Utlåtande, angående hegardt fortfarande Anslag för Elementareller ProlSkolan i Stockholm. (U. A.) Uti ett, till H. IL och A:s Prof. den i5 December sistlidit år afgifvit anförande, har Herr Von Hartmansdorff', August, föreslagit att, fastän någon framställning om LäroVerken, i anledning af den till deras undersökning nedsatte stora Committe'ens öfverlaggningar och förslag, ännu icke från K. M:t ankommit, men emedlertid den så kallade nya Elementareller ProfSkolan, efter Ämnesläsning och VexelundervisningsMethod, som blifvit i Hufvudstaden upprättad, torde böra fortfara, ehvad de öfriga Läro Verkens 270 Stats-Utskottets förändring eller orubbade bibehållande beslutes, R. St:r måtte bevilja fortfarandet ifrån den 1 nästkommande Julii af det Anslag K. M:t hittills af Extra Medel beviljat ifrågavarande Schola. I K. M:ts Nåd. Proposition till R. St:r den 27 sistl. Februarii, ang:de Anslag tili förmon för LäroVerken i Riket har K. M:t behagat i Nåder tillkännagifva, att, om R. St:r beviljade det af K. M:t i Ilögstberörde Nåd. Proposition föreslagne Anslag, K.
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den r5 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 5og, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 453, fann Ridderskapet och Adeln, som icke biföll Utskottets tillstyrkande, för godt att bifalla, hvad Kongl. Maj:t föreslagit i Dess Nådiga Proposition, angående anslag till arfvoden för adjungerade Ledamöter i Svea och Götha Hof-Rätter. S. D. Då nu ånyo föredrogs Stats-Utskottets den i5 dennes på bordet laede Utlåtande N.-o 5io, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 44°’ fann Ridderskapet och Adeln, som icke biföll, hvad Utskottet hemställt, för godt aft, med bifall tili motionen, bevilja Prat Utdr. d. Ip Maj 18zJ! • 45 l eli sammänlagdt belopp af 600 R;dr Banco för Första och af 1200 R;dr Banco för Andra Amanuensen vid Kongl. Bibliolheket. Från Högvördiga Preste-Ståndet. S. D. Som, vid granskning af förteckningen öfver Ståndets Ledamöter oell Suppleanter i Förstärkt Banco-Vtskot*, flere befunnos för närvarande med permission frånvarande, fann Ståndet för godt att nu anställa val till ytterligare 6 Suppleanter af samma Förstäi kta Utskott, hvaruti ock, efter valsedlaines öppnande, befunnos vara utsedde: Prosten Bexell; Biskopen Doctor Bruhn’, Prosten Helén’, Prosten Källström’, Comminister Dahlgren; Contracts-Prosten Nordhammar. S. D. Vid nu skedd förnyad föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 522, i anledning af återremiss å Memorialet JN’:o 4g°. med voterings-propositioner, angående besluten om extra Stats-iegleringen, blef samma Utlåtande af Ståndet bifallet. S. D.
För Länet i det hela kan'Åkerbruket, betraktadt såsom särskild näring, anses vara den som frambringar högsta värdesproducten, fastän trakter finnas der andre näringsgrenar härutinnan täfla. Inom Södra Dahls-Land och den tillgränsande Norra delen af Westergöthland, samt delvis äfven på Norra Dahls-Land, till så vidt Invåriarne grunda deras bestånd på Åkerbruk, har, vid större Egendomar och hos jordbrukande Ståndspersoner, vexelbruk blifvit nästan allmänt antaget; och detta brukningssätt vinner alltmera framgång äfven ibland allmogen, som redan ombyter med odling af sädoch foder-växter på öppna åkerjorden. Vanligen trädes i dessa trakter en fjerdedel eller en femtedel af åkern och det öfriga besås med Höstoch Vår-hvete lill omkring T^Q-delar, Höst och Vår Råg 12, Korn 6, Hafre 5o, Blandkorn C, Ärter 2 och Potatoes 24 sådane delar. Hafre är således ännu hufvudsädet, men detta ökas icke mera på odaljorden, utan uttränges snarare der något af Råg och Potatoes, hvaremot nyodlingar merendels besås med Hafre. — I den del af Westergöthland, som närmast tillgränsar Götha Eif, är brukningssättet i så måtto skiljagtigt, att der sås mindre af Hafre, men mera Ärter och Korn, samt dessutom Bönor till betydlig proportion. Invånarne uti de till Länet hörande Södra Häraderne af Westergöthland fortfara deremot allmänt med det af ålder brukliga Ensädet, undantagande någre Ståndspersoner, som begagna trädning och vexelbruk, då vanligen trefjerdedelar af jorden besås, i med Larsmässo-Råg och hälften med Korn, Blandkorn, Hafre och Potatoes.