Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och så fattade personligen burit sig så opassande åt, att hon hon lidelsefullt grefvinnans hand och tryckte uppträdt för sina gäster och gjort ekvilibristiska den många gånger till sina läppar. konststycken. Detta och åtskilligt annat, som passerat, kan jag aldrig förlåta, » återtog grefvinnan med skarp tonvikt pä de sista orden. Grefven skrattade, och Rose teg fortfarande. » Är detta tacken för allt, hvad vi gjort för dig, Rose? Om du känner ringaste blygsel Min kära Anna Lisa! öfver ditt uppförande i kväll, så lemna genast Ditt svar jag ej förstår, bordet, » fortfor grefvinnan med isande skärpa. T y alldeles på sidan Rose reste sig sakta, och så sjöd hennes heta Det ju om saken går. blod öfver. Hur älskvärd än för öfrigt, » Tant har aldrig gjort mig något godt! Ditt kön i allo lik, Bara köpt mig som en slafvinna på en markMed det du delar bristen nad, för att tant skulle få något att förströ sig På reda och logik. med, » svarade hon hvasst. Skall Idun så försämras, Nu reste äfven grefvinnan sig, gjorde en Dess värde mindre bli, geste åt Rose att aflägsna sig, hvarpå hon bjöd Om färre dumma frågor godnatt åt sin man och gick in till sig. Nu Man läsa får däri? började äfven grefven se allvarlig ut, och när Ty märk, att ej mot bladet Rose hunnit till dörren, ropade han henne tillJag riktade mitt skämt, baka och bad henne sitta ner bredvid sig. Men mot de värda damer, Så strök han med ena handen ett par gånger Som fråga där alltjämt. sitt vackra helskägg, under det han räckte den Och hvar har jag fört striden andra handen åt den unga flickan och sade: Mot hem och huslighet? » Rose, du har sårat grefvinnan, och det var Det tror jag ingen annan, ej rätt gjort af dig! » A u Anna Lisa vet. » Jag måste säga det, fastän det kanske ej Tvärtom — jag ville skrifva var rätt gjordt. Jag är så elak, » svarade Rose Till huslighetens pris, i vekare ton. Men huslig kan man vara » Säg mig då uppriktigt, trifs du ej längre På mänga sätt och vis. hos oss? » frågade grefven.
Då det hittills endast af ett Utskott blifvit yrkadt, bör det icke förefalla oviintadt, om man sökt varna för en, må hända, öfverdrifven Välmening. Hvad åter angår den, med anförande Sf Grundlagen, yrkade rättighet för Ständerna att bestämma Tullverkets organisation, kan jag icke af Grundlagens Stadgande draga denna slutföljd. Tullnfgifterna äro väl förklarade för att vara en Bevill - 52g Den 5 Juli, f, m. ning, och Ständernas rätt är derför ovilkorlig att bestämma grunderna, hvarefter afgifterna skola eiläggas och till hvad belopp de skola utgå; men Beskattningen är ett och Uppbörden ett annat. Ständerna hafva lika litet att befatta sig med bestämmandet af de Embelsmäns antal och förhållanden, sorn skola uppbära Tullafgifterna, som de hafva att göra med KronoBefallningsmän, Rentmäctare och öfriga personer och Verk, hvilka skola besörja uppbörden af allmänna Bevillningen och af de ordinarie Statsinkomsterna. Allt sådant äro omsorger, som tillhöra den Verkställande Magten. Hvad Ständerna i afseende på organisation af Tullverket villja föreslå, blir derför en önskan, icke ett beslut. Friherre Stael von Hollstein'. Den strid som blifvit börjad, tyckes nu nal? kas till drabbning; mitt påstående att Tullverket är Ständernas ensak, såsom Bevillning, grundar sig på Regeringsformen; genom denna är också Konungen berättigad efter omständigheterna höja och mindska Tullen, men endast på Spannmål. 1 öfrigt grundar sig den disposition Konungen nu har af Verket endast på concessioner af förra Ständer, som icke binda närvarande. Den svårighet eller omöjlighet, som föregifves möta, om Ständerna med det reglementariska skulle befatta sig, för - Den 5 Juli. f. vt. 2sy faller då man betraktar styrelsen af Banken «ch Riksgälds-Contoiret. Da dryga pålagor äskas af Landet, är det en pligt att på bästa och förmonligaste sätt begagna alla resourcer. En ganska stor finnes £ Tullinrättningen, om den behörigen förvaltas.
St:r ett sådant», när Konungen nemi. det äskar. Orsaken, hvarföre dessa förhållanden omnämnas i 2:ne särskilda §§, och hvarföre 28 § Riksd.Ordn:n uptager i en särskild mening de först upräk nade Utskm och derefter Heml. Utsk., synes mig helt enkelt vara den, att de förstmde Utskm skola i alla händelser tillsättas, men det Hemb Utsk. endast om och då Konungen det äskar. I denna omständighet, och icke uti någon egentligen skiljaktig inre betydelse, ligger enl. min tanke, anledningen till föreskrifternes särskiljande tillräckligen förklarad. Huru vill man då utur detta tillfälliga särskiljande härleda befogenheten att, med ändring af nu iakttagne valsätt, stadga allmänna val för utkörandet af Hemb Utsk., medan de öfrige Utskm skulle genom Elektorerne fortfarande tillsättas? Och bör icke grundlagens anda och mening hållas i helgd, lika såväl som dess bokstafslydelse? Ehuru således den sednare här ej är för nära trädd, synes Utsk. hafva fullt skäl i sin erinran uti det förra afseendet. Hvad sjelfva saken beträffar, så har Hr Brakel förmenat, att de af R. o. Ad. vid hvarje Riksdags hörjan utsedde Elektorer icke skulle vid val af ledamöter tili Hemb Utsk. med någon större, tillförlitlighet kunna anses uttrycka åsigterne inom Ståndets majoritet i detta sednare fall. Jag kan icke följa Hr Brakels tankegång i förev:de hänseende. I ett så talrikt Stånd, som R. o. Ad. kan vara och vid de fleste Riksdagar verkligen varit samt äfven nu är, föreställer jag mig, att vid en valförrättning af så grannlaga natur som det till utkörande af Hemb Utsk., måste det vara ganska tjenligt att detta val förrättas af samma personer, åt hvilka R. o. Ad. updragit att utse ledamöter i de öfriga Utskm.
PråsteStändet icke finna godt, att denna inbjudning antaga; då är Utskottet af den mening, att frågan bör af Förstärkt Statsutskott genom omröstning i följande ordning afgöras. ira Proposition: Den som bifaller, att, i enlighet med Ridd. och Adelns samt BondeStåndets beslut, 3:e Puncten afHufvudgrunderne för upptagandet af det utaf R. St:r beslutne Lån i Silfver, skall lyda sålunda: "Rabatten eller Mellangift och Provision för lånets anskaffande jemte kostnaden för Sil frets fria lefvererande i Ranken, antingen Transport och Assurance 5go Stats-Utskottets m. ra. af långifvnren eller af R:gsContoiret besörjei, må ej öfverstiga 8 procent,” voterar Ja, Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; skall genom serskild votering utrönas, antingen Högv. PrästeStändets eller Vällofl. BorgareStändets Beslut i detta ämne skall tjena till efterrättelse. Blifvande, i händelse Berörde Nej-proposition vinner, 2ta Proposition så lydande: Den sora bifaller StatsUtskottets, af Högv. PrästeStåndet gillade, Förslag till 3:e Puncten af Hufvudgrunderne för upptagandet af det beslutne lånet i Silfver, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer i öfverensstämmelse med Vällofl. BorgareStåndets beslut, slut-orden i berörde 3:e Punct att blifva: “ma ej öfverstiga S procent." 5.te Puncten. Genom alla 4 RiksStåndens beslut bar blifvit afgjordt, att denna Punct skall erhålla följande lydelse: ”Sedan K. Mit meddelat Dess Nådiga Beslut, att lånet må upptagas; äga Fullraägtige i RiksgäldsContoiret, att med långifvarne öfverenskomma om lämpelige terminer, då lånet skall lefvereras, äfvensom om det belopp, hvilket å hvarje termin skall aflemnas.” Betänkanden, N:o 4^5.
Gage samt värdet af en portion in natura ät och under permissionstiden, ■£§ * 99 dito dito 9,033: 75. 9,123 9,125 § / 1 Kanonier, å 50 öre om dagen. 3 månader å 12 öre dagligen 11: 23. g JS \ ' ö-£J 1 Under-Kanonier, lön ä 10 öre om «°f dagen, eller för år 36:50. g 1 eller för år. 182:50. Sgr deraf porlionsvårdet, ä 25 öre per man om dagen, utgör 18,250 R:dr, som böra utgå af ett särskildt anslag. 20 Ofver-Kanonierer erhålla hvardera, utom 32,485 Sgr 74:57. Anm. Tillökningen blifvcr således 14,888 R:dr 83 öre. Hör till Stals-UlskoUets Ullålande JY$ 72. Tab. \ o 9. Skeppsgosse-Korpsen. Nuvarande Stat. Kongl. Stals-Utskottet föres å r. Spanmål in natura. - Gage. Arfvode. Summa. Gage. Arfvode. Summa. Gage och arfvoden. T:r. R:dr. Ö. R:dr. ö. R:dr. Ö. J R:dr. ö. R:dr. R:dr. Ö. R:dr. ö. 3 1 Skeppsgosse å 9 öre dagligen, ellet om året 54: 22 204 dito dito . 6,980: 62. — „ / 1 Skeppsgosse ä 2 öre dagligen | S l eller för året 7: 30. J-1§ / jemte portion in natura. 2liäi299 dito å dito 2,182:70. Gage sami värdet af en portion in natura åt 0.s|jsI 1 Skeppsgosse, å 27 öre dag{§g£lj ligen, eller för året 98:55. 279 dito dito 27,495:45.
till åstadkommande af minsta möjliga rubbning i Hofrätternas öfriga göromål, att en division i hvardera Hofrätten finge sig uteslutande uppdraget att handlägga miiitärmälen, skulle, genom en sådan anordning, föga vara vunnet för uppnåendet af det föresätta målet: afskaffande af särskilda domstolar för särskilda medborgareklasser; äfvensom, enär militärledamöternas inställelsekostnad, särdeles hvad Göta Hofrätt och Hofrätten öfver Skåne och Blekinge beträffade, kunde blifva ganska betydlig, ett annat af ändamålen med förslaget, eller besparing för Statsverket, i väsendtlig mån förfelades, och derförutan uppstode vigtiga olägenheter derigenom, att militär-ledamöterne icke alltid vore tillgänglige å sådane tider, som hvarje måls särskilda beskaffenhet fordrade, hvaraf hinder och lidande uppkomme för anklagade, i synnerhet häktade, hvilkas fängelsetid blefve obehörigen förlängd, och hvaraf ytterligare ökade kostnader ådroges 8 Sammans. Lagsamt Allm. Besvoch Ekon.-Vtskottets Betänkande N:o 9. Statsverket: att under krigstid de vanliga Hofrätterne i allt fall icke skulle kunna behandla de ifrågavarande målen, utan en specialdomstol då behöfvas; samt ändtligen, i afseende på det anförda föredömet af dylika måls behandling i Högste Domstolen, att denna derutinnan, som i annat, endast utöfvade Konungens domsrätt. Etter föredragning af detta ärende, har Kongl. Majit i Stats-Rådet den 1 Februari nästlidna år förklarat den ifrågavarande underdåniga skrifvelsen ej föranleda någon åtgärd. Frågan har likväl vid detta riksmöte ånyo blifvit upptagen, i det nemligen dels inom Höglofl.
De nationer, hvilka mera verksamt deltaga uti verldshandel, hade äfven skyndat att, så vidt tillgångarne medgifvit, och i öfrigt varit möjligt, tillegna sig ett så verksamt medel för den allmänna välmågans utbredande och ökande. Härvid vore äfven synnerligt afseende fästadt derå, att den sannolika följden, om sådant uraktlätes, blefve, att de måste komma att slå tillbaka uti täflan med andra folk, och slutligen inskränkas till hufvudsakligen inländsk handel. För att Sverige icke måtte komma i en sådan belägenhet, har motionären önskat, alt böljan af anläggning af jernvägar måtte ju förr desto heldre ske, men har äfven härvid, såsom hufvudskäi, först fästat uppmärksamheten derå, att bristen på goda kommunikationsanstalter i landet vore desto nödvändigare att afhjelpa, som de stora afstånden emellan de orter, hvilka hade behof af ömsesidiga varubyten, i förening med de oviga transportsätten, utöfver all måtta fördyrade varorna och såmedelst lade band på utvecklingen af den inhemska trafiken. I det fall, att staten, som hittills frikostigt bidragit till enskilda vägars anläggning och förbättring, hvarvid någon plan likväl i Ålim. Besv.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande, N.-o ut. icke synes hafva varit följd, nu ville på ett uppmuntrande sätt understöd]* jernvägars införande i riket, skulle den dubbla fördelen derigenom kunna vinnas, att, i en framtid, landet blefve försedt med lätta kommunikations-anstaller, och dessa anlagda efter en bestämd, på riktiga och naturliga, mera äa tillfälliga, grunder byggd plan, och sålunda ett ordentligt vägsystem bragt till stånd.
Majlis nådiga godkännande, och är det detta förslag, som jag härmed vågar anmäla, med vördsam hemställan, att Rikets Ständer, för uppförande af ett nytt läroverkshus i Carlstad i enlighet med ritning och kostnadsförslag, som af Kongl. Majit godkännes, måtte bevilja ett anslag af 55,000 R:dr samt ett lån tili samma belopp, eller 35,000 R:dr, under enahanda vilkor, som för det till Halmstads läro verkjjtillstyrkta lånet blifvit föreslagna.» Häri instämde Doktor Arrhenius och Prosten Ljunggren. Vid 1IO:de punkten: (angående läroverket i Ostersund.) Af Herr Kongl. Holpredikanten Lithner, som anmält, att han i Utskottets beslut ej deltagit, 80 Slats-Utskotte s Utlåtande N:o 13!). (Fortsättning.) Vid 115 de punkten: (angående anslag för en läroverksbyggnad i Arvika.) Af Herr Biskop Millén: »Med mera skäl synes mig Stats-Utskottet hafva bort tillstyrka anslag till läroverkshus i Arvika, än i Eksjö, der det endast är fråga om gymnastiklokal, hvaremot, i afseende på Arvika läroverk, den anmärkningsvärda brist förefinnes, att ingen annan lokal ännu är tilt tillgå för undervisningen, än som kan hyras i enskilda hus, och det måtte val då vara vida störte behof här att få anslag, än för Eksjö hvarest det endast saknas lokal för gymnastik-öfningarna, helst Arvika samhälle är mycket mindre och fattigare än detta. Ibland de af Stats-Utskottet anförda skäl för afslag, är också det, att närmare upplysning saknas om beloppet af den fond, som redan skall vara samlad. Det må väl sägas vara besynnerligt, huru (lenna omständighet skall kunna bidraga till afstyrkande af understöd från Statens sida, då sådant understöd tillstyrkts för kommuner, som ingen fond samlat, men här saknaden af upplysning om fondens storlek skulle anses vara hinderlig för beviljande af anslag, så att om ifrågavarande samhälle ingenting hade gjort för samlande af medel för detta byggnadsföretag, skuile utsigterna till framgång varit större
Stats-anslag . % * » * i. C. 56,1 por. .66. 7 5o>31l6: 22e Stxts-Utskottets Berättelse N.-o 342* '3 Utskottet har icke funnit sig befogadt, att, i anledning af denna sålunda afslutade utredning af Finska Ersättnings-anspråken, tillstyrka någon vidare åtgärd af Rikets Ständer. Berättelse, om verkställd granskning af Lappmarks Ecclesiastik ue-Berkets Fond för år i83i. Cl. A.) Denna Fonds Räkenskaper, som blifvit i Kongl. Kammar-Rätten granskade, utan anmärkning, visa: Debet. Ingående balance: Fondens behållningar och fordriogar 83,768: 28. 3 Inkomsterne: Räntor, arrenden, collectmedel m. m „ 8,616: 3i. j Utgående balance: Fondens skuld för innestående aflöning till Lappmarks Ecclesiastique-Stalen 86: 38. Credit. Ingående balance: — Utgifter: Aflöning i Stockholm goo; Lappmarks-Ecclesiastique-Staten i Westerbottens och Norrbottens Län 5,719: 35. 4. Behållningar och fordringar 85,966: 19. l\. Summa R:dr 92,472: r. 3. Vid denna Räkenskap har ingen anmärkning förekommit; varande säkerhetshandlingarne för de af Fonden utlånte medel granskade och befunne i behörig ordning. Stockholm den 8 November 1834* ' ' N:o 343. Ankom till Exp-Utsk. den 12 Novemb. Berättelse, angående verkställd granskning af Kongl. Styrelsens öfver Fängelsena och arbetsinrättningarne i Riket Redogörelse för år i83i. (I. A) Räkenskaperne, som icke varit försedde med bevis öfver fullbordad granskning i Kongl. Kammar-Rätten, upptaga kostnaderne för Arbets-Inrättningarne i Stockholm, Norrköping och Götheborg, hafya utvisat följande sifferförhållande. Debet. Balance från år i83o.
Nu kommer jag ihlg: kommunen slagen &amp; r. Det packet (Med ett utrop af trizrmf.) Ah, min hämd! Man dem arkebuserar! Kyrkohe~dew (upprörd.) h, det Br afskyvärdt! Hvem vet, om ej bland dem Rose. Ni lhgar upp i harm och ömkan - och för hvem? De aro mördare, blodtörstiga barbarer. Jag tycker inte synd om tigrar, jaguarer Man kan ej rlkna ut, hur mycket ondt de gjort, Hur mycket blod - ngja, det bryr mig inte stort, Med deras brott har jag ju ingenting att göra, Jag tanker blott p&amp; ett: de mördat ha min bror - Hor ni: min bror, min bror! Den synden I r s&amp; stor, Att om de alla dö, skall det mitt lugn ej störa. Tvlrtom! Den salvan ljöd som jubel i mitt öra. Om en person behöfs pti afrhttsplatsen der Att egga upp vtirt folk och ladda dess gevär, SA m&amp; de harnte mig, och jag skall nog det gora! - Myrkoheadew. si! Rose. Ah, sldant pack! Sl ' nt skarn! All denna förstadsdragg, bad ' kvinnor, mln och barn, För hvilkas skull min bror s&amp; mycket har försakat, Vid hvilkas sjukbadd han s i mgngen natt har vakat Och dem han dagligen har räckt en hjalpsam hand, De hörde allra till Kommunens röfvarband, Som slitrat sig i blod och satt h r i s i brand! Och Jean höll af dem, han, den stackars fromme presten, Besökte dem hvar dag i deras usla nasten, Bar till deni klader sjalf, och foda hvarje stund, Och nu de skjutit ner den mannen som en hund! En kvinna - talar Det var just de, jag vet - ja - eller deras bröder. Hvad han har gjort för dem a r - &amp; h, af harm jag glöder Vid tanken p i se har! (Öppnar hastigt ett s7cdp och tar ut en prestrock och en rund hatt.)
Stipendiet ar afsedt för en sedlig, arbetsam och begzfvad ung qvinna, företrädesvis varande eller blifvande lärarinna, som antingen genomgatt treårig kurs i högre lärarinneseminariet, aflagt studentexamen eller förvarfvat motsvarande, bestyrkt kunskapsmått och ämnar fullfölja bokliga studier. Det sökes hos och utdelas af Fredrika-Bremer-Förbundets styrelse, förstärkt med tvänne delegerade lärarinnor eller lärare, hvaraf en från högre lararinneseminariet och den andra från någon af Stockholms högre qvinliga läroanstalter med dimissionsratt. Stipendiat bör uppgifva beskaffenheten af sina tillärnade studier och får innehafva stipendiet i tre, högst fem år. &amp; iig ansökan måste dock inlemnas jämte intyg å fortsatta studier och godt uppförande. q. Tingstadiska donationsfonden. Den framstående och inom sitt län särdeles uppburne lakaren, framlidne medicinalrådet dr L. Chr. Tingstadius och hans äfven aflidna maka, hade i inbördes testamente af den 3 sept. 1827 bland annat förordnat, att deras fosterdotter, Carolina Gravallius, skulle ega rättighet att begagna inkomsterna af det uti Jönåkers härad och Lunda socken af Södermanland belagna frälsehemmanet Schena, I mantal stort. Närmare bestanlmelser uppsattes tillika rörande hemmanets vard och skötsel, arrendets storlek och utbetalning m. m., hvarjämte ett tillägg bifogades, hvilket vi ordagrannt vilja åter ' gifva ur ett utdrag af testamentet, dels på grund af dess originalitet, dels ock för att belysa den ädle gifvarens människokärlek och omtanke för den qvinliga ungdon~en.
Men jag får förklara, att jag för min del under hela läsningen af Statsrådsprotocollen funnit, att Regeringen, långt ifrån att vilja undertrycka offentligheten, tvärtom visat en gifven benägenhet att till den yttersta grad hylla den. Hvad uppfostringsverken beträffar och de fördröjda reorganisationerna i denna väg, torde det väl icke billigen kunna läggas Regeringen till last, om hon varit tveksam att i detta afseende fatta något afgörande omdöme, då meningarna härom varit delade emellan de utmärktaste tänkare och vetenskapsmän, hvaribland endast må nämnas sådana namn som Järta och Agardh. Att lagförslaget icke omfattats med mera skyndsamhet, smärtar mig mer än någon annan; men jag tror, att man äfven i detta fall icke har skäl att hvälfva ett alltför hardt klander på Styrelsen, då man ser, huru splittrade tänkesätten inom Representationen i denna del äro. Jag må endast citera exemplet med K. M:s nåd. propos., ang:de de tysta förmånsrätterna. Om Just.ombudsmannen uppfattat sitt kall, såsom jag väntat och föreställt mig, hade det varit han, hvilken det ålegat att tillhandagå med de upplysningar, Gr. Cronhjelm begärt. Men Constit.Utsk. har icke lagligen kunnat eller bort göra det. Hvad nu de speciella frågor angår, som Utsk.vs betänk, innefattar, har jag för det första hört formen för betänk, klandras. Så vidt detta klander har afseende derpå, att någon decharge icke blifvit af Utsk. meddelad, tager jag det fullkomligt åt mig. Jag har tillstyrkt denna form, eftersom jag icke funnit någon §. i grundlagen, som berättigar Utsk. att föreslå en sådan. Dechargen ligger bestämd i sista §. af Ansvartslagen, som säger, att ”hvad emot Statsrådsprotokoll, intill den dag då riksdagen börjas, under då påslående riksdag icke anmärkt blifver, derå må sedan vid påföljande riksdagar åtal icke äga rum.” Föranleder icke någon anmärkning Ständerna att anmäla någon rådgifvare till entledigande, eller remitterar icke Const.Utsk. någon till åtal
Sko af den 26 Oktober 1844, angående arfvoden till tre nya Ledamöter i Lagberedningen (16). *) Det i slutet af hvarje rubrik utsatta siffertal utvisar Skrifvelsens nummer i 10 Samlingen af Bihanget till samtlige Riksståndens protokoll vid 1844 och 1845 arens riksdag. Bih. till II. St. Prot. 1847. 2 Sami. * 2 Bil. till R. St. Justitic-ombudsmans Embetsberättelse den 15 No v. 1847. 1844 den 7 November i Statsrädel anmäld; oell nådiga Bref i ämnet till Statskontoret och Riksgäldskontoret expedierade. fäjio af den 26 Oktober 1844, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående inteckning af Iifstitlsstädja och undantagsaftal, m. m. (18). Förordning i ämnet utfärdad den 9 November 1844. fjho af den 26 Oktober 1844, angående tillhandahållande af gesällböcker (19). 1844 den 1 November remitterad till Kommerskollegii underdåniga utlåtande, som ännu icke till Kongl. Majit inkommit. lilio af den 9 November 1844, angående val af Justitie-ombudsman och dess Suppleant (27). 1844 den 19 November i Statsrådet anmäld och lagd till handlingarne. Ö O Illo af den 30 November 1844, angående förtydligande af Kongl. Brefvet den 2") Rikets Ständers förslag af Kongl. Majit bifallet. Förordning utfärdad den 19 Maj 1845. l.*»:o af den 4 December 1844, angående upphäfvande af 3 § i 2 kap. Rikets Ständers förslag af Kongl. Majit bifallet. Förordning utfärdad den 19 Maj 1845. 43:o af den 11 December 1844, angående afskrifning af Majoren C. Venus’s skuld till fordna Spinnoch korrektions-inrättningen i Stockholm (44).
I en reservation af Herr Santesson, uti hvilken Friherre Sprengtporten instämt, ser man att Rikets Ständer förut bifallit ett Betänkande, hvaruti ordagrant förekommer: /- bland andra vilkor, som blifvit stadgade, i afseende på det, vid innevarande Riksdag, till Götha Canalbyggnads fullbordande beviljade ytterligare Lånebiträde af 845s334 R:dr, är väl föreskrifvet, att CanalBolaget skall medgifva Staten rättighet, att, utan Bolagets vidare hörande, för hela nyssberörde summa taga första inteckningssäkerhet uti CanalVer ket, dess område och ägande fastigheter. Motala Mekaniska Verkstads - STOCKHOLMS I JUMa3 MarsKMi stads anläggning dock derunder ej inbegripen. Der hafva Rikets Ständer beslutit, att inteckningen skall tagas af StatsVerket, och den som söker inteckning skall ock bestrida kostnaderne. Men, fortfares uti Utskottets förra Betänkande, då uti beslutet icke finnes omnämndt, antingen Bolaget eller RiksgäldsContoiret skall vidkännas inteckningskostnaderne, så härj vid det tillfälle, dä Rikets Ständers beslut i ämnet skolat, genom Utskottet, Herrar Fullmägtige i RiksgäldsContoiret meddelas, Utskottet fått anledning att på denna omständighet f ästa särskilt uppmärksamhet. Der säger ju Utskottet, att det är fråga om alla kostnaderne. Det är väl vanligt, fortfar Utskottet, att Låntagaren sjelf anskaffar Inteckningsoch Gravations-bevis, innan Lånesumman utgifves, men sådant kan vid ifrågavarande fall icke vara förhållandet, enär, för penningarnes lyftning uti RiksgälsContoiret, annat förbehåll, å Statens sula, icke finnes vara gjordt, än att CanalBolaget skall hafva till nyssbemälte