Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Konung och Ständer komma öfverens, att brännvinsbränningen skall inskränkas till viss tid, skall jag ej lägga mig deremot; men, hatare af alla exceptionslagar, anser jag, att det i närvar, stund vore en af de sämst valda mesurer, om Ständerna hegärde brännvinsbränningens inställande. Att taflan är så ryslig, som Hr Silfverhjelm uppdragit den, betvifla!- jag. Efter de underrättelser, jag erhållit från den provins, der jag bor, finnes der ingen nöd; tvärtom finnas der stora lager och tillfälle att förse en stor del af Sverige, Existerade en verklig brist, skulle nödvändigheten förmå hvar och en att upphöra med brännvinsbränningen; men ett förbud verkar intet annat än missbruk och lagbrott samt lika stor åtgång af spannmål, som man vill förekomma, Gr. Horn, Claes Fredr.: Den af Hr Silfverhjelm väckta motion innebär en af de vådligaste grundsatser, hvarom raan kan framställa en propos. Förbud äro för näringarna i allmänhet ett afgjordt ondt. Brännvinsbränningen har, kanske olyckligtvis, blifvit en näring för jordbruket; men den är det emedlertid, och är kanske den, hvilken nu är mest vinstgifvande för dem, som begagna den, som sig bör. Dessutom är det säkert, att spannmålsprisen bero af brännvinsbränningen. Vi äga ej någon spannmålshandel; huru skall då landtmannen kunna afsätta sin säd, om ej brännvinsbränningen får fortfara? Ett förbud skulle medföra stora olyckor. För det närvar, inträffar ej heller det förhållande, Hr Silfverhjelm omtalar. Skörden är ej så eländig, som man velat framställa den. Den är visserligen i allmänhet icke så gifvande, som man i början af sommaren hoppats; men ingen egentlig missväxt äger rum, och stora lager af säd finnas i landet på åtskilliga ställen, fastän ej hos köpmän. Jag är öfvertygad, att ett förbud i dessa tider sktille medföra nedfällda pris på samma gång, som skörden blifvit mindre god. Det skulle leda till lagöfverträdelser, sådana, som äro oss väl bekanta.
En för Lidner mindre vanhedrande möjlighet kan dock tänkas: att han, som vexelvis renskrifvit sina och Principalens utkast, ofta under tankspriddhet och ej sällan under halfrus, ouppsåtligt sedermera i minnet begått förblandningar, eller tagit vissa tankar och känslo-uttryck, som anslagit hans själ synnerligen lifligt, för att vara dess egna uppfinningar och utgjutelser. Å andra sidan påstår Lidners Enka, i den lefnadsteckning hon låtit ställa framför hans såkallade ”Sednare Samlade Skrifter” (utgifna 1820), att handskrifterna till hans tragedi Erik XIV och till flera andra hans skaldestycken funnos bland de papper, som, efter Lidners död, såldes på en auktion efter Creutz300. Hon säger, att ”helt andra orsaker” (dem hon likväl ej angifver) vållade Lidners brådskyndade återfärd till fosterjorden. Hon tillägger blott: ”Allt nog! Ambassadörens från denna tid fattade hat grundlade Konung Gustaf III:s onåd och alla deraf följande olyckor”. Hurudant än det ömsesidiga förhållandet med de tvenne Skaldernes saker och papper må ha varit: så mycket är visst, att en man af en sådan hjertats godhet och lynnets mildhet, som Creutz, aldrig skulle utan starka skäl förskjutit den af hans Konung honom anförtrodde snillrike ynglingen, eller, med öfvergifvande af allt hopp om hans bättring, ansett honom för ej mindre vanartig än snillrik. Enkan sjelf förtäljer: ”Från Paris blef Lidner, på Grefve Creutz’ begäran, af Konung Gustaf III hemkallad”. Att ej Konungen erhöll från sin Ambassadör just fördelaktiga tidender om den unge Skaldens uppförande, kan man lätt föreställa sig. Men att Creutz, sådan vi känna honom, skulle allt framgent förföljt den arme med ”hat”, – det är alldeles otroligt. Mellertid hade Lidner, under sin vistelse i Paris, författat ett ”Sorgspel i fem akter: Erik den Fjortonde”. Af all vitterhet var enkannerligen den dramatiska, såsom bekant är, Konungens älsklings-föremål.
Dessa arbeten gifva ett nytt bevis på den varmt hägnande omsorg, som de båda regeringarne egna vetenskaperne; de blifva ock visserligen dyrbara källor för de ännu så nödiga forskningarne efter hieroglyfernes betydelse och om det gamla Egyptiska idiomet; ja deras egenskap af directa teckningar, eller för hvar man läsliga tador öfver seder och bruk och slöjd i de äldsta tider, försvarar ensamt den Europeiska ryktbarhet de vunnit. De äro i så måtto dyrbara för filologien och förhistorien; men för archeologen och architeclen sakna de en högst vigtig egenskap: del är noggrannhet i form. Denna form är vigtig att känna fiir archeologen; ty i de former den bildande konsten begagnar, linner han en pregel af folkens lynne, och han söker sig derigenom till fordom varande förvandtskap dem emellan. Förvillad af fantastiska ritningar öfver fornegypliska bilder, har man påstått, att Etrurisk konst vore af Egyptiskt ursprung. En nogare kännedom om båda folkens behandling af form i sculptur och målning skall helt och hållet upphäfva denna förvillelse. Väl återfinner man på Elruriska grafvar ett eller annat Egyptiskt religionsemblem; men bilden har förlorat denna bestämda, denna kringskurna, stilla och dock talande monumentala form, som utmärker allt fornegvptiskt. Egyptiska sculpturen har en, den alldeles egen, helt och hållet architectonisk behandling af formerne: en stil, som, för en i Grekisk konst länge öfvad hand, det säkerligen är omöjligt att med teckning sant återgifva, utan medelst geometrisk construetion. Sculpturen är i den Egyptiska byggnadskonsten blott ett slags tunt broderi till archilecteus tjenst, ett nät af rosor, genom hvilket de allvarliga, enkla, stora byggnadsformerna klart synas, för all ostörde hänvisa på massa och enhet; derutur allena födes det stora, det mäktiga i intryck. Hos Grekerue rör sig nästan ännu hvarje bildhuggen form: stenen lefver, såsom det organiska mönster formen härmar; Egyptern har förstenat formen sjelf, och underlagt allt till hvila, att invänta evigheten.
Arfvoden efter Stat R:d. 4oo. Gratificationer 46°. och Nådegåfvor 58: 16.— 938: 16.— Expenser 4,H9:I1* 4- Extra Utgifter 4,349:29.— Ljuspenningar 1,656:32.— Post-Porto 2,476: 7. 6. 54,883 3i 2 Till Credit-Sedlars Realiserande 227,5o3 37 — Till utbyte emot insatt Banco reqvi( rerade Credit-Sedlar i Större Inkomst än Utgift ! Summa 3,759,618 73 4 Credit-Sedlar. 945,445 77>4°° 4 1,022,845 4 4l9 Landt-Räntemåstarnes Remisslage å En 8:dels proCent Sammandrag af Landt-Räntemästarnes för O Remisslage samt Provision af Char tas ett år belöpande Inkomster uti Löner och Sigillatas Uppbörden. Upsala Län Stockholms Dito Södermanlands Dito Östergöthlands Dito . Gothlands Dito . v i» Calmare Dito Blekinge Dito Jönköpings Dito . Kronobergs Dito Christianstads Dito Malmöhus Dito Hallands Dito Götheborgs och Bohus Dito Elfsborgs Dito Skaraborgs Dito Nerikes Dito Vermelands Dito Vestmanlands Dito -. Kopparbergs Dito Gefleborgs Dito Vesternorrlands Dito Jemtlands Dito Vesterbottens Dito Norrbottens Dito Summa 1818 ärs Lö- ner i Penningar och Indelningar efter förvandling. Remisslage af Riksgälds-Conloirets medel för år 1821. Remisslage af A lim. Magaz.-Directionens RemisslaEn proCent af 1817 års Chartae Sigiilatas Stats medel. Riksgälds medel. Andre Verks medel. Summa. itemisslage afStats-Verkets medel ge å Mö- tes-PassevolaneeSumma Summa Summarum. Summa Remisslage å •| proCent. Provision å Char tas S igillatae medlen. Stockholms Dito . Södermanlands
Hr Frihms ord, att man icke gerna borde pålägga bondeståndet en tunga, utan att förut upplysa det om denna tungas nödvändighet, och jag har sagt, att Hr Frilen handlar tvärt emot sina egna ord. Huru välsignelserik den tull-lagstiftning än månde vara, som Hr Frih:» fullföljt, så kan han väl dock ej förneka, att bondeståndet anser den för en tunga och en ganska svår tunga, och han hade bordt endera aldrig hafva uttalat orden om öfvertyga eller ock verkligen hafva öfvertyga!, innan han fullföljt den financiella bana, som han låtit fäderneslandet beträda. Hr Fribm har sagt, att hvad jag hade befarat, »vanvård af statens högre intressen och af dess ära», var ett hårdt tal och att det måtte stå för min räkning. Ja, må det stå för min räkning! Ja, jag belarar denna vanvård, icke derföre att jag tror, att dygd, fosterlandskärlek, heder och rättskänsla, alla dessa vackra egenskaper, som Hr Frilen nämnt, icke skola finnas hos den nya representationen, men derföre att man icke i densamma gifvit det rum, som man kunnat och bordt, åt förstånd, kunskap, politisk blick och statsmannaerfarenhet. Hr Frilen har slutligen frågat, hvar garantierna äro, att heder, redlighet och god vilja skola finnas på detta rum, hos Sveriges Ridderskap och Adel? Garantierna för att icke allenast heder, redlighet och god vilja, utan ock en sarin uppfattning af fäderneslandets ära och väl dikterar våra beslut, finnas i de kunskaper, i den verksamhet, i den bildning, i den jordegendom, i den mångsidiga insigten Sveriges Adel ännu eger. De hvarken böra eller kunna sokas i en census, men det är just denna, som det Kongl, förslaget förordar. Snart, Mina Hrr! skola de små hoprullade papperslapparna afgöra, huru representationen hädanefter kommer att gestalta sig. Skulle deras domslut utfalla för den sak, som vi ogilla, skola Den 7 December. 413 vi dock alltid, lika ärligt och troget, som vi nu hafva bekämpat den, söka medverka att dess följder blifva så goda de kunna.
Den, som vill, att shawlar shawlelter och andra dukar af ull, elier ull och bomull tillsammans: »under 6 r:dr 32 sk. värde stycket» skola beläggas med eventuel införselstull af 1 r:dr skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bestämmes eventuela införselstullen till 35^3 procent af värdet. linneoch Ridder skaf et och Adeln, Presteoch Bonde-stånden hafva å linneoch hamp hampvafnader väfnad, alngods: lärft, hvaraf en qvadrataln väger till oeh med tre lod, bestämt eventuela införselstullen till 3 r:dr skålpundet, hvaremot Borgare-ståndet å samma artikel stadgat 1 r:dr införselstull per skålpund. Skulle B or g are-ståndet icke vilja frånträda sitt beslut och med de öfriga Stånden sig förena, tnåste följande omröstning anställas: 361:o. Den, som, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, anser eventuella införselstullen å linneoch hampväfnader, alngods: lärft, hvaraf en qvadrataln väger till och med 3 lod, böra bestämmas till 3 r:dr skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bestämmes tullen till 1 r:dr skålpundet. Serskilda konDå Stånden, angående de serskilda vid förbudens borttagande ifrågasatta öfver tecknin^ar" öf" 8^ngsåtgärder och af Norrköpings fabrikssocietet begärda kontroller, dels fattat de ver de vid infinitiva beslut, dels återremitterat någon del af dessa frågor, samt Utskottets förslag, försel tullfria angåen[]e ej mindre förteckningen öfver vid införsel tullfria varor, än äfven tulltaxevaror.
Ått allt lönanslag för detta embete skulle besparas, kunde så mycket mindre vara Rikets Ständers mening, som Rikets Ständer utan tvifvel hade sig bekant, dels att Presidenten i KrigsKollegium är Ordförande i dess alla serskilda afdelningar, der jemte honom sitta endast 2:ne Ledamöter, och der han således är en omistlig person, dels att embetet är af den beskaffenhet, att det icke får i kommandoväg tillsättas, som vill säga, att ingen kan 125 kan dertill beordras _, hvaraf naturligtvis följer, alt då ingen utan någon slags ersättning lärer vilja åtaga sig en så vigtig och ansvarsfull befattning, fönanslag är dertill ovilkorligen af nöden, det må nu utgå under namn af traktamente, taffelpenningar, arfvode eller bestämd lön, vara på Stat uppfördt eller, då sådant icke är fallet, på besparingarne anvisadt. — Men, säger Konstitutionsutskottet vid denna Riksdag, och lika med det Hr Justitieombudsmannen, det sednare hafva Rikets Ständer i deras underdåniga skrifvelse af den 6 Oktober 1834 förbjudit, då de beslutat, att besparingar inom hufvudlillarne ej vidare må anvisas till bestämda lönanslag. — Förklaranderne få deremot, under förnyadt åberopande af de rörande Kongl. Majrls dispositionsrätt öfver anslag på hufvudtitlarnef framställda grunder, yrka, att ett sådant Rikets Ständers beslut skulle vara oförenligt med Grundlagens föreskrifter, sådane de hittills varit uppfattade och tillämpade, så vida dermed kunnat åsyftas en inskränkning af Kongl. Maj:ts rätt att om de på tillarne uppkomne besparingar fritt disponera. — Denna lätt är också mången gång, såsom just af förevarande mål ådagalägges, ovilkorligen nödvändig. Kongl. Majit föreslog Rikets Ständer vid 1834 års Riksdag att å Stat uppföra en viss lön för Presidentsembetet i KrigsKollegium, hvars oumbärlighet, enligt den fastställda organisationen af detta embetsverk, är ovedersäglig.
M:s denne dag ankomna nåd. propos. till R. St., ang:de förändrade grunder för bevärings-manskapets uttagande till vapenöfning och annan tjenstgöring m. m.; gifven Stockholms Slott d. 18 dennes. Remitterades till det blifvande Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Upplästes K. M:s denne dag ankomna nåd. propos. lill R. St., ang:de upphörande, emot vissa villkor, af rotehållarnes vid bålsmanshållet i Bohus län skyldighet att förse sina båtsmän med en månads uppfordringskost; gifven Stockholms Slolt d. 8 sistl, Oclober. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Dä så få af R. o. Ad:s ledamöter nu äro lilllslädes, hemställer jag om icke Hr Gr. o. Landtm, samt Ståndet finna det lämpligt, alt endast rubrikerne af de återstående proposme uppläsas, och att dessa sedermera, jemte den sednast upplästa, måtte få hvila på bordet, på det att ledamölerne af Ståndet må äga tillfälle att af dessa propos:r taga kännedom, samt att remiss till Utsk. således endast må äga rum med de propos:r, för hvilka ett sådant beslut redan är fatladt. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att K. M:s sednast upplästa nåd. propos. till följe af derom nu gjord begäran, komme att hvila på bordel, samt hemställde om R. o. Ad. behagade instämma i Hr von Hartmansdorffs begäran, att de i dag aflemnade nåd. propostr och skrifvelser, hvilka ännu icke blifvit föredragna, ej må uppläsas, utan vid deras föredragning endast rubrikerne tillkännagifvas. Ropades ja. Härefter föredrogos och lades på bordet nedannämnde i dag ankomne nåd. propos:r och skrifvelser till R.
Om nu, på sätt OeconomieUtskottet denna gång föreslagit, Jude skulle kunna äga jord och vara husbonde på landet, men icke få rättighet, att i hvilken stad som helst innehafva fastighet, vore ju deruti en ganska märkelig inconsecpiens. Friherre Cederftrom, Jacob • Det är icke uti Betänkandet tillstyrkt, att Judar i allmänhet må få rättighet att äga jord på landet, utan blott att de som låta döpa deras barn, må tillgodonjuta en sådan rättighet, 448 D m 21 Maji e. m. Herr Ribbing'. Så snart man har medborgare-rätt, måste man ock hafva husbonde-rätt. Grefve Posse: Det så kallade JudeRegle mentet har hittills varit ett undantag från hvad som finnes stadgadt om rättigheten för personer af annan Troslära, än den Christna, att idka Handel och Näring i Sverige. Och Utskottet har trott sig böra bibehålla detta undantag såsom säkraste medlet att kunna småningom förvandla Judarne till Svenska Medborgare. Jag tror i sanning, att ifrågavarande stadgande icke innebär något skadligt, och att det icke heller lägger något hinder i vägen för den blifvande näringsfriheten. Herr Grefven och LandtMarJkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Oeconomie-Utskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återförvisas. Ropades Ja och Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af OeconomieUtskottets Betänkande. Ropades starka Ja jemte några Nej. Herr Grefven och LandtMarkalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja t Den 21 Maji t. lil. Ja öfverrösta! Nej, propositionen blifvit af Ridderskap et och Adeln bifallen. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch OmonomieUtskottets deri 129 sistlidne April Under N;o 84 afgifrie, samt den 12 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, rörande väckte motioner i afseende på arbets-commenderingar af indeldta arméen.
Derföre började jag äfven med en förfrågan, om anförandet verkligen var till Protocollet afgifvet, och trodde, sedan jag derom blifvit förvissad, Ståndets värdighet fordra, att det anstötliga, som de fleste af oss icke hört här sägas, menen Tidning intagit såsom här sagdt, icke borde lemnäs oanmärkt. Jag tror för öfrigt ej, att genom min framställning någon brytning i tänkesätten skall uppkomma, utan förmodar, att vi i detta hänseende skola något hvar följa blott eff känsla , nemligen den, att få det anstötliga ur Protocollet uteslutet. Jag kan således, utan afsigt att draga andra slutledningar från Herr Dalmans ifrå62 H. 16 Den 19 Februarii f. m. ga varande anförande, än dem, som vid första läsningen deraf för hvar och en sjelfmant framställer sig, ej underlåta, att förnya mitt yrkande, att detta anförande må blifva ur Protocollet uteslutet. Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelke: Tvänne Talare, Herr Hjerta och Grefve Horn, hafva gjort en och annan anmärkning vid det tillägg lill Herr Grefve af Wetterstedts förslag, som jag framställt. Jag skall icke uppehålla mig med hvad den förste Talaren andragit om den altför stora vigt man fästat vid några enstaka ord, fällde af en enskild person; ty de ord, som här till Protocollet sägas, antaga alla offentlighetens stämpel, och talande till Protocollet finnes ingen enskild i denna krets. Den offentlighet, som detta ärende vunnit, har ieke heller stått i Ridderskapets och Adelns förmåga att förebygga, såsom skedd i öfverensstämmelse med TryckfrihetsLagens föreskrifter. Man måste således taga saken sådan den är, det vill säga, såsom allmänt känd och utgörande ett allmänt talämne; och jag kan icke, under sådane omständigheter, instämma deri, alt den så lätt skall - falla i glömska. Här har blifvit sagdt, att det är bättre att ur hjertat utplåna anledningen till missnöjet, än att ur Protocollet utplåna sådane uttryck deraf, som det ifrågavarande.
Rikets tillstånd och behof, lemnal den glada förhoppning, att beskattningen kunde minskas med ett belopp af 750,000 R:dr årligen, och uti Svar till Bonde-Ståndets stora Deputation Nådigst utlofvat att vara betänkt uppå medlen att kunna lindra jordens bördor, motionären från dessa Nådigst uttalade och sammanstämmande åsigter hemlat anledning att föreslå, det en sådan nedsättning måtte hufvudsakligen rigtas åt lättande af det lunga roteringsbesväret. Ehuru sannt det vore, att roteringen, likasom ordinarie räntan, är en sådan skalle-titel, hvilken vidlåder jorden och med denna, under flere generationer, gått i arf och köp, hvadan ingen egentlig rättsgrund förefinnes för dess borttagande; så syntes likväl roteringen stå i ett annat förhållande, än de öfrige grundskatterne. Den är tillkommen under contractsmässig öfverenskommelse med Kronan, att all vidare utskrifning af manskap skulle upphöra; men icke dessmindre har Rikets försvar fordrat åtagande af den allmännaste af alla utskrifningar: den af alla mellan 20 och a5 år varande vapenföre personer. Ett sådant åtagande anser motionären hafva utgjort en rubbning af Knekte-eontractens ursprungliga mening, och företrädesvis böra tala för lindring i jordens bördor, genom roleringskoslnadens förminskande. Nu vöre förhållandet mellan Infanterioch Bålsmans-rote - Statssamt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskoltens Betänkande, N\o 93. 27 rings-kostnaden sådant, att den förra uppgår ungefärligen till 5o procent högre än den senare, äfven under iagttagande af de olika rotérings-grunderne. Oin således de af Kongl. Majit Nådigst omförmälde 780,000 R:dr finge till minskning i dessa roteringskostnader användas, så skulle, efter beräkning af så väl Infanteri-som Båtmans-rotarnes första plan , 5p4>I5oR:dr tillfalla de förra, utgörande ett antal af i(),8o5 nummer, och ii3,88o „ de senare, som uppgå till 5,6g4 nummer.
Det tyckes således vara lika litet betungande för Staten att af en erhållen vinst rättvist betala en rättmätig fordran, som för en egendoms-säljare, hvilken innan han afträder densamma, aflönar sine tjenare. De Finska Officerarne hafva dessutom blott ett å två år varit i saknad af tjenste-inkomst, då deremot jag i 17 år varit i mistning af den för ett drygt Accord påräknade Compagnie-afkastningen af minst 2000 R:dr Pommersk Courant årligen, i hvars Betcinkanden. 65 i hvars ställe jag lill J mindre inkomst än förut blifvit nedsatt. De Finska Officerarne Voro bland annat äfven 100 till antalet, då deremot jag var ensam af de Pommerske Regementerne, som i Svensk tjenst cjvarstannade, hvilket allt icke torde undfalla en klarsynt blick. Vigten och sanningen af hvad jag i underdånighet anfört, hoppas jag således må blifva med oväld skärskådadt, och det ädelmod, den rättvisa, som utmärker Svea Rikets Ständer, äro mig en borgen för ett väntadt bifall af en så längesedan insinuerad och nu förnyad ansökan , den jag tror mig böra anse som byggd på skäl, sorn icke utan en otänkbar motvilja skulle kunna omkullkastas. Med undersåtellg vördnad, nit och trohet framhärdar till dödsstunden Stormägtigste Allernådigste Konung Eder Kongl. Maj:ts allerunderdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte Carl Silfverskjöld.
” Att en Gäldenär, sorn för bedrägligt förhållande mot sina Borgenärer blifvit dömd, att jemte skyldighet, att till fullo betala Borgenärernas fordringar, tillika för sitt förfarande ansvara, sedermera icke bör kunna, genom det att han godtgör sina Borgenärer, eller ds förklara sig vara af honom förnöjde, återvinna de medborgerliga rättigheter, af hvilka han, enligt Lagens kraf, blifvit ansedd förlustig, finna Riksens Ständer vara en tydlig följd af föregående, tillstyrkte Stadganden, och att 5* Den 2 3 Juli. således en sådan Gäldenär alltid bör vidkännas sitt förtjenta straff. Detta allt öfverlemna Riksens Ständer i underdånighet till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och fastställelse. Riksens Ständer framhärda med djup un« dersållig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdSnigste, tropl.igtigste tjenare och undersåter På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner, J. A. Lindblom, h. t. Landtmarskalk. n. v Talman. På Borgare-Ståndets På Bonde-Ståndets vägnar vägnar JISchwan, Lars Olsson, h, t. Talman. n. v. Talman. Uppläst hos samtliga Riks-Stånden den 23 Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung! Genom Nådigt yttrande till Riksens Stanl der de 14 sistlidfte å Rikssalen, har Eders Kongl. Maj:t derå i Nåder fästat Riksens Ständers uppmärksamhet, att efter den nu beslutna förändringen i den 42 § Regerings-Formen, en stridighet uppkommit mellan den 42 § och den 94 §. Regerings-formen. Då Riksens Ständer insett Dm % 3 Juli. insett sanningen af denna anmärkning, hafva de tillika erinrat sig, att de, vid afgorandet af de sedan de förra Hiksdagar hvilande förslag till ändringar i Grundlagarna, särskildt beslöto, att aliade §.