Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hafwer ingen sa an Ärtemon, dä, fig dertill anmält, åge Hnswudmcmnen ensam rättighet, att af nägonan» nan incroducerad Adelig Ätt, behörig Fnllmägtig för Ätten förordna, hwiiken fullmägtig, efter dct han a»», tmgen wid den i sörsta momentet af 17 § sörcstrifne andra amekning, eller derefter uti Riddarhus Utstottet fig anmälc och J urädeS Pollet erhällit, sedermera hwacken af H iimuomannen sjelf, eller nägon as de öfrige Ärremä-ii.en frän Säte och Stämma för fa, millen, under den Riksdagen rubbas mä. Är äter Hus, wud - Dm 16 December. wildmannen ensam as sin Ätt eller ensam wid den ab der 18 § utstakar, vä, sä wäl som i Veil händelsen att utstakar, da, sä wat som i den hänoelien att alla sull» myndige as Ätten, sullmagten tillika med hulwudmanen unverffrifwik, ma den samma genast wid solsta anukningcn, kunna ancagas. §. 4. Halmer Hufwudman ej npnakt 21 ärö äider, men finnes annor fullmyndig man af Ätten, vä äger han utöswa all huswudmans rätt intill dest donne till den alver kommit, att sjelf ku ina säte intaga enligt r8 §. af denna Riddarhus Ordning. Finnes ingen annan behörig och till laga alder kommen af Akten, dä äger hu^wudmannens lagligen tillförordnade Förmyndare, i fall han är af Adelig incroducerad Ätt, rättighet att intaga Familjens säte, och i händelse han sjelf är hufwudman för ätt, erler hasw.-r förfall, att förordna behörig Fnllmägtig.
Förut hade hon därjämte medhunnit att i diverse utländska tidskrifter offentliggöra en del uppsatser: » Ueber einige Triazole. » Hennes doktorsafhandling, hvilken utkom af trycket i midten af maj, bär titeln: » Studier öfver några svenska växters groningstid och förstärkningsstadium ». Jag är rädd, att det endast måttligt skall intressera lä- sarinnorna, hvad doktor Cleve i inledningen härtill påstår, att » flertalet kända fanerogamer torde numera ha varit föremål för grundliga undersökningar i morfologiskt och anatomiskt afseende, och dessa undersökningar ha ej inskränkts till den fullt utvecklade individen, utan ofta börjat på ombrytningsstadiet och sedan iitsträckts öfver de förstärkningsperioder växterna genomlöpa, innan de blifvit fullvuxna eller med andra ord fortplantningsdugliga. Morfologiska be*) Latinskt ordspråk: » Öfver möjlighetens gräns kan ingen förpliktas alt gå. » skrifningar af groddplantor samt dylika uppgifter rörande växternas förstärkningssta dier saknas därför ej i litteraturen. » Däremot skall det tvifvelsutan ligga dem om hjärtat att veta, det vid disputation en doktor Cleve redde sig på ett lysande sätt samt käckt och sakrikt vederlade sina alldeles icke skonsamma opponenter. Försvaret ägde rum på lärosalen n:r I X fredagen den 27 maj och hade, såsom j u äfven förutsedt var, ditlockat en talrik samling uppmärksamma åhörare af bägge könen. Om ock flertalet af dessa icke närmare kunde följa med den rent vetenskapliga delen af disputationen, hindrade detta dock på intet sätt, att de hjärtligt gåfvo sin munterhet luft åt tredje opponentens alla befängda tokroligheter. Efter den sedermera verkställda promotionen ingingo från alla håll talrika prof på aktning och sympati i form af telegram, blommor, presenter etc. etc. Förutom de naturvetenskapliga har doktor Cleve flerfaldiga litterära intressen samt tager, för så vidt tiden sådant medgifver, kännedom om de moderna företeelserna inom dikt och drama. Som eu hälsosam och välbehöflig motvikt till det ansträngande intellektuella arbetet har hon städse begagnat sig af idrotten, inom hvars skilda områden hon är grundligt hemmastadd.
gråtit för Och din skull j a g, d e t v a r a n n a t ä n här, inte inuti landet, hit hemma, allt igen, för är annat; och hjärtat det Intet är har må där, vara hur men fullt s å är d e t b ä t t r e är, än som det gör detsamma, ty d ä r o m talar munnen, ett sant o r d, s o m skriften säger. hafvet I barn, Han som har emot hälsningar, alla m i n a mig adjö! som jag är med alla Hennes tårar h a d e sakta Justus. runnit utför ton ej det minsta skulle gamla locka skräck kvar. en båt borta för tolf se ' n med fem man. nu men i sommar öfver i en IJ | S É T IUS A IU Q henförändrats. för planschupplagan, 3 kr. för den vanliga upplagan. Prenumerera på prof från det nya kvartalet! Nu smålog hon. inte planteringarna i Hade jag fröken, när träden ihop själfva. barn det var, sig. där hos m i g? voro, hur solbrända bergen. det sedan gula kusten. » hur här och » Nej, och kvar. jag möttes vi då, när hvarandra d e m alla o c h och När o c h j a g fick g e m i g till tåls, hela på honom. solen på, o c h blalegat o c h brunnit använda. godt k o m ihåg det. du har Han fanns inte ett ogräsNu kunde han s o m helst. så där hela platsen. han stånd han ' Jag vill s ä g a d i g ett ord, Carl Justus, innan tidigt hos dem. sedan, och de plötsligt en hvita, lockande Nå, d e t v a r j u alltid och kanske få u t g j u t a sina tankar ibland, tänkte j a g, o c h satte m i g n e d v i d lilla rankiga det kan ett tidsfördrif, vara godt » skrifbordet », fönsterbord, att d. v. s. s o m innehar det sådan rang, heder och värdighet. Om grafi. så att d e t D e t lär till icke ha v ä c k t liten förvå- foto. F barn, innan de hade varit gifta ett år. Ingen kunde begripa, h v a d det skulle tjäna RÅN H.
Det är säkert att aldrig kan någon bestämd värdemätare vinnas, så länge icke siifret cirkulerar i allmänna rörelsen och utgör det enda af alla erkända betalningsmedlet. Jag kan således icke finna annat, än att det vore i högsta grad önskligt att småsedlarne så mycket som möjligt ersattes med silfver, så att detta komme mer i rörelsen än det nu är. Som det emellertid är klart att en sådan förändring skulle åstadkomma en minskning af silfverförrådet i bankens hvalf, så anser jag, att om R. o. Ad. beslutar att den skal! försiggå, R. o. Ad. tillika bör bestämma att den skall verkställas vid en tidpunkt, då den metalliska kassans ställning är gynnsam. Jag anhåller derföre om Hr Gr:s o. Landtm:s propos. på att R. o. Ad., med underkännande af Banko-Utsk:ts beslut, må bifalla R. St:rs Revisorers förslag, att banken ej må utgifva sedlar af lägre valör än 5 rdr rmt, samt åt Banko-fuIImägtige ‘öfverlåta att bestämma den tidpunkt, som för en sådan förändring kan, i afseende på metalliska kassan i riksbanken, vara gynnsam. Frih. Stjernstedt, Au g. Wilh.: Sedan denna fråga om en-riksdaiers-sedlarnes indragning utgjort föremål för R. St:rs pröfning vid frenne föreg:de riksdagar, men förfallit dels efter votering i förstärkt Banko-Utsk. och dels sedan 2 Stånd stadnat mot 2, så har densamma nu, genom 1860 års revisorers förslag, återkommit under öfverläggning. Jag tror ock att samma fråga allt framgent skall återkomma, intill dess sundare financiella åsigter förmå besegra vanans eller rättare ovanans magt, som förordar ett beqvämlighets-stadgande, hvilket står i strid med en förnuftsenlig bank-förvaltning. I min reservation vid sisth riksdag emot Banko-Utsk:ts Mern. i detta ämne har jag sökt framlägga alla de skäl, som anförts emot dessa småsedlars indragning, och jag ber att nu få åberopa hvad jag då i denna fråga anfört.
Herr G re swen och Landtmarstalken ^ tilkännagaf, det han hade sig bekant, det Hans Maj:t Konungen ärnade i dag genom HofCantzleren meddela Ridderstapet och Adeln en proposition, och förmodade at Herr ffulle behaga dröja til desi Hof-Cantzleren ankommit och berörde nädiga proposition upläst. Friherre bjerta, /dxel, anmälte sig at sa tala näst efter Herr LLblman. Friherre von bloll8tein, Lailltr I^ngvi^, yttrade sig förmoda, at dcn rigtiga ordningen i sakernas företagande more dcn at de äldre ägde företrädet, och at de sednare inkomna, ej förr än sednare föredroges; funnes ärender af äldre datum än detta, sä bestridde han ej at de borde föregä. Herr' Grefwe» och Landtmarstalken erindrade, at alldeles nya mål, som blott fordrade upläsning och remiH kunde föregä. Herr tilman, yttrade sig frugta, at det nya ämne, som genom Konungens nädiga proposition stulle komma at Ridderstapet och Ädcln meddelas, kunde sä dela upmärkfamheten, at tid ej blefwe öfrig til uptagands af hans pä bordet hwilande fräga. Herr 168 Den ig HerrGrefwen och Landtmarstalken twifiade, at detta nya mål i dag komme hos Ridderstapet och Adeln uneer werklig öfwerläggning. Uplastes följande: Utdrag af Protocollet, hällit uti Bor' gare-Ständets Plenum tvid Riksdagen i Stockholm den 8 Iulii 1809.
I följd häraf kunna Revisorerne icke annorlunda uppgifva förhållandet med 1329 års MötesPasscYolauccFond, än att Räkenskapen visat: 13 2 9. 1330. Debet: Balance, Fordringar 84,133: 21. 6. Uppbörd: Credit. Afskrifning för Rusthåll och Rotar befriade från Mötes-afgifter, för lefvere ring af fourage in natura m. m 45,218: 12.— 542:2 1. 6. Utgifter: Extra Utgifter, Pumpinrättning och planering å Ladugårdsgärdet m. m 661: ao. 6. Sjukhus-reparationer , Medicamenter , Marchekostnader, Ammunition, Er - sättningar m. 267: 28. — 5,680: 46. 5. Jterbetcddt BaJance: Behållning, anticiperad till gamla MötesPassevolance-Fonden För Nya MötesPassevolance-Fonden, som bildas af de nya bidrag, Indelta Armeens Rustoch Rotehållare åtagit sig, och, enligt Kongl. Maj:ts, på Rikets Ständers underdåniga hemställan, den 27 Mars i83o utfärdade Nådiga Kungörelse, skola utgå ifrån den 1 Januari berörde år till samma dag år i845, visar Räkenskapen: Debet. Uppbörden. Skulder: Upplånte Medel af TrossPassevolanceFon den 70,000. „ Gamla Mötes d:o d:o 40,000. Till Gamla MötesPassevolanceFonden för förskjutne Löner, för Byggnader samt Sjukhuspersedlar m. m 6,385: 4- 5. Credit. Afskrifning:
St:s uppmärksamhet blifvit fästad derpå, hurusom den öfverklagade penninge-förlägenheten i allmänna rörelsen skulle kunna minskas genom upprättande af enskilda bolag, hvilka, oberoende af R. Sirs penningeverk, skulle förena de kapilalägaudes och kapitalbehöfvandes intressen och småningom göra den vidsträckta kreditrörelsen umbärlig, som hittills mäst för allmän räkning bedrifvas; hvadan R. St. ansågo diskonlrörelsen hellre böra öfverlemnas åt den enskilda omtankan, än att vara föremål för statsförvaltningens omsorg. K. M., som insåg, att R. Sirs und. framställning var byggd på goda grunder, lemnade år 1824 nådigt bifall lill inrättande af privatbanker, under det uttryckliga förbehåll, att dessa inrättningar hvarken då eller framdeles skulle kunna påräkna något understöd af allmänna medel, samt alt, under ingen förevändning, staten skulle blifva, mera i deras, än i andra enskilda företag inblandad, eller på något säll komma att bidraga till deras upprätthållande eller utredning. Med stöd af denna K. M:s nåd. tillåtelse uppstodo, lid efter annan, privatbanker inom riket och med detsamma en större liflighet uti handel, näringar och rörelse. Det klander, man numera vill rigta mot Regeringen för privalbankernes uppkomst, återfaller således på 11. St. ensamt, så framt dessa inrättningar i verkligheten äro förtjente af något klander. Den första fråga, man bör göra sig, är, hvarföre inrättade icke R. St. sjelfva filialbanker uti provinserne, i likhet med dem, som finnas uti Götheborg och Malmö? Troligen var orsaken härtill den, att R. St. dels saknade tillräckliga medel i riksbanken, för att kunna fylla behofvet ^denna del, dels ock insågo omöjligheten att på ytterst säkra grunder kunna då organisera dylika banker; — eller måhända hyste Ständerna den ganska riktiga öfvertygelsen, att sådane inrättningar, förvaltade af enskilde bolag, skulle mera verksamt och ändamålsenligt kunna bedrifvas, än om detta skedde för allmän räkning och med allmänna medel, eller ock befarade R. St., att filialbanker, uti större skala tilltagna, icke skulle medföra de fördelar, man med dem borde åsyfta, utan snarare skulle kunna framkalla förluster, för hvilka R.
Maj:ts den 19 November 1828 aflåtna Nådiga Proposition, gåfvo Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse af den 9 Mars i83o, tillkänna deras beslut, att den till Veneriska smittans hämmande bestämda afgift af minst 1 och högst 5 sk. B:co af hvarje person, som betalar Mantalspenningar, skulle från och med år i83o till och med det år, då påföljande Riksdag slutades, fortfarande utgöras; att denna afgift skulle utgå, användas och redovisas, inom hvarje Län, serskildt, så att den blefve alldeles skiljd från Hospitalens och Lazarettens fonder, samt räkenskaperne deröfver , under förbehåll att de derigenom inflytande medel icke begagnades till andra ändamål än Cur-anstalterna, med mindre nämnde medel icke skulle för Veneriska smittans hämmande till fulla beloppet åtgå, då öfverskottet finge, efter valda Committerades bestämmande användas, under Lazaretts-Directionens inseende, till allmänna lielsovården inom Länet, serdeles vid uppkommande farsoter; att nyssnämnde Committerade borde årligen, intill påföljande Riksdag, icke allenast granska räkenskaperne jemte styrelsen och förvaltningen af hvarje Läns Curhusinrättning, utan ock derefter utsätta bidraget till Lazarettet af tilläfventyrs varande öfverskott, samt för följande året bestämma den afgift, som kunde erfordras; att de från Hospitalsoch Lazarettsfonderna inom hvarje Län således skiljda Curhusmedlen skulle användas af en, jemlikt Kongl. Instructionen för Curliusoch Lazaretts vården af den 17 December 1817, tillförordnad Direction, samt att räkenskaperne öfver Curhusmedlen borde upprättas enligt uppgifvet formulaire, men icke afslutas förr än Committerade bestämt det bidrag, som kunde lemnäs till den öfriga lielsovården inom Länet; hvarefter Kongl. Maj:t den 9 Julii i83o utfärdat Nådig Kungörelse om verkställigheten af detta Rikets Ständers Beslut.
Hvad de vise sagt hafva, och för deras fader icke hafver fördoldt varit; Hvilkom allena landet gifvet är, så att ingen främmande må gå ibland dem. En ogudaktig bäfvar i alla sina lifsdagar, och enom tyrann är hans åratal fördoldt. Hvad han hörer, det förskräcker honom; och ändå att frid är, så hafver han dock den sorg, att han skall förderfvas. Han tror icke, att han skall kunna undfly olyckona, och förmodar sig alltid svärdet. När han far ut hit och dit efter sin näring, så tycker honom att hans olyckos tid är för handene. Ångest och nöd förskräcka honom, och slå honom ned, såsom en Konung med enom här; Ty han hafver utsträckt sina hand emot Gud, och emot den Allsmägtiga förstärkt sig. Han löper med hufvudet emot honom, och står halsstyf emot honom. Han hafver upphäfvit sig emot honom, och satt sig hårdt emot honom. Men han skall bo i nederslagna städer, der inga hus äro; utan ligga i enom hop. Han skall icke varda rik, och hans gods skall icke förökas; och skall icke utspridas i landena. Han skall icke undfly olycko; eldslågen skall förtorka hans grenar; och skall varda borttagen af hans muns anda. Han är så bedragen, att han icke tror att det skall varda värre med honom. Han får en ända, när honom obeqvämt är; och hans gren skall icke grönskas. Han varder afhemtad såsom en omogen drufva af vinträt, och såsom ett oljoträ bortfaller sitt blomster. Ty de skrymtares församling skall blifva ensam, och elden skall förtära hans hus, som gåfvor tager. Han anar olycko, och föder vedermödo; och deras buk bär list fram. Job svarade, och sade: Jag hafver sådana ofta hört; I ären alle arme hugsvalare. När vilja dock dessa lösa ord hafva en ända? Eller hvad fattas dig, att du så svarar? Jag kunde ock väl tala såsom I; jag ville att edor själ vore i mine själs stad; jag ville ock finna ord emot eder, och så rista mitt hufvud öfver eder.
Brefven den 5 och 30 Sept. 1 7 43 » såsom belägen på en till Handel ifrån Kronan förbuden ort i nejden imellan Kungsgårdarne Eskilstuna , Sundbyholm , Kongsberg och Räfsnäs, ansedd såsom omistelig för Kronan, samt den vore kringfluten, beväxt med ung skog, jemväl bestod af äng och högre jordinon, samt hade svarsgått fiske, sä att ett godt hemman der kunde inrättas, så har Kongl. Maj:t, enligt Riksens Ständers underdåniga yttrande, genom nådigt Bref af den 27 October 1747 förklarat, att Eindön ej kunde till Skatte säljas eller i vederlag för utbyte från Kronan lemnäs, såsom af Säteriegenskap, utan som för öfrigt var ovisst, huruvida Kronan eller Baron Sack vid det anmäldta bytet kunde få öfverrenta, innan bytet vore afslutadt, så ifall det då befinnas skulle, att för honom brast, kom med dess ersättning efter omständigheterna att förfaras, och förordnades derjemte, att Eindön borde refvas och skattläggas, samt att i händelse denna lägenhet, i anseende till dess mindre tjenliga belägenhet, icke kunde bi - 13en 7 Juli. bibehållas såsom boställe för Rrovincial-Scheffern, utan dertill i stället komma att användas det föreslagne hemmanet Kullersta i Mantal i Vallby Socken af Oster - Rekarne Härad, borde då varande Scheffern Troilius vid åbo-rättigheten af landon bibehållas framföre någon annan, emot de deraf gående utskylder. Till följe af sistnämde förordnande och Kongl. Majits derpå grundade Bref af den 26 Nov. 1747 har landön blifvit af landtmätaren Moin geometrice aftagen och på Charta lagd samt den 26 Aug. 1749 af vederbörande skattlagd till Mantal med 18 Hal. 28 sk. 5 p:r silfvermynt grund-renta , hvarmed den ock i Jordeböckerna blifvit upptagen.
Ombudsm. och hans Suppleant; och hade, beträffande tiden för ifrågav:de vals förrättande, Talmännen beslutat föreslå, att det förstnämnde valet skulle ega rum Lördagen d. 21 och det sednare Lördagen d. 28 uti innev:de månad; till följd hvaraf H. Exc. nu finge hemställa, huruvida R. o. Ad. behagade besluta, att ifrågavtde val skola förrättas å nyssnämnde dagar. Ropades ja. Efter tillkännagifvande, att enl. grundlagens föreskrift hvarje Riksstånd skall utse 12 ledamöter så väl att ingå uti den ifrågav:de nämnden som och att utgöra Elektorerne vid valet af Just.- Ombudsmm och hans Suppleant, samt att det vid föregide Riksdagar varit vanligt, att R. o. Ad. utom desse 12 ledamöter, för hvardera tillfället utsett 4 Suppleanter, så att hvarje valsedel innehållit 16 namn; hemställde II. Exc. att vid de nu förestående valen på samma sätt finge förfaras; hvilket jemväl af R. o. Ad. bifölls. Uplästes till justering och godkändes följande från Exped.Utsk:t inkomna förslag till R. St:rs underd. skrifvelser till K. M. nemi. N:o 3, i ani. af K. M:s nåd. Propos. om ändring i 5 och 6 §§ R.F. i afs:de å StatsRådets sammansättning; och N:o 4, ang:de de vid denna Riksdag beslutna Grundlagsförändringar. Föredrogs Högv. PresteSt:ts d. 4 dennes bordlagde Prot.Utdr. N;o 115, med inbjudning till MedStm att instämma uti PresteSt:ts för dess del fattade beslut att anmoda StatsUtsk:t oförtöfvadt behandla K. M:s nåd. Propos. om anskaffande af medel för fortsättning af Statens jernvågsbyggnader. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik, anförde skriftligen:
Rysk truppstyrka, återtagen genom utförd landstigning från den i delta ändamål lil) Gottland detacherade öfriga delen af Svenska örlogsflotta!! med ombord hafvande lar.dstigningstrupper af Svenska améen, för hvilken krigsstyrka ock Ryska befalhafvareu såg sig tvungen att, genast kapitulera, synneiligast. som all kommunikation med dess fädernesland var genom Svenska örlogsflotta!! utskuren. 3:o. Efter Sveaborgs olyckliga allrådande till Rvssarne upseglade hela utrustade örlogsflotta!! att blockera Finska Viken, derifrån en del af flottan förlädes uti Orö skärgård å Finland hitom Hangön, för att understödja Svenska skärgårdsflottans operationer till förhindrande af Ryska skärgårdsflottans ytterligare framträngande i skärgården. — Der och i Jungfrusund, genom ut förd t öfverrumplande nattetid, medelst armeradt befäl och manskap å flottans bestyckade barkasser och slupar, äntrades och erölrades en Rysk skärgårdsfregatt och en bestyckad skonert; derefter och sedan vid sommarens ingång Ryska linieflottan hunnit utlöpa fran sina harn nar, som i och för deras långvariga isbeklädnad sällan torr låter sig göra, och densamma förmärktes vara i annalkande, utgick från skärgården Svenska örlogsflotta!! förenad, och, med tillhjelp af 2:ne oförväntad! ankomne Engelska linieskepp, sökte forcera llvska örlogsflotta!!, oafsedt dess något talrikare och svårare beskaffenhet, till eli afgörande batalj, hvilken likväl Ryska flottan på allt sätt undvek, begagnande tillfället af inträffad vintlsförändring, sig till fördel, att retirera inuti Rogervik å kusten af Estland, likvist med förlust af ett linieskepp, som kom på grund, äntrades och upbrändes. Derstädes hölls Ryska örlogsflottan sedermera inspärrad af Svenska örlogsflottan i förening med den, i följd af ingånget förbund med England, uti Östersjön inkomna Engelska flottan, tills i Nov. månad, då blockaden uphäfdes såsom icke vidare nödvändig för Sveriges räddande och dess sjelfständighets uprätthållande.
N.r 84, SS. 606 Underdåniga Skrif reher'. het, samt i lika förhållande mindre på bättre mark, anses böra utgöra lika skatt med en helt hemman , skola i Rikets öfriga Landskap högst 1000 Tunnland anses svarande emot ett Hemman, och’ att det antal Tunnland Skog, sorni hvarje Lägenhet undfått , sedermera beräknas i mindre bråk af helt hemman efter det förhållande för hvarje helt hemman, nyss är bestämdt, hvilket bråk. tillägges det hemmantal, som Odlingen förut fått sig åsatt, hvarigenom, rätta hemmantalet uppkommer. Ärliga Räntan för dessa Hemman* Utsattes i Spanmål efter det förhållande, Spanmåls Räntan har till Persedel-Räntan då båda beräknas efter ett medeltal af de Tio sistförflutna årens markegång. 4. För den del af Recognifions Skogen, sorn ej erhåller hemmantal, erlägges Skattelöseskillingen med Sex års Ränta, så att den i Dalarne och Landskapen Norr om Gestrikland blifver Aderton skillingnr Tunnlandet och iRiketsöfri; ga Landskap Tretio skillingar Tunnlandet. För den del af Recognitions-Sko-gen, som erhållit Hemman-' tal, betalas Sex års full Ränta, uträknad efter dessa årens rnarkegångar , men ej efter Jot;deboks Värdi. 5. Alla sålunda tillkomna Hemman skola ovilkorligen blifva af Kronoskatte-natur, och komma att genast efter skatte-köpet utgöra alla de utskylder, som åligga öfriga Krono - Skattehemman inom Orten. De delar af Recognitions-Skogarne, som, enligt hvad i 2 Underdåniga Skrifve!ser'.
M:s nåd. propos. i denna del, äfven vara hin”dradt att tillstyrka lindring för de mindre förbrytelser, som ”kunna under ansvarighet inför det ifrågavar. lagstället hänföras: i anseende till hvilka det correctiv äger rum , att K. ”M. har öppet, dels att anbefalla anställande af åtal enligt ”K. brefvet d. 25 Sept. 1777, dels också att, genom mildring, ”af nåd ersätta det ofullständiga i lagstiftningen.” Under öfverläggningen om detta utlåt, hos H. R. o. Ad, yrkades återremiss af Statsråden, Deras Extr Grefvarna Mörner och Löwenhjelm, af Presidenten Frih. Cederström, Gen.Tull-* directören Gr. Posse och Häradshöfd. Ribbing, äfvensom dåvar. Ridd secret. Lagerheim, under sken att bibringa upp-, lysning, sökte åt detta håll rikta meningarna. För bifall a54 Den ii October f. m. åter talade Frih. Anckarsvärd, Hrr von Hartmansdorff (nu Statssecret.) och von Heyne, hvarjemte Gr. v. Schwerin ”ej ”kunde återhålla sin förundran, att alla de önska den strän”gare lagens bibehållande, som möjligen skulle kunna, såsom ”man brukar säga, komma i olycka, och att alla de äro ”angelägna att få straffen mildrade, sorn äro i tillfälle att ”kunna tillämpa dem.” Votering begärdes, i kraft af hvilken R. o. Ad. biföll LagUtsk:s betänk, med 117 röster mot 6g. Det är i Frih. Anckarsvärds ädla och sanna yttranden, motiverna igenfinnas till detta beslut, hvilket torde förefallit mången oväntadt, helst jag, då tjenstgörande i R. o. Ad:s Cancelli och under voteringens fortgång inne uti Ridd.secret:s arbetsrum, der en hög embetsman då inträdde, hörde honom till Ridd.- secret. yttra dessa gåtlika ord, hvilkas tydning jag öfverlemnar åt den mera skarpsinnige att utfundera.