Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som ni säger: kanske. LEONORA (afbryter). Nu kan jag gärna säga det alltsammans, efter som jag en gång har börjat: jag har länge i mitt hjärta önskat, att det skulle bli parti mellan er och Emilie. MAX. Det är mycket vänligt, allt för vänligt – af er! Men ni tycks inte taga mig med i beräkningen – mina önskningar, menar jag. Behöfver jag säga er, att jag inte älskar den allmänt beundrade fröken Emilie Haxton. Får jag lof att göra er en liten indiskret fråga? LEONORA (ser upp, hastigt). Tusen om ni vill! Men ni får icke vänta er något indiskret svar. MAX (ser alltjämt på henne. Slår plötsligt om från sin förra lätta ton). Har ni verkligen aldrig brytt er den minsta smula om mig, Leonora? LEONORA (lika allvarligt). En kvinna – Max – älskar den man hon tror älskar henne. Jag hade sett er, sedan jag var årsgammal – så kom Hans, när jag var tjugu år. Så vacker och manlig, så kär och allvarlig, och så älskade jag honom – naturligtvis! MAX. Om jag vore så inbilsk, som folk tror mig om att vara, skulle jag fatta hopp efter detta »naturligtvis». (Tiger, betraktar henne.) Är det värdt att fatta hopp? (Leonora skakar på hufvudet.) Ni tiger – vill icke en gång se på mig! Nå väl, jag är trött af jargonen, jag faller ur rollen – jag förbereder er på det. En gång vill jag få lof att säga er ... LEONORA (bedjande). Max MAX. Drottning Leonora – jag lyder icke längre! En gång vill jag säga er – hvad ni för resten vet lika väl som jag – men en gång vill jag säga det – allvarligt och på mitt hedersord, vill jag försäkra er – att så länge jag minns, har jag hållit mera af er än af något annat i världen, och sedan jag var så pass vuxen, att jag förstod att älska, Leonora, har ni, som en ung flicka, som en annans hustru – alltid härskat enväldigt i mitt hjärta. LEONORA (reser sig och går fram till elden, utan att se på honom). En lång regeringstid! Stackars drottning!
Fråga en nitisk skollärare, hvarföre han ej mera sysselsätter sig med barnens förståndsutveckling, och han skall svara: »barnens skoltid är för kort: kyrkoherden fordrar, att katekesen vid barnens nattvardsgång skall till puukt och pricka kunnas utantill; som nu är, hinner jag omöjligt mera.» Många exempel skulle här vara att andraga, som ännu mer skulle förtydliga de menliga följderna af detta förhållande; men i förening med hvad redan är sagdt, torde detta vara tillräckligt för den, som något, förut tänkt i denna fråga. »Men», torde man säga, »denna sak är ju redan insedd, och ett bevis derpå är, att i PresteStåndets pastoralafdelning granskning nu pågår af ett nytt af tillsatte komiterade utarbetadt katekesförslag.» Ja, det är sann t. Dock har detta hufvudsakligen samma fel, som nuvarande katekes, nemi. att vara för långt, föga talande till känsla och hjerta och, hvad värst är, affattadt i frågor och svar, och således tvingande till utanläsning. Och det är just den myckna utanläsningen, som är orsaken till det onda, man öfverklagar. Någon utanläsning måste alltid finnas; ty vår kristna läras hufvudsanningar kunna ej undgås att i ungdomens minne på detta sätt inpräglas; de måste stå fast der för hela lifvet; men öfverdriften af denna minnesläsning kan ej vara nyttig oell bör ej heller fortfara. Med kännedom om detta förhållande är det som man ej väntar sig någon fördel af det nya förslaget, och hvarföre man förutser, att det af dem, hvilka tänka lika med mig, ej blir med glädje mottaget. Hvad är det, som gör, att vårt presterskap är så obenäget att ingå på en annan form för den lärobok, som skall tjena till barnens första kristendomsundervisning? Jag tänker för högt om det Högvörd. Ståndet, för att tro, att det kan ligga uti okunnighet och begär efter beqvämlighet vid deras kalls utöfvande.
Utstött blifwit remitterad, hafwe Wi bewiljat Arrendatorn af Eldgarns Ö i Färentuna Sockn af f. d. Swartsjö Län, att fä betala de Tjugu, tre parmar hö, hwilka, enligt Arrende-Lontractet, ej in natura utgöras, efter samma förhäl, lande till örtens wanliga markegäng, som dä Arrendat ingecks, war emellan det i Contractet utsatte lösningspriset af Sjutton Riksdaler pärmen och oen dä gällande i?87 ärS markegäng. §. 9. I afseende pä grunderna för BewillningenS utgörande, samt utlagornas fördelning, hafwe Wi ä nyo stadfästat den wid fistltdne Riksdag Sf. -ZZ6 Den 12 Nowember. öfwerenskomna och faststälda Bewillnings-För. ordning af den 28 April innewarande är, dock med undantag af nägra nu derwid gjorda förklaringar, kommande alla de, hwilka sä unda härefter i ny redaction utgifwas, att gälla, säsom wore de i berörde Bewilinings-Förordning införde. Derjemte hafwe Wi äfwen gillat och stadfästat Reglor och Föreskrifter till de Skatt, styldiges och Taxerings - männens, samt andre wederbörandes efterrättelse, Formulair till uppgift wid Mantalsskrifning och Taxering, Formulair till Beredningsoch Taxerings-Längder, samt Förklaring deröfwer; hwilket alt i ett sammanhang utfärdadt, stall anses, säborn wore det i detta Beflut intaget och bekräftadt. §. 10. I den af Riksens Ständer wid sistförlidet Riksmöte faststälde Charte Sigillate.
Jag tror det vara representantens pligt att icke lösligt behandla så beskaffade frågor som denna. — Jag tror icke att en sådan grund som den ofvannämnda kan anses eller ens bör upgifvas såsom antaglig med mindre än att de båda Rikenas lagstiftande Församlingar deröfver besluta, -och jag känner icke att något sådant beslut föregått. RiksAkten innehåller att Sverige och Norrige skola utgöra 2 sjelfständiga, af hvarandra oberoende riken, styrda af en Konung. Således, mine Hrr, är beslutanderätten i hvartdera Riket fullkomligt oberoende af hvad man behagat antaga till beräkningsgrund. Följden af denna grund visar sig också deruti, att förslaget går ut på en summa af 106,000 R:dr för Sverige. Jag hemställer till eder mine Hrr, huruvida det rimligen kunnat falla någon in att föreslå en sådan summa med mindre man derföre hemtat sitt stöd i den upgifna beräkningsgrunden. Således får jag för min del åtminstone förklara, att innan jag får se denna beräkningsgrund införd i EiksAklen, eller som antagen och beslutad af de båda Rikenas lagstiftande myndigheter, kan jag icke gilla densamma. Då emedlertid Utsk. så lösligt behandlat denna sak, anser jag mig af min pligt som representant upmanad att deremot protestera, då det är ganska vådligt att i sådana fall som detta antaga prejudikater, som sedan kunna för framtiden åberopas, ehuru de icke blifvit under lagliga former beslutade. Så mycket i fråga om beräkningsgrunden. I afseende å summan åter, så, sedan den åsigt, som jag och de med mig liktänkande hylla, genom majoritetens beslut i dag på f. m. förfallit, har jag naturligtvis blott att underkasta mig detta beslut i förevarande liksom i många andra fall. Emedlertid skall jag söka att i afseende å summan göra mig redo för hvarpå det högre anslaget grundar sig. Jag kan icke underlåta att uttrycka I) en J1 M Ars e. in. mili öfvertygelse, att det är något för högt tilltaget, då i enlighet med mina förut yttrade åsigter jag anser att någon öfverflödig hofhållning icke bör äga rum.
Sedan, i följd häraf, åtalet blifvit utfördt i behörig ordning; så har Kongl. Hofrätten genom utslag den 30 September 1850, på anförda grunder, ansett det förhållande, att det i kontraktet med Borgström och Palmaer vilkorade byggnadsarbete ej fått fullbordas, och kontraktet i så måtto blifvit häfvet, icke innefatta ett egenmäktigt förfarande af Konungens Befallningshafvande, eller vara tillkommet på grund af dess missledande uppgifter, utan synbarligen haft sin grund i de förändrade förhållanden, som blifvit en följd af inträffade branden och deraf orsakade nya tomtregleringen i Wexiö; hvarföre Kongl. Hofrätten pröfvade rättvist lemna den emot Herr Landshöfdingen Grefve Mörner och Herr Kammarrättsrådet Lång förde ansvarsoch ersättningstalan utan afseende. Öfver detta utslag har Advokatfiskalsembetet i Kongl. Göta Hofrätt, med min tillåtelse, anfört underdåniga besvär, hvilka ännu bero af Kongl. Maj:ts nådiga pröfning.
Staten skulle ock komma att underhålla ett tillökt antal af Uppbördsman; och då varorne eller persedlarne skulle ifrån flera upplagsställeri transporteras till deri ort, der Kronan kunde hafva behof af dem, skulle en dryg transport - kostnad, jemte den afgång, som under deras inoch utlevererande samt forslande till bestämd ort nödvändigt måste inträffa, icke blott borttaga hela dpn påräknade vinsten, utan äfven kunna medföra en möjelig förlust uti hvad på räk, Den 19 Juni. 649 räknadt varit. Stats-Utskottet finner derföre mycken betänklighet vid att tillstyrka antagandet af ett sådant förslag. Till Riksens Högloft. Ständers eget ornpröfvande hemställes allt detta vördsammeligen. Stockholm den 9 Juni 1815. På Höglofl. Ridd. och Adelns Ledamöters vägnar Carl De Geer. På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vagnar Gustaf Murray, På Väliofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar. Carl Fr. Landberg. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar. Jon Jonsson. C. Tunelius. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. d. .19 Juni. Högvörd. Prest Ståndet d. 15 Väliofl. Borgare-Ståndet d. 15 Hederv. Bonde-Ståndet d. 19 — Vördsamt Memorial! Genom Protocolls-Utdrag, för den 16 nästlidne Maj har Hedervärda Bonde-Ståndet till Allmänna - Den 19 Juni. na Besvärs, och Oeconomie-Utskottet remitterat ett Memorial af Riksdagsmannen Bengt Andersson frän l^lsfsborgs Län, deruti öfverklagas, att de trakter uti Wäne Härad af Elfsborgs
Kongl. Maj:ts den 27 dennes på bordet lagda nådiga proposition till Rikets Ständer af den 8 sisth Oktober, med Öfverlemnande af roterings-verken för den tillökade ordinarie båtsman s-roteringen tillika med de, i anledning deraf nu afgifne yttranden. Bevi/lningssaint Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskotten: Kongl. Majrts den 27 dennes på bordet lagda nådiga proposition till Rikets Ständer af den 18 i denna månad, angående grunderne för rättigheten att tillverka, omdistillera och i minut försälja bränvin, äfvensom för beskattningen dervid, tillika med ett, i anledning deraf, nu afgifvet yttrande. Lag-Utskottet: Kongl. Majrts den 27 dennes på bordet lagda nådiga proposition till Rikets Ständer af den 17 sisth September, angående vissa lag-bestämmelser, med afseende på enskilda banker; tillika med de, i anledning deraf, nu afgifne yttranden. Rikets Ständers Justitie-ombudsmans den 15 dennes afgifne berättelse till Rikets Ständer vid denna riksdag. Herr af Grubbensj Nils Wilhelm> denna dag väckta motion, angående penninge-räntans frigifvande. S. D. Föredrogs Kongl. Majrts den 27 dennes på bordet lagda nådiga skrifvelse till Rikets Ständer af den 16 i denna månad, med tillkännagifvande, att Kongl. Majrt i nåder förordnat Stats-rådet, kommendören af Kongl. Majrts nordstjerne-orden, Friherre Otto Wilhelm Staél von Holstein att, under innevarande riksdag, utöfva den befattning med riksdags-ären - Prot.-utdrag den 30 November i837. 11 den, som, enligt 36 och 42 §§ af riksdags-ordningen, en ledamot af Stats-rådet tillkommer; och beslöts, det skulle denna nådiga skrifvelse läggas Lill handlingarne samt vederbörande Utskott meddelas underrättelse örn densammas innehåll. Från Högv. Prb.ste-ståndet. S. D.
Det sista Orientaliska kriget synes mig alltför åskådligt hafva ådagalagt, med hvilket, intresse uprätthnllandet af den Ottomaniska Portens sjelfständighet uplattats af Vestmakterna och hvilka oerhörda upoffringar de för ändamålets vinnande filade sig. De under våra ögon pågående förhandlingarne och ömsesidiga notvexlingarne om det lilla obetydliga Savoyens frivilliga införlifvande med Frankrike och de protester, denna fråga framkallat från alla de större och mindre makter, som ansett s;g som garanter af Wieneriördraget, och den 010, som i detta hänseende skar; ast uttalat 128 O«ii 13 April. sig inom det Engelska parlamentet, synas mig vara temligen lugnande förebud för det Europeiska Statsförbundets oaflåtliga upmärksamliet å uprätthållandet af Nordens bestånd som sjelfständiga stater. Det vill synas påtagligt, att Europas intresse icke medgifver, att inloppet till Östersjön skulle komma uti Rysslands händer, att enväldet öfver detta hat' på sådant siitt skulle likgiltigt öfverstås till den Ityska öfvermaktens förfogningar. Nej, mine Hrr! målet för den Ryska Örnens utflygt åt Western synes mia satt. Dess politik har under mera än 150 år varit den mest väl beräknande och konseqventa inom hela vår verldsdel. Den har framgått »med en hittills osedd betänksamhet i sitt förfaringssätt. Den måste af många sammanstämmande anledningar känna sin dragningskraft mot. Östern, som i eröfringsviig företer helt andra lockelser, än hvad det återstående fria Norden kunde innebära. Detta omätliga väldets beherrskare synes mig hafva oändligt mera maktpåliggande värf att inom sina landamären bringa till utveckling, än att sysselsätta sig med lystnaden efter en ytterligare utvidgning inom det kalla Norden. Han synes också hafva göra nog att bringa sitt. rikes talrika befolkningar, af så många tungomål, till delaktighet af Europeisk civilisation. Dä Sverige, så länge iefvat uti ro, under skyddet af det s. k. dynastiska familjefördraget; då Sverige endast får tillskrifva en enväldig oförståndig
Motion N:o 500. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141 och Mern. Borås lilio ilian il, angående förhöjning i dess rörelsekapital. Se Filialbank. Borås och Sundholms gästgifvaregård, om anslag till väganläggning mellan. Motion N:o 191. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Boställe, om bestämd föreskrift i fråga om bevillnings erläggande derför. Motion N:o 182. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 9, Utlåt. N:o 14 samt Mern. Nås 16 och 21. R. St. underdån. Skrifv. N:o 210. angående skyldighet lör bostälishafvare att förskjuta skifteskostnader för. Se Laga Skifte. Bouppteckning, om taxeringsvärdets antagande såsom grund för fast egendoms värdering vid och nedsättning till hälften af stämplade pappersafgiften för bouppteckning. Motion N:o 120. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 7, Utlåt. N:o 11 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 135. om nedsättning i Charte-Sigillatse-afgiften för, i hvad den afser fastighet. Motion N:o 140. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 7, Utlåt. N:o 11 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 135. om upphäfvande af det lagsladgande, som bestämmer att Magistrat skall förrätta bouppteckning efter alliden ofrälse person i stad, samt upphörande af boupptecknings procenten, eller dess utgörande efter behållningen i boet. Motion N:o 440. Lag-Utsk. Betänk. N:o 18 och Mern. N:o 24. R. St. underdån. Skrifv. Bouppfeckllillgsarfvode, om antagande af en allmän grund för beräkning deraf för fastigheter. Motion N:o 54. Lag-Utsk. Utlåt.
Då således det för delegarne icke är af nöden, att, före granskningen, erhålla kopia af samma karta, och det föreslagna stadgandet skulle föranleda lill uppskof antingen uti den ifrågavarande, eller i andra förrättningar, som på landtmälarens åtgärd kunde vara beroende, fä Utskotten, med erinran om den skyldighet, sorn åligger landtmätaren, i likhet med hvarje annan embetsman, att lill den det äskar, emot lösen, lemna kopia och afskrift af alla allmänna ärenden rörande handlingar, sorn finnas under dess vård, så snart sådant, utan åsidosättande af andra angelägnare göromål, kan ske, hemställa, alt nämnda yrkande icke må bifallas. Vidkommande åter Olaus Ericssons sednare påstående, hafva Utskotten skolat upplysa, att, jemlikt 6 Kap. 1§ Skiftes-Stadgan, landtmätaren först sedan koncept-kartan är i fullständigt skick, hvartill hörer, att tydlig och ordentlig egobeskrifning och häfde-förteckning blifvit upprättad, får till beslutande för delegarne och Gode Männen föredraga hvad till skiftets verkställighet hörer, och deribland frågorna om delningsgrund och om odlingskoslnad för ouppodlad mark, hvilken i skiftet såsom inrösnings-jord intages, samt om ersättning för delegare, sorn erhålla vanhäfdad jord. För delegarne, hvilka i dessa frågor ega algörande-rätt, är det nemligen angeläget, att, innan beslut deri fattas, ega tillförlitlig kännedom om hvad hvar och en af dem förut innehaft och !iäfdat, på det undvikas må, att sådan delningsgrund stadgas, som kan leda till förringande eller förnärmande af en eller annan delegares rätt, och på det rikliga grunder för bestämmande af odlingskostnaden och vanhäfds-ersättningen må förefinnas.
Såsom vi i afton hafva 2:ne motioner före, den ena af Gr. Lagerbjelke, den andra af Gr. von Platen, båda innehållande fullständiga organisationsförslag för 2 förvaltande Collegier. På anförde skäl, anhåller jag om afslag på Frih. Stael von Holsteins nu föredragna motion. Frih. Stael von Holstein: Om min motion är grundlagsenlig eller icke, det öfverlemnar jag åt Hr Gr:n och Landtmm alt afgöra; hvad jag vet är att sådana Utsk. under flera föreg:de Riksdagar varit tillsatta, utan att någon sådan anmärkn. blifvit mot dem gjord, och jag kan icke finna någon bestämmelse i grundlagen som lägger hinder mot desamma. Det opraktiska kan jag icke finna bestå i något annat än möjligen att Utsk. icke skulle kunna medhinna utredandet af denna fråga under innev:de Riksdag, men jag anser att R. St:r icke kunna anslå ständiga löner till platser, innan desse senare blifvit af en Komité eller sådant Utsk. bestämde. Detta har visserligen ansetts öfverflödigt, men pen 8 December. S33 jag tror tvertom det vara nödvändigt att en sådan organisation finnes innan löneregleringen kommer till stånd, d. v. s. antingen en Komité eller serskildt Utsi;, tillsättes under Riksdagen, så kuni na icke R. St:r bevilja den lönereglering, som begäres, såvida det icke på förhand är bestämdt åt hvilka dessa löner skola anslås. Jag har just derföre föreslagit ett serskildt Ulsk., emei dan jag trott, ätt då materialier finnas för sådana reorganis,atio ner, det icke bordo blifva så svårt för Utsk. att medhinna göro målen, då äfven löne-förhöjning vid denna Riksdag skulle kunna åstadkommas. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Om det serskilda Utsk. hvarom Frih. Stael von Holstein väckt förslag skulle af R. St:r tillsättas, så blefve detta Utsk. i det närmaste utan några göromål, 37 § 2 mom.
Detta stadgande måste ännu äga gällande kraft, då någon senare författning icke upphäfver detsamma. För öfrigt talar man om det oskyldiga i Utlåtandet, och att det endast åsyftar verkställighet af 1809 års Ständers beslut. Om så vore, vore vi snart förlikta, men den föreslagne första Skrifvelsen i Utlåtandet innehåller just motsatsen. Denna Skrifvelse säger, att inqvarteringen skall upphöra; men detta innefattas icke i 1810 års Riksdagsbeslut, ty det innehåller blott att lindring i inqvarteringen skall äga rum. Beslutet är för öfrigt åberopadt af 1828 års Ständer uti deras då aflåtne underdåniga skrifvelse, och jag vet icke, hvartill det nu skall tjena att åter upprepa detsamma. Jag tror det vara oformligt, att, då man beslutar en undersökning om förhållandet, på samma gång 57 H, 16* »44 Den i5 Januarii e. m. besluta, att liela inqvarterings-skyldigheten skall upphöra. Jag förnyar min anhållan om proposition till afslag å elen föreslagne underdåniga skrifvelsen. Herr Ribbing: Då jag förmodar, att Ridderskapet och Adeln nu erhållit tillräcklig upplysning i ämnet, skulle jag hemställa, om icke vi kunde få skrida till afgörande af saken. Om, såsom Herr Hjerta önskar, Ja-propositionen blir bifall till Utlåtandet, tror jag det vara vår rättighet att få vår mening i Contra-propositionen. Herrarne Tham och af Billbergh samt jag kunde då förena oss om bifall till puncten i Utlåtandet, som föreslår undersökning om Stallen och byggningarne i Malmö. Herr Munck af Rosenschöld: Utskottet har ej föreslagit någon fullkomlig befrielse från inqvarterings-skyldigheten, och således var den delen af Herr af Billberghs anmärkning öfverflödig. Herr Tham har trott, att då man önskade en jemn fördelning af skatterna, man önskade deras nedsättning. Jag har alltid sagt, att skatterne äro tryckande, liufvndsakligast genom sin ojenma fördelning; och så är det i allmänhet med öfriga onera. Så är t. ex. inqvarteringen många gånger drygare i Malmö, än här.
Här är också blott fråga om de 10 må nadernas löneinnehållning, och deraf nu först om de 4 månaderna, ty de andra 6 för begrafningshjelpen komma vi sedermera till, och jag kan icke frångå min åsigt, att om Staten afstår från den förmån, som den förbehållit sig, att innehålla lönen för dessa månader, detta innebär en förbättring i löntagarens vilkor, motsvarande en löneförhöjning. Det vill med andra ord säga, att om tjenstemannen i st. f. den iöneförminskning, som han hittills varit underkastad, får uppbära sin lön oafkortad, får han i verkligheten en tillökning i sina fördelar, och nu frågar jag likväl, om denna tidpunkt är den rätta för att bevilja en sådan ökad förmån? Det är just i detta afseende, som jag är af olika öfvertygelse med Hrr:ne. Jag vill således icke förneka, att det ju ligger mycken billighet till grund för yrkandet om dessa löneinnehållningars afskaffande, men anser tidpunkten derföre nu ingalunda vara den rälta. Hr Printzensköld har yrkat bifall lill K. M:s nåd. propos. på de skäl, som Hr von Hartmansdorff anfört, utan att närmare vidröra dem. Jag hörde egentligen icke någon annan bestämd grund af Hr von Hartmansdorff uppgifvas, ån att StatsUtsk. skulle hafva tillgångar, så framt Utsk. vill. Det måtte vara denna öfvertro på förborgade tillgångar, som varit skälet, hvarföre Hr von Hartmamsdorff tillstyrkt alla möjliga anslag, utom de 2 millionerna, men i afseende på dem stannade Hr von Hartmansdorff Den 17 Maj. 13 i så liten minoritet, att jag tror icke det vara värdi att han oroar sig öfver detta anslag. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk. Hr Åkerman: En talare har nämnt, att denna fråga varit under Öfverläggning vid flera föreg:de riksdagar, och att det anmärkta förhållandet länge ägt rum, utan ali han visste, det några stora olyckor deraf uppkommit.
SkuibUnrottel satter icke i fcäga hwad Hederwärdo Bonde'Stä<-bet säMnda on ört; men Utssottet har dock deras icke trott sig ku na tillstyrka nägon tldöNnng för beha twenne WaktBeijen^ utöswer hr ad lör de öfrige Respectve Ståndens Waktmästare bstfwit söreft:gir, emedan dertgerurm stulle b isma et! präiudikat för dem af de sistnämde, som »vid Ståndens Klubbar kunna till ä, wentorp halt uppatznmg, att om en lika förhöjning (Uthälla. ' O.n Rilsrns Högloft. Ständer täcki-s bifalls hwad StatsUrsk ttec lälunda aitfört och hemställt; sä torde, i afl ende pä desto. Arfwodenö och Troctamenie S u'bttn>ande, enahanda förhällande fä iaktt gas, Mm StatsUrffottet sörrftagil och Riksens Högloft Ständer redan bifallit, l anseende lill gxfwodcn och lrackamenken för Riksens Högloft. Ständers Utskotts Secreterare, Canceller och WaklBeljening.
Alen sedan, enl. hvad uplyst blifvit, 2:ne RiksStånd återremitterat Betänk, i sin helhet, och då de anmärkn:r, som föranledt återremissen, möjligen kunna angå äfven den nu under öfverläggning varande punkten, sä, och ifall R. o. Ad. icke kan antaga densamma, anhåller jag om återremiss i delta afseende, på det Utsk. må komma i tillfälle att i ett sammanhang pröfva hela frågan. Gr. Liljencrants: I motsats lill de 2:ne siste talarne an håller jag om bifall till K. M:s förslag i denna fråga, helst jag icke inser, hvarföre man så ifrigt tager Ulslos hemställan i försvar, enär det sätt, hvarpå Utsk. afgjort saken, icke står i öfverensstämmelse med det sätt, hvarpå frågan om ulmyntningen af de nya kopparmynten blifvit afgjord. K. Al. har uti sistberörde hänseende föreslagit, att 5 Örestyckena skulle utmyntas till 4,000 st. af 100 & viktualievigt koppar. Utsk. har deremot hemställt, att nämnde myntstycken skulle utmyntas till 5,000 st. af samma qvantitet koppar. 5 örestyckena skulle således, enl. Utsk:s förslag, blifva vida underhaltigare än de, som efter K. AI:s förslag skulle utmyntas. 250 Den 22 Februari e. m. Men i afseende å silfver-ski)jemynlet å 10 Ören har Utsk. icke funnit lämpligt att gilla den halt, som myntet, enl. K. M:s förslag, borde innehålla, utan tillstyrkt, att delta mynts lödighet, skulle blifva lika med de öfriga större myntstyckenas. För alla dem af husets .ledamöter, hvilka besökt främmande länder, lär det vara väl bekant, att så beskaffadt mynt, som det ifrågavande der icke ingår i det öfriga myntsystemet utan betraktas såsom skiljemynt och le geras olika med de andra silfvermynlen.