Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domkapitel sammanträder en gång hvarje vecka, fulltaligt hvarje månad, förstärkt en gång hvarje år, samt hvart och ett för öfrigt så ofta behofvet så kräfver och Ordföranden dertill kallar. 12. Föredragande åligger att vara Biskopen behjelplige med tillsynen, den ene öfver kyrkan, den andre öfver skolan, och fullgöra hvad han för detta ändamål dem uppdrager. De böra ock hvar inom sin verkningskrets gifva noga akt på underlydande Presters och Skollärares förhållande och, der brister upptäckas, hvilka tarfva rättelse, sådan på lagenligt sätt befrämja. 13. Domkapitlets tjenstemän skola vara en Sekreterare, (Konsistorii-notarie) en Kamrerare samt en Amanuens. Sekreteraren ansvarar för Protokollet och utgående expeditioner och lör öfrigt alla de göromål, som Konsistorii-notarien hittills haft om händer, med undantag af kassaförvaltn ng och uppbörd och hvad dermed står i närmare gemenskap, hvilket tillkommer Kamererare!). Kamereraren tillhörer derjemte de göromål och de löueförmåner, som hittills tillhört Domkyrko-syssloman, jemte den kassaförvaltning, som ålegat Rektor vid stiftsstadens elementar-läroverk. Lag-Utskottets Be,tänkande N:o 47. 7 Amanuensen iir dessa tjenstemäns skrifvare-biträde, men må åt honom, der Biskop och mindre Domkapitel enhälligt så för godt finner, särskilda bestämda göro mål honom åläggas. 14. Dessa tjenstemän förordnas af Biskop och begge afdelningarne af fulltaligt Domkapitel, hvilka ega att dertill utse skicklige personer, för hvilka de ega för troende; till Kamererare dock endast den som förut ställt nöjaktig borgen såsom uppbördsman. 15. Stockholms stads Domkapitel utgöres af Erkebiskopen eller, under hans frånvaro, Pastor Primarius såsom Ordförande och alla stadens Kyrkoherdar. I de ärenden, som mindre Domkapitel annars tillkomma, må detta Domkapitel besluta när tre äro närvarande, i andra ämnen må beslutas af fem eller ock fyra, der tre af dem äro om besluten ense. Förstärkt
Nu uplysa likväl handlingarna endast, att FIrr Lundgrens och Frimans hus hafva blifvit tegelbeklädda år 1849, således icke huruvida sådant skett före eller efter Juli månad 1849, men hvad enkan Ljungströms hus beträffar, uplyses bestämdt att legelbeklädnaden skett år 1850, och således efter prescriptionstiden. Detta är efter mitt förmenande en omständighet af serdeles vigt, ehuru StatsUtsk. underlåtit att derå fästa upmärksamhet, och på det att Ulsk. måtte jemväl åt nämnde förhållande lemna behörigt afseende, anhåller jag vördsamt om återremiss af (lenna punkt. Gr. Mörner, Carl: Jag borde visserligen någorlunda kunna påminna mig, huru det förhåller sig med dessa 6 husvärdar, hvilkas rättighet att få åtnjuta hvad Stadens Borgmästare förordat, här ifrågasattes. Hvad jag med säkerhet kommer ihåg, är atl de 3:ne första, nemi. Hrr Wahlqvist, Modig och Jacobsson, hade sina hus färdiga redan år 1848, och så vidt jag minnes, var Hrr Lundgrens och Frimans hus, i början af år 1849 äfven färdiga, ty med tegelbeklädnaden börjades tidigt på våren, och fullbordades på sommaren, ehuru jag icke kan minnas om de på dagen voro färdiga eller icke. Hvad enkan Ljungströms hus beträffar, vill jag påminna mig, att det icke var färdigt förr än år 1850. Jag medgifver visserligen, att det kan vara en oriktighet i framställningen, enär några af dessa hus möjligen icke voro i fullkomligt skick d. 1 Juli 1849. Emedlertid, och då jag förmodar, att detta endast kan tillämpas på enkan Ljungströms hus, enär de öfriga bestämdt voro färdiga år 1849, torde R. o. Ad. finna, att frågan om dem bör förfalla.
Han hade gifvit honom trästycken, ur hvilka vildarna kunde framkalla eld, stora oxhorn, hvilka de begagnat som dryckeskärl, och ett halsband af björntänder, hvilket varit en stor höfdings utmärkelsetecken. Denne präktige man strålade af belåtenhet öfver att hafva sin herres son ombord på sitt skepp. Han ansåg det som ett nytt bevis på den gamle Poppius’ klokhet, att han sände sonen till aflägsna länder och ej längre lät honom gå bland de lata unga romarna och lära veklighet. Den unge Poppius tog honom ej ur hans villfarelse. Han var rädd för att skepparen genast skulle hafva vändt om hem med honom, om han förrådt sin afsikt. »Sannerligen, Galenas,» sade han, »ville jag ej gärna följa dig på denna resa, men jag fruktar, att jag måste bedja dig landsätta mig i Bajæ. Jag har fattat mitt beslut för sent. Här ser du mig utan packning, utan pengar.» Men Galenas försäkrade honom, att för en så lätt afhulpen brist behöfde han ej afstå från resan. Stod han ej på sin fars välutrustade skepp? Han skulle hvarken behöfva sakna varma, pälsfodrade kläder, om vädret blef hårdt, eller lätta dräkter af syriska väfnader, sådana sjömännen brukade ikläda sig, då de i godt väder kryssade i någon vänlig arkipelag. Tre månader efter affärden från Ostia rodde Galenas’ trirem fram i en klippig skärgård. Hvarken skepparen eller någon af manskapet hade full reda på hvar de befunno sig, men de voro glada öfver att för en stund vara skyddade för de stormar, som rasade ute på det öppna hafvet. Man skulle verkligen kunnat tro, att Silvius Antonius hade rätt i sitt påstående, att en gudom förföljde honom. Ingen på skeppet hade någonsin gjort en sådan resa. De olyckliga sjömännen sade till hvarandra, att de ej haft två dagars vackert väder, sedan de lämnat Ostia. Den ena stormen hade jagat den andra. De hade måst underkasta sig otroliga lidanden. Hunger och törst hade plågat dem, under det att de både dag och natt, uttröttade och nästan sjuka af sömnlust, hade måst sköta åror och segel.
Den Danska kanonslupen är efter Chapmans method fortfarande öppen och kan således i afseende å folkets bevarande icke jemröras med 216 D e n 8 J ali e. m. den Svenska. Vid ett år 1848 anstäldt försök med båda slagen visade sig den Danska slupen hafva företräde i rodd, den Svenska i segling. Jag vill äfven i förbigående nämna, att inom den Danska Marinen anses att för kanonsluparne icke något särskildt befäl erfordras, utan det är afsedt att de under krig skola föras af månadsbefälet. Den Norrska kanonslupen eller jollen är ett mellanting emellan den Svenska kanonslupen och kanonjollen. Den förer en 60-pundig kanon, hvilken är af en i min tanke alldeles olämplig kaliber-klass, emedan den är underlägsen den 30-pundiga kanonen, då deremot den Svenska 72-pundiga kanonen kan i afseende å portéen jemföras med den 30-pundiga. Således tror jag att de Norrska kanonbåtarne icke kunna jemföras med våra. Man har klandrat, att StatsUtsk. icke i sammanhang med denna fråga behandlat Hr Liljehööks motion om örlogs-fartygs stationerande uti åtskilliga aflägsna farvatten, men detta klander grundade sig på ett misstag, ty denna motion tillhör icke StatsUtsk. utan Ekon.Utsk. Hr Mannerskantz har yrkat, att bestämmelsen ang:de ångfregattens machinstyrka skulle ur förslaget utgå. Jag får härvid erinra, att flere af de fregatter, hvilka inom den Engelska Marinen anses såsom mönsterfregatter, just hafva den föreslagna machinstyrkan. Att bygga en sådan fregatt, som uti England eller Amerika anses såsom mönsterfregatt, låter sig knappast verkställas i någon af våra dockor. En sådan fregatt skulle blifva lika djupgående som ett af våra Linieskepp och skulle således icke utan stor svårighet kunna passera Balterna eller Sundet, hvarförutan den skulle blifva 40 fot längre än Linieskeppet Stockholm, och en sådan koloss sktdle i min tanke, icke passa för Östersjön. Jag tror, att en för oss lämplig fregatt är en sådan, som förer 31 kanoner.
Af de handlingar, denna fråga rörande, hvilka, jemlikt hvad Kongl. Maj:t uii hogstberörde Nådiga Skrifvelse förordnat, blifvit från vederbörande Expedition af Kongl. Maj:ts Cantzli till Utskotten aflemnade, hafva Utskotten inhämtat, att efter det Kongl. Maj:t genom nådig remiss till Dess och Rikets CommerceCollegiurn öfver Ridderskapets och Adelns ofvannämde underdåniga ansökning, infordrat Collegii underdåniga Utlåtande, har detsamma den första Mars detta år blifvit afgifvet, hvaruti bland annat anföres, att Svenska Boskapsskötseln icke hittills är hvad den borde vara, hvar* igendm behof uppstått att årligen från Utländska Orter införskrifva ansenliga partier af sådana nödvändighetsvaror, som af boskapsafveln härflyta, och hvilka framför andra borde inom Riket kunna vara i tillräcklig mängd att tillgå: Att detta synes påkalla nya författningar, hvarigenom allmänna omtankan blefve ligtad åt denna vanvårdade del af Kikshushållningen: att en mångårig erfarenhet lemnat den säkra öfvertygelse, att Sveriges ökade spannmåls-production hufvudsakligen borde tillskrifvas denna lemnade fria tillåtelsen, att hvar sorn helst föryttra denna vara, hvarvid dock grundade anledningar skulle sig förete till den farhåga, att Landtbrukaren gynnad af en sådan fri afsättning på sin Spannmål , utsträckt Sädes-culturen på Angskötselns bekostnad: att ehuru Boskapsskötseln vore Åkerbrukets säkra grundval, samt emellan bäg^ Dm a Juli' 77 ge dessa Tore ett så nära förhållande , att den ena af dem ej kunde äga varaktigt bestånd utan den andra, skulle dock sådant långsamt verka till Boskaps-afvelns utvidgande, så länge afsatt, ningen af Kreatur och de Victualie-varor, som från Ladugården erhållas, vore för Landtmannen försvårad, hvaraf följde, att de författningar blef* vo nyttiga, som främjade en ökad production, genom det
Till fyllnad af bristen, äfvensom till Courier kostnader samt flera extra och hemliga Miniateriella utgifter, hafva årligen omkring 40,000 R:d Ilamb. Råneo måst Proposition om Statsverkets tillstånd och behof. 795 anvisas på Extra-Utgifts-for.den; som dessutom blifvit belastad med resepenningar och presenter af diplomatisk beskaffenhet. Kongl. Maj:t föreslår derföre, att till Andra Hufvud-Titteln öfverflytta allt uti Hamb. B:co, såsom tillgång för extra och hemliga ministeriella utgifter anslå 50000 R:d Hamb.Bio, med villkor, att alla extra ministeriel la kostnader, af hvad hamn som held st, borde, emot underdånig redovisning inför Kongl. Majit,af berörde tillgång bestridas; hvaremot Extra Utgiftsfonden skulle minskas till 50,000 R:d Kongl. Majtt vill särskildt låta meddela Stats-lJtskotlet en uppgift örn Minister-Statens nuvarande Lönings-förliållanden. Tredje Hufvud - Tilteln: Milifaireoch För svars-Verken.
Om en kurir från fursten af Ponte Corvo har fått gälla för en kurir från regeringen, är det emedan man.velat bli förd bakom ljuset. Men om ni med en fratisk furste i ert råd icke följer mitt system, hvilken fara skulle ej uppstå af ett dylikt exempel? » Detta är ju onekligen ord och inga visor. Vi skola nu höra, huru poetiskt vackert det deremot lät i de båda f. d. vapenbrödernas korrespondens sinsemellan. I ett långt bref af 1810 skrifver Bernadotte till Napoleon: » Eders m., ett af de lyckligaste ögonblick jag erfarit, sedan jag lemnade Frankrike, är det, som förskaffade mig vissheten, att e. m. icke helt och hållet glömt mig. E. m. har rikligt bedömt mitt hjerta. Ni har insett, hur det skulle plågas af den smärtsamma utsigten att se Sveriges intressen på väg att skiljas från Frankrikes, eUer att uppoffra det lands intressen, som upptagit mig med obegränsadt förtroende. E. m., ehuru svensk genomära, pligt och religion, identifierar jag mig ännu genom mina Önskningar med detta sköna Frankrike, som sett mig födas och som jag tjenat troget sedan min barndom. Hvarje steg jag tager. i Sverige, hvarje helsning jag der emottager, uppväcker i min själ dessa sköna, ärofulla minnen, hvilka varit förnämsta orsaken till min upphöjdse, och jag döljer icke mer för mig, att Sverige, dn déX utnämde mig till tronarftagare, viUe bringa det franska foUtei en gärd af sin aktning. » Mot uttalandena i detta bref från Bernadotte svär nu på ett betänkligt sätt hvad som står att läsa i Bernadottes korrespondens med sin maka, efter det hon åter utflyttat till franska hufvudstaden.
Direktion genom laga rättegång emot Exsekutorerne af grosshandlaren Abraham Rydbergs testamente söker göra gällande det anspråk, att ifrågavarande 2,800 Rdr böra af Rydbergsha testamentsmedlen för en Navigations-skola i Stoekholm utgå, och skall det sålunda beviljade anslaget fortfara under den tid, nu skeende statsreglering omfattar, så vidt ej under tiden besagde rättegång skulle utfalla till meranämnde Navigations-skolas fördel; och med afslag af 21 punkten, enligt utlåtandet, N:o 87, förnyad i memorialet, N:o 152, beviljade Ståndet till en Navigations-skola i Westervik dels ett årligt anslag af 700 Rdr, dels för uppsättande af materielen på en gång 750 Rdr. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Ulskottets memorial, N:o 153, i anledning af erhållna återremisser å utlåtandet, N:o 88 angående reglering at utgifterna under riks-statens sjunde Hufvudtitel. 2:dra punkten, enligt utlåtandet, N:o 88, förnyad i memorialet N:o 153, afslogs, och beslut fattades i enlighet med Herr Wcerns reservation vid memorialet, N:o 153, och öfriga punkter, hvarom förmäles i sistnämnde memorial, lades till handlingame. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utshottets memorialer:
Detta har ej blott den fördelen, att intet ödande med matvaror kan ega rum, utan äfven den, att matmodern behåller öfverblicken öfver hushållet och sjelf varsnar, när ett förråd håller på att taga slut, och i rätt tid kan köpa nytt, så att hon ej är utsatt för den förtreten att på söndag morgon höra, att kaffet eller kakan är slut, eller att potatismjölet ej räcker till att reda soppan o. s. v. Härtill skulle jag ännu kunna foga fördelen af att slippa hysa den kanske ofta orättvisa misstanken, att tjenaren slarfvat eller gifvit bort den i ens eget tycke för hastigt åtgångna varan. Till denna slags sparsamhet hör vidare att husmodern efter målen sjelf tager vara på qvarlefvorna. Äfven om dessa skulle vara obetydliga, så kunna de dock användas med till qyällsvard eller frukost eller ock gifvas bort till någon hjelpbehöfvande. Tjenstefolket bör strängt tillhållas att ej bortkasta mat, och går husmodern, som sig bör, dagligen i skafferiet och köket, så kan det ej hända, att lefnadsmedel få omkomma. Ätt på detta sätt månget öre inbesparas, som under årens lopp växa till kronor, är ju tydligt, men att denna sparsamhet med förråden ej blott är nyttig för en sjelf, utan äfven en pligt emot tjenarne, det torde kanske ej vara så klart för alla. Jag skall i det följande söka bevisa just detta och då samtidigt vederlägga den redan ofvan nämda invändningen att förrådsundanlåsande gör tjenarne tjufaktiga. Får tjenaren ogeneradt gå öfver allt, så ligger det i sakens natur, så framt ' hon ej är ovanligt ärlig, att hon ej tar det så noga, Frans Hedberg » om det går litet mer eller mindre åt, och om hon har det ringaste, om ock outvecklade anlag för oärlighet, så skall hon ovilkorligen föras i frestelse att tillegna sig något af det öfverflöd, hon dagligen har för sina ögon. Ä r det ej ganska naturligt, att hon då och då skaffar sig en godbit för sin gom, när hon utan svårighet kan nå den samma, eller, när sig göra låter, begagnar husbondfolkets kläder, då hennes egna ej räcka till?
Men förhasta er bara inte; ni kommer tids nog ändå dit hän ni ska; det går mycke mycke för fort. Åsnan är en betydligt djupare lifsfilosof än ungdomen. Go’ afton! Helsa hem till far och mor, Elsa!» Nisse tryckte cylindern ned i pannan och räddade sig med underligt långa steg öfver till andra sidan, der han utplånade sig någonstädes framför Kafé Horn. Det var redan lidet långt ut på kvällen, då redaktören efter slutadt arbete steg utför den höga trappan och ned på gatan. Han blef ett ögonblick stående med rocken öppen och drog ett djupt andedrag: den friska nattluften hade slagit emot honom och väckt honom ur den djupa och stilla bedöfning. hvari man försättes genom ett långvarigt arbete vid lampan. Luften var helt ljum, stjernorna tindrade matt, gatan låg tom och tyst, – hans själ fyldes som med vårnatt. Det spirade, det svälde, det bröt sig uppåt som skott i varm jord, och det ropade då och då till i hans stämningsstillhet som sent på kvällen ett enstaka vipskri långt borta från en ängssänka. Han hade skrifvit ett vårstycke för tidningen. Han tyckte, det doftade varmt och friskt som det nybakade brödet. Han var ännu helt full af den stämning, ut ur hvilken det födts; men när han trädde in å Frimurarekällaren bland ljuset och sorlet och många menniskor, förflygtigades vemodet deri med ens, såsom när en dimvägg plötsligt remnar för solen och upplöses; och hans väsen fyldes i ett nu med en stor, full, stilla lycka. Vid ett af småborden satt Nisse med servietten instucken under skjortkragen och fördjupad i matens andakt samt knäckte kräftklor mellan sina starka kindtänder. Han blängde likgiltigt upp på den unge mannen, låtsade spritta till, höll kräftan utsträckt framför sig samt stirrade på det soliga ansigtet. «Har du vunnit på lotteriet?» sade han. Redaktören såg ned på honom, log godmodigtöfverlägset, slog sig ned, lade armarne på bordet, drog upp ögonbrynen, talade och sade:
Lfä eller fritt få införas, hvilket alldeles icke torde sätta smöret i vanpris för de stora possessionater i Sverige, som deraf hittills haft goda inkomster. Slutligen får jag fästa uppmärksamhet derå, att Rigabalsam får fritt införas, men som genom omdistillering af denna vara godt 8 å 12 gradigt franskt bränvin kan erhållas, torde den böra som konjak eller franskt bränvin förtullas; lika som äfven Ympvax bör förtullas lika med vax, ty det är samma ingrediens nemligen vax, med tillsatts af olja och terpentin. Dessa mina vördsamma anmärkmr anhåller jag ödmjukast må få åtfölja den nåd. skrifvelsen till H. Bevilln.Utsk. Remitterades till Bevilln.Utsk. H. R. o. Ad. åtskildes kl. | till 1 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. ■uJJj-OiäW Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2 prot.-utdr. för d. 26 och pleni-prot:n för d. 15 samt f: och e. m. d. 19 dennes. Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i BankoUtsk. efter N:o 792 Hr Lagerhjelm, Pehr; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 1055. Hr Bråkenhjelm, Per Reinhold. Gr. Frölich, Gust. Erik, anförde skriftligen: Kaptenen Carl Fredrik Liljesvärd har d. 27 December 1847 för adliga ätten Liljesvärd N:o 1153 utgifvit fullmakt till löjtnanten vid Svea lif-garde Axel Gustaf Mörner. Nu finnas likväl å stamtaflan öfver adliga ätten Liljesvärd antecknade 2:ne andra ännu lefvande medlemmar af ätten, hvilka framför fullmaktsutgifvaren äga anspråk ä hufvudmannaskap, nemi.
Att för öfrigt kammarens utseende medelbart af folket kan bilda ett ganska starkt element och en ganska upplyst kammare, det har enligt en värd talares framställning blifvit upplyst genom exemplet af Föl en - 3o Den a November f. m. ta Staternes öfre kammare, hvilken är tillkommen genom medelbara val, d. v. s. väJjes af de särskilda Staternes lagstiftande församlingar, som först blifva särskildt valde. De fördelar, sorn Hr von Hartmansdorffs förslag har, nemi. att ledamöterne i den öfre kammaren skola vara äldre och hafva bevistat flera riksdagar, dessa fördelar medger jag, men de fördelarna bibehållas äfven genom Frih. Hamiltons förslag, och, efter hvad jag kan minnas, jemväl efter alla de förslag till öfre kammarens bildande, hvilka här blifvit framställda. Således är det gifvet, alt ingen vill utesluta dessa garantier för erfarenhet och upplysning, som finnas i Hr von Hartmansdorffs förslag, utan angår oppositionen mot detta förslag helt och hållet endast valsättet. — Här har blifvit, i anledn. af ett af mig fäldt yttrande, taladt åtskilligt emot Prosten Ödmans förslag, likasom jag skulle velat upplifva det. Jag vill nu icke inlåta mig i svar på Hr Lefrens yttrande, att genom Prosten Ödmans förslag draggen af nationen skulle blifva utsedd till öfre kammaren. Jag ber Hr Lefre'n om förlåtelse, men jag tror att delta var ett förhasladt uttryck, emedan om man skulle vara conserjvent, så skulle likaväl som genom Prosten Ödmans förslag draggen af nationen blefve utsedd till representant-kallet, enligt Hr von Hartmansdorffs förslag ett sådant resultat inträffa. Skilnaden emellan dessa förslag är ingen annan än den, att i stället för att Prosten Ödmans utsträcker valrätten utan afseende på stånd, så är den eril. Hr von Hartmansdorffs förslag lika utsträckt som genom Prosten Ödmans, men inskränkt i afseende på stånd. Är det således så, att det är dräggen af nationen, soln väljes, så följer också deraf, att jemväl, med bibehållande af ståndsvalen, dräggen skall blifva vald.
Förr än denna fråga af Rikets Ständer företages till slutligt afgörande, torde det emellertid vara nödigt att ett fullständigt förslag uppgöres, innefattande icke allenast de allmänna grunderna för dessa skatters inlösning, utan äfven en framställning af de särskilda åtgärder, som för verkställandet må finnas erforderliga; men då de för Statsutskottets behandling under innevarande Riksmöte ännu återstående ärenden ej medgifva Utskottet att åt denna fråga egna den tid och det arbete, som för uppgörande af ett dylikt förslag skulle erfordras och för öfrigt någon verkställighet häraf ej lärer kunna ifrågakomma förr än efter nästa Riksmöte, enär de rörande skatteförenkliugen meddelta Siats-Utskottets Uttalande S:o 161 7 beslut åtminstone icke före nämnde lid torde hafva vunnit allmän tillämpning, har Utskottet ansett sig biira föreslå, det Rikets Ständer, jemte anmälan örn de hos dem gjorda framställningar i ändamål att bereda den skattskyldiga jordens egare rättighet att friköpa jorden från grundskatt, emot erläggande på en gång eller under loppet af'flere år af ett kontant belopp, motsvarande dessa skatters, efter vissa grunder bestämda kapitalvärde, i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t, täcktes i Nåder vidtaga de åtgärder, som för en fullständig utredning af denna vigtisa fråga må finnas lämpliga. Stockholm den 13 November 1857. Reservationer: af Herr Montgommery, R. N. G., som åberopade lnkomst-afdelniugens förslag till utlåtande, så lydande: “För Utskottet återstår således att taga i öfvervägande, huruvida de väckta förslagen om grundskatternas kapitaiisering och kronoskatte-jordens friköpande till frälse natur — betraktade endast för sig och utan samband med frågan om medels anskaffande till Statens jernvägs-byggnader, (såsom de äfven af (vänne motionärer blifvit framställde) — må förtjena afseende hos Rikets Ständer.
Härom skulle de öfrige Resprctive Ständen genom Protocolls Utdrag wöwsamt och wänligen unberrättas. Oc 8u^>ra. klx krotocolls 8. L. PrsZsräk. S. D, Bonde-Ständet lät sig föredragas Stats,Utskottets Betänkande af den 14 i denna manad, 428 Den 7 December. nåd, rörande indragning af Herrar Biskoppars löner Lswen som Högwördige Preste-StändctS Protocolls Ut» drag den n sistledne. Hwarester beflötö: Art dä Ständer ester sitt den i8 i denna mänad tagne beslut an» sett denna sräga icke i nägon mahn röra Högwördige Preste StändetS Privilegier skulle Utskottet anmodas, att utan hinder af sistbemäldte Stånds protest till vtterli» gare öswerläggning företaga fragan, samc med sitt Ut» läkande deröswer till Riksens Ständer inkomma; och skulle till sadan ända Utskottet erhälla del af hwad i, nom Bonde-Ständer denna dag i ämnet i öfrigt blist wil anmärkt. Om detta beslut kommer Protocolls-Utdrag att till de öfrige Respeckive Sränden expedieras, vr Lvxra. Lx kroroevllo 8. L. Irägaräk. S. D. I likhet med Högloft. Ridderfkapet och Adeln samt Högwördige Preste-Ständet, beftöt Bon-. d« Ständer, att öfwer det af Herr Öfwersten och Rid» daren ^korsrem, uri ett till Högloft. Ridderfkapet och Adeln ingifwit samt Ständer communiceradt Memorial, gjorde förslag, angående Kongl. Finska Artilleris» Regementets öfwerflytlande pä Swensk Stat inhämta Stats-Utskottets yttrande. Härom skulle de öfrige Respeckive Standen ge» nom Protocolls Utdrag wördsamt och wänligen under» rättas. Oe Luxr,. Lx krorocollo 8. L. ^rZgrräki.