Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bien äfven om en sådan reflexion icke skulle leda till misstroende öfver egentliga motivet till motionen, så synes det mig dock uppenbart, att, förr eller sednare, hos de skattdragande skola uppstå andra frågor och begrepp af vida mera betydelse och ojcmförligen svårare att tillbakaskjuta. Af den artistiska uppställningen, hvarmed motionären beledsagat sitt förslag att pä 28 är afskaffa grundskalternc, torde mången afledas frän att genast uppfatta projectets natur. Då motionären så samvetsgrant sörjt derföre, att den s. k. skulden till Staten, i anseende till dess förmenta primitiva jordägauderält — en skuld, för hvilken skattebonden, genom perpetuel räntas erläggande, alltså skulle hafva erkänt sig vara häftande — nu både till ränta och capital blefve gulden, på en obetydlig procent när, som Staten ädelmodigt efterskänker, och då han varit så noggrann, att till och med bevillning under liden föreslås att regulier! utgå; så stannar troligen mången vid att betrakta dessa detaljer, dervid nästan förglömmande saken i sin enkelhet. Men snart nog skall man, med förbigående af det rent tekniska, se pä sjelfva resultatet, hvilket helt simpelt är delta: att om de skattdragande i 28 ur vilja, utan förminskning och enligt nuvar. deccnniala markegång, utgöra grundskatterne, sä skola de efter dessa 28 ars förlopp erhålla den betydliga lindring att slippa med tvä per mille bevillning ä nuvar. värde, förökadt likväl med den, genom amorterad skuld skedda tillväxten i värde, beräknad till en summa 16 gänger sä stor som nuvar. grundskatt.
BorgareSt. i denna punkt beslutat; dock anser jag för min del ganska likgilltigt, huruvida man vill i sedelstocken inberäkna allt hvad Utsk. deruti upptagit eller icke; hufvudsaken blifver närman skall bestämma beloppet af den utelöpande sedelstocken. Om delta belopp skall rättas efter §:s innehåll, så är det i min tanka icke på något sätt olämpligt att bibehålla detta stadgande, på sätt det nu står, såvida icke af ordalydelsen skulle inträffa den följd, att beloppet af Bankens årliga vinstmedel, som icke åf Banken aflemnas till något annat verk, kunde komma att anses såsom i omlopp varande sedelstock. Skulle detta kunna inträffa, så mäste jag erkänna, att § icke öfverensslämmer med hvad man bör förvänta, eller åtminstone att ordningen i Banken i afseende på classilicationen af medlen är af en sä egen beskaffenhet, alt man måste dervid fästa särskildt afseende, och i denna händelse skulle jag vilja med Hr Rosenblad instämma om en annan redaction af denna g. Hr Skogman: Den af Disk. föreslagna beräkning af sedelstocken är i så måtto strängare, än hvad i delta afseende vid sisth riksdag biet' fastsläldl, som, med undantag af creditivet till Riksg.- cont., intet afdrag skett från hela summan af redan beviljade creditiver. filen det är utan tvifvel det rälta för en bauk att beräkna sina förbindelser sä strängt som möjligt; och då en uppställning göres, är det väl då bättre att såsom sedelstock upptåga så väl alla sedlar, hvilka redan äro utelöpande, som hvilka kunna vid anfordran utgå, än alt från densamma göra afdrag, sora möj 9 II. 58 410 Den 15 April. ligen ej komma att äga rum? För öfrigt är hela tvisten om sedelstocken temligen onödig, enär, i min tanka, lifligheten i allmänna rörelsen mindre beror af dess större eller mindre belopp, än af förtroendet till (mandelia åtgärders ändamålsenlighet och bestånd. Oriktiga åtgärder väcka ett misstroende, som äfven för de lånebeliöfvande kunde verka menligt.
Majit uti Dess nämnda nådiga proposition föreslagit, att stads-pedagogierna, hvaribland Lindes finnes nämnd, måtte upptagas på elementar-läroverkens stat. Dessa föreslagna nya elementar-läroverk, med undantag af Skenninges, skulle erhålla tvänne lärare, nemligen en Rektor med 1,800 Ridr och en Kollega med 1,000 Ridrs lön. Blefve delta Kongl. Majits förslag af Rikets Ständer bifallet, så vore den begärda ersättningen icke behöflig, ty Rektor i Linde skulle då erhålla en lön af 1,800 Ridr Rimt, som betvdligen öfverstege de sammanlagda beloppen af hans nu i stat uppförda lön, 240 Ridr 47 sk. 8 rist. biko, och af de hans lön frångångna djekne-penningarne. Sedan Stats-Utskottet beslutat att icke tillstyrka bifall till Kongl. Majits nådiga förslag angående pedagogierna, har Utskottet yttrat sig om den of Kongl. Majit till Utskottet öfverlemnade frågan, rörande ersättning till Rektor i Linde för de honom frångångua socknegångs-medlen eller djekne-penningarne från Lindes bergsförsamling. Härom har Konungens Befallningshafvande i Örebro län uti infordradt 68 Stals-Ulsknltels Utlåtande JYs 148. (Fortsättn.) underdånigt utlåtande yttrat sig, lika med Westerås Konsistorium, anse denna ersättnings-fråga vara af samma beskaffenhet med den af Konsistorium anförda om bidrag till Rektor i Nora stad, hvarföre Konungens Befallningshafvande ock underdånigst instämt i Konsistorii gjorda framställning. Och i gemensamt underdånigt utlåtande hafva Kongl. Kammar-kollegium och Kongl. Stats-kontoret »vitsordat, hvad Konsistorium anfört, såväl angående ifrågavarande till en del i tackjern förr utgående afgifts egenskap att utgöra vederlag för socknegängselier djeknepenningar, som derom att ersättning af statsmedel för dessa Rektor i Linde icke tillgodokommit». Kollegierne, ehuru åberopande, att »Rikets
Beträffande åter Kollegiernas framställning derom, att Soldaterna vid Södermanlands regemente och Korporalerna vid indelta arméen skulle berättigas att för sitt hittills in natura åtnjutna spanmålsanslag utbekomma ersättning efter årligt markegångspris och att Statsverket skulle förskjuta skillnaden de år, under hvilka medelmarkegångsprisel understege det för året gällande, men deremot erhålla öfverskottet, då årliga markogången vore lägre än medelmarkegången; så ansåge Departemenls-Chefen sig väl icke kunna tillstyrka bifall till denna Kollegiernas framställning, enär en sådan åt nämnde Korporaler och Soldater för all framtid lemnad rättighet skulle medföra ett undantag från de i Kongl. Kungörelsen den 14 Maj 1855 gifna allmänna föreskrifter, angående sättet för grundräntors och kronotiondes utgörande; men då, efter Departements-Chefens tanke, högst billigt vore att, hvad angick Korporalerne, desse icke mera än andra löntagare finge genom förändringen vidkännas förminskning i sin ringa årsallöning, fann Departements-Chefen, jemväl i betraktande deraf, alt för år 1855 skillnaden emellan orternas markegångspris och medelmarkegången för åren 1846—1855, enligt hvad af Kollegierna upplyst och anfördt blifvit, uppgioge för alla länen till ett medelbelopp af 3 R:dr 9 sk. 8*, r:st, men uti ett län ända till 4 R:dr 32 sk. 1 r:st för hvarje tunna sådan spanmål, så att en Korporal, som erhölle lösen för sin spanmål endast efter medelmarkegången, skulle, under förutsättning att årets markegångspris, såsom det borde, uttrycker det gångbara värdet, derför icke kunna under nuvarande förhållanden köpa ens ? tunna spanmål af samma slag, som kronotionden, ehuru för Korporaler vid indelta Kavalleriet med 3 tunnor samt vid indelta Infanteriet med 5 tunnor spanmål af statsverket, det vore af yttersta vigt, och vida mera än för andra löntagare, att den lösen, de derför erhöllo, ungefärligen motsvarade sädens Koni/l. Maj.ts Nåd.
Fahlun än den lämpligaste platsen för en bergsskola; ty det är möjligt, att lämpligare ställen kunna finnas, men man har åtminstone ej ännu kunnat uppvisa något sorn bättre synes uppfylla ändamålet. Frih. Schulzenheim har yttrat, att undervisningen vid en bergsskola bör hufvudsakligen vara theoretisk, ej praktisk. För min del vågar jag hysa en alldeles motsatt åsigt, ty jag föreställer mig, att vid en tillämpningsskola, hvilket en bergsskola nödvändigt måste vara, böra de theoretiska studierna vara undangjorda förut, och theoriens användande på praktiken bör der vara hufvudsak. De theoretiska insigterna skola inhemtas antingen vid universitet eller Teknologiska Institutet, men man får ej slå tillsammans en praktisk tillämpningsskola med någon af dessa högre undervisningsanstalter; ty de böra verka sjelfständigt och ej hafva några utvexter vid sidan. Att förlägga bergsskolan till Stockholm vore för öfrigt, såsom en föregående talare påpekat, likartadt med att flytta navigationsskolorna från stapelstäderna till uppstäder eller landtbruksskolorna 260 Dea 18 April f. m. in i städerna, för att der lemna dem en liten täppa till experimentalfält för praktiska öfningar. Såsom ett skäl för bergsskolans flyttning till Stockholm liar man anfört den besparing för Statsverket, som deraf skulle uppstå, ock hvilken beräknats ända till 100,000 rdr. För min del tror jag icke någon besparing skall uppkomma, ty fastän kostnaden för nödiga nybyggnader i Fahlun skulle bestiga sig något högre än för tillbyggnader vid Teknologiska Institutet, måste dock för anskaffande af den nödiga apparelj, som behöfves för att åskådliggöra för eleverna proceduren vid bergshandteringen, ganska betydliga summor erfordras. Efter hvad jag hört uppgifvas, finnes vid bergsskolan i S;t Petersburg i och för undervisningen en konstgjord grufva med alla dertill hörande machinerier och dylikt, och skulle något likartad!, om ock i mindre skala än i Petersburg, inrättas vid Teknologiska Institutet i Stockholm, komme säkerligen kostnaden derför att uppgå till ett ganska stort belopp.
Men då jag afräknar den sednare utveckling, som i allmänhet tillhört Norden, så kan jag icke, allraminst vid betraktande af vår närvarande ställning och utsigterno för den närmaste framtiden, öfvertyga mig om tillvaron af ett sådant hinder. Likväl torde ett af Sveriges lagstadganden rörande affall ifrån rätt evangelisk tro och lära böra förmildras till öfverensstämmelse med förhållanden, som äfven inom Sverige vunnit allmänt erkännande. Då affall ej kan betraktas såsom förräderi eller brott emot samhället; då gällande lag ej förbinder rättigheten att taga arf inom Sverige med egenskapen att vara svensk undersåte, och i sednare tider Sverige, genom afstående af jus detractus, synes i ännu vidsträcktare mån hafva erkänt denna frihet att njuta arf inom Sveriges rike, så synes ock stadgandet, som ifrån denna förmån utesluter affälling från rätt evangelisk lära, böra ändras till öfverensstämmelse med dessa allmänna grunder. Men om det måste såsom otvifvelaktig! antagas att en vidgad religionsfrihet redan är fastställd genom Regerings-formens § 16, så måste hvarje betänklighet vika lör den redan gällande grundlagens bud. Då denna <§, genom hvilken man velat förekomma hvarje konungens godtyckliga, för personlig frihet och säkerhet vådliga åtgärd, redan i siua flesta delar förefinnes i föregående Regeringsformer alltifrån 1719 — då de år 1809 tillagda ord, som skulle innebära en försäkran om utvidgad religionsfrihet utöfver hvad som då egde rum, hafva tillräcklig förklaring genom den sednare än närmast föregående Regeringsform af år 1772 utfärdade Kongl. Kungörelsen af den 24 Januari 1781, i hvilken med kanske ännu mera omfattande ordalag tillätes wunder en fri och otvungen religionsöfning en fullkomlig samvetsfrihet», utan att dessa ordalag hindra stadgandet af de inskränkningar, som i samma kungörelse förekomma ■— då lagskipningen och, intill och med sistförfiutnu riksdag, Rikets
Första klassen B:ko R:dr 20 Andra d:o » 15 Tredje d:o » 10 Fjerde d:o » 8 Femte d:o » 5 Socken-byggmästare, se gerningsmän, mom. 2. Kommissionärer, lika med dem i städerne, § 14. Färjemän, som hafva egna båtar, lika med skutoch båtskeppare, § 14. Glasoch Porcel/aines-för säljare, i två klasser: Första klassen . « B:ko R:dr 10 — Andra d:o » 5: — Gärdfari-handlande, äfvensom sådane borgare ifrån städerne Borås och Ulricehamn, som idka gårdfari-hande , i sex klasser: Första klassen B:ko R:dr 30 — Andra d:o » 25 — Tredje d:o ... » 20 —> Fjerde d:o » 15 — Femte d:o » 10 — Sjette d:o » 5 — Bih. till B. St. Hvarförutan de, som ega att sjelfve eller genom ombud idka berörde handel, skola, vid resor till utrikes ort (med undantag af Norrige), för hvarje person erlägga en bestämd afgift af 30 R:dr banko. Denna afgift skall uppbäras af landssekreteraren, då pass meddelas, och i behörig ordning redovisas, enligt den kontroll, som af vederbörande embetsverk kommer att bestämmas. Gästgifverier på landet utgöra bevillning efter värdet, lika med öfrige hemman och lägenheter, men taxeras för näring och rörelse efter belägenheten, utom bränvins-minuterings-afgift, i åtta klasser: Första klassen B:ko R:dr 30: — Andra d:o » » 20: — Tredje d:o » » 13: —■ Fjerde d:o » » 10: — Femte d:o » » 5: —- Sjette d:o » » 3: — Sjunde d:o » » 2: — Åttonde d:o » » 1: 16. På de ställen, der gästgifveriet emellan flere är fördeldt, delas äfven ofvanstående afgifter emellan dem alla, efter den andel, de i gästgifveriet ega.
11 ning med nödigt biträde, på eget ansvar handlägga och afgöra alla sådana mål, som i något hänseende fordra militäriskt-tekniska insigter; men att alla öfriga mål och ärenden öfverlemnas till en särskild, af Militär-cheferne oberoende afdelning, som utgöres ai endast civile medlemmar och med kollegialt arbetssätt, åt hvilken afdelning tillika uppdrages den omedelbara dispositionen a( Armé-förvaltningens Kassa och kontrollen deröfver, jemte den bokföring, som afser att redovisa för embetsverkets hela förvaltning; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer dels underdånigst anhålla att E. K. Maj:t ville från Armé-förvaltningen skilja såväl vården och inseendet öfver arméens boställen, som förvaltningen af de landtförsvaret tillhöriga fonder, äfvensom ock tillse att Kassa-förvaltningen bringas i öfverensstämmelse med den reglering af Ötatens allmänna penninge-förvaltning, som kan blifva en följd af Rikets Ständers derom särskildt gjorda underdåniga framställning; dels få i underdånighet tillkännagifva, att om E. K. Maj:t finner lämpligt att före nästa riksdag gå i författning om inrättande af en Armé-förvaltning, i enlighet med nu uppgifna grunder, Rikets Ständer medgifva, att nuvarande anslaget till Krigs-kollegium må för sådant ändamål användas, dock under förbehåll, att Statsverkets utgifter icke derutöfver må ökas till följd af anspråk af de nu der anställde embetsoch tjenstemän; dels ock velat i underdånighet uttrycka den åsigt, att alla frågor om tjenste-tillsättningar, transporter och afsked samt åtal rörande fel eller försummelse i tjensten, forså vidt Krigs-förvaltningens egna tjenstemän angår, bör af embetena vid gemensamma sammanträden afgöras. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 30 November 1863. ;j 12 ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 492.
Icke heller kan Utsk. anse sig lillsländigt föreslå, att, sedan R. o. Ad., vid pröfning af Ridd.directlns riksdagsberättelse, med bifall till Utskls hemställan, beslutat, att öfverskotlet å Ridd.-capitations-■ afgiften borde öka Ridd.-cassans capital-fond, så att denna, utan behof af vidare tillskott från R. o. Ad., kunde för all framlid bestrida icke blott sitta egna årliga utgifter, utan ock Riddarhusets underhåll, H. Ståndet nu, med ändring af detta välgrundade beslut, skulle förordna, att samma öfverskott må disponeras för att betacka utgiften för refereringen i tidningarna af Ståndets öfverläggningar under det återstående af riksdagen. På dessa skäl, och då Utsk. icke anser sig vara behörigt att afgifva yttrande i ämnet, så vidt det angår att genom anslag af statsmedel öka antalet af R. o. Adis cancelli-betjening, i hvilket fall målet lärer böra till StatsUtsk. hänskjutus, har Utsk. icke funnit anledn. frångå sin mening: att afstyrka Frill. Raabs ofvanberörde förslag. Beträffande sedan den af andra ledamöter yttrade åsigt, att R. o. Ad. för sin def måtte besluta, att Ståndets öfverläggningar må refereras af särskildt antagna tjenstemän för att meddelas redaetionen af de mest lästa tidningarna, samt att de öfriga RiksStm inbjudas att om ett samfäldt beslut i detta hänseende med R. o. Ad. sig förena, hvarefter det blefve en gifven följd, att kostnaden komme alt anvisas på riksdagsmedlen, så förekommer härvid, alt ärendet, behandladt i sådan form, är eli allmänt ärende, d. v. s. att del kan eller bör komma under samtliga RiksSt.-ns öfverläggning och pröfning, hvaraf åter följer, att det, enligt 44 §m Riksd.- Ordn., innan derom beslutes, skall af ett R. Sils Utsk. behandlas och således ej lärer kunna blifva föremål för något yttrande från R. o. Adis enskildta Utskott; — hvilket dock allt till H. R. o.
Stånd beslutat, anser införselstullen å spetsar, uddar och blonder, silkes och linne, böra bibehållas vid 6 r:dr skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, nedsättes denna tull till 3 r:dr skålpundet. Utskottet, hade föreslagit, att utförselstullen å spillning, affall och spån mätte från 10 procent böjas till 25 procent af värdet, hvilket förslag vunnit bifall af Presteoch Bonde-stånden, men deremot blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet ogilladt. Till sistbemälda två Stånd bemstäiler Utskottet, att de ville, med frånträdande af sina beslut, antaga de öfriga Ståndens; och torde i annat fall följande omröstning ega rum: 263:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att å spillning, affall och spån bestämma utförselstullen till 23 procent af värdet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bibehålles nu gällande utförselstull, 10 procent af värdet. Bevillnings-Ulshotlels Memorial, N.o 23. il Likaledes hafva Presteoch Bonde-stånden bifallit, men Ridderskapet och Adeln Stenkolsstybb samt Borgare-ståndet ogillat Utskottets förslag., att belägga stcnkols-stybb eller grus, cllecllrecs'n" som nu är tullfritt, en införselstull af 4 sk. per tunna. Derest Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet icke skulle vilja, med frånträdande af sitt beslut om tullfrihet vid införsel för ifrågavarande artikel, antaga den af de öfriga Stånden beslutade tullafgift, lärer följande omröstning böra anställas 264:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att å stenkols-stybb eller grus stadga 4 sk. införselstull per tunna röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, kommer denna artikel alt fortfarande njuta tullfrihet vid införsel.
Hennes blick uttrykte så mycket lidande, då hon teg och likasom åter försjönk i sig själf, att jag ovilkorligen fick lust att gå fram till henne, omfamna henne, tala till henne ömma, tröstande ord, bedja henne öppna sitt hjärta för mig och söka komma till klarhet med sig själf. Ty innerst i hennes själ bodde säkert ett tärande kval, som det fåfängliga lifvet alstrat och hvilket hon trodde sig i stora världens brus kunna kväfva, men som i stället altjämt växte. Jag var dock för blyg att följa min impuls. Jag var rädd att hon skulle skratta åt mig och anse mig dum. Alt som hade en skiftning af moralisk tendens, uppväkte hennes hån och förakt. Och nästan på samma sätt betraktade hon alla varma, hjärtliga känslor öfverhufvud. De tyktes henne blott ådagalägga naivitet och brist på utveckling. Jag höll därför min sinnesrörelse tillbaka, kufvade min vekhet och sade lugnt: Nu är din kappsäck fyld, Agnes. Där är inte plats för någonting mer. Du snälla Lisi, som haft så mycket bråk! Det är bra, resten lägga vi i plädremmen. Åh åh, om jag blott orkade upp härifrån. Vet du, vi måste få oss något till bästa. Du blir här och äter middag med mig nej du får inte alls opponera dig. Vi skicka bud till ditt hem. Och när vi ätit, kommer du och följer mig till ångbåten. Hon ringde på kyparen, bestälde middag och begynte kläda sig för resan. Det käns riktigt lätt nu, när alt är i ordning och man vet att man reser härifrån. Hvart reser du, Agnes? Det har du inte sagt ännu. Till Petersburg, kära barn, eller rättare sagdt öfver Petersburg till Italien. Ensam? Ensam? Nej inte ensam. Hon satt framför spegeln och krusade sin pannlugg. I spegeln såg jag huru egendomligt hon log vid dessa ord. Hvarför skrattar du? Inte skrattar jag. Eller jo, nog skrattade jag i alla fall. Jag skrattade vid tanken på hvilket intryck det skulle göra på dig, om jag berättade dig någonting. Hvad skulle du berätta? Rör det Antti? Jag blef hård till sinnes, då jag gjorde denna fråga, och Agnes märkte det, ty hon vände sig, såg först förvånad på mig och brast sedan ut i skratt.
Att värfvad Nummer-karl, som till någon viss stad elier socken permitteras, bör genast för Pastor nå stället uppvisa sitt Pass eller Permissions Sedeloch sednast inom åtta dagar efter ankomsten till församlingen hafva förskaffat sig försvar hos någon inom Församlingen godkänd person, hvilken ä näst derefter infallande Söndag bör sådant Församlingens Ledamöter tillkännagifva ; hvarefter den sålunda försvarade karlen icke får under permissions-tiden öfvergifva sin Interims-Husbonde förr, än karlen kan visa, att han erhållit ett annat lika godkändt försvar; och detta allt vid äfventyr för karlen, att, oaktadt sitt pass eller permissions-sedel, genast gripas och återföras till Regementet. 2:0 Att, om värfvad Nummer-karl skulle under permissions-tiden få afsked eller blifva utur Compagniels Rullor utstruken, han icke bör få qvarstadna i den församling, der han då vistas, utan så vida församlingens Ledamöter dertill samtycka ; äfvensom att en afskedad eller utstruken Nummer-karl, sorn tjenat vid Värfvadt Regemente, icke bör esv. och Elion. Utsk. Betdnkanden. få försändas eller förpassas till någon viss Stad eller Socken, utan qvarstadna der han såsom Krigsman sist varit skrifven, så framt icke församlingen bifaller hans emottagande, hv ilken Regel Utskottet tillstyrfeer böra få gälla jemväl i afseende på sådana karlars Hustrur och Barn samt Enkor, de der äfven under karlarnes Permissions-tid icke böra få medfölja till permissions-orten, utan dertill f ont af försatt. lin gen letnnadl bifall, på sätt och i den ordning, som Kongl. Kungörelsen af den 5 December 1788, samt Kongl Förordningen af den 27 Fcbruarri 180j. förekrifva. 5:0
enligt Landtmäteri-Styrelsens åsigt, visserligen icke blifvit förbättradt. Vid betraktande häraf synes det Landtmäteri-Styrelsen klart, dels att många Landtmätare redan icke erhålla jemn sysselsättning i tjensten, utan tvertom alltför otillräcklig såsom vilkor för sin bergning i synnerhet som härtill kommer, att de måste använda en betydlig del af sin arbetstid till tjenstegöromål, för hvilka de icke erhålla särskild betalning, hvaribland den publika renovationen till General-Landtmäteri-Kontoret intager främsta rummet, och dels att allt flera och flera Landtmätare, ehuru skickliga och arbetsföra, skola år efter år samt slutligen omkring år 1876 nästan alla sakna tillräcklig sysselsättning i tjensten, och fördenskull, för så vidt de icke hafva någon lön å stat, utan äro för sitt uppehälle uteslutande beroende af hvad de kunna genom sitt arbete förtjena, utan något sitt förvållande bringas till fattigdom. Detta gäller egentligen om de vice Kommissionsoch Kommissions-Landtmätare, som icke tillika äro Storskiftesoch Afvittrings-Landtmätare samt utgöra ott antal af närmare 400, hvaraf mer än hälften äro Kommissions-Landtmätare.® Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1865. 7 Jemte det Landtmäteri-Styrelsen ansett sig böra fästa uppmärksamheten å ofvanberörde förhållanden och särskildt derå, att många Landtmätare icke' kunna erhålla tillräcklig sysselsättning i tjensten, för att deraf erhålla sin skäliga bergning, har Styrelsen i underdånighet hemställt, att Eders Kongl.