Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har här blifvit taladt om att motiveringen i Utskrns mern. icke blifvit öfverensstämmande med beslutet, och jag erkänner att det verkligen så förhåller sig, men jag tror att man till stor del lät motiveringen qvarstå af det skälet, att man ville, såsom man säger, stryka motslåndarne om munnen. De farhågor, som allmogen hyst emot den här föreslagna grunden för stängsel-lagstiftning, hafva äfven varit delade af flera andra. Afven jag har vid föregående Riksdagar varit af samma åsigt som nu. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm År i8i5. Fjerde Bandet. STOCKHOLM, Txyekta hos Olop Grahn, i8i£. •M **U Lördagen den 5 Juni. rlenum klockan 8 förmiddagen. Justerades PleniProtocollan för den 29 Maj föroch efterm ddagen. Upplästes en Herr LandtMarskalken, vid sednaste Plenum Plenorum å Rikssalen tillställd afskrift af Kongl. Maj:ts Tal, innefattande Dess Nådiga sanction å det af Riksens Ständer beslutna tillägg i 14. §- af JustitiaeOmbudsmannens Instruction, att honom bör åligga ”vid hvarje Riksdags början till Riksens ”Ständers ConstitutionsUtskott inlemna de öf*’ver dess Embetsförrättningar, sedan sistlid5, ne Riksdagen , hållne Diarier, för att af detsamma granskas*’; hvarvid Kongl. Maj:t behagat tillägga, att, som detta beslut icke blott innefattar en ny förbindelse för JustitiaeOmbudsmannen, utan äfven nya åtgärder för ConstitutionsUtskottet, så väl i afseende på granskningen af hans Embetshandlingar, sorn på det yttrande, hvarmed Utskottet vid hvarje Riksdag, inom utsatt tid, bör till
Sedan Riksens Ständer, vid 181S" års Riksdag, uppå Stats-Utskottets anmälan, att Löfås Silfver-Verks Tionde, beräknad såsom en StatsVerk-ts ordinarie Inkomst till tjugu Riksdaler, ingått i detta belopp, och att Grufve-driften, enligttundersökningar, icke lönade sig utan medförde för Kongl. Maj:t och Kronan årlig förlust, i anseende till de stora förmåner, Förvaltaren deraf åtnjuter på Stats-Verkets bekostnad, i underdånighet anhållit om detta Verks ofördröjeliga nedläggning och de detsamma förundte förmåners indragning till Kongl. Maj:t och Kronan, hvarunder likväl icke borde inbegripas de extra tjenstbarheter, Allmogen till Bruket utgjordt, derifrån de borde befrias; hvarjemte Riksens Ständer i öfrigt beslutat att det rnå vara den nu varande Disponenten obetaget, att på egen bekostnad, utan allmänt understöd fortsätta Grufve-arbetet, Författningarne likmätigt} så hafva Kammaroch Bergs-Coilegierna, Den 30 April. S&9 jemte insändande af Landshöfdinge-Embetets och Innehafvarens af nämnde Verk Bergsfogden Forsslinds förklaringar, den 19 December 18x7» gemensamt underdånigt Utlåtande afgifvit, hvaraf, äfvensom af de öfrige Nandlingarne förnämligast inhämtats: Att det på Nybergs Skatte-ägor i Skedwi Socken af stora Kopparbers Län belägne Löfås Silfver-Verk i äldre tider drifvits på Kronans bekostnad, men sedermera blifvit genom Bergs-Collegii Privilegium den 5 Junii 1741 upplåtit Rådmannen Lundström att bearbetas på Silfver och Koppar, med underläggande af det så kallade Nybergs eller Löfås Hemmanet, och tillerkännande flere förmåner, hvilka, sedan Lundström bembudit Verket åt Kronan af den orsak, att han detsamma ej mägtade läugre drifva, blifvit genom Kongl.
Frågan om förhållandet med åborätten å dessa hade emellertid vid flerfaldiga tillfällen under de sednare fyratio åren utgjort föremål för Rikets Ständers förhandlingar och Rikets Ständer hade äfven åtskilliga gånger hos E. K. Maj:t i underdånighet uttalat sin öfvertygelse alt dessa hemman, fastän en del af deras ränta eller det s. k. landgillet sedan äldre tider varit kyrkorna anslagen, i alla andra afseenden dock ansetts, beskattats och onerats såsom kronohemman, och att de på ett origtigt sätt blifvit underkastade Kyrkostyrelsernas eller Presterskapets städ/orätt, hvilken likväl, enligt hvad Kammar-kollegium i dess utlåtande den 15 Februari 1842 utredt, varit och rätteligen vore Kronans. Dessa förhållanden hade äfven förmått Kongl. Maj:t att vid 1844 års riksdag nådigst föreslå Rikets Ständer en bemedlingsåtgärd, hvarigenom dels besittningsrätten till ifrågavarande heraman, såsom i likhet med öfrige kronobönders, dels skatteköpsrättigheten åboerne tillförsäkrades och kyrkorna för framtiden tillika bibehöllos vid Expeditions-Utslotlcts Förslag till anderd. Skr ifv ilse IV: o 183. I77 sin lagliga inkomst. Dä emellertid härvid förekom, att många al hemmanen, på grund af ett, den 26 April 1826 ulfärdadt Kongl. Bref, redan blifvit utarrenderade, samt att under den derigenom uppkomna tällan största delen af de talrika åbofamiljerna i hopp att Rikets Ständer skulle lyckas göra deras rätt gällande, underkastat sig hårda vilkor för alt få bibehålla sina fäders jord, ansågo Rikets Ständer obilligt att för all framtid stadga dessa betungande vilkor, och trodde sig derför icke kunna antaga det nådiga förslaget. Så väl förut som älven efteråt, intill närvarande lid, hade ej mindre E. K. Maj:ts Befallningshafvande och Kammar-kollegium, än äfven Flogsta
Den Juli f. nt. utan någon återremiss i det hela af .Statsutskottets Utlåtande, Utskottet höra anmodas, att i denna del föreslå den åtgärd, sorn för ändamålet kan anses lämplig. I anledninghvaraf Ridderskapet och Adeln beslöt att StatsUtskottets Betänkande skulle till Utskottet återförvisas,.. A nyo föredrogs StatsUtskottets den 25 Juli på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga om förhöjning i Riksgälds* samt BancoFullmägtiges arfvoden. Friherre Cederström, Jacob, hemställde, om icke detta Betänkande borde hvila, till dess yttrande i dylikt ämne från BancoUtskottet inkommit. Högloflige Ridderskapet och Adeln instämde äfven häruti. Upplästes å nyo och biföllos följande den 22 Juli på' bordet lagde Betänkande!! tran Stalssamt Bevillningsutskotten: Ridd. o. Ad. Angående gjord hemställan om lönförbättring för Häradsskrifvarne i och för Mantalsskrifningen. 2:0 Om eftergift af Mantalspenningar och andra allmänna utskylder för Barn lill en viss alder, som från Barnhusen blifvit 3:0 Angående Herr Réenstjerna» Memorial, om frihet för löntagare, att tjena för Begrafningshjelp, och erlägga Bevillning a£ deras löner. 4:0 Angående väckt fråga om Fribrefsrättighet för Städernas Magistrater vid uppbördens remitterande och Brottmåls ransak»ingars öfversändande. 5:0 Angående yrkad befrielse från Export-Tull å allt Trädvirke, som utskeppas, med undantag af Ekvirke. 6:0 Angående föreslagen ändring i tiden till Capitations-, BränvinsConsumtions* och Pannerymds-afgifternas uppbärande. 7:0 Rörande väckt fråga om nedsättning af Postafgiften för alla till och ifrån Utrikes orter afgående och ankommande Bref. beil 27 Jtiii /. th 8:0
Endast när hon skrattade försvann den minen, men det gjorde hon sällan. Det var hon för lillgammal till. Grågula ögon med ett fiendtligt uttryck i blicken. Ögonbrynen smala, men hopväxta öfver näsan. Hon höll sitt finger vid bibelspråket, för att ej förlora stället, och såg upp. — En sak kände Vera inte till; och det var respekt, vare sig det gälde sak eller person. Julius Rothstein företog en gång för kort tid sedan en Rom-resa till Kristianstad, ty han hade fått en sådan längtan efter att se ”mormors hus”. På tåget reste han naturligtvis inte; det skulle blifvit för dyrt, men han tog snålskjuts med en gubbe som skulle dit och sälja sill eller dylikt. När han kom till Kristianstad befans ”mormors hus” vara nedrifvet för länge sedan, och i stället reste sig der en storståtlig byggnad. Julius fick resa hem med oförrättadt ärende, men köpte ett stycke rökt lax, till – efter hans förhållanden – oerhördt högt pris; han skulle glädja sin värdinna och tillkommande maka med det. Då man betade på resan ansåg han sig dock [böra] låta sin värd smaka på läckerheten. Denne skar och åt, så att det till sist icke fans mycket qvar af det lilla stycket. Då tackade han och tillade: ”de’ va godt sul, de va mest liaså godt som fläsch.”197 När Sommelius och hans fästmö vigdes, vände de sig icke mot presten hela tiden, som det annars brukas, utan då de skulle säga löftet: ”jag tager dig etc” stodo de ansigte mot ansigte med hvarandra och sade det helt enkelt och otvunget, helt gladt och trohjertadt, och sågo hvarandra in i ögonen. Det hade gjort ett så egendomligt och uppfriskande intryck på bröllopsgästerna. Häromdagen var Anna så uttröttad af arbete, att jag inte visste hvad jag skulle taga mig till med henne.198 Det är så förskräckligt att se en menniska gå som ett lastdjur. Jag ville så gerna att hon skulle ha ett glas vin. Men hur förmå henne taga emot det? Jo, jag måste naturligtvis dricka med. Jag gick ut till henne: ”Anna, har du ett glas vin att ge mig?” – Ja, det hade hon.
Majit i nåder torde finna sig i tillfälle, att inom denna tid låta indraga och tillställa RiksgäldsContoiret mer eller mindre af den i Nåder bivista tillgång för denna liqvid, så hafva Riksens Ständer gifvit sina Fullmägtiga i RiksgäldsrContoiret den föreskrift, att så snart medel af omförmäldte tillgång inbeltommas, till def be. lopp att en sjettedel af skuldernas primitiva summa fullt 3S.o Den 7 Augusti fullt kan betalis, utfärda Kungörelse i allmänna Tidningarna, med tillkännagifvande deraf, spunt den eller de Classer af Obligationerna, gom till Capital och Renta kunna infrias, och hvartill dag tillika bör utsättas, med föreskrift derjemte, att reutan endast löper och godtgörcs till den dagen, for de obl gationer som då kunna, inlösas. Och ehuru saker anledning är, att den af Eders Kongl. Maj:t i nåder till dessa skulders godtgörande öfverlåtna summa icke länge skall uteblifva, få likväl Riksens Ständer hos Eders Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla, det täcktes Eders Kongl. Majit i Nåder låta använda för i frågavarande behof hvad sorn kan inflyta af den påräknade tillgången, sedan de öfriga på dessa 2,000,000 PreussisktCourant förut anslagna utgifter blifvit bestridda, samt derefter jemväl ersätta Stats-Verket det förskott, sorn derifrån nu skäll, utöfver förenämnde 225,397 Rid 42 sk. ii r., utgå till fyllande i de 500,000 Riksdaler, hvilka, jemte hvad for krigsforraden kan hafva intiekommrts, komma att contant nu afbetalas på krigsskulcierna.
Uti Banco-Utskottets Betänkande N:o 29: pag. 1 raden i5 står: Yid Riksdagen början, läs: ”Tid Riksdagens början* val af Revisor och en Suppleant — ”val af en Revisor och en Suppleant” förut skrifne vilkor, — ”föreskrifne vilkor”, 5 * § af BjcoReglementet —*'*i5i §.afBicoReglementeU hafva — ”hvaraf” mätte — ”mast” fages, — “foges” Sedeltillverkningens — ’’Sedeltillverkningen” - 4 — 3 & 4 — ~ 17 — 2.4 21 — 4 — 5 — 25 — 8 27 — 24 3i — 3a — STOCK IIO L M, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, 1840. Banco-Utslutlcts Betänkande, JV:o 2g, I N:o 29. Ank. till Exp. Disk. den 21 Maj, kl. 2 e. m. ^ Berättelse om B anco-Fullmäktiges åtgärder och förvaltning på det hela, efter nästförjlulne Riksdag. Samtlige Riks-Stånden hafva till Utskottet remitterat Rikets Ständers Revisorers Berättelser för åren 1835, 183y och i83q, angående verkställd granskning af Banco-Verkets Hufvud-böcker oell Räkenskaper till 183^ års slut, af Tumba Bruks Hufvud-böcker och Räkenskaper till och med ■år ‘i838, af Banco-fullmäktiges allmänna Protocoll till den i5 September, och serskilda Protocoll i frågor, rörande den reela fondens vidmakthållande Lill October månads utgång år r83q, samt af Under-styrelsen® eller Uommissariatets, äfvensom Commissariernes i Låne-Canzliet Protocoll till och roed den <<4 September samma år.
Den siste talaren har gjort hänsyftning dels på Styrelsen och Oppositionen, såsom tvenne stora magter, och dels derpå, att jag olyckligtvis här ofta måste uppträda för att tala. Hvad de tvenne magterna angår, synas de mig begge vara allt för små och svaga; den förra väl fulltalig, men svag genom sin sammansättning, den sednare svag genom sin fåtalighet. Jag erkänner, att jag här talar alltför ofta, och kan ej annat än finna det beklagligt. Jag får likväl tillika förklara, att jag ej skulle se någonting hellre, än att de Hrr, som dela åsigter med mig, i stället ville hafva den godheten att yttra sig något oftare, på det jag mätte slippa att, såsom man säger, ligga ständigt i selen. Frih. von Schulzenheim: Jag har egentligen be gärt ordet för att erinra, att jag icke, såsom en värd talare trott sig höra, yrkat återremiss, utan blott medgifvit den, och skälet dertill har varit en skyldig grannlagenhet för den tredje meningen, som begärt återremiss på en helt annan grund, än för att bestrida Utsk:s åsigt i sjelfva principfrågan. Jag anhåller likväl att få begagna detta tillfälle för att äfven besvara några yttranden af Hr Gr. Horn. Den värde talaren har sagt, att jemnvigten Statsmagterna emellan skulle rubbas, öm ej Ständerna ägde illimiterad beskattningsrätt. Den jemnvigt, Gr. åsyftat, synes mig tillräckligen bevarad derigenom, att bevillningarna äro beroende af R. St. ensamt, ty de ordinarie statsinkomsterna kunna aldrig göra tillfyllest för behofven; bristen måste alltid fyllas genom bevillningar, och der finnes tillräckligt utrymme för R. St:s magt. Att ■ åter tolka 57 §. såsom Gr. Horn, skulle efter min tanka vara, icke att bereda jemnvigt emellan Statsmagterna, utan fastmera att gifva öfvervigt åt den ena. Gr. Horn har äfven, likasom jag, åberopat 64 §• och sagt, att enligt samma §. skulle Rikets såväl ordinarie som extraordinarie inkomster användas till de af R. St. pröfvade behof.
Om ock, hvilket Fullmäktige ej vilja bestrida, många skäl finnas för den mening, att förändring af räntan i förevarande lånerörelse icke är lämplig, hysa Fullmäktige likväl mycken tvekan, i fråga om det belopp, hvartill denna ränta bör bestämmas. Då för lån mot pant af real säkerhet räntan utgör exem - Banko-Utskottets Memorial N:o 1. 21 pelvis sex procent, måste det förekomma serdeles eget, att lån mot borgen utgifvas till 5 procent ränta; men Fullmäktige, sorn i samband med förslaget till förändrad uppställning, i åtskilliga delar, af nu gällande Banko-reglemente, komma i tillfälle att yttra sig öfver såväl denna, som en i 1861 års Revisionsberättelse tillika gjord framställning, att räntan för lån mot pant af vågförda effekter alltid bör bestämmas till något lägre belopp, än som gäller vid diskontering af vexlar och vid utlåning mot hypotkek af löpande förskrifningar samt aktier och publika papper, finna sig, vid sådant förhållande, nu ej böra afgifva något tillstyrkande i anledning af berörde framställningar. ~ o § 22. Den för medel insatta å Depositräkning hos Diskont-verken bestämda Räntan å deränta af 4 procent å 3 månader, och 5 procent å 6 månader, nedsattes från och ,f°si< 0^”^f med den 1 Augusti 1860 till 31 procent å tre månader och till 11 procent å sex ups,krifningsmånaders uppsägning; hvarefter förändring i denna räntefot icke ifrågakommit. rättningar. Från och med samma dag har räntan å uppoch afsk ritnings räkning, derförut fastställd till tre procent, vid Banko-Diskont-verket utgått med två procent, hvilken räntenedsättning tillämpats vid Låne-Kontoren i Götheborg och Wisby med den 15 Mars 1861 och vid Låne-Kontoret i Malmö med den 1 September samma år. § 23.
Nu kan hon ej gå så långt, sedan hon nyligen genom ett fall i ladugården » förlorat sitt öga ». Ett halmstrå inträngde i detsamma och skadade det så illa, att hon n u är nä- stan blind. Tillfrågad om hon ej sökt läkare, förklarade hon, att det ej var godt att vända sig till hvem som helst för ögonen; hade doktor Minton * lefvat, hade det varit annat. Han hade en gång opererat henne, då hon var nära blind, men det var så länge sedan, hon mindes ej en gång när det var. Ibland äro de båda gamla sjuka, såsom under de senaste vintrarne i influensa, och då få kreaturen knappt någon föda, om ej någon välvillig granne tittar till dem. När det är för svårt, försöka de att taga ett folk till sig för att hjälpa sig, men det bär sig aldrig i längden. » Hon är kinkig, m å veta, » sade på tal härom en gumma i trakten, » en blir så, när en blir gammal, och det är väl ej underligt, en blir klen till hälsan och då s å. » Vår gumma ser så gammal ut, att läsaren kanske aldrig sett hennes like, åtminstone var detta det intryck vi erforo, då vi för två år sedan gjorde hennes bekantskap. Hennes ansikte är så hopfallet och vissnadt och skrynklorna äro så djupa som veck. Det var dock rätt mycket lif i detsamma, förrän ögat skadades. Hon är mycket talför och vet att berätta om närliggande lilla egendom, huru där blott fanns en finstuga, när hon först kom till trakten och h u r sjön gick upp långt öfver hvad som nu är åker. Detta var nog mer än 33 år sedan, men hon har ständigt bott i samma trakt. Hon är just som litet stolt öfver att herrskapen besöka hennes stuga och ibland föra med sitt främmande. Hon förstår ej själf, att hon är ett original i sitt slag och kanske ej heller, att den vackra stigen genom skogen är en angenäm promenad och lagom lång med hennes stuga till mål. Den ligger så målerisk i kvällsbelysning, med sjön med sina uddar och holmar framför, de vackra fälten i dalsänkningen och skogen och bergen som bakgrund. Stannar man där en stund, får man höra rätt mycket ur gummans lif och hon lägger sina ord bra.
Att nu ytterligare inskränka valrätten, icke allenast inom kretsen, utan äfven inom Stånd, anser jag vara likaså oriktigt, som att, om man inser behofvet af att söka befordra den allmännare upplysningen, man sjelf skulle förmena sig att söka denna upplysning der den redan finnes. Att nemi. tvinga valcollegierna att välja inom krets och inom Stånd, ehuru både utom kretsen och utom Ståndet vida skickligare statsmän och personer kunna finnas, till hvilka jag har större förtroende, all föra min talan vid riksdagsmölen, tiel finner jag förenadt med så mycken skråanda neli så mycken restriction, att, om sådant fortfarande skulle äga runi, Dan Si Octo ber e. ra. jag icke vet huru man någonsin skulle kunna skrida ett tuppfjät framåt. Det vore besynnerligt om jag ej skulle kunna få välja en skicklig, duglig och bildad menniska till mitt ombud, derföre att lian har det eller det namnet, derföre alt lian sysselsätter sig med den eller den handteringen, dedore att han tillhör en af de classer, som under längre tid haft erkänd representationsrätt, eller derföre att han tillhört rmbetsmannaclassen. Jag frågar, om detta är några gillliga orsaker att förbjuda val af en sådan person. Vi hafva här bort, vid ett af de tillfällen då alla Stånden voro församlade, - för att här gemensamt öfverlägga och discutera denna vigtiga sak, en aktningsvärd ledamot af BondeSt. uppi i k t i g t och högtidligen beklaga, alt han funnit sig sjelf och sina medbiöder mindre skicklige att bestrida representantkallet, samt att de voro hindrade alt välja en aktad embetsman eller ståndsperson, som han ansåg vida bättre, både i anseende till sin bildning och allt annat, kunna bevaka så väl Ståndets, sorn det allmännas angelägenheter, blott och bart i följd af den inskränkning, som nu äger runi, att man nödvändigt måste välja inom sitt Stånd.
TiondeTackjernet erlägges på lika sätt, antingen in Natura eller löses med Penningar efter den af Kongl. Kammaroch EergsCollegierne samt Kongl. StatsContoiret årligen utfärdade Taxa. Por år 1816 påräknades det till 15,000 Sänd om äret, men för de sistförilutne 4 åren till och med 1816, har det upgått: för år 1813 till 12,90g. S&:d 1814 13,243- 1815 13,108. 1816 14,362- S:a 52,622 Sft:d Ett års Medium häraf utgör allenast 13,405$ SÉfetd, hvadan alltså hädanefter intill nästa Riks. StatsXJtsiottets Betänkanden. dag ej mera lärer kunna beräknas an 13,400 Sftld om året. Uti RiksStaten för år 1816 är priset på HammarSkatts Stångjärnet uptagit till 7 R:d Sid-det, men med afseende å närvarande Stångjerns priser och det värde detta Jern, äfven för den kommande tiden, synes komma att bibehålla, anses detsamma nu kunna uptagas till 10 R:d Smidet. Tionde TackJernet beräknades för år 1816 till 3 Rid SiiÉldet, likväl anses detsamma kunna nu ytterligare förhöjas med lf Rid på Smidet och priset derå således blifva 4§ Rid Sikidet. Efter dessa beräkningsgrunder belöper således för 4,000 Sik-d HamrnarSkattsJern, ä 10 Rid Sttldet 40,000. samt för 13,400 Sttld Tackjern å 4! Rid Sttldet till 60,300. Den erlägges alltid in Natura och försäljes genom Kongl. KaminarCollegii och Kongl. StatsContoirets försorg uppå öppen Auötion till den mästbjudande.
Medan de taga en morgonpromenad i trädgården, skola vi göra en morgonvisit i lagmanskans sängkammare. Nyss uppstigen satt hon insvept i en stor schal på sängkanten. En liten kaffepanna och tvenne par koppar stodo på ett litet bord framför henne. Hon slog uti det ena paret, och skickade det med huspigan till fröken Barbara; sedan njöt hon sjelf med synbart välbehag, hvad som både till färg och lukt vida öfverträffade det, som vankades för den öfriga personalen. Med skyndande steg inkom nu en lång, smärt flicka om 18 eller 19 år. Ett öfvermodigt drag missprydde det ovanligt lilla ansigtet. Det i gult skiftande rika håret, var ännu okammadt och hängde i en halföppen fläta utåt ryggen, likväl så, att en del deraf var uppfästad med en sköldpaddskam, defekt på flere tenar. Den kortlifvade klädningen sammanhölls af dragbandet kring halsen. Men de som tillhörde lifvet voro afslitna och hängde i en trasslig knut på ena sidan; klädningen ¯hängde¯ således bokstafligen, och hela hennes figur utmärkte den största vårdslöshet. Det var äldsta dottern; hon helsade sin mor med följande rapsodi: «Bon matin, chere maman! Ack så roligt vi haft på Östervik och så mycket nytt jag kan berätta: bror Jean kommer hem i dag! Clas Möllerstedt och han, och ännu en tredje — som mamma svårligen skall kunna gissa till — anlände i går till Östervik; vi blefvo alla så öfverraskade, så: — Denna tredje är flickorna R—s kusin, häradshöfding Schafhausen. Mamma minns väl, hvad vi skrattade åt honom i dansskolan hos fru Gellerstedt, der han fick heta Dumbom? Men nu är han alldeles en «gentilhomme,» alldeles «comme il faut,» dansar excellent, klär sig syperbt, nyttjar både glasögon och lorgnette. Det var icke utan att han fjäsade mig i går, vet mamma, fast den enfaldiga Bina Möllerstedt, som jemt hängde mig under armen, tog hans artigheter åt sig. Apropos! Hon och flickorna R. kommo hem med oss i aftons.
;;t i underdånighet - Ben i April. derdånighet hemställt, det tillåtelse må beviljas Innevänarne i Blekinge och Skåne, att från den ena af dessa Provincer till den andra obehindradt sjöledes få föra och afhämta Spannmål samt Trädvaror, nu föreslagit att Riksens Ständer må hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes befordra, att berörde mål skyndsamt försättes i det skick att det må kunna Kongl. Majit i underdånighet föredragas och att Kongl. Maj;t derefter ville detsamma till nådig pröfning företaga. Herr Borgmästaren Hök, som varit af skiljaktig mening, har ansedt dan sökte Seglationsfriheten icke böra rr.edgifvas samt, i händelse den blefve beviljad, ordenteliga förpassningar vid närmaste Sjötulis-Kammare böra uttagas. 4:0 Af den 16 sistledne JWartii, deruti Utskotten, i anledning af Herr von Engeström» J. D. gjorde Förslag till förändring uti nu gällande stadgande, rörande Jordägares rätt hos Landbo och angående Rättegångssättet vid utmätning deraf, yttrat det Utskotten icke funnit skäl att tillstyrka vidtagande af ett så beskaffat Förordnande, som Herr von Engeström velat åstadkomma. 5:0 Af den 16 sistledne Martil, i anledning af Riksdags-FuUmagtigenS ifrån Blekinge Län Olof Månssons gjorde yrkande, om den förklaring öfver Kongl. Brefvet den 2 Junti JS09 till Landshöfdingarne i Blekinge, Christianstads* JRidd. och Ad. Fröt. Den j April. Malmöhus och Skaraborgs Län, angående rätter delnings-grund vid Enskiften emellan Åboer ä ett Hemmans nummer, att vid slik delning hvarje Åbos innehafvande ägor och ej hemmantalet borde tjena till grund; hvilken förklaring Utskotten likväl ansett icke erfordras. 6:0 Af den 16 sistledne Martil, öfver väckt fråga om Husbehofs