Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det vöre derföre väl, om en så vigtig aclus, som valet D e 11 3 Jun i f, ra. af fprstärkt StatsUtsk., vöre dessförinnan undangjord, och livi)ket lämpligen kan ske i morgon, emedan det lill morgondagen nisälla valet till Tryck frihels-eomite gerna kan uppskjutas, utan någon derom förut Iräffad öfverenskommelse emellan Talmännen., Frih. Boye, Ludv.: Mig förefaller det, att i huf vudsaklig! afseende kan del vara indifferent, om valet sker i morgon eller längre fram;;men jag kan ej neka, alt jagar förundrad öfver den brådska, som nu äger rum, i olikhet med hvad förhållandet varit vid föregående riksdagar. Då mat) besinnar, att på R, o. A:s bord för närvar, endast finnes obetydligare mål, och då man vet att de hufvudsak Itgaste ärendena äio alt framdeles förvänta; så torde man för valet böta afbida den tiden, då man ej äfventyrar att välja personer, som ej finnas, när de skola utöfva deras befattning. Af sådant skal hegar jag, att valet matie uppskjutas till dess Pingst ferierna äro förbi. Jag kan icke bättre bevisa, huru indifferent frågan är för mig enskildt, än med det förklarande, att jag icke kommer att deltaga i valet, emedan jag ämnar resa bort på några veckor. Hr von Hartmansdorff, A tig.: Det är oss nogsamt bekant, att för närvar, icke finnas flera än 2:ne mål, hvilka lonna komma i fråga att uti förstärkt Det ena angår frågan om hyresmedel för Statsrådets ledamöter, och det andra rörer det begärda anslaget för strömJensningär m. m.
Att IransIan af ntt arbeta under ansvar och med visshet om att aga en rost af afgorande betydelse, ar en sporre soin skarper intresset, gor arbetet lattare och mera tillfredsstallande ntt utfora, har intygats af kvinnor med fleriirig erfarenhet inom det legal8 arbetet. Att s a m a kanslor skola besjiila de kvinnor, som fii taga del i och ha en afgorande rost i den offentliga fattigvArden, det behofves ingen ofverskattning af vHrt kons fortjanster for att med sakerhet kunna forutse. En draktreform. Den sedan ett tiotal af Ar tillbaka hos oss verkande Draktreformforer~ingen,~ hvars nitiska och vardefulla arbete for forbattrandet af den kvinliga IcladedriLti~rten sii ofta motmbet ats af allniii,nhetens likgiltighet eller fordomsfulla fasthiillnnde vid gamla vanor, har dock, tack vare energin och dugligheten hos sina medlemmar, att uppvisa en och annan segix for den goda salren. Flere af foreningens modeller hafva vunnit erkhnande, jrt, hvad mer iir, fiitt en betydlig spridning och anvandnipg, sarskildt giiller Cetta den nya modellen pL underldader. I afseende pii den yttre drgkten har den regeln foljts att ej uppstalla nHgra f r h det gangse modet afvikande foreskrifter. Denna regel har Draktreformforeningen nu i viss wiin fr&amp;ngiitt. Det galler dock ej nHgot nytt mod, nHgon forbattrad reformdrdrt eller nkgot dylikt, utan det ar mot de f r h sHva1 hygienisk, prnktisk soin. estetisk synpunkt oliimpliga Gnga pvonrenadkjolama Inan giitt i harnad.
Det är blott grundlagsföreskrift om sjelfskrifveohetens uphörande som jag bestrider, emedan jag ej anser densamma vara nyttig, utan t verl om i rak motsats till hvad en talare sagt, — för fä derneslandet i högsta måtto förderflig. Frih. von Stedingk, Styrbjörn: Jemte det jag förklarar, att jag, lika lifligt som Hr Printzensköld önskar att sjelfskrifvenheten må kunna bibehållas, får jag tillkännagifva, att såsom opinionen nu är rådande, jag för min del yrkar, alt Gonst.Utsk:s förslag måtte antagas, utan något amendement. I afseende på hvad som yttrats icke blott i dag, utan flere gånger tillförne i fråga om sjelfskrifvenhetens afsägelse vid 1840 års riksdag, får jag blott nämna, att med mig det särskilda förhållande äger runi, att, ehuru jag visserligen icke kan räkna mig till de unga ibland denna samling, då jag redan bevistat flere riksdagar, jag dock lyckligtvis icke var riksdagsman vid 1840 års riksdag, så att jag anser mig helt otvunget kunna yttra mig i delta ämne. Dä 11. o. Ad. fattade ofvanberörde beslut, skedde sådant otvifvelaktig! i den ädla och lofvärda afsigten alt göra detta dyrbara offer lill gagn för fosterlandet; går man tillbaka i tiden, undersökanden hvad R. o. Ad. gagnat med redan gjorde eftergifter af förut egande förmåner, t. ex. för att blott anföra en enda, — afsägelsen af rättigheten alt uteslutande besitta säterier, så skall man finna, att fäderneslandet derpå intet vunnit. Hvad nu speciel t angår förevar:de fråga, så är min tanka, att det ej vöre R. o. Ad. värdigt att förklara sig vilja bibehålla sjelfskrifvenhelen, och del i följd af det beslut derom, som tillförne blifvit fattadl, hvarförutan jag ber att få afgifva dea förklaring, det jag kommer att rösta för Const.Utsk.-s förslag, sådant det derifrån inkommit. Gr. Rjörnstjer na, Carl Magnus: Såvida
JVe 341, i anledn. af väckt motion om vissa bestämmelser i afseende å beslutad inlösen för allmänna medel af enkel bränvinsbrännings-redskap; Banko-Utskottet: J\s 76, i anledn. af väckt förslag om förändring i Bankens sedelmynt; J\s 77, med förslag till föreskrifter, motsvarande l:sta artikeln i nu gällande Banko-reglemente; JV2 78, med förslag till föreskrifter, motsvarande 3:dje artikeln 2:dra afdeln. af Banko-reglementet; JVs 79, med förslag till de föreskrifter, som skola motsvara 6:te och 7:de afdeln:ne utaf 6:te artikeln i reglementet. JVs 80, ang:de Instructionen för R. Stms Revisorer öfver Banko-Diskontverket samt Lånekontoren i orterne; 60 Den 14 November. Bankooch Lag-Utskotten: JM 2, med förslag till sammanjemkning af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, i anledn. af Utsk:ns Betänk. N:o 1, i fråga om ny lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar; Riddar hus-Utskottet: JU 13, med svar på återremissen af Utsk:s Mern. N:o 12, om tryckning af R. o. Ad:s prot. under 1600:talet; JM 14, med förslag till ändring af 20:de §:n Riddarh.- Ordn:n; samt JM 15, med förslag lill ändring i 19:de, 23:dje och 31:sta §§:ne Riddarh.Ordmn. Föredrogs, men begärdes på bordet, ett från Vällofl. BorgareSt. ankommet prot.-utdr. N:o 548, innehållande inbjudning till R. o. Ad. att instämma i de af BorgareSt. fattade beslut i fråga om 16:de och lT:de §§:ne af det, enl. Serskildta Utsk:s Utlåt. N:o 20, upgjorda förslag till förordning, ang:de vilkoren för bränvins försäljning. Frih. Raab, Adam Christian:
Län, såsom oförändradt bibehållna hufvudpersedlar bestämdes en dast följande 3, nemligen: spanmål, smör och dagsverken, hvilka ingå till följande värden Spanmål • 53,410 Smör 45,430 Dagsverken 37,170 så visar sig, att dessa persedlar tillsammans med nuvarande penningar 17,900 utgöra summa 153,910 och att således värdet af alla de andra uppräknade persedlarne, som skulle förvandlas i penningar, endast uppgår till sammanlagdt 4,590: 158,500: eller till icke fullt 3 procent af hela grundräntan, oberäknadt tionden. Län är förhållandet ungefärligen enahanda, som i Elfsborgs. Summan af alla räntepersedlarnes värden uppgår derstädes till Bibehållas då såsom hufvudpersedlar Spanmål 75,790: Dagsverken 35,250: tillsammans med nuvarande penningar 19,530: Summa 178,010: så synes, att de förvandlade småpersedlarne belöpa till 5,070: 183,080: eller till omkring 3 procent af grundräntan, oberäknadt tionden. Lun förekomma följande persedlar: i Jordeboks-räntan: i Hemmantals-räntan: Landtågsgärden: Penningar, Penningar, Spanmål (flere slag), Spanmål (flera slag), Malt, Smör, Mjöl, Fläsk, Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition, N:o 59. Smör, Kött, Ost, Talg, Fläsk, Humla, Talg, Oxe, Humla, Får, Laggilda Oxar, Gäss, Foder-Oxe, Höns, Ko, Ägg, Får, gamla, Hö, Dito, unga, Halm, Gäss, Byggningsbjelpen i pennin Höns, Salpeferhjelpen, Ä crcr DC? Penningar, Torr fisk, Jord, Ål, Fårgödsel, Torr Ål, Aska, Tjära, Ved, Bräder, Halm, Stockar, Dagsverken, Lin, Boskaps-penningar, Ltngarn, Skjutsfärdspenningar, Lärft, Dagsverks-penningar:
Ständer bestämdt uttala sin åsigt rörande det beslut, sorn Rikets Ständer, ined anledning af ofvanomförmälda, härvid förekomna, förhållanden, kunna anse sig böra, till ledning för Fullmägtige, meddela, får Utskottet, för sin del, förklara: att, enär ej mindre högstberörde Nådiga Bref, än den från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till Fullmägtige nu sednast inkomna reqvisition tydligen utvisa, att alla de serskilda embelsoch boställs-rum samt öfriga lägenheter, till hvilkas anskaffande Rikets Ständer, vid sistförflulna Riksdag, beviljade nu ifrågavarande extra Statsanslag af 25,000 R:dr, komma att erhållas genom användandet af detta anslag, med tillägg af befintliga och härtill disponibla besparingar af de å Riks-Staten för likartade byggnadsföretag anvisade medel, Utskottet, med derjemte fästadt afseende å vederbörande entreprenörs obestridliga anspråk på utbekommandet af den honom, genom behörigen afslutadt contract, tillerkända entreprenad-summa, finner sig ega grundad anledning: hemställa, att Rikets Ständer må medgifva, det jemväl återstoden af det vid 1840 och 1841 års Riksdag till uppförande af en Lands - 6 Stats-Uukottcts Utlåtande j N\o 16S. höfdinge-Residens-byggnad i Wexiö, jemte embetsrum för Lands-Canzliet och Lands-Contoret m. m., anvisade extra Statsanslag, må med Tio Tusen Riksdaler af Riksgälds-Contoret, i den af Kongl. Maj:t föreskrifna ordning, utbetalas. I händelse denna hemställan varder af Rikets Ständer bifallen, torde Utskottet få Fullmäglige härom till svar och iagttagande underrätta. Stockholm den 3 Februari 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Febr., kl. 9 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om berielse för C ommini O sters-b o stället TVaxtuna i Årkesta socken af Stockholms
1 afseende å styrelsen och förvaltningen af Diskontverket på det hela, får Utskottet inför Rikets Ständer tillkännagifva: att Direktionerne öfver så väl Banko-diskonten, som Handelsoch Närings-diskonten funnits hafva iakttagit och följt de dem till efterrättelse meddelade föreskrifter; att nödig säkerhet och behörig ordning visat sig i afseende på vården af Yerkets lånehandlingar; att flit och skicklighet varit Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 68. 9 varit rådatulo bland Verkets tjenstemän, samt att Utskottet funnit verksamhet, drift och ordning vara vid lagsökningsärendernas handläggning iakllagne, så att icke någon försummad åtgärd i denna vigtiga del af Diskontverkels förvaltning varit emot Ombudsmännen att anmärka, hvarför Utskottet jemväl låtit, i förut vanlig form, meddela Direklionerne fullständig decharge, med frikännande från allt ansvar för nu och framtiden, i afseende på hvardera förvallningen för den tidrymd, som nu utgjort föremål för Utskottets granskning. Stockholm den 4 Juli 1848. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Jul’, kl 5 e. m. Memorial, med hemställan, att en gratifikation matte fä utanordnas till Vaklmdstarne vid Banko-diskont-verket. 1 lös Utskottet hafva Banko-diskontverkels 6 Vaktmästare anhållit, att, efter den af Utskottet slutade Diskont-revision, hugnas med någon gratifikation, motsvarande det arfvode af 20 å 40 R:dr, de hvardera vid de årliga Revisionerna, i och för uppassning hos Revisorerna åtnjutit, och hvilket arfvode af dem blifvit påräknadt såsom en väsendtlig biförtjenst. Ehuru någon egentlig uppassning hos Utskotet icke tillhör Banko-Diskontverkets Vaktmästare hafva de likväl, under Revisionen af
Åh, hon hade märkt det ofta nog, hur denna längtan kommit hennes hjerta att klappa fortare, med rädda, skygga slag, då hon på gatan mött någon liten kvickögd byting, som sett på henne med en öppen och vänlig blick. Hon skulle så gerna velat gå fram till honom, fatta hans hand och tala till honom. Eller, ännu hellre, taga honom med sig hem och behålla honom för alltid; helst en gladlynt och duktig pojke på tio år, som hon kunde få uppfostra till en duktig karl och ge något af sin egen själ i arf. Hur ofta hade hon icke setat på en bänk i Tuilerie-trädgården och låtit sina blickar följa de lekande barnen, alltid med samma skygga längtan att få vara med dem, springa, skratta, brottas med dem, vara deras vän och lekkamrat; mäkla fred emellan dem, då de tvistade, trösta dem, när de gräto och hjelpa dem i deras bryderi. Hon visste det nog: det var den barnlösa kvinnans modersinstinkt, som tagit detta uttryck af en blyg och skygg kärlek till andras barn — derför att hon icke sjelf hade ett barn att älska. Också hade hon alltid en känsla af, att hon icke egde rätt till någon af de små parflarne, icke hade rätt att locka till sig hans tillgifvenhet från den kvinna, som födt honom till verlden i vånda och smärta, från hvars bröst han sugit sin första växtgifvande näring Hon kom plötsligt att tänka på den kvinna, som han tillhörde — och hon kände afsmak. Skulle hon nedlåta sig till en kamp med den enfaldiga, feta grisetten, som var hans hustru? Aldrig! Men kamp? Det kunde ju aldrig bli tal om någon kamp. Den der kvinnan hade kanske älskat hans kropp, och han hade älskat henne med kroppen. Hvad mer? Nu måste ju det vara slut; med hans själ hade hon aldrig haft ringaste beröring — det hade kanske ingen kvinna någonsin haft, mer än hon sjelf. Hon, som kallades hans hustru — i tankarne fick ordet en försmädlig klang — hvad hade hon väl varit för honom? Ingenting annat än alla de andra, med hvilkas rent yttre smekningar han sökt att fylla de tomma mellanakterna i sitt lif.
Då lönerna vid Riksgäldskontoret under 1840 och 1811 års riksdag reglerades, blefvo inom detta verk, likasom i Rikets Ständers Bank, fyra serskilda lönegrader fast' ställda: hvarvid ombudsmans-fjensten förklarades tillhöra den 3:dje eller den så kallade bokhållaregraden. Lönen för denna tjenst bestämdes derföre till samma belopp, som för bokhållarne, eller till 700 R:dr, hvarjemte ett serskildt arfvode af 100 R:dr blef ombudsmannen tillerkändt. Under sednaste riksdag höjdes lönerna för alla Bankens tjenstemän inom 3:dje lönegraden, äfvensom för bokhållarne vid Riksgälds-kontoret, från 700 R:dr till 800 R:dr, utan beräkning af de arfvoden, som för trägnare göromål voro eller kunde varda innehafvarne af vissa tjenster beviljade. Enligt hvad ombudsmannen L. Hallman, uti sin, angående nu ifrågavarande löneförhöjning, gjorda ansökning, uppgifvit, hade han först efter riksdagens slut erhållit kännedom om den sålunda medgifna löneförbättringen; af hvilken anledning han icke vid samma tillfälle kommit att göra ansökan om enahanda förbättring af sina lönevilkor.
På f. m. har en annan talare trott sig finna en motsägelse mellan hvad han hört mig yttra och hvad han förl. sommar sett i Newgate och andra Londons fängelser; men så är likväl ej fallet, emedan en väsendtlig skilnad finnes emellan att antaga ett system, och att bringa det till fullständig vekställighet. 1 Sverige antogs t. ex. för 30 år sedan ett försvars-system, byggt på en större centralfästning, och det torde ännu fordra 30 år innan det hinner bringas till Joll verkställighet. Min ofvannämnde uppgift gick derpå ut, att om Hr Rääfs ord finge så förstås, att han med system menat hvad som egentligen borde här vara i fråga, nemi. ransakningshäktet så var hans uppgift icke fullkomligt noggrann. Hvad åter angår systemets antagande i England, så får jag hänvisa till en författning af drottning Victorias 2:dra och 3:dje regeringsår. Frih. Cederström, C. IL, har funnit besynnerligt, att i ett träfängelse skiljeväggarna borde vara dubbla, men ytterväggarna enkla, emedan fången hellre borrar sig ut genom den enkla ytterväggen för att återvinna friheten, än genom sidoväggen för att komma in till kamraten. Denna sista sats kan icke nekas, och icke heller kan det bestridas, att om man lemnar fånge en borr och tillräckligt rådrum, så banar han sig väg t. o. m. genom en dubbel vägg, och detta verkställes ännu fortare om man förser honom med yxa och såg. Det går äfven för sig i fängelser af tegel, om man förser fången med hacka eller blott en dugtig spik. Han kan uti detta fängelse i större tysthet än i fängelser af trä med endast enkel yttervägg verkställa arbetet, emedan stenarna småningom göras lösa och om dagen kunna öfversmetas, så att arbetet någon gång kunnat fördöljas tilldess det blifvit fulländadt. Härvid förekommer likväl, att det alldeles icke är meningen, att fången skall hafva sådana verktyg för att komma hvarken ut eller till kamrater. Dubbel-väggarne äro ej gjorda för att hindra fångar genombryta dem, utan för att förekomma samtal.
Christinehamns jernväg, som förenar Rergsjön jemte flera andra vattendrag med Wenern, och är 20,000 alnar lång samt kostat 160,000 Ridr; Kroppa-jernvägarne mellan sjöarne Lurigen och Östersjön samt mellan Östersjön och Yngen, för hvilka sednare 2:ne jernvägar, med en längd den förra 14 Stats-Ulskottets Utlåtande, M 274. af 3,000 och den sednare af 13,000 alnar, anläggnings-kostnaden uppgått till 105,000 R:dr; Filipstads jernväg mellan sjöarne Daglösen och Yngen, utgörande 12,000 alnar och kostande 72,450 R:dr; samt Lerviks-jernvägen mellan sjöarne Yngen och Långban, för hvilken sistnämnda, 6,000 alnar langa, jernväg, kostnaden utgjort 17,500 R:dr. För utförandet af dessa 5 jernvägs-anläggningar hade, i egenskap af lån, utaf allmänna medel erhållits ett sammanräknadt belopp af 200,000 R:dr, deraf 133,333 R:dr 16 sk. utbekommits från Handelsoch Sjöfarts-fonden. Utan allmänt understöd voro 2:ne andra dylika anläggningar företagna för att sammanbinda, den ena, Daglösen med Lersjön, samt, den andra, Yngen med sjön Saxen inom Orebro län. Vidare hade för att varor, med begagnande af båtled, måtte kunna transporteras mellan Carlskoga bergslag och lastageplatsen Sjöändan, der Christinehamns-jernvägen vidtager, anlagts en kanal vid Knapforsen inom denna bergslag, hvilken kanals kostnad uppgick till 36,000 R:dr; hvarjemte en annan kanalled, benämnd Bjurbäcks kanal, nu vore under byggnad för att förena Daglösen med Lungen och sålunda erhålla en oafbruten vatten-kommunikation mellan Filipstad och Sjöändan; börande kostnaden för denna kanal, hvartill ett anslag af 65,000 R:dr under sednaste Riksdag beviljades, komma att uppgå till minst 150,000 R:dr.
Maj:ts nådiga förslag, att af de medel som beviljas för exercis af flottans bemanning, vissa belopp måtte afsättas särskildt för det yttre och särskildt för det inre sjöförsvaret, så enar Departements-chelen erinrat om nödvändigheten deraf, att, i och för Officers-korpsens utbildning till högsta möjliga tjenstbarhet och duglighet, hvarje Officer kommer att egna sig åt den ena eller andra delen af vapnet, hafva Rikets Ständer, öfvertygade, alt E. K. Majit vid flottans reorganisation i allt läll vidtager de åtgärder, som kunna bidraga dertill att sjöförsvaret komme alt motsvara fäderneslandets fordringar, ansett ofvan förstberörda, hos Rikets Ständer framställda förslag, såsom innefattande en afvikelse frän hvad E. K. Majit i berörda afseende funnit lämpligt, icke böra af Rikets Ständer bifallas. I fråga åter om beloppet, så inhemtas väl af den nådiga Propositionen, att hittills varande anslag icke varit tillräckligt för dessa öfningar och att den af Sjölörsvars-komitéen föreslagna, af E. K. Majit äskade summa vore för ernående af delta ändamål behöflig; men enär någon tid måste förflyta innan åtskilliga af de fartyg, hvaraf den nya flottan skall bestå, hinna färdigbyggas samt i allt fall, genom roddllottans upphörande, personalen tvifvelsutan kommer att förminskas, hafva Rikets Ständer, då besparingar äfven i afseende å detta anslag måste, så vidt möjligt är, tillväga bringas, ansett nedsättning i den af E. K. Majit äskade tillökning af berörda anslag kunna, utan synnerlig olägenhet, ega rum; och hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse härmed,'pröfva! skäligt på det sätt bifalla E. K. Majits nådiga Proposition, att nuvarande anslag lill exercis med flottans bemanning, 360,000 R:dr, må ökas med 120,000 Ridr årligen eller till 480,000 Ridr, samt alt af denna anslagssumma 110,000 Ridr bör afsättas för det inre sjöförsvarets behof. 7:o.
Der slogs läger och der utvecklades lif för att torka efter svettbadet och der lefdes så, att hade någon hygglig menniska kommit der förbi, hade hon stannat och deltagit i vår måltid och sköljt ned den med det friska källvattnet, blandadt i våra bägare med det antal droppar ur fältflaskan, som föreskrefs af medicine kandidaten. Efter ett par timmars rast, för att undgå den värsta solhettan, marscherade vi vidare; dagens mål var Vonheims folkhögskola, som ligger alldeles invid vår väg, och dit vi från Lillehammer hade två mil. Må nu ingen misstänka mig för att listeligen ha tummat resplanen till förmån för min och ett par af kamraternas folkhögskolekärlek; det var ju en ren händelse, att vi funno hotell Viktoria opassande för vår utrustning; att min ende bekante i den staden är bror till nämde skolas föreståndare, och att jag hade ett bref från den förre att aflemna till den senare. Under de sista kilometerna i Norge räkna alla menniskor väglängden i kilometer, när de ej räkna den i timmar sporde vi en ung bondkarl: »Vil de sige os, om vi ere på rette vejen til Vonheim?» »Ha-ua? Ja så vägen, jo den går bent frem», svarade han sedan vi öfversatt vår danska på svenska. »Må vi så bede dem om lidt vand», envisades vi, som lefde i den oskyldiga barnatron, att hela norska folket förstår den danska dialekt, som landets universitet utgifver för norska och som städerna kalla modersmålet. »Ua?» ljöd det åter från de manlige läpparne. »Na da vatten! Är du norska, du?» För våra ofilologiska öron ljödo bygdemålen helt svenskt och långt kraftigare, klangfullare och uttrycksfullare än norskdanskan; men vi ha ingen talan i målbrytningarna. De språköfningar, vi under vägen hållit med flere personer af allmogeklassen, lärde oss dock inse nödvändigheten af den från högersidan förkättrade nya regeringsåtgärden att gifva statsanslag åt nämde folkhögskola, för att ett femtiotal seminariebildade folkskollärare der må kunna lära sig att grammatikaliskt behandla modersmålet, sådant det talas och förstås af allmogen.
R:dr, som enligt kostnadsförslaget skulle erfordras för jernvägsanläggning i den uppgifna sträckningen, hade de, som tecknat sig för den verkställda undersökningen, i underdånighet anhållit, att två tredjedelar af denna summa måtte anvisas såsom statsanslag, hvaremot den återstående tredjedelen borde anskaffas genom aktieteckning m. m.; och utvisade de öfver anläggningssamt driftoch underhållskostnaderna upprättade beräkningar, att den årliga behållningen kunde antagas utgöra 132,140 R:dr; — hvarförutan upplystes, att Kongl. Majit, efter inhämtande af Vägoch Vatten-byggnadsstyrelsens underdåniga utlåtande öfver ifrågavarande ansökning, förklarat sig visserligen anse det framställda förslaget förtjent af mycken uppmärksamhet, såsom åsyftande väsendtlig lättnad för en betydlig trafik från orter med ymnig tillgång på naturprodukter; men då Kongl. Majit till Ständerna aflåtit proposition angående sättet och villkoren för statens medverkan till jernvägars anläggande i allmänhet, hade Kongl. Majit, under afvaktan af Ständernas beslut härom, funnit sig i anledning af denna ansökning icke böra vidtaga någon åtgärd. Frågan underställdes derföre Ständernas pröfning, med anhållan, att, för den händelse Kongl. Majit bifölle detta arbetes utförande, Rikets Ständer måtte för detsamma till Kongl. Majits disposition ställa antingen det begärda, två tredjedelar af den beräknade kostnadssumman motsvarande anslaget, eller ock, i fall Ständerna ansåge arbetets utförande i dess helhet med statens medel vara för riket mera nyttigt, hela kostnadsbeloppet. För den från föregående riksdag ånyo upptagna frågan om statsbidrag för anläggning af jernväg mellan Gefle och Falun åberopades, bland annat, en i denna syftning till Kongl.