Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Advokatfiskalen ansåge sig endast böra yttra den öfvertygelse, att icke andra poster i sistnämnde räkningar blifvit afskrifna, än sådana, till hvilkas afskrifning lagliga skäl förefunnits; och af de Civil-Räkenskaps-Kontorets tjenstemän, som räkningarne specielt granskat: alt dervid väl förekommit, huruledes några poster varit afskrifna, utan att afskrifningsåtgärdens behörighet funnits bestyrkt, men att förhållandet i dessa fall blifvit, med ledning af diarierna, undersökt, och hvarvid inhemtats, att posterna varit sådana, från betalning hvaraf, enligt till KammarRätten ankomna Kongl Maj:ts nådiga skrifvelse!’, befrielse eller eftergift vunnits. Med underdånigt tillkännagivande af hvad sålunda är vordet anfördt, får Kammar-Rätten, som anser det vara med behörig räkenskaps 61 - 482 — ordning öfverensstämmande, att för hvarje post, som afskrifves, verifikation bör finnas, derjemte i underdånighet anmäla, det vederbörande blifvit förständigade alt för framtiden, vid granskning af aktoratsräkningarne, noga tillse, att för der tilläfventyrs förekommande afskrifningssummor behöriga verifikationer äro bilagda eller åtminstone åberopade, samt, i annat fall, förhållandet till Kammar-Rätten inberätta. Den remitterade handlingen varder i underdånighet återställd, och Kammar-Rätten framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Aller nådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts Underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, All g'- voll HARTMANSDORFF. C. E. Alander. Joh. Aug. Södergren. A. Wilh. Edman. Stockholm den 25 Januari 1848. C. J. Fahnehjelm. — 483 — Justitie-Kanslers-Embetets undei dåniga Utlåtande, i anledning af 1847 års Revisorers anmärkningar vid expensmedeis-räkningarne. Underdånigt Memorial!
Med afseende på de lysande statsinkomsterna, så äro de ganska tillfredsställande, och ingen önskar högre än jag att de måtte fortfara, men på det hela taget kan man icke säga att de hvila på någon fast grund, då de hvila på våra laster. Detsamma kan man äfven säga om våra tullinkomster. Hvad slutligen vidkommer det förbättrade lefnadssättet, så är det för mig ej klart, huruvida detta består i hushållning och i en rationel kapitalbesparing, eller om det består i det nationen vidhängande behofvet att lefva öfver sina tillgångar. Detta är hvad jag vid detta tillfälle har velat få anfördt. Hr De Maré, Baltzar: Sedan en bland lliksgäldskon torets lullm:ge yttrat sig i den syftning, att han önskade, det några vilkor måtte uppställas för det utländska lånets upptagande, bör jaa ej synas brista i förtroende till Hrr fullm:ge, när jag uttalar den mening, att jag anser något bestämmande i detta fall böra ega rum, och att man icke lemnar detta helt och hållet att algöras ät fullnuge, så sammansatta, som de äro. Jag förundrar Den 13 Maj f. m. 335 mig öfver att Stats-Utsk:t har kunnat afgifva ett sådant förslag som det ifågav:de, hvilket äfven blifvit understödt af en föreg:de talare, som ansåg, att man borde gifva fullrmge det största förtroende. En talare har yttrat den åsigt, att man skulle statuera sådane vilkor för de lån, som skola upptagas, att de hlefve mera fördelaktiga än de föregide. Jag anser visserligen, att man härå bör göra största afseende, men jag hemställer, huruvida möjligt är att få fördelaktigare lån än förra gången. Jag skulle för min del anse bäst att, då K. M. i alla fall måste garantera det lån man söker, man öfverlemnar åt K. M. vilkorens uppgörande. Jag har det förtroende till regeringen, att den ser landets sanna intressen till godo, oaktadt Finans-Ministern nyss förklarat, att man ej bör hafva några samvetsqval öfver det nuv:de skuldsättningssystemet, då vårt lands ställning vore så bra.
Ea af Landtinäteri-Styrelseu med underdånigt Memorial den 24 sistlidne Juli öfverlemnad skrift, hvaruti Kommissionslandtmätaren i Jemtlands län Theodor Sandström, på grund af anförda förhållanden och med åberopande af åtföljande handlingar, i underdånighet anhållit det Kongl. Majit täcktes aflåta Nådig Proposition till Rikets snart sammanträdande Ständer om rättighet för Sandström att vid afskedstagandet uppföras å Rikets Allmänna Indragnings-stat med en årlig pension af 900 Rdr, oaktadt han ännu ej uppnått den för sådan pensionsrätt i Författningarne stadgade ålder; och inhemtades af handlingarne: att Sandström är född den 15 Mars 1822; att han den 17 April 1841 antogs till Landtmäteri-Auskultant; att, på sätt den 17 sisth Maj utfärdadt läkarebetyg innehölle, Sandström, som under månader vårdats å Lazarettet i Hernösand och derunder blifvit "till följd af brand efter en frostskada amputerad å båda benen*, vore urståndsatt att sin tjenst utöfva; att han städse med oväld, utmärkt skicklighet och nit verkställt sina tjenstgöromål samt i sitt enskilda lif förvärfvat sig allmän aktning; att han i Oktober månad 1864, till följd, såsom han sjelf uppgifver, af mångåriga såväl själssom kroppsansträngningar, råkat i ett tillstånd, som han ej kunde förklara, hvarunder han på en vandring förirrat sig från rätta vägen, sökt hvila i en lada, förblifvit der, utan att ega full sans, i flera dagar, och slutligen blifvit så illa förfrusen, att då han erhöll hjelp och derifrån bortfördes, brand i båda benen uppkommit, samt att hau med hustru och 5 barn, af hvilka det äldsta är 14 och det yngsta 6 år gammalt, efter år 1863 iråkadt ekenomiskt obestånd, befunne sig i fattigdom; och hade Landtmäteri-Styreisen, med instämmande uti förberörde, af Kongl.
Lii en af Båksdagsfullmäktigen Erik Eriksson frän Gefleborgs län inom Hedervärda Bonde-ståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion, har blifvit föreslaget, att landsfiskals-tjensterne matte indragas och benämningen landsfiskal således ur den för Justitie-kansleren gällande instruktion utgå; till stöd för hvilket förslag motionären åberopat: att, då desse tjenstemän icke af staten åtnjöte någon lön, utan deras inkomster endast utgjordes af andelar i böter och beslag, samt ersättning för reseoch traktamentskostnad i och för de serskildta mål, hvilkas utförande åt dem anförtroddes, de sålunda vöre beroende af den kommun, inom hvilken hvar och en af dem hade sitt tjenstgörings-distrikt; att hvarken staten eller den enskilde kunde al dem vänta det nit, den oväld, eller den insigt, hvarpå tidebvarfvet gjorde anspråk; att ofta till utförande af viktigare åtal serskilde personer förordnades; att, jemte landsfiskalerne, kronofogdar och länsmän voro beifrare af brott och lagöfverträdelser, och att, om desse sednare tjenstemän fullgjorde sina åligganden, så skulle för landsfiskalerne icke återstå något att uträtta; att uti hvarje län, som hade en kraftfull och duglig Landshöfding, vederbörande kronofogdar och länsmän egde en ”tillräcklig äggelse till sina skyldigheters noggranna uppfyllande,” samt att, då för kompetens lill omförmälde tjenster erfordrades genomgångna examina, Justitie-kansleren icke saknade skicklige personer att vid förekommande behof anlita. Vid motionens föredragning till remiss hos Hedervärda Bonde-ståndet hade Petter Gabrielsson och Anders Medin från Kronobergs län, Jonas Petter Sandstedt från Jönköpings, Jåns Månsson från Malmöhus och Per Nilsson från Christianstads län med motionären sig förenat. Kih. till It. Vid flera förflutna riksdagar har denna af motionären nu framställda fråga redan utgjort föremål för Rikets Ständers åtgärd.
Ständers uppmärksamhet har varit frågan derom, huruledes folkunder'visningen må kunna ändamålsenligt ordnas på det sätt, som Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga af den 18 Juni 1842 föreskrifver; vid öfvervägande hvaraf Rikets Ständer, genom erfarenheten öfverlygade, att en ordnad folkundervisning icke annot lunda än medelst det allmännas mellankomst kan med visshet öfverallt till vägabringas, derjemte, i afseende å beredandet af medel härtill och medlens användande, icke kunnat förbise de stora svårigheter, som för en fullt rättvis och efter behofvet lämpad fördelning af statsanslag för berörde ändamål nödvändigt måste möta, äfvensom alt billighetens fordringar bäst uppfyllas, om hvarje skoldistrikt erhåller understöd i förhållande till derinom varande folkmängd, som af undervisningen bar behof. Genom högstberörda Kongl. Stadga synes ock redan vara godkänd den olvifvelaktigt riktigaste grund - 55o Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, IV.o 202. satsen, att hvarje arbetsför medlem i samhället bör genom personlig afgift i första rummet bidraga till det uppvexande, mindre bemedlade slägtets undervisning. Med antagande häraf och sedan den personliga skyddsafgiften vid innevarande Riksdag är vorden till hälften nedsatt, samt efter det upplyst blifvit, att den sålunda beviljade lindring i Bevillningen efter l:sta Artikeln, eller 12 sk. B:co för man och 6 sk. samma mynt för qvinna, i de flesta fall skulle, äfven för församlingar med ringa befolkning, lemna för behofvet tillräckliga medel till skolväsendets ordnande, hafva Rikets Ständer godlfunnit härutinnan besluta, som följer: l:o Att ett emot berörda nedsättning i personliga skyddsafgiften svarande belopp, eller 12 sk. B:ko för man och 6 sk.
Banco; helst, i händelse icke någon af Direclionens Ledamöter ålagit sig handläggningen af Banco Ombudets göDih. till R. St. Betänkandej Nio få. remål, särskild person måst, för bestridandet deraf, utaf Fullmäglige utses oell till Götheborg afsändas, hvilket blifvit med ännu större kostnader förenadt. I enlighet med Fullmägliges i delta afseende gjorde tillstyrkan och uppå ofvan anförde skäl, får Utskottet hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, alt till Öfverste Hjärne må, såsom godtgörelse för del Öfversten, under loppet af 1^ månad, bestrid t de lill Banco-Ombud s-be fa It nin gen vid Låne-Conloiret i Götheborg hörande göromål, af Låne-Contoirets Omkoslnadsräkning, utbetalas 141 R:dr 32 sk. Banco. I sammanhang härmed och då frågor af likartad beskaffenhet, äfven framdeles kunna uppkomma, har Utskottet, uppå Fullmägliges gjorda hemställan, till förekommande af ovisshet för framtiden, ansett sig höra tillstyrka, att, uti blifvande Banco-Regiemenle måtte intagas det stadgande , alt, i händelse Bankens Ombud vid Låne-Conloiren skulle af sjukdom, eller annat laga förfall, för längre tid, blifva hindrade att deras tjenst bestrida, det må på Fullmägliges pröfning ankomma, antingen Banco-Ombudels göromål må uppdragas någon af Direclionens öfrige Ledamöter, som kan och vill, ett slikt uppdtag sig åtaga, emot åtnjutande under liden af skillnaden emellan hans eget arfvode och de för Banco-Omhudet anslagne löne-inkomster, eiler ock annan person må, för tjenstens bestridande, under tiden, förordnas.
I de mindre bebodda orter, der flera tingsställen tarfvas, eller ej så många ting eller rättegångsdagar, sora i 12 och 13 §§ sägas, gånge derom som särskildt stadgas: Prölvas för någon ort nödigt, alt allmänna rättegångsdagar oftare hållas än i 13 § sägs; varde ock derom särskildt förordnad!.» »15 §. Aro målen flera, än att de å allmän rättegångsdag utföras kunna; vare Rätten pligtig att näst efterföljande dagar sammanträda, till dess alla målen förevarit; och kungöre domaren på allmänna rättegångsdagen, å hvilken af de påföljande dagar hvarje mål, som öfrigt är, skall förekomma, der det ej förut till viss dag utsatt blifvit. Ej må Ting slutas förr, än alla de mål och ärenden, som å sista allmänna rät Bih. till R. St. Prot. 1865 & 1866. 7 Sami. 1 Afd. 6 Haft. 3 18 Lag-Utskottets Betänkande N:o 15. tegångsdagen öfriga äro, förevarit, och der de ej till annat Ting uppskjutas böra, afgjorda blifvit, ändå att dertill längre tid fordras, än som för Tinget i 12 § utsatt finnes. »16 §. Askas Ting emellan de tider, då lagtima Ting hålles; sätte domaren, utan dröjsmål, det Ting ut och gifve Öfverrätten det tillkänna: det kallas urtima ting. Kostnaden till sådant Ting betale den, som Tinget äskat.» I Lagkomitéens och Beredningens plan ingick tillika, att vid hvarje tingsstad borde finnas fängelse för domsagan, hvarigenom fångforslingen skulle undvikas och brottmåls-lagskipningen väsendtligen förbättras. Denna plan torde dock numera icke kunna vidare ifrågakomma till utförande, sedan fängelsesystemet blifvit ordnadt länsvis, och denna organisation redan med stora kostnader blifvit så fullständigt utförd, att rikets samtliga län äfvensom Stockholms stad nu ega hvar sitt cellfängelse.
Gaf han desslikes guld till skådobrödsborden, till hvart bordet sina vigt; sammalunda ock silfver till silfborden; Och klart guld till gafflar, backen och kannor; och till gyldene skålar, hvar skål sina vigt; och till silfskålar, hvar skål sina vigt; Och till rökaltaret sina vigt, det aldraklaresta guld; och en eftersyn till vagnen för de gyldene Cherubim, så att de uträckte sig, och öfvertäckte Herrans förbunds ark. Alltsammans, sade han, är mig gifvet, beskrifvet af Herrans hand, som mig underviste all eftersynenes verk. Och David sade till sin son Salomo: Var tröst och frimodig, och gör så; frukta dig intet, och var icke förskräckt; Herren Gud, min Gud, skall vara med dig, och skall icke draga sina hand ifrå dig, eller förlåta dig, allt intill du all verk till ämbeten i Herrans hus fullkomnat hafver. Si, Presternas och Leviternas ordning till all ämbeten i Guds hus, äro med dig i all ärende, och äro viljoge och förståndige till all ämbeten; dertill Förstarna och allt folket i alla dina handlingar. Och Konung David sade till hela menigheten: Gud hafver utvalt Salomo, en af mina söner, den ännu ung och späd är; men verket är stort, ty det är icke ens menniskos boning, utan Herrans Guds. Men jag hafver utaf alla mina krafter beredt till Guds hus, guld till gyldene, silfver till silfvers, koppar till koppars, jern till jerns, trä till träs redskap; onichstenar, infattada rubiner och spräcklota stenar, och allahanda ädla stenar, och marmorsten ganska mycket. Derutöfver, af ynnest till mins Guds hus, hafver jag det mitt eget är, guld och silfver;
Som stadens festarrangör nämnes till och med Lionardo da Vinci. Under de kommande tiderna fortlefde karnevalerna hufvudsakligast i Italien och SydFrankrike; längre norr-ut fick hela festen ett helt annat utseende, lämpadt efter deltagarnes lynnen, utan att trots enskilda kårers bemödanden, som studenternas i universitetsstäder, artisternas i konstnärsstäder, kunna i något afseende täfla med de sydländska orternas karnevaler, hvilka alla under tidernas lopp fått sina speciella egendomligheter, betingade af platserna der de hållas. Roms karneval är verldens ryktbaraste, det är onekligt. Med rätta har Göthe i ord, Schumann, Berlioz och Grieg i toner förevigat den, ty ingenstädes ter lifvet sig brokigare, upptågen burleskare, maskerna muntrare än på Roms klassiska grund. Men nekas kan ej, att andra städers karnevaler ur andra synpunkter kunna med framgång rivalisera med staden vid Tibern. Ingenstädes är festen så bemängd med en alla sinnen och all sans berusande erotik som på Marcusplatsen och kanalerna i Venezia – Byron och Musset hafva icke förgäfves älskat der – ock denna underbara, böljande karneval från Canaletto’s stad med sina flyktiga kärleksförbindelser, passionerade, korta och liffulla som dagarne, under hvilka de ingås, men just derigenom så mycket mera frestande, så mycket mera eggande för ett känsligt, äfventyrsälskande sinne, med sitt lifliga vimmel, der Beppo ännu går och stoltserar med sina lånta byxor, och sina ömma rendez-vouz’er vid foten af gamla palats eller på sakta framåtrodda gondoler: vi känna den ju alla, som Paganini samlat den med sin stråke kring detta tema, som vi alla gnolat på, och som Théophile Gautier så sant och så skönt karakteriserat med orden: »Jovial et mélancolique Ah! vieux thème du carneval Où le rire aux larmes replique.»
I följd deraf aniörtroddes utarbetandet af detta Mål åt en enda Man; meri ett sådant Chaos utvecklas hvarken af enskilta Personer elier af Comitéer ; också torde föga vara gjordt för ändamålet, ehuru mycket sein kan vara arbetadt i ämnet. Jag behöfver icke säga att orsaken, hvarföre EmbetsmannaClassen beständigt ökes , är den allmänna fåfängan, som gör att ingen Ståndsperson pa Landet eller i Staden nu mera lå-: ter uppfostra sina Söner till annat än Embetsman ; och Ynglingarne sjelfva fika efter ingenting annat än en guidbroderad Rock och en Tittel . Man skulle väl tycka, att de knappa Loir rne hörde vara en Cur emot fåfängan, men m n har funnit utvägar att skaffa sig extra inkomster. Jag talar här icke Om Sportler; ty jag kunde då förledas till en hel afhandling ; men jag ville gerna fästa det blifvande Utskottets uppmärksamhet på de oräkneliga ornvägar, som alla Mål måste taga , innan de kunna afgoras , och som gör det nödvändigt , för nästan en hvari Landsorterna, att i Hufvudstaden hålla sig en Commissionair , hvars tjänster han måsie vedergälla med något efter omständigheterna afpassadt arfvode. Denna anmarkn. ng rörer icke endust Rättegångs - och DiscontMål, ehuru den rörer dessa isynnerhet. Den 2 Martil. Vår egna grannlagenhet, att vilja controllera endast i smått, likväl hvart runstyckes utgift, hår också producerat en Embetsmannaskara} ehuru hvart runstycke, som Riket genom denna Controll vinner, kostar åtminsto, ne Staten en Skilling. Hvad sorn i vissa Verk gör många Embetsman nödvändiga, är det oräkneliga antal Formaliteter, som vi underkastat o-.s När det ena Verket viii hafva några upplysningar från ett annat, kan det icke skicka någon som mundteligen begär dem , ehuru det fordom geck ann i sjelfva Rådet , att den ena Divisionen begärde mundteliga Yttranden af den andra men då kunde också ett Mål utan Beredning afgöras samma förmiddag, sorn det företogsj:
Oförutsedde händelser kunna inträffa, som göra beslutet på den bestämda tiden overkställbar!, och då hade det varit bättre, att aldrig något sådant beslut varit fattadt, men säkert lyckligast, om beslutet Varit så inrättadt, att allmänheten icke ägde någon förevändning till den klagan, att hafva blifvit gäckad eller till ett stegradt misstroende vid framdeles i dylika frågor vidtagande beslut. Det är af mindre vigt, huru snart, än huru säkert myntförbättringen må äga rum, och i hvad nion den vinner stöd i allmänt godkännande och förtroende. Jag tror, att ändamålet bäst och säkrast vinnes, om det skulle decreteras, att Den g /ulii f. m. 11 sedan, genom de anstalter, som blifvit tagne till den reela fondens förstärkning, densamma, utan hänseende till något visst årtal, hunnit det belopp man för utväxling bestämt, samma utväxling efter underdånig anmälan derom bos Kongl. Majit genast derefter må verkställas å den dag Kongl. Majit i utfärdad kungörelse dertill i nåder täckes utsätta. Det beror då af omständigheterne, huruvida utväxlingen må vidtaga före eller efter nästa Ständers sammankomst, hvilken likaså väl kan inträffa innan år i83.a, som a:ne år derefter.
(1855 års Rev. ber. § 3. Fullm. ber. § 2.) Vid den af Utskottet den 15 dennes anställda inventering af Bankens alla kassor och öfriga förvaringsrum, hafva behållningarne i guld, si - ver och kopparmynt utgjort: Guld: Myntadt: 506 fyrdubbla Myntadt efter 1664 års myntfot: hela riksdaler två tredjedels dito en tredjedels dito en sjettedels dito en tolftedels dito en tjuguljerdedels dito • hela riksdaler . halfva dito fjerdedels dito . åttondedels dito . sextondedels dito trettiotvåeudedels dito Riksmynt: Summa R:dr Silfver 7,375,162: 22. 3. Banko-Utskottets Berättelse N:o 8, 3 K opp ar skiljemynt: Af nyare prägeln, uti 4-skillingar 190: Fullm. ber. § 10.)
Majit täcktes förordna.’* ”Jag behöfyer ingenting tillägga, viss, 742 Lagutskottets Betänkandett. att den som vill pröfva och behålla det goda, skall i dessa tänkesätt icke sakna led* ning för sitt omdöme; må det blott tillåtas mig den reflexion, att om man merendels haft skäl, att vara nöjd med en emellan Syskons barn sällan bruten anständighet, skall med Bedrifvande! af Lagens värn lör denna sedekänsla, lättsinnet snart inkräckta äfven denna qvarlefva afen fordom mera allmän renhet i seder, och hvad man borttog låter sig icke lika lätt återuppbygga. De som påstått att upph örandet et en inkomst, eller den af lösen lör Kongl. Maj;ts Resolutioner i lörberörde ansöknings ärenden varit egentliga hindret för Lagförändringen, måste val, af det föregående, finna sig vederiagde.’1 Ut Supra. Ex Protocollo, Joh. Jac. Kleman, N: o 136. Ankom d. 7 Augusti 1823. Betänkande i anledning af väckte frågor om förändringar uti Brottmåls Lagstiftningen. Rörande detta ämne hafva följmde Me. morialer blifvit till LagUtskottets handläggning remitterade, nemligen; Lflg Utskottets Bet ån kalldén. 743 Ifrån Högloft. Ridderskapet och Adeln. j:o Ett Memorial af Herr Friherre P\ E, Skjöldebrand som Föreslår, att Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att antingen igenom underhandling med de Regeringar, som hafva Deportations ställen eller på hvad säll Kongl. Magt finner tjenligast och minst kostsamt, deportation matte tillåtas af alla nu s Fästringarne befintliga, till lifstids fängelse dömde Brottslingar och alla, Rom händanefter för grofva Brott af Rån eller Mord , eller itererade Stölder dertill blifva dömde' och tror Herr Friherren den möjliga invändning häremot, att den till lifstidsfästning redan en gång dömde
Statsutskottets infordrade utlätande, angäende projekterad indragning af den Kprkorne i Skäne, Halland, Blekinge och Bohus-bän anslagne Kyrko - Tiondcn , fann Borgare - Ständet, att dä Utskottet till grund för sin afstyrka» frän nägon rubbning eller indragning af denne inkomst, bland annat äbcropat, att betydligaste delen deraf till andre behof än Kyrkorncs och sel pios Ulus anwändcs, och denne uppgift sälcdcs ägde ctk wihk sammanhang med de» pä Allmänna Vcswärsoch Economic-UtskottctS handläggning beroende flögan, om en Allmän Fattigwärds - Inrättning öfwer hela Riket samt nödig Fond dertill, pröfningcn af Stats-Utskottets förenämnde yttrande altsä borde hwila, till dess Allmänna Beswärsoch Ekonomie-Utskottets Betänkande rörande FakkigrvärdS-anstaltcrne till Riksens Högloflig! Ständer inkomma; Och skulle om detta Beslut de Respective Med.Skänden wörbsamt och »vänligen underrättas. Ut luprr». kx krotocollo paterson. Den 19 September. 611 Utdrag of Protocollet, hällek i Borgare - Ständers klenum wid Rikdagen i Stockholm ben 14 September I809. S. D. I anledning af Herrar Fullmägtiges i Riksgälds - Contoirct hos Riksens Högloft. Ständers Stats-Ukffott gjorde anmälan , art Commissariatet derstädes inberättat, huru som hela General-Catzans förräd af brukbare smärre Credit - Sedlar blifwit medtagit till utbyte emot dplike förstitne Sedla»-, samt säledeS hemställt, att ny tillwerkning af sädane Sedlar till förwäxlingens undcrhällaiide
Sl:r godkännas, tillstyrkt alt i sammanhang dermed en underd. skrifvelse skulle aflåtas, och sedan sjelfva förslaget blifvit af R. o. Ad. förkastadt, torde deraf vara en gifven följd, att den af Utsk. förutsatta skrifvelsen icke kan ifrågakomma. Hvad åter Domprosten Brings förslag beträffar, derom inbjudning från PresteSi. ankommit, så är dermed en helt annan sak. Den skulle innefatta ett svar till K. M. från R. St:r. Men, mine Hrr, i hvad mån kan det anses nödigt, alt Ständerna i önskningsväg till K. M. aflåta en underd. skrifvelse? Jo, i de ämnen, på hvilka, såsom varande af synnerlig vigt, Ständerna önska att fästa K. Så är icke fallet här; ty sedan K. M. sjelf »fia t i t en Nåd. Propos. till R. St:r i ett ämne, synes det mig som skulle det vara ett högst besynnerligt svar på denna Propos., om R. St:r skulle säga: »Vi kunde icke antaga denna Propos., utan aflat i stället en annan. Den fråga, som så lifligt sysselsatt oss, är af den vigt oell har derföre till den grad ådragit sig Regeringsmaktens upmärksamhet, att K. M. ansåg sig föranlåten, att derom afgifva en Propos. till R. St:r; men ehuru denna Propos. icke blifvit af Ständerna antagen, lärer man väl med visshet kunna förutsätta att aniedmr så pass skola inträffa, att Regeringen tvingas att taga saken ytterligare om hand och till nästa Riksdag aflemna en ny Propos. Det behöfves i sanning icke något påpekande af Ständerna om nöd vändigheten deraf. Regeringen har sjelf insett detta behof och kommer otvifvelaktig! också att till nästa Riksdag lika klart fatta behofvet af en förändrad lagstiftning i ämnet. Olämpligt, jag ville nästan säga oskickligt, vore det derföre af R. St:r att till K. M. aflåta en påminnelse i en fråga, derå K. M. redan funnit sig upinanad att fästa R.