Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
4*5 och ^16, om ersättning till en stallbyggnad för Veterinärinrättningen, der Utskottet yttrar: ”Uti ”vid denna Riksdag aflåten nådig proposition angående Curhusafgiftens fortfarande, ”har Kongl. Maj:t i Nåder äfven föreslagit Den 19 Ju ni i f. rn. ”afskrifvandet af LänsLazaretternes skulder /'till nämnde Fond med ett belopp af r 1,457 ”R:dr 3i sk. a r:st; men som Utskottet, ”vid förehafvandet af Högstberörde Nådiga ■”Proposition, enär i de Län, der desse skul”der icke ännu blifvit godtgjorda, Curhus”afgiften ej utgöres till högsta beloppet 5 ”sk., utan blott med 3 till 4 i sk., samt ”ersättning för ifrågavarande fordringar jemväl redan till någon del ingått, funnit sig ”icke kunna tillstyrka afskrifning, utan trott, ”att förnyad underdånig anhållan bör om ”berörde medels återgäldande göras; så föreslås ock nu, att, med afdrag af hvad ”sorn utaf ofvannämnde summor influtit, ”återstoden må fortfara att i räkenskaperne balanceras.” Samma fall synes vara för banden äfven på det sednare stället. Utskottet har här uppdagat en möjlighet, att få ersättningar från Norrige och Spanien, och då kan jag icke finna, hvarföre någon afskrifning skall ske mera på det ena, än på det andrå stället; ty det är lättare att se, huru mycket ingår på ett belopp, som balanceras, än på ett, som alldeles försvinner ur räkenskaperna. i6:de punkten innehåller: ”Till liqvi”derande af Eskilstuna GevärsFactories lån ”af CivilStatens Pensionsfond, återstå 62,072 ”R:dr 3g sk. 4 r:st., hvilka till följd af Rikets Ständers beslut den 12 Julii 1823 sko”la på öfverskotten afskrifvas.”
Och lilla fru Wendt gret också af glädje. Gudskelof, att de hade fått behålla sitt barn, att icke alla barn dogo så snart de blefvo sjuka. Några dagar senare mötte hon häradshöfding Holm på trappan. Han hade blifvit blek och mager, men såg glädjestrålande ut. När han just var i begrepp att gå förbi henne, hejdade han sig och lyfte på hatten: — Det är ju med fru Wendt, jag har nöjet att tala! — Ja, herr häradshöfding. — Jag får å mina egna och min hustrus vägnar så innerligt tacka för allt visadt deltagande under vår lille gosses sjukdom. Ni kan ej tänka hvad de vänliga förfrågningarne och de vackra blommorna värkade uppmuntrande på min stackars hustru och mig. Ni var den enda som vågade komma till oss för att höra hur det stod till, alla våra vänner voro rädda för sina barn, man skydde oss, och man kan icke undra på det, det är en förfärlig sjukdom, difteri. — Ja, det är naturligt, att de som ha barn äro rädda, men jag har inga. — Nej, nej jag vet, jag har hört, svarade han hastigt nästan upprörd. Men ni kan icke tänka, hvad detta deltagande, som en främmande visade oss, gjorde oss godt. — Det är värkligen icke värdt någon tack, jag kunde tyvärr ingenting göra, endast önska, att det skulle gå väl, att ni skulle få behålla ert lilla barn. Hur lycklig kände hon sig ej öfver att med godt samvete kunna säga det! — Ursäkta, jag uppehåller Er. När min hustru hämtat sig något, hoppas hon att själf få komma ner till er och tacka er. Ni tillåter ju! — Det skall göra mig ett nöje att bli bekant med henne. — Min hustru spelar ganska snällt, ja fru Wendt har kanske hört henne och som jag vet att också ni spelar, skulle det vara en stor glädje för henne, om damerna någon gång kunde spela quatre mains. Min hustru är mycket ensam. Jag är borta nästan hela dagen. Ensam, det kallade han ensam! Men hvad han var älskvärd, rättfram, sympatisk. Så angenämt det skulle bli att göra deras bekantskap. Hon skulle kunna bevittna deras lycka med helt andra känslor, när hon kände dem, när hon intresserade sig för dem. — Jag vill gärna spela med fru Holm. Jag har hört henne, hon spelar ovanligt vackert, liksom ni själf.
Memorial, JV° 36, i anledning af återremiss utaf två punkter i Utskottets Betänkande, M 12, rörande väckta frågor om förändring och förklaring af gällande stadganden angående skyldighet att bygga och underhålla kyrko-, prestgårdsoch andra i 26 Kapitlet Byggningabalken omförmäida allmänna byggnader. Lades till handlingarne. Memorial, JVs 37, i anledning af återremiss utaf en punkt af Utskottets Betänkande, JVs 25, öfver väckta motioner om förändrad röstberäkningsgrund vid prestval samt tillsättande af klockare, orgelriister och folkskolelärare. Lades till handlingarne. Memorial, JYs 58, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JV3 27, öfver väckta motioner om afskaflände af prestoch pastoralexamen inför Konsistorierna, ra. m. Lades lill handlingarne; och Betänkande, M 39, i anledning af väckta motioner om förändrade stadganden i afseende å frejdebetvg. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo utdrag af Höglofliga Ridderskapet och Adelns proto koll den 27 sistlidne Oktober, JVs 483, innefattande inbjudning till de öfriga Riksstånden att förena sig i Ridderskapet och Adelns den 24 i samma månad fattade beslut i anledning af Stuts-Utskottets Utlåtande, JV2 188, öfver Kongl. Majlis nådiga Proposition angående Krigs-kollegii ombildning till en Armé-förvaltning.
Jag behöfver egentligen icke annat än instämma med Gr. Hamilton. För min del får jag förklara, det jag anser, att de gemensamma tankar, som en gång blifvit afgifna, böra vara lika orubbliga som om de voro anslagne på föredragmslislan. Några förändringar i ett sådant förslag bör icke kunna ega rum, sedan R. o. Ad. en gång fattat det beslutet att de gemensamma tankar, som åro afgifne, skola diskuteras och afgöras och för min del skulle jag således tro att Hr Frih. o. Landtm, vid sådant förhållande icke har annat att göra, än att lill Ståndet hemställa huruvida det godkänner eller icke godkänner Frih. Raabs föredragna förslag till gemensam tanke, sådant det blifvit afgifvit. Hr Lagerhjelm: Mig förefaller det likgiltigt huruvida denna förändring tillåtes eller icke, emedan om R. o. Ad. antager Frih. Raabs första förslag, det vore ganska beklagligt om ej Const.- Utsk. skulle kunna hjelpa sig till rätta med den s. k. physiska omöjligheten. Öfverläggningen om förevar:de formfråga ansågs härmed fulländad, hvarpå H. Ex. hemställde om R. o. Ad. bifölle att propos. framställdes å Frih. Raabs först afgifna förslag. Ropades ja. Då sedermera H. Ex. hemställde om R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke anloge Frih. Raabs förslag att i sista momme af 12, 13, 14 och 15 §§ Riksd Ordn. tilläggas orden ”och Riksnämnden, ” ropades starka nej, blandade med ja; hvarefter H. Ex. förklarade det han ansåg nej hafva varit öfvervägande. Frih. Raab begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voter:spropos. Den, som vill att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke antager Frih. Raabs förslag, att i sista mom. af 12, 13, 14 och 15 §§ Riksd.Ordn. tilläggas orden ”och Riksnämuden,” voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, antager R. o. Ad. icke detta förslag såsom Ståndets gemensamma tanke.
Jag behöfver säkert icke härefter vördsammast tillägga, att jag med anledning af anmärkningen i 2:a icke skall hafva någon möda ospard att anskaffa alla tillgängliga attester, som i någon män kunna bidraga till att lämpa mina redogörelser efter den noggrannaste kontrolls fordringar. Stockholm den 14 December 1864. E. van BRIENEN. (Bilaga.) Anhålles, att af Kongl. Utrikes-departementets hos Herrar Michaelson <fc Benedicks innestående medel måtte disponeras i 30 dagars vexlar följande belopp till nedannämnde personer: C. A. Sterky ... M. H. B:ko 1,458. å 133J, gör R:dr Runt 1,944 c. A. Dahlander » 562. 8. » d:o » » 750 — B. S. Fleischer 1,875. — » d:o » )) 2,500 L, A. af Segerström » 375. —- » d:o » » 500 — F. 0. Klingström » 806. 4. » d:o » )> 1,075 — J. Bravo » 382. 8. » d:o » » 510 — 0. Munch Raeder » 600. — » d:o )) » 800 — C. E Habicht » 390. » d:o » » 520 — Summa M. Transport: R:dr R:mt 8,599 — 280 — Transport: 8,599: — samt Herr 0. Björnstierna M. H. B:ko 1,875. i £ St, å 133§, gör i R:mt 2,500: » A. Testa dito 2,250. dito dito » » 3,000: » G. A. Tulin 1,125. dito dito » » 1,500: » 0.
S. D. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets på bordet hvilande Betänkande N:o 110, i anledning af BondeStåndets återremiss af Utskottets förut afgifne Utlåtande, rörande yrkad skyldighet för priviligierade hemman och lägenheter, att i allmänna Byggnaders uppförande och underhåll deltaga, föredrogs nu till afgörande, hvarvid inhemtades, att Utskottet, sedan de öfrige Resp. RiksStånden redan bifallit Utskottets första Betänkande, som innefattar afslag till den härstädes väckta och af BondeStåndet understödda motion, ansett sig icke kunna göra något afseende å de erinringar, hvilka, enligt Protocollen den 30 April och 5 Maji sisth blifvit af åtskilige Ståndets Ledamöter framställda. Efter någon öfverläggning och med afseende på BondeStåndets i Protocoliet, den 5 Maj, anmärkte förbehåll, att enär Utskottets svar återkommit, omfatta den utväg, att antingen anlita MedStånden, om sådant direct medgifvande, som Ståndet ansett sig böra af deras välvilja och medborgerliga tän* kesätt Fröt. Utdr. d. 25 Junii 1823. ZTf kesätt fordra och förvänta, eller ock genom underdånig ansökning hos Kongl. Maj:t framställa ärendet till sådan behandling, sorn Kongl. Majit i Nåder kunde finna lämplig, ansåg Ståndet sig böra, med ogillande af Utskottets första åtgärd, antaga det sistnämnda af berörde Alternativ^ i följd hvaraf Bonde Ståndet beslöt, att underdånig ansökning i ämnet till Kongl. Majit ofördröjligen skulle författas, hvilken i synnerhet borde stödja sig på Kongl. Majits
»nej tack, pappa, jag tycker inte det är roligt»; så lärde man mig att hyckla, och jag lärde det grundligt, fast den gode Guden gifvit mig ett ärligt och öppet sinne. Ni kan icke fatta, hur högt jag älskar sanningen – jag, som så tidigt lärde mig att förneka den! Det nästa jag lärde mig att älska var solskenet; vår Herres klara, varma solsken. Jag var sjuk ibland, icke sängliggande, men ytterligt matt och medtagen, hvad jag då kände mig ensam och öfvergifven! Man gaf mig den omsorgsfullaste vård, men ack, ett vänligt ord, ett hjertligt famntag! det var saker som icke brukades i mitt föräldrahem. Jag frös och derför kröp jag en gång upp i fönsterkarmen, der solskenet strömmade in så rikt och herrligt, uppvärmande hela min varelse; jag tyckte att det var som om en oändlig kärlek blickade ned på mig för första gången, jag kände mig så ovärdig, så liten och så underlig till mods, jag gret och dock har jag aldrig känt mig lyckligare. Min kärlek sträckte sig snart till ett tredje: att drömma. Jag läste sex timmar om dagen. Allt lästes innantill med hög röst, från perm till perm, inga frågor, inga lexor, bara innanläsning. Katekesstyckena skulle jag läsa upp högt, om och omigen, tilldess jag kunde dem utantill. Jag vann snart en utomordentlig färdighet i att låta ögonen och munnen läsa ordagrannt och redigt ur boken, som mina händer höllo, under det mina fötter rastlöst förde mig fram och åter öfver skolrummets golf och min själ var långt, långt borta, njutande af en verklig frihet och ett drömdt solsken. Till slut kunde jag sägas lefva mera i min inbillade verld än i den verkliga, men aldrig nämde jag ett ord om dessa drömmar för någon, de skulle åtminstone ej stå under någon slags kontroll. En af dessa drömmar var just »akrobaten», hvilken jag nu efter många års förlopp skrifvit upp efter minnet, endast med några smärre ändringar. Der jag slutade ena dagen der började jag den nästa, troget återtagande tråden i mina vidunderliga äfventyr.
Men realisationen skall dock gå för sig efter 128 sk.; man afstår blott 4 ass> för att få välja en vara, huru som bäldst. Detta är så mycket mindre farligt, som det blott finnes 3 å 4 personer, som kunna riktigt skeda SpecieRiksdalern, och dessa äro tro - Den 19 October f. m. ligtvis Judar. Jag tillstyrker bifall å Herr Skogmans förslag, såsom innehållande de lämpligaste grunderna för utmyntningen. Här är nu blott fråga, om Banken skall hindras att utgifva sina 8-skillings-stycken, med den förändring, som visserligen varit olaglig, men som enligt 1776 års Secreta Utskotts beslut ägt rum. Då 4 ass utgör en så liten qvantitet af R:drn, kan detta ej göra någon rubbning i det redan gjorda löftet, och denna lilla besparing länder dessutom till en stor beqvämlighet vid verkställigheten. Hans Ex cellen c e Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Herr Tham: Jag vill blott förklara, alt det icke var Herr Lefrens reservation, som nyss uppkallade mig att yttra mig, emedan den är mycket för lärd för mig; utan det var discussionen i ämnet, och farhågan att realisera efter 129 skillingar, sedan man beslutat, att göra det efter 128. Om, såsom den sista värde talaren anfört, 4 ass ej betyder någonting, så må det blifva en Reglementsfråga; men att nu göra några förändringar i första punkten, vore att upprifva ett redan fattadt beslut, och att göra sig saker till den förebråelse, att Ridderskapet och Adeln icke håller sitt en Den 19 Oetober f. m. 43 gång gifna löfte. Om man vill hafva en sådan förändring, han den utan några lärda uttryck tillvägabringas vid i2:te punkten. Herr Cederschjöld: Jag får ännu en gång påminna, att det beslut vi fattat om realisation efter 1664 års myntfot till 128 sk., är så mycket mera ovilkorligt, som jag ej vet, att efter denna myntfot fanns något småmynt.
Konungen i alla fall liar rättighet att icke fästa afseende på Rikets Ständers anmärkningar mot Rådgifvarne, så vidt dessa anmärkningar äro föremål för Konungens pröfning, och livad verkliga Lag-öfverträdelser beträffar, så tillhöra de i intet fall Konungens veto, utan hänskjutas, ehvad de skedt under eller före Riksdagen, till RiksRätt. Herr Hjerta liar äfven ansett angeläget att Rikets Ständer utöfvade sin anmärkningsrätt i afseende på Rådgifvarnes tillstyrkande eller afstyrkande af Kongl, sanctioner på framlagda Lagförslag. För min del finner jag likväl billigt, att i allmänhet sådana Regeringens åtgärder under Riksdagens lopp blifva föremål först för kommande Ständers pröfning, åtminstone de, hvilka höra under 107 § RegeringsFormen, på det ej desamma Ständer, som gjort Förslagen, äfven skola afgöra påföljden för Konungens Rådgifvares afstyrkande; ehuru jag ingenstädes i RegeringsFormen eller Riksdagsordningen finner stadgadt, att Rikets Ständer ej kunna befatta sig med dylika åtgärder. Men så väl från denna Riksdagen, som från föregående, kunna altför många exempel anföras, att Konungens sanction å Rikets Ständers beslut 6G II. u* i64 J5eh 16 Mars f. in. kan till Rikets fördel vägras, och jag anser det derföre lyckligt, om först kommande Ständer uttrycka sin opinion om en sådan vägran. Vid i8i5 års Riksdag t. ex. begingo Ständerne det stora fel, att anhålla om förhud mot införsel af en del Utländska varor, hvaraf den högst skadliga följden var, att Finnarne lärde sig att gå Stockholm förbi och taga dessa varor directe från platser, der de för bättre köp kunde anskaffas, i synnerhet som Ständerne ej förstodo att på samma gång föreslå nederlagsfrihet i Stockholm för dessa varor. Jag frågar, om det hade förtjent, att föranleda till en anmärkning, i fall Konungens Rådgifvare hade afstyrkt sanctionen till detta Rikets Ständers beslut?
Då man ser 3o4 Den ii Februarii e. m. frågan om Statslån nu uppträda i sin 3:dje skepnad under detta Riksmöte; då frågans senaste uppkomst räknar i3 månader sedan Riksdagens början, då man känner, att, under de första 9 månaderna af denna tid, opinionen inom detta Utskott ej allenast varit bestämdt emot Statslån, utan äfven emot Statens inblandande uti enskilda förhållanden; så ledes man ovilkorligen på den tanken, alt upptäckten af nya förhållanden, eller och af nya utvägar, hvarigenom kända förhållanden bringas tili en högre grad af inflytelse, banat vägen för de förkastade idéernas födelse på nytt. Det bör då icke förefalla oväntadt, om jag, som från Riksdagens början, under 9 månaders tid, deltagit i handläggningen af ärenderna inom detta Utskott, med det högsta intresse studerat det Utlåtande, som nu utgör ämnet för Ridderskapets och Adelus öfverläggning. Men ämnet synes mig äfven, i allmänhet taget och ulan all betraktelse af de omständigheter, hvarunder frågan nu sent om sider förekommer, förtjena NationalRepresentationens, liksom, i kanske ännu högre grad, hela Nationens uppmärksamhet. Må det derföre, ur dessa dubbla synpunkter, tillåtas mig att ingå uti öfverläggningen. Utskottet behjertar de gäldbundne fastighets-egarenas belägenhet i närvarande •ögonblick. Om detta förhållande icke är nytt, Den ii Februarii e. in. 3oa nytt, sä är det så mycket mera sant. Man liar insett denna sanning under flere Riksmöten och ingalunda varit okunnig derom, alt samma förhållande eger runi i de liesta Europeiska Länder, samt att den enda hjelpen icke stod att finna i ökade belänings-tillfällen, utan i ökad afsättning; ett förhållande, som tydligast visar sig deraf, att Landtmannens förlägenhet eger rum äfven i de Länder, som ega just det capital-öfverskott, hvilket medelst Statslån skall lii (dragas. Det egentligen nya, som jag härvid kunnat finna, är att den gamla förlägenheten skall blifva ännu mera kännbar under öfvergången från ett myntförhållande till ett annat. Utskottet fruktar alltså, att denna öfvergång skall medföra en skadligt verkande skakning.
Om Kongl. Maj:t indrager Embetet, så låter han ju endast sin rätt att derifrån afsätta'tills vidare hvila ; likasom Riksens Ständer gjort med rättigheten att bestämma Landttulls-afgifterna och Salu-Accisen, hvilkas omnämning i Grundlagen icke kunde hindra dem , att de samma i verkligheten tills vidare afskaffa Herr von Hartmansdorff': Om man skulle i Grundlagen upptaga Embeten, som icke i verkligheten finnas, så blefve Regerings-Formen icke hvad den lärer böra vara ; nemligen en form för samhället, sådant det är. Jag tror det således icke vara förenligt med Constitutions-Utskottets granskningsoch förslags-rätt , att upptaga möjliga embetsmyndigheter , som ännu icke blifvit verkliga. Sådan är likväl händelsen med de i denna §, omtalade , i stället för Collegierna (möjligen) inrättade verk. Hvar och en finner lätteligen, att Embetsverk , som i en framtid möjligen kunna komma att finnas \ Ridd. o. Ad. Prot, XI Band. 16 242 , Den 3 December e. m. för närvarande äro detsamma som intet , och att de följakteligen ej böra omtalas i en Regerings-Form, som angår v-år tid, och som ej afhandlar inbillningens foster , utan de embetsmyndigheter, som hos oss verkeligen äro till. Herr Cederschjöld: Då det icke ålåg Constitutions-Utskottet att ingå i någon pröfning , huruvida en Under-Ståihållare är behöflig för Stockholms Stad , eller icke , så tror jag att Utskottet handlade rättast deruti , att bibehålla honom på förteckningen öfver de af Konungen afsättliga Tjenstemän. Jag ser alldeles intet hinder emot Embetets anskaffande, ehuru det nämnes i Regeriogs-Formen bland förtroendesysslor. Friherre Cederström: Det torde vara klart, att, i händelse ett Embete indrages, det redac* tions-Förslag i Grundlagen, hvarest samma Embete finnes nämdt, bör i så måtto förändras , att det till benämning derutur kommer att utgå. Herr Manner stam:
Till utförande af byggnadsföretaget, som, enligt de uppgjorda ritningsoch kostnadsförslagen, hvilka blifvit af Öfver-Intendents-Embetet utan anmärkning granskade, beräknats till 300,000 Ridr Rimt, funnes följande påräkneliga tillgångar: l:o Omförmälda anslag af Upsala läns Landsting R:dr Rimt 32,000: — 2:o Stiftets Skolbyggnadskassa, hvars tillgångar vid sista räkenskapsårets slut, efter afdrag af skulderna, utgjorde 3:o Frivilliga bidrag, influtna till följd af en utaf Erkebiskopen i förening med länets Höfding, Universitetets Rektor m. fl. utfärdad inbjudning till stadens och ortens innevånare, — uppgående, oberäknadt utestående fordringar genom tecknade, men ännu icke erlagda bidrag, till 4:o Upsala Elementar-läroverks egen byggnadskassa, bildad jemlikt Nåd. Cirkulärbrefvet den 11 December 1863, uppgående vid 1864 års slut till 5:o Sedan det nya huset blifvit färdigt, vore meningen att afyttra den nuvarande skollokalen; men hvad medel derför kunde erhållas, läte sig Transp. 58,738: 41. 16,066: 4, 7,250: — 3,422: 37. Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. 39 Transp. 58,738: 41. nu icke beräkna, enär läget å en plats, der uppförande af uthus icke kunde medgifvas, äfvensom sjelfva inredningen jemte rummens nuvarande beskaffenhet nästan omöjliggjorde en fördelaktigare försäljning af detta hus till enskild person. Husets taxeringsvärde utgjorde 50,000 R:dr. Om Stiftets skolbyggnadskassa odelad finge tagas i beräkning för byggnadsföretaget, hvilket
Revisorerne, som, med afseende å hvad sålunda blifvit upplyst, äro af den åsigt, att Svenska statsverket ej bordt för den af vederbörande embetsmyndighet i Norrige i berörda hänseende vidtagna åtgärd vidkännas någon utgift, hafva af sådan anledning och ehuru den ifrägakorona ersättningen utgör endast ett mindre betydligt belopp, funnit sig böra detta förhållande anmäla. § 10. Sedan, med anledning deraf att, på grund af Kongl, brefven den 20 Oktober 1832 och den 25 Januari 1842, ett belopp af 300 B:dr B:ko blifvit under flera år utaf 12 — 6:te hufvudtitelns anslag till extra utgifter utbetaldt såsom arfvode åt Polisens ombud vid pantlåne-inrättningen i Stockholm, Rikets Ständers åren 1858 och 1859 församlade Revisorer, som ansett denna utgift rätteligen hafva bordt påföras anslaget till Stockholms Polis, yttrat den åsigt, att någon anvisning af förevarande beskaffenhet ej vidare måtte af extra utgiftsmedlen bestridas, har, efter det Kongl. Statskontoret, i ämnet hördt, förklarat sig dela den af Revisorerne i berörda hänseende uttalade åsigt, Rikets Ständers Stats-Utskott, vid behandling af Revisorernes ofvanberörda anmärkning, uti afgifvet utlåtande den 10 uästlidne Augusti föreslagit Rikets Ständer, att uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes anbefalla vederbörande att icke vidare å 6:te hufvudtitelns extra utgiftsanslag nämnda arfvode utanordna; och är, efter hvad Revisorerne inhemtat, Utskottets berörda hemställan af Rikets Ständer bifallen. § U.
I anledning häraf och på det Stadsboerne härstädes, samt hit ankommande Landtboer, härefter icke må risquera att af den härstädes varande PoliceKammaren blifva torteradeoskyldigt arresteradej och utan ringaste skäl och anledningar i PoliceKammaren uppkallade och chicanerade, anser jag vara högst nödvändigt, samt hemställer till Högloflige Ridderskapet och Adeln, om icke så väl Kongl. ÖfverStåthållare-Embet i Police-ärender, lika med Kongl. Den 5 Januarii. 429 ÖfverStåtliållaxeEmbetets Cancellie och LandsliöfdingeEmbetena, måtte härefter blifva directe satte under Kongl. IIofRättens granskande, som dess ÖfverDomstol, på det den mer eller mindre lidande må äga tillfälle att inför HofRätten få klaga öfver PoliceKammarens förfarande, då de dertill finna sig äga skäl. Jag anhåller ödmjukast att detta mitt Memorial måtte få communiceras med de öfriga Respective RiksStånden, samt derefter remitteras till vederbörligt Utskott. Lades på Bordet. Herr Elgenstjerna_, Jonas Reinholclj hade inlemnat tvänne så lydande Memorial: 1:0 Ibland de Landtmannen mäst tryckande bördor intager Skjutsningsbesvär^ , det första rummet: Jemte andra olägenheter det förorsakar, uppkommer deraf äfven Ödeshemman; sådant är förhållandet i den trakt af Södra Delen af Stockholms Län, hvarest jag är boende och ägare af flere Frälsehemman, der ej Åboer äro att tillgå, härrörande af ingen annan grundorsak, än Skjutsnings-besväret. Och till ett bevis, huru svår denna skyldighet är, torde jag blott behöfva nämna, att om jag någon gång skulle vara så lycklig få skjutsen för ett Hemman bortarrenderad, härtill åtgår circa 4 procent af Hemmanets Uppskattningsvärde. 430 Ben 5 Januarii.