Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
BondeStåndet till Lag. samt Allmänna Besvärs* och Ekonomiutskotten jjfverlemnat ett af RiksdagsFullmägtigeu Anders Andersson ingifvet Memorial, deruti yrkas, att mera bestämde Stadganden, än som innefattas uti 4 och 35 Cap. ByggningaBalken och Kongl. Resolutiocerne uppå Ridderskapets och Adelns samt allmogens Besvär, måtte meddelas i afseende på Byevägars anläggning och underhållande, heldst af dessa Fötfattningar vanligen skall Lagutskottets Betänkande#* $23 gora» den tillämpning, att en åbo, öfver hvilkens egor en Byeller infartsväg löper, måste* om han deraf begagnar sig, ansvara för dess underhållande i hela sträcknin» gen genom hans egor; hvaraf den obillighet uppstode, att af flere åboer, som draga lika nytta af ea våg, den ene finge underhålla mångdubbelt större sträcka, än de andie, och det derföre, att vågen ti 11 större delen blifvit anlagd å hans egor. Med afseende häiå har Anders Andersson ■, såsom en billigare grund för våghåll ning? skyldigheten , föreslagit, att alla åbcer, som af ea Byeväg sig begagna, borde, efter deras egande Hemmantal, uti dess underhållande deltaga , utan afseende derå, att vågen kurtde till större eller mindre del framlöpa öfver någon åbos egor, dock med sådsn , å vederbörlig Domares ompiöfning öfve! leornad jemnkning, att, derest någon af Byemäneen hade betydligt mindre gagn sf vägen är. de öfrige, han i mån deraf matte få vidkännas lindring i väghållningsbesväret. Hvad sålunda blifvit anfördt, hafva Utskotten i öfvervägande tagit; men enär ef den i Kongl.
Blotta frågan derom, som ofta varit på bane, om den åter väckes, skall uphitsa sinnena. Man skall icke beräkna den förlust ståndet gör i uplysning, lag kunskap och förfarenhet, icke rubbningen af en nyttig och genom tiden stadgad häfd: man skall anse skomakaren efter detta ämbete olykligtvis blifvit framkastat och en hederlig skomakareolderman en gång varit en skiklig riksdagsman, lika god som en borgmästare at sköta rikets värf och hafva et mera borgerligt interesse. Man skall finna en vis lagstiftnings principe deri, at endast borgare utgöra ståndet. 1 Här har stått följande, som strukits: (ma) ingen med stympade rättigheter hafva säte och stämma. Den 1 Augusti 1812 311 Jag tror såsom jag nyss nämt, at det är af största vigt at låta hvart stånd bibehålla deras urgamla inrättning, och att stånden sins imellan icke tillåta några innovationer, så visa de ock måtte vara. Skulle en annan Representation komma at äga rum då är tids nog at derefter skapa nya förhållanden. Men vill man bibehålla den gamla, låtom oss bevara alla dess gamla former. Efter dessa ideer, som gifvit anledning til min framställning och hvilkas rigtighet jag först underkastar Ilögl. Utskottets pröfning, må det mig tillåtas at göra några anmärkningar vid den vederläggning Utskottets värde Ledamot, Herr Kammarherren, RiddarhusSecret :n och Riddaren Silfverstolpe, gjort af Herr Kongl. Secreteraren Rotliebs Memorial, såsom tillika rigtade emot mit och at utvärka et blidare omdöme om denne unge man, som ehuru af den gamla adliga classen likväl likasom jag vågar tro pluraliteten af riddersk. och adelen ädelmodigt och mera liberalt inse orättvisan af den nya ordningen och önska at den nya adeln måtte med inträdet på riddarhuset sättas i enahanda vilkor och belägenhet och Konungen således äfven återfå Konungars urgamla rätt vid adliga värdighetens utdelande.
Invändningen att eleverne finge längre väg hade numera förlorat sin betydelse, sedan kommunikationer blifvit i hög grad lättade och blefve det mera för hvarje år — och har motionären, på grund af hvad sålunda och i öfrigt blifvit anfördt, föreslagit, alt seminarierna i riket måtte reduceras till åtminstone Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 139. 89 åtminstone fem, fyra för manliga och ett för qvinliga elever, samt att lönestaten lör dem måtte bestämmas enligt ofvanomförmälda förslag, till belopp af 4,200 Ridr för ett i Luleå och 26,400 I\:dr lör fyra, fördelade på det öfriga riket, tillsammans 50,600 R:dr årligen, samt att till Kongl. Maj:ls disposition måtte, allt med afseende å en sådan indragning, ställas ett förslagsanslag, för betäckande af seminariernas utgifter för hyra, materiel m. m., lill belopp af 10,000 R:dr årligen; och 3) motionen N:o 146, deruti motionären framställt åtskilliga anmärkningar mot det den 21 Mars 1862 gifna nådiga Reglemente för folkskolelärare-seminarierna i riket. Enligt detsamma vore det en hufvudlärare medgifvet att jemväl meddela undervisning i de färdigheter, hvari eleverne derstädes borde erhålla öfning, hvilket sammanförande af lärareljenster icke utan i nödfall borde medgifvas. Väl vore det föreskrifvet att vid tillsättandet af lärareplatserna derstädes synnerlig vigt borde fästas derå att med de för Ijenslen i öfrigt erforderliga egenskaper förenades en sann och lefvande gudsfruktan samt en hedrande vandel, men någon föreskrift hade dock icke lemnals för kompetens alt söka dessa lärareplatser. Vidare vore det medgifvit, att, om läraren vid folkskolan (på stället) funnes lämplig att öfvertaga andra hufvudlärarebefattningcn, sådant finge ske med den inskränkning i hans un' dervisningsskyldighet vid seminariet, som folkskolan kräfde, utan att likväl dervid stadgats, det denna lärare måste ega en bildning, som stöde öfver den som vid seminarium kunde erhållas.
December samma år behagade förklara, att det med Statstidningen åsyftade ändamål beqvärnare skulle vinnas genom Post* och Inrikes tidningen, hvars redaction erbjudit 1374 Besv. och Ekon. Utah. Betänkanden. sig, att hvarje vecta hålla tillräckligt utrymme öppet för articlar af ofvannämnde innehåll. Vid öfvervägande af hvad sålunda redan förekommit, rörande detta ämne, sätter Utskottet utom all fråga, att författningar och Regeringens vidtagne åtgärder lättast skola allmänheten meddelas derigenom, att anstalt vidtoges till deras utgifvande i form af Tidning: dock får Utskottet härvid vördsamt erindra, att, då Kongl. Maj;ts Nådiga afsigt i förrberörde afseende endast varit, att bereda allmänheten kännedom och underrättelse om vidtagne Regeringsåtgärder, synes detta väl kunna förenas och vinnas med Postoch Inrikes tidningen; men, som Utskottet deremot åsyftar ett lättare allmängörande, än det nu varande, af sjelfva Påbudens bokstafliga innehåll, äfvensom att detta allmängörande matte utsträckas till alla utkommande författningar, så fordrar sådant oundgängligen en egen tidning, sorn med särskilda föreskrifter, i afseende på dess form, utgifningssätt och många andra omständigheter, uteslutande egnas åt detta ändamålUtskottet anser sig derföre böra vördsamt tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t behagade i Nåder föranstalta om utgifvande af en officiel tidning, som under titel af Svenska Stats Tidningen, eller hvilken annan benämning, hvarigenom dess e - Best), och Ekon, Utsk.
Penibelt att nödgas afstå tid och tillfälle till andra, som af vänskap, reconnaissance eller släktkärlek samvetsgrant komma att passa på att stjälpa en så godt de kunna. Hela dagen har jag skrifvit och déchirerat igen billetten härom till kungen, nu är den definitiv som följer: Sire! En sjukdom, som ytterst stammar från Ers Kongl. Majestäts charmanta opera och sedan visat en olycklig gout för att complicera sig, nödgar mig att söka orlof från min månad som uppvaktande kammarherre hos E. K. M. Jag behöfver ej säga, med hvilken sentiment af regret och sorg jag afstår från hedern att få tjäna Ers Majestät och nalkas Ers Majestäts dyra person, men mitt hopp är, att en dylik privation ej mer skall behöfva hända mig. Mitt eget ordspråk »Ce que Dieu veut, ne veut pas le médecin» – ett af de rara proverb, som behålla sin vérité, om de vändas upp och ner – är föga encourageant, men med arkiater Bäck är jag dock böjd att tro mig blifva restituerad med ett par månaders repos. I tur att tjänstgöra äro Arvid Sparre och Eric Oxenstjerna, och öfverstekammarherren hemställer genom mig, om Ers Majestät täckes låta den ordinaira survivancen gå eller har någon annan dessein. Eders Kongl. Majestäts tacksammaste och ödmjukaste serviteur et sujet Fredrik Ungern v. Sternberg. Mitt sätt att själf rekommendera mina båda antagonister är en coup de génie. Ty dels ser det nobelt ut, och dels hoppas jag, att de skola gâtera occasionen för sig själfva, Sparre genom sin fumlighet, när han fäster blå bandet etc. och Oxenstjerna genom sina flatskratt à la knallbygden ... Åh, jag är trött, trött. I dag skulle min tjänstgöring hafva börjat och jag stått vid kungens lever. Jag vet, att jag fått god accueil ... det är hårdt att vara prisonnier i sitt rum.
Marieholm å Lands-Canzliet den 3o September i83c>. W. A. D ORCHIMONT. W. Hedenstierna. J. E. Hagman. — , « , T’1f , a©»®3t. marnas BEFALLNINGSHAFVANDES UTI Örebro TILL &<Q£r<B!fe> iXiAJiti' I UNDERDÅNIGHET AFGIFNE FEMÅRSBERÄTTELSE, för Åren 1832, 1833, 1834, 1835 och 1836. Underdånigt Memorial! Jemlikt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Circulair af den 17 April 1821 tillkom mer Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, hvart femte år, afgifva underdånig Berättelse om Länets tillstånd i Ekonomiskt och Statistiskt hänseende. Förhållandet härmed under åren 1832 till och med 1836 åligger mig nu att i underdånighet framlägga; men, enär Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uti tillförene afgifne 3:ne Berättelser sökt att, så fullständigt, som omständigheterne medgifvit, redogöra för ortens ställning härutinnan, och denna, under tiden, som förflutit sedan sista Berättelsen i underdånighet afgafs, icke kan hafva undergått någon hufvudsaklig förändring, torde jag icke fela emot det med föreskriften om dessa Berättelser i Nåder afsedda ändamål, då jag, till undgående af ett förnyadt upprepande utaf hvad redan i underdånighet blifvit anmäldt, nu egentligen inskränker mig till uppgiften af de förändringar, som under nämnde år inträffat med Folkmängd, Näringar, Skolor och de flere ämnen, som i Berättelsen böra afhandlas, dervid likväl ej kan undvikas, alt dessa uppgifter i vissa fall äfven upptaga hvad på den senare tiden sig tilldragit.
7 Sami, 1 Afd, 42 Haft, 2 10 Lag-Utskottets Utlåtande, N;0 171. emot hans klander skall rigtas, kan jag ej eller i denna punkt instämma med Utskottets pluralitet, utan tager mig friheten föreslå ett förändrad t stadgande, så lydande: Nu anmäler vid utm ät nings-tillfället gåldenåren, att godset hörer annan lill; dd skall, der skäl till det jäf förekomma, i v ds et ock med qvarstad beläggas, och gcildenären derom den uppgijne egaren underrätta. Stämmer denne ej, inom den tid, som ofvan sagd år, efter det han om utmätningen och qvar staden erhållit kännedom; vare sin talan qvitt. Vill Borgenär sjelf den uppgijne egaren om utmätningsoch qvarstads-atgärden kungöra eller honom stämma , ege han rätt dertill. Slutligen och då tvist om beståndet af sådan köpe-afhandling, hvarom nu år fråga, möjligen kan under en längre följd af år fortgå, men det år af vigt, att så ställes, att ej kostnaden för godsets förvarande under tiden må, till skada lör båda parterne, medtaga detsammas hela värde, anser jag ett tillägg till föregående moment erfordras af följande innehåll: År i saken stårndt, på sätt nu blifvit stadgadt; dä ege den, hvilken uppgifvit sig såsom egare t dl det i mät tagne godset, att detsamma emot vederbörligen godkänd borgen lyf ta, om han sä åstundar. Vill haji det ej; stau de det vederpctrten fritt att, likaledes emot full borgen, godset emottaga Af Herr Gyllensköld, Carlheim: ’’Jag instånuner uti Grefve Mörners reservation, så vidt den rörer i:sta momentet af förevarande lagförslag. För öfrigt kan jag icke tillstyrka, att uti 4 momentet nf den föreslagna nya Författningen uttryckligen skall stadgas, det köparens ed må anses bevisa, att afhandlingen ej år till annans förfång diktad.
Jag är derom till fullo öfvertygad, att huru länge BränneriSystemet, med 43© Den 24 Martti) e. mt sina bräckligheter vankar fram och åter, mellan palliativer , skall det sluteligen stadna vid denna RadicalCurmethode, hvartill jag derfö, re utbeder mig att i väre Protocoll få förvara denna välmenta påminnelse. * Herr Anckar sparre, Ingemar August, upp. läste följande: Utan fruktan för de hårda Domar några värda Ledamöter behagat fälla öfver de, sorn hysa olika tankar mot dem, yttrar jag min mening i hvad som rörer Brännvinsbränningen i allmänhet. Jag tror att Brännvinsbränning till verkeligt så kalladt Husbehof kan fullkomligt verkställas tned 40 å 50 kannors Pannerymd på hvarje Egendom, hvarigenom tillfället till öfverflödig Brännvinsförtäring minskas. HvarjeSvensk känner nogsamt, hvilka rysliga olägenheter, som denna dryck tillskyndat vårt land ; den har hos otaligt mångå Medborgare mördat både physiska och moraliska egenskaper, hvilka kunnat gagnat både dem sjelfve och Staten, men nu berpfvade sådana företräden, ser man åtskilige personer nästan kunna sättas i bredd med djuren och stundom derunder, blott genom ett olyckligt begär till och en öfverflödig tillgång på, en dryck, som egenteligen såsom medecin tycks vara ämnad till en välgörande verkan. Då man stundom får se män, som varit verkeliga snillen, försatte under medelmåttan och stundom under dåligheten, igenom det för Svenskarne ofta så förledande Brännvinet, må - Den 24 Martn, e. m. 431 ste man lifligt känna allt det olyckliga, som det samma medför. Jag vill ej länge uppehålla med förklarande af Brännvinets skadliga följder för Sverige, då de ligga i en så öppen dag, att hvar och en kan otta vara i tillfälle att se och erfara dem; jag vill blott yttra min vördsamma önskan, att Brännvinsbränningen måtte inskränkas till det möjligen minsta verkeliga behofvet, om något sådant finnes.
Lyceum var ett privatläroverk, som tog emot äfven bortskämda och lata pojkar från burgna och förmögna hem, ofta sedan de blifvit kuggade vid försök att komma in på gymnasium. Jag minns, att gymnasisterna derför icke erkände lycisterna såsom fullt jembördiga med sig, och utan tvifvel utgjordes lycei lärjungar af en temligen blandad samling19. Det är icke min mening att sätta någon fläck på lycei minne. Många äro dess f. d. lärjungar, som blifvit framstående män i det allmännas tjenst och med tacksamhet ihågkomma sitt gamla läroverk och sina lärare. Men ingen torde heller kunna förneka sanningen af det förut sagda, hvilket må stå som en vägledande kommentar till hr Strindbergs teckning af sin gymnasiitid. Jag nämnde, att jag har ett annat minne af den tiden än hr S. Af fruktan att jag möjligen idealiserade den i min föreställning gick jag häromdagen till en f. d. gymasiikamrat, nu tjensteman i Stockholm, och frågade honom, hur det dermed förhöll sig. Han svarade: »Du vet väl lika bra som jag, att det fanns ett litet kotteri ynglingar, som voro dåliga» – härvid nämnde han några namn – »men», tillade han, »du vet ju också, att den stora mängden af oss betraktade dem som sämre folk.» – På gjorda förfrågningar hos flera representanter för äldre och yngre skolgenerationer om det sedliga tillståndet och om andan i skolan på deras tid har jag fått samma svar, stundom nära nog ordagrannt detsamma. Att en eller annan äfven af de äldre kanske har andra minnen från skolan, det kan jag ju tänka mig, ehuru jag icke har hört något sådant. Detta torde dock i så fall på goda grunder kunna anses vara undantag och bevisar ingenting mot det erfarenhetsrönet, att skolungdomen nu i sedligt afseende är mycket sämre än förr. Målsmännen för tidsandans optimistiska dogmatism förneka naturligtvis den erfarenheten. Att menskligheten i alla afseenden går framåt, och att den moraliska förbättringen håller jemna steg med den fortgående upplysningen, fastän kortsyntheten kan tycka motsatsen, predika helt frankt dessa dogmatici. Men må vi icke låta sådana fraser förvända synen på oss.
— sämre val, ty ej n o g m e d såsom nyss också, hvilket många nämndes med vacker och professor daktionen r den fotografi, läsarinnor en intressanta I A. Nathorst af I d u n h a f t hvaraf vi här reproduktion, mottaga lämna samt våra följande kommit så af mycken damernas oro åstad, i c k e s a k n a sitt i n t r e s s e I d u n s läsarinnor presentera en tionaldräkt från ett som land, hvars nanaturförämbetsman. års Hon år, m e n är och både Andersen, läsekrets, Grönland bosatt dansk kom till Grönland är f. n. v. på b e s ö k i Dantill betragter det » författaren af o g alt s o m m i t H j e m. » tern (Grönland), dessa rader, Hon går o m på skidor och har d e s s u t o m dit inflyttade representanter icke vackra skrifver sitt » i et i varande Ur ett botaniska S a n c t samlingar och för ur og häftet af » En SommerUmanaksfjorden », finnes inta» Ymer » som för inneskildring må äfven år. samma stycke, hurtiga som få sin plats. rör äktenskapsfrågan här D e t torde icke sakna intresse för I d u n s läsarinnor, vi afhålla oss från alla kommentarier. » Til Godhavn k o m m e r Lægen og Præsten kun en eller maa Folk gyldige eget Fanger: nu, to Gange o m Aaret, og saa helst passe at blive syge, d ø b t e, og konfirmerede, Gang. maal. första vinatt köra m e d; h o n har hopbragt äro Diskobugten uppsats gifte » Jeg hon en i gen vid omkring mark.
För valtnings-komité, enligt Kongl. Rrefvet den 23 Januari 1861, utgår 2,300 b) eldigt nådiga Brefvet den 28 Mars sistlidet år ett belopp, motsvarande det personela arfvode, som jemlikt K ngl. Brefvet af den 23 Januari 1842, varit Akademiens förre Sekreterare, Nathhorst, från de till manufakturernas befrämjande under Kommers-kollegii förvaltning ställda medel, beviljadt 1,000 Summa R:dr 4,300. Och har Kongl. Majit, uppå Landtbruks-akademiens underdåniga hemställan, och med afseende å vigten deraf, att vid nämnda Sekreterarebefattning kunna fästa en man, som innehade de för behöriga skötandet af denna magtpåliggande tjenst erforderliga, mera sällan hos en och samma person förenade egenskaper af vetenskaplig bildning, skrifställareförmåga och erfarenhet såsom praktisk jordbrukare, och sorn derigenom kunde på utvecklingen af landtbruket och dess binäringar utöfva ett omfattande och gagneligt inflytande, föreslagit att på det bemälde Sekreterares kontanta årliga löneinkomster måtte kunna bringas till ett sammanlagdt belopp af 5,000 Ridr, Rikets Ständer måtte i hans aflöning bevilja en förhöjning af 500 Ridr årligen. I betraktande af hvad sålunda blifvit anfördt, tillstyrker Utskottet, alt Rikets Ständer måtte i Sekreterarens hos Landtbruks akademien aflöning Stats-Utskotlels Utlåtande M 99. 73 aflöning bevilja tillökning med 800 R:dr, att uppföras under anslaget till »befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmannanäringar». 39:o.
Statsoch BankoUtskottens: angående förbättrade anstalter uti Landsorterne för invexling af förslitne Bankooch Riksgäldssedlar; i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om rättighet för SparBankerne att, emot ränta, i BankoDisconten insätta medel af deras Fond m. m.; och angående anslag af ett Credilif i Banken eller Statsverket för Städernas Allmänna BrandstodsBolag. Statsoch EkonomiUtskottens: angående lindring i Rotei ingshördorne inom Den 18 Mars e. na. 363 de Småländska Länen; och angående Städernas Inqvarteringsbesvär. BankoUtskottets: i anledning af den genom Utskottet förrättade Revision öfver Banko-Discont-Verkets Räkenskaper och förvaltning samt förra RiksDiscontVerkets fortsatta utredning för år 1828; rörande eftergift af Bankens Inteckningsrätt i afseende på den å Uddevalla Stads Utmark varande Ståndskog; angående jemkning uti gällande Stadgar för Rikets DiscontVerk, i anseende till den för ön Gottland tidtals hämmade Postgång; med hemställan, att till årets slut må förlängas Rikets Ständers beslut örn Silfvers uppköp och invexling till Banken; och angående bibehållande af de från Banken meddeldte Lån på Hus, hrandförsäkrade i den upplösta f. d. StadsFonden af Allmänna Brandförsäkringsverket. Bankooch LagUtskottens: angående en bestämd förklaring, att fordringars bevakande i Concurs och efter ÅrsStämning icke må lämpas till sådane Bankens lån, för hvilka Gäldenärerne icke aflemnat Skuldförbindelse, utan deremot sjelfve erhålla pantsedel.
SlatsContoirets förvaltning öfverlemnades. 3:o Anhålles om StatsUtskottets undersökning och utlåtande, huruvida det verkeligen var på goda grunder, som 1827 års Revisorer förvägrades delfående utaf det tillstånd, hvaruti Magazinsutredningen sig befann, då Förvaltningen, efter föregånget tillkännagifvande af fulländad utredning, tili Kongl. StatsGontoiret öfverlemnades. 4:o Begäres StatsUtskottets utlåtande, huruvida vid de år 1826 utur Kronans Magaziner, på våren och under sommaren, beviljade försäljningar nödig försiktighet och omsorg, ej mindre för Landets än för Statens bästa, blifvit iakttagne, 5:o Begäres StatsUtskottets upplysning, huruvida 1827 års Revisorer, till följd af 1828 års Riksdagsbeslut, bort få del af redovisningen för de å UndsättningsCreditivet disponerade, medel eller icke. 6:0 Anhålles om StatsUtskottets undersökning, huruvida UndsättningsCreditivet blifvit i fullkomlig öfverensstämmelse med Rikets Ständers föreskrifter disponeradt, och i hvilka delar afvikelser äg^ rum. Den i5 December f. m. 99 7:0 Anhålles, att StatsUtskottet täcktes, så tidigt ske kan, lemna Rikets Ständer del af dess åsigter, huruvida sådane UndsättningsCreditiver icke böra en gång för alla upphöra, såsom ledande till en alltför känbar SLateförlust. Lades på bordet. Friherre Anckarswärd , Carl Henrik j anförde skriftligen: Då 1837 års räkenskaper för Statsverket nu böra vara afslutade, tager jag mig friheten fästa Rikets Ständers StatsIJtskotts uppmärksamhet å den fördel, som af deras reviderande skulle uppstå, genom Revisorernas deraf uppkommande, närmare förflyttning intill den tid, som möjligen kan komma under granskning. Konungabrefvens och Protocollernes läsning intill närvarande tid anser jag som en följd. Jag anhåller om remiss till StatsUtskottet. Lades på bordet. Friherre Anckar swärd j, Carl Henrik > uppläste följande:
1 della förhållande linner jag således ett ytterligare skäl tilt understödja landtman , som hafva sehälerier. Intill dess hindren för ulls afsättning inom landet hinna undanrödjas, hör man förskaffa deni afsättning utrikes. Jag instämmer följaktligen gerna med deni, som yrkal exporl-praemier pä den fina ullen, och uppgår hon ej till mera än 4°>000 såsom en talare uppgifvit, så lära export-praeiniernn ej blifva betydliga. Om nu, på sätt Nr Skogman föreslagit, man höjde tullen på den inkommande ullen, så kunde man med den ökade tullen å ena sidan höja ullpriset inrikes, och ft den andra godtgöra beloppet af export-prsemierna för den ull, som utfördes. I afseende på kladeslillverkningen, till hvilken jag för ett ögonblick torde få återkomma, har Hr Skogman upplyst, att oaktadt den förlägenhet, Iivari man påstår att denna näring sig befinner, har likväl tillverkningen under de sednare åren stigit. Jag har har Stockholms klädesfabrikssoeirtets officiella berättelse af elen 3i Dec. 1838 för de 5 åren i853—1817. Jag vill icke bestrida Hr Skogmans uppgifter; de kunna vara riktiga för bela Riket. Mea visst är alt klädestillverkningen i Slockholm gått utföre. Det är möjligt att den kan taga upp sig i Norrköping, der vattenfall och andra fördelar finnas, sorn bär icke äga rum; men klädesfabriker* nas beträngda tillstånd i hufvudstaden torde Hevilla.Utsk. böra taga i öfvervägande. Vid de särskilda artiklarna i tulltaxan får jag anmärka följande. Tillåtelse att införa färdiggjorda g å 11 gk läder, borde ej medgifvas. Våra handtverkare äga utan tvifvel nog skicklighet för att göra kläder åt oss. örn vi skulle uppträda i Paris eller London, så läte vi troligen göra våra kläder der; men bär hemma böra vi väl icke behöfva blygas för hvarandra, om våra rockar äro gjorda af inhemska skräddare, så fort Parisereller Londoner-moder hinna hit.