Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om detta alltså icke får upställas såsom en allmän regel, qvarstår dock, under vissa förhållanden, denna billighetsfordran i sin fulla kraft, nemi. i de stift, der socknarnes storlek och folkmängd göra befattningarne besvärligare, der lefnadskostnaden tilläfventyrs jemväl är D e n 1 1) e c « m b «i $7 dyrare i följd af naturförhållanden, och der tillika utsigten till befordran är svagast. I sådana stift anser jag rättvist, att lönen ej sättes lägre än 2,000 rdr rint., oro än, i andra stift, under gynnsammare förhållanden, lönen torde kunna bestämmas till kanske endast hälften af besagde belopp. Slutligen vill jag fästa upmärksamheten på eti omständighet, som jag tror vara, för de ifrågavide tjenstemänuen, af synnerlig vigt, och sora, derest förbättring derutinnan kunde vinnas, skulle bereda dem en lättnad, måhända i värde för dem, öfverstigande hvarje annan pekuniär fördel. Jag syftar härvid på den, för dessa ringa aflötiade tjenstemän så högeligen betungande skyldigheten, att sjelfve bygga och underhålla sine boställshus, under det att pastorerne, som dock äro hugnade med gemenligen vida högre löneinkomster, erhålla hjelp af församlingen i förberörde hänsigt. Kunde icke en jemkning i dessa hänseenden jemväl företagas vid de skeende löneregleringarne; eller, der så kunde öfverenskomrnas, en utsträckning af församlingarnes åtaganden till de mera vanlottade af Kyrkans ordinarie tjenstemän ega ruin? Ty jag föreställer mig, att detta biträde, fördeladt på de inom församlingen byggnadsskyldige. ej skulle behöfva blifva för dem särdeles kännbart; hvaremot skyldigheten nu är för boslällshafvaren ofta ganska betungande, ned trycker hans ekonomiska ställning redan vid tjenstens lörsta tillträdande, hvaraf tyngden förnimmes under hela hans tjenstetid, och sedermera stundom försätter hans efterlemnade, fattiga enka och barn i de mest tryckande bekymmer och svårigheter. Med auledn. af allt det ofvansagde, torde jag vördsammast få föreslå, att vid besvarandet af den K.
M 15, i anledning of Kongl, Maj:ts nådiga Proposition, angående jordafsön dring från kaptensbostället Bredaryd Norregård för utvidgning af Bredaryds församlings kyrkogård; M 16, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse åt Eskilstuna öfre kanalbolag af plats på Carl Gustafs stads gevärsfaktoris område för en slussanläggning; M 17, Prot.-Utd.rag 145 JM 17, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår; och JM 18, i anledning af förre Bokhållaren i Riksgälds-kontoret J. E. Lindberga ansökan om förhöjd pension. S. D. Uppå yrkande af Herr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, skulle ett vid föredragningen af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JM 7, af honom algifvet anförande, såsom hans reservation emot Ridderskapet och Adelns beslut att bifalla nämnda Betänkande, de öfriga Riks-Stånden tillställas. Från Hogv. Preste-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Memorial, JM 10, med återlemnande af väckt motion om ändring i föreskrifterna, angående aOöningen åt folkskolelärare och deras tjensteåligganden. Sedan motionären förklarat sig frånträda den del af omförmälda motion, som afser förökad lön åt folkskolelärare, beslöt Preste-Ståndet, med åberopande af detta förklarande, återförvisa motionen till Lag-Utskottets behandling.
Om det är Konungens Rådgifvare» pligt att upplysa Konungen, så är det Riksens Ständers, att äfven oförstäldt förelägga Konungen och Ministéren sina tankar om Landets till-i stånd, och jag skulle för min del tro, att det tillfälle då decharge för den framfarna förvaltningen för Konungens StatsRåd begäres, vore lämpligt, att till Kongl. Majit i underdå-, nighet framföra hekymret öfver det stillastående, hvarunder Svenska Folket hotas att digna, genom åtskilliga af dess Statsinrättningars olämplighet till tiden och dess fordringar. J*K skulle tro, att Svenska Folkets Ombud vid detta tillfälle skulle äga full anledning att hos Kongl. Maj:t framställa den önskan, att dess Minisföre ville hädanefter verksammare än hitintills, arbeta på Förslag till en förändrad Representation, eller åtminstone förbättrad arbetsordning för den närvarande, hvartill Styrelsen äger rättigheten, och må hända i följe dermed skyldigheten förvarad i Grund, lagene föreskrift. Jag skulle tro att Folkets Ombud vid detta tillfälle skulle kunna hos Konungen anhålla, om Ministérens verksammare medverkan till fullbordandet af det nya Lagverket, då bristerne uti det gamla, torde 2o6 Den 10 Julii f, m. vara mera än något annat vållande, till den öfverdrifna kostnaden för blotta fångars transporterande, som det gist förflutna året uppgådt till den oerhörda summan af nära 170,000 R.dr. Jag skulle tro att Folkets ombud skulle hos Konungen kunna anhålla att Ministéren sorgfälligt ville undvika, att genom tillstyrkandet af illa beräknade handelsföretag förordsaka Landet kännbara förluster. Jag skulle tro att Riksens Ständer kunde hos Kongl. Maj:t anhålla, att de vigtige StatsSecreterareEmbetena blefvo, enligt Grundlagens lydelse, tillsatte, medelst ordentlige Fullmakter.
Jag öfvergår nu till granskningen af hvad Herr Tham yttrat, för att styrka sin satts, alt genom förändringen med Bergs-och CommerceCollegierne likasom med Skiftesmålens öfverlämnande till EgodelningsRätter, som han uttrycker si g, juridisk oreda blifvit förorsakad. Den 22 December c. m. 197 I afseende på Egodelningsmålen anser Herr Tham, atL Häradshöfllingarne icke skola lör sine öfrige göromål dem medhinna, eller ega nog ekonomisk kunskap, alt deni handlägga, och att enhet i tillämpningen af SkiftesFörfattningarne derigenom går förlorad. Under åberopande af hvad jag förut, i anledning af Herr Thams anmärkningar yttrat, angående inrättningen af EgodelningsRätter, får jag nu tillägga, alt Landshöfdingar och LandsSecreterare lia lika trägna, om icke trägnare göromål än Häradsliöfdingarne; alt Egodelningsmålen, då de inom ett Län fördelas på flere Domare, naturligtvis blifva för en hvar af dem färre, än alla tillsammans för Landshöfdingen ensam.
Utsk:t har således börjat der man äfven på Utsk:ts egen väg borde sluta. Särskildt måste jag bemöta den beskyllningen, att man nekar qvinnan att inhemta kunskap och sedan hånar henne för hennes brist derpå. Den enda allmänna undervisning, som Staten af ålder ombesörjde, var ordnad för att uppfylla ett dess eget behof, att bereda män för Statens och Kyrkans tjenst, och då qvinnan härtill icke hade tillträde, bereddes ej heller lör henne offentliga undervisningsanstalter. I samma mån deremot, som Staten började betrakta beredande af tillfälle till bildning såsom ett ändamål i och för sig sjelft, i samma mån iakttogs också qvinnans rätt. Så har hon öfverallt del i folkundervisningen, så har ett seminarium för bildande af lärarinnor med tillhörande normalskola blifvit inrättadt, så torde vidsträcktare åtgärder för att lemna henne tillfälle att erhålla högre bildning redan vid denna Riksdag komma att ske, men om man i sistnämnde afseende gått tillväga med en viss tvekan, så lärer orsaken dertill böra sökas dels i de materiella svårigheterna, och dels uti den önskan man hyst att qvinnans uppfostran ej må allt för mycket dragas utom hemmet, men ej i någon afsigt att hålla qvinnan på en låg bildningsgrad. I afseende på de förslag, som blifvit framställda af män, hvilka lika med mig ogilla Utskits Betänk., och serskildt angående Hr Huss’ förslag, får jag yttra, att jag anser önskligt, att qvinnan erhåller tillträde till sådana mindre tjenster, som bereda henne under vissa förhållanden väl behöfliga näringsutvägar; att det äfven efter min tanke vore för menskligheten lyckligt, om qvinliga läkare funnes, och att tillfälle till undervisning i denna konst, hvartill i allt fall endast ett fåtal lärer egna sig, bör qvinnan beredas, samt att qvinnan ostridigt för barna-undervisning har en framstående lämplighet. Oviss likväl, huru långt hennes användande i sistnämnde afseende bör gå, och obenägen att yrka bifall till ett skrifvelseförslag, som först under öfverläggningen blifvit framstäldt, får jag yrka att frågan måtte till Utsk:t återremitteras. Hr Ehrenborg, Richard:
R:dr, hvartill kommer vakatis-afgiften i fredstid för städernas båtsmansnummer 3,707 R:dr 6 sk. 1 rst., eller tillsammans 118,517 R:dr 42 sk. 1 rst. Roterings-prestationen, som numera, efter allmännaste förhållandet, beräknas och bestämmes till visst värde årligen vid markegångs-sä tillingarne, har sålunda år 1850 ansetts motsvara för hvarje soldat-rote vid Elfsborgs och Westgötha Dahls regementen, vanligen bestående af lk mantal, äfvensom för Westgötha regementes hvarje rusthållsnummer, 38 R:dr, samt likaledes för ett helt hemman tillhörande båtsmansroleringen 10 R:dr banko. Berättelse öfver Elfsborgs TAn för åren 1847—1850. 4 26 Klereciets aflöning ingår endast till så vidt i statistiska tabellerna, som den af skattdragande hemman, inrättningar, näringar och personer särskildt oell årligen utbetalas. I sådan del rättar den sig merendels efter tiondesättning och gamla eller nyare öfverenskommelse!’, som dels äro af Kongl. Maj:t stadfästade för viss lid eller ock i allmänhet endast gälla för den lönade prestmannens tjenstetid. Utgiften härtill, inberäknad kyrkobctjeningens aflöning, är för ena orten så olik den andra, att hvarje från det hela dragen slutsats om samma utgifts belopp på hemmantal eller annorledes skulle blifva förvillande. Detta onus är dock ganska säkeri på landsbygden ett bland de betydligaste, då beloppet deraf kanske uppgår till 15, 20, 25 och ända till 30 R:dr banko på helt mantal om året, oberäknadt de så kallade jura stolae. I städerne deremot äro invånarnes afgifter till klereciet jemförelsevis mindre och således vanligen föga betungande. Med afseende pä fatligförsörjnings-kostnaden anmärkes, att den i allmänhet är för lågt upptagen uti statistiska tabellerna, som för landet grunda,ts endast på de uppgifter, sorn kronofogdarne kunnat förskaffa sig och hvilka ofta varit ganska ofullständiga.
Så snart denna tidpunct upphunnits, och Stats-Verkets hela skuld till Banquen sålunda vore på Enskilta öfverflyttad, samt Banquen derigenom erhållit säkerhet och valuta för hela sin Sedelstock, skulle följaktligen ofvannämnde 7Jo,ooo R:dr ur Bevillningen försvinna. 3:0 Alla Banquens hädanefter utgifvande Lån, med undantag af de vid 18U ärs Riksdag anslagna Odlings-understöden, böra beläggas med 6 procents årlig ränta—IngajLån böra utgifvas utan mot Inteckning i Fastighet, eller på pant af sådana inhemska Producter, sorn utan skada kunna förvaras, t. ex. Metaller, Alun, torr Spannmål, Bränvin, Linolja, Ull, beredda Hudar Papper, Bjelkar, Bräder, Tjära o. d. —De medel, som Banquen kantilj utlåning disponera, borde delas i visst förhållande emellan Fastighcts-Lån, och Lån på pant af lös Egendom. — Mot Inteckning i Fastighet borde ej utlånas mer än en tredjedel af Egendomens värde: Det torde d ssutom vara nödigt att utstaka en gräns för Län - beloppet, t. ex. 10,000 R;dr: Deremot torde, till erhållande af dessa Lån, på hvilkas ursprungliga Capital minst 4 procent årligen skulle afbetalas, ej nödvändigt böra fordras första Inteckningen; utan vore det nog, blott Egendomen ej blefve graverad för mer än en tredjedel af dess värde. Hvad Lån på Pant beträffar, borde Panten till Kronans förråd aflemnas, samt Lane summans storlek åt» Den j 8 December. 379 minstone ej få öfverstiga två tredjedelar af Pantens välde. Detta slags Lån borde ej beviljas på längre tid än 6 månader, da både räntan och Capiialet ovilkorligen skulle inbetalas. — Alla Banquens hittills, mot underlaglig Ränta utgifne Fastighets Lan borde uppsägas, på det alla Banquens användbara medel må efter enahanda Plan kunna utlånas; och ej vissa af Nationen längre gynnas på de ofrigas bekostnad.
Det närbelägna Götheborg, hvarest arbete lätteligen erhålles, upptager ock årligen flera utflyttande; och ej så få, isynnerhet från socknarne kring Kungsbacka, begifva sig årligen ut på utrikes sjöresor, derifrån de antingen alldeles icke eller ock först efter en längre tidryTmd återvända. Deremot hafva utflyttningarne till Skåne på sednare åren alltmer och mer aftagit, hvartill orsaken tilläfventyrs är den, att till grödans uttröskande slagan nu mindre användes, utan i stället tröskverk, som går antingen med kreatur, vatten eller ånga. Bidragande orsaker till denna folkökning äro, dels att inga svårare sjukdomar under denna tid varit gängse, dels att Länet varit hugnadt med jemngoda skördar, under det att det tillika åtnjutit inre och yttre fred. Jordbruket och andra näringar hafva derföre kunnat fritt utveckla sig och lemna tillfälle till uppkomsten af nya bostäder samt ökad arbetsförtjenst. Glädjande och tillfredsställande kunde denna folkökning anses, om den ägde rum bland den besuttna klassen af allmogen; men då den nu förefinnes hufvudsakligen bland backstugusittare, stat-torpare och inhyses folk, ingifver den verkligen bekymmer för framtiden. Skulle missväxt beklaMioen inträffa flera år i rad, xi O D ' folie större delen fattigförsörjningen till last, och denna, redan ganska betungande, skulle blifva det än mera, ja till den grad, att församlingarne icke kunna bära denna tunga. 5 Jemlikt Eders Kongl, Maj:ts nådiga Stadga om Folkundervisningen i riket af den 18 Juni 1842 hafva nu inom alla socknar dels fasta, dels ambulatoriska skolor kommit till stånd. Dessa skolor begagnas ock temligen allmänt, särdeles der församlingarne lyckats anställa skickliga och nitiska lärare. Ännu hafva verkningarne af dessa bemödanden för det uppväxande slägtets utbildning icke kunnat i väsendtligare mån förnimmas, men efter några år böra de kunna märkas. De bidrag af allmänna medel, som för ändamålet utgått, hafva utgjort ett stöd.
Folket med skäl gör sig den fråga: hvartill gagna våra långa och kostsamma Riksdagar, hvartill dessa digra acter, vittnande om otroligt mycken »4 Den 17 Julii f. m. moda utan resultat vid behandlingen af Riksdagsärenderna; då svaret ligger i ett erfarenhetsbevis på allt jernt stigande behofver å de styrandes sida och ökade skattebidrag å Folkets, sorn dess Ombud så frikostigt och oafbrutet bevilja, ulan grundlig undersökning, hvarken af dessa behofver eller af möjligheten alt dem fylla. Ått öppet och ärligt inför Nationen redogöra för sina grundsatser och sitt handlingssätt, blir alltid en pligt af Representanten, men denna pligtutöfning är af en betänksam art för den, hvilken likasom jag fattat den olyckliga Öfvertygelsen, som jag lifligt önskar måtte finnas mindre väl grundad än verklig, att nemligen det närvarande samhället skyndar till sin upplösning, om samma anda framgent skall blifva rådande, som nu uppenbarar sig i alla offent* liga värf. t)et Monarkiskt Conslitutionella Sverige Styres genom en Ministere, som städse nekar sin tillvarelse, som inom Lagstiftningen, misstydande eller missförstående 4 §• > RegeringsFormen , vill göra gällande den lära, hvilken dess beskyddade Dagbladsskrifvare inför allmänheten predikar, nemligen att Konungen må allena styra Riket efter sin vilja utan afseende på Rådgifvarnes yttrade öfvertygelse om Rikets val eller ve, och dessa samma Rådgifvare tveka icke att un - Den 17 J u I i i f. m. der sådane vilkor och med sådan afsigt emottaga och innehafva sina ansvarsfulla embeten. Ännu ser man i spetsen för denna Mihistére den Man, som år 1812 med fagert tal och fagra löften förledde Representationen, att genom en Grundlags öfverträdelse bortskänka Nationens dyrbaraste rättighet, tryckfriheten, hvilken i verkligheten förlorades genom inbillade farhågor för den stora eris då bereddes Europa, och hvarpå man så fåviskt trodde, att Vår tryckpress skulle inverka.
Hr Rosenblad: Sedan R. o. Ad. nu genomgått samtliga de sorn Utsk:n föreslagit, får jag vördsamt fästa uppmärksamheten på alt R. o. Ad. måtte i sjelfva lagförslaget intaga del vigtiga beslut, som Siandet redan vid början af denna öfverläggning faltade, nemi. att den nu ifrågavar. Jagens stadgande» icke skola erhålla retroactiv verkan i afseende på de redan stiftade bankerna under deras octrojtid. Jag får derföre hemställa, att R. o. Ad. malte antaga följande nya §, grundad på det redan fattade beslutet: "De före utfärdandet af denna lag inrättade banker varda vid deras undfångna privilegier under den derför återstående liden orubbade bibehållna, derest de icke sjelfve önska alt före samma tids utgång fä deras statuter förundrade till öfverensstämmelse med ofvanberörde lag." Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna att i sammanhang med Hr Rosenblads framställning borde äfven för R. o. Ad. föredragas det förslag Utskm infört vid slolet af de s. k. motiverna och upplysningarna, hvilket förslag Hr Landtm, nu lät uppläsa. Frih. Gederström: Jag hemställer lill R. o. Ajl., om icke det sednare alternativet af hvad som tili blifvit uppläst ur Utskms tillstyrkande, nemi. att genom särskild K. kungörelse detta förklarande må blifva kungjordt, är bättre och formenligat e, än att införa i lagen en 5> som innehåller, alt för nuvar. banker skola fortfarande gälla deras redan utfärdade oclröjer. Delta skulle i all framlid komma att qvarstå såsom en föreskrift i den gällande lagen, älven lång! ef-ter del nuvar. banker upphört, och deremot om en särskild kungörelse utfärdas, så är all rättfärdighet uppfylld. Jag anhåller om propos. på det sednare alternativet i Ulskms förslag pag. 8. Hr Rosenblad: Af den siste värde talarens yttrande synes, alt jag malle hafva otydligt uppläst mitt förslag.
„ Östgötha Hypotheks-Förenings a 4 proc., till ett inköpspris af „ 14,613: — „ D:o d:o a 4 proc., mark Hamb. Banko 7,000, till ett bokfördt värde af 8,773:33. Revisor emes Berätt. ang. Mynt kabinettet. 74 så utgjordes Bankens tillgång i obligationer den 13 nästlidne September af: Riksgälds-Kontorets för lån till 1808 och 1809 årens krigskostnader å 4 procent R:dr Runt 3,036,000: — Riksgälds-Kontorets för 1860 års Jern vägslån å k\ procent , „ 2,645,786: (i6. Arméens Ackords-Amorterings-fonds å 4 proc., „ 2,01 6,600: - Skånska Hypotheks-Föreningens å 5 proc. „ „ 622,500: - D:o d:o å 4 proc., å 10,900 mark Hamb. Banko, inköpta för „ „ 14,533:33. Mälare-provinsernas Hypotbeks-Förenings å 4 proc. å 149,000 R:dr, inköpta för „ „ 135,590:- D:o d:o å 4 proc., 52,500 mark Hamb. Banko, inköpta för „ 70,000: — Wermlands Hypotbeks-Förenings a 4 proc. å 130,500 R:dr, inköpta för „ „ 118,755: — Smålandsoch Hallands Hypotheks-Förenings å 4 proc., å 170,500 R:dr, inköpta för i-, 155,155; — D:o d:o å 4 proc. å 244,500 mark Hamb. Banko, inköpta för „ „ 303,995: — Östgötha Hypotlieks-Förenings å 4 proc., å 932,700
I sjelfva verket väntade England, att Napoleon ämnade besätta Själland, och ville då göra Norge till ett » sjelfständigt » rike, hvilket för sin handel och sitt sjelfbestånd vore hänvisadt till Englands skydd. Den 17 okt. ankom Thornton under svår storm till Vinga utanför Göteborg. Det var nu en otur, att Rehausens bref, som skulle förbereda hans ankomst, af misstag sändts till Anholt. Landshöfding v. Rosen uppsköt derför under en förevändningmötet med honom till den 25 okt., tydligen för att » under tiden kunna hinna erhålla nödiga förhållningsorder från Stockholm. » Mötet hölls i ett grefve Rosen tillhörigt hus utanför Göteborg, och Thornton var dervid försedd med falskt pass för den hån * delse, att han » vid passerandet af Elfsborgs fästning skulle blifva anhållen och undersökt. » Motig vind gjorde emellertid, att han kom försent till mötesplatsen, hvarifrån v. Rosen redan återväqdt. Skriftligen föreslog han nu, att det måtte » tillåtas honom att på sätt, som bäst kan vara egnadt att undandraga honom alla nyfiknas uppmärksamhet, begifva sig till någon ort på något afstånd från hufvudstaden, men dock tillräckligt nära derintill. » Det dröjde ytterligare till den 5 nov., iunan han från v. Rosen erhöll den begärda anvisningen, hvilken gick ut på att under diktadt namn och » så hemligt som omständigheterna det ville tillåta », begifva sig till Åmål, der han skulle träffa » en gammal bekant ». Under samtal med v. Rosen fick Thornton klart för sig, att man från svensk sida fordrade Nor ges införlifvande samt kräfde, att England dertill skulle medverka genom att » afskära all tillförsel till Norge från sjösidan och på det sättet tvinga landet att af fruktan för en hungersnöd öfverlemna sig åt Sverige; dessutom erfordrades Englands pekimiera understöd, » emedan Sverige eljest skulle vara ur stånd att bestrida kostnaderna för sin krigsmakt till lands och vatten. » Den 10 nov. anlände han till Åmål och sammanträffade der med hr Netzel, hvilken genast förklarade sig antaga, att de ditkommit för att rådgöra om Englands » samverkan med Sverige i och för Norges underkufvande ».
Denna deputation uppgjorde nti förslag till ny Kyrkoordning, som visserligen i rent kyrkligt hänseende ej afvek från de i 1086 års Kyrko-ordning lagda grunder, men deremot i äktenskapsmål och flere förvaltningsfrågor lämpades efter dels hvad sorn hade blifvit antaget vid den samtidigt dermed verkställda omarbetning af allmänna lagen, samt dels förändrade »fUpinistrativa grundsatser; och detta förslag, likasom det utarbetade förslaget tätt ny allmän lag, framlades till pröfning vid 1731 års riksmöte. Pröfningen *P det förra medhanns likväl icke då; och sedermera uppsköts frågan från riksdag: till riksdag, tills den, efter att af Kongl, Majit slutligen hafva blifvit till 1 7 60 års Ständer öfverlemnad, förföll. Under tidernas lopp ökades emedlertid antalet af författningar samt speciel* stadganden och föreskrifter uti förevarande ämne, och dermed äfven behöfva* af Kyrko-författningens revision. Meit först sedan 60 år lörilutit, bragtes »aikeUj åter till tals. De.t skeddo vid 1823 ies riksmöte. Då ansågo oek Stän tm m* Ä JW. tSsSS 4 ts&ki 7j Simi. I Af4, tå Ibift. 1 t Lag-Utskottets Betänkande■, N:o 32. ♦lema angeläget, att en granskning af Kyrko-lagen komnic att verkställas, i förening med den allmänna revision af Civiloch Kriminal-lagen, sorn, i följd af 1810 års Ständers beslut, hade blifvit ät en kommitté anförtrodd, »på det att allt, hvad inom församlingen blifvit stadgadt till religionens, gudstjenst ens och Sedernas helgd, äfven mätte vinna den fullständighet oell förbättring, som öfverensstäinmer med tidens behof och ett kristligt samhälles förbindelser.» I underdånig skrifvelse anhöllo derföre bemälde Ständer, att Kongl.
Upplästes twänne ifrän det Hederwärda Bonde-Ständet ankomna Protocolls-Utdrag, det ena rörande Ständcts bifall till den nya föreslagna §. i Jnstructionen för Banco-Utffottet; det andra deft bifall till Expeditions-Utskottets begäran om det af de till Riks-Ständens Protocoller hörande Handlingar. Grefwe Norner, ^clolpb Qöran, anhöll r anledning af hwad Herr Baron och Landt-Marffalken till Protocollet för den 21 Augusti hade dicteradt, Litt det Tal Hans Excellence Herr Grefwe krake, hemma hos Landt-Marskalken, sä som Ordförande för Ridderffapet och Adeln 06) enligt deras yttrade önskan, samma eftermiddag höll, i Protocollet mätte fa intagas. Herr käklinan, Otto kreäric, anhöll att Hans Erellence mätte detsamma här uppläsa; dä det af stg sjelf i Protocollet instöte. Hans Exellence Herr Grefwe Lrake, som sade stg nu icke hafwa detta Tal till hands, lofwade att detsamma till Protocollet aflemna. Herr 118 Den 28 Augusti. Herr Baron ock Landt-Marskalken tackade Ridderffapet och Adeln för detta noa prof af dest wälwilja, förklarande det han ansäg som en oswikelig grund för sin egen tillfredsställelse att Ständets Protokoll i en framtid ffulle bewittna denna wälwilja. Höqlofiige Ridderffapet och Adeln ätffiljdcs klockan half 2. in krotocolli, 6. silverstolpe. Tisdagen den 28 Augusti. klenum kl. 12. Friherre 8iit'verscbj5lcj, Kits, förmälte sig genom berättelse bafwa förnummit, att Hannes Maj:t Drottningen ffulle k mma till Orebro, i hwilket fall ban ansäg läsom en underdånig ffpldigbet, att Ridderffapet och Adeln genom en Deputation ffulle uppwaqta Hennes Majit.