Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under ett representationssätt, sorn från riksdagarna utestänger en högst betydlig del tänkande, bildade och välsinnade Svenskar, synes det mig vara en medborgerlig pligt att underställa dessa vanlottade landsmäns äsigter och önskningar Nationens ombuds pröfning. I kraft af 56 § Riksd.- Ordn. går jag derföre att till R. St:s behjertande framställa ett ämne, för hvilket invånare i södra orterna af Riket uttrycka det högsta interesse och länge fruktlöst sökt en organ. Vi känna alla, hvilka bedröfliga härjningar den under loppet af sistl. höst i fäderneslandet kringspridda förödande farsoten vållat, dels för det allmanna samt särskilda orter och städer, genom stora kostnader och minskning i detta folkfaltiga lands skattdragande inbyggare, dels för näringsidkaren, genom stagnation och förluster i den enskilda rörelsen, dels ock för familjekretsen, genom upplösning i förtid af de ömmaste band och undanryckandet af ofta nog oersättliga stöd för makar, barn, fränder eller vänner. Sägen icke, alt detta är en redan tillräckligt omtalad sak, ett oundvikligt öde, som drabbat Sverige lika med andra länder och som med olyckan bör glömmas! Den förgätes icke, isynnerhet om den, genom försummadt användande af de ine - Den i5 Januari. 73 medel, man äger deremot, skulle allt framgent förnyas. Skenbart förorsaka dessa försigtighetsmått kostnader för importören och följaktligen ökade pris på en eller annan artikel; men om dymedelst säkerhet till lif och en i andra afseenden liliigare rörelse befrämjas, synas dessa fördelar rikt ersätta de antydda olägenheterna. Särdeles räknar jag på de riksdagsmäns medverkan, hvilkas uttryckta opinion öfverensstämt med K. brefvet d. 22 Sept. förlidet år om spärrningarnas upphäfvande inrikes, hvaraf mäste blifva en följd, att cholerapesten, inkommen till någon ort af Raket, får sprida sig till alla, särdeles under den varma, nu med bäfvan emotsedda årstiden. Allt bemödande bör således vara egnadt åt smittans utestängande från landet.
Klockare-lägenheterna i Skåne, angående deras befrielse från erläggande af den så kallade helgonskylden: B. IX. 112, 152, A. 152. Klubb för Ridderskapet och Adeln, angående dess inrättande i de så kallade Secreta Utskotts-rummen å Riddarhuset: I. 4. •— —, angående inbjudning till Med-Stånden att densamma besöka: II. 243. —, Borgare-Ståndets, uti Börshuset, angående inbjudning till MedStånden att densamma besöka: II. 250. —, Bonde-Ståndets, i Bergstralska huset, angående inbjudning till Med-Stånden att densamma besöka: II. 242. Knekte-kontrakt, angående rättighet för Roteoch Rust-hållare att, utan all inblandning äf Officerare, med Soldat, Hussar eller Båtsman afsluta sådant; B. VI. 36, 430; VII. Knorring, Friherre Axel Wilhelm von, dess yttranden: I. 151, 408; V. 171, 17Ö; IX. 345. Knäreds församling i Hallands Län, angående ett nämnde församling beviljadt kyrkö-byggnhdslän: B. VIII. 90, 165, A. 165. Kock, Stats-Kommissarie, angående en gratifikation åt honom i B. XI. 193, 253, A. 253. Kollega-beställningar vid åtskilliga Elementar-läroverk i Riket, angående Stats-anslag för uppflyttning till lektorater af 2:ne sådana; motion af Friherre Alfred Henrik Fock: se Motioner. Kollektoch slamboks-insamlingar, angående anslag af allmänna medel till understöd för kyrko-byggnader, i stället för nu brukliga —: B. X. 285, 293; XI.'l 17, A. 117. Kolonien S:t Barthelemy, angående dess skiljande fran Svenska Kronan: B. IX. 58, 109, 144, A. 144.
Tilltror det sig icke detta — och svårigheten att bekämpa en sådan upfattning har jag i min motion framhållit —, är Konsistorium vid förslagens upgörande bundet af vissa bestämda reglor; det måste, så länge klassifikationen består, af de sökande, på förslag till Usta klassens pastorat uplöra de 3 lärdaste, utan afseende ens på om lärdomen är theologisk, på förslag till 3:dje klassens, de 3 äldsta, äfven om åldern gjort dem mer eller mindre oförmögna att sköta ett kall, som mer än något annat tager arbetarens alla krafter uti anspråk. Jag vädjar till den värde talaren sjelf, om med sådana befordringslagar församlingarnas själavård kati anses väl betryggad. Många exempel kunde anföras uppå den för vår Kristliga lära skadliga, ja förstörande inverkan nuvarande stadganden medföra. Det är motvilligt jag framdrager sådana, och namn vill jag icke uttala, men, för att visa den värde talaren, hvartill ett sådant förfaringssätt, som det nu varande, kan leda, får jag nämna, att under min fars lifstid up sattes till en församling, uti hvilken han hade nära öfvervägande röstdelar, på förlag af Konsistorium efter en prest, som genom fylleri besudlat sitt embete och — dock först efter flera år och undergångna varningar — derifrån blifvit afsatt, 2:tie prester, kände lör böjelse till enahanda last, samt en tredje, hvilken stundom visat sig, om ej fullt till sina sinnens bruk rubbad, dock så väl uti tal som görande minst sagdt besynnerlig. Tror talaren, att om församlingens val varit fritt, den vändt sig med detta val på någondera af dessa prester, och anser ha» förmäten den önskan, att försam - 244 Den 23 November e. m. lingarne måtte få rättighet att till själasörjare kalla de personer, till hvilka de hysa mest förtroende. Tal. invander, att prester möjligen skulle söka att genom åtskilliga mindre vackra medel förskaffa sig röstöfvervigt.
Betänkande N:o 18 och Memorial N:o 24.) S. A. K. 1 9 Kap. 1 § Ärfda-Balken är stadgadt, att, om afliden persons bo lyder under stadsdomstol eller egendomen är fastighet i stad, skola, när ej annorlunda särskildt är stadgadt, Borgmästare och Råd nämna två eller flere redlige män, som egendomen uppteckna och värdera, men alt, om boet lyder under annan domstol eller egendomen är fastighet å landet, sterbhusdelegarne ega kalla Gode män, som elter bästa förstånd uppteckningen och värderingen förrätta, äfvensom att i prestahus arfvingar må kalla och bruka dertill den de helst sjelfve vilja; och 12 Kap. 2 § samma Balk föreskrifter, att ”aile arfskiften skola ske i redelige och trovärdige mäns närvaro, på lika sätt, som tillförene om egendomens uppteckning sagdt är”. Enahanda frihet, som, på sätt nyss nämndt är, medgifvits arfvingar i presthus, tillkommer äfven, enligt särskilda författningar, adeliga sterbhus samt arfvingar efter de till Amiralitets-staterna hörande ofrälse män, m. fl. 1 afseende på det arfvode, som för omförmälda uppdrag tillkommer städernas Magistrater, är i Kongl. Förordningen den 10 December 1756 stadgadt, ”att i alla städer, utom Stockholm och Göteborg, må i inventeringsarfvode uppbäras en procent af ali i boet befintlig fast och lös egendom samt en half procent för delningen”. I afseende å Stockholm åter är, enligt särskilda författningar, den regel gällande, att arfvodet utgör en half procent af summa inventarii, hvilken beräkning ock lärer följas i Göteborg.
Fullmägtige yttrade i den till Herrar Revisorer afgifna berättelse, bland annat, följande: ”De i sednare tider gjorda upptäckter, hvarigenom tryckta och graverade arbeten kunna, utan begagnande af tryckplåt, hastigt och noggrannt återgifvas, hafva i alla länder, der fråga uppstått om förändring af sedlarne, tvingat till anställande af flerfaldiga försök för utrönande af enklaste och bästa sättet att skydda sedlarne mot efterbildning, och då det funna sättet i allmänhet hållits hemligt, har för Fullmägtige annan utväg ej återstått, än att, genom inhemtande af upplysningar både inom och utom landet och anställande af deraf föranledda försök, söka att bilda sig ett omdöme för de åtgärder, som påkallats i och för anskaffande af papper och tryckplåtar till de nya sedlarne”. 104 Detta yttrande vitsordas af förut åberopade redogörelse, angående de af Fullmägtige vidtagne åtgärder ■ och Fullmäktige, sorn hysa den förhoppning, att, utom sedlarne å 5, 100, 500 och 1,000 R:dr Riksmynt, hvilka från och med den 28 nästinstundande Mars från Banken utgifvas, åtminstone sedlarne å 10 och 50 R:dr samma mynt varda under innevarande år till utgifning färdiga, måste beklaga, att beställningen af de i och för tryckets utförande nödiga stilar, gravyr-arbeten samt numereringsoch tryckmachiner skedde hos personer, hvilka, med undanskjutande af dessa beställningar, möjligen verkställde dylikt arbete för enskilda inrättningar. Stockholm den 13 Januari 1859. C. B. Lilliehöök. N. II. Selander. Th. Wensioe. Frans Schartau. G. I). Arfwedson. Erik Mallmin. J. Holm. C. O. Ossbahr. O. Nordensvan. J. Nordlund. 4 RIKETS HÖGLOFL. STÄNDERS år 1838 församlade REVISORERS BERÄTTELS OM GRANSKNINGEN AF RIKSGÄLDS-KONTORETS TILLSTÅND OCH FÖRVALTNING.
S. D. Efter uppläsningen af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer af den 6 i denna månad, angående I eipzigska Lånet, fann Borgare-Ståndet, med underdånig vördnad, någon annan åtgärd härvid icke ega rum, än att Högstherorde Nådiga Skrifvelse skulle läggas till Hand-» lingarne. S, D. Vid förnyad föredragning af Stats* Utskottets Utlåtande N:o 337, i anledning af g>*de anmärkningar vid Utskottets Utlåtande angående utvexling i Landsorterne af nya smärre Bankoocn Riksgälds-Sedlar; fann Borgare Ståndet någon vula.o åtgärd härvid ej ega ruin, utan skislle berörde Bugande läggas till RiksdagsHandlingaine, S. D. Föredrogs å liyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 336 öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande, i anledning af väckt motion, om så val fordelningen af arbetet emellan Riksens Ständers Revisorer af Stats-Banko-och Riksgälds - Prof, Utdr. d. 7 Julli iSi8- 559 Verken, som skyndsam tryckning af dessa Revisorers berättelse; och då Borgare-Ståndet den 21 nästlidne Maji redan gillat Utskottets förut i ämnet afgifne Betänkande, fann Ståndet nu någon vidare åtgärd härvid ej ega rum, utan skulle omförmäldte Utlåtande läggas till RiksdagsHandlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning biföll Borgare Ståndet Banko-Utskottets Utlåtanden: N:o 73, i anledning af den uti Kongl. Majrts Nådiga Proposition om Allmänna Fenninge rörelsen och myntvärdets upprätthållande, väckta frågan om nedsättning afOfver-Räntan i Banko Diskont-Verket.
Faderlösa soldatdottren Ingrid Larsd(otte)r i Nässtug(an), Torparen Olof Olsson i Nässtug(an), Torpar Sonen Clas Classon i Davidstorp och Bonden Jan Ersson i Kalfshella gåfvo tillkänna, att de för sina bräckligheter ärnade i sommar dricka Medevi brunn. De 3ne förstas fattigdom och behof af fri förplägning i Lazarettet derstädes intygades af försam-l.(inge)n; den 4de förmentes hafva något, ehuru otillräckel(ig)t, at under curen lefwa af, hwarföre församl(inge)n begärte, det han till något understöd af Lazarettet recommanderas måtte. § 6. Wid frågan, om Brofogden gör sin skyldighet, svarades, att han behöfver påminnelse om, att göra den något bettre; annars torde han i höst af sättas; hvilket Sexmännen i Remrö rote ålades säja honom. § 7. Sochnskomakare sade sig ej kunna, för stora Cronotillagor och all tings dyrhet skull, göra skoarbete för så lindrigt pris som hittils, utan begärte afsked, om priset ej högdes. Församl(ingen)s beslut blef, att de skulle få 2 s(killing) för paret af de personers skor, som äro äldre och mantalsskrefna, men 1 s(killing) 6 runstycken för paret af de personers skor, som äro yngre och ej kommit i mantal. § 8. Följande fattiga fingo pgr (penningar) ur cassan: Sjukl(iga) Enkan i Harstorp och g(amle) mannen i Skyttstug(an) hwardera 1 R. 16 s (sk). Corporal
Utskottet trott sig böra här tillkännagifva, skall framdeles och i sammanhang med flere likartade ånyo taga denna motion i öfvervägande och serskildt utlåtande deröfver afgifva ; 21:0 beträffande anslaget för Exercice-Sc/vadroner , så har detsamma alltifrån dess första beviljande oförändradt utgått med 22,000 R:dr; me# som detta anslag, efter hvad Herr General-Adjutanten för Arméen anmält, och ofvan finnes anfördt, icke varit tillräckligt för flera än de Skånska Cavallerie-Regementena jemte Smålands Husarer, och inrättningen likväl vore af den vigt, att Cavalleriets duglighet och tjenstbarhet deraf till stor del berodde, har Kongl. Maj:t till Exercice-Sqvadroners inrättande, äfven vid Lif-Regementets Dragonoch Husar-Corpser, samt vid Jemtlands Ifäst_ Jägare-Corps, i anslaget äskat den uppgifna tillökningen af 17,000 R:dr, äf. vensom och då behofvet af dylika Compagnie/' vid Indelta Infanteriet ve» Bihang till R. St, Fröt, 1334. 4 Sami, 1 A fdel, 4 sto:de Häftet, »6 Stat s-XJ t skottets JJt!. N\o 81. re ådagalagdt, Kongl. Maj:t dertill äfven äskat ånslag, hvilket dock genom excercice-tidens inskränkning från 3:ne månader om året, som General-Adjutanten föreslagit, Lill 2:ne månader, ansetts kunna nedsättas till 3t),ooo Riksdaler.
Domstolen erinrade, att, i händelse den af dess fleste Ledamöter föreslagna förändring af 15 och 16 §§ i 2 Kap. godkännes, deraf blefve en följd, att de i denna § förekommande orden: »påföljd, som i 2 Kap. 19 eller 20 § omtalas,» ändrades till: »påföljd. , som i 2 Kap. 16, 19 eller 20 §. omtalas.» 7 §■ Justitieråden Friherre Leuhusen och Adlercreutz anmärkte, att, enligt innehållet af denna §, jemförd med 5 §, skulle den, som vore på en gång förfallen till böter och fri - 9 hetsstraff, vare sig straffarbete eller fängelse i längsta tid, hvarunder sådant straff fick på viss tid åläggas, icke, i den händelse att han saknade tillgång till böternas gäldande, i stället derför erhålla någon tillökning i sin bestraffning, hvaremot, om han hade tillgång till böternas erläggande, bötesstraffet, jemte öfriga bestraffningen, komme att drabba honom; och då en sådan olikhet i bestraffning uti omnämnda fall ej syntes vara med rättvisans fordringar öfverensstämmande, hemställde bemälde Ledamöter, som ansågo lämpligast vara, att, om någon gjort sig förfallen till både frihetsstraff på viss tid och böter, dessa sednare ovilkorligen borde till det svårare straffet öfvergå, att, i öfverensstämmelse härmed, ifrågavarande § måtte erhålla följande lydelse: Ar någon, som gjort sig skyldig till fängelse eller straffarbete på viss tid, tillika förfallen till böter, då skall, ändå att tillgång till deras gäldande finnes, bötesstraffet, obe> roende af det beslut, som om böternas förvandling förut må vara meddeladt, öfvergå till fängelse efter ty i 2 Kap. 11 § sagdt är; och vare det fängelsestraff, under iakttagande af de i 5 och 6 §§ här ofvan stadgade grunder, med öfriga straffet förenadt. 11 §. Högste Domstolens fleste
Sedan, i anseende till befunne skrif-fel uti de till justering hos de respective Riks-Stånden insände exemplar utaf Expeditions-Utskottets Föi’slag N:ris 48, 5g och 70 till Rikets Stan - Expeditions-Utskottets Memorial, N:o 78, 79. ders underdåniga skrifvelser: 1:0 angående sökte frihetsår från Tiondes erläggande af Lovers Alun-verk på Öland; 2:0 om utgifvande af fortsättning utaf den så kallade Lagsamlingen, samt 3:o angående Rådmäns och Kämnerers befrielse från deltagande uti ansvaret för försummelse, alt till Öfver-Domaren insända renoverade Domböcker och Protocoll, Vällofl. Borgaresamt Hedervärda Bonde-Stånden ansett nödigt, att nämnde Förslag till Expeditions-TJtskottet återremittera, får Utskottet desamma, efter å hvardera af de utskrifne ofvan omförmälde exemplaren behörigen verkställda rättelser, liärhos till justering å nyo vördsammeligen öfverlemna. Stockholm den 16 Maji 182g. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 21 Maji 1829* Preste-Ståndet d. 21 Borgare-Ståndet d. 21 Bonde-Ståndet d. 25 Rikets Stänclers underdåniga Skrifvelsej i anledning af väckta motioner om jemkningar och rättelser i den af Kongl. Maj:t år 1827 utfärdade Taxa pä arfvode för Landtmäteri-förrättningar. S. A. K. Rikets Ständer hafva, vid innevarande Riksdag, åtskilliga motioner blifvit väckta om jemkningar och rättelser i den af Kongl. Maj:t, under den 5 Julii 1827, i Nåder utfärdade Taxa på arfvode för Landtmäteri-förrättningar; Hos 184 Exp. Utsi. Förslag,till uncl. Skrift\
Chefen h sista» rummet ansvarig för den skada eller förlust , sorn kan tillskyndas Banken, genom de i Afdelningen eller Cöntoiiet Biträdande Görn missari erseller underordnade tjenstemäns fel eller förseelser, i händelse han, genom ett noggrant iagltagande af föreskrifne eontroller och samvetsgrant uppfyllande af öfrige embelspligter kunnat, men underlåtit att förekomma, lätta, eller i lid upptäcka samma fel eller förseelser. 4:o Så väl Chefer, sorn biträdande Commissarie!’ och tjenstemän skola i öfrigt, hvar för sig, ansvara för livad hvar och en tillhörer att verkställa, controllera eller vårda , och då» arne eller flere handlägga samina Expedition eller ärende, skall ansvaret för den skada och förlust, som tillskyndas Verket, dem emellan sålunda: fördelas, att den, sorn haft första handläggningen, kommer att ersätta en tredjedel och den eller de controllerande två tredjedelar; börande ersättningen, då de contiollerande äro flere3, 8 Banco-Utskottets Betänkande, IS:o 58. af hvardera med lika belopp utgöras, men skulle densamma icke kunna hos en eller annan af de ersättningsskyldige uttagas, skola de öfrige, en för hegge och begge forén, eller en för alla och alla för en , godtgöra bristen. 5:o Den, som enligt Tjenstgörings-ordningen eller vederbörligt förordnande af Öfvereller Under-Styrelse eller Departementseller Contorschef, förrättar en annans embete eller tjenst, står under Liden i samma ansvar, sam ordinarie innehafvaren deraf; men, om någon eljest med Departementseller Conloirs-chefens tillstånd, sätter en annan i sitt ställe, ansvarar han sjelf för vicariens åtgärder. Dessutom är hvar och en Bankens embetseller tjensteman, likmätigt sin ed, viel eget personligt ansvar förbunden att i lid upptäcka och tillkännagifva, om han förmälker något å farde vara, som kan lända Banken lill skada eller förlust. I sammanhang med ofvan föreslagne grunder för bestämmande af vederbörande embetsoch tjenstemäns förenämnde ansvar, samt enär Banco-styrt
Vidkommande slutligen det återstående tillskott, som vore nödigt till fyllande af pensions-inrättningens behof och hvilket, enligt komiterades förslag, skulle utgå af tullmedlen, hade komiterade såsom skäl för detta bidrags beviljande underdånigst anfört, att den ej mindre af statsklokhet än rättvisa och menniskokärlek högt påkallade institutionen, hvilken vore ämnad att bispringa den för hela landets förkofran och välstånd sä verksamma och nyttiga sjöinansklassen, borde för ali framtid och i alla händelser fullkomligt betryggas; och hade Kommers-kollegium äfven ansett att, om ock pensionstagarne blefve färre än hvad komiterade på grund af inkomna uppgifter beräknat, anstalten likväl, då något bidrag frän skcppsrederiernas sida icke borde tagas i beräkning, med de förut föreslagna inkomsterna icke skulle kunna behörigen fullgöra sitt åliggande, utan att till fyllande af dess årliga behof ett särskildt anslag af allmänna medel blefve anvisadt. I betraktande af dessa omständigheter, och då hvarje åtgärd, hvilken, i lik - Stats-Vtskottets Utlåtande JV? 172.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet vördsamt hemställa, att Rikets Ständer måtte ingå lill Kongl. Majit med underdånig anhållan, att Kongl. Majit täcktes anbefalla de undersökningar och åtgärder, som för en förbättrad själavård i hufvudstaden kunde finnas erforderliga, samt att Kongl. Majit dervid täcktes taga i nådigt öfvervägande, om icke för detta ändamål företrädesvis bör afses: 1 :o att allmänna kyrkovisitationer hållas i hufvudstaden liksom i öfriga svenska församlingar; Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 70. 5 2:o att det ordinarie presterskapets lön bestämmes genom konventioner 5 3:o att de extra ordinarie presterna erhålla ett skäligt arfvode, så att derigenom tillfälle och åliggande kunde gifvas det yngre presterskapet att i vidsträcktare mån, än som nu är fallet, deltaga i församlingarnes andliga vård; 4:o att pastorerne i möjligaste måtto befrias från de för deras egentliga kall främmande göromål; 5:o att barnens undervisning, äfven under den tid som förflyter mellan utgången ur folkskolan och nattvardsberedelsen, må blifva en offentlig angelägenhet; 6:o att husförhören, enligt deras ursprungliga bestämmelse, må hållas, icke i sakristian, utan i husen, och förhörs-rotarnes antal ökas; 7:o att flyttningsförhör med tjenstehjon allmänt anbefallas; och 8:o att gudstjensttiderna förändras till närmare likstämmighet med nu varande lefnadssätt. Stockholm den 24 Mars 1851. Häremot reserverade sig Herr Bråkenhjelm, P. Rsåsom föijer: “Utskottet har, som mig synes, vid behandlingen af denna vigtiga fråga, hvarken framställt henne ur den synpunkt, från hvilken hon bör blifva föremål för lagstiftande makternas åtgärder, ej heller framhållit de gifna, allmänt kända förhållanden, som isynnerhet påkalla rättelse.
I anledning af den siste värde Talarens anmärkning, skall jag blott utbe mig få hemställa, om Betänkandet kan annorlunda förstås, än att båda dessa paragrafer böra stå bredvid hvarandra, med lika gällande kraft. När man åberopar i8o5 års Legostadga tillika, är det klart att all den bestämmelse, som deruti omtalas, måste läggas till, så att äfven alla de blifva lösdrifvare, hvilka fört en oförvitlig vandel j men sakna laga årstjenst. Om blott i8rp års Förordning skulle gälla, behöfdes intet 113'tt stadgande, ty den är ännu i full kraft. Meningen måtte vara, att få i8o5 års författning återupplifvad. Friherre Åkerhjelm: Den verkliga redactionen i mening och ord slår vid slutet af Betänkandet, att nemligen, de äro som lösdrifvare att anse, hvilka antingen för brott blifvit dömde och straffade, eller Den 20 Januarii f. m. 3t gjort sig för vanartigt, liderligt oell lättjefullt uppförande kände, och således för samhället äro vådlige, eller, ehuru arbetsföre, likväl sysslolöst kringstrukit och besvärat allmänheten med tiggande. Man finner således, att det erfordras mycket illa qvalificerade personer för att blifva dömde lill correctionshus, och att de mindre illa qvalificerade blifva dömde till krigstjenst. Herr Cederschjöld: Till besvarande af den siste värde Talarens invändning får jag blott erinra, att, enligt orden i §. skulle hvar och en, som icke är till krigstjenst duglig, vara förfallen till correctionshus. Således skulle denna påföljd äfven äga rum, om han blott förlorat sitt högra pekfinger, eller sitt högra öga, eller vore med bensår behäftad o. s. v. Herr Tham: Då man ej vill förstå lagstadgandet efter orden, utan söka en annan mening deruti, kommer man till den siste Talarens resultat. Jag hemställer så mycket mer om bifall på Utlåtandet, som den modification Grefve Brahe föreslagit, kan, på sätt Herr von Hartmansdorff ylLrat, lätt vinnas, i fall förslaget i öfrigt är antagligt.
Hr Gripenstedt i detta fall fullständigt redogjort och anhåller derföre att få fästa uppmärksamheten på det de 3:ne spalter, som finnas påUtsk:s lior framlagda tabeller, innehålla; den i spalten: aliade förslag till ändringar i nuvar. grundlag och de former, söm för närvar, bestå, hvilka af R. St. vid denna riksdag blifvit godkända att. hvila till nästa rikdag; den i spalten: de förändringar, som mein. N:o 68 kommer att medföra; och 3 spalten: ett förslag, att, för den händelse meni. N:o 68 skulle vid nästa riksdag blifva anlaget, detta mern. äfven malte komma att tillgodonjuta de förbättringar, som R. St., efter mern. N:o 68 förklarades hvilande, vid denna riksdag beslutat i vår grundlag. Det är klart, att om mern. N:o 68 vid nästa riksdag blifver antaget, så kunna icke de förändringar, hvilka första spalten innehåller, komma i fråga. Om detta åter blifver afslaget, så kunna åtminstone alla de förbättringar, hvilka i spalten innehåller, införas i vår nuvar. grundlag. Jag är således af den öfvertygelse, att det vore ganska nyttigt och för ingen del onödigt, om R. o. Ad. behagade godkänna Const.Utsk:s nu förevar, förslag. Någon Denia Juni f. m. i83 särdeles olägenhet lian jag icke inse dernf möjligen,kunna uppkomma, särdeles för den faction, hvilken anser alt aldrig mein. N:o 68 kan blifva anlaget vid nästa riksdag, och jag skulle således tro, alt det vore en billig undfallenhet för dem, sorn äro af den motsatta meningen, att, för den händelse att detta mern. skulle komma att antagas, det mätte komma i åtnjutande äfven of de förbättringar, som den sista spalten innehåller. Jag kan således för ingen del inse att någon våda skulle kunna uppstå af att antaga Const.- Utskrs förslag i denna del, synnerligen som jag tror, — ulan alt jag derföre vågar anföra det såsom någon visshet, — att redan 2:ne Stånd antagit detta förslag. Det har här äfven blifvit yttradt af Frih.