Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer derföre ödmjukeligen att Ridderst spel och Adeln ffr att af pligt och böjelse uypfordi adt, ga Konungens Nädiga önskan till mötes, hl.s Kongl. Maj.t i underdånighet anhä^a, och, dä wi böra wara öfwertygade att wara Med-Ständer lifwas af samma tänkesätt, inbjuda dem att i samma underdåniga anhållan deltaga: att Konungen Nadigst täckes tilläta, att, sedan Riksdags-bestulet här i Orebro blifwit justeradt, och Riksens Ständer högtidligen afgjort att ingen widare öfwer - Den 6 Octsber. 379 öfwerläggning, inter widare beslut derefter mä äga rum, de dä ma fa beaifwa sig till Slockholm och Riksdagen räcka sä långt till desi Ständerna aflagt sin Hyllnings-Ed till Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen; denna handling, såsom den enda återstående §. i det redan justerade Riksdags-beflutet, införas, och sedan detsamma blifwit understrifwit, Riksdagen afflutas. Pä det att ett tillräckligt antal Riksdagsmän mätte i ^vederbörlig tid hinna till Hufwudsiaden, kär jag derjemte hemställa om icke den 18 Oct. kunde fastställas salom den dag, zä hwilken Riksdags-bestutet stall wara justeradt. Herr Baron och Landt-Marskalken gjorde härefter Proposition till bifall a hwarje särstilt punct af Herr Oz-llei^köills motion, hwilken Proposition med enstämmigt Ja lefwarades. Sedan Ridderstapet och Adeln beflutit att genom en Deputation inbjuda sine Respcctive Med-Ständer att i detta beslut sig förena, lemnade Herr Landt-Marskalken Riddarhuset för att Personligen i underdånighet underrätta Hans Maj-.t om den beredwillighet hwarmed Ridderstapet och Adeln genom detta sitt beslut gatt Hans Majus Nådiga åstundan till mötes, och Grefwe KevenlEw, Oi^trck, emottag, under Herr Landt -Marskalkens fränwaro, Klubban.
Ribbings ifrågavarande motion icke för närvarande må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 19 April 1866. Keservationer: af Kyrkoherden Ekelundh, Kontraktsprosten Schmidt och Herr Henschen, hvilka samtlige ansett, att aflagd theologico-filosofisk examen borde medföra rättighet till beräknande af två presterliga tjenstår. STOCKHOLM, tryckt bos A. Holmberg A Comp. 186ti. Sammans. Lagsamt Allm. Bésv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 7. 1 N:o 7. Ank .till Exp.-Utsk. den 1 Maj 1866, kl. 9 f. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om rättighet för instegande i honsistoriela pastorat och sacellanier att begära fjerde profpredikant. Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har, till följd af stadgandet i 43 § Kiksdags-ordningen, fått till behandling emottaga två särskilda, af vederbörande Riks-Stånd till Lag-Utskottet remitterade motioner i ofvanberörda ämne, hvilka blifvit väckta hos Högvördiga Preste-Ståndet af Professor Ribbing (motionen N:o 24) samt hos Hedervärda Bonde-Ståndet af C. J. L. Lönnberg frän Östergötlands län (motionen N:o 33). Förslag om införande af sådan utvidgad valfrihet, som ofvan antydes, hafva redan tillförene varit föremål för Rikets Ständers bepröfvande.
Städerne Ålingsås, Ulricehamn och Åmål. Den ringa vexling i antalet af stadens innevånare, sorn tabellen N:o 1 utvisar, kan anses beroende af det större eller mindre antal handelsbetjenter, som härvarande handlande i anledning af de staden förunnade privilegier använda, allt efter som handelskonjunkturerne äro mer eller mindre gynsamma. Bland fabriksoch manufakturinrättningar förtjenar härvarande tapettryckeri uppmärksamhet. Denna inrättning har år ifrån år utvidgat sin verksamhet samt i afseende å tillverkningarnes beskaffenhet sökt motsvara tidens fordringar. Dessutom finnas två färgerier, ett kattunstryckeri och en urfabrik. Stadens Magistrat utgöres af en Borgmästare och tre Rådmän. Staden räknas till femte klassens städer. Tab. Litt. g. Rörande stadens inkomster och utgifter åberopas följande af Magistraten insända tabell Litt. G. Amål, belägen vid nordvestra stranden af Wenern, grundlagd år 1643, har godt läge och grundar sitt bestånd hufvudsakligen på handel och sjöfart jemte handtverkerier och jordbruk. Handeln består i minutrörelse med vanliga köpmannavaror, deraf förlaget tages från Göteborg, och sjöfarten har till föremål dels detta förlags transporterande, dels fraktresor med jern och trädvaror från Dalsland och Wermland. Tab. Litt. F. Alingsås stads inkomster och utgifter år 1860. Inkomster. Rrdr R:mt. Utgifter. Utbetalde å Irsta Hufvudtiteln (aflöningar till stadens och utgifter till allmänt nyttiga ändamål) Rrdr Rrmt. Afkortningar å Irsta Hufvudtiteln 1: 08 6,831 12 , Irsta Hufvudtiteln: bestående af arreudemedel, 30:de penningsafgift, ståndpenningar och burgäldsafgift, samt taxerade medel Båtsmansvakans, uttaxerad 2,737 193 81 17 Utbetalde båtsmansvakansafgiften och boskapspengar.. R:dr R:mt. R:dr R:mt. Inkomster. Utyifler.
Skattade honom icke så jemväl män sådana som en Thorild, en Kellgren, en Adlerbeth; af hvilka den förste sköt ifrån sig hans gunstbevisningar, och de båda sednare, fastän tillhörande hans vittra umgängskrets och antalet af hans påstådda smicker-lofsångare, drefvo sin sjelfständighet ända till offentligt motstånd i poemer och riksdagstal? Det är sannt, att detta ej beröfvade dem hans ynnest. Visade han alltså, äfven häri, endast – förställning? Men hans själ var, om än tillika (dels genom ärfda möderne-anlag, dels genom uppfostran och oundvikliga ungdoms-intryck) behäftad med sämre tillsatser, dock i bottnen hvad Leopold kallat den, en ”cäsarisk”; och derföre, äfven under sin sista olycksdunkla tid, midt i virrvarret af begångna misstags följder, fienders ränker och vissa nykomna gunstlingars menliga inflytelser, åtminstone deri sig lik, att vara vuxen alla omständigheter, högre än alla faror, törstande efter skönhet i dikt och bedrift, lågande af passion för svensk snilleodling och svensk ära. Derföre fortfor han, att beundras; derföre kunde han i en grad, som ingen svensk konung efter Carl XII mäktat uppnå, för sig väcka den allmänna känslan, och, ända till sista stunden, hänföra sitt folks flertal åt hvilken rigtning han ville; derföre kunde han i slut-ögonblicket falla, lik Cäsar, med värdighet och ädelmod; sörjd med ännu allmännare tårar, än denne, och med vida enhälligare förbittring öfver hans mördare129. Men denne Konungs allmänna historia tecknar sig bäst, så i sina skuggor, som i sitt ljus, genom hans egna, af Geijer utgifna, meddelanden; efter hvilkas fortsättning vi högligen längta. Här äge vi till föremål hans vittra bragder; samt, framförallt, beskaffenheten och verkningarne af hans alltupplifvande beskydd. Innan man härnäst går att bryta stafven öfver denna beskaffenhet och dessa verkningar, torde vara skäligt att gifva någon akt på ett vittsord af den redlige Gyllenborg, som ingalunda var sin Konung på slafviskt vis tillgifven.
103 kunde till en billig kostnad erhållas ett Artilleri fullt ändamålsenligt för ett sådant användande, i underdånighet företagit, att till en början 50 st. sådana kanoner mätte få anskaffas och medel dertill begäras sålunda: till 50 st. 4,t tums refflade (ackjernskanoner med tillbehör, inberäk nadt kontrollpjeser, besigtning transport m fl kostnader, å 900 rdr 27,000 » lavetter och föreställare, å 800 rdr 24,000 * 5.000 spetsprojektiler 4.1, å 7 rdr 50 öre 22,500 tillhopa rdr 75,500 Fästnings-Artilleriet. — Rikets sednast församlade Ständer anslogo till an skaffning af 12 st. gröfre refflade kanoner med lavetter, projektiler m. m. för Waxholms fästning med Rindö redutt en summa af 86,000 rdr. Härför hade blifvit anskaffade 12 st. 5,63 refflade tackjernskanoner, konstruerade för 7 S"s laddning och 70 ^s spetsgranat, jemte ett lika antal lavetter samt 100 st. projektiler, hvarför utbetalts omkring 30,500 rdr. Kanonerna, hvilka för närvarande funnos upplagda å släpor tillhörande förut å fästningen befintliga 7 tums bombkanoner, skulle dock förses med nya sådana, hvilka, likasom ytterligare 700 st. spetsprojektiler, vore under tillverkning.
Jag anser föga maktpåliggande, om motionen remitteras lill Utsk., derest Hr Frill. o. Landtm, skulle linna sådant förenligt med sin pligt, att vidmakthålla grundlagarna ; ty ulan tvifvel kan man förutse utgången af frågans behandling. Vill man conseqvent fullfölja grundsatsen att borttaga chefs-embetena, så borde man göra detsamma inom civila oell militära corpsen lika väl , som ibland den ecclesiastika. Började man vid denna riksdag att nedflytta chefskapet till domprostar, vice-presidenter och öfverste-lieutenanter, och vid den nästa till majorerne; så skulle man omsider komma derhän, att man, t. ex. inom militär-corpsen, knappt hade fenrikarne ingen. Frih. Cederström, Jacob: Frih. Boye har upplyst, alt grundlagen på flera ställen upplager biskoparna. Att således dessa embeten icke kunna afskaffas, förrän grundlagen uteslutit denna benämning, torde vara klart; men motionären har icke föreslagit ändring i grundlagen, utan blott framställt en from önskan , att desse embetsman måtte upphöra att åtnjuta lönings-förmåner. Då således fråga ej är väckt om förändring i grundlagen , hvilket ej i Ståndens plena får väckas, kan motionen ej gå till Const.Utskottet. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Biskoparne utgöra en del af jPresteStåndet. Grefvarne, baronerne och adelsmännen utgöra tre afdelningar inom Riddarhuset. Om nu någon framkom med förslag att en af dessa afdelningar skulle uteslutas, hemställer jag, om det vore en constitutiouel förändring eller ej. Men till saken. I fall målet blir till Utsk. remitteradt, anhåller jag att få bifoga en anmärkning.
Enligt det, i öfverensstämmelse nied dessa åsigter, uppgjorda förslag till ofvanberörde reparationsoch dekoreringsarbetens utförande, skulle kostnaden för desamma, jemte hela husets och de mellan flyglarne belägna byggnaders utvändiga oljemålning samt en ny inkörsport vid husets vestra sida, komma att uppgå till ett sammanräknadt belopp af • 8. hvarförutan åtskilliga nödvändiga inre reparationer uti husets förstugor och trappgångar, hvilka reparationer borde verkställas vid samina tillfälle, sorn huset komme att undergå den utvändiga reparationen, upptagits till en kostnad af 546: 16.
Jag förmodar alt R. o. Ad. lärer finna sjelfva verkställigheten vara lika litet välberäknad som saken. På grund af hvad som förut blifvit anförd t och hvad jag nu tillagt, får jag vördsamt föreslå, att R. o. Ad. måtte ogilla begge betänkandena, både det förra och det sednare, utom de afstyrkanden, som i betänk. N;o 355 förekomma, sidan ii, ang:de de ordinarie inkomsternas och sidan ig, ang:de chartae-sig.medlens ingående till Riksg.contoret. Dessa begge afstyrkanden hemställer jag att R. o. Ad. måtte gilla, men anhåller att det öfriga måtte afslås. Frih. Cederström, Jacob: Jag är alldeles af dea siste talarens tanke i den frågan, att det är mer än otjenligt att göra Riksg.contoret till förvaltande uppbördsverk, i stället för att vara förvaltande penningeverk för R. St. I samma stund som Riksg.contoret skulle blifva uppbördsverk för Statens inkomster, i samma stund skulle det också komma att slå under Kammarrättens revision, samt att i afseende på uppbörd och redovisning hafva samma skyldigheter, som nu äro förenade hos både Kammar-colhm, Kammarrätten och Statscontoret. Det skulle naturligtvis komma att afgöra sådana frågor rörtd e uppbörden, hvilka nu af dessa embetsverk, hvart för sig, äro behandlade. Förmågan dertill lärer icke förefinnas i Riksg.contoret, och fullmäktige skulle såsom R. St:s embetsman icke vara underkastade det ansvar, som Statens embetsman i allmänhet åligger för deras tillgöranden. Dispositionen af Statens inkomster i landtränterierna, innan de ingå till stalscassan, skulle kunna komma att af Riksg.- contoret bestämmas på sidan om hvad sorn vore möjligt i och för utgifterna inom de olika provinserna, helst del dr 484 Den 3o Januari c. m. eli kändt factum, att provinsers uppbörd icke alltid uppgår tiil det belopp som för utgifterna derstädes erfordras, utan behofvet måste fyllas genom remisser från den gemensamma statscassan.
Och Konungen böd Joab och Abisai, och Itthai, och sade: Farer mig sakta med pilten Absalom. Och allt folket hörde, att Konungen böd alla höfvitsmännerna om Absalom. Och då folket kom ut i markena emot Israel, vardt stridt i Ephraims skog. Och Israels folk vardt der slaget för Davids tjenare, så att i den dagen skedde en stor slagtning, till tjugutusend män. Och striden vardt der förströdd uppå allt landet; och skogen uppfrätte flera på den dagen än svärdet. Och Absalom mötte Davids tjenare, och red på en mula; och då mulen kom under en stor tjock ek, fastnade hans hufvud vid ekena, och han blef hängandes emellan himmel och jord; men mulen lopp sin väg undan honom. Då en man fick det se, bådade han det Joab och sade: Si, jag såg Absalom hänga vid en ek. Och Joab sade till mannen, som det bådade: Si, sågst du det, hvi slog du honom icke der till jordena? Så ville jag gifvit dig på mina vägnar tio silfpenningar, och ett bälte. Mannen sade till Joab: Om du hade vägit mig tusende silfpenningar i mina hand, så ville jag ändå icke låtit komma min hand på Konungens son; ty Konungen böd dig, och Abisai, och Itthai, i våro åhöro, och sade: Förvarer mig pilten Absalom. Eller om jag än något ondt gjort hade på min själs fara, efter för Konungenom intet fördoldt varder, skulle du väl sjelfver fallit mig emot. Joab sade: Icke så; jag vill till honom för din ögon. Då tog Joab tre spetsar i sin hand, och stötte dem Absalom i hjertat, medan han ännu lefde i ekene. Och tio unge karlar, Joabs vapnedragare, gåfvo sig omkring honom, och slogo honom ihjäl. Då blåste Joab i basunen, och kallade folket igen, att de icke mer skulle jaga efter Israel; ty Joab ville skona folket.
Hr Braunerhjelm: Äfven jag instämmer med Frih. Raab och önskar att §:n måtte få den af honom föreslagna lydelse. Jag anhåller derjemte, att vid §:n måtte göras ett tillägg. Den 9 Augusti e. m. den gamla bränvins-författniiigen finnes, §:n 44, ett stadgande, som helt och hålletsaknas uti denna nya. Det lyder sålunda: "ej må någon å landsbygden fara med bränvin ifrån by till by eller ifrån gård til! gård att dermed, köpslaga”'. När man känner alla de olägenheter, som på landet upstodo, innan denna § i författningen inflöt, kan man icke annat än önska, att den måtte få qvarstå. Jag anhåller således vördsamt att detta stadgande måtte uti ifrågavar:de g införas. Frih. Hjerta, Fredr. Philip: Jag torde få anhålla, att det af Hr Braunerhjelm väckta förslag till tillägg måtte införas iiti denna g såsom ett serskildt morn., och såsom skäl för denna min begäran framställa, att eljest skulle de straffbestämmelser, som uti åtskilliga efterföljande §§ finnas utsatta emot de förbrytelser, denna 24:de g afhandlar, icke riktigt komma att passa. Frih. Raab: Då Utsk. föreslagit, att handel i parti icke får ega rum till mindre belopp än 60 kannor — det enda undantag härifrån, som Utsk. raedgifvit, är att från försäljningsmagasiner finge säljas 15 kannor — så kunde det' gamla och af Hr Braunerhjelm nu föreslagna stadgandet icke behöfvas, oell följaktligen ej heller komma att uti den nya författningen intagas, men då R. o. Ad. nedsatt försäljningsbeloppet till 15 kannor, har jag ingenting emot, att ett sådant stadgande, såsom ett serskildt morn., här inflyter, lemnande dock derhän huruvida detta är rätta stället. Hr Braunerhjelm: Hvad Frih. Hjerta yrkal, har jag redan begärt, nemi. att det af mig föreslagna stadgande måtte blifva infördt såsom sista mom vid ifrågavar:de §.
Redan vid 2:ne riksdagar förut, nemligen vid 1840 och 1844 årens riksdagar har jag väckt och påyrkat framställningar uti syftning, likartade, ehuru olika i detaljer. Vid den ena riksdagen afslogs förslaget af Ridd.Utsk. och Ståndet, och vid den andra riksdagen tillstyrkte Ridd.Utsk. motionen, men Ståndet afslog den. Från sådane föregåenden hämtar jag naturligtvis äfven ett serdeles intresse i framgången af irågavar. förslag, åsyftande att R. o. Ad., såsom Stånd, må blifva bättre sammansatt, intill dess att alla Stånden må blifva ense om antagandet af en ändamålsenligare och fullständigare representation. Dessförinnan vore det i sanning väl, att ega ett förnuftsenligen organiseradt Riddarhus, så att icke, hvilket nu är händelsen, hvarje Adelsman, utan ali åtskillnad, må äga tillträde till Riddarhuset såsom ättemän eller på grund af fullmakt. Jag förnyar min anhållan om återremiss. Frih. Tersmeden: Den siste värde talaren har yttrat, att, för bibehållande af R. o. Ad:s värdighet, det vore nödvändigt att vidtaga en förändring af dess representationssätt. Jag skulle tro, att R. o. Ad. under sekler bibehållit sin värdighet. Historien bär vittnesbörd om den betydelse R. o. Ad. haft inom Svenska repre - Den 14 Juni e. m. 93 sentationen, oell om hvad den der kunnat uträtta. Låtom oss, när vi skola falla såsom Stånd, falla sådana vi hafva varit från uråldriga tider. Medgifvom, att de lappningar vi kunna företaga på R. o. Ad:s representationssätt båtar till intet. Vår representationsrätt kan icke och, jag säger det, bör icke länge såsom en sådan bestå, och den kan icke hjelpas genom några lappningar. Låtonr oss sammangjuta oss med folket eller de andra Stånden. Låtom denna sammangjutning ske genom serskildta val inom Adeln, såsom många förslag innehålla, eller på hvad sätt som heldst, så är dock utom allt tvifvel, att den nuvande ståndsrepresentationen icke länge kan fortfara.
Och Truls fortsatte att tala, om den gamla gården derute på landsbygden, som stod öde, sedan egorna sålts till grannen, och om att flytta på landet och om annat mera. «Vet du, jag tror, man måste bort härifrån,» slutade han. Ek hjulade med armarne i luften, till stor förfäran för de tyska probenreutrarne vid grannbordet och ropade med skrämd och konsternerad min, medan han oupphörligen betraktade vännen, som satt der på denna olycksdag med ett helt bord buteljer, ensam midt i härligheten, röd och glad, Ek visste ej om af förtviflans likgiltighet, hvilket dock vore det enda förklarliga, eller af någon annan grund, – ropade: «Ja, res; här blir det Sodom och Gomorrha!» Truls hade blifvit stående vid fönstret och blickade ut i natten utan att veta derom: han hade helt uppgått i sina minnen, med syn och hörsel, med själ och alla sinnen. Då varseblefvo hans kroppsliga ögon tvenne ljuspunkter, som gledo fram genom mörkret; intet annat var att se, hvarken hästarne eller vagnen, heller intet att höra i stormen; bara de tvenne ljusen. Truls följde dem mekaniskt med blicken, tills de försvunno; dervid vaknade han upp och fann sig stå och le vid hågkomsten af sista kvällen med Ek. Den produktiva stämningen hade med ens kommit öfver honom; det svalde och trängde på inne i honom. Han gick hastigt tillbaka genom gången och nedför trappan, stängde dörren, drog draperiet för, hemtade fram ett påbegynt manuskript, satte sig vid skrifbordet samt försjönk i denna andra, sjelfskapade verld, från hvilken han hvarken hörde stormen dåna eller skurarne trumma eller var medveten om, att utanför stod natten stor och mörk och ogenomtränglig. Det led mot jultiden. Slätten låg i snö, så långt ögat kunde räcka, ut i alla horisonter, hvitt hvart man såg. Sjelfva byarne försvunno nästan deri: snön låg tjock på tak och träd. Och öfver allt det hvita en blå, soltindrande himmel. Endast uppe i norr kullrade sig vinterligt svartblå skogar. Öfver det vida, obrutna, orörliga hvita rörde sig en liten svart punkt.
Tersmeden sagt såsom ett skäl för min åsigt, nemi. att den, som leger, leger för den tid lian är beväringsskyldig. Författningen har likväl medgifvit, att om den legde dör, så må den beväringsskyIdige slippa att skaffa annan karl. Jag tycker, alt man genom detta medgifvande gått så långt som möjligt. Men jag kan föreställa mig att jag leger en karl i dag för 6 å 7 r:dr, och att han i morgon stjäl, måhända för att slippa att göra sin tjenst. Så kan det gå till. Han rymmer den dagen han skall göra tjenst. Hvad bar då lagen föreskrifvit? Jo! att den andre skall gå i hans ställe eller i sitt eget ställe. Såsom rotehållare är jag skyldig att, för hvarje gång den karl jag legt går af, skaffa eli annan, oell då jag har denna skyldighet för mitt hemman, tycker jag att jag kan hafva samma skyldighet äfven för min person, dåettsåvigtigt intresse är i fråga. Jag fortfar att yrka afslag å Utsktns betänkande. Frih. Ridderstolpe: Jag påstår, att på de sednaste 20 åren har i Westmanlands län ingen fått legas såsom beväringskarl, som varit vanfräjdad. Den som tror sig kunna bevisa annat, till viter mig ett embetsoch tjenstefel. Lag-samt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns betänk. N:o i3 blef af R. o. Ad. afslaget. Föredrogos ånyo och biföllos Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns den 5 dennes på bordet lagda betänk:n: N:o i4, i anledn. af väckt fråga om laga fardag å städernas embetsoch tjenstemäns innehafvande embetsjordar; N:o 15, i anledn. af väckt motion om domsrätt i mål, rör:de sjöofficerare; N:o 16, dels i anledn. af gjorda anmärkn:r vid sistnämnda Utsk:s betänk.
Si D. Föredrogos å nyo och biföllos Lag-UtskottetS Betänkanden: N;o 43, öfver motion, att lagfartssökanue måtte vara skyldig förele gravationsbevis; N:o q{\, öfver motiöner om utarbetande af en Execulions-Stadga; Nio 45, öfver motion, att för de orter, der verkställigheten af utmätningar nu vore delad emelian Kronofogde och Bergsfogde, ändring häruti måtte förordnas, så alt omförmälde befattning blott endera tillkommer; Nio 4*5» öfver väckta motioner, angående 1 ätlighet för Länsmän, Nämndemän och Fjerdingsman, eller den person: fordringsegaren eljest har förtroende till, att verkställa utmätningar; och: N:o, 47> öfver, motion, angående vilkorliga utmåitnings-reso lutioner.. Från: Hedervärda. Bönde-StIndet. S.’ D. Vid ånyo skedd föredragning af Lagf Utskottetsj,sedån ■ dén ai« i; denna månad på bordet h vilande Betänkande N o 43» öfver Riksdagsftdlmägligen Peter, Perssons* från 1 Calmar Län förslag,; att Lagfarlssökan Prot. Utdr. d. 24 Maji 1834 35 de måtte vara skyldiga förete gravationsbevis, beslöt Bonde Ståndet, lika med Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att uppskjuta med utlåtande häröfver, intilldess att från Lagoch BancoUtskotten inkommit, det i Betänkandet omförmälda yttrande öfver törsta alternativet af Peter Perssons motion, eller det, som går ut på .Bankens åläggande, att lili Domstolar årligen aflemna förteckningar på Bankens egande inteckningar, och med hvilkels antagande senare alternativet, eller det, hvaröfver Lag-Utskottet endast nu sig utlåtit, af sig sjelft skulle komma alt förfalla. S. D.
Reservation är häremot anmäld af Herr Schartau, som åberopat sin i ämnet afgifna, vid Betänkandet N:o 50 fogade, serskildta mening. 8 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o iSS, N:o 155. Ank. till Exp.-Utsk. d. i5 Jan., kl. i e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående inlefverering till Hiksgälds-Contoret af de till Kongl. Stals-Conior et ingående Depositions-medel. (I. A.) Vid föredragning hos Bonde-ståndet af Stats-Utskottets, under N:o 50 afgifne, utlåtande i anledning af Kongl. Majit Nådiga Proposition, rörande användandet af de under Kongl. Stats-Contorets förvaltning ställde äldre Depositions-medel, har, på grund af 56 §. Riksdags-ordningen, Pehr Sahlström från Stockholms Län väckt en till Stats-Utskottet remitterad motion innefattande hemställan, att jemväl sådana Depositions-medel, som hädanefter kunna till Kongl. Stats-Contoret ingå, måtte hvart tredje år till Riksgälds-Contoret inlefvereras. Utskottet instämmer uti motionärens åsigt angående lämpligheten deraf, att dylika äldre Depositioner varda vid vissa bestämde terminer till Riksgälds-Contoret aflemnade.