Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. (och hvad kan man icke vänta sig af detsamma?) icke ville lyssna till något enda behof af grundlagsförändring, men likväl icke inför Representationen ville synas såsom så beskaffadt, skulle det blott behöfva i hvarje förslag, som det inlemnade till Stånden, sammanpara a:ne alldeles heterogena ämnen, hvarigenom det bléfve nödvändigt förStånden, om förslaget äfven bifölls vid ena riksdagen, att afslå det vid den andra, emedan Utsk. fästat det ena oantagliga mom. såsom vilkor för det andra, som kunde vara nyttigt och antagligt. Jag tillhör naturligtvis dem, som yrka återremiss af memor. med föreläggande för Constit.- Utsk. att skrida till sammanjemnkning af de olika anmärkn:r, sora längesedan blifvit från Stånden till Utsk. remitterade. Här har val blifvit på förhand yttradt af flera ledamöter, att om Constit.Utsk. nu icke skulle ställa sig denna föreskrift till efterrättelse, utan vidblifva sin fixa ide', man inom Stånden kunde skrida till uppgörande af voter:spropos:r. Denna åsigt har delats af Hr Dalman, Gr. Horn och Hr Cederschjöld. Jag kan likväl icke neka, att, ehuru jag lika varmt som dessa Hrr önskar att få denna fråga i sådant skick, att den kunde bifallas vid nästa riksdag, jag likväl icke blott hyser betänkligheter vid att begå en olaglighet för att bringa Constit.Utskts begångna olagligheter uti lagligt skick, utan äfven bestämdt föresatt mig att icke gå en hårsmån utöfver hvad grundlagen stadgar. När jag ser, hvad grundlagen stadgar i detta fall, och när den icke gifven oss rättighet till en sådan sammanjemnkning inom Stånden, utan tvärtom föreskrifver sättet, huru sammanjemnkningarna skola ske, tror jag, att vi icke handla försvarligt eller ens varligt, om vi af en varmare känsla låta hänföra oss att begå en olaglighet derföre, att en delegation tillåtit sig begå en sådan.
;;oHvarje helt Hemman för friheten att tillverka Bränwin 2 R-dr samr för Pumcrymden, som pä helt Hemman ar stadgad till 50 kannor, 2 tzpcr kqnna gör tillsammans per Hemman R:d. 4: 4 st. pw. Alla klufnq Hemman betala äfwen ? R:dr per Hemman för friheten, men för Pannerymden 4 ss per kanna, hwilket pä ett Hemman, klustvit i hwad små eller större delar som haldst, gör per Hemman R-'d. 6: 8 si 3:0. Den Z Zebruarii. 5Z z:o. Slädene utom Slockholm och Götheborg erlägga afwen 2 R-d per Hemman i <L>kair, dä 12 Mantalsskrifne Personer beräknas för i Hemman, men för Pannerymden ä 50 kannor per Hemman erlagr ges i Städerne z st kannan, som för Städerne gör per Hemman R:d. 5:6st. 4:0. Sammanflagne Hemman under ekt Bruk fä ej nyktja större än 92 kannors Pannor, och fä de ej öfwerstiga den kannerymd som ar swarande till förhällandet af 50 k:r per Hemman. Enligt ofwan anförde grunder torde sannolikt BcwillningsSumman kunna beräknas som följer:
Följande tabeller, upptagande inkomna fartygs antal och lästetal under åren 1836 och 1850, kunna bilda ett omdöme örn denna sjöfartens förkofran, som synnerligast måste vara tillfredsställande med afseende å den jemförelsevis mera ökade andel deruti, som Svenska handelsflottan vunnit. Vid Götheborgs tullkammare inklarerades från utrikes orter: Svenska fartyg Norska d:o (utom post-ångfartygen) Engelska d:o A.rnerikanska d:o Danska d:o Hannoveranska d:o Antal. Lästetal. Svenska fartyg (utom ångfartyg) Norska d:o » » Engelska d:o » » Amerikanska d:o Danska d:o 606 482 412 96 3 15 41,962 27,660 28,372 8,103 707 578 Transport 1,008 65,420 Berättelse öfver Götheborgs och Bohus Län för åren 1847—1850. 34 Hannoveranska fartyg Ryska d:o Finska d:o Franska d:o Belgiska d:o Nederländska d:o Mecklenburgska d:o . Hanseatiska d:o Preussiskt d:o Spanskt d:o Transport Portugisiskt d:o Summa Antal. Lästetal. I afseende å de för förstnämnde 2:ne femårsskiften upptagna summor bör anmärkas, att deruti inbegripes äfven den tull, som enligt 1816 års tulltaxa utgått i Hamburger Banko, och hvilken här beräknats till Svenskt Banko efter en antagen medelkurs af 128 sk. 35 Den betydliga tillväxt, som Götheborgs tulluppbörd enligt förestående sammandrag vunnit, är så mycket mer bevisande om rörelsens förkofran, som under den tidslängd, hvilken sammandraget omfattar, åtskil 1 ige i tulluppbörden ingående afgifter, såsom konvoj-afgiften å utgående varor, lästetals-afgiften och stämpel-afgiften, upphört, samt tullafgifterna å utgående varor till största delen försvunnit eller blifvit betydligt nedsatte, och å en stor del inkommande varor dels alldeles upphört, såsom för Bomull och Stenkol, dels i mer eller mindre mån blifvit förminskade.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, i anledn, af Hr Munck af Roseuschölds yttrande, att Hr Landtm, icke ansåg sig kunna framställa propos. till bifall å betänk., enär det innehölle en grundlagsförändring, en förändring af i3 §tn Riksd.Ordn., som bestämmer det sätt hvarpå PresteSt. skall representeras. Hvad åter anginge ordningen för propositionens framställande, så föreskrefve Reg.Ftns 56 §, att propostn skall vara till bifall eller förkastande, hvarföre det icke kunde bestridas Hr Landtm, rättighet att framställa hvilken af dessa båda propositioner som helst. Hr Lefren, Joli. Pehr: Jag afstår, sedan Hr Frih. o. Landtm, förklarat saken sådan, som den, efter min förmening, grundlagsenlig! sig befinner. Hr Ribbing: Det var endast då jag hörde vote - Den 5 September f. m. >35 ring begäras, sorn jag ville motsatta mig en sådan begäran, och bar för öfrigt insett, att Hr Frih. o. Landtm, funnit rätta sältet att afkorta en i alla afseenden obehaglig discussion. Gr. Horn, Glaes Fredr.: Jag ber blott att få yttra några ord om formen hvarpå vi inkommit. Hr Frih. o. Landtm:s nu framställda propos. utestänger oss ifrån att komma till en contra-propos. i frågan, hvarföre jag tror att någon annan ej bort gifvas un på återremiss. Jag hade icke jimnat alt yttra mig i frågan, men då numera endast återstår att tala 0111 formen; så får jag upplysa derom, att det grundlagsvidriga i betänk, igenfinnes deruti att Utsk:n tillstyrkt alla biskops-embetenas afskaffande; ty hade Utsktn inskränkt sig till någon del deraf, så hade R. o. Ad, icke kunnat förklara Utsktns behandling af frågan grundlagsvidrig. Jag tror, att sedan votering är begärd, är återremiss det enda som kan komma att utgöra contra-proposition. Hr Ribbing:
Ridderffa pet och Adeln gjorde hemställan, att Hennes Maj:t Enke-Drottningens Underhalls-Summa mätte nedsartas till Zo,ooo R:d. ärligen, anser Stats-Utffottet sig endast böra anmärka, att en siik hemställan säsim stridande sä wäl emot Hennes Majtts GiftermälsConlract som Högstsalig Konung I1I:S Testamente, icke synes förtjena nägok asscende. 5:0 Angäende ZanS Maft konungens och Zennes Maj:t Drottningens förra Zurste liga Stat, före deras uphöjeise pä Thronen Harwid har blifwit anmärkt, alt alla de ifrän denna uppå Almänna Indragnings. Staten upförde personer mätte utan undantag till tjenstgöring pä Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens Star flyttas. Stats-Utskottet har uti dest förra Betänkande, i den delen som rörer denna Stat, yttrat den underdåniga önskan, att Kongl. Maj:k i Räder mätte täckas till Dest Egen och Hans Kongl. Höghet Thronföljarens Hof Stat antaga sa mänga af deste PersoM, som möjeligen kunna till tjenstgöring anwändaS. Att Den 14 Februarii. 7i? Att förestå', det Kvngl. Majit matte lill tjenstgöring wid Si t eller Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Hsf antaga personer, som till tjenstgöring äro oförmögne, har Utskottet icke ansett sig tillstandigt; Äfwen som Riksens Höglofl. Stander lärer finna det hwarken lampeligt eller ens rimligt. 6:0 Angående Hennes Longl. Höghets prinsefians Lor-niä, Stat. Hos sä wal Höglofl. Ridderskapet och Adeln som uti det Hederwarda Bonde-Ständet har af någre Ledamöter blifwit yrkadk, alt de 8,062 R:d., hwilka blifwit Hennes Kongl. Höghet tillagde, såsom ersättning för förlorade inkomster för Skiftet Quedlinburg, sä lange och intill desi Hennes Kongs.
Sig kunna upfylla en obligLkion, som lag Honom sa högt om hjercat, sa ar det sannerligen ibland de stdsta örerjcnster (at jag ma nyttja ek allmänt talesätt) som Nationen kan wisa Dest minne, at Dest heliga losten fullbordas af Dest hafva Undersåtare eller Swensta Folker. Sveriges Lag eller sjelfwa knuten a det samband, som förenat Swensta Inbyggare uti Samhälle, farmar äsmen, at den som ingär uti borgen, är stylvig godtgöra Borgenärs före bran. Kan den öfwerskridas as Swensta Ständer och af ek Swenstt Riddarhus! Jag kan icke föreställa mig det. Hwad exempel stulle icke gifwas för enstilldta Löftesmän. Ständer kunna borrkgifwa deras personell, rättigheter, men icke deras, som dem sandt. 66L Dst afdrag, som ä detta sätt jVedds, ar sör^eslltimonen sa mycket mindre nödigt, som deraf ej blifwer Lpecie. Om ock desa afdrag träffade alla och cn hwae efter sm förmögenhet, sa komms det uppå et ut t ry dcr more da likasom en annan bevillning til RiksstuldenS betalning; men nu dä de endast raka de godhjertad-, som haft förtroende til Riksens Ständers gun-sntie, och Le fattlgars, sä får fåken et helt annat utseende. Ogörligen kan lag finna mig deruti, at Riksgälds. Se» desns marde icke är större än hivad lester ^Aiorsurvns behag dera kan sättas. Jag fia g ar billigt, om han ar domaren öfwer Folkets rätt och om Rikets heder til »värdering är lemnad uri dest hand, eller om det icke lör et Rike, som Icke kan förutse sina behosiver, dels hos utländsk dels hos inländff man, är högst angeläget at bibehålla Lrsäusr!, hwilken uran löftens upfyliande icke kan wäntas.
StatsUtsk., som ej fun7 H. 25 Den 2G Maj e. m. nit sig kunna tillstyrka det för detta ändamål begärda ökade anslag, har uppgjort förslag till aflöningsstat för Just.- ftevisionen, sorn slår så ut, att någon tillökning skulle kunna nied det närvar, statsanslaget bestås åt prot.secret.-, cancellistoch copist-graderna. TJtsk. synes dock ej hafva beräknat, att den föreslagna tillökningen icke står i något förhållande till de ökade göromål, som genom reformen åtfölja dessa tjänster; och ehuru det K. förslaget åsyftar en inskränkning af revis.secreterarnes antal från 8 till 6, och deras befattningar derigenom blefve ännu mer besvärliga, än de redan äro, har dock Utsk. funnit dessa embetsman böra uteslutas från all lönetillökning. Denna obillighet i Utsk:s betänk, var oväntad, och derest den vinner framgång, befarar jag, att ärendernas gång inom Just.-expeditionen kommer att lida af den visserligen annars berömvärda sparsamlietsandan. Men ej endast i förenämnde omständighet igenfinnes det obilliga i Utskts förslag. Utsk. har ansett exped.secreterarnes i Cancelli-expeditionerna aflöning böra bestämmas till likhet med revis.secreterarnes eller 1600 r:dr, och derjemte föreslagit en förhöjning af 600 r:dr derutöfver för den exped.secret., som biträder statssecreteraren med föredragning. Jag frågar hvar och en, som äger minsta kännedom om verkliga förhållandet, om icke en revis.secret:s embetsbefattning är till det minsta så magtpåliggande, så ansvarsfull och så mödosam, som den med föredragning biträdande exped.- secretts. Denne sistnämnde tjensteman föredrager endast de mål och ärender, hvarmed statssecreteraren sjelf ej vill sig befatta. Dessa mål bestå vanligen endast af en del s. k. beredningsmål, d. v. s. sådana, som föredragas i Rikets allm. ärenders Beredning och derefter förekomma i Statsrådet.
I sammanhang med föregående ämne synes lill pröfning böra uppta/t. g. Angående gas den af BondeStåndet vid sista Riksdagen ingi fria underdåniga skrifMantalsränta», velse, hvaruti, med anförande, att, då ibland de onera, som trycka jordbruket, Mantalsräntan, äfven kallad hemmantals eller extra ordinarie räntan, till det mesta uppkommit genom bevillningar under första hälften af IGOO-talet, i början blott för en tid till fyllande af tillfälliga behof, men sedermera, oaktadt dessa behof lörsvunnit, fortfarande utgått och blifvit lika beständig som Jordcboksräntan, BondeStåndet, som ansett denna extra ordinarie beskattning icke rättvisligen böra uteslutande trycka jordbruket, utan såsom allmän bevillning på alla samhällsklasser fördelas, framställt den underdåniga önskan, att Mantalsräntan måtte upphöra, och, på det sådant skulle kunna ske, i underdånighet anhållit, det Eders Kongl. Maj:t måtte i Nåder 14 täckas dels anbefalla vederbörande att undersöka och utreda förhållandet med nämnde räntas uppkomst och fortfarande samt dels derefter, genom Nådig proposition till näst sammanträdande Rikets Ständer, föreslå de åtgärder till jordbrukets lindring uti förenämnde skattebördor, som Eders Kongl. Majit kunde i Nåder finna nödiga och lämpliga. Den af BondeStåndet gjorde uppgift, att nu ifrågavarande räntas serskilda titlar tillkommit genom bevillningar för tillfälliga behof, är egentligen endast enlig med verkliga förhållandet i afseende å Landtogsgärden, som lörst beviljades år 1617 till Polska krigets utförande, och på visst sätt i fråga om Boskapspenningarne, hvilka tillkommo år 1620 alt användas till Rikets gälds betalande och Försvarsverkets underhållande, hvaremot Byggningshjelpen, Saltpeterhjelpen, Skjutsfärdspenningarne och Dagsverkspenningarne, hvilka, jemte de nyssnämnde, utgöra de väsendtligaste titlarne af denna ränta, innefatta ersättning för åtskilliga hemmanen förut åliggande tjenstbarheter.
Verk största delen af den genom Skepps-ombudsmannen vid Stockholms sjömanshus besörjda uppbörd ingår; och har Utskottet, innan det yttrar sig öfver motionärens gjorda framställning, ansett sig böra meddela Rikets Ständer hufvudsakliga innehållet af dessa upplysningar. Uppbärandet och redovisandet af sjöfolkets personela utskylder har, sedan längre tid tillbaka, ålegat sjömanshusen. Redan i 1815 års Bevillningsförordning tillerkändes också sjömanshus-föreståndarne för besväret med denna uppbörd enahanda förmåner, som voro andra debiterings-män förunnade. De närmare bestämmelser, som i 1830 års Bevillnings-stadga meddelades i afseende på uppbörden och redovisningen af sjömännens krono-utskylder, hafva i derefter utfärdade Bevillnings-förordningar blifvit i det närmaste bibehållna, dock med det i 1848 års förordning gjorda, och i nu gällande Bevillnings-förordning jemväl intagna tillägg, att »skepps-ombudsmannen i Stockholm» egde samma åligganden och förmåner, sorn sjömanshusens föreståndare i rikets öfriga städer. Den vid härvarande sjömanshus anställda skepps-ombudsman har alltså fått sig ålagdt, att för det derstädes skattskrifna och i hans rullor intagna sjöfolk debitera och uppbära hela allmänna bevillningen, äfvensom öfriga krono-utskylder. samt att följaktligen både vid utinönstringen påföra och affordra sjömännen dessa afgifter för det löpande året, och, vid afmönstringen, utaf förtjent a hyror innehålla desamma för de förflutna åren, såvida ej genom vederbörliga qvitt en ser styrkes, att utskylderna blifvit å annan ort inom riket erlagde; skolande de sålunda uppburne medlen inom den 1 Maj och 31 Augusti hvarje år, i likhet med annan uppbörd, redovisas och levereras, hvarvid debiteringen bör med bifogade specifika sjömans-rullor vara verificerad.
Mina skäl dertill hafva varit: att då hufvudändamålet med denna bana är att åstadkomma en förbindelse emellan hufvudstaden samt de nordvest derifrån belägna delar af landet den kortare sträckningen bör ega företräde, då folkmängd och andra på trafiken inverkande förhållanden icke ovilkorligen betinga valet af den längre; att dessa förhållanden gestalta sig i det närmaste lika, såväl vester som öster om Sigtunafjärden; att vägen vester om Sigtuuafjärden är den kortaste till Sala, en puukt som jag ansett ovilkorligen böra af jernvägen beröras; att vidare denna rigtning derjemte medger en förbindelse med Upsala, och att slutligen kostnaden för att förbinda Stockholm—Upsala—Sala uppgår, om den östra sträckningen väljes, till 9,222,106 R:dr, men, om den vestra godkännes, till endast 8,830,000 R:dr. Då härtill kommer att den vestra sträckningen möjliggör eller åtminstone högst betydligt underlättar anläggande af en bibana till en Mälarehamn vid Westerås, har den synts mig i alla afseendeu ega företräde. Utskottet har varit af en annan mening och sökt medla de stridiga åsigterna emellan. Jag fruktar att detta försök ej kommer att tillfredsställa någon. Utskottets förslag afser, att föra den norra stambanan öster om Sigtunafjärden till Kålhammar, derifrån rakt i vester till Gran och vidare till Sala, hvarjemte en bibana från Kålhammar skulle ledas till Upsala. Emot detta föislag kan med skäl anmärkas: att vägen mellan Stockholm och Gran fördyras med icke mindre än 1,418,000
LXIII. A. 253. LXV. B. 112. A. 213. —- med förslag till föreskrifter att deruti inflyta, angående Bankens förhållande till Staten och vissa allmänna Inrättningar. LXII. B. 324. A. 247. — angående några deruti erforderliga bestämmelser rörande Bankens uppoch utlåning. LXIY. U. 359. LXV. A. 46.' —- med förslag till den Artikel deruti, som kommer att innefatta stadganden rörande Bankens Pappersbruk Tumba. LXIY. B. 79. A. 351. 4 5o BankoReglementet, nied förslag till irsta Artikeln i det blifvande. LXV. B. m. A. 2 I 2. — med förslag till föreskrifter uti, angående Bankens lånerörelse i de delar, hvaröfver lios Rikets Ständer fullständigt blifvit beslutadt. LXV. B. lii. A. 212. med förslag till blifvande stadganden deruti i gemenskap med Bankens sedelutgifning. LXV. B. 111. A. 212. — med förslag tili 3:dje Artikeln deruti, upptagande Tjenstegrader, grunder för Pensions-beräkning, samt stadganden i afseende på god ordning inom BankoVerket. LXV. B. m. A. 213. — med förslag till föreskrifter att deruti intagas, angående Bankens lån emot orörlig pant och på längre terminer. LXV. B. iii. A. 213. — med förslag till 2:dra och 7:de Artiklarne deruti. LXV. B 112. A. 2i3. — med hemställan om intagande af en ny § i andra Afdelningen af Artikeln deruti. LXV. B. 112. A. 213. — med förslag till dess 5:te Artikel. LXV. B. 216. A. 392. — med förslag till 4:<^e Artikeln 5:te Afdelningen deraf, innehållande de föreskrifter, som afse Bankens Discont-rörelse. LXV. B. 217.
Detta har skett genom Kongl. Majus Nådiga Bytes-Kref den 29 Januari 1810, hvarigenom Lindön blifvit alldeles skild från samma byte; och sedan således ingenting i bytesvägen hindrade att derom förordna, så har Kongl. Collegium under den g October 18x0 företagit sig pröfningen af den derå verkställda skattläggning, hvilken dervid blifvit gillad och fastställde. Men som nu Kongl. Majus ofvanberörde Nådiga Bref af den g April 18 lo hade irnellankommit, hvilket, i anledning af Riksens Ständers underdåniga anhållan , anbefällte Kongl. Collegiurn, att å hemmanet anställa undersökning till utrönande huruvida innehafvaren fullgjort sina skyldigheter, och att, derest han deruti brustit, dermed efter lag och beskaffenheten förfara, samt vid nästa Lagtima Riksdag till Riksens Ständer om förhållandet dermed afgifva Berättelse, så och då således Riksens Ständer med hemmanet tagit befattning, hade Kongl, kollegium funnit sig nu ej kunna något om dispo - 36a Den 7 Julié dispositionen deraf förordna , följakteligen ej afgöra tvisten imellan Controlleuren Blåvik och Bruks-Patron Wahrendorff om bättre rätt till hemmanets besittning eller införsel deruti, för underdåniga skatferatts - fordringar , utan hade Kongl. Collegium under berörde dag, den 9 October 1810, genom bref anmodat, .Landshöfdingen , att till följe af Kongl. Majits Nådiga Befallning föranstalta om behörig syn och undersökning af Domare och Nämnd i Kronofullmägtiges och Innehafvarens närvaro , till utredande huruvida den sistnämnde så i anseende till hemmanets byggnad och häfd som får-af* velns underhållande fullgjort sina förbindelser, derom ock Syne-Rätten borde sig utlåta. Denna undersökning hade nu Landshöfdingen genom skrifvelse af den 3 uti innevarande månad till Kongl. Collegium insändt.
Directionen vid introduetions beviljande tillse, att densamma ej må bifallas för andra personer än dem, hvilka inom två år, efter det de blifvit i Adlig, Friherrlig eller Greflig värdighet upphöjda, sig till Introduction å Riddarhuset anmält, och de derför erforderliga vilkor uppfyllt, så framt ej Kongl. Majit genom serskild resolution täckes försuten tid återställa. »Då Introduction begäres, bör Konungens Kådiga diplom i hufvudskrift uppvisas; och åligger Di - 10 Riddarhus-U{ skottets Betänkande N:o 12. rectionen noga tillse, att icke allenast vederbörliga qvittencer öfver de i författningarne påbjudne introductionsafgifter, utan ock sköldebrefvet i afskrift samt vapenplåt och fullständig biografisk genealogi öfver sökandens ätt till Directionen varda ingifna, innan introductionen beviljas och introductionslistan utfärdas.» § 8. »Sist en månad före den tid, då lagtima Adelsmöte infaller, och, der urtima möte af Konungen påbjudes, genast efter det kungörelse derom blifvit utfärdad, låte Directionen i den officiella tidningen kungöra och erinra, huru fullmakterna till Adelsmötet böra enligt Riddarhus-Ordningen inrättas och hvad som bör iakttagas, om inträde å Riddarhuset skall vinnas. Då urtima Adelsmöte af Riddarhus-Directionen anses nödvändigt, ställe Directionen sig derjemte föreskriften i 6 § 2 mom. RiddarhusOrdningen till efterrättelse.» Directionen besörjer, att den i 12 § Riddarhus-Ordningen omförmälde upropslistan utskrifves, äfvensom att serskilde af Riddarhus-Fiscalen upprättade och i HofRätterne med de der befintlige anteckningar jemförde sammandrag öfver de vid Riddarhuset samlade underrättelser, som kunna förhindra serskilde Ledamöter af Ridderskapet och Adeln att intaga säte och stämma, varda upropslistan bilagde.
Och så träder man in och häpnar öfver na den tunga dörren för sin lilla v ä n i n D a, som andra sidan salen belägna del af byggnaden, som är denna rikedom af järn och stål, som först möter upplåten för de deltagande ländernas utställningskom, strålande glad, för att än en gång bepaviljonger. Snart står man utanför den svenska, ögat. » What a rich country Sweden must be söka sina kära systrar och berätta dem, att hvilken har sin plats, en viktig hörntomt, emellan after all! » hörde jag häromdagen en amerikanare hon nu var — fru! Ifrigt omringade de Chicago norska fruntimmersförenings och miss utropa vid åsynen af det svenska järnet och stå- let, här så ypperligt representeradt i alla dess henne: » Det visste vi! » — » Han! » — » Den Kati Marsdens sibiriska utställning. Om miss variationer af den till allra högsta grad uppdrifna Marsdens i sitt slag så beundransvärda utställning mörke naturligtvis? » — » Naturligtvis! » vill jag sedermera nämna ett par ord. Platsen förädling. » Hvilket härligt land och hvilken unSå ändade den lilla episoden. Den unga för svenska paviljongen, ehuru måhända alltför derskön hufvudstad det äger, » var jag färdig att flickan, nunnornas älskling, är nu en lycklig liten, har dock det förträffligaste läge. Paviljontillägga, då min blick, från järnet, fästes på fondgen är kvadratformig, med tvänne öppna sidor, målningen i byggnadens norra hörn, föreställande maka och moder och. hennes lilla roman är de båda andra bilda väggarne, som från ofvan till en vy af Stockholms slott från Gustaf Adolfs blifven en legend, ett beständigt ämne för samnedan äro artistiskt draperade med gobelin, tapeter torg. Perspektivet i denna målning är så präktigt tal mellan dessa kära systrar, som med ett och konstväfnader. På högra fondväggen hänger och koloriten så ypperlig, att man ett ögonblick mildt och vemodigt leende minnas denna fläkt drottning Sofias porträtt, så fördelaktigt placeradt, nästan tror, att alla dessa saker äro uppställda att det genast väcker uppmärksamhet.