Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
25 ett icke obetydligt öfverskott, sorn bör användas till, bland annat, ränta och amortering å en ny upplåning för jernvägsarbetenas fortsättande. Då Kongl. Maj:t nu framställer till Rikets Ständer sitt förslag i detta ämne; torde först böra tillses, huru stor summa lämpligen må kunna anvisas till fortsättniag af arbetena på Stålens stambanor. Yid sistlidne riksdag anslogo Rikets Ständer till dessa jernvägsarbeten 25,000,000 R:dr. Dä denna summa skulle fördelas på fyra år, eller åren 1860—1863, belöpte sig på hvarje år 6* millioner R:dr. Den arbetsstyrka, som härtill erfordrats, har, efter hvad erfarenheten ådagalagt, med lätthet och utan olägenhet för jordbruk och andra näringar kunnat anskaffas. Skulle derföre medel blifva tillgängliga till ett förökadt årligt anslag för jernvägsarbetenas fortsättande, så anser Kongl. Maj:t, att något hinder af berörde omständighet icke möter för dessa arbetens bedrifvande äfven i något vidsträcktare skala än hittills. Men härmed torde dock icke böra förbises, dels att större omvexlingar i detta hänseendo icke kunna vara önskliga, dels ock att en förhöjning i arbetsstyrkan kräfver en motsvarande tillökning af arbetsbefäl och ingeniörer, och att, derest arbetet sedermera under en påföljande period å Statens jernbanor blefve inskränkt, denna per sonal måhända icke lika lätt som den vanliga arbetaren skulle kunna finna tillfälle till utkomst på annat sätt. Kongl. Maj:t anser derföre, att ehuru Statens tillgångar nu, efter hvad här nedan skall visas, kunde medgifva en förhöjning i årliga anslaget för arbetena å Statens stambanor, detta anslag likväl icke bör ökas till mera än omkring 7{- millioner Rdr. Redan vid sistlidne riksdag anslogo Rikets Ständer medel för jernvägsbyggnad under år 1863.
Inkomster; Sedan de af BevillningsUtskottet uppgjorde grunder antagits förhöja Sjötullen med i5o,ooo R:dr ; Charta * Sigillata med 5o,ooo R:dr, och Brännvinsafgiften med 80,000 R:dr, eller 280,000 R:dr utöfver Utskottets beräkning 3,497,5oo. 3:o Restantierj nu äfven 1829 års xoo.ooo. komster 2:0 Extra-ordinarie eller Om således mitt förslag alt jemna den personella Bevillningen af i:sta Artikeln till 1 R;dr för Manoch 24 sk. för Qvinnkön, antages, hvarigenom erhålles 84,3oo. Erhöll StatsYerket Summa R:dr 7,15p,444- eller allenast 41»000 R;dr mindre, än hvad Utskottet föreslagit oss att beräkna, en summa, som icke uppgår till -rVdel af hvad genom öfverskott hittills årligen influtit och säkert fortfarande kommer att utöfver Förslags-beräkningen i Statsoch RiksgäldsVerken inflyta, Af denna uppgift torde Höglofl. Ståndet finna, att utan att inkasta sig i något serskildt StatsLånesystem, utan att förändra den förslags-beräkning, som Kongl, Maj:t i Dess Nådiga Proposition Sjelf föreslagit Rikets Ständer af öfrige Ordinarie eller ständiga Statsinkomster, på annat sätt än enligt hvad Utskottet sjelf tillstyrkt; utan att böja den beräkning Utskottet uppgifvit för de extra ordinarie Statsinkomsterne eller Bevillningarne, med högre belopp, än det som af BevillningsUtskottets sednaste öfverläggningar kan föranledas; samt slutligen utan att på något sätt befara Statsbrist, så vida Styrelsen med vaksamhet följer och med omvårdnad leder landets yttre och inre näringsförhållanden; kunna Rikets Ständer vid denna Riksdag besluta upphäfvandet af 56 Den 21 April f. ni. de uråldriga, ojemna, obilliga och besvärande, jag kan kalla dem, personella grundräntorne, så besynnerlig än en sådan sammanställning af begrepp kan synas.
Emedan hvar och en alltid bättre vårdar sitt eget, än en annans; så skulle också alla blifva mera måna om sig sjelfva, sedan de blifvit sina egne, och följderna skulle snart visa sig i en allmännare idoghet, trefnad och sedlighet. Folkstocken skulle ofantligt tilltaga, och detta tilltagande skulle då blifva en sann måttstock på Rikets förkofran i styrka och välmåga, i stället för att man nu knappt kan glädjas åt att Folkstocken tillväxer. Ty så länge de besuttnas antal varit bestämdt, har folkökningen endast måst förstora klassen af tjenstsökande. Men då en gräns fins för de besuttnas behof af tjenare, så måste öfverskottet blifva tjenstlöse; och detta bidrager i sin nion att förklara, hvarföre brottslingarnes antal i fängelserna, och i synnerhet de försvarslösas på arbetshusen är i ett så rysligt tilltagande. Öfver allt i Den 10 December c. m. 4.o5 det vidsträckta Sverige skulle man få se nya fält uppodlas, nya boningar uppföras, nya näringar utvecklas; och i samma mon Jättingarnes, tiggarnes, och brottslingarnes antal förminskas. Dessutom skulle jorden derigenom stiga i värde, i samma mon den kunde säljas i mindre delar, lika som en vara på auction alltid betalas dyrare, då den utbjudes i små partier, emedan Speculantcrnas antal då är så mycket större; och derigenom skulle för öfrigt den Svenska jorden säkrast lättas ifrån den börda af gäldbundenhet, hvaraf bon nu tryckes. ( Slutligen vill jag till besvarande upptaga några af de väsendtligaste inkast, som till äfventyrs torde göras emot omförmälte jordklyfningsförslag, nemligen: 1:0 På alltför små jordlotter, säger marij har åbon i brist på dragarej icke magt att rigtigt bruka sin jord. Men antingen kunde han lega dragare af någon annan; eller ock med spade sköta sin lilla åker, lika som en trägårdssäng, och sålunda endast kunna reda den så mycket bättre» 2:0
Han var en grof och axelbred karl, om trettio eller trettiofem år, med tjockt rödbrunt hår, små gråa ögon, stora läppar och klumpiga händer och fötter, men oaktadt dessa föga intagande detaljer kunde man likväl icke kalla honom ful. Det låg en något vild och rå, men tillika frimodig och öfverlägsen kraft i hans hela person, som påminte om en zigenareller röfvarhöfding i de gamla romaner, jag läst, och tonen i hans muntra högljudda röst och raskheten af hans rörelser, då han svängde sig ur sadeln och aftog sin filthatt, öfverensstämde äfven dermed. — För tusan, min vackra miss, hvarifrån kommer ni? Ni liknar en förskrämd fågel, som höken jagat in på en alldeles främmande mark, dit han aldrig ämnat sig. Tänker ni er hit till Aukwoodhouse, så låt mig ledsaga er, ty jag är gammal bekant här, — sade han skämtsamt, då han kommit ned på marken. Jag gjorde af nödvändigheten en dygd, besegrade min ängslan och blyghet och sade honom mitt namn och mitt ärende. — Aha! Jaså, nå då bör ni blifva som barn i huset, jag gratulerar er miss, lady Hawerfield är, fördömme mig, en mormor, som man kan hafva heder af, om också icke trefnad och glädje, ha ha ... Hans skratt föreföll mig så olycksbådandande och rått, att jag kände mig blekna och drog mig ovilkorligt tillbaka. — Ursäkta mig miss Agnes — var det icke så ert namn var? — jag tror, jag skrämmer ... bevars, min mening var, att ladyn är en präktig fru, och att ni kan anse er för alltid befriad ifrån allt bryderi för er egen person, sedan ni inträdt inom hennes område. — Ah, David, din gamla skälm, kommer du då aldrig och öppnar åt oss? — tillade han, ännu mera höjande rösten, och ryckande i klocksträngen med en kraft som lät den stora metallklockans ljud skalla vidt omkring i den lugna, stilla qvällsluften.
Dessa handlande skola blifva ännu mer besvärliga och skadliga än den gamla, så ofta öfverklagade gårdfarihandel, den var åtminstone ambulatorisk, de blifvande köpmännen komma deremot att vara fasta, Den 29 Mars e. m. 203 ja framt de af sig sjelfva kunna bestå. Följden blifver, att de komma alt utarma landet genom sina lyxartiklar, hvilka förut hos allmogen varit mindre kända, men blifva genom vanan och det allmänna bruket olyckligtvis ett behof.” Och har motionären tillika fästat upmärksamheten å det förhållande att, då vi lyckligtvis äga allvarsamma lagar emot missbruk af bränvinsförsäljning, finnas andra spirituösa drycker, hvilka enl. motionärens tanka äro mångdubbelt skadligare än bränvinet, emedan de föra lill samma mål, nemi. rus, och kosta många gånger mera, emot hvilkas allmännare spridande jemväl vore nödigt att sätta någon gräns; i betraktande hvaraf och det då dertill komme, att församlingarne, enl. fattigvårdslagen, måste ovillkorligen besörja fattigvård för alla deras innevånare, utan afseende, huruvida dessa varit nytlige eller skadliga för samhället, motionären ansett sig äga fullt skäl att föreslå den ändring uti ifrågavar. §, ”alt det må bero antingen på socknenämnden eller i sockenstämma afgöras, om någon dylik handel, som den förutnämnda, får inom samma socken anläggas eller ej, och följaktligen afgöras, huruvida de redan anlagda må tillåtas fortsätta eller icke.” Uti denna motion instämde åtskilige riksdagsmän, och det synes således gifvet att den belåtenhet, som från vissa håll förmenas äga rum, i följd af landlhandelns införande, åtminstone icke är på alla ställen rådande. I anledn. af denne motion kom Ekon.Utsk. i dess betänk. n:o 97, till det resultat: ”att Utsk. väl icke kunde instämma med motionären deri, att sockenstämma eller sockennämnd skulle kunna till kraft och verkan, uphäfva redan gifna resolutioner å handelsrättighet å landet”, men deremot ansåg Utsk. lika med motionären, ”billigt, att kommunerna äga beslutanderätt i frågor om nya handelsbodars anläggande å landet, så att tillstånd dertill icke må af K.
Jag anhåller derföre, att till undvikande af flere möjeliga voteringar, Herr Grefven och Landt-Marskalken behagade först härom göra Proposition, Herr Grefven och Landt-Marskalken erinrade , det Herr Lagerhjelm för en stund sedan bestridt, att nyssnämnde fråga skulle på samma gång med frågan om Allmänna Beredningen afgöras j och då, på sätt Herr LandtMarskalken nyss yttrat, votering, rörande Allmänna Beredningen, redan blifvit begärd, ansåg Herr Landt-Marskalken det vara lämpligast, att detta ämne först serskilt af Ridderskapet och Adeln afgjordes. Herr Landt-Marskalken framställde derefter följande Voterings-Proposition : Den som anser den nu befintliga Redaction af io §. i Regerings-Formen , rörande Allmänna Beredningen , böra bibehållas samt denna anmärkning, såsom utgörande Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, böra till CanStitutions-Utskottet remitteras , voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Den 3 December e, m. Vinner Nej, Hommer berörde mot Constftutions-Utskottets föreslagne redaction af nämnde io §. gjorde anmärkning att förfalla. Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes , samt anslogs. Sedan 43, 44, 45 och 46, §. §. i Riddarhus-Ordningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan f till 11 om aftonen, och be funnos vid voteringens slut, klockan xi om af tonen, sedan en voterings-sedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, sora följer : Ja — 7» Nej — 42. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att ofvanberörde anmärkning således komme att förfalla.
Commissarierne täckas öfverlemna den till Herrar Fullmägtiges pröfning och bedömmande, och får jag härvid gifva tillkänna, att Stads-Architecten och Riddaren GrjönyeII,af mig lådfrågad derom, huruvida Magazinshusets murar och hvalf skulle kunna bära en så beskaffad påbyggnad, som den nu projecferade, gifvit till svar, att, hvad hvalfyens och rnurarpes styrka, anginge, kunde efter hans tanka, icke något hinder möta för uppförandet af berörde påbyggnad.*’ ”Efter hvad bemälde Herr Professor jemväl yttrat, om den skadliga verkan på Bancoliusets bestånd, som derå varande stora spricka skulle medföra, om den finge länge blifva obotad, eller, som vill säga det samma, vidare tilltaga i storlek, är angeläget att samma spricka nästa sommar varder lagad, icke allenast hvad yttre väggarne beträffar, utan äfven invändigt, emedan hon, till nästan enahanda storlek, löper tvärt igenom hela huset.” ”Öfvertygad att Herrar Commissarierne lika med mig finna nödvändigheten af denna reparation, hemställer jag om icke med görligaste första Memorial äfven härom bör afgå till Herrar Fullmägtige, på det, i händelse af 598 Banco-Vtskotteit Betänkanuen. deras bifall till Commissariernes hemställan, de förberedande anstalter, som för ändamålets verkställighet äro nödige, måge i tid kunna vidtagas.’’ Och öfverlemnade Commissarierne desse yttranden till Herrar Fullrnägtige jemte Memorial den 12 December, af följande innehåll : ' Banquens ,Commissarier hafva i anledning häraf å nyo tagit detta bekymmersamma ämne under sorgfälligt öfvervägande.
Derjemte och enär, sedan merberörde förändrade organisation af Lifgardet till häst i nåder beslutades, den i sammanhang dermed fastställda Indragningsstat, hvars slutsumma då uppgick till 7,086 Ridr 12 sk., genom inträffad afgång redan så nedgått, att derå endast qvarstår ett sammanräknadt belopp af 1,702 Ridr 4 sk. g rist., med derunder begripna 56 tunnor spanmål, men detta belopp, som utgöres af lönefyllnad för en Ryttmästare på gamm^jj^stat, löner för indragne Andre Adjutanten, Musik-Direktörepjoch en Trumpetare samt pensionsfyllnad för en afskedad Fanjunkare, sannolikt ej på längre tid blifver disponibelt, begär Kongl. Majit af Rikets Ständer öfverflyttandet på Allmänna Indragningsstaten af berörde mindre betydliga summa 1,702 Ridr 4 sk. 0 rist, på det att slutliga verkställigheten af Regementets nya organisation sålunda må befrämjas.] Transport Majds Nåd. Prog. till Pt. St. 1847.
Sedan Stats-Gontoiret nu i underdånighet uppgifvit förhållandet i allmänhet med Stats-Verkets så ordinarie och ständiga , sorn extra och särskilta , eller tillfälliga både inkomster och utgifter för åren 18x2 och 18x3, och hvilka till sina specialiteter än närmare utredas af de för dessa tvänne år Kådigst fastställda Riksoch Special Stater; så återstår för Stats-Conioiret, att jemväl i underdånighet anmäla de särskilta omständigheter, som förekomma vid en och annan, af Hufvud-titlarna; ankommande det på Eders Kongl, Majus Egen Kådiga pröfning, hvilka deraf böra till närmare åtgärd vid förestående Riksdag till Rikets Ständer framställas, Vid Första Hufvud Titeln: j:o Att, sedan Hennes Kongl. Majit Enke-Drottningen Sophia Magdalena den 21 Augusti 1813 med döden afgått, har Eders Kongl. Majit, enligt Kådiga Bref af den 15 Septemb., 5 October och lo November samma år, samt den 16 Februari 1814, låtit uppföra åtskilliga af Högstsalig Hennes Majus Hof Fruntimmer , högre och lägre Embetsoch Tjenstemän samt Betjente, jemte de, sorn af Hennes Majus HandCassa njutit understöd, uppå en i Kader fastställd Pensions Stat, sig slutande på en summa af 17,^7 5 Rtdr 34 sk. 8 r. Eders Kongl. Majit förordnade tillika i Nåder, att de a denna Stat uppförde Pensioner skulle utgå af Högstsalig Hennes Majus Hof-Stats-titel, hvilken oforän - J334 Den 14 Julu drad skulle bibehållas intill nästa Riksdag , då Eders Kongl. Maj:t till Rikets Ständers sanction ville i Nåder öfverlemna den fastställda Pensions Staten, för att densamma uppå Indragnings-Staten öfverflytta. Besparingarne på Högstsalig Hennes Maj:ts Hof Stats summa skulle blifva den första tillgängen for Begrafnings-kostnaderna, och hvad derutöfver erfordras kunde, förskjutas, till ersättning vid nästa Riksdag af det öfverskott, som uppå Stats-Verkets inkomster för år 1813 är att förvänta.
Tre för hundra af årliga inkomsten, der nu bevillning af Fem för hundra eger rum; och att den bevillning af fast egendom, på landet och i städerna, som nu utgår med Två Il:dr för hvarje Ett Tusen, för framtiden måtte bestämmas till Tre R:dr för hvarje Tvåtusen femhundra. Härjemte hade Utskottet, i afseende å de förändringar i bevillnings-förordningen, som borde blifva en följd af den salunda föreslagna bevillningsnedsättningen, hemställt: a) att på alla de ställen i Bevillnings-förordningen, der afgiftsbestämmelserna Fem för hundra och Två för hvarje Ett Tusen förekomma, i deras ställe måtte införas: Tre för hundra, och Tre lör hvarje Tva Tusen femhundra; b) att §§ 9, 10, 27 och 28 icke borde undergå annan förändring i afseende å deri förekommande afgiftsbestämmélser, än att, med iakttagande af det under Litt. a) omförmälda utbyte af siffran 5 mot 3, afgiften för Doctorcr, Medicinae eller Läkare, äfvensom / e t c / 'in ät ‘-läk are bestämdes till tva procent, samt minimi-afgiften för de förra nedsattes till hälften eller 5 It:dr; samt c) att de i 25 § förekommande afgiftsbestämmelser borde nedsättas i lika förhållande med den föreslagna nedsättningen i bevillnings-procenten för rörelse och näring i allmänhet, eller från 5 till 3, i öfverensstämmelse med ett af Utskottet uppgjordt och vid Utlåtandet bifogadt förslag, tili lydelse af nämnde §. Vid pröfningen af hvad Utskottet sålunda föreslagit och hemställt, har Pres/c-Slandet godkänt såväl Utskottets förslag om nedsättning i allmänhet af bevillningen å rörelse och näring samt fast egendom fran 5 till 3 procent, som äfven Utskottets under Litt. a) och c) härofvan omförmälda hemställanden; men beträffande det under Litt. b) omnämnda yttrandet, så har Ståndet detsamma ogillat, och i stället antagit det förslag, Herr Komminister Beckman, uti sin vid Utlåtandet N:o 21 afgifna reservation, framställt, eller:
11 arfsrim efter landsrätt och istadarättens utsträckning till syskons afkomli mear föranleda i Arfda-Balkens 3:dje Cap-, hafva Rikets Ständer' vid sisla Riksdag föreslagit en förändrad ralaclion af berörde Capilel; och emedan densamma", soin Ldl större delen öfverensslämmer med Lag-Comiteens förslag, efter 1 Iskottets omdöme, utmärker sig framför gamla redaelionen genom enkelhet, fullständighet, tydlighet och bestämdhet, anser Utskottet samma redaction jemväl böia antagas, med de smärre förändringar likväl, hvartill Utskottet funmt anledning; hvaremot Utskottet ej kan inse, att istada-rättens utsträckning till syskons afkomlingar, föranleder till börds-rättens utsträckning för dessa afkomlingar, eller den förändring af . § 6 Cap. Jorda-Balken, som bhfvit föreslagen i Rikets Ständers af Herr Ekhohn åberopade underdåniga skrifvelse, hvadan Utskottet äfven ur förslaget uteslutit berörde §. Utskottet anser nemligen rätt till arf och rätt till börd icke stå i något oskiljaktigt sammanhang enligt gällande lag, och får till bevis derom åberopa, alt då sistnämnde rätt är förbehållen föräldrar och förfäder utan inskränkning, eges den å sidone endast af dem, som äro skylde i fjerde led, såsom syskons barnabarn och syskonebain, hvilka åter hafva arfsrätt framför förfäder i 4: <Je led. .. På giund af hvad Llskottet sålunda anfört, får Utskottet vördsamhgen löreslå, att följ att de lagens rum matte ändras eller upphäfvas, på sätt här nedan förmäles. G iftermåls-Balken g Cap. 3 §. kommer att lyda sålunda: Morgongåfva skall tagas af mannens enskilda lott i boet. Har hustru, som mannen öfverlefver, barn efter honom, eller dör hustrun förr än mannen, då äge morgongåfva ej rum. 10 Cap. 3 4>'.
Till och med mäster Kinkel, af hvilken Anders trodde sig hafva mest att frukta, bedyrade helt kavat inför rätten att ryktet om hans rymde fånge endast var ett påhitt af någre skrikhalsar på “Tre tunnor”. Han hade aldrig sett honom, än mindre velat föra honom till gillstugan. Att mäster Kinkel talade sanning, derom vardt rätten ytterligare öfvertygad, då mor Kerstin, rädd som hon var att anklagas för att hafva hjelpt fången på flykten, förklarade att hon aldrig hört något från mäster Kinkels mun, som varit mera trovärdigt, än hvad han nu försäkrade. När Anders hörde sin tillvara som fånge så starkt i fråga satt, beslöt han att sjelf uppsöka grefven. Det var en varm, solig vinterdag, som han i denna afsigt vandrade öfver Söderbro och styrde kosan in åt staden. Snön smälte på taken och rasade i stora flockar ned i de trånga gränderna. I början af Österlånggatan kom en flicka i blå redgarnskjortel och med en vattenkruka i handen springande förbi honom, och när han vände sig om, såg han en trupp ryttare följa henne på något afstånd. De redo i skridt, skämtande med hvarandre, under det att de ryckte i tyglarne, för att få sina bredbogade springare att kroma sig för de häpna ansigten, som här och der dolde sig i fönstersmygarne eller bakom förstugudörrarne. Vid Köpmantorget delade sig ryttarne i tvänne hopar, af hvilka den ene stannade vid högra sidan och den andre uppstälde sig midt emot, spärrande på detta sätt vägen för den från båda sidor påträngande folkskaran. Anders märkte nu först, att hästarne hade svart flor vid öronen, och kunde häraf, samt af den gröna matta af nyskuret granris, som var strödd uppåt brinken till Bollhusgränden, förstå att det var någon förnäm person, som skulle jordas. Hellre än att taga en omväg, tänkte han derför, ville han vänta och åse ståten. Snart ljödo klockorna doft och högtidligt från höjden, och en stund derefter närmade sig, det långa sorgtåget ned för sluttningen.
Dag dä ^u8terinLen blifwit werkställd; at i Stockholm mätte til Handelns och Rörelsens nödiga begwämlighel, finnas twänne ^U5terare; och at witz laxs. mätte warda fastställd för ZusterinZ och Kröning - 872 Den 14 Mars. e. m. ning af de Sackar och mindre Sillmätt, hwilka ester Författningarne, böra sadan åtgärd undergå; alic hwad angar justeringaf sadaneKärl som finnas a de fran ^ustcrLwns hemwist aflägsne hamnar och Orter/ der justering j större mängd manligen förefallertilgäng pä någon Person-sock densamma förrättadema til unvwikande af dryga omkostnader, och deraf följande stegring i warupriserne wara at pä stallet rilgä; och stuteligen at en Godsägare eller Köpare, som har sin wara uti behörigen justerack och krönt kärlmatte wara fri frän allt tilltal dch LoickscZtions-Anspräk, om Kärlet skulle wid eftersyn finnas undermåligt. Utskottet får l anledning häraf til Riksens Högloft. Sränders granffningwördsammeligen framställa RssultLtsrne af sin öfwerläggning l detta ämneoch förestå Ve tillägg eller rättelser uri justeringsFörfattningarne, hwariqenom, efter Utskottets kankastörre lätthet wid justeringen af MärtMäl och Wigk kan winnås, missbruk dcrwid afffaffas,och dessa Författningar befordras til efterlefnad - pä ett sätt som instämmer med deras rätta förständ. Utskottet anser sig derföre böra tilstyrka, at Riksens Högloft. Ständer mätte hos, Kongl. Majit anmäla sin underdäniga önskan, at följande packer hädanefter kunde blifwa til efterlefnad stadgade: 1:0.
Att dricka sig otörstig af diktens våg. Med Faust lyssna till påskklockornas klang. Med Almqvist drömma bland » törnrosor ». Vid Rydbergs hand ströfva omkring i pinieskuggad nejd. Hos Virgilius tjusas af tankedjup och klarhet. Höra Wennerberg tälja sina » trollrunor ». Andas fjälluft vid Björnsons Fortffillinger. Hvilken rikedom det dock finns af skönhet, af välljud, af stora, ljusa tankar! Det är bara att ta emot, att lefva sig in i all denna härlighet och att tacka för hvarje sådan stund af njutning, af verklig, ogrumlad, lefvande lycka. Ja, att tacka. Sinnet blir så vekt. Alldeles som när man hör Schumanns » Gliickes genug » — då känner man, inte sant, ett behof att knäppa sina händer — det är jubel, det är lifsglädje, det är längtan, och det är ändå något mer än allt detta, det är något af blå himmel med. Eller som när man lyssnar till Adagiot ur » Pathétiqen », eller till första satsen i Månskenssonaten. • — Det är så tyst och stilla rundt omkring. Stör ej vår ro — hviska granarna utanför mitt fönster. A h nej, i min håg bo bara sol och tack. Jag ser ej fram, jag ser ej tillbaka, jag glades blott åt allt, som är, åt allt, som gifves mig, kärlek, förståelse, hjärtevärme, dikt och blommor. Det är som en dröm alltsammans — som en dröm. Adi. • 5panska kvinnor. dessa dagar, då hela världens blickar äro r riktade på det olyckliga, men stolta Spanien, torde det måhända intressera våra lä- sarinnor att höra något o m den spanska hufvudstadens mest framskjutna kvinnor. V i återgifva därför efter en utländsk tidskrift några hastiga konturer, tecknande trenne af Madrids tongifvande damers lif. 230 Hertiginnan af Alba, näst drottningen och de kungliga prinsessorna landets främsta kvinna, är typen för vår tids spanska adelsdam. H o n är stolt, utan att vara högfärdig, stolt öfver sin härkomst, såsom kung Filip ville att hans spaniorer skulle vara.