Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jag har egentligen begärt ordet för att besvara ett märkvärdigt yttrande af Frih. Cederström, att Konungen skulle få bättre upplysningar af R. St. än af Landshöfdingarna i oeconomiska frågor, och att, med tillämpning häraf på nu förevar, fall, R. St. skulle bättre kunna upplysa förhållandet än landsstaterna. Det måste vara omöjligt för R. St. att känna, hurupass ordentligt utskylderna betalas; och det är verkligen besynnerligt att höra Landshöfdingarnas förman, Presidenten i KammarCollrm förklara, att Konungen härom kan inhemta bättre underrättelser af R. St., än af sina embetsman. Jag kan likväl ej tro, att embetsmännen äro förtjenta af denna beskyllning, och fortfar således att anse bäst att vänta med återinförandet af det gamla stadgandet, tilldess Konungen från sina Befrhrde inhemtat, hvad verkan den nu gällande författningen medfört. Skulle åter Utskrs förslag anses äga något företräde framför det gamla stadgandet, så skulle jag vilja instämma i begäran om återremiss med den modification, att Utsk. i allt fall icke må föreslå utfärdandet af någon ny författning, innan tiden för den nu gällande tiliandalupiti Jag anser dock för min del afslag å betänk. vara lämpligast. Hr von Hohenhausen! I anledning afhvad här blifvit yttradt om böter för uraktlåten betalning, anser jag mig böra förklara^ att detta åtminstone icke instämmer med min mening, då jag biträdde Utskrs förslag, emedan jag anser, att den, som icke kail betala, bör vara fri från böter, blott han inställer sig vid uppbördsstämman och uppvisar sin debetsedel till annotering för controllen. Ilr v. Troil har sagt, att om ingen säkerhet är förenad med restlängden, vöre det illa. Det är en helt annan sak med restlängden; men det skulle kunna hända■, att allt kommer på restlängden, om kronobetjeningen skall fara omkring i gårdarna för alt indrid - drifva slätterna, och Kronan skulle icke få sina inkomster pä ett helt år.
Jag behöfver ej upptaga R. o. Ad:s tid med att utveckla den allmänna nytta, som dessa skolor böra medföra, och ej eller de flere skäl för anslagets otillräcklighet, emedan de säkerligen det förutan håde inses och medgifvas. Jag får derföre endast vördsamt anhålla, att det anslag af 1000 r:dr, som till hvardera af dessa skolor vid sista riksdagen afsågs, matte förökas till 2000 r:dr, hvarigenom åt desse inrättningar kunde gifvas en organisation, som mera kunde motsvara det allmänna gagn, man med dem bör åsyfta. Remitterades till StatsUlsk. 430 Den 24 Augusti e. m. Gr. von Schwerin. Adolf Henning;, anförde skriftligen: I en tid, dä så mycket ordas och skrifves om grundskatten och dess tryckande natur, är det hvarje representants skyldighet att uppsöka andre på billighet och rättvisa grundade inkomstkällor, så alt R. St., allt efter som den indirecta beskattningen ökas, må kunna blifva i tillfälle alt förminska den synnerligen för allmogen så tryckande grundskatten, intilldess denna slutligen kan alldeles upphöra. Del är för delta ändamål jag vågar föreslå en ändring i nu gällande författningar, som berättiga tidningar och periodiska skrifter att portofritt försändas med brefposten. Denna likaså obilliga som orättvisa förmån är allmänt öfverklagad, då derigenom den behållning betydligt inskränkes, som postverket till Slatscont. årligen ullcmnar. Härvid torde äfven fä erinras, att den portofrihet, som af tidningarne för närvar, åtnjutes, uteslutande eller åtminstone hufvudsakligast tillgodokominer de mera välmående samhällsclasserno, som både äga tid och förmögenhet alt läsa och hälla tidningar. Detta är ingalunda fallet med de liesta af allmogen, hvarföre jag ock är öfvertygad, alt dess upplysta representanter, lika med mig, ogilla tillvaron af en fördel, som, på den mindre bemedlades bekostnad, tillskyndas dels prenumeranter, dels ock tidningsredactioner och utgifvare af periodiska skrifter.
Men om Församlingen, sedan förslaget är uppgjordt, finnér någon, som skulle vilja gå in på de vilkor den föreslår, faller det af sig sjelf, alt inga lagliga contracter blifva upprättade, utan endast olagliga, lill melin för moraliteten och PresteStåndets existence. Ärendet är af stor allmän vigt, ty få saker hafva så mycken verkan på moraliteten, som Lärarnes anseende, om de nemligen aktas, eller om de föraktas, såsom de der frångått sin ed. En sådan person kan aldrig verka något godt inom den Församling, hvars lärare han är tillsatt att vara. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å EkonomiUtskottets förevarande Utlåtande. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt, att, med afslag å Utskottets Utlåtande, godkänna den i Friherre Cederströms, vid samma Utlåtande fogade, reservation framställde mening. Bifölls. Föredrogs å nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottens den 5 sistlidne November, under N:o 96 afgifne, och Dsn 23 December f. m. den 16 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 67 förut meddeldte Betänkande angående Städernes inq varte ringsbesvär. Herr af Billbergh, Johan Petter, anförde skrifteligen: Då första Betänkandet i denna fråga förevar, hade jag äran fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på origtigheten och vådan af den slutsatts af en gjord historisk framställning angående Inqvarterings-skyldigheten, som Utskotten antagit, nemligen, att Inqvarterings-skyldigheten visar sig vara tillkommen, mera såsom följd af Försvarsverkets kraf och framfarna Regenters vilja, än af något frivilligt allmänt åtagande ä Städernas sida, på grund hvaraf Utskotten tillstyrkt Rikets Ständer, att uti Underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t nu bestämt förklara:
Man ser ju hos barn på 5 — 6 år, ja, stundom ännu tidigare, redan fullt utpräglade anlag och böjelser. Men en egendomlig idé- föreställning tycks förbjuda, a t t man börjar sysselsätta sig med barnets uppfostran, förrän det fyllt sina sju år! Anledningen gar, i Upsala. J a g var icke särskildt väntad, jag gick bara helt enkelt dit en förmiddag och knackade på dörren. » Stig in! » E t t ljust, helt enkelt rum med ett lågt träbord och små trästolar med roliga ritningar eller målningar på — planscher och taflor på väggarna — och så, rundt bordet, en hel hop småttingar, som t i t t a i bildböcker, se där den första ögonblicksbilden. Lätt kan scenen förändras. På den ena fotografien, som tagits för Iduns räkning, se vi småttingarna vid deras måltid — • på den andra äro de ute på den rymliga gården till skollokalen, där » småttingarnas skola » särskildt fått hyra två rum och ett kök. Ständigt växla sysselsättningarna också: än få de små höra sagor, som sysselsätta och odla deras fantasi, än ställes det till lekar inom eller utomhus eller promenader eller gymnastik. Eller få de roa sig med arbete i lera — så såg jag en hel rad runda spisbrödskakor i lera, som hängde till torkning i ett hörn af rummet! — eller med teckning eller färgläggning af planscher eller andra enklare saker. Och genom allting går tendensen a t t framför allt gagna de små, utan a t t dock lägga på dem något skoltvång, a t t hos dem inplanta snille för ordning och snygghet, t. ex. » bordsskick », förmåga a t t sysselsätta sig, a t t göra någon nytta och finna nöje i det, lusten och förmågan a t t hjälpa sig själfva och tänka för sig själfva. Allt detta förklarar fröken Holmgren för mig. Jag har fått henne för mig själf en stund ute i det ljusa och trefliga köket, och jag bjuder just till a t t interviewa henne, medan vi bägge, som äro gamla goda bekanta, inte kunna låta bli a t t skratta åt situationen. Bäst vi sitta där, komma två små flickor in med hvar sin lilla stol och sätta sig i ett » SMÅTTINGARNAS SKOLA »: härtill har jag icke lyckats upptäcka.
S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades: l:o Herr Christierssons motion, angående Helfrihetsbrefs upphörande; och 2:o de yttranden, som af flere Ståndets Ledamöter i detta ämne blifvit afgifna. S. D. Föredrogs och bifölls Banco-Utskoltets Memorial N:o 1, med anhållan om Notarii-arfvoden åt tvenne Protocoiis-förande å Utskottets Afdelningar, samt om tillökadt Canzli-biträde. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. I anledning af Nils Strindlunds från Wester-Norrlands län, derom framställda begäran, besk t Ståndet, att, med öfriga Riks-S.änden comnmnicera en af Strindlund den 5 i denna månad väckt och nu till Lag-Utskottet remitterad motion om upphörande af frälsemäns rättighet att få sine concursmål i Hof-Rätt, såsom förste Domstol, handlagde. S. D. Uppå derom af Fredric von Zweigbergk från Skaraborgs Län gjord begäran, beslöt Ståndet att, med öfrige Riks-Stånden communicera en af von Zveigbergk den 1 innevarande månad väckt och denna dag till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, angående Rolerings-skyldighetens upphörande. S. D. Upplästes Banco-Utskoltets Memorial den 3 i denna månad, med hemställan, att, sedan Utskottet, för vinnande afen skyndsammare behandling utaf de Utskottet tillhörande ärenden, ansett nödigt fördela sig på tvenne afdelningar, samt, enär hvardera af dem hade behof af en Protocoiisförande, de tvenne Canzlister, som, i stöd af24 §. 1 mom. Riksdag.1-Ordningen, hos Utskottet vore antagne, sålunda blifvit såsom Notarier på Afdelningarne anställde, ej mindre desse tvenne Canzlister måtte undfå Notarie-arfvoden, beräknade från deras antaganden, än ock, att Utskottet kunde tillåtas Proi.
I stillhet går i allmänhet hennes väg fram: hon förföljes icke för sina åsikter, hon strider icke den hårda kampen för lefvebrödet, hon råkar icke ut för vådliga äfventyr eller kastas in i offentliga konflikter, hvari ofta nog mannen visar sin kraft, men fördunklar sin ära. Att en kvinna har en historia har helt enkelt Byrå: H a m n g a t a n 1 6, 2Va te. (midt för Kungsträdgården.) år I d u n m e d Modetidning och kolorerade planscher kr. 8 I d u n m. Modet, utan kol. pl. Redaktör och utgifvare: Utgifning ' stid: hvarje helgfri fredag. FRITHIOF HELLBERG. Träffas å b y r å n k l. Allm. Telef. Ida Ericson, född Koch. Lösnummerpris: 15 öre. (vid kompletteringar). Boktr.-Ahtitb. Annonspris: 35 öre p r nonpareillerad. - rad. fått ingen annan betydelse, än att hon otadligt gått sin väg fram samt att intet moment af hennes lif hvilar i ett gissningsväckande dunkel eller kringväfts af klandrets eller förtalets snärjande maskor. En kvinna utan historia är en kvinna utan tadel. Så länge det moderna samhället bibehåller sina nuvarande skrankor, skall förhållandet vara sådant. En kommande tid skall kanske gifva kvinnan en helt annan plats. Men vi syssla icke nu med framtidsspådomar, utan med det faktiskt gifna. Ännu så länge ligga kvinnans strider i det. tysta. Därför blifva också vanligen de yttre konturerna af hennes lif af rundade, föga i ögonen fallande, ja ointressanta. Hon födes, lefver gift eller ogift, gör sin plikt inom hemmets värld och går hädan. Det är därför man i vanliga fall har så föga att säga om en kvinnas lifsförhållanden. Kvinnans historia är hennes hjärtas, mannens hans förstånd. Ida Catharina Wilhelmina Koeh föddes den 9 juli 1841 på Vågsäter i Elfsborgs län, hvilken egendom tillhört hennes I modet att lefva, i frimodigheten i all strid, däri ligger l i f v e t s lycka. / A.
— Tidsfördrif. stisk och hjärtlös. Det förra vill jag dock helst tro. Och ni, Klaras värda meningsfrände — hvad ni heter, vet jag ej — ni som ej fruktar att föra hem smitta till de små i ert eget hem — eder vill jag berätta, hvad en sjuksköterska häromdagen och bland artister, en äkta zigenarunge, en Mignon i modern pariserstil — men en Mignon, hvars längtan ej går till ett sagoslott bland lager och orange, utan till ett litet elegant hus vid P a r c Monceau, med ekipager, lakejer och en diskret kammarjungfru. (Forts.) &lt;9t F r å n Iduns läsekrets. •fr Redigeras af Sophie Linge. Logogryf. Jag fordom i norden så mäktig var, — Historien lärde oss det — Min borg däri äfven ju innehar Betydande rum, som du vet; Den konungar Och drottningar Har hyst som gäster Vid glada fester; Om tala dess murar biott förmådde Du skulle få höra så visst, Att rikdom och prakt där en gång rådde Samt välde och makt först och sist. I runor sex ses namnet sig dölja, Och gåtor små här nedan nu följa. Hvad träder i skog och ängduuppå? Det mannen ju söka bör att sig få. Hur vägen bör vara som går framåt, Och huru du nämner butikernas ståt. En liten insekt, som gladt sig svingar I höjden på fina silfvervingar. Hvad stark och kraftig är godt att äga. Ett djur, som, enligt hvad många säga, Om natten allenast sig visa plär. Hvad ju att vara ej mannen klär. Ett träd man ofta i parker får te. Hvad var han den gamle tiggare, Som bad om en skärf? Hur dagen var, Då med den hulda du gick att vandra. Ku liten ting som, likt många andra, Vid toaletten man nyttja plär. Hvad stol och soffa till stadga bär. En prydnad som oftast finns på speglar. Och farkost — ej den som fortast seglar. Hvad man icke kan när vindstilla rår, Och hvad man i staden ju höra får Tyvärr allt för mycket. Nu är det skäl Att sluta, och därför jag säger farväl! Eilema. MATTOXTS 4) Hvad vår kompositör säkert var.
Ögde rum vid våra öfverläggningar, varit af den tanlg, sorn detta förslag innefattar. Men sedan jagsett, huru dels ofull - Den 27 Octobcr e. ra. 365 ständigt, dels felaktigt ledamöters yttranden i tidningarna refereras, kan jag icke annat än afstyrka förslaget. Jag anser nemi., att det för sanningens skull, åtminstone tills vidare oell intilldess man får en mera opartisk tryckpress, är nödvändigt, alt prot:n tryckas in extenso. Jag anhåller derföre, att Pi. o. Ad. såsom dess gemensamma tanke ville förklara, alt Ståndet ogillar det framställda förslaget. Hr Cederschjöld: Jag kan, för min del, icke se någon våda uti alt bifalla detta förslag, emedan hvarje Stånd i alla fall vid hvarje riksdag har sig öppet att besluta, det prot:n skola in extenso tryckas. Förslaget innefattar således blott en rättighet för Stånden att sjelf derom förordna; men så länge publiciteten befinner sig uti del tillstånd, den siste värde talaren omnämnde, förmodar jag, att Stånden finna nödigt att in extenso låta trycka sina prot. Tiderna kunna likväl förändra sig, och då bör man hafva rättighet att underlåta tryckningen. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Lika med Hr v. Hartmansdorff har jag varit af den tanke, att, sedan publicitet är införd vid våra öfverläggningar, detta förslag borde kunna antagas. Enda skillnaden emellan Hr v. Hartmansdorff och 111ig i detta fall är deri, att jag fortfar i min öfvertygelse både örn publicitetens nytta och nyttan af förslagets antagande, ehuru jag beklagar, att publiciteten icke visat sig sä, sorn önskligt varit. Jag tillstyrker således förslagets antagande, öfvertygad, att det skall åstadkomma gagn; och hoppas jag, att publiciteten en gång skall hinna trampa ut sina barnskor och lära sig, hvad henne tillkommer uti ett hyfsadt Iand. Hr von Hartmansdorff:
I anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorde, skall jag utbedja mig Ridderskapets och Adelns tålamod för att få afgifva några upplysningar. Jag skall ej ingå i någon discussion, rörande tillståndet af Rikets financer; det tillhör ej Be villnings Utskottet att uppgöra eller pröfva dem. Men här har den önskan blifvit framkastad, att man mätte återkomma till det beskattnings-systém, som antogs år 1810. Jag medgifver, att det är vackert i Theorien, och att det äfven vore bra i verkställigheten, om man kunde förutsätta några oundgängliga omständigheter; t. ex. att hvarje skattdragande ägde begrepp om hvad behållen inkomst är, och kunde uppgöra den, samt att alla ville redligen uppgifva den. Erfarenheten berättigar oss ej att förutsätta hvarken det ena eller det andra, och jag får i detta afseende åberopa hvad i dag blifvit anfördt af Herr af Billbergh, rörande den bevillning, som inom Städerne erlägges efter behållen inkomst. De upplysningar han meddelat, torde gifva Rikets Ständer anledning till den förmodan, att man sällan rigtigt uppger sin behållna in - 270 D<;n 3o Mars f. m. komst, om man kan beräkna den, och att TaxeringsCornmittéerne hafva svårt att utfinna den. Detta beskattningssätt lemnar dessutom för mycket *åt godtycket och osäkerheten. Att införa edgång, tror jag ej vöre lämpligt. Den som ej förstår beräkna sin behållna inkomst, och icke af hederskänslan förmås att redligt uppgifva den, skall af egennyttan lätt förledas, att med ed bekräfta en origtig uppgift. Således finner jag det vara nödvändigt att blifva qvar vid de Taxeringsgrunder, som sedan 1818 varit gällande. Dernäst anhåller jag att få fästa mig vid den, äfven vid detta tillfälle, omtalade MinimiTariffen. Den klandrades mycket vid sisla Riksdagen, men blef af Pluraliteten bibehållen.
Hr Frill.,'sorn anser correct.inrättn. å Långholmen vara en plantskola för skälmar af alla möjliga grader och classer, tror, att denna inrättnings belägenhet inom hufvudstadens område är den egentliga orsaken dertill att förbrytelsernas antal under de sednare åren, pä ett så fasansfullt sätt, härstädes tilltagit, samt föreslår derföre sex särskilda st idganden i afseende på fångarnes bestraffning och behandling vid correct.inrättn:na i Riket, under förmodan, att förbrytarnes antal derigenom skall minskas och den öfverhandtagande brottsligheten hämmas. Då flera af de framställda förslagen äro af den beskaffenhet, att de hos mången skulle Lunna uppväcka förundran deröfver, att den Öfverstyrelse, under hvars inseende correcl.inrättnme äro ställde, icke redan i afseende derå vidtagit nödiga åtgärder: så anser jag mig, såsom varande tjensteman vid nämnde Styrelse, böra upplysa, att, af de utaf Frih. Cederström föreslagna åtgärder 2:ne redan för lång lid tillbaka blifvit af Styrelsen föreskrifna och vid correct.- inrättntna tillämpade; att 2:ne åter för flera år sedan blifvit af Styrelsen föreslagna att af K. M. i nåder till efterrättelse fastställas; samt att af de öfriga, den ena redan finnes uti allmänna lagen tillåten, men den andra åter icke synes kunna i lag medgifvas. Alltifrån correcl.inrättn:nas tillkomst har den rättighet, som, enligt Frih. Cederströms förslag, nu skulle åt Comtnendanlerne öfverlemnas att extrajudicialiter afstraffa mindre oordningar, varit dem medgifven af Styrelsen, sorn äfvenledes, på sätt Hr Frih. jemväl föreslår, strängt förbjudit allt samspråk emellan tångarne.
Då Utskottet anser det lämpligt, att den i förevarande § bestämda afgift varder till handtverks-föreningens kassa erlagd, innan näringen får utöfTa§, finnér Utskottet sig, i anledning deraf, föranlåtet hemställa, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att 28 § måtte erhålla följande lydelse: »Den, som undfått rättighet att utöfva någon näring, rför hvilken lian. enligt 14 § 1 moni., är underkastad bor»gerliga utskylder, vare förbunden, vid 3 r:dr IS sk. vite, 20 Allm. Bese.- och Ekon-Utskottets Betänkande, N:o 128. »att innan näringen utö/ras, derom hos vederbörande »handtverkseller fabriks-förening göra anmälan, och derxvid till föreningens kassa erlägga 2 r:dr banko, eller xdet högre belopp, hvartill denna afgift kan vara gesnora särskilda Nådiga Resolutioner för någon stad xbestämd.» § 29. För beredande af ett önskvärdt förtroende emellan handtverks-mästare och deras gesäller, har motionären vid denna § hemställt, att i arbete hos handtverks-idkare anställde gesäller måtte tillåtas att ibland sig utse till mogen ålder komne fullmäktige, att taga del i handtverks-föreningens öfverläggningar och beslut i alla föreningen tillhörande frågor, samt för sådant ändamål föreslagit följande tillägg till mom. 1 af § 29: nEgande de i arbete hos handtverks-idkare anställde gesäller att tsins emellan utse fullmäktige till deltagande i handtverks-föreningens fÖrthandlingar; dock att antalet af desse fullmäktige icke må öfverstiga en »tredjedel af idkarnes eller deras fullmäktiges antal. För att kunna vältjas till fullmäktig, mäste gesäll hafva arbetat som sådan minst i Irenne »år, och äfven uppnått myndighets-äldern.v
Jag vill icke misskänna den goda och nyttiga anda, som yttrar sig i Frih. Raabs fosterländska förslag, men jag frågar, om, då vi veta, att de, som ingå i någon skarpskyttekorps, derför underkasta sig ganska många och stora uppoffringar, det är rätt och nyttigt att belöna dem på det sätt, han föreslagit. Jag kan icke finna att så är och anhåller derlöre om bifall till K. Frih. Stjernstedt, Johan Wilhelm: Det lär icke vara mera än en mening derom, att den skarpskytterörelse, som pågår i landet, icke är ändamål, ulan medel. Detta synes tydligt i K. M:s Propos., der man funnit det uttryckt i det anförande, Ur Krigs-ministern afgifvit. Vid åtskilliga förhandlingar inom Riks-Slånden har man äfven bort uttalas den åsigt, att det vore för att få en landstorm, en national-heväpning, man anslagit till skarpskytterörelsen de mede], Slals-Utslct föreslagit. Då man är ense härom, är frågan blott, på hvilken väg man bör framgå till det åsyftade målet. Det finnes tvenne sådana vägar. Den eria, som blifvit af K. M. föreslagen, afser att man, genom alt lätta befrielsen från lörsta årets beväringsmöte, skulle för skarpskytterörelsen mer och mer intressera allmogen. som, efter allt hvad man kan förmoda, icke skulle komma att utträda ur skarpskytte-föreningarne, sedan andra årets beväringsmöte vore genomgånget, ulan Ivertom finna behag deri och qvarstå. Detta ger anledning hoppas alt äfven sedan beväringsåren voro tillryggalagda, skulle dessa medlemmar öka landets lörsvarskrafter. Det är min öfvertygelse och har varit det från första stunden jag gjort något för denna idé, att den skulle verka att folket blefve benäget för en landstorm — ett Den 20 Jnni. 263 mål, som man icke vinner, utan genom att omhulda skarpskvtter rörelsen. Den andra vägen är deri, sorn Gr. af Ugglas och Frih. Haab löreslagit. De syfta äfven nian tvifvel till samma mål, men frågan är, om den väg, de vilja gå, är den rälta.
— N:o 58. i anledning af äterremiss å utlåtandet N:o 18. VIII. B. 391. A. 428. — N:o,59. i anledning af äterremiss å utlåtandet N:o 24. VIII. B. 391. A. 428. — N:o 60. med anledning af äterremiss å utlåtandet N:o 25. VIII. B. 391. A. 428. ( 164 ) Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 61. i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 26. VIII. B. 391. A. 428. — N:o 62. i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 30. VIII. B. 391. A. 428. — N:o 63. i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 31. VIII. B. 391. A. 428. — N:o 64. i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 33. VIII. B. 391. A. 428. — N:o 65. i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 36. VIII. B. 391. A. 428. — N:o 66. i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 41. VIII. B. 391. A. 428. — N:o 67. i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 49. VIII. B. 391. A. 428. — N:o 68. i anledning af väckt fråga om en normalskolas inrättande i Stockholm för fruntimmersundervisningen. VIII. B. 391, 428. A. 488.