Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
3,ooo: — d:o lill farsoters botande g,ooo: —• Summa r:dr 58,ooo: — hvaraf eller 43,5oo r:dr troligen utgöra skjutspenningar, deraf eller 10,875 r:dr är den årliga förhöjning i utgifter, hvilken skulle drabba Staten för hvarje 4 sk., hvarmed skjutslegan för milen ökades. Lägg nu till de betydliga utgifterna för fångars skjuts, hvilkas belopp är mig obekant, och enskildes ökade kostnader för syneförrättningar in. 111., så inses lätt i hvad mån förslaget varit väl betänkt eller icke Remitterades till Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. Gr. Anckarsvärd: Det är till följe af remissen af den K. proposm, som jag täger mig friheten fästa uppmärksamheten på, att denna K. propos., åtminstone efter mia öfvertygelse, icke kan gå ensamt till Ekon.Utsk., ty denna propos. innehåller en så genomgripande rättsfråga, att jag tror det skulle innebära en alltför stor oformlighet 0111 R. St. i önskningsväg besvarade den; och tror jag icke ens, at t Ekon.- Utsk. kan handlägga den delen af frågan, som innefattar en helt ny lag-princip. Till följe häraf anhåller jag, att den K. proposm äfven måtte blifva remitterad lill LagUtsk. Frih. Hamilton, Hugo: I följd af hvad den siste talaren anfört, vill jag blott anmäla, att Ekon.Utsk. redan utsett en afdelning, för att, gemensamt med en afdelning af LagUtsk., handlägga sådana mål som detta; således, antingen målet remitteras lill Ekon.Utsk. ensamt eller till detta i förening med LagUtsk., kommer det i alla fall att af begge Utsk:n behandlas. Gr. Anckarsvärd: I sådant fall har jag ingenting att deremot invända. Föredrogs å nyo K. M:s den 29 sisth Febr. på bordet lagda nåd. skrifvelse, ang:de ett af särskilde i nåd. comiterade uppgjordt förslag till förnyad Tulltaxa.
Midt under glädjen rusar m u m i e n in, följd af alla öfriga uppträdande, störtar R a m s e s från tronen o c h börjar » regera ». Lawrences påpekar, att villkoret är uppfylldt. Ramses ger m e d sig, o c h sedan Idiotis m e d en trollsång (en vanlig vaggvisa, spelad på occarina) åter bragt m u m i e n i dvala, bäres denne ut af krigshären. Det hela slutar m e d glädjekörer o c h egyptisk gåsmarsch. D e spelande få brådt att befria sig från smink o c h teaterdräkter. Fjärde numret bjuder nämligen till » Supé o c h dans », o c h att detta utgör aftonens glanspunkt, därom äro både publik o c h aktörer ense. Wågriian foto. » Teaterdirektören o c h filosofie studeranden N. N. spritter u p p ur sin oroliga sömn. Han d r ö m d e, att nationsteaterns skröpliga plankor ramlade i en hög, o c h den förskräckta, o m o r g n a d e minen visar m e r än väl, att Horatii o r d: » impavidum ferient ruina? » inte äro hans valspråk just nu. Emellertid reducerar sig den d r ö m d a katastrofen i verkligheten till madam Anderssons o c h hennes medsystrars älskliga vana att m e d mera kraft än grace &gt;sutta&gt; morgonbrasan på golfvet i » kandatens » rum. Hå-hå-ja-jai Mödorna från sista veckans repetitioner ha just inte varit ägnade att göra herr direktören morgonkry, m e n det finns nog ingen annan råd än att fatta ett raskt beslut o c h krafla sig upp. Hittar han en k o p p kaffe under vägen, så är det bra, eljes har väl klubbmästaren något att bjuda på däruppe. Det gäller nu att m e d ett par artistiskt anlagda kamraters hjälp få i ordning dekorationer o. d., m e n hvad skall man börja m e d i detta kaos af rekvisita, s o m ligga h o p a d e öfverallt?
Ständer redan vid i84o års riksdag beviljade anslag, 6ooo R:dr, till kapellens uppbyggande, jemte i sådant afseende sökt understöd medelst collect och stambok öfver hela riket, jemväl bidrag af allmänna medel till ständiga penningelöner åt tvenne kapell-predikanter, till årlig aflöning åt klockaren och kyrkovaktaren i Lekvattnets kapell, intill dess nu varande klockare och kyrkovaktare i Fryksände och Östmarks socknar afgått, till inköp af boställe åt predikanten i Lekvattnets kapell, sedan till ett sådant inom Bogens kapellförsamling en mindre hemmansdel blifvit skänkt af Bruksegaren J. Mitander, samt till båda boställenas bebyggande, får jag, i öfveienstämmelse med hvad vederbörande embetsmyndigheter föreslagit, i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj:t behagade, uti nådig framställning till Rikets Ständer, äska följande anslag, nemligen: till lön å ständig stat för hvardera af alne kapellpredikanter, 4°° R:dr om året, tillsammans 8oo: — till årlig aflöning åt klockaren i Lekvattnets kapell 5o: — att på indragningsstat utgå, intill dess klockarne i Fryksände och Östmarks socknar afgått; till d:o åt kyrkovaktaren i samma kapell 16: 3a att likaledes på indragnings-slat uppföras, intill dess kyrkovaktarne i nyssnämnde socknar afgått; till inköp af boställe åt predikanten i Lekvattnets kapell för en gång.
Vid öfvervägande af denna fråga, hafva Rikets Ständer, som, i öfverensstämmelse med de åsigter, hvilka under föregående riksdagar gjort sig gällande vid beviljandet af understöd utaf allmänna medel för såväl Westerås som andra Sveriges i äldre tider uppförda, storartade och genom konstminnen dyrbara domkyrkor, ansett de dryga kostnader, som med dessa kyrkors underhåll äro förenade, icke skäligen kunna utan undantag åläggas de församlingar åt hvilka samma kyrkor blifvit till begagnande upplåtne, men, å andra sidan, lika med E. K. M:t, funnit rättvist och billigt, att sådana arbeten, hvilka icke afse dylika kyrkors monumentala delar, utan endast vederbörande församlingars gagn och beqvämlighet, varda af dessa församlingar sjelfve bekostade, — pröfvat skäligt att, med bifall till E. K. M:ls ofvanberörde nådiga Proposition, till utgående från Riksgälds-kontoret anvisa det af E. K. M:t för ifrågavarande reparationsarbeten å Westerås domkyrka äskade belopp, 28,000 R:dr R:mt, för att Domkyrkokommissionen tillhandahållas, med vilkor likväl, att det sålunda beviljade understödet bör återgäldas i den mån domkyrkans inkomster dertill framdeles kunna lemna tillgång. I sammanhang härmed, och då under Rikets Ständers behandling af detta ärende upplyst blifvit, att af de ränteoch arrende-medel samt kronotionde m. fl. afgifter, hvaraf domkyrkans i Westerås årliga inkomster skulle utgöras, en ganska betydlig del icke kommer kyrkan tillgodo, utan utgår till underhåll af domkyrkan tillhörige och utan ersättning begagnade lektorsgårdar, äfvensom till boställshyror och aflöning för lärare vid elementar-läroverket derstädes, men lämpligare synes vara, att dessa förhållanden på det sätt ordnas, att de medel, som åt domkyrkan blifvit anvisade, äfven blifva oafkortadt för kyrkans förvaltningsoch framtida underhållskostnader att tillgå: hafva Rikets Ständer tillika ansett sig nu böra hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att erforderliga åtgärder vidtagas, i ändamål att, på sätt som af E. K.
K;o 1 27, i anledning af Herr Grefve O. A. Cronhjetms motion, om afskdffande af stockstraff; K:o 1 s8, öfver Riksdagsfullmägtigen Anders Janssons motion, om ändring af 8 Gap. 3 §. Missgernings-Balken; N:o 129, i anledning af väckt motion, om deportation af personer, dömde till straff för 3;dje reson stöld; N:o i3o, öfver väckta motioner, om upphörande af spö- och risstraff för vissa brott m. m„; N:o 13a, öfver Herr S. Vijkmans motion, om afskaffaude af offentlig afbön; N:o 133, öfver Riksdagsfullmägtigen Johan Ericssons motion, om inskränkning i allmän åklagares rätt alt anställa åtal å vissa brott. S. D. Föredrogs å nvo och återremitterades; Lag Utskottets Betänkande, N:o 101, öfver väckta motioner, om upphäfvande af Lagens stadganden, angående qvalificerade dödsstraff, och afskaffande af andra sätt för verkställandet af dödsstraff än halshuggning. ' S. D. Föredrogs å nyo och ålerremiflerads S tats-A tskot tets Memorial, N:o 282, i frågan om slutligt bestämmande af aflöningen lili Biks-Ståndens och Utskottens Cancellier - Den iS Oct. i83.|- Från HöglofJ_ Biddkrskapet och Adklk.. S. D. Remitterades till Lagutskottet ett denna dag afgifvet anförande af Herr von Hartmansdorff, August, i anledning af den öfverläggning, som uppstod vid remissen af Kongl. Maj:ts INådiga Proposition, om ändring i 5 Cap, 1 §. Missgernings-Balken. S» D. Då nu å nyo föredrogs C onstitutions-U t skottets, den 25 sist - Pr et.
De, som känna dem närmare, förklara att de i den förtrolig kretsen kunna vara trefliga, ja, rent af kvicka och underhållande, men — när de visa sig ute i världen, skrufva de upp sig till onatur. Ett naturligt och obesväradt, ehuru aldrig i själf svald urartande sätt att vara kännetecknar damen af god ton. Älskvärd naturlighet, adlad af den takt, som utvecklar sig under umgänget med bildade medmänniskor, bör kunna betraktas som gradmätaren på en persons världsvana och belefvenhet, såväl när det gäller bordet som salongen. Hvad nu angår den hälft förtroliga middagen för den närmaste umgängeskretsen — la demi intimité som fransmannen säger — så framföres bjudningen till den, dels muntligt af värdinnan, eller af värden i sin hustrus namn, dels skriftligt genom en biljett från värdinnan. Gästerna äro allesammans släktingar eller vänner och behandlas ej med ceremoni. Herrarna infinna sig i bonjour, damerna i höga klädningar. Husets barn kunna, så snart de uppnått tio års ålder och lärt vanligt bordsskick, tillåtas deltaga i middagen. Emellertid kan det vara kanske lika godt att hålla dem aflägsnade, då deras närvaro möjligen skulle lägga band på konversationen. En hvar dömer i detta stycke själf i egen sak. Antalet tretton undvikes vid ett middagsbord, ej därför att det, som hvar och en hört, innebär någon fara i annat fall än då det blott finns mat för tolf, men därför att det ännu finns personer, som känna sig obehagligt berörda af ett gammalt skrock rörande detta tal. Festmiddagen. Så snart middagsbjudningen (och vi kunna häri inbegripa äfven supé - bjudningen utan dans, som har ungefär samma karaktär) utfärdas på tryckta kort, stå vi inför noga fastställda sällskapsregler, och det råder ej längre vare sig » ijitimité » eller » demi intimité » utan » cérémouie ».
S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets utlåtande N'o 95, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 60, olver väckt motion, angående upphäfvande af 3 och 4 §§ i Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, rörande bysältning: Preste-Slåndet vidblef sitt beslut, och lade utlåtandet till handlin garne. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets utlåtande N;o 98, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets memorial N:o 70, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljagtiga beslut, rörande den i betänkandet N:o 52 behandlade frågan om indragning af Lagmans-, Kämnersoch Hiddare-syne-rätter: Preste-Ståndet, som vidblef sitt redan förut, vid föredragning af memorialet N Prat.-Utdrag j den ig April 1845. Från \ällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo den tvenne gånger bordlagda tredje punkten af Stats-Utskottets memorial N:o 269, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående voterings anställande uti Förstärkt Stals-Utskott, rörande de j. utlåtandet N:o 113 och memorialet N:o 208 omförmälda frågor; och med vidblifvande af Ståndets förut fattade beslut, lade Ståndet denna punkt lill handlingar ne. S. D. Föredrogs å nyo Stats-Utskollels memorial N:o 270, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående omröstnings anställande tili förstärkt Stats-Utskolt, i frågan om samtliga bevillningsmedlens inlevererande lill Riksgälds-Conloret; Med vidblifvande af förut falladt beslut, lade Ståndet memorialet till handlingarne. S. D.
Biläger till FleniProtocollet för den 27 Augusti, förmiddagen N:o 1. Herr Mo n t g orri mer i e, Guftaf: Vid Herr von Hohenhausens anförande i gista Plenum förbehöll jag mig att göra några anmärkningar; men som återremissens åndamål inskränkte sig blott till ändrandet af ett ord uti de Höglofl. Utskottens Utlåtande, äfvensom till önskan om revifion icke endast af milit aire LåroVerken, utan ock om en lika beskaffad revision, i sammanhang dermed, af alla Rikets LäroVerk, ej mindre de civila ån de militaira, och Den 2j Augusti ff /«. 359 då denna vidsträcktare undersökning af mig icke blifvit vägrad, ejler är stridande, utan tvärtom öfverensstämmande, med mina yrkanden, grundsattser och önskningar, på det all enjidighet så väl i undersökningen af LåroVerkens brister som deras förbättrande, må blifva så allmänt sammanhängande, det hela omfattande som möjligt; tror jag mig sålunda icke böra upptaga Höglofl Ridderskapets och Adelns tid med någon vidiyf ig vederläggning, ehuru lått det vöre, af Herr von Hohenhausens anförande till försvar af KrigsAccidemUris nytta och nödvändighet, hvaremot både af andre och af mig redan så mycket år anfördt, utan af ett enda verkligt skål hafva blifvit af Krigs Academims ifrige och nitiske förfäktare veder lagdt. Ändå yrkar Herr von Hohenhausen: att ynglingar forn beviftat Academieme i Upfala eller Lund, vid 16 å 17 drs ålder icke ägt kun (kaper, forn kunnat berättiga dem till antagande i den lägjla clasJen vid Carlberg.
Lades pä bordet nedannämnda från Utslcn inkomna ullåtin och betänkm, nemi. från Stats-Utskotlet: N:o 33, angalo beräkningen af statsverkets inkomster; N:o 33, lill. A, i anledn. af K. M:s nåd. prop. ang:de den S. k. ollongäldens upphörande; N:o 33, litt. B, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om upphörande af den s. k. husmansskalten i Bohus län; N:o 33, litt. C, i anledn. af väckte motioner om upphörande af eller nedsättning uti den för lackjernstillverkningen utgående tiondeafgift; N:o 33, litt. D, i anledn. af väckt molion om ändring tili K. kungör, af d. 18 Febr. 1843, angule nedsättning af den till högre belopp än ett skeppund för hundrade bestämde hammarskatt af stängoch ämnes-jernstillverkningen i lliket; N:o 33, litt. E, i fråga om upphörande af de bland statsverkets ordinarie inkomster upptagne gerningsören; N:o 34, ang:dc regleringen af utgifterne under riksstatens lista hufvudlitel; „ N:o 35, ang:de regleringen af utgifterne tinder riksstatens 2:dra hnfvndtitel; och N:o 36, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 3:dje hufvudtitel ; Lagsamt Allm. Bes v.- o.
N:o 7. emedan priset, å strömming icke i samma mån blifver högre, utan oftare lägre samma år som markegångspriset å räntepersedeln hö blifver högre; till stöd för hvilket påstående jag tager mig friheten fästa Rikets Höglofliga Ständers uppmärksamhet på ett exempel, taget från sistlidet år, då det oförutsedda missförhållande inträffade, att, när nämnda års pris i markegångstaxau å en kubikfot strömming var 3 R:dr Runt och medelmarkegångspriset 3 R:dr 97 öre per kubikfot, var allmännast gångbara priset i orten, efter hvilket socknemännens arrendeströmming försåldes, samma år 2 R:dr 45 öre per kubikfot, men efter förvandling till hö, priset å en kubikfot strömming, hvarefter räntan till Kongl. Majit och Kronan utgjordes, 6 R:dr 53 öre R:mt. I ändamål att belysa verkliga förhållandet, och för att gifva erforderligt stöd åt mina härofvan meddelade uppgifter, bifogas Häradsskrifvarens i orten “uträkning å räntan af Trysundahamns strömmingsfiske" för åren 1857 till och med 1864, samt af Kronofogden och Häradsskrifvare!) i fögderiet lemnadt intyg, grundadt på behörigen reviderade räkenskaper, angående förvaltningen af berörda fiske under samma tid.
Oaktadt den vördnadsfull tystnad, som åligger mig> sedan Ridderskapet och Adeln fattat sitt beslut , kan jag icke underlåta att hemställa, huruvida det är öfverensstämmande med det sätt, hvarpå Ridderskapet och Adeln alltid brukat behandla fö - 676 Den 14 December. rekommande ämnen, att gifva sitt bifall till hufvudgrunder, som ännu icke. genomgått Ståndets pröfning , och hvaröfver Ståndets Ledamö ter icke fått yttra sig. Väl har jag hört, att ett bifall till Särskildta Utskottets Betänkande icke skulla göra någon rubbning i det förut fattade beslutet; men jag ksn likväl icke un - ga att upprepa ett enda ord , att nemligen detta förslag skakar ärendernes afgörande i grunden, och att det icke är fråga om mindre, än att upphäfva det gamla sättet för näringsfrågors afgörande , och huruvida de hädanefter skola afgöras enväldigt , eller af en mångsidig Nämd. Det är derföre nödvändigt att erhålla en Nejproposition, som {einnar Ståndet öppet, att yttra sig öfver ämnet i hela dess vidd. Helt olika med den af Friherre Cederström framställda , borde en sådan Proposition innefatta möjlighet för Ståndets Ledamöter, att få vördnadsfullt frambära sina tankar i ämnet. Jag hemställer derföre vördsamt till Ridderskapet och Adeln , huruvida den af Friherre Cederström föreslagne Nej-proposition kan antagas. Herr Ribbing, Amid: Erfarenheten, särdeles vid denna Riksdag, borde hafva lärt oss, att afslag icke betyder annat än uppskof, och tvertom. Så har åtminstone ett Stånds taDka varit. Frågan om Fattigvården hade Borgare-Ståndet, , före det bestämda alslaget , beslutat att uppskjuta till nästa Riksdag Friherre Cederström sjelf, likasom jag , var i Utskottet af den t2nka, att detta uppskof borde förklaras för afslag. Den 14 December. 677 Herr Mannerstam:
Och hos Inderna är detta någonting alldagligt. Att åter skaparkraften ligger i ordet, i visheten, bevisar endast för högheten af den finska religionen. Ordet är urmakten, urgudomligheten sjelf, som förlänar äfven gudarne tillvaro och lif; han är den andliga källan, hvarifrån allt härleder sig, I sjelfva verket visar äfven den fortsatta framställningen att Castrén ej ville fästhålla denna åsigt. Ty sedan han undersökt Wäinämöinens härkomst, visat huru han genom egen kraft framträdde i dagen och sedan deltog i skapelseverket, yttrar han: "i sjelfva verket synes mig hans gudomliga dyrkan ej kunna betviflas;122 och vidare: denna skapareförmåga är hans natur medfödd, och synes, om något, hafva bort berättiga honom till ett gudomligt anseende hos våra fäder, liksom samma ära äfven i det fall, att han och hans kamrater Ilmarinen och Lemminkäinen endast skulle hafva fulländat skapelseverket, icke heller hade bort kunna dem bestridas".123 Inkonseqvensen i de anförda yttrandena torde derföre böra tillskrifvas den omständighet, att Castréns föreläsningar i den finska mytologin äro utgifna af annan hand, utan att han sjelf fick öfverse och fullborda dem, och detta gäller isynnerhet den sista afdelningen. Hela den vidare framställningen tilldelar äfven alla de tre nämnda en ursprunglig gudomlighet, så att de tillhopa bildat en gudatrilogi af jordens, luftens och vattnets gudomligheter. Jag behöfver derföre här upptaga endast resultatet af Castréns undersökning, som gör det på det högsta sannolikt, att Ilmarinen ursprungligen dyrkats såsom en luftens gud, Lemminkäinen Lemminkäinen uppträder dock ständigt i jembredd med dem; han är identisk med Ahti, Kaukomieli, Saarelainen. Längre fram anföras ytterligare bevis. Huruvida Wäinämöinen varit jordens gudomlighet är dock ej lika klart. Castrén säger: "Om Ilmarinen och Lemminkäinen äro menniskovordna gudar, så måste detta naturligtvis i så mycket högre grad gälla om Wäinämöinen, emedan han i alla afseenden vida öfverträfffar dessa sina vänner."
— Gratificationer åt någre Tjenstemän derstädes . • • • • ■ • . 67 — Expectance-löner för någre Tjenstemän derstädes .. 354,400* Backman, Major, ang:de dess Bytesskuld 220. Balancer, KrigsCollegii Cassors, desammas utredande .. 62. BancoUtskottets Betjening, aflöningen för dem 32, 110. Bankens fordran för dess förskott till liqvide rande af f. d. K. Famillens förmögenhet . iÖ2. Barkarby Heraman, arrendet deraf, angrde . 47- Barnhuset i Stockholm, dess anslags-summa 144? 248- Frimurared:o „ i Landsorterne d:o , i Malmö, rörande dispositionen af donationerne till denna Inrättning io5. Barnhus-Direclionen , Allmänna, angrde af densamma upphurue Bötesmedel 71. Barnmorskors underhåll, anslaget dertill 147. S:t Barthelemy, ang:de inkomsterne derifrån . 346. — Fonden, angrde redogörelse derför 4^4* Beredningen, Rikets Allm. Ärenders, lönförhöjning för Ledamöterne .129. Berg, om dess iån 200. Berga Hemman, nedsättning i arrendet derför 160. Bergsbruks anläggande, villkoren derför . 43, 187- 5 Bet. N:o Bergslags-friheten för Nyeds Sooken, ang:de 378) 370. — för Skinnskattebergs d:o, angrde . 277, 343. Bergsskolan i Fahlun, dess anslag 128, 287. Berättelser: Landshöfdingarnes Fem-års5 & 6. Tryckningskostnaden derför 3g. afgifvande af sådane från de förvaltande Verken till R. S. Revis. 62. i8a5 och 1827 årens R. S. Revisorers, rör:de Riksg:sVerket.
Då Akademien derjemte af anförda skäl anser det ligga stor vigt derpå, att upprättandet af dylika förteckningar och beskrifningar må, så vidt möjligt är, fort skyndas, föreslår Akademien vidare, att till en början ännu en tredje person må få dermed tillsvidare sysselsättas, intilldess det förberedande arbetet kunde blifva full bordadt, och för sådant ändamål förses med extra arfvode till lika belopp med den lön, som för hvardera af de ordinarie Intendenterna blifvit föreslagen; hvarjemte, så länge hans uppdrag varar, skulle till resekostnader och andra extra utgifter erfordras ett årligt anslag af 1,000 R:dr R:mt. Då denna Akademiens underdåniga skrifvelse den 6 November 1857 inför Eders Majit föredrogs, var den då pågående riksdagen redan så långt framskriden, att Eders Majit fann Akademiens framställning för det dåvarande icke böra till någon åtgärd föranleda, men täcktes i nåder förklara Sig vilja vid nästföljande riksdag taga i nådigt öfvervägande, huruvida proposition i ämnet måtte till Rikets Ständer aflåtas.
Om misshandel å föräldrar, maka eller förmän. % 37. Begår någon mord å skyldeman i rätt uppstigande led eller å sin maka, miste lifvet. Gör man dräp, soni i 3 eller 4 § sägs, å person, som nu nämnd är, håfve ock ExpeditionsUtsko Hets Förslag till anderd. Skrifvelse IV:o 113. 143 förverkat lifvel: ar dråpet sådant, som i 5 § stigs; diimes till straffarbete på lifstid; dock må, der omständigheterna åro synnerligen mildrande, straffet kunna nedsättas i förra fallet till straffarbete på lifstid och i sednare fallet till sådant arbete från och med åtta lill och med tio år. Sker dråp å stjufeller svärföräldrar, fosterföräldrar, förmyndare, husbonde eller annan, under hvars lydnad man står; varde dea omständighet såsom synnerligen försvårande ansedd. § 38. Gör någon uppsåtligen annan misshandel å skyldeman i rätt uppstigande led; då må straffet '■) sältas lägre än två månaders straffarbete: liro omständigheterna försvårande; då rnå straffarbetet forhöjas till sådant arbete på lifstid, om högsta strafftiden är i allmänhet bestämd till tio år, och i annat fall till två år utöfver dea i allmänhet bestämda högsta strafftiden. Sker sådan misshandel å annan af de personer, som i 31 § liro nämnda, varde den omständighet såsom synnerligen försvårande ansedd, och må ej till lindrigare straff un fängelse dömas. § 39. Förbryter mun sig, såsom i 16 § sägs, mot någon af de personer, som i 31 $ äro nämnda; varde, der ingen skada sker, ändock straffad med fängelse från och med två till och med sex månader. Om våld å annan i eller för honom anförtrodt offentligt vårf; set ock om, våld, hvarigenom fridsbrott sker. § 40. Gör någon våld. eller annan misshandel å embetsman, i embetsärende, eller för att honom till någon embetsåtgärd tvinga eller derifrån hindra, eller att å honom för sådan åtgärd hämnas; dömes till straffarbete från och med två till och med sex■ år.