Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
P. 190, 373, 4°.Q* iöfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående bidrag af Staten lill PensionsCassalnrätlning för Civile Em betsoch Tjenstemän. Julii P. aoS, 545, O75. Sept. P. p4- — i anledning af Konungens remiss uppå Lands-Kamereraren, Karnmar-Räl Is-Rådet Ekelunds ansökning om dess pensions-rätt vid afskedslagandet. Aug. P. 207. angående förre Häradsskrifvare»! Johart Santessons pension. Aug. P. 473. Stats - 545 StatsUtskottets Betänk anden, Memorial och ProtocollsUtdrag: i anledning af Konungens remiss i fråga om Häradshöfdingars pensions-rätt. Aug. P. igi, 872, 4°9‘ Sept. P. 33 g. — öfver Konungens remiss på flere Landsliöfdingars ansökning örn desse Embetsmäns pensions-rätt vid afskedstagandet. Aug. Sept. P. 34o. —. i anledning af Konungens remiss om pension åt framlidne RiksRådet Grefve Lilljencranlz’s Dotter Friherrinnan Maria Charlolla Tornerhjelm. Oct. —- i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande om nedsättning af arrendet för Svartsjö Kungsgård. Julii P. 206, 545, 675, 1044.' — angående Höganäs StenkohlsVerks understöd af Staten. Julii P. 206. Aug. Oct. 2 A. P. 564. Dec. P. 7. — i anledning af Konungens Proposition om en årlig pension lill f. d. Landshöfdingen m. m. Hans Järta. Oct. 2 A. P. 235. — i anledning af återremiss å Utskottets Utlåtande öfver åtskillige vid förslaget till inkomsternes beräkning förekomne frågor.
Ehuru Lapparne i allmänhet tro sina medmenniskor om godt, har åtminstone i de nordligaste Lappmarkerne vid de tider, då de vistats på fjellen, en misstro emot alla svenskt klädde personer, som kommit att passera förbi deras der uppsatta kåtor, ända in i sednare tider fortlefvat, hvilken, — den är troligtvis stärkt af vidskepliga 33 föreställningar — då den urartat till handling, ofta skall hafva framkallat bruket af skjutgevär och slutat med lifvets förlust för den resande. Denna misstro eller fruktan skall hafva sin upprinnelse från början af 1700-talet, då Kardare uppehållit sig i Lappmarken med mord och plundring af Lapparnes egendomar, och har sedermera traditionsvis fortgått till efterkommande. Den har dock försvagats i den mån Lapparne bibringats mildare tänkesätt om de personer, som i fjelltrakterne råka att besöka dem, samt erfarenheten lärt dem att de af sådane numera intet hafva att frukta. Att detta olyckliga bruk, att våldföra resande, hos Lapparne dock ännu icke alldeles försvunnit, bevisar en nyligen inträffad händelse, då en Svensk vägvisare öfver fjellen räddades från en mot honom riktad kula allenast genom den lyckliga omständigheten, att han varseblef den med bössan mättande skytten, och på ögonblickligt tillrop, att han icke vore någon illgerningsman samt tillkännagifvande af sitt namn, genast blef af den förra igenkänd och från lifvets förlust skonad. Lapparne bibehålla jemväl i öfrigt så i afseende på lefnadssätt som klädedrägt från fordna tider vanliga bruk, som de från sitt nomadiska lif anse oskiljaktiga. Då Lapparnes egentliga egendom består uti renar, blir det alltid svårt att bestämdt uppgifva huruvida välståndet bland dem tilleller aftager, ehuru man utaf folkminskningen torde hafva skäl att antaga välståndets aftagande såsom gifvet. Det kan icke heller gerna vara tänkbart annat än att Lapparne, bland hvilka sådane visst ännu finnas, som uti renhjordar och till en del silfver äga verklig förmögenhet, skulle uti sin näring lida väsendtligt intrång genom de intägter af deras områden, som nybyggarne år efter annat verkställa.
N:o 500. 813 dringsmedel, samt nyligen sett fullbordad! ett verk, som prisar sin mästares insigter, landets uppoffringar och representationens varma nit, och deraf, vi hoppas det, fäderneslandet i en icke aflägsen framtid skall upphemla en rik ersättning, torde det tillåtas folkombudet från en ort, som icke med åtskilliga andra delar lyckan att genomskäras af jernväg, eller liggande i dess nära grannskap med densamma stå i öppen förbindelse, men som genom sin rikedom på naturalster, sina många och mångfaldiga vattenverk, äfvensom andra anläggningar, sin betydliga befolkning och sin vidsträckta husslöjd, likväl obestridligen förtjenar allt tillmötesgående och understödjande från Statens sida, ait fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på detta förhållande och utbedja sig deras kraftiga samverkan, på det äfven denna ort måtte beredas fördelar, af hvilka andra trakter inom riket redan kommit i besittning. Jag menar Sunnerbo härad i Kronobergs län, som, genom Riks-Ståndens beslut vid 1856 års riksdag, hade ali anledning hoppas att se södra stambanan dragen genom Lagaådalen eller nära nog genom midten af häradet, men, lill följd af orsaker och inflytelser, dem det ej hör hit alt upprepa, vid sistförflutna riksmöte gick miste om denna förmån, en förlust som är oersättlig då först längre fram i liden, om någonsin, en sådan anläggning der kan komma i fråga.
Uti Betänkandet vid 1853—1854 årens riksdag medgifver också Särskilda Utskottet för bränvinsfrågans behandling sig icke hafva rättighet till ett dylikt ensidigt beslut, då det erkänner om städerna: »den olika ställning, Iwaruti dessas styrelse och förvaltning befinner sig mot landt-kommunerna och den vana och häfdvunna rätt, som städerna hafva att hvar för sig omedelbart draga inkomsterna af starka dryckers försäljning»; en vana och rätt, som städerna haft, ehuru under något förändrad form mot nu, i århundraden, sannolikt allt sedan deras grundläggning, att de sjelfva fått använda de kommunala bidrag, de sjelfva erlagt, och utan hvilka de ej kunnat existera. Men nu söker man, emot hvad som är att förutse, emot Borgare-Ståndets protest, helt enkelt och simpelt genomdrifva ett annat förslag, det nemligen, att af städerna utkräfva högst betydliga afgifter, för att skänkas åt landsbygden; ett förslag, som troligen icke skall lyckas. Af dessa skäl, med flera, som skulle kunna anföras, torde nog fråga uppstå, om ej Sammansatta Utskottets tfrslag i här anförda § är af så grundlagsvidrig natur, att framställning derom ilöl Riks-Stånden vägras af Herrar Talmännen.» Af Herr Holmqvist: emot 4 §: »Skyldigheten för krögare och utskänkare af spirituosa, att hålla mat är lika gammal som välbetänkt. De enda klagomål, man härvid verkligen försport, hafva förts deröfver, att å dylika ställen helsosam och lagad mat icke funnits i tillräcklig mängd eller serverats med samma beredvillghet som spirituosan. Någon olägenhet för den stora allmänhet, som besöker dylika ställen, ofta nog just för att der intaga sina måltider, kan icke visas hafva uppkommit af denna sed och föreskrift; och i strid med Utskottets påstående vågar jag anse, alt tillgång på mat aldrig lockat till ymnigare förtäring af bränvin än eljest skulle varit händelsen.
festvhiiiigen, där r Sorosisa firade sin arsfest kl. 6 dan 16, jitniiari. Blaiid giisteriia befann sig af ven iiiidertecknad,- som önskade .-. Of va nst; leu clc l m f, livilka recl3ii i iii; itrs kominit oss till linnda fr811 v5.r korrespoiideut i A-merike, miss Cecile Golil, lim tyvihr i följd af bristande iitrynime ej förr i m nu kiinnitt inflyta. Brefvet oiu Arsfesten i » Sorosis » kan egentligen betraktas soiii en efterskrift till den i tredje hiiftet förekomrknde artikeln » Om Ny: % Varldeus liviniioklubbar ». Red. 170 ' sig en flugas ögon för att kuniia se $t alla hall p i en gling. V c l dörren till stora salongen stodo klubbens n. r. och f. d. presidentskor och emottogo gästerna ined leenden, 1i; mdtryckningar och ett förbindligt ord till en livar. Mrs Clyiner, den niivaraiide presidentskan, ikladd en praktfull brokaddrakt af hestetiskt bl %tts: och ined eii stos knippa friska törnrosor i handen, tog sig lit soii1 en inedeltids fiirstinna, värdig, stitlig och. blid. Under en ocli en ha.lf timmes tid koiiverserades och presenterades det i salongerna. Ile 200 giisterna, af livilka det öfl-erviigrtiide antalet var dainer, stoclo i täta grupper p i inattan under det lifligaste samspr %k. Endast ett filta1 hade slagit sig ned för att i godan ro betrakta det praktfulla skidespelet af ?,Sorosis.&gt; i helgdagsskriid. Ocli en praktfull anblick var det i sanning.
Vid bostadens uppsättning och inredning legde hon hjelp, men taktäckningen har hon sjelf verkstalt, hvarjärrite hon egenhändigt uppfört och inredt ladugirden. @ innor i brandGren. I Vexiö brandkårs rulla sta 586 qvinnor upptagna. Stlpe~zrEiernn vid Upsnln umilena ' tet utga f. n. di-I&amp;etz nied I 7 5, ooo kr. Haraf äro de Krzmerska och Wedinska stipendierna förbehållna åt endast qvinliga studerande. Innehafvaren af det förstnamda är fröken M. Folkeson, sörml. Det största af samtliga stipendier utgår f. ' 11. med 3,970 kr. 56 öre, det minsta nied 1 2 kr. Norge. Stor gUfin. Afl. grosshandlaren D. Graah har till Kristiania stad testamenterat 350,000 kr., hvaraf rsntornn skola användas till understöd at barnasyler, räddningshem o. d. i Kristiania, samt till utdelning af mindre belopp %t äldre medellösa qvinnor. Danmark. Qvianans komtautzala r&gt;sfriitt. Den till Folketinget med många qvinliga underskrifter beledsagade motionen om qvinnans ratt att deltaga i de köpenhamnska stadsfullmäktigevrilen, har gatt igenom med 51 röster mot 16. Landstinget deremot har förkastat förslaget med 38 röster mot 14. Man vantar att om eller nar dcnna rätt blir erkänd och tillämpad i Köpei; hamn, den inom kort skall komma att utsträckas öfver hela riket. Kvidel&amp; Fre~lrsb.idtSfooue; tzig som stiftäcies i nov. I 8 S 5, räknar för närvarande I 50 medlemmar. Föreningens uppgift ar att väcka och underhålla qvinnans intresse för politiska och sociala fragor. England. Alexandmhuset. Så benämnes en institution soni nyligen i London blifvit invigd. Den har till ändamål att bereda ett hem åt unga qvinnor, hvilka studera vetenskap, konst och musik vid stadens akademier och högskolor. Idén tillskrifves prinsessan
Har det ariska dêva-s, det finska taiva-s sitt urhem i China? Hafva de begge druckit ur samma källa, som flödar ur morgonrodnadens land? Vi hafva såsom resultat af det föregående en hos alla turaniska folk utbredd föreställning om en öfverallt, i jorden, i hafvet, i himmelen och dess företeelser boende gudomlig urmakt, kallad med skilda namn Jum, Num, Sam. Det är förut nämndt, att detta urväsende såsom sådant ej åtnjöt någon serskild dyrkan, ej heller afbildades; det var för högt och oåtkomligt för dödligas böner. Häri visar sig en stor öfverensstämmelse med Indernas urväsende, som ur sig utvecklar, allt varande, som är öfverallt och i allt, i naturen, i gudar och menniskor, utan att sjelf kunna förnimmas. Detta urväsende kommer hos Inderna till verklighet i vattnet, närmare bestämdt egentligen i luften, som genom förtätning öfvergår till vatten, hvarpå det heliga verldsägget vaggas fram; en uppfattning som igenfinnes äfven hos Tibetanarne. Ty också der drifves luften tillsammans af en hvirfvelvind, den förtätas, och deraf uppstå sedan berg, länder m.m.79 I fullkomlig öfverensstämmelse härmed yttras i den finska folkdikten, med dess egendomlighet att betrakta upphofvet till något såsom dess moder: Ilma on emoja ensin, Vesi vanhin veljeksiä o.s.v.80 Det återklingar här den urspr. föreställningen om Num, som är äfven i hafvet, eller rättare hafvet är Num enligt Samojedens utsago, och Jur. Sam. jam betyder haf. Och på det ändlösa hafvet vaggas luftens jungfru, då hon på sitt knä bär det skimrande verldsägget, som rullar ned deri. Denna luftens jungfru, som synbarligen är ingenting annat än luften sjelf personifierad, kallas äfven uttryckligen Vanhin luonnon tyttäristä, och Ensin emä itselöitä.81
Domstolen skulle komma att öfverhopas med en sådan mängd mål, att de omöjligen inedhunnes, så framt icke samma domstol komme att arbeta på flera afdelningar, hvilket åter påkallade ett större antal ledamöter, än då fanns, samt något lämpligare återhållande medel icke blifvit föreslaget och svårligen kunde upptänkas, vågade Utskottet vid detta tillfälle endast föreslå nedsättning af revisionsskillingen till halfva beloppet eller 100 daler, hvilket äfven af Rikets Ständer godkändes, men, i anseende till den redan af Utskottet framställda betänklighet ej af Kongl. Maj:t bifölls. De skäl, som å nämnda riksdag förmådde Lag-Utskottet att förorda revisionsskillingens bibehållande såsom ett «återhållande j medel och hvilka äfven föranledde Kongl. Maj:ts beslut, hafva ej nu samma giltighet. Högste Domstolen har sedan dess blifvit förstärkt med flera ledamöter och arbetar nu på två afdelningar. Sedan berörda förändring af Högste Domstolens arbetssätt vid begynnelsen af år 1861 trädt i verket, har, enligt Revisions-sekreterarnes arbetsredogörelser, resultatet deraf varit, att antalet balanserade revisionssaker, som vid nämnda tidpunkt utgjorde 897, nedgått till 317 vid 1864 års slut; hvarjemte inträffat, att de inkomna revisionssakerna, som år 1861 voro 404, successivt minskats, så att deras antal 1864 utgjorde endast 325. Sistberörda förhållande kunde gifva stöd åt en äfven ur andra skäl sannolik förmodan, att, ju större skyndsamhet den högsta instansen utvecklar vid målens afgörande, desto mindre besväras den af parter, som med sitt ändringssökande endast eftersträfva tidsutdrägt; och Högste Domstolens förändrade arbetssätt torde derföre, åtminstone i lika hög grad som revisionsskillingens återhållande kraft, verka till förekommande af obehörigt ändriugssökande. Men äfven om genom revisionsskillingens afskaffande revisionssökandet skulle i någon mån tilltaga, så torde ofvan anförda förhållanden ådagalägga, att Högste
Herr Friherre von SaltzaMemorial, angående straffetskärpande för Skogö-äwcrkan. pt suprq. Lx krotocoUo, ^f. II. Rlm^uist. Utdrag of protokollet, hältet hos ^ZgwZrd. ^>reft-Grän-et wid Urtima Riksdagen i O ebro, den 16 Iulii »8H2, SD« ytterligare föredragning af Bancou ffottets ten y och rz bennes pä bordet lagde Me« morial, angående i:o. Bancowerkets tillstånd. 2:0. Tiilökt försträckning af Banken till Manufactur - Diskonten; och z:v. Läne, biträde af Banken för Uddewalla Stads Publike byggnader; bkeftyo defamma af PrestStändet gillade. 17t supra, k!x ?rotocoUc», ^f. O. /Nmguist. Utdrag af protocoltet hältet hos HägwördPrest Gtändet wid Urtima Riksdagen i (örebro dey rtz rtzl», SD. Ää Stats. Utskottets den iz dennes pä bordet lagde Betänkande, angående en bättre Kontroll ä Manlalsstrifnineen i Riket, nu ä nyo föredrogs; ansäg Prest-Ständet detta Betänkande böra till Bewillnings. Utskottet Lswerlemnas. Ut suprak!x krotocolto, I. 17. -Nmyuist. Ut. Den 16 Julki. >70; Utdrag af protocoltet, hältet hos Hägwörd. Prest, Stäudet wid Urtima Riksdagen L Orebro drn 16 Juiri 1312. S. D dagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomie, Utskottens den rz dennes pä bordel lagde gemensamma Uilärande, rörande vestander af inaaegna Arrende-Conreacr, blef wid förnyad föredrag, ning af Prest, Ståndet antaget. Ut supra. klx krotocollo, ch 17. Almguist.
Ständer ville hos Kongl. Maj:t anmäla en underdånig önskan derom, att, hvad af Kongl. Brefvet den 25 September 1747 synes hafva kommit i förgätenhet, måtte till Contrahenters ytterligare erinran blifva upplifvadt genom årligen skeende uppläsning å predikstolarne i alla orter, der Bruksrörelse linnes, och der sådane förhållanden som de, hvilka nu blifvit öfverklagade, annars skulle kunna inträffa; Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers eget godtfinnande vördsamt •öfverlämnäs. Stockholm den 18 Mars 1823» Besv. och Ekon, Utsk. BetSnhanden. 35 Nro 13. Ankpm den 24 Mars 1823- Betänkande, rörande väckt fråga om upphäfvande af föreskrifter, att af Allmogen utfärdade Kungörelser om Auctioner och andra Hushålls angelo genheter böra af vederbörande KronoBetjent puckrifvas, innan de från Fredikstolarne uppläsas, renom Protocolls Utdrag, den 6:te sist. ]idne månad, har Hederv. BondeStåndet till detta Utskotts åtgärd remitterat: t:mo ett af Riksdagsfullmägtigerne från Elfsborgs Län Olof Jonasson, Eric Paulsson och Johan Svensson ingifvet Memorial, deruti de anföra: att det Stadgande, enligt hvilket alla af Allmogen utfärdade Kungörelser, angående Auctioner och andra förrättningar, hvarvid folksamlingar ega rum, förut böra af ortens KronoBetjening påtecknas, visserligen är välgrundadt; men att det likväl gifver anledning till åtskilliga missbruk och förorsakar hufvudsakligen den olägenhet, att, då KronoBetjeningen är aflägse boende, sådana påskrifter ej kunna erhållas i behörig tid, och dessutom ett odrägligt besvär de sökande tillskyndas, ofta utan att uppnå ändamålet; Af hvilka orsaker de sett sig föranlåtne, att, så vida berörde Stadgan - 50 Bett). och Ekorn UtsJi.
Detta Utskott tillkommer, att öfverse Riddarhus, samt Adeliga JungfruStiftsärendernes förvaltning sedan förra Riksdagen , revidera Riddarhus-Cassan och Adeliga CadettSchoIaeFonden, såsom ock alla öfrige under Directionens styrelse ställde Cassör, Donationer och Legater; börandes öfver allt detta, Utskottet till Ridderskapet och Adeln aflemna sin berättelse, deruti äfven bÖr föreslås de ändringar eller förbättringar, som Utskottet, antingen i anseende till förvaltningen , eller i andra hänseenden kan finna nödige. I öfrigt åger Utskottet att ställa sig till efterrättelse, hvad denna Riddarhusordning stadgar j äfvensom de i 198 Den 18 Augusti e. m. Grundlagen för Riksens Ständers Utskott gifne föreskrifter, hvilka kunna på RiddarhusUtskottet tillämpas. §• 48. Riddarhusets angeSvarar mot 5o §. lågenheter besörjas och förvaltas af en Direction, bestående af 7 Ledamöter, för hvilken år utfärdad särskild instruction, innehållande äfven föreskrifter för RiddarhusSecreteraren och Riddarhusets Öfrige Tjenstemän. Ledamöterne i denna Direction utses vid slutet af hvarje Riksdag af Ridderskapet och Adeln in Pleno, genom omröstning, bland sådan© Adelsmän, hvilka, enligt 4i §. Riksdagsordningen, ej åro förhindrade, att till Ledamöter i Utskott väljas. Ej må Ledamot af RiddarhusDirectionen derjemte kunna vara Full - Den 18 Augusti e, m. 299 mågtig i Riksens Ständers Bank , eller i deras Riksgålds-Contoir, eller Revisor öfver dessa Verks samt StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning. h49 Har RiddarhusSecreteraresysslan blifvit emellan tvenne Riksdagar ledig, och tjensten af Riddarhus-Directionen tills vidare tillsatt på sätt den för Directionen gällande instruction omförinåler, då bör inom 8 dagar efter andra anteckningen, Ridderskapet och Adeln genom allmän omröstning afgöra, om valet af Ridderskapet och Adeln gillas eller ej.
Vicarier eller Substituter - «• •— 18 Collecteurer vid Nummer-Lotteriet 1; —* Sockne-skrifvare som betjena Allmogen i Processer och Rättegångar - _ 36 Gerningsmän och öfriga på Landet, som af KonungensjBefallningshafvande förses med Antagningsbref, ej aga löner och här förut icke äro nämnde - — 54 Der viss Charta är utsatt å Fullmagt eller Constitutorial för lönlösa Tjenstemän, men tillika finnes förordnadt att, om lön åtföljer, Chartan uträknas efter lönens beskaffenhet, gäller till efterrättelse, att i fall Chartan efter en sådan beräkning icke uppgår till så högt belopp, som för beställningen utan lön är uppfördt, må den sednare Chartan vara den mindsta, som vid sådant förhållande nyttjas. §. 13. Chartas Sigillatae recognitionen skall särskildt erläggas för befordringar, transporter’, afsked, er hållnc - Den 5 Juli. hällne Caracterer, upphöjelse 1 Grefveligt, Friherrlig! och Adelig! ständ, samt i alla de händelser der berörde afgift hitintills, enligt 1G87 ars Förordning och Kongl. Cancellie-Collegii Taxa den 26 Februarii 1778, ufgätt. Kongl. Majrts Cancellie samt Dess och Rikets Collegier, Emhetman, Consistorier, och de flera ofvannämnöe Verk och Inrättningar, sorn expediera Fullmagter, åligger tillse, att de samma varda på behörigt stämpladt Papper utfärdade och alt ChartaaSigillatas recognitions afgiften, så väl som den afgift, hvilken tillfaller Vadstena Krigsmanshus och Amiralitets Krigsmans Cassan, varder erlagd på sätt de derom utfärdade Förordningar innehålla: börandes ej någon inställas i tjensten eller till godo njuta de genom Kongl. Maj:ts och Dess Embetsmäns Bref, Fullmagter , Transporter och Constitutorialer honom tillagde löneh n, möner och rättigheter, innan han Fulimagten eller Förordnandet på behörigen stämpladt Papper uppvist jemte
Enligt nu gällande skiftesstadga, äger äfven den minst besutne delägaren i t. o. m. det största skifteslag icke allenast påfordra laga skifte å alla dit hörande ägor, utan ock få till skiftesman förordnad den landtmätare, han utser. Det förra har varit och är kanske ännu ett nödigt, ehuru, enligt mångas . åsigt, våldsamt medel alt befordra skiftesverkets framgång; men skiftessökandens rättighet att utse skiftesman, behöfs ej såsom eli ytterligare af nämnde ändamål helgadt medel och bör af flere skäl afskaffas. Den ställer ofta skiftessökanden och den föreslagne landtmätaren i ett tvetydigt förhållande till hvarandra, särdeles om den förra anses mindre samvetsgrann och den sednare mindre skicklig, i hvilket fall man ock har anledn. tro det denne, utan afseende å skifteslagets bästa, blifvit anlitad derföre att lian medgifvit nedsättning i sitt arfvode af sökanden. Blott möjligheten af sådant väcker misstänka och ovilja, särdeles hos de personer, 188 Den 11 December. sorn ej kunna bedöma huruvida dem sker rätt elier orätt; oell derför bör den undanrödja». För öfrigt ligger det en obillighet deri, alt ej alla de, hvilkas jord skall inga i skifte, få deltaga i valet af skiftesman. Finge de det, skulle icke allenast skicklighet, drift och redbarhet hos en landtmätare, mer än under närvar, förhållanden, komma honom till godo, utan ock de för jordbruket högst menliga klagomålen öfver skiftesförrätlningarne blifva färre. Jag lager mig derföre friheten föreslå denna förändrade ordalydelse af 1 § i 2 kap. skiflesstadgan och K. kungörelsen d. 9 Juni 1832. ”Ansökning om förordnande för landtmätare att verkställa laga skifte eller annan landtmäteriförrättning skall inlemnas lill K:s Bef:de, och bilägges dervid, dä laga skifte är i fråga, en förteckning på hemmanen i_ skifteslaget, deras natur och ägare samt de sednares vistelseort.
Godkändt af R. o. Ad. d. 30 Aug. 1851 e. m. med undanlag af följande å första sidan förekommande tnellanmening; ”såväl i afseende å dispositionen af besparingarne uppå bufvudtillarne, sorn”, hvilken mellan - 600 Den 30 Augusti. mening, såsom icke i StatsUtsk:s af R. St. godkända utlåt, befintlig, syntes af misstag hafva i Exped.Utsk:s skrifvelseförslag influtit. Jag anhåller om Hr Frih. o. Landtnäs propos. härå. Nr Printzensköld, Carl: Jag har deltagit i redigerandet af förslaget till denna § och förbisåg icke del förhållande som Frih. Cederström omförmäll; föreställande mig att fastän i Utsk:s betänk. N:o 90 den ifrågavande mellantneningen icke fanns inryckt, § likväl borde i Riksdagsbeslutet blifva öfverensstämmande med sisth Riksdagsbesluts-§:u i samma sak, enär förhällanderne i sjelfva verket äro idenliske; men då nu fråga blifvit väckt om mellanmeningens borttagande och hvarken Riksdagsbesluts-§:n i del fallet lider något, heller någon den ringaste förändring i sak inträffar, så instämmer jag i det af Hr Frih. Cederström framställda förslaget. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, uplåste Frih. Cederströms förslag, alt Ulsk:s förslag mätte af R. o. Ad. godkännas med undantag af följande å första sidan förekommande mellanmening: ”såväl i afseende å dispositionen af besparingarna uppå hufvudtillarne, som”; hvilken mellanmening, såsom icke i Sta t sU tsk :s af R. St. godkända utlåt. N:o 90 befintlig, syntes af misstag hafva i Exped.Ulskts skrilvelse-förslag influtit, hvarefter H. Ex. hemställde om R. o. Ad. • behagade godkänna Exped.Utsk:s ifrågavartde förslag med denna rättelse. Ropades ja. Föredrogs, men bordlädes ånyo på begäran af Frih. Cederström, Rud., och Gr. Mörner, Carl Göran Detlof, Gr.