Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derjemte har Herr Pelre', Th., under åberopande af nödvändigheten att reformera arbetsordningen i Rikets Hof-Rätter, för sådant ändamål hos Vällofl. Borgare-Ståndet framställt följande yrkande: ”att Hof-Rätterne, till besparande af arbetstid, som nu till icke ringa del går onyttigt förlorad, måtte upphöra med rältegångsliandlingarnes läsning — den der snarare förslöar än skärper tankekraften — och i stället antaga ett mera ändamålsenligt arbetssätt”; samt ”att de af fyra divisioner bestående Hof-Rätterne, hvilka, till betydlig skada för göromålens jemna fortgång, hitintills för en del af året förafskedat sig , i så måtto som de under sommarmånaderne arbetat på blott en enda division, i delta förfogande måtte vidtaga den förändring, att de hädanefter komma att under sommarmånaderne tjenstgöra minst pa tvänne divisioner.” Dessa till Lag-Utskottets behandling öfverlemnade motioner hafva, i anseende till deras gemensamma syftning, i ett sammanhang kommit under öfverläggning; Och hvad först angår den väckta frågan, angående Hof-Rätternes ferier, så får Utskottet, som sökt förskaffa sig kännedom om förhållandena i denna del, derom upplysa, hurusom redan genom Kongl. Brefvet den 3 April 1782, förordnades, att i Kongl. Svea Hof-Rätt skulle Vårsessionen börja den 20 Januari och sluta den i5 Juni, samt Höst-sessionen 1 ^ Lag-Vskottets Betänkande, N.o 44- taga sin början den i5 September, så att, efter nya stilen, Vår-sessionen bordt fortgå från den i Februari till den 27 Juni samt Höst-sessionen begynna den 27 September; men alt icke clestomindre borde, enligt orden, "under hvarje vacance Residentes efter vanligheten lillstädésvara.” I enlighet härmed fortgick ock tjenstgöringen, som, efter det Hof-Rätlen kom att arbeta på tre divisioner, bestriddes under tiden emellan våroch höst-sessionerne, skiftesvis af divisionerne, deraf hvarje tjenstgjorde fyra veckor i sender.
Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskotten: N:o 13, i anledn. af väckt fråga derom, att R. St:r måtte i underd. skrifvelse hos K. M. anhålla om vidtagande af skynd - Den 11 Augusti. 245 samma åtgärder lili lugnande af de separatistiska rörelserna inom kyrkan och uphörande af förföljelser emot dem, Som i borgerligt afseende föra en stilla och oförvitlig vandel; N:o 14, i anledn. af väckt motion om ändring af 8:de §:n i K. Förordn:n om Kyrkoråd d. 29 Augusti 1843; samt N:o 15, i anledn. af väckte motioner om ändringar uti K. Stadgan d. 13 April 1808 om jagt och djurfång. Föredrogos och lades till handlingarne Lagsamt Allm. Besvärso. Ekon.Utsk:ns d. 2 dennes på bordet lagda Mern.: N:o 16, i anledn. af återremiss af Utsk:ns Betänk. N:o 5, öfver väckta frågor om förändring eller förklaring af gällande stadganden ang:de skyldighet att bygga och underhålla prestgård, tingshus och häradsfängelse; samt N:o 17, i anledn. af återremiss af Utsk:ns Betänk. N:o 6, öfver väckte motioner om förändring af nu gällande stadganden, ang:de flyttningstid för tjenstefolk. Föredrogos och biföllos Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.- Utsk;ns d. 2 dennes på bordet lagda Betänk:n,: N:o 18, i anledn. af väckt motion ora förnyelse af stadgandet i 52:dra §:n i K. Besolutionen på Allmogens besvär den 29 Juni 1752, ang:de rättighet för Allmogen att till Ilikets städer få lill försäljning afföra den afvel och de varor, dess hemman af sig kasta; och N:o 19, i anledn. af väckte frågor om ändringar och tillägg i K. Brefvet d. 5 Februari 1808, samt K.
Dervid får Utskottet först upplysa, att genom Kongl. Kungörelsen den 30 December 1863 blifvit, jemte stadgandet att grundräntan af mjöloch sågqvarnar skulle upphöra, föreskrifvet, att der sådana qvarnar funnos, hvilka med dertill hörande jordeller hemman, hvarå desamma voro belägna, hade gemensam ränta eller rusttjenst, utan att jordeboken utvisade hvad deraf vore qvarnen särskildt åsatt, Konungens Befallningshafvande borde, efter det förslag af skatteläggningsmän till fördelning af räntan blifvit i vederbörandes närvaro upprättadt, genom utslag, som skulle Kammar-kollegii pröfning, underställas, sig yttra till hvad belopp ränta eller rusttjenst borde för qvarnen beräknas och afskrifvas; samt att Rikets Ständer vid sistlidna riksdag lemnat ett förslagsanslag af 30,000 R:dr till ersättande af de förluster, indelningsoch ränte-innehafvare, genom upphörande af ifrågavarande qvarnräntor kunde komma att vidkännas. Då nu af hvad i ofvanberörda Kongl. Kungörelse den 30 December 1863 föreskrifvits om ersättning till vederbörande innehafvare af indelta qvarnräntor, det ostridigt följer, att denna ersättning skall utgå, ehvad räntan utgöres i rustning och qvarnen samfäldt med jordlägenhet till rustning indelats eller ej, samt författningen icke gifver anledning till det antagande, att en qvarns befrielse - Samman». Statssamt Allm. Besv.- och, EkonUtskottets Betänkande JUs 4. 9 frielse från delaktighet i rustning skulle medföra någon tillökning i rustningsbesväret för öfriga rusthållsdelegare, synes tvifvel icke böra uppstå om rätta tolkningen af härom meddelade föreskrifter.
Allmänna Prot.-Utdrag den 4 December 1856. 113 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o Erik Olssons från Södermanlands län motion, angående förändring i kronoskjiUs-skyldiglieten m. m.; 2:o Johan Bergströms från Kopparbergs län motion, om skjutsnings-besvärets skiljande från jordbruket; 5:o Erik Olssons från Nerikes län motion, om förhöjning i legan för kronooch kungs-skjuts; 4:o Samuel Ödmans från Upsala län motion, om kungsoch krono-skjut sens upphörande m. m., jemte ett skriftligt anförande i ämnet af Erik Hansson från Gefleborgs län; 5:o Olof Olofssons i Olsäterstorp från Wermlands län motion, angående reglering af kungs-skjutsen; 6:o Tobias
Vid TT fullgod. Pris kr. 1:25 pr butelj. telef en riktigt stark, vacker och bekväm stol — att den också är den dyraste är en sak, som ej bekymrar henne det minsta, ty då man gör en sak, bör man göra den hederligt, det är Lottens grundsats. Det riktigt gläder henne att en gång i sitt lif ej behöfva se på priset, som hon eljes, då det gäller henne själf, af både hehof och föresats alltid måste göra. Det är en sådan fröjd att få hämta den vackra stolen — det sker i all hemlighet, ty Karin får ej ana det minsta — med gossarnes hjälp får hon hem den från ångbåten, buren upp för trappan, och när Karin vaknar nästa morgon och längtansfullt ser ut på det vackra vädret och den strålande solen, då bjuder henne Lotten med ett skälmaktigt smålöje på en promenad, och i det samma skjuts den D y a stolen in genom dörren. Kan en soluppgång på fjällen vara härligare än alt se den fröjd, som strålar ur Karins ögon? Hon blir både blek och röd, vet ej hvad hon skall tänka och råkar till sist i verklig gråt af glädjen oeh öfverraskningen. Därpå fylles hon af ifver — hon måste på stund pröfva, hur det känns att åka ut — och så lyftes hon upp i stolen, som verkligen är ytterst bekväm, och så blir förtjusningen ny. Lotten blir naturligtvis tackad och omfamnad, och den enfaldiga Lotten — hon är precis lika glad som den sjuka själf, ja, om möjligt än gladare och glömmer alldeles, då hon skjuter stolen genom trädgårdens grusade gångar, att under dess hjul krossas hennes härliga norgesresa! Hvad det känns underligt för fru Malm att åter få komma ut i världen, till Herrens hus, på gatorna och till grannarne! Hon förundrar sig lifligt öfver allt, som förändrats Tiäsf5r3Lrif Redigeras af Sophie Linge. BIDRAG MOTTAGAS MED TACKSAMHET. Logogryf. Upp mot högre regioner I poetisk vingskrud sväfva Logogryfer hela raden, Därför vill jag vänligt be dig Stanna nu en stund vid jorden För att lyssna till min saga.
När man är ung, är man ofta rabulist, och Josephson sällade sig till andre unge män, som ämnade möta våld med våld. Men det gick icke bättre, än att den lilla sammansvärjningen blef upptäckt, och alla ungdomarne, hvaribland Josephson och vår utmärkte Nu var Josephson på sin plats. Att sätta i scen och inöfva skådespelare det var Josephsons lif. Hvem af oss äldre minnes icke än i dag sådana praktstycken som » Sardanapalus », » Coriolanus » och först och sist första uppförandet af operan » Afrikanskan », bättre återgifven hos oss än i Paris och Briissel. Detta var till största delen Ludvig Josephsons förtjänst, hvilken ägde blick för minsta detalj och sinne för minsta färgnyans i taflan. M^n strängt var hans regemente. Despot i tjänsten var han, och det dugde sannerligen icke, äfven för de mest framstående artister, att knysta mot regissörens vilja och befallningar. Många lustiga uppträden från den tidens repetitioner äro i minnet, såsom då Josephson i vild dans svängde om med en gammal kvinnlig korist. Denna hade nämligen intagit en orätt plats, och Josephson ryckte ned henne Rasande fattade frun regissören i hans stora skägg, och så började baletten under repliker sådana s o m: » Släpp, gamla markatta! » — » Nej, j » g ska ' ge dig, din gemena j u d e! » Sådana uppträden väckte dock aldrig Josephsons vrede på allvar. Han skrattade åt alltsammans och visste nog med sig, att han själf förgick sig ibland. Pä grund af någon uppkommen schism med teaterdirektionen lämnade J. k. teatern 1867 på hösten och upprättade tillsammans med Fritz Ahlgrenson den nya Mindre teatern. Detta företag var dock från början illa startadt, och det gick också omkull efter sex månader. Nu kom Josephson till Kristiania och fick ett nytt fält för sin verksamhet. Han lyckades här att höja den dramatiska konstens nivå på ett storartadt sätt, icke minst i styckenas utrustning, hvarom Ibsens » Kungsämnen » och » Per Gynt » buro vittnesbörd. Tacksamheten mot Ludvig Josephson lefver också än i dag hos Kristianias teaterpublik.
Prop. om Statsverk. 1850, Transport 05,938: 40 regementers, och likaledes majorernas antal är derefter lämpadt, kan uti den omständigheten finnas ett skäl att gifva hvarje artilleri-regemente ytterligare en öfverste-löjtnant.” ”1 afseende åter på de föreslagna lönetillökningarna i allmänhet, så kan det visserligen ej hestridas, att de i de flesta fallen kunna vara för löntagarnes bergning behöfliga; men då den för behofvens afhjelpande enligt förslaget erforderliga summa är så betydlig och, enligt en uppgjord utredning öfver tillgångarna på artilleriets aflönings-anslag, något bidrag derifrån ej kan påräknas, blir det, i min tanka, nödvändigt att i främsta rummet söka förbättra lönevilkoren för de klasser af löntagare, hvilkas behof af en sådan förbättring visar sig påtagligast.” ”Med ledning af denna grundsats tillåter jag mig nu i underdånighet föreslå: att Chefernas för Artilleri-regementerna egentliga löner, för hvilkas höjande utöfver hvad Sekund-cheferna vid Lif-gardes‘-regementerna till fot åtnjuta, något giltigt skäl, i min tanka, icke blifvit anfördt, må från 2,800 R:dr, hvartill de nu äro bestämda, höjas till jemnt 3,000 R:dr, eller med 200 R:dr hvardera, så att regements-chefs-aflöningen, med tillägg af 500 R:dr taffelpenningar och 500 R:dr fourage-medel, blifver 4,000 R:dr eller blott 100 R:dr mindre än förhemälda Sekund-chefers, samt lönetillökningen för de 3:nc Cheferna 000: att, jemte det Ofverste-löjtnanternas antal vid Artilleriregementerna bestämmes till två på hvarje regemente, de sålunda blifvande sex Ofverste-löj tnanterna, äfvensom de tio (10) återstående Majorerna hvardera erhölle en löne-tillökning af 200 R:dr eller tillsammans 3,200: men att deremot någon löntillökning för äldre kapitenerna nu ej må ifrågakomma; alt
Det är ej min afsigt att yttra mig i frågan om passevolancen, om Arméens tjenstbarhet eller någon annan här under discussionen förekommen dermed gemenskap ägande fråga, utan endast i afseende på hvad jag förut anfcht om Herr Tersmedens motion att reducera en del af Arméen för att få medel till den öfrigas öfning. Jag utber mig, att få fästa uppmärksamheten på en localomständighet. Inom det Län jag bebor, finnas 2475 Nummer indelte, nemligen i2Öo af Skaraborgs, 8-25 af Westgötlia, 2Öo af "WestgöthaDahls och i5o af LifRegementet. Om, efter den beräkning jag bort antagas, en åttondedel af dem skulle indragas, och, efter hvad jag med säkerhet känner att nu betalas, skulle erläggas 56 R:dr, eller med afdrag af Passevolancen 48 R:dr B:co, per nummer, så skulle summan utgöra omkring i5,ooo R:dr B:co. Jag önskar blott, att fästa Utskottets uppmärksamhet uppå, huru denna summa, utan landets stora tunga och olycka, skall kunna uttagas, och huruvida de vacante rotarne, derigenom att de fingo Soldaternes boställen, erhöllo ersättning, hälst de dessutom fiugo lemna afskedade soldater samt deras hustrur och barn, husrum och måhända a64 Den 23 Mars f. m. underhåll, så framt de ej skulle blifva tiggare. Jag tror således, att bifall till ett sådant förslag, som detta, i ekonomiskt afseende vore en stor olycka. Grefve Horn: Jag nödgas å nyo till besvarande upptaga hvad Herr Tham anfört. Den stora olyckan, att en stor summa skulle utgå från en province, ser jag icke. Herr Tersmeden har förut derom ganska riktigt yttrat sig. Redan utgår ju genom Passevolancen denna samma stora summa, och det är ej nu fråga om, att mera skall kunna utgå.
Såsom grund för bedömandet af kostnaden för Casernens och öfriga byggnaders uppförande på denna byggnadsplan, hade, genom Chefens för Ingenieur-Corpsen försorg, sedan, vid sammanträde med Chefen och Majorerne vid Svea Artilleri-Regemente, behofvet af utrymme blifvit bestämdt, ritning och kostnadsberäkning uppgjorts af Majoren och Riddaren Hjelnij, enligt hvilka handlingar denna kostnad upptagits till 315,000 R:dr, eller då dertill lades utgiften för anskaffandet af byggnadsplats, 3o,ooo R:dr, tillsammans 345,000 R:dr Banco. Uti serskild underdånig skrifvelse af den 28 Juni sistlidet år 1844’ har Kongl. Krigs-Collegium, rörande frågan om underhållandet af Kongl. Lif-Gardes-Regementenas Caserner, stallbyggnader m. m., till Kongl. Maj:t insändt de, efter föregången besigtning å ifrågaställde byggnader, af Majoren Hjelm och Conducteuren Professor Blom Carlsson upprättade syneoch värderings-instrument, tillika med Chefens för Kongl. Ingenieur-Corpsen af»ifne utlåtande i ämnet, af hvilka handlingar Stats-Utskottet inhemtat: dels o 7 O att för reparationer som förmentes nu genast oundvikligen erfordras, blifvit upptaget för Kongl. Svea Lif-Gardets Casern-byggnader m. m.
Vid denna titel tager jag mig friheten anmärka, att Clereciels löneinkomster borde, i hela dess vidd, äfvenledes belasta sa väl inkomstsom utgifts-sidan utaf stals-förslaget, till undanrödjande af den, någon gång, alltför synbara böjelsen att förespegla Svenska folkets skattebidrag vida mindre, än de i verkligheten äro. Emedlertid utföres Clereci-staten Lappmarks Ecclesiastikverk Academi-, gymnasieoch skol staten Sedan anslag en gång blifvit beviljade, är svårigheten större att vinna återbäring, än det hade bort vara att, genom ändamålsenliga organisationer, vinna minskning uti behofvet. Det i H. I 20 4oo 5.000 3.000 260 36,000 153,6oo 613,58 166.000 7,000 256.000 i5 3,6oo 26 202 Den i Februari. är mera än troligt, att skolans samluanförening med gymnasierna, jemte en allmänt antagen ämnesläsning och fri flyttning, skulle kunna helt och hållet bespara åtminstone de sednast för läroverken anslagna 60,000 r:dr. Det är icke svårt, att oupphörligen affordra folket skattebidrag; men slutligen uppkommer äfven ho^ folket anspråk å styrelsepersonalens förmåga att ordna stats-behofven till någorlunda jemnvigt med den skattdragandes förmåga att tillfredsställa dem. OmStatsUtsk. oaktadt den korta tiden för dess verkningsbana, skulle kunna åstadkomma någon minskning uti denna utgift, så vore det tvifvelsutan ganska väl; men anspråken å sakens grundliga behandling komma alltid att riktas emot Styrelsen, liksom missbelåtenheten, då de icke tillfredsställas. Som denna betydliga anslagssumma utgår till en personal, så anser jag mig icke kunna, ehuru öfvertygad om öfverflödet, häruti föreslå någon minskning, hvarföre summan är utförd i enlighet med förra stats-förslaget. Gymnastiska central-institutet Vexel under vis ningens normalskola Mekaniskaskolan Kyrkors underhåll 2,000 Summa tionde Hufvud-titeln r:dr b:co Allmänna Jndragnings-staten.
19 ti !2:o af den 22 Januari 184-5, om ändring i Mäklarestadgan, i afseende på leveranshandel (76). 1847 den 10 September i underdånighet anmäld, då Kongl. Maj:t, på grund af hvad Kommerskollegium i ämnet anfört, fann Rikets Ständers underdåniga hemställan icke böra bifallas. 103:o af den 30 Januari 1845, angående reglering af utgifterna å Riksstatens Sjette Hufvudlitel (86). 1845 den 20 Februari i underdånighet anmäld, då vederbörande Embetsverk om innehållet förståndigades, till efterrättelse i hvad på dem ankom. l©4:o af den 15 Februari 1845, angående framtida bestämmelser om handelsoch sjöfartsförhållandeu mellan Sverige och Norrige (105). Sedan en af Kongl. Maj:t förordnad Kommitté den 14 December 1846 härutinnan afgifvit underdånigt förslag och betänkande, hafva handiingarne blifvit öfverlemnade till Finans-departementets föredragning. l©5:o af den 15 Februari 1845, angående öfverlemnande af Landtbruks-Akademiens räkenskaper Lill Rikets Ständers Revisorer (102). 1845 den 1 Augusti i underdånighet anmäld och bifallen, hvarom nådigt Bref af samma dag algått till Landtbruks-Akademieu. ÄfMSio af den 22 Februari 1845, om fortskynda lide af afvittringen inom Vester-Dalarne (128). 1846 den 7 Januari i underdånighet anmäld, då de föreskrifter, som funnos nödige, blefvo meddelade. Äölko af den 22 Februari 1845, om åtgärder till befordrande af ett skyndsammare antagande af nya systemet för mått, mål och vigt (129). Sedan den af Yetenskaps-Akademien, på nådig befallning, utarbetade afhandling, rörande omförmälda nya system, den 8 Juli 1845 Lill Kongl.
Historien lemnar oss visshet derom, att armar, som endast kunna förvärfva, men ej sig försvara, de förvärfva slutligen åt andra än sig sjelfva. — Villkoret för förkofran är oberoendet, och villkoret för oberoende är förmåga till försvar. — Bland medel till försvar hafva vägar blifvit af nutidens tactici upphöjda lill ett af de oumbärligaste, och äro oumbärligare i samma mån, som små stridskrafter skola användas på mycket ätskiljda localer af en vidsträckt yta. — Det egentliga, eller bebodda, Sveriges fyrdubbla längd emot dess bredd, meden i förhållande dertill vidsträckt kust, tillgänglig nästan öfverallt, gör försva - 388 D e 11 25 Mov t m borr. m. ret beroende ej allena af en ceo tra 1 - pu nk t, utan jemväl af en ce n t r a 1 - I i n ie, försedd med bestämda stödjepunkter. Dessa åter fordra hvardera sitt systeine af communicationer, för det dubbla ändamål alt vara på samma gång tjenliga samlingspunkter för krafterna och lika tjenliga utgångspunkter för ett städse offensivt försvar. — Förlusten af Finland äfvensom vår foederativa förening med Norrige äro omständigheter, som hvar på sitt sätt inverka vid ordnandet af våra comniunicationer i militäriskt afseende. Må detta korta och abstracta angifvande af vägarna, såsom ett af de förnämsta försvarsmedlen, icke afleda opinionen från uppmärksamhet på den gemenskap med landels ekonomiska intressen, som de militära communicationerna mäste eftersträfva. — Utan att afse en sådan gemenskap, skulle de militära anordningarna gå miste om deras egenlJiga styrka, och det är derföre, som vägnd mini strå tionens grundläggande undersökningar, i begge dessa afseenden, böra anförtros åt en och samma person ; förutsättande dock att de primitiva förslagen blifva underkastade granskning af en högre aucloritet. Sådant är roed ändamålsenlighet verkställbart endast då, när de af hvarandra beroende elementerna äro vederbörligen sammanförda i sjelfva uppränningen, med afseende på sig företeende locaia förhållanden.
Att emedlertid General-Tull-Styrelsen är mån om att icke öfver behofvet fördröja ifrågavarande dispositioner, torde finnas ådagalagdt derigenom att, - 8 - när för åren 1817—1824 gratifications-utdelningen af Extra medlen Icke någonsin beslutats före Mars månad påföljande året, men stundom ej skett förr än i Juni och Juli månader, denna administrations åtgärd under de sistförflutna 11 åren alltid försiggått före Februari månads utgång, samt åren 1838, 1839 och 1840 för de nästföregående åren till och med blifvit verkställd i Januari månad, — Äfven andra slags utgifter af Extra medlen äga rum, som Tullkamrarne stundom icke äro i tillfälle att före årets förlopp till godtgörande anmäla, och hvilka, änskönt de sålunda icke kunna förr än vid påföljande årets ingång anordnas, böra afföras i det årets räkenskap dit utgiften rätteligen hörer, — ett förhållande som icke lärer kunna undgå att inträffa i redogörelserna vid hvarje förvaltning af den omfattning som Tullverkets. Med den skyndsamhet som i räkenskaps-afslutningen vid detta verk för närvarande iakttages, kunna emedlertid så beskaffade anordningar å Extra medlen för ett föregående år icke komma att utsträckas till ett större antal utgiftsposter; och det bör för Tullverket, vid inträffande Revisioner, icke blifva svårt att af dertill hörande protokoller och verificationer lemna erforderlig tillgång. Hvad Rikets Ständers Revisorer slutligen i afseende på Tullverket anfört, rörer förvaltningen och redogörelsen för de å Verkets Omkostnads-Stat under Titel af Hemliga Cassans fond anslagne 8,000 R:dr.
– Constance, Constance! – Se där är hon nere vid dammen! Hon har gjort sig omaket att gå ur bersån och fram mellan häckarne, där hon ej synes, och ner till dammen, och där står hon nu och matar fiskarne i all oskuld, under det den andre sitter kvar i bersån och väntar på att hon skall komma igen och fortsätta herdestunden. – Constance, Constance! – Så, nu hör hon honom. Och kommer genast, när han kallar henne. Just så vill John Hall ha det, och John Hall får allt som han vill; åtminstone tror han det och är salig i sin tro. Är hon inte förbåldt vacker, som hon går där, min lilla fröken? Jag föredrog alltid fröken Constance för fröken Marianne. Se, fröken Constance, hon lägger sig vinn om att tjusa alla karlar, höga och låga, men det frågar fröken Marianne så katten efter, hon vill bara åt de allra högsta. – Men si, fröken Constance Friherrinnan Hall gick långsamt upp för trappan och in i salongen, där John väntade henne. Hon var helt hvitklädd och bar en krans af rosor på håret, som var uppsatt à la grecque. Hon höll upp den snäfva klädningen med båda händerna och hade fånget fullt af blommor. John glömde totalt bort hvad han hade att säga Constance, till den grad blef han slagen af hennes skönhet. – Du är mycket vackrare än hon, det är ingen jämförelse, sade han. – Mycket smickrande att höra. Men det vore i alla fall intressant att veta, med hvem du jämför mig. – Med vår Flora nere i orangeriet. Fast min ömma Constance är oändligen mycket vackrare. Gif mig en kyss! Constance räckte fram kinden och lät sin mans läppar snudda vid den. John såg sig oroligt omkring. Han fruktade att någon bevittnat hans kärleksbetygelse. Han var alltjämt blyg och tafatt som en gosse. – Hvar äro våra gäster? frågade han. – De äro alla försvunna, hvar och en på sitt håll. Jag var på väg att leta efter dem, då du ropade mig tillbaka, som om det gällt lifvet. Var det något särskildt angeläget? – Ja, det var så.