Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De till Magistratens åtgärd öfverlemnade utmätnings-ärenden uppgingo till följande: antal belopp B:ko R:dr. år 1851 35 10,510 » 1852 45 10,139 » 1853 28 2,839 » 1854 21 1,669 » 1855 20 5,231 84 vid verställighet af hvilka exsekutorialier det lyckliga förhållande ägt rum, att godvillig liqvid i de flesta fall mellankommit, så att under alla fem åren endast i fyra mål lös och blott i ett mål fast egendom måst till skuldens godtgörande utmätningsvis försäljas. Stadens sparbank har vunnit betydlig förkofran, på sätt inhemtas af följande: Summan af insatta Bankens egen fond Medel, som under året blifvit Vid nästlidet års slut funnos i Westervik sex tillåtna ställen för utskänkning af bränvin och fyra för minuthandel dermed. Utskänkningsoch minuteringsafgifterne uppgingo tillsammans till 1,754 R:dr 16 sk. 3 r:st. Banko. I staden finnes ett kurhus, hvars distrikt omfattar Länets 2:ne nordligaste fögderier, Under nedannämnde år har förhållandet med detta kurhus varit följande, nemligen: I Kurhuset vårdade patienter. Kurhusets inkomster utgjorde Alla utgifterne under året, Banko Betalande Icke betalande Summa Summarum af hvarje mantalsskrifven person Tillsammans, Banko mankön qvinkön Summa mankön qvinkön . Uppstaden Wimmerby. Stadens jord upptager en areal af 3,156 tunnland, deraf 260 tunnland åker, 470 äng samt det öfriga skog och betesmark. Med denna jofd har under ifrågavarande år icke timat annan förändring, än att en del af ängsoch betesmarken blifvit till åker uppodlad. Stadens tomtindelning är oförändrad. Folkmängden, som år 1850 utgjorde 1,501, hade år 1855 stigit till 1,541 personer. Folktillökningen har således på fem år icke uppgått till mera än 2$ procent.
Källarefrihetsmedel Bidrag från Brandförsäkringskontoret till eldslåck ningsredskapens materiel Försålde fastigheter, nemligen: år 1848, norra Slagtarehuset för 6,000 R:dr och en del af tomten N:o 4 qvarteret Gåsen i S:t Clara församling för 100 R:dr; år 1849, Stadens andel af å auktion försålde tullhusbyggnader vid Hammarby, Sabbatsberg, Tanto, Lilla Jans och Tyskbagarebergens stationer; samt år 1850, till nedrifning försåld trädbyggnad å tomterna A':ris 1 och 2 qvarteret Styrpinn och N:ris 1 och 2 qvarteret Vintervägen, 216 R:dr 32 sk., samt en strandtomt å Kungsholmen vid egendomen N:o 2 qvarteret Päronträdet, 382 R:dr 39 sk., och för en strandplats vid egendomen N:o 2 qvarteret Skinnarviken större, 50 R.-dr Värdet af dels inköpte, dels nybyggde fastigheter: år 1848, Badsumpar vid Ragvaldsoch Kungsholms broar, 3,786 R.-dr; ny Vågkontorsbyggnad i Jernvägen, 1,000 R:dr 30 sk.; Slagthus vid Hof-Jaktvarfvet på Kungsholmen, 8,210 R:dr 5 sk. 11 r:st.; tillökt värde genom nybyggnader vid egendomen N:o 4 qvarteret Häckelfjäll, 2,426 R:dr 30 sk., och inköpte egendomen N:ris 1 och 2 qvarteret Vintervägen, 900 R:dr; år 1849, frälselägenheten Fjäderholmarne, 6,500 R:dr; f. d. Tullhusbyggnaderna vid Sabbatsberg, 1,400 R:dr; tillökt värde af badsump vid Ragvaldsbro, 85R:dr 32 sk.; dito af slagthuset å Kungsholmen, 203 R:dr 25 sk.; dito af vågkonlorsbygguaden i Jernvägen, 388 R:dr 44 sk. 10 r.-st., samt dito af kasernbyggnaden för renhållningshjon i N.-o 4 qvarteret Häckelfjäll, 5,154 R:dr 8 sk.; och år 1850, egendomen N:o 2 qvarteret Jungfrun, 2,000 1 8 4 8. 1 8 4 9. 18 5 0.
SerafimerOrdensLazarettet i öfrigt ej saknade byggnader och utrymme för uppförande af Baraquer, till emottagande af ett ganska stort antal sjuke, nämnde local vore den, på hvilken uppförande af ett nytt GarnizonsSjukhus lämpligen i underdånighet kunde föreslås; att, sedan Hans Kongl. Höghet KronPrinsen allt detta i Nådigt öfvervägande tagit och i Nåder täckts gilla hvad Committede sålunda i underdånighet framställt, äfvensom en af Professor Gjörwell inlem nåd planritning och modell till GarnizonsSjukhuset, samt således, hvad Corn - Den i September f. m. 59 imiterade ansett nödigt tillstyrka, blifvit bos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäldt, Kongl. Maj:t först, efter att hafva tagit allt detta i Nådigt öfvervägande, befallt Dess och Rikets StatsContoir, att om inköpet af Glasbruket gå i författning, och sedermera den 19 Nov. 1816 gifvit Commilterade tillkänna, att Kongl. Majrt behagat fastställa planritningen till GarnizonsSjukhuset, och uppdraga åt Commilterade, att låta verkställa de till Glasbrukets inredning erforderlige arbeten, äfvensom sedermera GarnizonsSjukhus-Byggnadens uppförande, de förre på Entreprenad, men det sednare, hvartill ingen Entrepreneur ansetts kunna erhållas, efter räkning, med Nådig föreskrift, att med denna byggnad borde förhållas på lika sätt, sorn det tillgått vid Cassernbyggnaden för LifGardet till Häst.
Då de stannade i valsen såg Evelina hur Efverling betraktade dem. «Ni har gjort mig mycket ledsen,» sade hon till Albert. «Hvad skall Efverling tänka om mig?» «Han skall tänka hvad han ser, att min magt är större än hans.» Men Evelina hade icke roligt mer, respekten för Efverling började återkomma i samma mån som dansruset började försvinna, och då dansen var slut, gick hon att uppsöka honom. «Ni är ond på mig, herr Efverling,» sade hon, «och jag är ledsen sjelf, men mitt fel var det inte.» «Ni gör hur ni vill, Evelina, för mig behöfver ni icke ursäkta edra fel.» «Få vi resa snart herr Efverling, nu lofvar jag att icke dansa mera.» «Ni gjorde klokast i det, jag tror vi komma att resa om en stund.» Evelina dansade icke mera; hon uppsökte Clara Nordberg, som hon kallade sitt stöd, och en hel timma på morgonen var hon så stadig och förnuftig, att man sade, det Evelina Reder var försvunnen. Man gjorde sig färdig till uppbrott och Albert försökte att åter få omsväfva Evelina, men Efverling förekom honom, «jag tackar det behöfs icke,» sade han torrt, «här börjar min befattning.» Snart var man på vägen och Evelina hade åter tid att meditera, hon blundade då hon öfvertänkte allt, hennes tankar voro ovanligt upproriska. «Hvad skall väl Efverling tänka,» frågade hon sig sjelf, «jo att jag är tokig, dåraktig!» Evelina kände att thermometern fallit på det hållet, men kunde hon då icke på något sätt reparera sitt fel? kunde hon icke äfven visa sig någon gång vara klok? Men Albert, hon tänkte och tänkte, «hela verlden tycker ju detsamma som jag!» Var det enda svar hennes själ kunde gifva, «ack ja! han är för söt, för innerligt hygglig, ja han har inga fel!» Men nu gällde det att försöka en försoning med Efverling. Der låg staden framför dem, Evelina grep sig an. «Jag tror icke att vi följa med på frukosten,» sade hon. «Då skulle jag säga att ni gjorde rätt, ni behöfver heldre hvila.» «Ja vi behöfva heldre hvila.
Då de vigtiga frågor, som .å de ordinarie Kyrkostämmorna förekomma, icke lära kunna afgöras utan temligen vidlyftiga förhandlingar, samt det således icke torde vara lämpligt alt med dessa Stämmor upptaga lid, som är egnad åt Sabbatben, anse Rikets Ständer denna §:s mom. 3 böra erhålla följande lydelse: Kungörelsen uppläses från predikstolen fjorton dagar eller minst en vecka derförut. Är Kyrkostämma utsatt till dag, då Gudstjenst hålles, skall Kungörelsen derom den dagen ånyo uppläsas. De i § 10 omnämnda ordinarie Kyrkostämmor må ej till sådan dag utsättas. § 18. Då någon olägenhet ej synes vara att befara af att Ordföranden i Kyrkostämma medgifves enahanda rätt alt låta på sitt ansvar ombesörja protokolls-föringen genom någon annan, som Rikets Ständer i fråga om 23 § af Förordningen om Kommunal - \ 30 Expedilions-Ulskotlets Förslag lill anderiI. Skrifvelse lS:n 'ISO. styrelse på landet ansett böra tilläggas Kominunal-stämmas Ordförande, torde första punkten af denna § böra erhålla följande lydelse: Ordförande skall vid Kyrkostämma föra eller på eget ansvar låta föra protokoll upplagande ämnet för öfverläggningen och beslutet med skälen dertill. § 23. Alt, der flera församlingar, som tillhöra samma pastorat, åstunda förena sig om gemensamt Kyrkooch Skolråd, en sådan förening dem emellan skulle kunna befinnas ändamålsenlig lärer ej betviflas, hvadan ock Rikets Ständer anse denna § böra lyda sålunda: 1 hvarje kyrkoförsamling så i städerna som på landet skall finnas ett Kyrkooch Skol-råd; dock kunna flera församlingar inom samma pastorat om gemensamt Kyrkooch Skolråd sig förena. § 25. Enär det, isynnerhet i sådana församlingar, som hafva så kallade flyttbara skolor, torde vara af vigt alt församlingen icke beröfvas möjligheten att. der så nödigt finnes, för den närmare tillsynen inom de särskilda rotarne, hafva en ledamot af Kyrkooch Skolrådet inom hvarje rote, men redan nu församlingar lära finnas, som äro fördelade i flera än Elfva rotar och der således det af de
Dottren är död 17g4. [Enligt Ridderskapets och Adelns beslut vid sista Riks, dag, kommer denna skuld att gäldas med pensionsbeloppet, då den inskrifna Dottren Hendrica Lo visa Conradina Åkerhjelm dertill uppföres. StiftsFröken Eva Lovisa Charlotta von Knorring åtI njuter pension, genom iuneliållnirig hvaraf skulden 11 detta år godfgöi és. [Dottren Beata Lagerbjelke blef gift år 181g, hvaref ter gäldenären upphörde att betala räntan. Om skulden afskrifves, torde dock Famillegåfva för Adeliga Ätten Lagerbjelke böra erläggas; när någon Fröken af Ätten inskrifves. (Gäldenären död, och skuideri vid års Proclama bevakad; men ingen betalning erhållen. Den inskrifna Fröken Petronella Charlotta Söderhjelm är detta år uppförd till pension, hvarmed skuideri kan liqvideras. Gäldenären saknar tillgång, och den inskrifna Fröken Då ingen utväg nu mera finnes att få skulden hetaldj hemställer Utskottet, att beloppet måtte utur Räkenskaperne afskrifvas; Utskottet hemställer, att nödige åtgärder måtte af Directionen vidtagas, för att hos Gäldenären utsöka beloppet; men att hyad sorn dervid icke utbekommes; måtte afskrifvas. är utur Stiftet torde ny afgången Ont Famillégåfva för J O1 Schwerin framdeles böra erläggas. skriiden afskrifves; Ätteri von Frihérrligä I likhet med hvad vid N:o 4 blifvityttradt, hemställer Utskottet att åtgärd till summans indrifvande måtte vidtagas, och hvad dervid icke utbekommes, afskrift vas. Men att Famillégåfva framdeles bÖr erläggas, då någon af Ätten inskrifves. Utskottet hemställer, att inskrifna Fröken Söderhjelm måtte vid dess pensionsrättighet bibehållas, och skulden genom pensionens innehållande liqyideras.
Sitt och Rikets Stats-kontors utlåtande i ämnet: varande deruti af Stats-kontoret bland annat anfördt: att, jemlikt Kongl. Brefvet den 23 November 1860, vore af Rikets Ständer i öfverensstämmelse med Kongl. Majits förslag, medgifvet alt fortfarande under innevarande statsregleringsperiod, de läkare vid Arméen, hvilka då erhölle afsked finge under de för civila embetsoch tjenstemän i författningarne stadgade vilkor, och efter Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o ti. 15 enahanda grunder, som för dessas pensionerande redan blifvit af Rikets Ständer antagna, uppföras till pension å Allmänna Indragningsstaten, dock att derifrån skulle afriiknas det pensionsbelopp, som de från Arméens Pensionskassa egde uppbära; och att, enligt Kongl. Rrefvet den 12 November 1823, civila embetsoch tjenstemän i allmänhet, hvilka hunnit 65 års ålder, tillbragt vid pass 40 år i Statens tjenst och styrkt sig vara till helsan försvagade, hade rättighet att efter afskedstagande! å Allmänna Indragningsstaten såsom pension uppbära innehafvande lön.
Skrifvelse, N:o 199. förordningen, men andra åter, hvilka ansett denna §. angå endast sådan oloflig brännvinsminutering å helgedag, hvilken verkställes af gästgifvare eller annan till brännvinsminutering berättigad person, ådömt ansvar efter förordningens 45 §. och 3 Kap. 6 §. Missgernings-Balken, hafva Rikets Ständer funnit nödigt att, till beredande af mera enhet i lagskipningen, det tillägg bör uti 45 §. inflyta, att, i händelse den der omnämnda förbrytelse, nemligen brännvinsminutering af den, som till sådan icke är berättigad, sker å söneller annan helgedag, de i §. stadgade böter skola fördubblas, dock så, alt de icke i något fall öfverstiga 40 R:dr. Då det icke är med god ordning förenligt, att handel med brännvin i parti bedrifves å helgedag, har af sådan orsak och till förtydligande tillika af redaktionen, 47 §. erhållit den förändrade lydelse förslaget utvisar. På det att sådana personer, som icke äro till brännvinsminutering berättigade, ej må, såsom stundom skall hafva inträffat, medelst föregifvande af uppdrag frän dem, som till en sådan minutering erhållit tillståndsbref, samt medelst förevisande utaf afskrifter, tagne af dessas tillståndsbref, bereda sig tillfälle att vid marknad eller annan sammankomst, utan åtal verkställa brännvinsminutering, har i 48 §. det tillägg skett, att, då vid marknad, auktion eller annan sammankomst brännvinsminutering med serskildt tillstånd eger rum, den utminuterande alltid skall med Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes tillståndsbref i original vara försedd, vid äfventyr, att minutering eljest såsom oloflig anses.
Maj i835 q) blifvit anvisade mer än 8,ooo JR:dr öfver hvad Riksens Ständer beviljat; äfvensom Kongl. Maj:t den 3o Juni i835, med gillande af den utaf Kammar-Collegium för dess embetsoch tjenstemän föreslagne interims-stat, på tillstyrkan af föredraganden och Stats-Rådels ledamöter r), i Nåder förordnat, att samma interims-stat skulle tills vidare lända till efterrättelse; hvarjemte Kongl. Maj:t förordnat, att lönen för Collegii President jemväl skulle, i nion som tillgång dertill kunde uppkomma genom dåvarande innehafvares afgång från de till indragning ställda Referendarie-, Registratoroch Kammardrängs-tjenslcrne, i första rummet fyllas till ett belopp af 4,200 R:dr, med inbegripne 3o4 tunnor spanmål, samt att den återstående derigenom uppkomna tillgången borde fortfarande utgå för att användas såsom behöflig lönefyllnad i ofvanberörde interimsstat, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t, på skeende anmälan, ville derom besluta. En E. O. Kammarskrifvare hade anhållit att för den tid ifrån den i4 Augusti 1834 slutet af Oct. i836, som han förrättat en ledig varande Häradsskrifvareljenst, få hälften af den besparade lönen. Konungens Rådgifvare s) måste den 2 Febr. i838 i brist af medel afstyrka denna billiga begäran. Andra exempel att förtiga, omtalas den i5 Fehr. 1834 0 s anslagen lill 3:dje Ilufvudtileln anticipationer, till ett belopp af 70,000 R:dr; den 20 11) På tillstyrkan af Tit. Rosenblad, af Wetterstedt, Mörner, G. Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, Poppius, v. Schulzenheim och Skogman, r) Tit. G. Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm och Ulfsparre. s) Tit.
» » Det förstår jag inte, mamma. » » Nej, liten, det tror jag nog, det gjorde inte mamma heller, men då lärde pappa mig, att man kan flyga, utan att veta det, och pä det sättet flyger du också, när du säger: Då jag blir stor, skall jag bygga ett stort slott åt pappa och mamma, eller: Om jag är snäll, får jag en gunghäst till jul. Du vet nog, att ingendera deleu är säkert, men du flyger ändå på hoppets vingar. » » Nå, kärleken då, mamma? » » Kärleken » — hennes bleka ansikte rodnade upp vid minnet af de glödande försäkringarna. » Ja, den förklaringen var för svår för dig att fatta. Du får visst nöja dig med den din mamma kan gifva. — Lilla Viktor, kärlekens solljus sprider sig blott i dens bjärta, som försöker glömma sina egna önskningar och hvad han själf längtar efter för att glädja dem han håller af. Det är svårt, mycket svårt, men du vet ju, barnet mitt, att vi förmå så litet af oss själfva. Du vet, hvem som skapat den stora klara solen däruppe. Han har också skapat de många små solarne i våra hjärtan, och till honom skola vi bedja, att de icke utsläckas. Min lilla gosse, riktigt lycklig blir ingen, men alla kunna sträfva att nä så långt som möjligt. » » Var du så liten som jag då mamma, » afbröt barnet. » Nej, större var jag allt, men i alla fall mycket liten mot honom. Han var sä stor i mina ögon. » » Nå, mamma lilla! » » Men när man gossen knotande. trots i hans röst. » Jo, då kysste pappa mig så här, och så sade han: Hur mörkt än lifvet kan synas, är om För bostad beräknas eller något däröfver, hvilket då måste tagas från de allmänna utgifternas post. För denna, till bostaden anslagna, summa måste emellertid ej blott själfva byrån betalas, utan öfven lagningar af husgeråd och anskaffandet af nya. Följaktligen får själfva hyran ej gå till mer än 450 kr., så att öfverskottet kan sparas till andra utgifter för bostadens räkning. I mindre centralt belägna delar af Stockholm kan man få sunda, treniga våningar på tre; i fyra rum och kök till detta pris.
Domprostarne dels hafva rätt att deltaga uti Dom-Capftlens göromål, dels ock att de alltid hafva egna pastorat att vårda och således ej till sina embeten kunna upplösas. Härvid hade Utskottet ej bort förbise: alt Consistorierne, Domprostarne förutan, hafva öfverflödig embetspersonal och det till den grad, att till ocb med Chefen anses öfverflödig; att motionerne ingalunda borde tolkas derhän, att Domprostarne skulle skiljas ifrån vården och befattningen af det pastorat de innehade, utan blott beställningen såsom Domprost skulle upphöra, och således de från Kronan bortskänkta tiondetunnor måtte till nödigare ändamål i synnerhet användas. Man vet och känner bestämdt, att förhör, visitationer m. m., som Högvärdige Biskoparue ej sjelf ve kunna förrätta, verkställas af Contracisprostarne inom hvarje contract, och jag kan ej finna anslagen lill så kallade Domprostarne,. annat än på e» gång, både öfverflödiga och onödiga. $ Allm. Be sv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.o 36. Ankom till Exp.-Utsl. den 1q April kl. .6 e. ta. Betänkandej i anledning af vackt motionj angående rättighet för de närmast landsvägen boende hemmansegare, att af de derifrån mera aflägse njuta ersättning för oftare påkommande inqvartering af tågande trupper. Under den i5 sisth Mars, har Hedervärda Bonde-Ståndet lill Utskottets handläggning remitterat ett memorial af Gustaf Gustafsson från Södermanlands Län, hvilken anfört, att, då de hemmansegare, som bo närmast stora landsvägen, ofta måste emottaga inqvartefingar af tågande trupper, hvarmed de mera aflägsne åboerne deremot icke besväras, ehuru rätteligen den ene icke skulle af dylika bördor mera betungas, än den andre, borde, efter motionairens tanka, de senare hemmansegarne lemna något bidrag till ersättning af den förlust, sorn de förre, i berörde afseende, tillskyndas.
•— för hembudsskyldiglieten 10,973: 12. 9. för tiondens förändring 1,599: 41. 10. tillsammans 99,373: 39. (i. då med afdrag för svafvel-lcveransen enligt bruksegarnes beräkning 19,750: deras kontanta ersättning blefve Banko R:dr 70,623: 39. 6. Jemföras nu härmed de vid 1930 års undersökning gjorda beräkningar, så visar sig, alt då nu ifrågavarande Kommitterade antagit årliga värdet af grufvedagsverkena till 1,475 R:dr Banko, hvilket numera äfven af bruksegarne medgifvits, så hade år 1950 detta värde upptagits lill 1,964 R.dr, som, kapitaliseradt efter 5 procent, skulle utgöra 59,290 R:dr, i stället för den nu af Kommitterade och bruksegarne upptagna summan 29,460 R:dr Banko. VedpreslQlionen upptogs år 1950 till ett ärligt värde af 2,562 R:dr Banko, som, kapitaliseradt efter samma grund, gör 51,240 R:dr, men af de sednare Kommitlerade till blott 1,679 R.dr 27 sk. 5^ rst. årligen eller kapitaliseradt 35,591 R:dr 17 sk. 2| rst. Banko, samt af bruksegarne till årligen 2,373 Rdr 4 sk. och i kapital 47,541 R:dr 32 sk. Banko. Hcmbudsskyldighelen, hvars värde de sednare Kommitterade ansett vara skenbart och derföre endast i qvittningsväg upptagit, hade år 1930 beräknats till årlig ersättning med 1,097 R.dr 15 sk. 9 rst. Banko, utgörande i kapital 21,946 R:dr 25 sk. 4 rst. Banko, hvilket kapitalvärde bruksegarne nedsatt till hälften, eller 10,9 75 R:dr 12 sk. 9 rst. samma mynt.
Sålunda upplyser den betydande tidningen » Göteborgs marknadsberättelser », att stock-holmarne voro såväl qvantitativt som qvalitativt obetydliga, och den hederliga » Borås tidning » skär alla öfver en kam såsom fribytare inom pressen samt yttrar sig särskildt om de &lt;jvinliga deltagarne med all den älskvärdhet och spiritualitet, hela den intelligens och frihet från bornerthet, som endast en gentleman från Borås kau utveckla och som står i så innerlig harmoni med den beundran for de » mästerliga bröderna Hegelmanns produktioner och bröderna Schwarz prestationer » å Lorenzberg, hvaraf samma artikel genljuder. Och skånetidningen » Morgonbladet » meddelar helt öppen-hjertigt, att det » icke gjorde ett uteslutande godt intryck, då vid niotiden, sedan supén fortgått en stund, ett tjugotal stockholmspublicister anlände till Valand. » Det mindre goda intrycket uppstod väl deraf, att stockholmarne vid sin ankomst bröto den förut rådande stela och högtidliga tonen och åstadkommo litet sorl och lif i samqvämet, men härmed huru som helst, så bör sagda mindre goda intryck snart hafva förflyktat, ty stockholmarne försvunno inom en kort stund så godt som mangrant. Matfriska, som de voro efter en lång kanalfärd, begåfvo de sig till Lorenzberg såsom enda utväg att få litet mat och dryck till lifs. Vi skulle icke hafva omnämt detta, om det icke redan skett i en landsortstidning och om vi icke hade så stor anledning att lyckönska stockholmarne till detta steg. Ty hade de kommit något förr till den rikliga supén, hade det väl gått med dem som med en annan mötesdeltagare, hvilken, enligt Ne-rikes Allehanda, blifvit utsatt för » ett dumt och skandalöst anfall i Göteborgsposten », för det han låtit matbitarna sig väl smaka på den fest, å hvilken Göteborgsposten var värd. Mest oblid i hågen mot de arma stockholmarne är dock hr Härje i Sydsvensken. Icke nog med att de stockholmare, hvilka bevistade göteborgsmötet, förklaras sakna all representativ betydelse — utan han begagnar äfven tillfälletatt dugtigt lexa upp dem för deras dåliga representation vid Köbenhavnsutställningen.
öm skjulsnings-entreprenader antagas, hvaremot jag ingen invändning kan hafva, så må de tillvägabringas på så sätt, afl de sorn ej finna sig vid att skjutsa, erlägga något antingen i spanmål eller contant, hvaraf en fond kunde bildas, och hvaraf entreprenören kunde få någon förhöjd skjutslega utan att i ringaste mån förändra hittills varande förhållanden af påräknade utgifter för ena eller andra medborgare-clnssen. Om det på så sätt sker, så har förändringen försiggått i en enkel och naturlig ordning, ingens rätt har blifvit förnärmad, och hemmansägaren har blifvit försatt i tillfälle att välja hvad för honom godt synes. Särskildt vill jag här i afseende på den i §:n anmärka, huru t. ex. en militär inom regementets station 8, i a, i5 mil, ja ändå längre, måste resa i och för tjensten, utan att få beräkna sig ersättning af det allmänna. Om en soballe) n-ofticer med dess svaga lön får göra 3 å 4 sådana resor om året, och denna nu förhöjda skjutslega stadgas, skall han sedan icke hafva myckel qvar af sina löne-inkomster. lag har sett, att ett yttrande inom Hederv. BondeSt. har blifvit fäldt af Hans Jansson från Elfsborgs län, deri han säger, ”att skjutslegans förhöjning kommer att drabba de mest obemedlade af allmogen.” Jag hoppas ej behöfva anföra något mera, för att, enligt hvad jag anhåller, få afslag på Ulsk:s betänk., men vill dock tillägga en och annan anmärkn. rör:de det partiella af TJtskts förslag. Uti 2 <j:n blir en hemmansägare, i den händelse en entreprenör antages, utan vidare omsvep hastigt beröfvad sin skjutsning förtjenst, och detta antingen han vill eller icke, D e 11 10 Junie. ni. 219 och livart har rm den ömma omvårdnad, hvarmed U t sk. i sin inledning behandlade allmogens förhållande, tagit vägen?