Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vår resplan föreskref vandring öfver vidder och fjell från säter till säter upp till Espedalsvattnet, som ligger 2,000 fot öfver hafvet; båtskjuts öfver detta till foten af Rutenfjell, hvilket bestiges, hvarefter vandringen går på andra sätervägar öfver till Ringebo eller rättare Sjäggestad i Gudbrandsdalen, dit vi skickat våra handkoffertar. Från denna hvilopunkt skulle senare delen af vandringsstråten utstakas. Men det är icke hvarje högtgående plan, som förverkligas så som man tänkt sig den. Nu bar det emellertid af på säterstigen öfver de omätliga vidderna, öfver oräkneliga mer och mindre uttorkade bäckar, öfver gungande myrmark, öfvergrodd med nu blommande hjortronsrankor, med ängdunstofsar och krypande sälg. Våra två vägvisande kamrater i ett starkt framskjutet led och med en fart, så att vattnet sqvatt kring foten. »Bär det?» »Spring bara till innan det brister!» ljöd rådet, som följdes till den grad, att mången tufva skälfde eller ock rent kröp ner i dyn. Komna åter på fast mark, spredo sig vägvisarne åt hvar sitt håll, för att söka upp säterstigen, hvilken derefter kontrollerades af karta och kompass mycket noggrannare än bränvinet i vissa svenska brännerier, samvetsgrannare än offentliga räkenskaper före en revisorsmiddag, och så klefvo vi tryggt på igenom enoch dvergbjörksfält, öfver hvilka skogsgeranier och en mängd andra sommarblommor prålade i liflig färgprakt. Det tjenar ej till något att förklara allas vår oförmåga att med enstaka eller förenade pennor söka beskrifva natursceneriet der ofvan trädgränsen, ty ingen menniska har bedt oss försöka något sådant. Men jag kan svara för oss alla fem, att om vi vågade hoppas att vi dermed kunde meddela vårt bleksotiga slägte en ringa, icke försvinnande, del af lifsluften här uppe, af de frigörande utsigterna och af vår egen jublande lifslust och sommarfröjd, så skulle vi till och med försökt, att blifva realistiska naturpoeter midt på en fäväg med färska spår efter kor.
Jag kan följaktligen icke finna annat, än alt sisla delen af 10:de punkten är af StatsUtsk. endast ad notitiam uptagen, och fordrar icke något beslut för det närvar:de, hvarföre jag skulle tro att denna del af punkten kan förbigås, intilldess man Iean få se del beslut R. St. i frågan fatta, endast i punkten intages hvad som är anfördt. Hr Liljehöök, Carl Berthild: Jag tror att, äfven om SlalsUtsk:s förslag till lönereglering för HofRmas tjenstemän, vinner R. St:rs bifall, kommer likväl en del af detta Ijnspenningeanslag att fortfarande utgå intill nästa Riksdag, och skulle sedermera K. M. fastställa samma lönereglering, komma tjenstemännen under en del af tiden till nästa Riksdag att åtnjuta ljuspenningar. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemslälde om icke R. o. Ad., i ani. af hvad nu blifvit yttradt, funne denna punkt icke f. n. föranleda till något R. o, Ad:s beslut, ropades Ja. 00' Den il April e. m. 11:te punkten, angide 'öfriga ä ifrägavar:de Hufvudtitcl M upförde anslag. ■ H. Ex. FIr Gr. Sparre: Vid den i denna punkt åberopade ta■ bia mäste jag göra tvänne anmärkn:r, den ena bestående deri att I i anslaget för Götha HofRätt Utsk. missräknat sig på 10 R:dr. I Denna anmärkt), förfaller likväl numera, sedan lmfvudfrågan blifvit I till StatsUtsk. återremitterad. Den andra anmärkmn är af mera 1 vigt. Ibland de sista posterna uptagas nemi. ”arfvoden åt vittnen i I brottmål, förslagsanslag". Delta anslag hade visserligen samma benämning vid sista Riksdagen, men anslaget erhöll då en helt annan bestämmelse, och, i följd deraf, ändrades benämningen, så att anslaget nu heter: "arfvoden åt vittnen och parter, förslagsanslag". Då nu denna benämning tillkommit genom R.
Desse böra efter vanlig beräkning lemna 1,500 dagsverken. 59 Enligt räkenskapen hafva emedlertid blifvit använde, år 1841 endast 687 samt år 1842 — 798j dagar för formning, och detta oaktadt har Bruket för extra formning utbetalt, under förra året 517 R:dr 44 sk. och under det sednare 694 R:dr 4 sk. Likaså har under båda Revisionsåren aflöning året om utgått till extra arbetare, fastän de ordinarie, efter uppgift icke haft full sysselsättning. Till allt detta komma icke obetydliga belopp i renoch underhållskostnader för Brukets betjening, för upphandling af hästar, lump m. m., för aflöning åt legofolk, forlöner, ersättning för gruskörning och andra körslor, ehuru Bruket underhåller fyra arbetshästar, bland hvilka två, som i inköp kostat 466 R:dr 32 sk. Banco, samt 1 par oxar. Tumba landtegendom, som enligt räkningarne kostat betydligt i lega för jordarbeten, höbergning m. m., hvartill den talrika arbetspersonalen och>egne dragare således icke blifvit begagnade, har under de två sista åren gifvit en förlust till sammanräknadt belopp af 478 R:dr 4 sk. 1 rst. och icke en gång afkastat tillräckligt foder åt nyssnämnde dragare, hvadan detsamma måst från annat håll inköpas. Såsom bevis att arbetskostnaden understundom blifvit väl högt beräknad, kan åberopas att 1841 års räkenskap upptager i lega för skäcktning och häckling af 211 LU. 16 U. lin, 454 R:dr 41 sk. 4 rst. och att år 1842, enligt
Jag utber mig likväl att få anföra ett ställe ur Riksdagsordningen, som kan åberopas till stöd för Friherre Cederströms mening. Sednare Momentet af 34 §. lyder sålunda: Vilja Riksens Ständer heldre_, än att tillsätta flera Utskott s remittera sädane mål, sorn till visst Utskott icke höra, antingen till Besvärsoch Ekonomiutskottet, eller till något af de öfrige förut tillsatta Utskott , vare samma Utskott pligtigt, att med dess Utlåtande j i enlighet med erhållen remiss j inkomma; (således måste Statsoch BancoUtskotten här betraktas såsom ett särskildt Utskott) och bestämnie sjelfva ämnets Den 17 December f. m. 9 beskaffenhet efter Grundlagen, men icke den hvarje särskildt Utskott i allmänhet uppdragne befattning, huruledes ett mål, i enlighet med Riksens Ständers deröf ver tillhöriga beslutande rätt, bör af gör as. Af detta senare stadgande skulle stöd kunna hemtas för den mening, alt oaktadt Ständerne uppdragit åt begge Utskotten att bereda Myntbestämningsfrågan, borde likväl afgörandet, då ärendet hufvudsakligen tillhör BancoUtskottet, tillkomma Förstärkta BancoUtskottet allena. Men jag medgifver, att detta blott är en resonnerad tillämpning af den citerade §:n, och jag öfverlemnar åt andra att afgöra, om den bär bör användas. Herr Ribbing, Arvid: Jag vill blott, i anledning af Friherre Cederströms anmärkning, erinra, att jag så mycket heldre anser frågan böra afgöras, på sätt Utskotten föreslagit, som de båda sammansatte Utskotten icke kunna betraktas, såsom tvenne Utskott, utan endast såsom ett, sedan Rikets Stander uppdragit åt båda alt behandla frågan. Friherre Cederström.Om ett misstag en gång inträffat, bör detta ej kunna träda i verksamhet såsom prejudicat, eller anses som Lag, h,eldst prejudicater icke hos oss äro gällande, såsom i England. Vid sista Riksdagen har man dessutom exempel äfven af ett motsatt behandlingssätt, som kan io Den 17 December f. m, tillrättavisa misstaget.
Till stöd för denna motion har blifvit anfördt, att, enligt hvad förut af Utskottet vid 1856—1858 års riksdag blifvit utredt, skjutsningsbesväret fordom skulle blifvit allmogen påtvingadt samt sedermera tid efter annan godtyckligt regleradt; att, ehuru detta besvär sålunda blifvit jordbrukaren emot dess vilja pålagdt, den grundsatsen dervid likväl gjort sig gällande, att full ersättning derför bort utgå, hvilken grundsats ock sedermera vidhållits; att förhållandena dock under tidernas lopp förändrats och myntvärdet fallit, så att, ehuru den först bestämda skjutslegan blifvit flera gånger ökad, densamma dock numera icke motsvarade sitt ursprungliga belopp, i förhållande till den med skjutsningsbesväret förenade tunga; att det vore med både rättvisa och billighet öfverensstämmande, att de, som begagnade sig af skjuts, sjelfve till fullo betalade densamma, hvilken tryckte utesluBih. till R. St. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 5. tande en samhällsklass, och att, i anseende dertill, skjutsväsendet borde öfver hela riket genom entreprenader ordnas; samt att de bemedlingsåtgärder, som i sednare tider vidtagits för att bereda jordbruket lindring uti ifrågavarande hänseende, icke uppfyllde de anspråk på fullkomlig befrielse från skjutsningsbesväret, hvarå jordbrukaren egde grundade anspråk; och hafva i denna Jonas Anderssons motion följande Kiksdagsfullmägtige instämt, nemligen: Matts Pehrsson och J. Holm från Stockholms län; Johan Persson, J. F. Fredriksson och G. Bolin från Upsala län; Carl Anders Larsson, A. A. Andersson och S. Bergström från Ostergötlands län; Leonard Johan Fahlander, Olof Nilsson och G. Hedström från Westerbottens län; A. Söderholtz från Södermanlands län; Jon Andersson, J. Bergström, Lars Olsson, Sven Ersson, Anders Andersson och Eljas Per Olsson från Stora Kopparbergs län; O. Olsson, Lars Daniel Andersson, Georg Nyqvist, Nils Andersson, A. Jonsson, Olof Olsson och Per Eriksson från Wermlands län; C. J. Svensén från Calmar län; Erik Malmin, Erik Jansson, C. W. Eriksson och J.
Äska en eller flere Ledamöter, att votering må med slutna sedlar anställas, bör sådant ej förvägras. Stadna dervid Två Stånd emot Två, skola de särskilda meningarne, såsom alternativer, i Förslaget intagas. Gälle äfven detta stadgande för Banko - Utskottet i öfver blifvit hördt, af gore Riksens Ständer dessa frågor i de fall, der Utskottet deni till Riksens Ständers pröfning och behandling öfverlemnat. När frågor etc. Se här ofvan Förslaget till ändring i 2 Mom. 107. /. Regerings Formen. 58. Alin omröstningar i Utskotten skola ske per Capita, mellan Utskottets samtliga Ledamöter, utan afseende på Stånd. Då votering med slutna sedlar anställes, tua alltid en sedel uttagas och förseglas , hvilken öppnas endast i det fall, att ros t er ne, vid upp summerande t skulle befinnas lika delade. Är Plurali - Constitulions-Utskottets betänkande. 57 underställnings • frågor; men i de mål, som böra hemliga hållas , och der Utskottet med Riksens Ständers rätt besluter, förhålles med omröstningen på sätt i 55 §. här ne danföre stadgas; börande i sådana fall, uti sistnämnde Utskott, två tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter vara närvarande. tet redan vunnen, bör den aflagda sedeln genast förstöras. Inom BancoUtskottet skola, i de mål der Utskottet med Riksens Ständers rätt besluter', två tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter vara närvarande. Alternativ, Alla omröstningar i Utskotten ske Ståndsvis. Äska en eller flere Ledamöter, att votering må med slutna sedlar anställas, bör sådant ej förvägras. Stadna dervid Två Stånd emot Två, skola de särskilda meningarne såsom alternativer i 5B ConstitutionsVt skot tets betänkanden. förslaget intagas.
Upphäfvandet af den i förevarande §. bestämda bevillning för Gesäller har blifvit yrkad hos Ridderskapet och Adeln af Herr Rosenblad, som utsträckt detta yrkande äfven till Handarbetare inom samma kategori som gesäller, och Herr Hjerta, hvilken såsom skäl för den ifrågasatta befrielsen anfört, att, då gesäller icke äro annat än arbetare, af hvilkas arbete de, som använda dem, skola räkna handelsförtjensten, och betala skatt för denna, en inkomstskatt å gesäller icke är annat än en tillökning i bevillningen å näring eller rörelse, hvilken blir obillig, om den icke kan försvaras med ett nödtvång å statens sida, att för möjligheten af Stats-verkets orubbade gång uttaga det mesta möjliga, der det kan åtkommas; hvarjemte äfven inom Borgare-Ståndet Herr Hesselgren velat hafva all bevillning å gesäller upphäfven. Jemte det Utskottet, till vederläggande af nyss anförda skäl för gesällers befriande från bevillning, vill erinra, att, då handlande och näringsidkare m. 11., enligt hvad i 8 §. stadgas, få från den inkomst, hvarför bevillning skall utgöras, afdraga, jemte annan arbetskostnad, äfven aflöningen åt arbetarne, gesällers inkomster ingalunda äro beskattade genom den af deras principaler för rörelsen erlagda bevillning, får Utskottet, som, i likhet med Bevillnings-Utskotten vid flera föregående riksdagar, hyser den öfvertygelse, att den för gesäller stadgade bevillning icke är så hög, att den kan kännas tryckande, Bevillnings-Utskottels Betänkande, N:o i. 15 alstyrkå bifall till ifrågakomne motioner om upphäfvande af bevillningen å gesäller jemte handarbetare inom samma kategori som dessa.
» Det kan man kalla ett gladt återseende, » hördes en liten röst längst inne i den skumma våningens innersta lilla rum, där jag fann Edith. Hon satt eller halflåg i en länstol, som var ett af de få föremål, jag kände igen bland det, som omgaf hanne, ingen dyrbarhet, intet konstföremål, ingenting som kunde erinra I D U N om välståndet från förr. Själf föreföll hon mig mindre förändrad än jag väntat, såvida jag kunde göra mig reda därför, ty jag var rädd att betrakta henne alltför ihärdigt, men när jag tog ögonen ifrån henne, såg hon på mig med en blick, som sade: hvarför skonar du mig? hvarför låtsar du om ingenting? kan det då döljas att jag har lidit? Vi talade om gamla tider, men med detta tvång, som gärna lägger sig öfver ett sådant samtal, då det finns områden, som man måste taga sig till vara att icke beträda; hon var kanhända mindre besvärad än jag, men ett par gånger, då den gamla hushållerskan, som stannat inne i rummet, syftade på Colta med ett par af dessa häntydningar, hvari kvinnorna äro mästare, och som icke tyckas säga något, medan de säga allt, såg jag, hur det tändes inne i hennes blick. Och då den gamla gått ut och. " vi blifvit ensamma, lutade hon sig tillbaka i stolen med ett sådant uttryck af trötthet, en sådan längtan efter hvila, som jag ännu aldrig sett i en människas ansikte. » Om hon ändå ville sluta upp en gång, » sade hon. » Sluta med hvad? » » Med att klaga på honom. Denna människa förstår inte, hur det plågar mig. » Jag visste inte, hvad jag skulle tro. » Men Edith, » sade jag, » är du då så blind för honom. » » Blind, » upprepade hon, » nej, jag är icke blind, men om han gjort mig dubbelt så mycket ondt, om han gjort lifvet dubbelt sä tungt för mig, skall jag aldrig glömma, hvad jag har att tacka honom för. » » Du — har du något att tacka lionom för? » » Ja, » svarade hon, » ja, det har jag. Hvad väntade jag mig af lifvet?
Under behandlingen töjer sig flätningen, men man kan vara lugn — den blir stram, så snart stolen är torr. Före skurningen har man låtit granska alla kakelugnar (så framt detta ej skett på våren vid eldningens slut) o c h därvid tänker man på att skaffa sig sitt förråd af bränsle för vintern. Dagarne bli allt kortare — man reder sig ej längre utan lampor, utan iordningställer dessa med nya vekar (resp. brännare). Mattor, pelsoch andra vinterkläder framtagas ur kistorna o c h vädras samt piskas vederbörligen. Vinterstrumporna underkastas noggrann granskning. Syltning fortgår — nu särskildt med plommon, pippling, lingon, päron, kvitten, gurkor, pumpor etc. Vid kokning af fruktmos kan man i någon mån undvika vidbränning o m man smörjer syltgrytan med hvit vax, — dock är därmed ej sagdt att man slipper röra flitigt! Inläggningar äro mångahanda: gurkor (hvilka dock ej stå sig o m man till deras nedläggning begagnar krukor, i hvilka förut ister eller annat fett förvarats), pickles, bönor, blomkål, tomater, berberis, pumpor, lingon i vatten m. m. Septembersmör är ännu dugligt till nedpackning för vintern. Äfven ägg, som man undvikit under rötmånaden, äro nu åter säkra. Grönsakskällaren städas och ventileras ordentligt, innan trädgårdsskörden ditföres. Fin, torr sand har man i beredskap för rotsakernas nedläggning. Den, som ej har egen trädgård, gör nu på höstmarknaden sina uppköp af kål, rotsaker och frukt. Ju fastare kålen är, desto bättre är han. Allt för stora blomkålshufvuden äro dock ibland sega — man må välja medelstora, fasta, hvita. Runda kålrötter föredrager man framför de aflånga. Mycket fina till smaken äro sådana med blåaktigt skal. Rödbettor måste vara purpurröda o c h köttiga när man bryter isär dem. Sellerirätter böra vara jämna, d. v. s. med så få utväxter s o m möjligt. Bladen bör man akta, d. v. s. laga att de ej ruttna bort, ty de äro ett utmärkt medel att desinficiera kreaturstarmar vid slakt.
Först då kunna vi hoppas att vinna något på skolorna, när vi fordra genomgång af skolan ovilkorligen för inträde i alla våra embetsmannaklasser. Jag tror således att enda vilkoret för att kunna vinna det mål, som alla eftersträfva, och som är att nedsätta skolåren, är att tvinga skolan att göra det. Jag fortfar alt yrka bifall till min reservation, och jag vågar tillägga att jag gör det i den sanna medborgerlighetens och i den sanna militärandans intresse. Gr. von Rosen, Fredrik: Sedan Gr. af Ugglas och Hr af Klint ytfrat sig i detta ämne, återstår för mig blott att tilllägga det jag instämmer i de åsigter, som uti Hr af Klints reservation finnas uttalade. Mig förefaller det helt naturligt att, då jag säger mig vilja vinna tid, jag med detsamma uttrycker det jag vill förlora kunskaper, ty, enligt mitt förmenande, måste ungefärligen samma summa af tid för inhemtande af samma vetande åtgå vid hvilket läroverk som helst. För ett fullständigt genomgående af elementarläroverken talar äfven att ynglingen då ej behöfde ombyta lärare och uridervisningsmethod, hvilket han annars, om lian från 6:te klassen skulle utgå, nödgades göra, och hvilket alltid ansetts mera förminska och hämma, än föröka och utveckla ynglingens humanistiska bildning. Hvad jag fästat största Den 1 April. 459 vigten vid är, att, i oell med detsamma som jag lemnar elementarskolan i en lägre klass än deri, som erfordras till den bana, jag annars kunde egna mig åt, desto svårare blifver det för mig, i händelse jag af någon ådragen sjuklighet skulle förhindras att fortfara på den militära banan, att komma i tillfälle att åter egna mig åt den bana, som annars stått mig öppen. På de af de begge föregide talarne anförda skäl, äfvensom på grund af att jag anser af vigt att R. St:r uttala sin mening i denna fråga, får jag vördsamt anhålla, det R. o. Ad. behagade instämma i den af Hr af Klint afgifna reservation. Hr Lagercrantz:
I fråga om de öfrige omständigheterna, rör:de salpeterhjelpens utgörande, förekommer, att allmänheten varit ålagdt, att utgöra vissa persedlar, såsom mull, aska, ved, halm och dagsverken till understöd för de personer, som i riket utsändas för att koka saltpeter. Ledsen vid desse åligganden, begärde allmogen hos K. M., att salpeterhjelpen malte förvandlas till en bestämd penningeafgift, och 1634 beslutade R. St., alt den 406 Den 13 Mai j. ditintills in natura utgående salpeler-hjelpen skulle förvandlas i penningar, derefter inom de fleste provinser af landet salpeterhjelpen utgjorts i penningar. Redan 1C44 i 14 § af K. Resokn på allmogens besvär förklarades, att som allmogen erlade salpeler-hjelpen i penningar, så skulle den befrias från bidrag till salpetersjudares underhåll och handräckning åt dem. Uti K. Resokn på allmogens besvär d. 9 Dec. 1766 förklaras, alt, beträffande allmogens i Österbottens län klagan, hvarest samma missbruk egt rum, som inom de Småländska länen, nemi. att salpeter-hjelpen blifvit för högt beräknad, allmogen skulle derifrån befrias, i hvilket afseende jag torde få upläsa 87 § af nämnda resolution sålydande: ”allmogen i Österbotten besvärar sig deröfver underdånigst, att salpeter-hjelpen desse sistförflutna åren blifvit i persedlar förvandlad nemi. i mull, aska, ved, halin, och dagsverken och dessa persedlar efter markegång beräknade tvert emot 1634 års riksdags beslut; anhållandes allmogen, att från denna nya pålaga i nåder befrias. K. M. har häröfver hört vederbör.; och som af deras utlåt, befunnits, det allmogen i hela riket allt sedan 1634 utgjort salpeter-hjelpen med penningar, utan den ringaste förvandling, så anser ock K. M.
R:dr såsom löneförhöjning, i likhet med den för Upsala universitet vid sistlidne riksdag beviljade, å 3oo R:dr, åt io professorer, utom de sex, hvilka förut åtnjuta sådan tillökning „ till löneförhöjning åt fyra adjunkter oeh tre bibliotheks-ama nuenser „ lill aflöning för fyra nya professioner, nemligen två i historia med dess hjelpvetenskaper, en i pliarmacologi och en i geologi 25,ooo: 10,000: 2,000: 5,ooo: 6,000: 9,600: 9,468: 1,000: i,9o°: 2,088: 3,ooo: 1,100: 6,400: 11 för inrättandet af en adjunktur i esthetiken och två nya medicinska fakulteten 1,900: — för JVorbergska professionens återbringande i dess ursprungliga skick „ 1,000: — till uppmuntran och understöd åt akademi-docenter, som deraf göra sig förtjenta „ i,5oo: — Hans Kongl. Höghet Kronprinsen Akademi-kansleren, har, i anledning häraf, i afseende på de årliga anslagen, föreslagit: 1:0 att universiteten icke allenast må bibehållas vid dem förut beviljade 12,000 R:dr årligen, eller 6,000 R:dr för hvartdera universitetet, till deras materiel, utan ock anslaget ytterligare ökas med minst 2,000 R:dr, likaledes för hvartdera universitetet, att', efter behofvet, vid ena eller andra lärosätet, användas till förmån för dess bibliothek eller för andra samlingar och inrättningar. Universitets-styrelserna hade nemligen åberopat och ådagalagt behofvet af ökade tillgångar dels för det akademiska bibliolheket i Upsala', hvilket ej vore i tillfälle, att med dess, till icke fullt 4,000 R:dr inskränkta årliga fond, motsvara de fordringar, universitetets lärare och studerande ungdomen skäligen framställde, dels vid Lunds universitet för särskilda uppgifna materiela hehof.
Uti den af Herr Grefven och Lagmannen framställda fråga, hvilken endast tillhör Stats-Ut skot - Den 12 Juni. 461 skottets åtgärd, nemi. att den ersättning, som In - Kronan består, för hvarje inqvarterad person, matte, i stället att, såsom öfverenskommet är, betalas utaf de aflägse från allmänna Vägarne belägna hemmansägarne, jemväl godtgöras utaf Stats-Vertets medel, har Utskottet af Kongl. Majas Nådiga Kungörelse den 9 Mars 1813 inhämtat, att för tågande Troppars underhåll tillkommer inqvarteringsgifvarne i betalning åtta skilling för hvar. je man om dagen, samt att, på det den kostnad och tunga, sorn I.andets innevånare af tåg och marcher icke kunna undgå att vidkännas, mätte på lämpligaste sätt varda fördelade och ej falla på dem allena, som vid och närmast till de större vägarna hafva hemvist och egendomar, Kongl. Majtts Befallningshafvande fått sig anbefallt att om sådan fördelning besörja, äfvensom att derest icke tillfälle gofves att på annat sätt förpläga de tågande tropparna och föuragera hästarna för den utstakade betalning, låta utfordra sammanskott af födande varor i den ordning och under de vilkor, som i 74 §- af Regeringsformen stadgas; hvarefter enär första utskrifningen skett, sådant öör till Kongl. Maj:t i underdånighet inberättas och tillika afgifvas uträkning på den belöpande kostnaden för en dagportion eller ration efter det pris, som förenämnde §. af Regeringsformen bestämmer, nemligen markegångspris med förhöjning deruti till hälften af dess belopp. å qvarterings-gifvai e funnits böra undfå, utom hvad 4:de B. Ef - 460 Den 12 Juni.
99 tets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i un derdånighet anhålla , dels att BergstingsRät-' terna kunde varda bibehållne i det skick, hvaruti de nu befinnas, och dels att, då de göromål , sorn från Bergs-Collegiutn äro öfverflyttade till Svea Hof-Rätt, till stor del kunna sysselsätta en serskild division af denna Hof-Rätt , inga andra framdeles må till ledamöter å samma division förordnas, ätt sådane, som ej allenast undergått de academiska kunskapsprof, hvilka hittills varit fordrade af dem, som sökt inträde i Eergs-ColJegium , utan ock inhemtat den practiska kännedom af bergshandteringen , hvilken för rätta tillämpningen af Bergs-ordningarne vore nödvändig; så , och efter det Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, dit berörde motion blifvit remitterad, under den 18 sist-; lidne Februarii till Rikets Ständer afgifvit det utlåtande, (N:o 62), att Utskottet, af anförde skäl, ej kunde bifall till dessa Förslag tillstyrka, har Välloflige Borgare-Ståndet, vid föredragning af berörde utlåtande, öf. verlemnat detsamma till Lag-Utskottet, pä det att sistnämnde Utskott måtte sättas i tillfälle att öfverväga dess innehåll, i samman-} hang med de förut i enahanda ämne dit re-' minerade motioner, Lag-Utskottet har, i följd af berörde jcmissj förehaft frågan till öfverläggning. aoo LugUtsioitets Betänkande iV:o gU Oell som Utskottet i sitt denna dag afgifne Betänkande N:o 89, angående indragning af åtskilige Domstolar, tillstyrkt, att