Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer i nåder begärde dess förhöjande, utan att likväl dertill vinna deras bifall. Efter hvad Krigs-kollegium nu i underdånighet anmält, hafva utgifterna under berörda titel åren 1850—1832 i medeltal utgjort 6,932 R:dr 31 sk. 5 r:st. årligen, eller med nära 2,000 R.dr öfverstigit anslagets belopp, hvars förhöjande till 7,000 R:dr B:ko bermida kollegium derför underdånigst föreslagit. Då benämningen reservationsanslag förutsätter, att ett dylikt skall vara så tilltaget, att besparingar eller reservationer derå något år kunna uppstå för att användas till betäckande af ett annat år yppade brister, finnes uti det af Krigs-kollegium uppgifna förhållande visserligen fullt skäl för en nådig framställning till Rikets Ständer derom, att här ifrågavarande anslag, så framt det skall bibehålla sin nu egande egenskap, må varda åtminstone med ofvan föreslagna belopp tillökadt, på det möjligheten att de derpå anvisade utgifter bestrida icke jemväl för framtiden må göras beroende af en så oviss tillgång som fjerde hufvudtitelns allmänna besparingar, hvarifrån bristerna på anslaget hittills måst ersättas; men som vid den föränderlighet prisen å utfordrings-artiklar, i följd af mer och mindre gynsam årsväxt ständigt äro underkastade, detta anslag svårligen kan på förhand bestämmas till ett belopp, som under alla förhållanden med säkerhet motsvarar behofvet, samt härtill kommer, att artilleriets legda hästar under den tid af året, då de till exercis begagnas, underhållas på alldeles lika sätt med de Transport R:dr 71,723: 47. 2. 40 Kongl. Majlis Nåd. Prop. om Statsverket ±853.
Plötsligt hörde hon steg i trappan, steg, som hon skulle känt igen bland tusende, steg, som hon lärt sig älska, innan hon var medveten om sig själf — steg, som nu kommo hennes hjärta att darra af smärta — nej, inte ens det — hon var bara så trött — så trött — Hon tog med händerna och torkade af tårarna, men blef stående kvar vid fönstret, utan att vända sig om, då hennes fästman trädde bort till henne. » Anna, » sade han brådskande, » vill du inte gå upp i våningen och se till handtverkarne — men hvad står på — du gråter? » Han rynkade pannan. » Är det då så underligt, om vemod blandar sig i glädjen, » svarade hon undvikande och utan att se på honom. » Jag skall gå genast. » » Det är kanske bäst vi gå båda. — Jag var på väg till kontoret, men — jag går med. » Han hjälpte henne tyst på med kappan, och tysta gingo de nedför de nötta trapporna i hennes föräldrars hus. Då de kommit ned på gatan, erbjöd han henne som vanligt sin arm. » Tack, » sade hon, men tog den ej, och tysta gingo de framåt samma gata, de hundratals gånger såsom ett lyckligt förlofvadt par vandrat arm i arm. Han sade ingenting. — Hvad skulle han väl säga, som i denna stund ej lät fadt och banalt? Då de kommo upp i våningen, höllo just några arbetare på med att bära in den stora bufieten. Det uppstod ett spörsmål, på hvilken af de båda långväggarna den borde stå, men först vid de frå- gande och hälft hånfulla blickar karlarna fäste på henne, väcktes hon till fullt medvetande om, hvar hon var, och tvingade sig till intresse för hvad som försiggick. I ett par rum gapade de nakna fönsterna emot dem, i ett tredje höll en sadelmakare på med att sätta upp gardinerna, som under hans skickliga och vana händer formade sig till eleganta draperier. — Hur hade hon ej tänkt sig, röd, varm och strålande af lycka, utföra detta arbete i det blifvande hemmet. — Det hade dröjt — och nu var det främmande händer, som gjorde det. Med en känsla af förtrytelse vände hon sig bort, och hennes blick föll på den moderna kakelugnen med dess lämningar efter en illa skött brasa.
Jemte det jag på dessa grunder anser det vara lika angeläget för Konung och Folk, att representationens ombildning utan uppskof företages, finner jag första vilkoret för denna ombildning böra vara, att de nuvarande Riks-Stånden komma att helt och hållet upphöra. Att åter i stället för en Stånds-indelniug antaga en klass-indelning, bestämd efter de i borgerliga lifvet framträdande intressena, gåfve en godtycklig och i lyckligaste fall endast för tillfället hållbar grund. Mångfalden af dessa vexlande och i oändlighet skiftande intressen tillåter ej representerandet af mera än några delar deraf, och deras sammanblandning med hvarandra förhindrar hvarje noggrannare särskiljande dem emellan. I sjelfva verket är det icke heller representantens uppgift att vara målsman för skilda klassers, utan för allas intressen, och med antagande deraf återstår ingen annan grund att vid representationens ombildning följa, än den af samfälda val. På dem stödjer sig ock det förslag till ändring i nuvarande representationsform, som jag har att i underdånighet underställa Eder Kongl. Maj:ts godkännande, och för hvars öfriga väsentligaste grunder, såvidt de äro nya, det torde tillåtas mig att nu i korthet redogöra.
Enär man således icke kunde på förhand sä ordna valet, att den, som väljes (ill Suppleant, tillhör samma kategori med den ledamot, som möjligen kommer att afgå, så hade detta förmodligen varit orsaken hvarföre R. o. Ad. äfven lemnat åt Ridd.Direkt, att välja Suppleant, då någon Revisor afsade sig det Den 5 Juli e. m. 361 bonom lemnade förtroendet; oell Gr:n trodde det vara nödvändigt att framgent så förfara. Utsk. har tagit denna fråga i öfvervägande och finner, lika med Gr.
Vill man t. ex. måla på en terracottatallrik eller vas, tar målningen ganska bra och håller sig, om man bestryker den yta, som skall målss, med stark gummi arabicum, fernissa, lim eller dylikt och låter detta torka. När man målar taflor, begagnar man sig som bekant af s. k. spänndukar. Sådana bli emellertid, om man målar mycket, i längden dyrbara att köpa färdiggjorda. Man kan därför antingen köpa målarduk och själf spänna eller ännu bättre själf bereda duken och spänna den. Detta sista vållar nämligen ej så oöfvervinneliga svårigheter. Man tar ett lämpligt, tygstycke och spänner det på spännramen. Därpå bestryker man den spända duken med vanligt klister. När detta torkat, spackl ar man — d. v. s. antingen målar eller stryker med spackelkuif — med en blandnirig af krita och kokt linolja af lagom tjocklek. Sedan denna procedur ägt rum och kritan torkat, är spännduken färdig att begagnas. Utom spännduken begagnas ock s. k. panneau ' er, som äro ganska trefliga att använda för mindre saker. De äro vanligen af trä eller papp, som preparerats. Framför spänndukar äga de företräde däri, att de ej behöfva förses med ram för att ta sig nå- got ut, utan kunna ställas upp på ett litet staffli eller fästas på väggen. Äfven dylika panneau ' er kan man mycket lätt göra sig själf, om man ej vill köpa dem färdiga. Man tar nämligen en pappeller träskifva (större cigarrlådslock och bottnar äro ypperliga), bestryker den med uppvärdt lim, låter detta torka, hvarefter man drar öfver skifvan med kokt linolja. Nar denna torkat, är panneau ' en färdig att begagnas och är fullkomligt lika bra som de i handeln tillgängliga. Dylika panneau ' er äro naturligtvis mycket lättare att förfärdiga än spänndukarne, som ganska ofta bli sneda i hörnen och ojämnt spända. Om också det ej är fullkomligt lika behagligt att måla på en dylik hård skifva som på en spänstig duk, som ger svikt vid hvarje penseldrag, så är den dock för dilettanten eller amatören af stort värde och betydelse.
Vidare har Prosten Lundholm yrkat det tillägg till 1 mom. af ifrågavarande §, att det der stadgade förbud emot bränvins minutering och utskänkning äfven måtte utsträckas till bränvins försäljning vid torgdagar å landet, men som begreppet torgdag icke är i lagstiftningen bestämdt och således ett sådant stadgande, som det af motionären föreslagna, skulle kunna föranleda till hvarjehanda trakasserier, hemställer Utskottet, att berörda yrkande ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Slutligen har Herr Dahm föreslagit att i lista momentet af ifrågavarande § ordet ”ting” måtte inflyta i förteckningen på de folksamlingar, vid hvilka bränvinsutskänkuing ej må ega rum. Enligt 2:dra momentet af ifrågavarande § får vid ting bränvin ej säljas annorlunda än vid måltider åt spisande gäster. Detta förbud anser Utskottet också vara tillräckligt; och det vore högst tvifvelaktigt om man, genom att vid ifrågavarande förrättningar helt och hållet förbjuda bränvins utskänkning, skulle lyckas förekomma att, på sätt nu någon gång händer, en eller annan af tingsmenigheten framkomme öfverlastad till Dombordet, emedan allmogen, äfven på de orter der någon utskänkning vid tingsstället för närvarande icke eger rum, vid tingsfärderna ofta hemifrån medför bränvin. Olägenheterna af ett sådant förbud bomme således, utan att det åsyftade ändamålet vunnes, hufvudsakligen att drabba Domaren och hans biträden samt Nämnden och i synnerhet de resande, hvilka under de stundom flere veckor pågående tingen passerade den gästgifvaregård, der tinget hölles. I följd häraf hemställer Utskottet, att Herr
Man har deremot invänt, att sådant svårligen låter sig verkställa, och att man ej kunde få lån på detta vilkor, då lefvereringsterminer ej voro bestämda. Jag inser likväl ej hinder härföre i något afseende; ty raan kunde förut, genom en kungörelse, uppmana dem, som önska begagna låneinrättningen, att anmäla sig med behöriga handlingar, och uppgifva det belopp de ville låna. Man fick då veta, huru stor summa behöfde upplånas, och kunde rätta lefvereringsterminerne derefter. Mig synes tiden för lånets lefvererande böra närmare bestämmas, än genom det föreslagna uttrycket: lämplige terminer. Jag tror, att den låneinrättning, hvartill medlen skola användas, blifver vida mindre anlitad, än man i allmänhet synes vänta; och då skulle RiksgäldsContoiret komma i förlägenhet i afseende å de upplånte penningat nes användande samt gifven förlust derigenom uppkomma, För dem, som önska penniqgarnes anskaffande, utan afseende på RiksgäldsContoirets förlust, är det likgiltigt, om de sedermera ligga till stone delen Den 4 Mars. ofruktbara, men så är det ej för dem, sora förvalta RiksgäldsContoiret och skola derföre ansvara. Jag anser således det af Herr Cederschjöld föreslagna försigtighetsmått ganska nyttigt, och tror det böra i denna punkt inflyta. Herr Rosenblad: Utan att åter upprepa hvad jag redan i detta ämne sagt, anhåller jag om proposition till antagande af ifrågavarande 5:le punkt med den af Herr Lefren deri föreslagna förändring, samt Friherrarne Kantzous och Sprengtportens tillägg. Herr Cederschjöld: Då min hemställan blott innefattar ett tillägg till Utskottets förslag i denna punkt, möter ej hinder alt först framställa proposition till bifall å Utskottets förslag, och sedermera särskildt å mitt tillägg. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla StatsUtskotlets förslag i 5:te punkten, med den förändring, att ordet: lämpliga der införes näst framföre ordet terminer, och att det derefter följande uttrycket: helst 3 h 4* uteslutes. Ropades Ja.
Ut är. d. io Nov. 1823. gr blef det först afgifna Memorialet och det bifogade Förslaget gilladt med de ändringar och tillägg det sednare Betänkandet innehåller, utom hvad angar dels den tillstyrkta rättigheten lill förflyttning af öfverskotta å de hesta inda låneanslagen, ifrån ett Låne-Contoir lill ett annat, dels ock den föreslagna i3:de §:n i de Reglementariska föreskrifterne, uti hvilka delar Utskottets Förslag förkastades, det sistnämnde ur det skäl, att beläning på publike papper endast vid Banco DiscontVerket i hufvudstaden hör ega rum; hvarjemte BorgareStåndet uppdrog åt sitt Cancelli Utskott att inkomma med Förslag till sättet och ordningen för val af de Revisorer och deras Suppleanter, hvilka, enligt Reglementets 25 §. böra af BovgareSlåndet utses till deltagande i Revisioner öfver Låne-Contoirens räkenskaper och förvaltning. S. D. Ehuru Borgare-Ståndet genom nu mera ankomne Protocolls-Uldrag från de öfriga Riks-Stånden, inhemtat, alt de samfält afslagit Borgare-Ståndets, enligt särskildta ProlocollUldrag al d. 24 sisth Oct. och 3:dje dennes gjorde inbjudning till instäm - « Prof. Utdr. 4. t» No». 1823 mande i BorgareStåndets beslut, alt förlasta den uli BevillningsUlskottets Memorial N:o 4,9 föreslagne yrde Yoleringsproposilionen i målet rörande Tullbevillningen, fann BorgareSlåndet likväl, enär 71 §. Regeringsformen uttryckligen förmår, att om tre Stånd afslå hvad ett särskildt
Lorgare8tändet, pä grund ak de skäl Herr v. Hartmansdorff, Rriberre 8parre, samt Hrr boreus ocb santesson fullständigt utvecklat uti de ak dem, i egenskap af Utskotts ledamöter, akgikne reservationer mot ikrägava - Retänkandso, ?l:o 47- 643 rande Iltlätande (p. 328—343) ^rkat, att de extra anslagen mätte ak Utskotten beräknas jemväl kör är >836 eller det 6:le äret, dervid likväl någre ledamöter, pä det ej Rikets nu församlade Ltänder, genom en kär läng utsträckning ak tiden kör desse anslags fortfarande, mätte utsätta sig kör förebråelsen, att bakva Lkverskridit den gräns, grundlagen stadgar, eller inträngt pä kommande 8tänders omräde, ansett tiden kör de extra anslagens utgäende ej bärg annorlunda bestämmas, än att desamma skola fortfara intill dess kommande 8tänder beslutat en n^ 8tatsReglering, enligt 61 §. Regeringsformen Äfvensom sluteligen en Redamot inom 8. R. 0. under anmärkning, att, vid den ordinarie 8tatsRegle1 ingen, inkomster ocb utgifter blifvit »ä netto upptagne, att, möjligbeten ak en statsbrist kunde förutse», kastat Utskottens uppmärksambet ä angelägenbeten ak att till R. 8t:r bemställa, det Rullmägtige i R:gsLovtoirst mätte berättigas, att, om ocb när bebokvet päkallar ocb R. lVI:t sädant äskar, kä, mot lag ränta, upptaga län, till kvllande akden brist, som uti de kär Ltatsbebokven anslagne tillgängar innan nästa Riksdag kan inträffa.
Ridr. sk. rist. Ridr sk. rist. Bet. Nr o 93.) 7 Inkomst. År i83o 1831 <r irsta Terminen ^ardra Dito — i83r* <3 irsta Terminen 2:dra Dito — 1833 3 irsta Terminen Lrdra Dito — i'834 girsta Terminen / 2:dra Dito Summa Tab. N:o 2. FÖRSLAG öfver Bankens serskilda Fond för Fastighets-Belåning Åren i83o-i83/|. Hamburger Banco. Upptagande Svenskt I08’000 sta Terminen dra Bet. Summa å TABELL N:o t. FÖRSLAG öfver Liqviden af ett Län af iooo R:dr, efter 5t proc. ärlig ränta och 6 proc. årlig inbetalning i ränta och Capital> räknadt efter primitiva Capitalet. Capital-belopp l r e t s Fänta. Capital-afbetalning. Summa. Rrdr sk. rrst. Ridr sk. rist. Lån af lika storlek, med 6 proc. årlig ränta, hade under 43 år kostat . Ett Dito med samma ränta, men med 2 5 proc. afdrag för bevillning • ■ 2494 — 24g4 ~ — Således hade, under lika lång tid, ett vanligt slående Lån, utan bevillnings-afdrag, i utbetalning fordrat 4o Rrdr 9 sk. ii r:st., eller circa 4 proc. mer, och ett Dro med bevil knings-afdrag 45 Rrdr 38 sk. r r:st., eller circa 4y proc. mindre än det bär föreslagna Lånet; man i bägge julien bela Capitalet qvarstått såsom graverande skuld j i stället för att j efter detta Förslag vara till fullo infriadt. (Tillhör Banco-Utsk. Ut!. Nr* ). Banco-V tslus Memorial, B. o f N:o 94.
Leonardo da Vincis Arhundrade bodde i honom sida vid sida med Frmcescos af Assisi, ehuru hans produktion ej hann att tillräckligt visa det. Och vår tid? och framtiden? J a, den empiri, som i Darwins, Spencers och Taines århundrade gjort forskningen s % stora tjänster, att den blef atidsande)) och kunde framställa anspriilr på allenavälde, den har af Viktor Rydberg dels godkänts som metod inom sitt eget område, inom a fenomenens värld s, och likväl inordnats som led i en personlig och idealistisk världsbotraktelse. Han tillba.kavisar naturvetenskapens kraf att kunna lösa v&amp;rldsg&amp;tan. Men dess vanmakt dikvidlag för honom ingalunda till det vidriga il » Trsette-mzencls » - f örakt f ö r vetenskapen och dess uppgifter, hvillzet, det också, en vacker dag kan hota att bli » modernt ». Tvärtom. Hos Viktor Rydberg - med Fausts drift att söka och Fausts oändlighetstrAnad - i hans tankevärld, hans dikt och hans personlighet är det som man kallar modernt och det som man kallar romantiskt hopsmält till en högre enhet, till något sublimt. och framtidsdigert, och långt ifrån att 7im ä r den efterblifne, är det » Gjennembruddets~ sr.&amp;fva positivism, dess religiösa, etiska och estetiska skepsis, som viildigast öfvervunnits i honom. Han är en kraftkälla, en ungdomskälla, en framtidskälla. Nen - ehuru Rydberg icke bott i Paris och icke skref p6 franska! - detta iiist ha vi ritt första, sarskildt d.e unga och kanske icke minst clen SO-talets ungdom, som annu bar ~svårlakta arr efter den fransyska materialismens trälbojor,.
Fattigpenningar af sterbhus m. m 23,663: 21. Gratialoch manufakturfondens medel 1,750: — Anslag af Bankens läntevinst 4,500: — Lösen för inköpta barn 33,582: 21. Ersättning för barns vård och underhåll 143: 56. Gåfvor och testamenten 3,275: Influtna medel från Stockholms sparbank 224: 6. Summa Kredit. Utgifter: Aflöning och arfvodeu 20,783: 16. Medikamenter och sjukvård 2,844; 4. Ved och kol 7,958: 51. Onera mm 546: 94. Körslor och renhållning 1,847: 55. Kostnader för vattenledningen 752: 40. Kostnader för barn, vårdade utom Barnhuset, 98,859: 90. Till Barnbördshuset Pro Patria 300: — » Kongl. AfFöring till byggnads - och reservfonden af det belopp, hvarmed inkomsterna öl verstigit utgifterna .„. 44,007: 7. Balans till år 1863: Tillgångar: Fastigheters och inventariers värden 620,251: 49. Efter afdrag af: Skulder: Till fonden för barnhusbarn af qvinno könet 10,625: 50. » dito för inlösta barn 276,000: 38. » byggnadsoch reservfonden 229,502: 65. 611,557: 32. Under år 18(52 hafva inom Barnhuset vårdats: Barn under ett års ålder, vårdade från förra året: Inl&nta barn 26. j jf, intagne under året-. Inlånta barn 142. Summa vårdade barn: Inlånta barn 168. Döde: Medeltal af späda barn per dag inom Barnhuset 131. Underhällsdagar för späda barn 47,853. Medeltiden af hvarje spädt barns vistande inom Barnhuset 75. Barn öfver ett års ålder: Vårdade från förra året 70.
Men han är din slägtinge, din faders brorson, och jag blir ej den som visar bort honom, så länge han ej förolämpar dig, utan endast sitt eget menniskovärde. Konkordia deremot ...” ”Min vän, är det åter ingen Konkordia! Jag begriper icke hvad det är du ser hos henne?” ”Luta dig intill mig, så skall jag säga dig det!” ”Se så ... nu kommer jag ej närmare.” ”Jag fruktar att hon blir ormen i vårt eden.” ”Älskade Lauritz, du är ändå långt ifrån fullkomlig, och din orättvisa mot Konkordia är så märkvärdig att du ovilkorligt måste söka kufva den.” ”Jag får väl då söka undvika en så allvarsam bestraffning ännu en gång; och i alla fall bör jag tillstå att det val, hon gjort, är ganska aktningsvärdt, liksom redan alla hennes bemödanden för den mannens lycka, som hon utvalt.” ”Hör du bjellrorna ... Nu äro de här ... Men, kors i guds namn, jag har glömt att stoppa fars pipa, det var då oförsvarligt ...” Och i en blink stod Juanna vid faderns stol så ångerfull och täck, att gubben, som hört henne, blott leende såg på sitt älsklingsbarn. ”Ack, käre fader, tro för all del icke att det blir någon vana! Men det var ett styggt straff att icke ropa på mig.” ”Menar du det ... Nå, när du härnäst glömmer mig, så ...” ”... så skall jag vara tillreds, far!” ifyllde Lauritz. ”Bra, barn – bara ni icke får förfall bägge två ... Men tag nu emot vårt främmande!” Konkordia och Engelbert. Konkordia och Lauritz. ”Välkommen, välkommen, kära barn!” sade herr Tönne till den nigande Konkordia, som med magister Sune bakom sig helsade och hoppades att allt stod väl till i paradiset. ”Jo, lita på det! Vi blott väntade på fru pastorskan ...
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JO H. BECKMAN, 18S1 Riks-Stalen för år 1852 och följ andi ST Cö zz L Banko. Inkomsten: Ordinarie inkomster för Stats-Ver kel: Penningar 1,723,130: Indelta Räntor, Kronovärdi 516,742: 47. 1. förslagsvis beräknade till 1,690,200: Spanmål: 104,320 Tunnor Indelt med värde pä förslag ä 6 R:dr Tunnan 627,120: 99,485 Tunnor Oindelt d;o 396,910: Extraordinarie Inkomster, enligt Regeringsformens 60 §, inflytande såsom Bevillning 6,466,800: Restantier 180,000: 4. 11,286,160 1,183,880 _ Fyllnad i Stats-Verkets behof, att af Rikets Ständers Riksgälds-Contor lefvereras utaf den dit inflytande Allmänna Bevillningen Summa 12,470,040 Stockholm dei Pä Ridderskapet och Adelns vägnar tj. Herm. Gyllenhaal, n. v. Landtmarskalk. Pä Preste-Ståndets vägnar: II. O. Holmström, vice Talman. 'iren intilldess nästa Statsreglering vidtager. Utgiften: Första Hufvud-Titeln: Kongl. Hofoch Slotts-Staterne Andra Hufvud-Titeln: Justitie-Departementet Tredje Hufvud-Titeln: Utrikes Departementet Fjerde Hufvud-Titeln: Landtförsvars-Departementet . Femte Hufvud-Titeln: Sjöförsvars-Departementet Sjette Hufvud-Titeln: Civil-Departementet Sjunde Hufvud-Titeln: Finance-Departementet Åttonde Hufvud-Titeln: Ecclesiastik-Departementet. Nionde Hufvud-Titeln: Pensionsoch Indragnings-Staterne Penningar. Indelta Räntor. S ) a n m å bilagan Litt. Summa Summarum. Banko.
Den af kommitterade, i afseende å tulltaxans uppställning och formela beskaffenhet, föreslagna förändring, att vid införsel tullfria varor, som nu äro å en serskild förteckning upptagna, skulle med iakttagande af behörig alfabetisk ordning införas uti inlörselslariffen, hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen ansett leda till lättnad vid tulltaxans tillämpning; och torde således denna förändring, emot hvilken någon anmärkning icke förekommit, böra godkännas. 1 sammanhang med kommitterades tillika gjorda förslag att ur taxan utesluta den särskilda kolumnen för varors tullvärden, hafva kommitterade, under erinran att dessa tullvärden varit behöfliga för beräkningen af afgifterna till städerna, nederlagsrecognitioner och böter i konfiskationsmål, vidare anfört, att, om en sådan reglering, sorn kommitterade i afseende å tolagen föreslagit, icke skulle kunna samtidigt utlöras i afseende å vågoch stämpelpenningarne, dessa jemförelsevis mindre betydliga afgilter tillsvidare kunde beräknas efter de tullvärden, som i nu gällande taxa finnas införda; att noderlags-rekognitionen, enligt hvad kommitterade vidare föreslagit, skulle komma att beräknas till viss procent af tullbeloppet; och att böter i konfiskationsmål kunde, såsom ock af särskildt anförda skäl ansågs lämpligt, bestämmas efter den värdesumma, hvartill i beslag tagne varor, vid i allt fall stadgad besigtning och värdering, uppskattades. Och blefve genom vidtagandet af sådane beslut tullvärdes-kolumnen obehöflig. Emot detta förslag hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen anmärkt, att, om också tolagen komme att såsom särskild afgift upphöra, samt nederlags-rekognitionen och böter i konfiskationsmål utginge efter de förändrade grunder kommitterades lörslag afsåge, tullvärdena dock vöre behöfliga såsom beräkningsgrund icke blott för de af kommitterade omförmälde vågoch stämpelpenningarne, utan ock för flera andra efter tullvärdet nu till städerna utgående afgifter, hvilkas reglering efter annan beräkningsgrund svårligen kunde samtidigt utföras; och i så - 21 Kongl. Maj:ls Nåd.
Sveglementet af Den 20 oember 1741 ftaDgar, och h^i9enom mittag lätt funna upfomma; *201 funnit, ej tninDre meD rättmifa emot De 0fattjfp!Dige förenligt, än äfmen i flera hånfeenDen lämpligt, att berörDe i höghet måtto ojemnt förDelaDe utjfplID matDet uphäfD, h^^Dan <281, för mår Del, bejlutat, att, från och meD Detta årö början, Denfamtna må upböra att af fKifetö inbpggare utgöraö, famt att, i flället för Det ^ingögäjfningépenntngarne utgått i förhållanDe till hvarje årö upbörD, De må för framtiDen å 0tat upföraö och utbetalaö efter meDium af beloppet unDer De fifl förflutna £io åren, lifroäl meD iafttaganDe Deraf, att, på fätt miD 1828—1830 årenö 3vtféDag blifmit beftämDt, De perfoner, hwilka före Den tiDen, fåfont $ingögäjtningöpenningar, åtnjutit mera än en fjerDeDel af Sagmané# och $äraDöhöfDinge#räntan, för Deraö tjenfletiD DermiD bibehållaö, meD botöfning efter npfnämnDa grunD, äfmenfom att, hmaD färjfilt angår ^ingögäflningöpenningarne i dalarne, Der Defamma marit