Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
bagerska 2 Detta julnummer Till Sveriges kvinnor och hem 50 Till fru Lovisa Petterkvist, Jock-mock; af 52 fru Hilda Alm 3 Anmälan * Ainanda Janson; af Johan Nordling 11 * Drottning Olga af Grekland 11 » Helena Rensaa; af I. S 12 Törnrosblad; ännu ett skaldeminne. Af Wilhelm Bäckman — 12 ' ' Marie Louise Stockman; af H. W — l 13 » Ika Peyron; af HG. S 14 Kvinnoöden och kvinnobilder; för Idun af Birger Schöldström 14, 45, 51, 52 * Elisabeth Blomqvist; af V. Lindman 15 Elisabeth Anrep-Nordin; af Robert Mörner 16 * Geijers maka; spridda anteckningar vid 50- årsminnet. Af Birger Schöldström 16 * * Svenska sjuksköterskor till krigsskådeplatsen; af L. S — 17 * Johanna Brunsson; af L. S — 18 * * Våra landshöfdingsfruar 19. 26, 33, 39, 44, 51 » Mathilda von Koch - 19 » Cecilia Milow (Tante Cissy); af Vcritas: 20 » Aurore Ingelotz; af Mathilda Boos 21 " » Damernas skald »: Daniel Fallström 21 » * Det nyförlofvade fursteparet 22 » Nathalie Zahle; af Caroline Thelin 23 * Anna Möller, Sveriges första kvinnliga gesäll 24 * » Damernas sångare »: Sven Scholander; af Tora Kjellberg 24 » Drottning Victoria; af Anna Fleetwood-Derby 25 Ur skuggornas värld; några minnesblad af Wilhelm, Bäckman 25, 41 * Emilie Björnberg; af Birger Schöldström ... 27 » Anna Kramer; af S. Idun Stuckhotni. Uei-itandt! Buklr.-Aktlch. N:r 42 (200) Prenumerationspris pr kvartal: I d u n m e d Modetidning och kolorerade planscher k r, 2 25 I d u n m. pl. Byrå: K l a r a v. (AFTONBLADETS N Y A H U S.)
S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomie - Utskottens under N:o 150 afgifne samt den ii dennes e. m. på bordet lagde Utlåtande, angående väckt fråga om inrättande af en Bergs Skola, blef samma Utlåtande på grund af dervid gjorde anmärkningar till Utskotten återremitteradt, hvarefter och sedan Utskotten deröfver afgifvit förnyadt yttrande, målet skulle till Banko-Utskottets utlåtande öfverlemnas. S. D. Föredrogs å nyo och biföllos följande från nedanämnde Utskott inkomne samt den 7 och 11 dennes på bordet lagde Betänkanden: Från Stats-Utskottei 1. Under N:o 132 öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 21 sisth Februari meddeldte1 Utlåtande angående Arfvoden och Tractamenten 3o% Prot. TJtdr. d. 18 April 1818» till Riks-Ståndens och deras Utskotts Sekreterare, Canzlier och Vaktbetjening. 2. Under Nio 133 i anledning af Kongl. Majts Nädiga Proposition angående reglerande af de Kongl. Hofvens Stats-Summor. Frän Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiTJtskotten. 2. Under N:o 146 i anledning af väckt motion om vidtagande af en serskild räddningsanstalt till förmån för dem som å P.ikets Sjökuster kunna lida sjönöd. 2. Under N.o 148 angående sökt underrättelse om hvad vid de af Riksens Ständer vid sista Riksdag anmäldte Önskningsmål blifvit tillgjordt. 3. Under N:o 149 rörande väckt fråga om undersökning pa allmän bekostnad till utrönande af möjligheten att genom sänkning förekomma öfversvämningar af sjön Wenern. Frän HögvÖrdige Prest-Ståndet. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos StatsUtskottets efterföljande Betänkanden, nemligen: 1. Om anslag af Allmänna medel till kostnaden vid förfärdigandet af en Tafla öfver Högstsalig Konung CARL XIlI:s Kröning; 2.
Det anslag, som, i anledning af Stats-Contorets serskildte hemställan här nedanföre om Centonalens upphörande, må kunna anvisas, borde å denna Hufvud-Titel blifva uppfördt. Sjun - ( 4i ) Sjunde Hufvud-Titel n, Pensions-Staterne. Enär denna Hufvud-Titels anslag disponeras af Directionerne öfver Civil-Statens och Arméens Pensions-Cassor, beror det på dessa Verk, att i underdånighet anmäla, hvad som tilläfventyrs må komma i fråga att härutinnan iakttaga vid blifvande Stats-reglering. I anledning af väckt fråga om Pensions-Cassornes rättighet att bekomma begrafningshjelp efter de Embetsoch Tjenstemän, som erhålla afsked med Pension å Allmänna Indragnings-Staten, med rättighet att af Stats-Medlen undfå begrafningshjelp, har Eder Kongl. Maj:t, genom nådiga Bref den 11 Februarii nästlidet och den 16 November innevarande år, förklarat, att så beskaffad begrafningshjelp tills vidare icke skulle Pensions - Cassorne tillkomma, men att frågan derom borde till Rikets Ständers afgörande öfverlemnas; och får Stats-Contoret, i afseende härå, åberopa dess uti ifrågavarande ämne så väl afgifne underdåniga utlåtande af den 19 sistlidne September, som aflåtne underdåniga skrifvelse af den 16 September i83o. Eder Kongl. Maj:t har derjemte, genom Nådigt Bref den 20 Januarii nästlidet år, förklarat, alt Eder Kongl. Maj:t ville hos Rikets Ständer göra nådig framställning om indragning utaf Vacanceoch liggetidssamt begrafningshjelps-besparing för Löner vid FörtroendeEmbeten, äfvensom om bestämmande af den ersättning, som, i följd deraf', må Civil-Statens Pensions-Cassae-Inrättning tillkomma. Åttonde Hufvud-Titel n. Allmänna och Extra Utgifter.
Efter ordet öfverläggningarne föreslås derföre tillägget: ”hvari lian lik”väl icke på annat sätt, än för LandtMar”skalken är stadgadt, må deltaga.” i5:de Förändringen angår uttagandet ur Ridderskapets och Adelns arbetsordning, som utgör de närvarande §:ne 3i — 44* A Den 22 November f. m. 3i5 af åtskilligt, som redan i Riksdagsordningen finnes vara stadgadt. Att sådant är tillbörligt, och att motsatsen blott leder till tvister och oreda, torde, då RiddarliusOrdningens stadganden i allt fall slutligen skola vika för Grundlagens, ej behöfva bevis. I följd deraf föreslås, alt utesluta ur 3i § liela ira Morn., såsom innefattadt i § 45 af Riksdagsordningen; hela 2:a Morn., såsom intagit i §§ /\6 och 55, i Riksdagsordningen, med undantag af det vidunderliga tillägg, att LandtMarskalken ensam skulle ega börja Plenum, som bör uteslutas, såsom rakt stridande mot den föregående § af RiddarhusOrdningen. Af 3:dje Mom. är stadgandet i irsta Semicolon intagit i § 45 Riksdagsordningen; äfvensom den citerade 35 § i RiddarhusOrdningen, såsom längre fram skall visas, sjelf är en repetition af Riksdagsordningen. Stadgandet i srdra Semicolon igenfinnes likaledes med andra ord i § /\S Riksdagsordningen; och det i 4;de Semicolon, i § 58; dock så att, då Riksdagsordningen uttryckligen säger, att ”intet ”ord får tagas ur Protocollet, utan Ståndets bifall och den talandes eget begif”omndej” omtalas här, huruledes Landtmarskalk kan inhämta Ridderskapets och Adelns tanka om skriftliga eller mundiliga anio - 316 Den al November f. m. randens uteslutande ur Protocollet.
Tappraste männers hjertan; Ljudligt blef Hamders lifråck Lossad, och fanorna glänste. Svängde till kamp vi svärdet! Såg jag, att hårfager mors-pilt, Möars kämpe, en morgon Måste från valen vika? Väl! ej var, som att taga Vinets käril af tärnan, Då Örn Konung, i Alsund, Efter förmåga sig värjde; Kändes ej, som att kyssa Korad högsätes-ungmö. Svängde till kamp vi svärdet! Skarpt högg eggen ånyo, Klarljudt mot Hildurs klädnad Klungo de skinande lansar; Alltid framgent på Anguls Åldriga ö vet minnet, Hvar på näset vi hjeltar Hårdt framgingo i svärdslek; Dagen gick upp, då sårens Drake blef röd i flygten. Svängde till kamp vi svärdet! Sväfvar för kämpen väl döden Närmre, om än han i Odins Oväder ställs bland de främsta? Låter än också han lifvet, Lärt har han aldrig, att rädas! Äckligt är det, att egga Elända fega till stridsfröjd; Blödiga hjertan i barmen Båtar ej modets gamman, Svängde till kamp vi svärdet! Slik färd kallar jag billig, Att under svärdens samklang Sven går rakt emot svennen: Karl för karl icke vika, Kämpars lag var det länge; Villigast väna qvinnors Vänner till pilstorm ila. Svängde till kamp vi svärdet! Syns mig nu visst, att Ödets Frejdande bud vi följa, Falla för Nornors domar! Ej tilltrodde jag Ella Ämnad min död att bjuda, När blod-falken jag fett gaf, Förde köl öfver sjövåg, Föda i Skottlands fjärdar Fyllest åt ulfvar skänkte. Svängde till kamp vi svärdet! Svåra nu det mig gläder, Bänkar hos Balders fader Bredda vet jag för gäster: Der ur de krökta djurshorn Dricka vi ölets råga; Ej öfver qvaldöd klagar Kämpen i Fjolners boning, Icke skall jag med smärt-ord Stiga till Odins taffel. Svängde till kamp vi svärdet!
Jag medgifver visserligen att, dä här står, ”efter viss förfallotid eller efter föregången uppsägning”, så skulle visserligen en och annan person, den der holle sig strängt till ordalagen, kunna säga att obligationerna skola ställas antingen pä endast förfallotid, eller ock på endast uppsägning, men ej på förfallotid samt uppsägning tillika: men då en annan § i riksg:s-kont:s reglemente föreskrifver fullmäktige, att i allmänhet vid alla tillfällen så mycket som möjligt se på kont:s bästa — och då denna § låg till grund t. ex. för den, som mig synes, ganska rikliga åtgärden af fullmäktige i riksg:s-kont. att deponera den Baumanska kronofordringen å 194,000 r:dr, ehuru detta stred emot § 2 i riksg:s-kont:s reglemente, samt denna åtgärd ej kunnat annat än godkännas af B. St. sä är jag också öfvertygad om, att fullmäktige kunna, med den latitud som nu är dem lemnad, utfärda obligationer såväl efter uppsägning som viss förfallotid, utan att detta af blifvande Ständer kommer att klandras. Jag skulle för min del tro det vara farligt, att återremittera ifrågavar:de §; emedan man då löper fara att den restriction om myntsorten, som nu är utesluten, då kan komma att, om ej af R. St., åtminstone af StatsUtsk., blifva åter upptagen. Jag tager mig således friheten anhålla, att §:u måtte i dess nuvar:de skick bifallas; och tror att man derigenom lemnar fullmäktige i riksg:skont. så mycken frihet, som de gerna kunna önska. Hr von Hartmansdorff: Sedan R. o. Ad. bi fallit den föreg:de punkten i betänk., hvaruti säges att räntefot eller myntsort derigenom icke är i något hänseende inskränkt” etc. så synes R. o. Ad. redan fattat det beslut, Hr von Troil tillstyrker, och alt följaktligen något hinder i detta hänseende ej skulle äfventyras genom 6 II, 30 466 Den 5 Juli f. nt. den begärda återremissens beviljande. Men det är af annan orsak jag önskar att denna § måtte återförvisas.
De torde ha insett, att det vore omöjligt åstadkomma en raskare gång under de gamla Collegiala formerne, äfven om man kunnat göra en splitter ny uppsättning af personalen, hvilket varit både orättvist och en förbättring på origtig väg (emedan hos en klass med en viss bildning blotta formernes förändring är i allmänhet nog till en förbättrad rigtning i verksamheten); men de torde dessutom och såsom hufvudsakligt hafva anmärkt: att en af Regenten efter hans Rådgifvares eller favoriters tillstyrkande tillsatt onödigt stor Embetsmannapersonal, som måste på de förres mer eller mindre tydliga vinkar ständigt rigta sine blickar, för att vinna vidare befordran, som deliberera och operera inom slutna dörrar, så att en enskild Ledamots möjliga intriguer kunna omgifva sig med den ogenomträngliga manteln och den vördnadsbjudande glansen, som den collectiva kraften och anseendet hos ett Embetsverk alltid äger, i jemförelse med individens; att en sådan personal, långt ifrån att äga någon *'motståndskraft mot herrskningsbegäret “ som Herr Tham tillerkänner den, tvärtom är ett blott redskap i magtens händer, som den skjuter framför sig, när den vill intrassla och bortblanda, och bakom hvilken den eller de Den aa December e. n>»‘ egentligen opererande högre organerne görn-» de svårligen kunna upptäckas; att denna öfverflödiga personal, på sådant sätt informad i congregationer, sorn åberopa sin värdighet och erfarenhet för att kunna inblanda sig i alla administrativa ärenden, tillika slå rakt i vägen för en Styrelse, som vill uträtta något godt och i rättan tid; att, med ett ord, en god Styrelse derigenom förlorar hela sin åplomb. Detta, säger jag, måtte fordne Representanter hafva insett a priori, om de ej haft tillfälle af händelserne före 1809, att finna det med öppna ögon och låta erfarenheten öfvertyga sig. En vacker garanti hade vi i våra Embetsverk för den då varande Statsförfattningens bestånd! En verklig motståndskraft, —ja, men endast mot skyndsamhet och rätt.
Derest Enkeoch pupill-kassans vial Riksgälds-kontoret afslutade och vederbörligen granskade räkenskaper för tiden till och med det år, då nästa riksdag slutar, skulle visa, att kassans inkomster under året understigit de utbetalningar som derunder kassan ålegat, må den sålunda uppkomna bristen, inom elt belopp af högst Tvåtusen Tvåhundrafemtio R:dr för året, af Riksgälds-kontorets medel godtgöras, under förbehåll likväl att hvad utaf denna anslagssumma för ett år ej behöft användas, icke får för ett annat af kassan tillgodonjutas, och under vilkor, att delegarnes bidrag under tiden utgå utan förändring af deras uti det för kassan nu gällande reglemente bestämda belopp, samt att pensionerna för enkor och barn efter embetsoch tjenstemän samt vaktbetjente vid Riksgälds-kontoret icke få höjas utöfver en femtedel af den ordinarie lön, hvilken den aflidne delegaren sednast vid detta verk innehaft, och för tjenstemäns samt vaktbetjentes vid f. d. General-assistans-kontoret efterlemnade enkor och barn icke utöfver en fjerdedel af det lönebelopp, efter hvilket den för sistnämnda Kontors tjenstemannapersonal stadgade årliga afgift till samma kassa blifvit beräknad och vederbörligen inbetald. / Angående Riksgälds-kontorets inkomster och de till detta verk särskildt anslagna tillgångar. § !79. De till Riksgälds-kontoret hörande, och dit anslagna medel må icke, under någon förevändning eller med hvad vilkor som helst, derifrån ryckas eller användas till andra behof, än dem Rikets Ständer bestämt. Ålit förordnande, som deremot strider, vare kraftlöst (68 § Regeringsformen). Och må, vid liqviderande af Riksgälds-kontorets fordringar, ackord, utan Riksdagens särskilda samtycke, icke medgifvas. § 180.
Län motion, angående Presterskapets aflöning pä Gottland, samt Pastorats sammanslående derstädes; 9:0 Anders Danielssons ifrån Elfsborgs Län memorial, angående spridda Regementens och Compagnie!’» concentrerande, serskildt med afseende å förhållandet med de rusthållsnumer inom Elfsborgs Län, som liro indelde till Westgötha CavalleriRegemente; och 10:0 Samme Ledamots anförande, angående upphörande af Kronog fogdars och Magistraters förpligtande, att bidraga lill kostnaden för Länskungörelsernes tryckning. Ben ii Mars 1834- f* n1. Ifrån Höglofl. Riddebskapbx oeh Adeliv, S. P, Remitterades till; Prol. Vtilr. d. ii Mars i834. ii Alllmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottet .* clt. af Grofve Löfvenhielm., Gustaf, -innehållande ett til iliog' till tlcss ilen i dennes lill samma Utskott remitterade motion, angående Pastors A.<!junclérs löner. S. D. Bi idi i Ridderskapet och Adeln de, sedan sista Riksdag h vilande förslag lili förändring af 63 och 7 >. § §. Regeringsformen. e, m. S. D. Remitterades till Bancooch LagUtskotten: Kongl. Ma]:ls den t\ dennes på hordet lagda Nådiga Skrifvelse, med förslag tili lag för Banken, ni. m, jemte alla de, i anledning deraf, så väl den 8 dennes, som donna dag, afgifne yttranden. i. , S. D. Remitterades till BevillningsUtskottet: arne anförandenaf Herr Hjerta, Lars, i anledning af arne den 4 dennes lill Utskottet Remitterade motioner, den ena af Herr af Robsahm, om upphörande af stämpelafgiften på Tidningar, den andra af Herr Hjerta, om ändringar i nugällande Tulltaxa. Från Hög v ör diga Preste-Ståndet.
Under förutsättning, att denna is sammanhängde med Spetsbergen, styrde de längs efter dess rand österut. Fyra dygn seglade de i denna riktning och lupo in i hvarje öppning, som de trodde sig se i isen, men det visade sig, att den hade bildat en alldeles sammanhängande och ogenomtränglig mur. Den 26 Juni på aftonen sågo de på 15 mils afstånd Novaja Semljas höga och snöbetäckta kust. Följande dagen öfvertygade de sig, att isen sammanhängde med kusten, och hunno vid middagen, på 6 mils afstånd från land, 70° 46´ n. br. och 54° 4´ ostl. längd. I afvaktan på en gynsam förändring i isens läge loverade de mellan kusten och en massa isflak, som hade aflöst sig från den fasta isen. Den 29 fram mot midnatt, då vinden var vestlig och dimma rådde, varskodde man från Speedwell is rätt för-ut. Man lät genast vända, men under sjelfva brassningen stötte fartyget mot ett undervattensgrund, hvilket det likväl undkom utan vidare äfventyr. Men kort derefter syntes åter igen bränningar, och under en andra vändning fastnade fartyget så ohjelpligt på en klippa, att det icke syntes möjligt mer att komma loss. Vågornas svall kastade det ännu högre upp på grundet, fregatten blef läck och begynte fyllas med vatten. Kapten Wood hade intet annat val än att med sitt manskap rädda sig till stranden, hvilket också lyckades honom med förlust af två man. Men de räddade befunno sig nu i en nästan hopplös belägenhet. Deras följeslagare Prosperous var försvunnen bortom horisonten, och de misstänkte, att äfven den lidit skeppsbrott, eller att, om så icke varit händelsen, det var för den omöjligt att se dem under den nu rådande tjockan. Den enda roddbåt, som de hade qvar, kunde bära blott omkring tretio personer; men de voro sammanlagdt sjutio. Några önskade att fara i båten till Rysslands kust; andra ansågo det vara bättre att öfver land bege sig dit; några tänkte till och med att förstöra båten, på det att alla måtte vederfaras ett och samma öde, det måtte bli räddning eller undergång.
Men jag anser emellertid, att försäljningsprisen aldra säkrast skola utjemnas emellan de goda och dåliga åren, om det öfverlemnas åt den enskilda spekulationen att äfven under mindre gynsamma perioder tillhandla sig afverkningsrält för ett jemförelsevis lågt pris, allenast tillfälle beredes att uppskjuta samma rättighets begagnande intilldess gynnsammare konjunkturer inträffat. Om också Kronans inkomster af skogarne derigenom skulle tillfälligtvis kunna i någon mån nedgå, behöfde man emellertid icke befara, att denra inkomstkälla periodvis alldeles utsinade, hvilket utan tvifvel kunde inträffa, om minimipris fastställdes. Jag har af dessa anledningar äfvensom för att framkalla arbeten och anstalter till skogsbrukets lättare bedrifvande, hvilka fordra större förlagskostnad, ansett, att, ehuru det för kontrollen å afverkningen är nödigt, att utsynadt Bih. lill R. St. Maj.ts Nåd. Proposition l$:o 54. virke i allmänhet inom någon viss kortare tid afforslas ur Kronans skogar, det likväl må öfverlemnas åt Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes bepröfvande att. med afseende på tillfälliga mindre gynnsamma trävarukonjunkturer eller behofvet af särskilda anstalter för virkets utdrifning och flottning, utsträcka denna tid ända till fem år, och att vid sådant förhållande den i nyssnämnda Kongl. Instruktion antagna principen af fastställda minimipris vid försäljningarne utan fara kan öfvergifvas. Jag har äfven ansett att genom auktionsmetodens användning vid afyttrandet af Kronans skogsalster i de norra orterna jemväl en annan stor förbättring kan vinnas. Länge och med skäl har man klagat öfver de olägenheter, som följt al nu gällande bestämmelser, enligt hvilka rättighet till afverkning af Kronans skogsalster meddelas genom Konungens Befallningshafvandes utslag uppå utsvningstagarnes ansökning.
Arla om morgonen innan dagen grydde, kom den stygge jätten lunkande utur skogen, men han var så stor och tung, att hela jorden rystades under honom, när han gick. Vid han nu kom till borga-dörren, kunde han icke öppna, för den stora limpan som satt i nyckelhålet. Då blef han mäkta vred, och ropade: »läs upp! läs upp!» Katten genmälte: ’vänta bara en liten, liten stund, medan jag förtäljer mina äfventyr: Först bakade de mig, så de kunde baka ihjel mig’ »Läs upp! Läs upp!» skrek jätten åter; men katten svarade som förut: ’vänta bara en liten, liten stund, medan jag förtäljer mina äfventyr: Först bakade de mig, så de kunde baka ihjel mig; så mjölade de mig, så de kunde mjöla ihjel mig’ »Läs upp! Läs upp!» skriade jätten förbittrad; men katten fortsatte ånyo: ’vänta bara en liten stund, medan jag får förtälja mina äfventyr: Först bakade de mig, så de kunde baka ihjel mig; så mjölade de mig, så de kunde mjöla ihjel mig; så piggade de mig, så de kunde pigga ihjel mig’ Nu blef jätten förgrymmad, och skrek så att hela borgen skakades: »läs upp! läs upp!» men katten lät sig intet bekomma, utan svarade som förut: ’vänta bara en liten stund, medan jag får förtälja mina äfventyr: Först bakade de mig, så de kunde baka ihjel mig; så mjölade de mig, så de kunde mjöla ihjel mig; så piggade de mig, så de kunde pigga ihjel mig; så gräddade de mig, så de kunde grädda ihjel mig’ Då blef jätten ängslig, och bad så vackert, så vackert: »läs upp! läs upp!» men det halp inte; limpan satt qvar i nyckelhålet som tillförene. I detsamma ropade katten: »Se bara sådan fager jungfru rider upp på himmelen!» Vid nu trollet vände sig om, rann solen upp öfver skogen. Men när jätten fick se solen, föll han baklänges och sprack, och fick så sin bane. Limpan förbyttes nu åter till en katt, och han skyndade att ställa allt i ordning för sina gäster.
De stora kostnaderna skulle i alla fall, under landets dåvarande tillstånd, hafva aflägsnat tanken på Stockholms befästande, ifall han hade uppstått. Af alla dessa skäl åtnöjde man sig med förslagen att stärka de förnämsta Stockholms-inloppens försvar. Småningom uppstod likväl frågan om Stockholms befästande. Redan 1832 anbefallde konung Carl Johan, med anledning af tillfälliga politiska förhållanden, påbörjandet af några verk å Stockholms norra landsida, men arbetet afstadnade snart genom Ständernas vägran att bevilja medel till dess fortsättande. Till inloppens försvar erhöllos anslag, ehuru i början ganska ringa. De på 1820-talet uppgjorda planer till stängning af Stockholms-inloppen voro, med afseende på de tillgängliga ringa medlen, grundade på alla farleders bibehållande och försvarande medelst stängningskedjor och skärgårdsfartyg, jemte det understöd, Waxholms gamla skans kunde lemna, ehuru försvaret, sålunda ordnadt, erkändes vara svagt. Ar 1838 uppgjordes derföre och stadfästades en plan i större omfång, grundande sig på igenstängning medelst fyllning af Oxdjupet och de vester om Edholmen och Resarön belägne sunden, så att alla fartyg, till eller ifrån Stockholm, måste genomgå Waxholms norra fjärd, der således försvaret borde concentreras. Denna plan, jemte en fullständig ombyggnad af befästningarna vid Waxholm, hvartill ständerna anslogo medel, har sedan blifvit till nära hela sitt omfång utförd. Ett permanent verk felas ännu vid Oxdjupet, för att försvara dervarande igenfyllda sund, hvilket en fiende i annat fall skulle kunna upprensa, och, först när detta blifver anlagdt, kan man antaga, att Stockholms inlopp från denna sida, med de försvarsmedel, som jemte de egentliga befästningarna här kunna användas, är så starkt försvaradt, att en fiende icke gerna väljer denna väg att anfalla hufvudstaden. Det ofördröjda anläggandet af ett sådant verk anse kommitterade fördenskidl vara af nöden.
Inom Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt, att i denna §. borde tydligare bestämmas, alt den skattefrihet, sorn här åsyftas, blott sträcker sig till den personella bevillningen; och ej till den egendom eller rörelse, hvarföre en sådan person möjligen eljest borde erlägga skatt; men Utskottet finnér icke något förtydligande i afseende derpå nödigt. 145. §. pag. 69 och 70. *- Hos Ridder skåpet] och Jdeln samt Presteoch B or gare-Ståndet är anmärkt; att samma förtydligande, som vid nästföregående §. blifvit ifrågasatt, äfven här borde ega rum; att befrielse från bevillning borde medgifvas för accordsränta lill Armeens Pensions-Cassa; alt uti usta morn., efter ordet ”Prosle-Tunnor,” borde införas: ''Comministrars Socknebudshö att redactionen i 2:dra momentet borde förtydligas med tillägget: *’för den belöning af allmänna medel, som i sådant afseende ålnjules;” att LandtRäntemästares remisslage, Höganäs Stenkolsgrufva och Sparbanken icke borde från bevillning befrias; att alla skaltelindringar, som af Rikets Ständer, enligt Utskottets förslag, beviljas, borde här upptagas, såsom för arrendatorer och arbetsfolk, m. fl.; att uti 3:dje momentet borde förklaras: Bih. till R. St. Fröt. 1840. 5 Sami. 1 Jfd. 18 Häft. 9 C6 Bevillnings-Utskottets Uilåtandej IV: o sy. att fria husrum, ulan åtföljande underhållsskyldighet, borde taxeras, mea att Boställs-hus, hvilka innehafvare sjelf är skyldig att underhålla, skola från taxering befrias;'’ samt att befrielse från Bevillning borde beviljas för alla lill Skolors underhåll och Skolinastare-ajlöning anslagne hemman och friilseränlor.