Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta som innefattar det sä kallade ständiga nederlaget, äfwcnsom de förläningar, hwilka säsom wcdertäg för andre borrta-iste lägenheter och förmäner blifwit gifne» anser Stats - Utskottet emot z § uti Presterskapets Privilegier af b. 16 Oktober -172Z icke wara nägon indragning eller rubbning undcrkastadt, utan böra framgent wid de Pastoratet och lägenheter, hwarwid detsamma nu ätnjukes, sörblifwa. Presterstapct ätnjuter wäl derjemte pä de fleste ställen sä kallad behagclig tids förlänings Spattnemäl, hwilken förläning efter 1560 af hwarjehanda tilliälliLt orsaker tillkommits men som redan äro widtagne För - 4872 Den 16 Oktober. Författningar rörande stike förläningar vid innehafivarcnS afgäng och hwarom r) mindre Landshöfdingarne än Conststorierne wid hwarje timande ledighet der sädan fbrläningS Spannemäl finnes anfiagen böra hoS Kongl. Maj:t göra underdänig anmälan, sä anser Stats Utskottet härwid icke nägot widare wara att tillgöra, om icke hos Kongl. MaZ:t Riksens Högloft. Ständer skulle finna nödigt i underdänighet anhälla Let Kongl. Maj:t täcktes i näder ytterligare förständiga vederbörande att wid Kongl. Mas:t§ onäd sädant allt framgent owilkorligen iakttaga. Hvilket Riksens Högloft. Ständers egen pröfning wördsammeligen hemstälUS. Är och dag som förr skrifwct stär. Pä befallning. brodelius. BiföllS. Upplästes följande: Utdrag af Protocollet hältet utk Riksens Högloft. Ständers Stats Utskott d. 5.
Uti Constitutions-Utffottet, -vin Protocollet uplpser, har Friherre -VlLnnerUeim, Herr Profestoren Doctor Wijkman och Herr Biskopen Doctor döorllin, pä lika grunder och, med tilläggande af än flere skäl warit emot en sädan ändring af Grundlagens esprit och tydeliga föreskrift, och med defle Herrars tankar äro mina instämmande, jag gär ännu längre; gag tror at en fräga om ändring i Regeringsformen är obehörig atKförestäs til Den 29 Augusts. afgörande ivid denna Riksdag, och jag är öfzvertygad at de, som ssulle önffa en sädan Grundlagens förändring, mäste finna, at om man ssulle anse denna fräga säsom wid denna Riksdag »väckt, för at fä den wid nästa afgjord, were Det alt hwad som Laglikmätig! kan fordras. För min del wägar jag ödmjukeligen lirka at pä de nu anförde ssäl 38 §. mä ur Riksdaqs-Ordningcn utgä och förswinna, säsom aldeles emot den antagne Regeringsformen stridande. Friherre OUjencrantr. ?lf de ssäl en af Constitutions - Ulssotlets Ledamöter Herr Profestor Doctor Vijkm2n sä grundeligen anfört, och jag här äbcropar, afstprker jag Votering per Capita. Men om jag, som hända tör, häruti warder öfwerröstad, — Ogillas i alla fall utlottningen wid tilfälle af Vom, säsom förolämpande, til grunden origtig och onödig. Förolämpande emot den Ledamot som utan iverkeligt behof borrtwiscs. Til grunden origtig emedan en stump afgör, och kanske uphäfwer den klokaste meningen; Onödig emedan inno Utskottens Beslut icke äro afgörande, och intet ondt deraf följer, at saken sedd pä Line sätt blir Ständen förestäld.
Ikans Kxeellenee Herr dustitir6-8tat8-Mnistern ?Ö>neö/uc//c/ Ltats-Läden: Herr Krilierre /icrg6,^/'e/^ Kd/mMur, «/ /^/ngdnc/^ 4 ^o/rZ/. F/a/':r>r 7V.-c> 114. //(re, 6,elve Mörner Luu,l l?riiierre von //o/^e/n. d/illsnrordnucle 0spurl6M6nl8-L!>ssen, 8lul8-?»udet n/ ///'n^drc/ unmulde änyo dikels 8lunder8 under den 8ule (Vu»u8li sorlidel ur ulldin», den 5:>e der^äloljde 8e^leml)sr insor Kon^l. !>1uj:l i 8lul8-kä,Iel loredru^nu oelr 1 kioloeollet ldr 8U,NMU duA inloitlu underdånig, skritVelse, rorunils ell sorund,ud> m^nl-s^sleme, suml lieuislullde i u nderil u ni»lie l, del Lionel. Nuj:l nu mulle lueku8 lil! 8lulli^l usuörunde sorelu»u it', uzu varande ärende, 1ivur8 sirölninA l,illiil8 k>lil'vil us l^onol. iVIuj:l u^^skjulen. s/sler lenina,l u^>^>^8ni^1A o,n lrusvuilsuklig, innekullel as 8umlIiA6 till sorevurunde ämne körande l,undlin»ur oek deriklund us I<onu>.
Jag är så varm i tillgifvenhet för Konungen och Konungahuset, som någon; jag hyser så lifligt förtroende, som någon, för det sätt, hvarpå Konungen, sig sjelf lemnad, skulle utöfva den magt, som här är i fråga; men jag tror oss ej berättigade att följa känslan, utan pligten, och det är denna, som jag anser mig uppfylla, då jag afslår den föreslagna grundlagsförändringen. Gr. Löwenhjelm, Gust.: Financeläran (numera idet upplysta Europa lika bestämd som hvarje annan vetenskap) har för betryckta statsverk tvenne methoder. Den ena lägger behofvets hela tyngd på samtiden och heter beskattning; den andra fördelar lasten äfven på en framtid och betei’ statslån. Ar 180g och sedermera hafva vi utfunnit en 3:dje utväg, sorn ruinerat samtid och framtid. Vi ang repo myntet. På denna utgångspunkt, hvars riktighet mäste medgifvas af en hvar, som icke finner vårt närvarande financetillstånd nyttigt och hugneligt, bygger jag följande dilemma, Detta osaliga tillstånd har tillkommit genom Regeringens impuls, eller utan denna. I förra fallet synes väl önskligare, att impulsen blir öppen och ansvarig, än att den forblifver dold och oansvarig. I det sednare har vårt financetillstånd tillkommit genom Ständernas excltisiva förvaltning, och vid dennas nu erfarna resultater är väl högeligen påkalladt att upphäfva en exclusiv befattningsrätt, som så verkat. En talare har med den Iros honom vanliga och Utmärkta skicklighet utvecklat ert theori, enligt hvilken Konungamagten borde i möjligaste måtto aktas för en denna magt menlig beröring med opinionen, hvilken, i sitt närvarande bildningsstadium, icke alltid förstod att finna skulden till ondt hos den verkligen skyldiga. Jag deremot anser, att allmänheten hos oss oftast, och synnerligast i financeämnen, ganska riktigt urskiljer hvad Regeringen , hvad Ständer skylla.
H o n hade en tid inackorderingar, teknologer, farmaceuter o c h andra studerande. Gumman sken af belåten, när h o n såg » sina gossar » länsa bordet m e d vargaptit, m e n samma aptit slok också nästan hela hennes lifränta, o c h vid terminernas slut stod h o n m e d två t o m m a händer. Och när någon, s o m därtill var hennes gäldenär kanske för flere månader, saknade medel till hemresa — gick inte då den tokiga människan o c h lånade pengar för hans räkning! Eget nog klarerade dock till o c h m e d de värsta slarfvarne slutligen sitt mellanhafvande m e d mamsell Stafva. Det måtte legat något särdeles eggande för hederskänslan i hennes sätt att » släppa allt vind för våg o c h låta äta ut sig », såsom grannarne uttryckte sig. Så måste h o n sluta m e d inackorderingarna, men det sved till i sinnet, hvar gång hon tänkte på denna » gyllene » tid, s o m icke skulle återk o m m a — » gyllene », icke för kassan, men för det gamla kärleksfulla hjärtat. » Det är nog själfviskt af mig att gräma mig of ver förlusten af gossarne, » erkände hon, » men jag kan aldrig g l ö m m a deras glada o c h vänliga ansikten, o c h jag tänker så ofta på, o m de ha det tillräckligt bra, där de nu äro. » En af d e m k o m emellertid att stanna kvar under mamssell Stafvas hägn. Det var en ung språklärare, s o m knall o c h fall fick lungsot o c h blef liggande i det rum, han hyrde hos gumman, Själf yrkade han på att föras till sjukhus för att icke ligga sin värdinna till last. Mamsell Stafva blef rent förfärad. » Föras till sjukhus i den här decemberkylan och k o m m a bland främmande människor, som inte fråga ett kvitt efter ' n! » utbrast hon. » Aldrig, så länge jag finns o c h har något samvete i bröstet! » Så blef han kvar i sitt rum, fick fri läkarevård af en kamrat o c h sköttes med moderlig ömhet af mamsell Stafva.
2nu samlade i volym under titeln Une Ccimpagne, allt detta, säga vi, lönade just mödan för att nedkomma med denna volym, falsk som en spelmark och med synbar jagt efter oanständigheter och plumpa ord; det lönar just mödan att ega en så stor beskrifvande talang för att sluta med denna osanna målning af det » borgerliga huset och dess invånare. Hvar äro dessa präktiga pariserskildringar ur V Assommoir, dessa sidor, så rika på sant lif och djup forskning, att de skola alltid ega bestånd som profstycken af utsökt literatur? Det var i dettaverkligen upplefda verk som Zola nedlade alla minnen från sin ungdom, från den tid, då en modigt buren och genom ihärdigt arbete öfver,vunnen fattigdom satte honom i daglig beröring med folket. Der gjorde Zoia ett konstverk, emedan han tänkte blott på sin konst. Tålmodigt, mödosamt skref han en god bok, utan att veta det måhända; han gick till väga som dessa begåfvatfe målare, hvilka skapa sina skönaste verk, när de stå aktgifvande inför naturen, men som mista sin talang, när de prostituera honom i alster af modern förkonstling, för att gäcka åskådaren och vinna mycket penningar och intet annat. Det finnes likväl i Pot-Bouille ett kapitel, der naturalisten förråder sig, men ett kapitel, som är rent af vämje-ligt. Naturalisten är på rätt väg, när han beflitar sig att med omängd sanning skildra ting och karakterer. Men detta kräfver icke nödvändigt beskrifningen af allting i de minsta detaljer, utan nytta för en berättelses gång eller en karakters utveikling. Jag tror icke, att Gaulois i sin följetong offentliggjort det helt enkelt snuskiga kapitlet om en tjenstefliekas nedkomst i en vindskammare; ingen enskildhet af detta uppträde sparas läsaren. Jag aktar för högt dem, som göra mig äran att läsa mig, för att ens gifva dem en flyktig Öfverblick af detta vidriga kapitel. Ma de tillgifva mig, om vi lägga under deras ögon den minst smutsiga raden af denna barnmorskeMteratur, men må den stanna ossemellan. Adéle börjar känna de första värkarna, hon tror
På samma sätt tror äfven jag, och jag är förvissad att sjelfva statsmännen, som afse statskassans fyllande, skola vara öfvertyg-ade att man först bör söka Guds rike. På dessa grunder måste jag yrka afslag å Utsk:ts Betänk, Hr von Troil, Sam. Gust.: Ehuru ogerna jag för min del deltager i de religiösa strider, som understundom förefalla hos R. o. Ad., anser jag likväl vid detta tillfälle nödigt, att meddela några uplysuingar, som kunna leda till tevis för att den stormlöpning, som man nu sökt göra på Ekon.Utsfcts ifrågavarande Bet:de, hvilar på två förutsättningar, som jag för min del anser vara alldeles oriktiga. Den ena af dessa förutsättningar är den, att de s. k. söndagsjern vägstågen skulle inom landet sprida osedlighet; deu andra att samtliga jernvägarnes tjenstemän, så högre noro lägre, skulle vara absolut förhindrade att använda söndagen på det sätt, som öfverensstäminer med deras eget behof och med de föreskrifter, sorn derom finnas i våra lagar. Jag tror att båda dessa förutsättningar, på sätt jag nyss nämnde, äro oriktiga, och jag har en ganska fullständig kännedom om huru det tillgår vid Statens södra jernbana. Det är derföre, som jag begärt ordet, för att uplysa, hvad jag i detta afseende har mig bekant. Hvad först, beträffar deu osedlighet, som skulle upstå under jernvägsresorna, får jag helt och hållet protestera emot, att någon sådan eger rum, emedan jag derom har en alldeles motsatt erfarenhet. Deu osedlighet, som man antydt skulle härleda sig derifrån, att man anser de s. k. restaurationerna vid järnvägsstationerna vara lika med utskänkningsställen eller krogar, är icke till fin nandes. För två år sedan ingick jernvägsstyrelsen till K. M:t meden anhållan i denna väg. ocär på grund af Regeringens beslut är hvarje utskänkning af starka drycker förbjuden, icke allenast på hvardagarne, utan äfven på helgdagarne. Och att förbudet icke blott står på papperet, utan verkeligen efterlefves, det kan jag bevittna.
Jag tror att, ehuru man än må se frågan, kan man dock ej, utan äfventyr för det allmänna bästa, gå längre nu, än att hos Konungen i underd. begära undersökning om förhållandet, på det Stånden vid nästa riksdag må kunna bedomina, om och i hvad mån den roterade jorden skulle vara öfver rätta förhållandet i detta hänseende betungad; Den 9 Maj c. m. att derefter taga i öfvervägande hvilken grund för dessa afgifters utgörande, som kan anses vara riktigast och hvilka missförhållanden, sorn böra jernnäs. I det fallet har Hr von Heyne framställt, som mig synes, hilliga anspråk, hvilka förtjena all uppmärksamhet. Man har bland annat yttrat, att det skulle göra .en god verkan för ögonblicket, om Ståndet ville instämma med Utsk. För min del tror jag, alt detta 11. Stånd icke bör åsyfta andra verkningar, än alt göra rätt i första rummet och dernäst att göra godt åt fäderneslandet, men ingalunda att obesedt lemna några gunstbevisningar, tv derföre aro vi icke hitkomne. Sådana skulle komma att göras, om vi utan urskiljning beviljade lika eftergift åt bättre och sämre nummer; den ene skulle gynnäs på den andres bekostnad. — En talare har äfven yttrat, att den del af nationen, sorn innehar den roterade jorden, vore den, som mest finge bidraga till landets försvar. Jag tror deremot, att R. o. Ad. skulle utan förmätenhet kunna säga, att det förhåller sig så med delta Stånds medlemmar, hvilka för det mesta tjena vid militären, och merendels göra det med skuldsättning samt svälta ihop under tjenstetiden en knapp pension för ålderdomen. Jag frågar då, om icke denna del af nationen utgör sin runda andel i Rikets försvar? Bevis att Sveriges adel i Statens tjenst tillsätter sin förmögenhet, åtminstone att den årligen tillsätter sin jordegendom, är, att adeln, som för det mesta tjenar Staten, alltid förminskar sina fastigheter.
Ehuru Riksens Ständer sålunda instämma uti de af deras Revisorer i berörde afseenden gjorda anmärkningar, hafva likväl Riksens Stander funnit, att, på sätt förrbemäldö Commitfe-v rade, i underd. förklaring, uti ämnet andragit, de af Riksens Ständer, uti deras d. 1 1 Julii 1818 aflåtne undcrd. Skrifvelse, nyttjade ordalag! ”alt nemligen Riksens Ständer till Strömrensningar och. lättade transporters öpnande, med hvad mera, som kan leda lill befrämjande och uppmuntran af en ökad production och afsättning af så da ne Landtjnanna-varor, sorn, till landets kännbara förlust, mäste hemtas 'frän Finland och andre främmande orter, anslagit en summa af 500,000 R;d m. m.’’, kunnat lemna rum för den tydning, som skulle nämnde fond äfven få användas för de utgifter, hvilkas behörighet nu blifvit ifrågasatt. Riksens Ständer, som, vid sådant förhållande, anse något vidare icke vara att vid dessa dispositioner erindra, hafva dock trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att
Björnsljernas i lifstiden upgifna förslag, men öfverlemnat åt dem som med förslagets uprältande kunna 38 Ben 4 Januari. kortum att taga befattning, att föreslå huruvida amorteringsproeenten må utgå till en del af jordegarne, och lill någon del af Staten eller helt och hållet från någondera. Allt detta är variationer, hvilka, i händelse den af mig föreslagna hemställan gillas, torde komma alt närmare bestämmas. Likaledes har man ordat mycket om grunden, hvarefter förändringen skulle' verkställas, och såsom sådan har Hr von Hartmansdorff velat antaga hemmantalet. Jag tror likväl att denna grund är mindre antaglig än t. ex. taxeringsvärdet, emedan hemmanen äro till sin beskaffenhet så väsendtligen olika, att de icke ens kunna med hvarandra jemföras. T. ex. inom skärgårdstrakter äro hemmanen af ytterst inskränkta områden, emedan vid dessa hemmans anläggning man hufvudsakligast fäste sig vid den inkomst, som egaren deraf hade alt ifrån fiske hemta och kunna icke jemföras med dem på slättbygden, hvarest man fäste sig uteslutande vid åkern. Båda förenämnde slag af hemman ega, jemförde med skogshemman ett ringa omfång, emedan man vid de sistnämndes skattläggande föga tog i betraktande de oodlade vidsträckta rymder de besulto, men hvilka, i tidernas längd, blifvit odlade, hvarföre skogshemman för det närvar, ofta i värde vida öfverstiga hemman pä slättbygder eller i skärgårdsorterne. För att emedlertid kunna åstadkomma en jemnare fördelning af jordens beskattning, måste naturligtvis någon grund antagas, hvarefter den ränta, jag vill förändra, skall antingen nedsättas eller förhöjas. I det afseendet har jag föreställt inig, att taxeringsvärdet vore fullkomligt lika användbart som hemmantalet, hvilket för närvar, uttrycker såsom värdemätare intet.
S:a 285 Den för Gefle Trivial-Skola anslagne Contanta Summa 102 R:dr, utgör i värdet af circa 1 4 T:r, hvilka här afdragne 14 Återstå 271 FJtföres således E11 lägre Lärdoms-Skola i Hudiksvall med Rector ... T:r 70 2:ne Colleger tillsammans - — 60 2:ne Apologister D:o — 65 Den som underv. i Choralsång — 10 - S:a 205 ^ned afdrag af den härvarande Contanta tillgången 82 R:dr 26 skill. 10 r:st, värde, circa — 1 1 0 Återstå 194 Utföres således En lägre Lärdoms-Skola i Upsala med Rector ... T.r 60 2:ne Colleger tillsammans - — 60 Den , som underv. i Choralsång — 10 .« S:a 430 med afdrag af den härvarande Contanta lillg. 214 R:r, värde circa — so 0 Återstå 100 Utföres således En lägre Lärdoms-Skola i Norrtelge Fika med Upsala, och utan afseende på den härvarande ringa Contanta tillgången För Upsala Stift befinnes således öfverskjuta Linköpings Stift. För Skolorne är anslaget ... Föreslås: Allmänna medel - Enskilda medel. Spanne mål. k.*p Contant. T :r 1 O k:p Contant. R:dr sk. g 4 dt g 18 Summa. Spanne mål. Spanne mål. T:r k:p IO IO IO 65 Contant. R:dr sk, r:st Brist. Spanne m^. T:r k:p Contant. En lägre Lärdoms-Skola i Norrköping med Rector - To arne Colleger, tillsammans — 2:ne Apologister D:o - — Den, som under vi Choralsång — S:a 215 med afdrag af den härvarande Conianta tillgängens af Allmänna Medel 16. 43. 5. af Staden - 1 5 5. 2 (3. 8. Priv. Allmänna medel. Spanne mål.
Afdelning ansett företrädesvis förtjente af snar verkställighet, samt med de vilkor i öfrigt, sorn upptagas, pag. 19, i Betänkandet N:o 2Qi; Utskottets tillstyrkande i Utlåtandet, N:o 300, alt Rikets Ständer må i underdånighet anhålla, att öfver användandet af de sxtra anslag, som beviljas, serskilde redogörelser årligen må afgifvas, till gransknings undergående i Kongl. Kammar-Rätten samt af Rikets Ständer och deras Revisorer, blef af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogos å nyo Stats-Utskottets på bordet hvilande följande Utlåtanden: N:o 290, öfver ‘anmärkningar vid'Betänkandet, pj:o j 94» i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående fortfarande anslag till Ull-Discontens förstärkning samt Ull-cultulens och Uil-produclionens befrämjande: Lades till handlingarne; N:o 2q3, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående tillökning i lånebidraget till ManufacturDiscont-fonden: Åter remitterades; och N:o 294, öfver anmärkningar vid Betänkandet, N:o 266, i fråga om beviljandet af ett creditiv för bestridandet af de kostnader, sorn genom farsoten Cholera föranledas: Bifölls. Den 6 Nov. 1334, Från Hö glo fl. Riddeivskapet och Ådein. S. D. Då nu i ett sammanhang föredrogos State-Utskottets Utlåtanden, N:o 2,o3, i anledning af Kongl. Mäj:ts Nådiga Proposition om Stats» verkets tillstånd och behof, i hvad densamma afser ett extra Slats-anslag af tre millioner Rdr till Förs vars-verkets iståndsättande, allmänna arbe - Trot.
Och qvinnorna söngo till hvarandra, och spelade, och sade: Saul hafver slagit tusende; men David tiotusend. Då förgrymmade sig Saul storliga, och det talet behagade honom ganska illa, och sade: De hafva gifvit David tiotusend, och mig tusende; han varder väl ännu Konung? Och Saul såg illa uppå David, ifrå den dagen, och allt sedan. På den andra dagen föll den onde anden af Gudi öfver Saul, och han propheterade hemma i huset; men David spelade på strängerna med sine hand, såsom han dageliga plägade. Och Saul hade ett spjut i handene: Och sköt det åstad, och tänkte: Jag vill skjuta David igenom i väggena; men David gaf sig undan för honom i två gånger. Och Saul fruktade för David; ty Herren var med honom, och var gången ifrå Saul. Så satte Saul honom ifrå sig, och gjorde honom till höfvitsman öfver tusende män; och han gick ut och in för folkena. Och David hade sig förnumsteliga i alla sina gerningar; och Herren var med honom. Då nu Saul såg, att han var så ganska förnumstig, fruktade han för honom. Men hela Israel och Juda hade David kär; ty han gick ut och in för dem. Och Saul sade till David: Si, min äldsta dotter Merob vill jag gifva dig till hustru; var manlig, och för Herrans krig; ty Saul tänkte, min hand skall icke komma vid honom, utan de Philisteers hand. Men David svarade Saul: Ho är jag? Eller hvad är mitt lefverne, och mins faders hus slägt i Israel, att jag skulle varda Konungens måg? Då nu tiden kom, att Merob, Sauls dotter, skulle vordit gifven David, vardt hon gifven Adriel den Meholathiten till hustru. Men Michal, Sauls dotter, hade David kär. Då det vardt sagdt Saul, sade han: Det är rätt; Jag vill gifva honom henne, att hon må komma honom på fall, och de Philisteers händer måga komma öfver honom. Och han sade till David: Du skall i dag varda min måg med den andra.
Och det var väl den föreställningen man ville undvika att framkalla. Det går lättare att draga inkomster från de indirekta skatterna.hålL De intressen, som genom drefve representationsreformen och ifven lyckades att sätta sin omisskänliga stämpel på den nya grundlagen, yoro sedan icke längre hågade att höra talas om hirarken ekonomiska eller konstitntionela reformer. Och lika som de förmådde att göra sin vilja gillande, när det var fråga om en rörelse framåt och för reformen, hafva de ifven länge nog lyckats att göra den gällande, när uppgiften varit att hålla tillhaka. Det är heller icke underligt att så kunnat ske. Vi hafva sett hvilket inflytande dessa intressen hade före reformens genom * förande. Detta måste ytterligare Ökas, sedan inga bindande skran * kor längre funno * qvar i författningen mot detta inflytandes fulla oeh fria utöfvande. På gruud af hvad här förut framhållits om bildningsoch förmögenhetsförhållandena i vårt land tycktes det också falla sig så naturligt att en klass, hvilken som våra tjenstemän så väsentligen representerar bildningen, också tog en ledande plats inom den nya representationen. I andra land anser man detta emellertid icke alldeles så naturligt. Med undantag af Norge är Sverige det enda land, der tjenstemännens representationsrätt i riksdagen ir i principen erkänd utan någon som helst inskränkning. Redan i Danmark måste en riksdagsman, som mottager en tjenst under kronan, underkasta sig omval. I Frankrike måste en tjensteman lemna sin anställning inom åttö dagar efter det han låtit välja sig till deputerad, och om en deputerad mottager ett embete, måste han underkasta sig omval. Samma är förhållandet i Belgien, der en deputerad icke Är mottaga något embete, förr än minst ett år efter, det att hans mandat i kammaren upphört att hafva gällande kraft. I Nederländerna medför mottagandet af eller befordran i statstjenst skyldighet att vädja till valmännen för omval. Samma grundsats gäller äfven vid valen till tyska riksdagen, lika som tilt deputeradekammaren icke blott i Sachseä utan äfvaa i qjelfva Preussen. I andra land, såsom t. ex. i Baden och Wttrtenberg, äro offentliga funktionärer icke valbara inom de valkretsar^ der de haffa sin verksamhet.