Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet ansett dessa articlar ej vara till hypothek för Bankens utlåningar antagliga. Banco-Utskottets Utlåtande Si.o 82. 11t Hvad sutligen beträffar Hr Lefréns framställning, så, i händelse densamma ej åsyftar annat än, att ett Creditiv å 100 ä i5o,ooo R:dr skulle vara att tillgå, och kunna af serskilda Autoriteter, för bestämda ändamål, begagnas, möter dervid föga betänklighet, så vida nemligen Rikets Ständer anse en eller flere af Bankens hittills varande Lån-circulations-fonder böra till enahanda belopp förminskas, för att härtill bereda tillgång. Är åter afsigten, att sjelfva belåningens besörjande skulle tillhöra Banco-Disconten och Lån-Contoiren, så vill det visserligen synas, som en Lånrättighet för blott ritorr inhemsk Spannmål och inhemsk fin Ullj till det at denne Talare föreslagna inskränkta belopp icke kunde blifva i något hänseende äfventyrligt. Det är också i detta fall icke sjelfva summan, eller farhågan för möjliga förluster derå, som Utskottet tror sig böra afse, utan egentligen vådan och olämpligheten, att med Banken införlifva ett Lån-system af den natur, att nästan helt och hållet utesluta möjligheten af säker controll. Ty huruledes en absolut visshet skulle kunna beredas, att Spannmålen, som från en aflägsen ort till belåning anmäles, verkligen är inhemsk och ritorr, eller Ullen, inhemsk och fitij derom kan Banco-Utskoltet, för lia Banco-Utskottets Utlåtande Tf:o 82. dess del, ej göra sig någon föreställningj och måste, vid slikt förhållande, afstyrka* det Bankens medel skulle för så tillfälligaioch obestämda föremål anordnas. Nils Månsson från Malmöhus Län liar erinrat om ett af honom vackt Förslag, att tvänne personer inom hvarje Församling borde utnämnas, att bevittna alla Lån-documenter, och lemna vederhäftighetsbetyg från Låntagare och Löftesmän; hvilket han ej förnummit Utskottet hittills hafva till öfvervägande upptagit.
Jag anser också Hr von Hohenhausens förslag, att en uppmaning till öfverenskommelse skulle göras, genom följande ord: så vida de icke ejter hvarandra vilja sig foga, vara mindre lämpligt, enär man bör antaga att två RiksSländ, då de fatta sitt beslut, göra det så grundligt och efter så mogen öfverläggning, att man ej behöfver påminna det ena Ståndet att foga sig efter det andra. Skulle en sådan åtgärd anses nödig, så har grundlagen redan åtskilliga stadganden, som till densamma kunna föranleda, hvilket gör förslaget äfven öfverflödigt. Men på det att saken må bringas till slut, genom fattande af en gemensam tanke, som kan hafva någon verkställbar påföljd, så vill jag gerna, med frånträdande af mitt förslag, förena mig med det som Hr von Hartmansdorff framställt, och hvarigenom sista delen af Const.Utsk:s förslag skulle komma ali försvinna i utbyte mot blott de 2:ne orden: förfalle frågan. Frih. Cederström: Hr von Hartmansdorff har icke rätt uppfattat, eller ej velat riktigt uppfatta mig, då han yttrat, alt hvad jag nämnt ang:de behandlingen af grundlagsändrings-förslag, vore många gånger vederlagdi i förväg, så nemi. ali man kunde göra den anmärkn:n emot Const.Ulsk:s förslag i dylik väg, att de voro onödiga och onyttiga och sålunda komma dem alt förfalla. Det later sig icke göra alt vederlägga min sats, ty det står i grundlagen att något skall blifva hvilande. Icke så, att icke jemkningar kunna göras, men det sålunda jemkade förslaget skall ovilkorligen hvila. Nu har Hr von Hartmansdorff framkommit med ett förslag till jemkning och del är fullkomligt grundlagsenlig!. Uppstår då frågan: är det af Hr von Hartmansdorff framställda förslaget nyttigt och nödigt, så att det kan af R. o. Ad. antagas och gillas, ty samma vilkor skulle jag förmoda Hr von Hartmansdorff anse gälla för af Stånden föreslagna gemensamma tankar, som deni, hvilka för Utsk. sjelft är i 81 § Reg.F. föreskrifna. Enligt denna § åligger det nemi.
Såsom särskildt skäl torde jag få nämna, att der är t. ex. en lärare, som undervisar och examinerar omkring 5o personer om året, nemi. barnmorskor, utan att derföre hafva någon vedergällning. Hans företrädare erhöll af hvarje lärling i3 r.'dr 16 sk. b:co; men den nuvarande läraren har efterskänkt detta, kanhända i hopp att erhålla någon ersättning af staten. Af anslaget till undervisningsverken har han hittills endast fått 166 R:dr 32 sk. Det torde ej vara utan billighet, att han och hans medbroder erhålla någon ytterligare lönetillökning. Äfven kan jag ej annat än understödja en talares hemställan, att den gratification, som är föreslagen för Hr Ling, kunde ökas, om möjligt vore fördubblas, såsom el t vedermäle af nationens erkänsla för den stora förtjenst om fäderneslandet, som han ådagalagt, såväl i afseende på gymnastiken, som i mycket annat. Men det är hufvudsakligen de lägre undervisningsverken, vid hvilka jag vill fästa min synnerliga uppmärksamhet. Det gör mig således högeligen ondt, att StatsUtsk. ej funnit utväg till utgifter för det ändamål, Riksdagsmannen Heurlin åsyftat, nemi. till folkskolor. Jag skulle åtminstone våga hemställa, att Utsk. ej ville vidhålla ett bestämdt afslag derå, utan låta den punkten stå öppen, tills man linge se, hvad inkomst brännvinsbränningen kan gifva och hvilka medel man der kan påräkna. Men här är ännu en annan sak i den lägre undervisningen, vid hvil - 20 Den 2 Juni f. m. ken jag skall anhålla att få fästa uppmärksamheten, nemi. anslaget till elementar-läroverken. Det betänkande öfver undervisningsverken, som en dertill förordnad committé' hade afgifvit, tiicktes K. M. vid sisth riksdag meddela lt. St. med tillkännagifvande, att K. M. ville uppskjuta de föreslagna förändringarnas vidtagande, intilldess allmänna tänkesättet deröfver hunnit inhemtas; till hvilken ända en viss tid utsattes, inom hvilken det ålades vederbörande myndigheter och tilläts hvar och en enskild att med anmärkningar deröfver till K. M. inkomma. Emedlertid beviljade R.
Utskottets tillstyrkande, pag. 4, af innehåll: ”att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att en författning måtte blifva utfärdad, hvarigenom stadgas, att alla hemman, hvilka, dels på grund af Kongl, resolutioner och dels på grund af privilegier, äro befriade från kyrkobyggnad, icke, i fråga om skolbyggnad, må få tillräkna sig samma frihet, utan tillförbindas att deltaga i anskaffandet och underhållandet af tjenliga rum för de folkskolor, som inom församlingen finnas eller blifva^inrättade, samt att detta deltagande måtte bestämmas efter de grunder, som, jemlikt 2 mom. 5 § i Kongl, förordningen den 29 Augusti 1843, följas i fråga om rösträtt vid socknestämma,” har af höglofl. Ridderskapet och Adeln samt högv. Preste-ståndet blifvit återremitteradt.
Vid flere föregående Riksdagar hafva Rikets Ständer beslutat, att de städer, uti hvilka rättighet ait utan afgift införa och försälja kött, bröd och dricka ännu icke vore landtmannen medgifven, fortfarande borde erlägga den genom Kongl. Kungörelsen den 30 November 1810 för dessa städer stadgadesalu-accis-ersältnings-afgift, intilldess införselsoch försäljnings-frihet af nämnde föruödenhels-arliklar uti någon af dessa städer medgifves, dä året efter det införsels-friheten beviljats, samma stad skulle befrias från berörde afgifls utgörande. Nu har Bevilluings-Utskottet inhemtat, att fri och obehindrad införsel och försäljning af kött, bröd och dricka blifvit sedan sista Riksdag i Nåder medgifven för följande städer, nemligen Christianstad den 23 Augusti 1854, Norrköping den 22 September 1855 och Halmstad deu 12 Juni 1856. Då sammanlagda beloppet af hvad från dessa städer såsom salu-accis blifvit erlagdt, uppgår till 410 R:dr B:ko och den nu återstående afgiften således endast utgör 445 R.dr samma mynt samt under tiden till nästa riksdag torde komma alt ytterligare minskas, synes detta höra föranleda en nedsättning af den summa, Kongl. Majit ansett kunna på ifrågavarande iukomst-tilel hädanefter beräknas. Utskottet linner sig alltså böra föreslå, dels att de städer, uti hvilka rättighet alt ulan afgift införa och försälja kött, bröd och dricka, ännu icke är landtmannen medgifven, fortfarande böra erlägga ifrågavarande salu-accis-ersältnings-afgift, intilldess sådan införsels-och försäljnings-frihet uti någon af dessa städer varder beviljad, då, året derefter, samma stad befrias från erläggandet af berörda afgift, dels ock alt en summa af 400 R:dr Riksmynt må vid statsregleringen Remlin.-Utskottets Betänkande N:o 13. 7 upplagas såsom städernas salu-accis-afgift, all fördelas och utgå enlig! härhos bilagda förslag lill förnyad
Om medel härtill icke skulle beviljas, ville detta säga detsamma, som att Sältpeternäringen icke skulle hedrifvas hädanefter såsom hittills; men jag frågar, huru skall den då bedrifvas, och huru skall den saltpeter anskaffas, som Kronan åtagit sig att lemna lill Krutbruken? Den 14 October f. m. Jng liar visserligen väckt fråga derom, att kruttillverkningen borde blifva fri, men denna fråga bar ännu icke ens förevarit hos RiksSlånden, och beror, äfven i händelse af Rikets Ständers bifall, på Konungens samtycke, hvarförutan kruttillverkningen måste förblifva såsom hittills, det vill säga, att Kronan skall anskaffa den nödiga Saltpettern; och under det den, genom hög tull, är så godt som förbjuden till införsel, lärer man ej kunna tvinga de inhemska tillverkarne att lemna den för \ eller 5 R:dr, då de beräknat ett pris af rjj:. Jag tror således, att någon förändring i systemet för Saltpeter-näringens bedrifvande icke kan tillvägabringas genom ett blott Nej till den nu ifrågavarande summan; man måste äfven uppgifva det bättre sätt, hvarpå man önskar, att Näringen må bedrifvas, och så länge detta icke skedt, anser jag anslaget alldeles oundgängligt, samt förnyar derföre min tillstyrkan af bifall till denna punkt. Friherre WrangelHenning: Vid första påseendet kan den anmärkning i ekonomiskt afseende synas rigtig, att Staten ej bör göra uppoffringar för Saltpeter-näringens upprätthållande, men i verkställigheten bar erfarenheten tillräckligen visat, att, om icke Kronan uppköpte den iuhemska Saltpetern, skulle afsättningen blifva liten eller ingen; ty tillverkarne hafva ofta försökt att afsluta enskild handel om sin va - 160 Den i4 Oetober f. m. ra, men aldrig lyckats, och kunna icke lyckas, så länge tillverkningen skall tillgå på det konstiga sätt, som här i landet, under det den är ganska enkel i andra länder, der Saltpettern danas ganska fort, och finnes i nästan alla murbruk. Jag vet väl, att Saltpeter till icke så obetydligt belopp tillverkas i våra skogstrakter, och att
N.o 84• inrättas och sitt, för sådane Entreprenaders tillvägabringande, Entrepreneurerne skulle tillerkännas en förhöjning i den vanliga skjuts-legan af 5o å 100 procent; och har Friherre Anckarsvärd uti förslaget om sådana fasta stationer instämt, med tillägg, att Friherren anser en lika skjuts-lega öfver hela Riket alldeles icke billig ; 3:o Bengt Niisson: att hålloch reservskjutsen måtte upplåtas på Entreprenade , och att, sedan öfverflödiga gästgifvare-gårdar blifvit indragna» kostliads-förslag för hvarje skjuts-omby te må Uppgöras innan Entreprenad-auction förrättas, summan för skjuts-underhållet för hvarje Län Samtnanräknas Och fördelas ej allenast på Länens alla hemmantal, Krono-LänsmänS boställen samt Nämndeoch Fjerdingsmans innehafvande hemman undantagne, utan ock på Städeriie i proportion» Samt skjutslegan, som den resande borde erlägga, lämpas efter örters och ställens olika förhållande» hvarjemte Bengt Nilsson yrkat, alt, intilldess delina reglering hinner vidtagas, skjutspenningarne må bestämmas till 2/jj sk» mi* len för en häst ; 4:0.Eric Ersson Samt öfrige Riksdagsfullmägtige från Kopparbergs Län och Tujve Larsson från Christianstads Län: att Allm. Besv.- och Oee.-Utsk. Bet. N.-o 84• *5 gästgifvare-skjutsnings - skyldigheten måtte ställas på entreprenade, hvarjemte den senare, i händelse sådant icke kunde låta sig verkställa, föreslagit förhöjning å skjutslegan till 24 sk. för hästen, 2 sk. för kärra, släde och sadel* samt 4 sk. för vagn; 5:o Sven Persson från Stockholms
Bes v.- och Ekon.-TJIskotlens Betänkande, N\o 55. öfverses, och med deras upphäfvande genom en allmän Förfallning förordnas, om hvad så väl justerare och krönare, som innehafvare af mått, mål och vigter samt varukäril, de der böra viss rymd innehålla, hafva att sig rälla, och att i sammanhang dermed lämpliga arfvoden för justering och kröning uti utfärdande Taxa måtte bestämmas. Stockholm den 23 Februari 184 * - f TAXA Lagsamt Allm. Besv.- ochEkon.—Utskottens Betänkande, No 55. 2g TAXA för justeringen af Mått och Vigt. KopparBanco. 1 i:o Örn Rymdemäl. mynt. 1 Dal. öre. sk. r' 1 i Fyrkantig Mätaretunna 2 — 5 48 i d:o Spann 1 16 4 — 1 i d:o Halfspann r 8 3 41 i d:o Fjerding 1 — 2 8 I i d:o Kappa — 16 1 4 t d:o Halfkappa — 1 2 1 — i Rund Mätare-tunna tillika med afskärnings-omkostnaden j 3 — 8 — i d:o Spann 2 8 6 — i d:0 Halfspann .t t 2 4 4 8 i d:o Fjerding 1 8 3 4 i Kanna af tenn, bleck, koppar eller träd — 12 1 i Stop, Halfstop, Qvarter, halft Qvarter och Ort af hvad ämne det vara må — 3 — 3 i Tranfat, Åm och Fat ä 6o Kannors rymd St. Or dens-Boktryckeriet, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-TJt sk. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Mars 1841, kl. la m. Betänkande, i anledning af väckte motioner rörande Judereglementet. Uli della ämne hafva molioner blifvit väckte hos det Häglof. Ridderskapet och Adeln: Af Herr Rosenqvist, Fredrik Leonardj och Herr Ribbing, Arvid; hos det Vällof.
Rikets Ständer uttryckte redan vid sista Riksdag uti deras då aflåtne underdåniga Skrifvelse, att de icke kunde anslå några Statsmedel till verkställande af lönereglering inom Arméen. Jag medgifver, att Friherre af Nordins förslag angående indelta räntornas ingående lill Statsverket skulle medföra väsendtliga fördelar för uppbördssältet, men då jag ej kan godkänna grunden för rubbningen uti Indelningsverket, har jag icke eller kunnat med min röst biträda Frilierrens förslag och kan lika litet rösta för hela Utskottets tillstyrkande i denna punkt. Jag vet ganska väl, att jag ej nu kan göra min mening gällande, och att nya anslag skola beviljas till detta föremål; men jag vet också, att vid första krigsti 11 fälle skall hela den nya organisationen ramla, och Styrelsen vara vanmägtig att återställa Indelningsverket. Jag tror således, att löneregleringen, som nu blifvit föreslagen, är ett det kraftigaste medel alt förstöra Indelningsverket. Då jag vid sista Riksdag väckte motion i samma ämne, och Rikets Ständer beslöto den derom • till Kongl. Majrt aflåtne underdåniga hemställan, kunde jag icke föreställa mig i56 D tn 5 October f. ra annat, än att genom indragning af 3:dje Bataljonens Befäl en tillgäng skulle beredas för löneförhöjning åt det återstående Befälet inom hvarje Regemente. Delta syntes mig rättare, än att genom nya anslag af alltid otillräckliga löner inlocka ynglingar i Krigstjensten, och gifva ökade anledningar lill stegrade anspråk, hvilkas beviljande, genom ökade skattebidrag, det slutligen blir omöjligt att fullgöra. Grefve Björnstjerna har framställt en salts, som synes riktig, då man blott räknar i runda tal. Om jag finge calculera lika enkelt, som den ädle Grefven, skulle jag säga, alt i stället för Befäl till en Aimee af 60,000 man, fördelade i 60
Konstitutionsutskottet skall bestå af 24 ledamöter, Statsoch Bevillningsutskottet af 36, Bankoutskottet af 24. Uti alla dessa Utskott skola ledamöterna utses till lika stort antal från hvardera Kammaren. § 68. Hemligt Utskott tillsattes, när Konungen det äskar. Ledamöterne skola vara tolf och utses till lika antal från hvardera Kammaren. § 69. Finner någondera Kammaren, i anledning af Konungens propositioner eller i Kamrarne väckta motioner, eller andra skäl, för frågornas utredning, eller till uppgörande af förslag till lag, eller förordning, nödigt serskilda Utskott tillsätta; ankomme på Kammaren att sådane tillfälliga Utskott, bestående af fem eller sju män, bland sina ledamöter utse. § 70. Vid urtima riksdag må flere Utskott ej bildas, än som erfordras för beredning af det eller de ärenden, hvilka då förekomma. § 71. Ledamöterne i Utskotten tillsättas genom elektorer. Elektorerne skola, vid början af hvarje riksdag, till ett antal af 25 för hvardera Kammaren, medelst val bland dess ledamöter, utses. Inträffa under riksdagens lopp ledigheter bland ledamöterne i Utskotten; då skola ock de så, som nu är sagdt, fyllas. Hvardera Kammarens elektorer må inom sig ordförande välja. § 72. Biksdagsman, af hvilken Biksförsamlingen omedelbart kan fordra redo och ansvar, må ej deltaga i val till elektor för Utskott, eller sjelf utses till elektor; men vare dock valbar lill ledamot af sådant Utskott, der för hans egna embetsåtgärder redovisning ej kan förekomma. Konstitutions-UlskoUets Memorial, N:o 12. 23 § 73. Jemte elektorer för val af Utskott skola suppleanter utses till det antal, Kamrarne nödigt finna. Är elektor af förfall hindrad att sitt åliggande fullgöra, inträde i hans ställe suppleant. Val till ledamot i Utskott må ej anställas, utan att två tredjedelar af elektorerne eller suppleanterne tillstädes äro. § 74. Ledamöterne i Utskotten ega inom sig välja ordförande och vice ordförande.
Lika med Kommiténs pluralitet inser jag mer än väl behofvet af ökade kontroller å de beväringsskyldige och har derföre ej heller haft något att invända mot de jemförelsevis ringa band man i sådant hänseende velat pålägga dem; men att derjemte för dem stadga en serskild afgift, hvilken för den obemedlade ofta kan synas ganska tung, synes mig hvarken lämpligt eller rättvist Enligt mitt förmenande borde det ökade besvär, som genom de nya kontroll-föreskrifterna skulle för åtskillige tjenstemän uppkomma, godtgöras deni af Staten, men icke genom att pålägga de beväringsskyldige någon afgift, hvilken möjligen kan komma att väcka missnöje med sjelfva beväringspligten. Jemte anmälan af min reservation emot Kommiténs beslut i denna fråga, får jag derföre i underdånighet tillstyrka att, om någon ersättning för utfärdande af beväringsbesked anses böra ega rum, den skall, i form af lämpligt arfvode, tili vederbörande tjenstemän af Staten utbetalas. Stockholm den 10 Maj 1850. Magnus Månsson. Bilaga M 2. Beräkningar öfver tillgångar och kostnader för Beväringsmanskapets vapenöfning»!* ni. ni. i enlighet mod do af Kommilén i sådant afseende framställda förslag. För att kunna uppgöra någon tillförlitlig beräkning öfver de kostnader, hvilka beväringsmanskapets vapenölningar hädanefter må kunna föranleda, har det varit nödvändigt att genomgå de redogörelser för samma kostnader under föregående år, hvilka finnas att tillgå dels uti Kongl. Kammar-rättens Militia?-räkenskaps-kontor, dels ock för scdnaste tiden uti Kongl. Krigs-kollegium. Kommiterade hafva härvid funnit, att beväringens möteskostnader år från år blifvit förökade, en följd såväl af ett årligen ökadt antal beväringsvnglingar, sorn ock af penningevärdets förändringar och derigenom förhöjda pris på lefnadsförnödenheter.
Memorialer af: 1:0 Banco Fullmäktigen Anders Danielsson, angående yrkad reglering af Statens Embeten och Tjenster. 2:0 Fullmäktigen i RiksgäldsContoiret Eric Svensson från Bohus Län , angående visse rättigheter för sådane Comministers-Boställen, hvilka blifvit af Fersamlingarne inköpte. 3:0 Nyssnämnde Eric Svensson, angående indragning af AdelsfaneRegementet. 4:0 Jacob Jacobsson Kinner från Gottland , angående aflöning för Bevärings-manskapet derstädes under excercitietiden. 5:0 RiksdagsFullmägtige från Blekinge 494 Protokolls Utdrag d. 5 Jan, 1818. Län, angående flere samlingsplatser för Båtsmannen i nämnde Län. •6*0 Gustaf Olsson från Vestmanland, om ändring i levereringen af hö från Hemmanen i Strömsholms Fögderi. 7:0 Banco Fullmäktigen Johan Olsson Longberg rörande förändring i sättet af Osmund» jerns lefvererande. 8:0 Gustaf Larsson från Stockholms Län om förhöjning i Fångskjuts legan* g:o Joh. M. Vessing och Gustaf Olsson från Vestmanland, angående lefverering af SkatteHö till Kongl. Hofstallet i Stockholm. 10:0 Banco Fullmäktigen Anders Danielsson, angående Löneförbättring för Betjeningen i Kongl. KamrnarRättens KrigsRevisions Departement. 11:0 Johan Rutberg , från Norrbotten angående rättighet för Krono Befallningsmannen Vestberg, att utbekomma en innestäende Pension. 12:0 J. Rutberg samt J. L. Viklund från Vesterbotten angående ersättning till Kronofog* darne i Vesterbottens och Norrbottens Län för Resekostnader. ig;o Banco Fullmägtigen Anders Danielsson, angående åtskillige åtgärder i anledning af det emellan Kongl, Maj:t ock Kronan samt CommerceRådet Björnberg afslutade Contract om Bränvinsbrännings rättighet i Götheborg rn. fl.
Elektorerna skola, medelst slutlig sedlar, hvar för sig till ombud föreslå en ä kyrkostämma röstberättigad man. jualia dervid rösterna till mera än hälften pä en man, vare han behörigen vald. Aro åter rösterna så delade emellan flera, att sådan röstöfvervigt för någon icke eger rum, anställes ny omröstning till antagande af den, som de flesta rösterna erhållit, eller, om han icke antages, af den, som näst honom blifvit 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition j\i‘ 33. af de flesta kallad och så vidare. Skulle, sedan alla omröstningarna sålunda försiggått, likväl ingen hafva erhållit den här föreskrifna öfvervigt, anställes ny omröstning öfver alla dem, som vid den första omröstningen blifvit satta i fråga; Skolande den, som erhållit de flesta rösterna, anses behörigen vald. Hafva tvä eller flera vid någon af dessa omröstningar erhållit de flesta och lika många röster, afgöres frågan genom lottning dem emellan. För hvarje ombud utses ock pä lika sätt en suppleant att, i händelse af ombudets förfall, i dess ställe i mötet deltaga. Val för Stockholms stadverkställes pä ofvan föreskrifna sätt inför 01- verstäthållaren. Vid omröstningar lill val af ombud vid kyrkomöte och af elektorer för sådana ombuds utväljande beräknas hvarje röst lika; och skola rösterna afgifvas med slutna sedlar. § 7. Klagan öfver val till ombud vid kyrkomöte fullföljes hos Konungen genom underdåniga besvär, som inom tretio dagar efter valet skola i Kongl. Maj:ts Justitie-Eevisions-expedition ingifvas för att i Konungens Högste Domstol skyndsamt föredragas och afgöras. Vid kyrkomöte föres ordet af Erkebiskopen eller den bland öfriga Biskopar, som Konungen, för den händelse att Erkebiskopen har förfall, dertill i nåder förordnar. § 9- Allmänt kyrkomöte tillkommer att upptaga kyrkliga mål, som Konungen till detsamma öfverlemnar eller hvarom fråga af någon dess ledamot väckes. Mötet ege dock ej att, utöfver hvad i grundlag kan varda medgifvet, annat eller mera besluta än underdåniga utlåtanden, samt föreställningar och önskningar att hos Konungen anmälas. § 10.
»Min son Gideon W. Bartlett lemnade San Francisco den 1 juni 1878 i ett af oss förhyrdt fartyg »Syren» om 875 tons, bestämdt till S:t Lawrence bay. Han kom dit den 8 juli. Efter att hafva intagit 6100 barrels tran och 37,000 pounds barder från våra hvalfångare, seglade fartyget direkt till New-Bedford, läggande till vid Honolulu för att der landsätta barderna, hvilka skulle hitsändas via San Francisco. Sjelf gick min son i S:t Lawrence bay om bord på vår hvalfångarebark »Rainbow» i afsigt att företaga en resa för studier och nöje. Han besökte härunder Point Barrow och gick öster ut så långt som till Lions Reefs nära Camden bay. Härifrån återvände han först till Point Barrow, och derpå seglade han till Herald-ön, hvarest han besökte våra hvalfångare och såg en »Bowhead» fången och flensad. Den 25 sept. gick han om bord på skonaren »W. M. Meyer», med hvilken han kom till San Francisco den 22 oktober. Vid jemförelse af resedata finner man, att han seglade nära Serdzekamen den 29 sept., två dagar efter det Ni ankrat nära Koljutschin-bay.» Den 29 sept. motsvarar efter amerikansk dagräkning den 30 efter gamla verldens, som fortfarande följdes om bord på Vega. Skonerten »W. M. Meyer» låg således vid Serdzekamen ännu två dagar efter det vi ankrat i vår vinterhamn. Afståndet mellan de båda ställena är endast omkring 70 kilometer. Vinterhamnen var belägen vid 67° 4′ 49″ n. br. och 173° 23′ 2″ v. längd från Greenwich, 1,4 kilometer från land. Afståndet till Ostkap var 120′ och till Point Hope, nära Kap Lisburn på amerikanska sidan, 180′.