Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Män, att 2:ne ganger om aret, War - och Hösteliden wid Stuteriet mönstra och besigtiga Hästkcealuren samt noga undersöka hushållningen med mera och derom till Kongl. Majit med underdånig berättelse inkomma. Utskottet tillstyrker likwäl, attnu warande Committerade mäge bibehålla öfwer-Sryrelsen i de -me ar, utom det innewarande som ännu erfordras till de här ofwannamnde byggnaders uppförande i fall Medel till dem warda bestädde, pa det att Stuteriet - Den 26 Junii. 887 rict under en och samma Förwaltning ma komma i fulländigt stick och den började nya hushållningen winna stadgad gang. Och torde at Committerade uppdragas att af den erfarenhet de sig förwärfwa utarbeta och i underdånighet till KonglMaj:tS Nådiga pröfning och fastställande förestå Reglemente ej mindre för den inre Econemien än de omständigheter, som Landshöfdingen har att handlägga samt hwad de till Stuteri - hushållningens granskning i Nader tillförordnade böra iakttaga och i deras underdåniga berättelse utreda och upplysa. Under Kongl. Kammar - Collegii öfwerinfeende förblifwer i öfrigt allt som rörer Strömsholms Kungsgårds och alla Stuteriet tillhörige lägenheters skötsel och för-arrenderande samt huru Arrendatorerne fullgöra atagne Contracts-wilkor m. m. alldeles pa lika sätt som med Rikets öfrige Domainer. Och kommer jemwäl redogörelsen för Stuteriets^ inkomster och utgifter, att inom dertill utsatt tid ärligen till bemälte Kongl. Collegium aflemnas för att af Kongl. Kammar-Rätten granskas; Hwilket allt till Riksens Högloft. Ständers ompröfwande öfwerlemnasörebro den 2z Junii 1812. Pä Högloft. Ridd. och Pä Högw. Prest-Ständctr Adelns Ledwägnar, Ledamöters magnar, Larl körner. l-uävig körner. Pä Wallofl. Borgare-StänPä Hederw.
Det är ju ändock klart, att påsådane ställen komma hägnaderna alt qvarstå, enär clet ju der vore å ömse sidor fördelaktigare att medelst inhägnad hindra kreaturen från att beträda otillåten mark, än medelst vallning eller tjudring. Skillnaden blefve blott, att, med antagande af den nya rättsenliga grundsatsen, det blefve hvars och ens eget intresse att grannens hägnad stöde uppe, i stället för att det nu är hans intresse att den ligger omkull — enär sådant ger honom laglig rätt alt beta sina kreatur på grannens mark. Hvad åter vidkommer den invändningen, alt ifrågavarande grundsats »ännu saknar det stöd i allmänna tänkesättet, som är ett vilkor för hvarje förändring utaf stadganden, hvilka allmänt och djupt inverka på medborgares ekonomiska ställning,» sa vågar jag, med stöd al liera allmänna Svenska landtbruksmötens, och åtskilliga bland länens Hushållnings-sällskapers utlåtanden i ämnet, påstå att, såvida »allmänna tänkesättet» beräknas elter de 12 Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskotlens Betänkande, A’:o Si. tänkande, och ej efter de icke tänkande, så har detta redan erkänt, önskat och påyrkat antagandet af förr nämnde enda rättsenliga grundsats för egofrids vinnande. Hvad vidare beträffar den »tillåtelse, sorn'genom . Kongl.
Lands-kommunikalionerne i Länet äro ock goda samt för behofvet tillräckliga; dock hafva Irenne nya Häradsvägar blifvit anlagda och indelta till allmänt underhåll, nemligen en från Högsta Gästgifvaregård i Bälinge Socken lill landsvägen vid Agersta gård. i Jumkihls Socken, en annan från Gården Sandbol i Rasbo Socken till gränsen emot Närdinghundra — 20 — Härad i Stockholms Län, och den tredje från Wiksta By i Wiksta Socken till Björklinge Socknekyrka. Uti landets inre handel har någon annan märkbar förändring under de sednare åren icke skett, sedan de dittills öfliga landtmarknader i Östanåby, Elfkarleby Socken, upphört, än att jemväl de årliga frimarknaderne vid Skefthammars Församlings kyrka, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga beslut, numera upphört, såsom öfveiflödiga och skadliga. Få några ställen vid Mälarens stränder, och hufvudsakligen vid Flottsund nära Upsala samt vid Örsundsbro i Girista Socken, sker dock ännu det från fordna lider öfliga årliga utbyte af skärgårdsproducter emot spannmål, vid Midsommaren och Michelsmässotiden. På vissa trakter af Länet förmärkes gårdfarihandel vara i önskvärdt aftagande. 4:o Politisk Författning. De under sednare åren skedda jordeboksförändringar beslå deruti, all genom skattläggningar i Länet, 1 5/6 mantal Krono tillkommit, att antalet af Skattehemman förökats med 5 5/6 mantal, antalet af Krono-Hemman förminskats med 5 mantal och antalet af Frälse-Hemman förökats med 1 mantal samt alt 17b odlingar, i5 ängar, 8 mjölqvarnar och 1 sågqvarn blifvit skattlagda jemte en f. d. kronopark, som fördelats i 11 Lägenheter, på lika många Hemman. Hemman, som förfallit i ödesmål eller blifvit af öde upptagna, finnas icke.
Skrifvelse löredrages för att remitteras till Bevilln.- Utsk., ber jag att fä yttra nägra ord. Jag tror nemligen, att intet skäl förekommer, som talar för befrielse från bevillning af utdelningen å Trollhätte Canaloch Slussverksbolags actier. Det enda, hvarpå man velat stödja en sådan befrielse, ar, att Kronan af bolaget åtnjuter den förmån, att Kronans fartyg kostnadsfritt förskaffas å canalen. Dessa bolagets åligganden, redan stadgade i octrojen, synas mig e< dast vara en billig ersättning för de uteslutande privilegier, bolaget åtnjuter, således intet skäl till frihet från bevillning. För öfrigt är detta bolag förmodligen det rikaste, soln funnits i Sverige i afseende på den höga procent, adierna lemna. Sjelfva utdelningen af dessa proc. får icke, enligt octrojen, öfverstiga 9 proc., men inkomsterna uppgå verkligen till minst 20 proc , emedan 11 å i5 proc. å aclierna afsättas till slussbyggnadernas och fartens förbättrande. Jag hemställer då, om minsta skäl finnes för den ifrågavarande befrielsen från bevillning, helst något sådant icke linnes föreskrifvet i bolagets octroj Och dessutom dess actier nu, genom Götha canals färdigbyggande, stigit i värde utöfver förväntan. Jag anhåller, att dessa anmärkningar må fä åtfölja remissen till Bevilln.Utskottet. Remitterades till Bevilln.Utskottet. Föredrogs ånyo Constit.Utskts d. 24 sisth Fehr. på bor - Den ii Mars f. m. 99 det lagda memorial N:o i, med uppgift å de till afgörande beredda grundlagsändringsförslag. Begärdes på bordet af Deras Excellenser Grefvarna af Wetterstedt, Gust., och Brahe, Magnus, samt af Grefvarna Horn, Claes Fredr., och Posse, Arvid. Gr. von Fersen, Hans: I anledning af den nyss väckta frågan om och till hvilket Utsk. K. M:s Nåd.
Jag vädjar till en hvar, som känner huru handeln bedrifves i småstäderna, om icke förhållandet är sådant som jag nu sagt, eller om icke den egentliga handeln sker uti köpmannens enskildta rum, förmak eller cabinett, dit en och en i sender inbjudes, för alt bese varorna. Är det då icke skäl att söka förekomma dessa lagbrott? eller bör man vara mera känslosam för husfriden än för sjöfriden, vägafriden eller kroppsfriden? Om jag en mörk afton i snöyra kommer lill Horns tull, så är jag underkastad visitation. Jag vet icke hvarför min person der bör vara mindre skyddad än i mitt rum. Den sorn gör visitation i mitt hus är underkastad ansvar i händelse han ingenting finner. Man säger att husvisitation är stridande mot grundlagen; det kan jag icke inse. Äfven säger man alt nationen är emot husvisitation. Det har jag icke heller funnit; mendet gifves ett intresse, sorn önskar att lagen icke skall controlleras; det är penningevinstens intresse, som begagnar våra inbillade behof för alt åtkomma våra penningar, och detta intresse gynnar att lagen må göras overksam. Enär vi hafva en lag, böra vi äfven tillse, att dess efterlefnad kan controlleras och att lagen göres verksam; men tage vi bort husvisitalionen, så kunna vi så gerna rifva sönder hela tulltariffen. Det är på dessa grunder, som Utsktn velat sälta verkställigheten i sammanhang med lagbudet. Det må anses bedröfligt och våldsamt; men att skydda lagen gifves icke annat sätt än det som Utskcn föreslagit. Jag är visserligen icke älskare af husvisitation; men den är ett oundvikligt ondt, såvida tulltaxan skall hållas i helgd. Flera års erfarenhet har öfvertygat mig derom; men deremot har jag icke kunnat öfvertygas att husvisitationen hvarken är våldsam eller bedröflig. Jag tillstyrker således bifall till Dtsktns förslag i detta hänseende. Frih. Cederström, Jacob:
Hypothekskassan 4f procents obligationer, hvilka förfalla till inlösen efter 3 månaders föregången uppsägning, lydande a tillsammans R:dr 106,000: 50 B Skånska Hypotheksföreningens 5 procents obligationer, med 6 månader? uppsägningstid, å R:dr 50,000: 1,433 „ 'samma Hypotheksförenings 4J procents obligationer, med enahanda uppsägningstid, a g 1,355,000: ^ 1,405,000: 595 „ Östgötha Hypotheltsförenings 4Ji pro cents obligationer, med dito, ä’ tillsammans » 593,500: 4 „ Smålands och Hallands Hypotheksförenings 5 procents obligationer, med dito, a R:dr 4,000: 904 v samma Hypotheksförenings 4;j procents obligationer, med dito, a „ 732,550: _ 736,550: 323 „ Wermlands Hypotheksförenings 4^ procents obligationer, med dito, å „ 250,000: 100 „ Örebro läns• särskilda Hypotheksförenings 4f procents obligationer, med dito, å — „ 100,000: Transport: 3,191,050: 77 — Transport: 3,191,050: och 27 „ Nya Trollhätte kanalbolags 5 procents obligationer, med dito, å „ 27,000: Tillsammans 3,596 st. obligationer ä — R:dr 3,218,050: Under ofvannämnde inventering, hvilken omfattade ej mindre nu uppräknade, än öfriga under Fullmäktiges värd förvarade obligationer och handlingar, hafva Revisorerne funnit alla dessa obligationer och handlingar omsorgsfullt ordnade och vårdade samt till antal och beskaffenhet noga öfverensstämmande med såväl den deröfver upprättade förteckning, som en på räkenskaperna grundad uppgift å de obligationer, hvilka då af Riksgälds-kontoret innehades; och befanns bland berörde handlingar jemväl det konvolut, som innehåller Rikets sednast församlade Ständers anordning å det så kallade stora kreditivet; å hvilket konvolutförseglingen var orubbad.
Hr Gr. o. Landtm, framställde vidare, att sedan nu Hr Hjärne och Hr Bildt afslått från sina serskildta yrkanden i fråga om redaktionen, i hvad banan från Götheborg lill Slockholm beträffade, ej blifvit yrkad annan föi ändring, än alt, enl. Gr. Mörners förslag, anslaget borde gifvas för anläggande och utförande af en del af den stambana, som är ämnad alt, fullbordad, med Götheborg förena hufvndstaden i rigtning genom Westergöthland och Nerike; men att, i fråga om södra banan, blifvit yrkadt dels bifall, dels afslag, dels af Hr von Hartmansdorff, ”att, i händelse R. o. Ad. beviljade 5 milhr 236 Den 1 November e. m. R:dr för jernvägar, deraf må användas 2 milkr för anläggning af en, i rigtning åt Skåne gående, stambana från Jönköping till den på sydliga sidan af sistnämnde stad belägna punkt, hvilken K. M. kan finna lämpligt bestämma”, dels ock af Frih. Klinkowström, ”alt en mill. R:dr måtte anslås för påbörjande af en stambana, antingen i rigtning åt Jönköping gående från Malmö till den på nordliga sidan af sistnämnde stad belägna punkt, hvilken K. M. kan finna lämpligast bestämma, eller af en stambana från Norrköping, gående i rigtning mot Jönköping, egande K. M. bestämma, hvilken af dessa båda banor böra ega företräde till erhållande af sistnämnde bidrag.” Gr. Posse: Sedan Gr. von Rosen erkänt riktigheten af Hr Bildts npfattning af Grins motion, och Frih. Klinkowströras förslag är att betrakta som en ny motion, får jag begära den på bordet. Hr Sandströmer: I afseende på anslaget till båda banorna, hafva åtskillige talare begärt propos. å Utsk:s tillstyrkande i dess helhet, hvaremot andra åter yrkat, att anslag skulle beviljas endast för den vestra. Det har föranledt andra att begära propostus upslällande på det sätt, att ja-propos:n skulle innefatta anslag till båda banorna, och på andra sidan nej-propos:n innefatta anslag blott till en bana.
Detta uttryck vittnar otvifvelaktig! om partiskhet, när jag har parterna för mig, men är jag lagstiftare och icke har parterna för mig, så kan det icke vara sä orätt all sätta sig i ljufvens ställe. Jag beder R. o. Ad. betänka hvad som är den vanliga marschen af en persons lefnad, som en gång, vare sig af lättsinne eller för förelse eller behof, tillgripit annans egendom, flan förslår då icke bättre än att erkänna; och blir dömd till det vanliga straffet spö eller vatten och bröd. När han utstått detta straff ångrar han sig och vill återvända lill samhället; men hvart skall han då vända sig för att få arbete? Alla skjuta honom tillbaka. Han vill arbeta emot dagspenning; men den som har andra arbetare i sin tjenst kan icke antaga honom, utan att de öfriga skola förskjuta honom. Förr kunde han ingå såsom soldat vid de värfvade regementena, men nu kan han det icke. Han kan göra skor eller kläder, men det förbjuda skråförfattningarne honom. Om han dä icke kan på annat sätt få sitt uppehälle, så ligger han. Tiggeriet för honom lill correctionshuset. Han skall snart finna, att hultgrens lag är mera bjudande än straffet är afskräckande, och jag hemställer till eder, mine H:rr, om den, som vill införa en strafflag, hvarigenom det blir möjligt för den felande att återgå till samhället och förtjena sitt bröd pä ärligt sätt — jag hemställer om icke den lagstiftar mera för samhällets än för den brottsliges intresse. För mången inom detta Hus är ordet reform ett missljud och att conservera låter något hällre. Jag har så mycket mindre att anmärka häremot, som äfven jag erkänner, ali endast sådana reformer böra vidtagas, som äro nödiga och nyttiga. Jag beder eder derföre nu komma ihåg att göra denna tillämpning riktig. Man bör således nu ihågkomma att det är fråga om en reform, hvarigenom hvarje medborgare skall försäkras om säkerhet till person och egendom, och mig synes åtminstone att den frånvaro af denna säkerhet, som nu existerar, icke är något att conservera. Hr Fåhraeus:
Det är en förblandning af tvänne alldeles olikartade förhållanden, eller en inblandning af det offentliga i det enskilta — så mycket mera obehörig, som ju dermed också åt Embetsmanna-myndigheten, verkande efter lönebeloppet, är inrymdt i de kommunala angelägenheterna elt inflytande eller ett intrång, som ju också med detsamma blir ett gifvet stalsingrepp i socknens eljest endast på den privata egendomen grundade sjelf-beslutanderätt. En General eller en Landshöfding, som i en liten socken bor t. ex. på en mindre egendom, har såsom ofvan visats, så länge han behåller egendomen, icke större rösträtt i sockenstämman än efter dess hemmantal. Men om lian säljer egendomen, och dock bor qvar i socken, så eger han på grund endast af sin lönebevillning en ännu större rösträtt, än den han förut egde på grund endast af hemmantalet; och lian kan då sedan uppträda i sockenstugan såsom socknens General eller Socken-landshöfding, och der förer han då talan, icke för socknen, der han bor, men för flera andra socknar, derifrån han uppbär en mängd honom tillslagna löningsräntor. Ja, invänder dervid mången nutidens Odalman: det skadar oss intet; ty om än den högt lönade Embetsmannen förer en hög talan i sockenstämman, så får han nog derför betala till fattigvården. Men man akte sig dock, alt ej äfven härvidlag snålheten bedrar visheten. Det är väl ej så säkert, att fattig-afgiften alltid skall utgå efter sockenstärnmo-stadgan. Den saken bör och kan måhända förändras en gång. Men emedlertid har då den svenske Odalmannen såll bort sin förstfödslorätt i sockenstugan för en grynvälling till fattigstugan. Men sådant borde väl i tid både behjertas och afböjas, helst ock en sådan omhvälfning af den gamla röstgrunden icke torde åstadkommits, ulan förmedelst ett vid Förordningens stiftande, såsom mig vill synas, begånget grundlagsfel, det ock, i sådant fall, Utskottet skulle bordt, enligt slutorden i 53 § Regerings-formen, med anledning af den i ämnet väckta motionen, hos Riks-Slånden till ändring och rättelse anmäla.
Har ackord icke kommit till stånd, må sådana konkursboets fordringar och anspråk, hvilkas indrifvande ej kunnat verkställas, utaf borgenärerna, efter i behörig ordning fattadt beslut, dock icke utan att handelsdomstolen, efter gäldenärens behöriga kallande, dertill gifvit lof, kunna i helt eller delvis till den mestbjudande försäljas; afhandling derom och vidtagande af nödiga åtgärder för försäljningen åligge sysslomän. Rörande det ämne, hvarom här stadgats, stånde det hvarje borgenär fritt att utaf referenten yrka borgenärernes sammankallande för att derom beslut fatta. KAP. IX. Om försäljningen af gäldbundna boels fasta egendom. 571. Borgenär, som icke i någon fastighet häfver inteckning, må ej för fasta egendomens försäljning kunna vidtaga någon laga påföljd egande åtgärd. 572. Har ackord icke, på sätt och i den ordning föreskrifvet är, kommit till stånd, och är före denna tidpunkt laga åtgärd till fasta egendomens försäljning icke vidtagen, vare sysslomän till slik åtgärds vidtagande allena behörige; vare de ock pligtige, likväl med referentens lof, att inom åtta dagar efter berörde tidpunkt till sådan åtgärd skrida, med iakttagande utaf de formaliteter, som för a fy 11 ring af minderårigs gods utstakade äro. 573. Nu hafva sysslomän sådana åtgärder vidtagit, och har auktion derpå följt, och har vid auktionen gjordt anbud blifvit med klubbslag fästadt; då må sedermera 'icke högre anbud antagas på andra vilkor oeh annat sätt, än som bär stadgas: l:o Det högre anbudet skall göras inom 14 dagar efter auktionen, och må icke vara under den vid auklionstillfället bjudna och med klubbslag fästade summan, med tillägg af en tiondedel utaf samma summa; detta anbud göres vid allmänna civildomstolens i orten sekreteriat, i öfverensstämmelse med den i civila rättegångs-lagboken 710 och 711 art. föreskrifna ordning, och ingen må det vara förvägradt, att sådant högre anbud göra. 2:o Ilar sådant högre anbud gjorts, stånde det ock hvar och en fritt att bjuda öfver detsamma; högsta sålunda gjorda anbud varde med klubbslag befästadt, och må ej derefter något ytterligare anbud kunna antagas.
Hör du, Valter, hvad är det der för en botoch bönepredikant som du råkat ut för? DE FÖRRE (utom Hjelm.) Ja, han har en riktig läsarefysionomi! VALTER. Säg ingenting om honom ... han är bättre än vi allasammans! Han är en gammal skoloch akademikamrat till mig, och en utmärkt ung man både på hufvudets och hjertats vägnar. STJERNE. Men hvad är han för slag? VALTER. Vice häradshöfding! STJERNE. Jaså, inte värre! PUDDELKRANS. Det är en komplett Tartuffe! VALTER. Säg inte det... Hjelm har en lysande framlid ... han kommer bestämdt att gå mycket långt. EVALD. Skall ni inte höra på, när konsuln säger qvickheter! Jag tycker det händer inte så ofta. PUDDELRRANS, Hjelm Hor nu, är han kanske slägt med friherrinnan Hjelm? vara. VALTER. Ja, så nära slägt som en brorson kan ETTIG (puffar honom undan). Tjufpojke der! ETTIG. I fall han inte stannar, ja! Ha-ha-ha! STJERNE. Ah! för tusan! det förändrar saken... friherrinnan är ett charmant fruntimmer, och som vet att poussera sina slägtingar! Det var dumt att jag inte fick göra hans bekantskap! VALTER. Jag tror verkligen inte att han hade någon lust att göra din Hvad var det också för fördömdt infall af dig att tilltala den der unga flickan? STJERNE. Men såg du då inte att hon tittade sig omkring, alldeles som om hon sökt någon? Det förefaller mig alltid misstänkt. ETTIG. Mig också! Ett hederligt fruntimmer ser sig aldrig omkring! PUDDELKRANS. Dessutom är det menskligt att misstaga sig! EVALD. A propos misstaga sig, så begick jag häromqvällen ett bra förargligt misstag på Drottninggatan ... jag skulle just hem till Carlberg, och kom 19 ut gårdsvägen från Lauras schweitzeri ... ni vet att jag har alltid varit litet förtjust i Laura! EVALD.
na ic&e missunna Frälsejordens inneha!vare deras ännu ägande, af dem eller deras Förfäder dyrt förvärfvade få rättigheter», Ännu mindre borde förmodas, att någon eminent och erfaren nian af HögVÖrdiga Rresterskapet, som val bör känna hvad ali slags mera och mindre väl grundad opinionshäfd verkat och ännu mera framdeles kan verka å all medborgerlig och således äfven haas egen ställning, tillstyrka arbetsoch kostsamma nyheter, sorn* utan båtnad för någon, röra rätt granlaga Siånds, äganderätts och i visst afseende pri vilegiiförhållaoden. Vid Urtima Riksdagen i Örebro år i8to, gjorde en Riksdagsman af Hedervärda BondeStåndet en efter ali sanno3* likhet väl grundad motion, angående upphäf* vandet af skillnaden i Kyrkoutskylder emellan förmedlade och oförmedlade hemman, hvars rättvisa är så mycket tydligare, som Kyfkooch Prästegårdsbygitnaden icke kunna äga rätt till större utskylder i tillbörlig proportion, än Konungens och Rikets behofver, men Hög» vördige PresteStåndet lärer, ehuru denria fråga föga eller icke rörde dess embetsrättigheter, hvilka böra bero af hemmannens beskaffenhet till skörd och kreatur, derå med del t det evasiva svar, att bifall härtill icke kunde gifDen 2.' Jtinii e. m. 173 vas förr, än den ofta vid vära Riksmöten omtade och nästan beslutne allmänna hc-mmansrelningen i Riket blifvit fullbordad och det häruti ännu bristande, lagger o'elbart ännu större hinder i vägen för Fräisefriheternas inlösande. Således tyckes vara lika rättvist, so ii! rådeligt, att denna inlösningsfråga får förtälja. Och enär äganderätten till Krono, skattehemmanen i Riket utgör förnämsta grunden för BondeStåndes valoch represcntationsrättighet vid våra Riksdagar, så skulle igeoom tillkomsten af ett nytt Kronoskatte med lika mycken naturlig och billig rättighet de mäst vidt utseende och tili gina följder osäkra forändringsfrågor komma å bane. Herr Rothlieb, Axel: Höglofl.
Den siste värde talaren har upläst bör jan af 60:de §:n R. F., men han hade äfven bordt upläsa den 59:de §:n, lill hvilken den förstnämnde §:n refererar sig. 59:de §:n lyder som följer: ”Efter Rikets och Statsverkets till stånd och behof läte Konungen till Utsk:s öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomster och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas.” 60:de §:n åter innehåller ”Till dessa sednare monepolier fastställa.” Jemför man dessa håda §§, finner man, alt Grundlagen med bevillningar afser endast sådana afgifter, hvilka R. St. vid hvarje Riksdag sig åtaga i och för Slatsbehofvens fyllande. Nu är den af Serskildta Utsk. föreslagna afgift å bränvins utskänkning och utminulering icke afsedd alt användas till slatsbehofvens fyllande, och den behandling, som frågan erhållit, är eli ytterligare bevis på riktigheten af min åsigt, ty Utsk:s förslag, ang:de användandet af de genom afgiflens utgående erhållna medel, har af R. o. Ad. blifvit, utan föregående återretniss, med förändring anlagen, hvilket varit stridande mot Grundlagen, såvida afgiften vore af bevillningsnatur, samt de genom densamma inflytande medel således varit statsmedel. Nu har Frih. Raab visserligen invändt, att ehuru StatsUtsk. icke i frågan blifvit hördl, så får man likväl icke deri se ett bestämt bevis, alt man icke ansett sig använda, genom bevillning influlne, statsmedel i och med detsamma man använder afgiften å bränvinsför säljning, enär ett af Frih:n upläst grundlagsstadgande uttryckligen säger, att en fråga skall bedömas efter dess egen natur, och icke efter den allmänna beskaffenheten af de ärenden, hvilka det Utsk., som beredt frågan, handlägger.