Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt den af Utskottet antagna princip mäste fordringen hos hvar och en af dem bevakas, en princip, som redan i afseende på uppsägning gjort sig gällande, genom Kongl, förordningen den 20 December 1851; men denna tillämpning har påkallat ett annat stadgande, nemligen för det läll att bevakningen underlätes hos en al de solidariskt förbundne. Derigenom blir denne lii hån sin förbindelse; men der med är ock solidariteten bruten och de öfriges ansvarighet således inskränkt till blott hvar sin del efter hulvudtalet. Denna följd af underlåtna bevakningen öfverensslämmer älven med i lagstiftningen redan antagna rättsgrunder, sådana de i likartade läll blifvit i lagskipningen uppfattade; men sammanhanget fordrar dock att samma följd uttryckes i den lag, hvarom nu är fråga. De bestämmelser förslaget i öfrigt innefattar äro påkallade, dels för att förekomma den osäkerhet och skiljaktighet, som i särskilda fall vid bedömande af preskriptions - 4 Lag-Utskottets Betänkande, N:o SG. frågor inom lägskipningen uppenbarats, dels ock för att gifva nödig fullständighet åt denna del af lagstiftningen. Af förstnämnda anledning förklaras stadgandet att preskriptionen skall räknas från tiden för fordringens uppkomst, äfvensom bestämmelserna deis om de fall, då kapitaleller ränte-afbetalning mä anses hafva samma verkan, som fordringens bevakning, dels ock orri den qvitlningsrätt, som må ega runi för genfordran, sorn ej blifvit bevakad inom tio år. Hvad förslaget i dessa delar innehåller öfverensstärnmer emellertid med de åsigter, som allmännast gälla, samt derförutan med lagstiftningens ändamål. Man har likväl i afseende på borgenärs rätt att qvitta äldre, ej bevakad, gen fordran hört betänkligheter vltras; men det är en allmänt erkänd rättsregel, alt en fordran, som gäldenären eger hos sin borgenär, de jure och utan föregående liqvidation dem emellan, upphäfver den sednares ford rings räll till motsvarigt belopp; och riktigheten af denna regel torde ej kunna förnekas.
Fru ö: s mimik är ganska uttrycksfull, dock torde böra undvikas ett visst söt-surt uttryck med den hopknipna munnens uppdragande åt näsan, en mimik som fru ö: s efterträdarinna på operett-tronen, fröken A. P — n, dessvärre tillegnat sig bland andra annekteringar, (bland hvilka naturligtvis finnas många excellenta). Fru O., som i » Martha » ser helt ungdomlig ut, borde också göra det i denna rol, hvars emfas och oreflekterade enthusiasm måste ha ungdomlig grund för att göra poetiskt tilldragande verkan. Hr Sellgrens figur passar för Silvas rol, men han sjunger roien osäkrare än företrädaren och grumlar bort ljuden, ofta nog ända till oigenkännelighet. * Den stora arian fick dock en viss pompös hållning, som något påminde om Willmans och Behrens storartade föredrag af den präktiga melodien till de ynkliga orden: Ack hvarför i sena dagen skall jag lyda kärlekslagen o. s. v. Ganska olycklig var naturligtvis anordningen att låta hr Strandberg framställa Ernani. Redan hr S: s fader, trots sin inånga gånger större röst, förmådde icke gifva bravurställena med nödig kraft, än mindre blef detta förhållandet med sonen, hvars misslyckande måste skyllas på teaterstyrelsen, som lika väl som alla andra borde förutsett att till ädel röfvare och bjelte passar hr Strandberg minst af alla operans tenorer, icke en gång med undantag för hr Bröder man, hvars röfvarlif dock visserligen inskränker sig till Remendado i Carmen. Vi förbigå med nöje denna hr Strandbergs prestation och hoppas få se Ur Dagens Krönika. 44honom i roler, som ligga bättre för hans talang, som är för god att på detta sätt hårdragas. Hr Lundmark har, med anledning af den ödmannska opassligheten, återuppträdt i » Konung for en dag », hvilket gif-vit anledning till åtskilliga löjliga opinionsyttringar af dessa tenorers begge amazon-lif-garden.
Jag föreställer mig, att genom skilsmessan hemmet blott skulle bli dess kärare, och hemmets främsta uppgift är väl i alla fall att fostra så väl döttrarna som sönerna till nyttiga och sjelfständiga medlemmar, ej till att ständigt kretsa kring och bero af det samma. Alltså må vi hellre glädjas åt, att våra unga qvinnor alltmera gripas af håg och lust att vara något annat än sina föräldrars mer eller mindre behagliga döttrar, och ej tro, att det endast är » modet », som drifver dem dertill. I stället för att klandra och afråda dem böra vi uppmuntra till nyttig verksamhet och hoppas, att allt flere arbetsfält skola öppnas för dem, så att konkurrensen derigenom må blifva mindre, om den än, af helt naturliga skäl, aldrig kan helt och hållet upphöra. Rik eller fattig, bör väl hvar och en opåtaldt få egna sig åt det arbete, hvaraf han eller hon känner sig mest tilltalad. Rik eller fattig, är den redlige arbetaren väl värd sin lön, och derför instämmer jag obetingadt med Lilly i hennes yrkande, att de bättre lottade arbeterskorna ej genom underbjudande måtte nedtrycka arbetslönen för sina fattigare medsystrar. Hanna R. Teater och musik. Kungl. operan gaf i lördags för första gången under innevarande säsong » Alphyddan » och » Regementets dotter ». Fru Charlotte Strandberg, åt hvilken denna föreställning var anslagen som afskedsrecett, var naturligtvis föremål för liflig och yälförtjent hyllning från den fullsatta salongen. A måndagens abonnementsföreställning gafs samma program. I Max ' roll i » Alphyddan » har hr Nygren ett tacksamt tillfälle att låta höra sin präktiga röst, som redan vunnit betydligt i säkerhet och afrundning. Likaledes visar hr Nilsson i Daniels roll mycket goda anlag för det komiska tenorfacket. Att fru Edling är förträfflig som Betli torde vara öfverflödigt att nämna. I » Regementets dotter » utförde fröken Klemining titelpartiet med god smak och urskiming; dock nådde hon ej fullt hvad fru Edling och fröken Vendia Andersson (numera fru Sörensen) i denna roll presterat. Hr Strandberg som Tonio sjöng sitt parti som vanligt synnerligen väl, men visade ock goda ansatser till ett lifligt spel.
Banko-Diskonten aflemnar ett Creditivrbref 620 Den 28 November e. m. å den beviljade summan, hvilken bor vara utfäst i jenina hundradetal, och som ej bör vara större, än att kautionen svarar för kapital-skulden, ett års ränta, samt 3 månaders öfverränta. Creditiv-brefvet utställes till viss man och kan ej transporteras. §• 59. Jemte Creditiv-brefvet aflemnas ett deremot svarande antal tryckta formulärer till assignationer å 5oo R:dr hvardera, att vid anfordran betalas. Dessa formulärer äro af Banken numererade och böra i nummerordning utgifvas. §. 60. Den som erhållit års-kredit i Banken, äger sedan att på Banko-Diskonteu draga de sålunda afgifne assignationer. §• 61. Räntan för Creditlånen beräknas efter 5 proc. ifrån den dag assignationen blifvit utgifven. Denna ränta betalas innan Creditivbrefvet förfaller. §. 62. Vid årets slut skall Creditiv-brefvet till Banken aflemnas och räkningen afslutas, då förbindelsen derefter återbekommes. §. 63. Den, som ej genom ny antaglig borgens-förbindelses insändande, innan lån - Den 28 November e. in. 621 årets slut beredt sig ny kredit, blifver sin lånerätt förlustig och erlägger öfverränta af 10 procent för den tid, som till betalningens indrifvande derefter erfordras. Den som icke under årets lopp afbetalt en tredjedel af de uttagna låne-summorna, förlore äfven låne-rätt för nästkommande året. Den som icke behörigen iakttagit föreskrifterna i Banko-Ordningen, för års-kreditens begagnande, må icke ny kredit under följande året erhålla. §. 64. De, som i Banko-Diskonten begära årskredit, eller för sådan kredit ingå borgen, böra aflemna vederhäftighets-betyg för den totala summa, hvarföre de inalles i BankoDiskonten häfta. För Embetsoch Tjenstemän, afLandshöfdinge-Embetet eller vederbörande Chefer. För öfrige i Städerna boende personer, af Magistraten.
Länets hela vidd beräknas till 43.31. qvadrat mil, hvaraf 2.04 öppen åkerjord, 4.08 äng och beteshagar, 34.86. utmark, skog och berg, samt 2.33 insjöar och kärr. Föga upphöjdt öfver hafsytan, består länet dock till större delen af bergsträckningar, som mångfaldigt utgrena sig och bilda talrika dälder, hvilka, i mån af befolkningens tillväxt, uppodlats till deras nuvarande fruktbarhet. Länet har fern städer, nämligen Götheborg, Kongelf, Marstrand, Uddevalla och Strömstad, samtär indeladt i fem fögderier, nämligen Götheborgs, Inlands, Orousts och Tjörns, Sunnervikens samt Norrvikens, innefattande tillsammans 20 härader, fördelade i 21 Länsmans-distrikter. Vid länets kamerala författning är den skiljaktighet i afseende å grunderne för hemmans-utskyldernes beräkning anmärkningsvärd, att i Säfvedahls, Askims och Östra Hisings härader af Götheborgs fögderi, som från urålder lydt under Sverige, dessa utskylder erläggas efter de här i riket i allmänhet gällande författningar, men i vestra Hisings härad af nämnda fögderi samt hela öfriga delen af Bohus län utgöras efter de grunder, som gällde för detta län, innan det lades under Sveriges krona. Utom de talrika hafs vikar, som till någon del eller helt och hållet omgifva betydligare landsträckor, förekomma inom länet åtskilliga större eller mindre vattendrag och sjöar, af hvilka särskildt må nämnas: 4 Götha-elf, som genomskär en del af Inlands och Götheborgs fögderier och som, tvänne mil ofvanför inloppet, bildar tvänne ön Hisingen omgifvande grenar, hvaraf den ena kallad Nordre eif utlöper i Elfvefjorden, och den andra vid Ny Elfsborg i Riföfjorden. Idefloden, som till en del genomskär
För denna reservation är icke utrymme att i detaljer jemföra Utskottens förslag med nu gällande stadganden, och söka visa hvar företrädet ligger; men i korthet kan anföras; att 3:ne års vistelse inom församlingen synes vara ett tjenligare vilkor för fattigunderstöd, än några dagars vistande efter skedd skattskrifning; att det icke bör möta större svårighet att upptäcka hvarest en person sist uppehållit sig 3 år, än att taga reda på, hvarest en person, som några år i egenskap af försvarslös, drifvit omkring i landet, sist varit mantalsskrifven; att hvad fattigvårdssamhället vinner på rättigheten alt neka skattskrifning, det förlorar staten på skyldigheten att i korrektionshus och fängelser underhålla dem, som kommunen icke velat emottaga; och att, då fattigvårdsstadgan gäller för hela riket, de anmärkte olägenheterne af större kostnader för en socken än en annan nödvändigt måste minskas med tiden och i den mån hvarje samhälle vänjes att uppfylla sin pligt.» Herr Westfeldt och herr prosten Melander hafva jemväl emot serskilda punkter af omförmäldta betänkande sig reserverat. 28 Lagoch Ekonomi-Utskottens Memorial, N:o 56. Memorial, i anledning af återremiss utaf och anmärkningar vid vissa punkter af sammansatta Utskottens betänkande J\° 19 öfver väckta frågor om ändring uti nu gällande bestämmelser, rörande stängselskyldigheten.
Redovisning för hvad som afyttras och jemväl för de öfverblifvande Exemplaren; och då en mindre Upplaga af Protocollerne än yoo Exemplar icke skulle blifva lämpelig eller medföra särdeles större besparing i kostnaden än af Papperets värde, har Utskottet tillstyrkt, att af alla Ståndens Protocoller måtte tryckas berörde antal Exemplar; hvaremot, beträffande Upplagan af Bihanget som hittills vanligen utgjort 3000 Exemplar, densamma, enär en ringa afsättning derå varit, ansetts böra inskränkas till 1000 Exemplar. 6:0 Lag-Utskottets Memorial af den 19 dennes, deruti af anförde skäl samt med stöd af 24 § i Riksdags-Ordningen hemställes, att det måtte tillåtas Utskottet, hvars Betjening för närvarande utgöres af en Secreterare och en Cancellist, att ä-n ytterligare ant3ga en CancelJist, med vilkor, att det arfvode, som för denne Tjensteman kunde anslås, ej beräknades honom tillgodo för längre tid än från och med den dag han uti tjenstgöring inträder. 7:0 Expeditions - Utskottets Memorial a£ den 19 dennes, deruti, i anledning af Herrar Rrummers, Carl Magnus, och Silfverstolpes, Gustaf Abraham, till Utskottet remitterade Ytttranden, rörande en förbättrad Redaction a£ Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll, hvilket enligt Grundlagen , borde utgå från trycket underExpeditions Utskottets uppsigt.
Den, som godkänner den af Utskottet å Plymer: andra slag bestämda införsel-afgift, 10 R:dr Skålpund., voterar ja; den det ej vill voterar nej; Vinner nej, antages införsel-tullen å andraslags Plymer till 15 R:dr per Skålpund. Forts, af Bevillnings-Utskottets Memorialj N:o Porcellaine: Utskoltet har å Porcellaine: oäkta, sten eller fagance: o'äkta.j slen dkr fahvitt, gulagtigt eller omåladt: andra pieser uti Utlåtanyance: hvitt, gulag30 föreslagit 16 sk. värde och 5 sk. införsel-tull tl^andra deser^1' Pel Skålpund, hvilka bestämmelser blifvit af RidderskamålacU dier tallrickar Borgare-Ståndet ansett värdet böra antagas till 18 sk. och andra pieser. införsel-afgiften 4 sk. 6 r:st Skålpundet samt Bonde-Ståndet förklarat att, med bibehållande af det föreslagna värdet 16 sk., införsel-tullen borde bestämmas enligt Betänkandet N:o 21 till 6 sk. Skålpundet. — Å Porcellaine: oäkta &c.: måladt eller tryckt: tallrickar och andra pieser hafva Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet gillat de af Utskottet föreslagne bestämmelser, hvaremot Presteoch Borgare-Ståndet för dessa slag af Porcellaine stadgadt införsel-förbud. Derest dessa skil jagtiga meningar icke kunna sammanjemkas så, att samtliga Riks-Stånden förena sig om hvad Utskottet i afseende å Porcellaine föreslagit, blifva följande voteringar af nöden, nemligen först till utrönande af hvad som. vid omröstningen om hvitt, gulagtigt eller omåladt: andra pieser bör blifva contra-proposition, sålunda; 242:o.
Den 26 Zebruarii. hafwa förelrädcs-rckt till Skatte-lösen, om de sadaut Åstunda, och att, om Kongsgärden stulle lill Skatte försaljas, detze Hemman icke mätte anses wara med Kongsgården af lika egenskap, o-h pä enahanda sätt försäljas till Skatte, emedan Äboerne, som, under hopp om en rolig besittning derä, stola nedlagt en, i förhällande till sina tillgängar betydlig kostnad, derigenom ställe blifwa försatte i yttersta uselhet och elände samt kirl Tiggarestafwen bragte. Stats-Utskottet får harwid tillkännagifwa , att under Johannisbergs Kongsgård, belägen i Westmanlands Län, Tuhundra Härad och Sundby Socken, lyda Hemmanen Ridön N: o r, r Mantal, Jbivem N:o 2, ! Mantal, Westeräng i Mantal, samt Kurön Z Mantal. Genom Nädigt Bref af den -Z Juli! 178g updrog Kongl. Majit dä wacande Hof-Marstalken, nu mera Herr Presidenten m. m. Friherre kror vesterström Johannisbergs Kongsgärd med derunder lydande Hemman, Ridö, Westeräng och Kurön samt dagswerken och andra tillhörigheter, för dest samt desi Frus och Barns lifstid under arrende med samma rätt och willor, som KongsLadugärden efter det är 1759 upprättade arrende-contract af framledne Herr Presidenten Baron Lronstestts arfwingar innehafts, eller emot Räntornes betalande efter ärlig Markegång, dock utan nägon förhöjning L i de contante penningarne i anseende till ,776 ärs Mynt-valvakion. Sedermera har Kongl. Maj:t Uti Nädigt Bref af den 2 Augusti 1785 förundt Herr Presidenten Baron Legerström och efter honom desi Den 26 Februarnrze?
Södertelje Canals d:o stupit och uincftacndc intereste till den 15 nui rande Nowember Contant i Srars Contoireks sörwar . ikildta mebel Dw 2:»e Trollhätte SlnstwerkS actier utgörande med s ett ars ian. stående urdelning r Banco . Äriätkning s. d. Konungen tillkommande, för wägg-j fasta Speglar pä Stockholms Slott . j samt för 4 st. förgylba stlswerralrickar 119^ lob^ Härisrän alga atjkiliige poster, innefattade r Host Marskalken och Riddaren von klerens redoge reise, hwilka böra af f. d. Konungen ersättas, tillsammans i Banco . Hunt diverse upgisne fordringar hos f. d. Konun gen tillhopa Utgörande :o Läs Egendom nämligen Contante Penningar i Ducaker och Banco Sed iar under f. d. Konungens egen ward . Juveler, Nwper och Pc.liosa Guld och Silfwer Guld och Silfwer M-dailler Table, ner, Ritningar och Pokraiker Marmor arbeten, Väfer och Urnor m. m. Stålner, Buster och Medailloner Porcelaiaer, Glas, Mcubler och Speglar . A mar, Wgr,or, Sablar och käppar Halt Häster ... Eguipager, Selar och Sadclumndcringar . siarouHlls ribläctcn « Höcker . » Estamper och Ritningar Diverse . « . Pä Haga Lust Slott bestndtclig egendom . Btblsothekel derstädes 526,687: -3' i. Hennes Maj:t f. d. DroktinnIcns cnstilda förmögenhet Utgöres af i:mo Underdånig gäfwa, innestäende hos StatSConloirel mot 6 proCent ränta, hwilken är utbetald till medlet as delta ar 2:0 Läs Eg''idom nemligen : Juveler, Nrppec och Pretiosa Guld Silfwer Porkrsner
Den som lika med Motionären lifligt interesserar sig för de ämnen, som innefattas i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om JStatsVerkets tillstånd och behof, har säkerligen icke försummat att genomläsa Rikets Ständers Revisorers berättelse för år 1827, hvaraf inhämtas, att II. K. II. Prinsessan årligen åtnjutit en tillökning i anslaget med 8000 R:dr B :co af Ränteinkomsten af de medel, som till Riket influtit i ersättning för Sveriges fordringar i Finland; och en af Ridderskapets och Adelns Ledamöter i denna Revision har jemte det han klandrat den efter hans tanka Lagstridiga disposition af dessa medel, tillika förklarat, att ingen skulle gå längre än han, då fråga en gång kunde blifva att i laglig väg bidraga till uttrycket af Svenska Folkets vördnad och tillgifvenhet för H. K. H. Prinsessan Sophia Albertina. Det är denna lagliga väg, som nu blifvit oss anvisad, och jag hoppas eller rättare jag är säker, att vi icke skola underlåta att den samma beträda. Det är i anledning häraf för mig tydligt, att beliofvet af tillökning i anslaget för H. K. II. är verkligt, men äfven om detta icke vore för mig så klart, skulle jag likväl för min enskildta del icke draga i betänkande, att i detta fall tillstyrka bifall till den Nådiga Propositionen; ty jag skulle förebrå mig, om Den 17 December e. m. om jag kunde tro, att en Furstinna af WasaÄtten — en Furstinna, sorn i 76 år varit ett värdigt föremål för Nationens kärlek och vördnad, skulle kunna för någon summa i verlden, och således än mindre för 8000 R:dr, vilja inför sin Konung och folkets Representanter framföra något, som icke vore med rätta förhållandet enligt. Motionairens anmärkning om nytt anslag för 4 sl"
Län, en högst betydlig förmon, hvarigenom Ortens innebyggare blifvit i tillfälle att under de inträffade svåra missväxtåren icke blott förtjena sin utkomst, utan ock behörigen erlägga skatterna, samt att följaktligen den uppoffring, som af Revisorerne velat klandras, i sjelfva verket för Staten medfört öfvervägande fördelar och alltså, rätteligen betraktad, utgjort en nationalvinst; hvarförutan härvid icke bord,e förbises, huruledes Rikets Jordägare härigenom blifvit befriade från de af ålder dragna olägenheterna, att vid Salpeter-sjudningens bedrifvande genom Statens directa försorg, upplåta jorden under deras Ladugårdshus, hvarvid både hinder och kännbara besvär dem förorsakades. Genom den år i832 efter gärdens upphörande vidtagna sednare reglering af Salpeter Verket, kommer åter AflöningsStaten att än ytterligare förminskas i den mon afgång inträffar, från i3 Directeurer och 12 UnderStyresmän, eller 25 personer, till 4 Directeurer och i3 UnderStyresmän, eller tillsammans 17 personer, utom ett betydligt antal Verkmästare, som kunna blifva umbärlige vid hos Allmogen tilltagande kännedom och färdighet i Näringens bedrifvande, utan de förras råd och biträde.
Län för åren i SOt—4847. 2 10 bestredo verkställigheten på grund af föregifven fara att den bestämda planen kunde åstadkomma öfversvämningar på deras ägor, dels i följd af den enligt kostnadsförslaget stora utgiften, som förslagsvis uppgick till 100,000 R:dr, hvarföre ock Christianstads stads ombud vid sistnämnde riksdag begärde och erhöll det medgifvande, att såväl det beviljade anslaget som låneunderstödet fick bibehållas emot vilkor att det ifrågavarande arbetet påbörjades innan derpå följande riksdag. Då nu arbetet skulle sättas i verkställighet, var rättegången med strandägarne ej ännu slutad, men på det att såväl det beviljade anslaget som låneunderstödet skulle få behållas, söktes och erhölls Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd att skilja hamnbyggnadsfrågan från Helge-åns uppmuddring och de arbeten, som egentligen afsågo vattenkommunikationen emellan Åhus och Christianstad, hvarefter hamnbyggnaden påbörjades år 1847 med förberedande åtgärder till följande årets arbete, hvartill ett ångmuddringsverk och andra materialier anskaffades. Fortsättningen af detta arbete blir föremål för nästföljande underdåniga Berättelse. Den sedan år 1843 pågående hamnbyggnaden i Cimbrishamn var beräknad att, i enlighet med Eders Kongl. Maj:ts nådigst gillade plan och kostnadsförslag, kosta 50,000 R:dr, deraf Staten lemnar ett anslag af 15,000 och ett lånebidrag af 25,000 R:dr. Under arbetets utförande visade sig dock att den beräknade kostnadssumman var otillräcklig till byggnadens uppförande. På underdånig anmälan härom och sedan ett nytt förslag af Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader blifvit upprättadt å den summa, som erfordrades för byggnadens fullbordande, beviljade Rikets år 1844 församlade Ständer dertill ett anslag af 10,000 R:dr och ett lånebidrag af 5,000 R:dr. Med dessa medel fortsattes hamnbyggnaden och var nära fulländad, då höst-tiden år 1845 ovanligt starka stormar förstörde en icke ringa del deraf. Efter underdånig anmälan härom och af ofvanbemälde
Kommer han måste jag genast säga honom att jag icke ämnat skrifva, men att jag också inte ville möta honom på gatan utan att ha underrättat. Och jag kunde liksåväl möta honom som Lange. Jag måste också säga, att jag genast ångrade min obetänksamhet. Få se nu! Men det vissa är, att jag under väntetiden måste arbeta så intensivt, att jag icke har någon tid att grubbla. Detta 1o för att kunna ha någon aktning för min egen viljekraft och 2o, det mest tvingande skälet, jag måste komma ihåg att om jag icke nu arbetar med energi, så skall min ekonomi ramla öfver ända och med den hela min framtid. Jag måste genom ökadt arbete taga igen hvad min dårskap kostar. Hvar gång man håller på att bli kär är det bäst att läsa latin. Då går det öfver. Och på det sättet lär man latinet. Han kom. Jag satt vid qvällsmatsbordet; slängde servietten och sprang ifrån kappan. Och han var inte ond. Han var god som gull och tycktes glad öfver att jag kommit. Jag hade stirrat på porträttet så att jag glömt honom sjelf. Han hade blifvit så blek, – så elfenbensaktigt blek. Och så var der något så vekt öfver honom, så ungt. Det var inte att bli rädd för, men att hålla af. Och han var så rar och lugn och snäll och vänlig. Jag hade blifvit friskare, tyckte han. Och så såg jag så glad ut. Det borde jag alltid vara; det kläder så. Och inte draga de der stygga rynkorna mellan ögonbrynen. Jag såg då inte ut som om jag kunde lida af lifsleda, mina ögon glänste så, det såg ut som om jag vore alldeles ”illuminerad”. Hans ljusa, lugna, aflånga ögon voro alltjemt riktade på mig. Jag såg ofta ned, derför att jag icke kunde se in i dem. Min glädje var liksom blyg. Men på samma gång kände jag mig så trygg, så trygg och glad. Så reste han sig och stälde sig bredvid mig. ”Maa jeg kysse de rynker?” – ”De äro ju så stygga. – Så böjde han sig ned och kysste mig på munnen, lätt och lidelsefritt som om vi varit två qvinnor. Det var ett sådant vackert bref jag skrifvit till honom sista gången, sade han.