Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Staden: 12 R:dr 50 öre i penningar, samt dessutom rättighet till offer och yste, äfvensom till bete för 2 till 3 kreatur, och slutligen */2 borgar-jordlott, utarrenderad för 30 R:dr R:mt. Donations-medel : 14 R:dr 96 öre, utgörande afkastningen af en fond, som enligt uppgift belöper sig till 279 R:dr 80 öre. Bruknings-rätten lill förutnämnde halfva borgar-jordlott lärer vara personel lör nuvarande pedagogen, men har äfven tillhört hans företrädare. Vid pedagogien finnes en af Mamsell Brigitta Ghristina Siewertsson år 1817 30 Kongl. Maj:ts Näd. Skrifvelse N:o 61. donerad stipendii-fond, hvilken i frälse-räntor och utlånta kapitaler uppgår till 8,905 Il:dr R:mt. Lärohuset är i sitt nuvarande skick mindre tjenligt. Staden är äfven villig att bekosta en rymligare och mera ändamålsenlig skolbyggnad på annan lämplig tomt, men önskar, att rådrum må lemnäs för utverkande af antingen understöd eller åtminstone låne-bidrag af allmänna medel. I öfrigt underkastar sig staden de för pedagogiers upptagande bland elementar-läroverken föreskrifna vilkor. I Kongelf, som år 1857 räknade 920 innevånare, finnas flera privata skolor. Staden ligger 2 mil från Göteborg, der det närmaste elementar-läroverket är beläget. 27:o Pedagogien i Laholm. Undervisningen i denna läro-anstalt har omfattat samma kurser, som i en väl ordnad folkskola, hvarjemte pedagogen meddelat handledning i främmande språk åt de gossar, som för sådana studier visat lust. Lärjungarnes antal har i medeltal för åren 1853- 1857 uppgått till 20, och utgjorde vårterminen 1858 16, och påföljande höst-termin 18. Vid skolan är blott en lärare, med hvars tjenst klockare-befattningen är lörenad, anställd. I egenskap af lärare åtnjuter pedagogen: l:o Kronotionde Råg 5 T:r 24 kappar.
Plommonen kokas i litet vatten och socker, urkärnas, slås upp att kallna, läggas sedan på ett fat eller karott, så att det fattas en god tum från kanten, 5 ägghvitor vispas till hårdt skum med ett par droppar ättika och 18 lod siktadt socker (ej florsiktadt). Marengen hålles på karotten, som insattes i svagt varm agn, öfversiktas först med groft socker. När den höjt sig och blifvit gul, tages den ut och serveras kall med citroneller vaniljsås. » Enkefrun ». Fabrikaterna tillverkas af finaste nysilfver och efter äkta silfverfason, med stark försilfring och förgyllning. Afnötta och skadade pjeser emottagas till reparation, försilfring och förgylning; gammalt silfver tages i utbyte mot högsta pris. Afven mottagas reqvisitioner från landsorten, hvilka med skyadsamhet expedieras. Andra dagen, då tvålen var uppskuren, smälte jag 4 " &amp; &gt; af sodan i cirka 30 kannor vatten och lade 1 " 8 färsk talg, af höstslagten, dertill. Lät så alltsammans koka 2 timmar eller till dess såpan blef lång, då jag tillsatte hela återstående luten, både den som blef qvar af tvålen samt äfven den, som blifvit i kärlen under tvålen, samt 10 kannor vatten. Alltsammans kokades derefter ännu ungefär 1 timme och nu hade jag 4 stora såar med den skönaste såpa. Såväl tvålen som såpan klappades dugtigt med roder, då den blifvit satt i kärlen. Intet salt till såpan. Försöken nu, älskvärda medsystrar i Idun, att begagna Eder af lutstenen. 7 ffi lutsten kostar här 5 mark eller ungefär 3 kronor 50 öre, och jag tror I nog blifven nöjda med resultatet. Finskan II.
Jag tar mig, jag blir helt läraktig", tillade hon med ett bittert skratt. "Hvarför skall jag tveka att gå krokvägar? Jag var bara för stolt att gå sådana förr. Ödmjuka dig, Greta, kryp krokvägar. Herr Anders kommer väl ren i dag, för att se efter om fångarna sitta här qvar. Nå, nå, jag skall väl hitta på att få honom att skaffa dem härifrån, dit pepparn vexer." Att kasta en blick in i det hem, som nu var Ebba Stenbocks och hennes döttrars, kunde icke underlåtas, men vi älska ej att dröja der och lemna derföre fru Margaretha, utan att ens se huru hon ställde till för att befrämja de fångna fruntimrens förflyttande till annan ort. Få dagar sednare erhöll fru Ebba tillsägelse att, jemte sina döttrar, vara färdig till flyttning och afhemtades snart till sin nya vistelseort, som dock icke blef Ekhammar i Jäders socken. Att fru Margaretha likvisst hade missräknat sig, kan man lätt sluta deraf, att uträkningar af detta slag så sällan lyckas. Welam började åter att till det mesta vistas på Hufvesta, och många dagar hade icke förgått innan han lyckats få reda på, hvart de fångna fruntimren blifvit förda. Lätt fann han en förevändning att uppsöka dem i deras nya hem, der han nu af Hebla mottogs gladt, som en gammal bekant, af Kathrina med blossande kinder och af fru Ebba liknöjdt nästan tvärt. Welams besök blefvo allt tätare och fru Ebba såg dem med allt mera missnöje. Slutligen ansåg hon sig ej längre böra dröja att derom tala med sin dotter. En dag då Hebla åtagit sig något litet hushållsgöromål i det yttre rummet, så att fru Ebba och Karin voro ensamma i det inre, förde den förra talet på Welam de Wyk och sade: "Mig synes icke godt, att denne unge man så ofta besöker oss. Man skall berätta derom, det är icke bra. Men ännu mera misshaga mig hans täta besök af andra skäl. Denne unge man är icke ett passande sällskap för mina döttrar." "Huru så, morkär", frågade Karin rodnande.
Ändteligen få vi då öfverlägga om ett förslag, som icke tyckes vara blott en följd af theoretiska grillfängerier, utan företer en praktisk sida. Tvenne hufvudorsaker finnas i detta förslag, hvilka göra att jag talar för detsamma. Det första och väsendtligaste är alt det bibehåller ideen om Stånd, ett uttryck af motsatsen till allmänna, hvilka sednare skulle medföra fäderneslandets förderf förr eller sednare kanske snart nog. Den andra och näst denna den väsendtligaste fördelen är, att gemensam öfverläggning mellan alla Stånden äger rum, utan att derföre Stånden äro helt och hållet borttagna, emedan tinder vissa vilkor de slå qvar såsom förut. Jag tror att det ligger mycken jemnvigt i förslaget. Nogsamt ser man att Const.Utsk. har haft många klippor och skär att lotsa sig förbi innan det kunnat framkomma med ett förslag, som hade möjligheten för sig att gå igenom, icke endast vid denna riksdag, utan äfven som jag hoppas, vid den följande. Deraf har också blifvit en följd, att vissa saker kunnat vara på annat sätt än som de blifvit framställda. Bland Den 27 Maj e. m. 219 andra hafva Hrr Lagerhjelm och Weidenhjelm på f. m. yrkat, såsom en väsendtlig sak i fråga om förslagets förbättrande, förändring i det sätt på hvilket de ofrälse ledamöterna på Riddarhuset skulle kunna inträda, och föreslagit att vilkoret af egande utaf jord skulle försvinna, och desse ledamöter i allo, sålunda komma i samma kategori sora R. o. Ad. sjelf, så nemi. att deras Kongl, fullmakter som konstituera dem till Adelns vederlikar, ensamt skulle gälla för dem, likasom födseln ensamt gäller för Adeln. Men om denna anmärkn., hvilken är den enda jag önskat göra, icke lyckas vinna R. o. Ad:s bifall, så skall jag i alla fall icke neka min röst lill antagande af de grunder hvarom vi nu diskutera såsom hvilande till nästa riksdag. Gr. Lagerbjelke, Gust.:
På sätt Högsta Domstolen yttrat, förmenar jag, alt, då en folkmängd samlat sig i upprorisk afsigt, följderna sällan kunna beräknas, oell a t den passiva olydnaden emot offentlig myndighets till folksamlingen g fna befallning att skingras,? redan innefattar ett brott, som ej bör ulan ansvar aflöpa, helst skyndsam hörsamhet i sådane fall vanligen är ett vilkor för alböjande af större vådor. Då man påyrkar de anförda ordens bibehållande, torde man hafva Jörbisett, att derigenom fullkomlig strafflöshet medgifves, med undantag af anföraren, för alla deltagare i upproret, derest laglig bevisning om trotsande med oljud, smädeord eller hot icke kan åstadkommas. Denna bevisning lärer oftast blifva ganska svår, emedan det icke är troligt, att några, hvilka kunde derom vittna, skola såsom åskådare stanna vid ett så äfventyrligt uppträde. Man nödgas då begagna den förhatliga utvägen att låta dem, sorn användas till ordningens återställande, vittna i egen sak. 3 5. Det af Utskottet uppgifna skill för uteslutande af orden: ”'sönderslå eller uppbryta dörrar eller fenster,” är anmärkningsvärdt. Grunden skulle nemligen vara, att dessa skadegörelser böra inbegripas under det allmänna uttrycket: "bryta eller rifva de hus, eller plundra eller förstöra annan egendom.” Är detta verkligen Utskottets mening; så synes mig, alt de ifrågavarande orden desto mindre bordt utdömas, sorn de onekligen förtydliga denna mening, och svårligen någon domare eljest skulle våga så tillämpa §;en, med den af Utskottet antagna redaction. 6 §.
466. — å Ledamöter och Suppleanter i Riddarhus-Utskottet: I. 41, 305, 522; II. 466; lil. 192; IV. 413, 649; V. 344, 579; VI. 3; VII. 9. 9 130 — L Listers och Bräkne härader, i anledning af väckt förslag om tillstånd för bevärings-skvldige från nämnde härader att undergå vapenöfning å mönstrings-slätten vid Asarum, i stället förden vanliga exercis-platsen Warnö i närheten af Karlskrona: B. I. 393, 460, A. 460. Ljusne stora Krono-laxfiske i Gefleborgs London, om anvisande af anslag till betäckande af kostnaderna för Sveriges deltagande dels i 1862 års allmänna industrioch konst-exposition i nämnde stad, dels ock i den för landtbruksalster och redskap innevarande sommar anordnade internationella utställning i Hamburg: VI. 21, 25, R. 25; B. VII. 65, 78, A. 78, E. 246. Lorichs, G. ])., Kammarherre m. m., om beviljande af anslag till inköp för Statens räkning af en del utaf den af nämnde Kammarherre i lifstiden tillhöriga samling af mynt och medaljer: II. 309, 345, R. 345; B. lil. 86, 177, 232, A. 232, E. 317. Lossningsoch inklarerings-rätt, i anledning af väckt motion om dylik rätt för fartyg vid landthamn eller kanal-station, dit de äro destinerade: B. V. 609; VI. 4, A. 4. Lots, i anledning af väckt motion om ändring i gällande föreskrifter rörande skyldighet för ångfartyg att taga lots, äfvensom i lots-taxan: B. II. 234, 255, 310, A. 313. Lotsoch Båk-medel, angående: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45, rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster.
Jag har af StatsUtskrs motiv för det anslag, som åt honom är specielt föreslaget, funnit, att det skall vara såsom en belöning för hans utmärkta förtjenster; och jag delar fullkomligen StatsUtsk:s tanke, att ett sådant motiv är rättvist, så väl från dess, som R. St:s sida. Jag kan således ej föreställa mig, att den föreslagna minskningen af 66 r:dr 32 sk. kan härröra från annat, än antingen att StatsUtsk. af misstag uttryckt sig annorlunda än det velat, eller också, att meningen blifvit orätt fattad under discussionen. Ilvilketdcra förhållandet må vara, vet jag ej. Jag har ej i5<5 Den 5 Maj f. m. så noga sett igenom detta betänk., att jag kan bestamma mig huru det är. Men hvilket ock förhållandet må vara, antingen något förbiseende af StatsUtsk., eller en oriktig fattning af hvad StatsUtsk. gjort; önskar jag dock, att StatsUtsk. måtte finna skäl att, då de vilja gifva en belöning, ej göra ett afdrag för Hr Cederschjöld. Denna anmärkn. anhåller jag måtte få åtfölja till Utskottet. Hr von Hartmansdorff; Derigenom att åtskillige ledamöter frånträdt den punkt, som egentligen är under öfverläggning, afhandlas nu 2 saker på en gång. Som mig synes, sysselsätta sig likväl de fleste nu med läkare för djur. Som jag ämnar tala om läkare för menniskor, så afstår jag från ordet för det närvarande. Hr Lagerhjelm: En värd ledamot af StatsUtsk. har behagat lemna upplysningar rör:de Utskrs åsigt i detta ämne. De hafva varit af behofvet påkallade; men i hvad mån jag kunnat framkalla dem, vågar jag icke bedömma. Jag ber ytterligare att få säga några ord. Den värde ledamoten har yttrat sig i afseende på mom. litt. c. af denna punkt. Rörande rättigheten för Carolinska institutet att promovera doctorer, är jag icke competent att yttra mig; men att den frågan framkommit genom StatsUtsk. tror jag icke vara enligt med våra grundlagar.
Prisse såg åter förlägen ut, som om han blifvit gripen på bar gärning. Men Henning märkte det icke. Han tog honom under armen och fick honom ut i salen. “Hör du, har du godt om pängar?“ “Jag? Hvem tar du mig för?“ “Karl Printze, elev vid kongl. akademien för de nyttiga konsterna, skåning till börden!“ “Riktigt! Den karlen har olyckligtvis inte en styfver. Annars skulle han bjudit dig på middag — det är en sådan liberal baddare.“ “Jaså! — Nå, men hur är det — har han själf ätit middag? — Henning såg satirisk ut. “Hm! — Ne-ej!“ — Det kom litet dröjande. “Gamle skämtare!“ — Henning skrattade af full hals. — Men så blef han allvarsam. “Ser du Sven där inne — stackars fan — har visst inte ätit middag på tre dagar. Jag vet det, fast han ingenting sagt och om vi kunde skaffa mynt, så borde vi allt bjuda honom på middag.“ “Det borde vi visst, det — men jag är som sagdt alldeles utan medel.“ “Vi måste skaffa“, sade Henning beslutsamt. “Du går väl med?“ “Naturligtvis!“ — Prisse hade klena utsikter att få middag på annat håll. Henning gick in till Sven: “Har du lust att gå med och äta middag?“ “Jo-o, lust saknas inte — bara det är nog med det“, sade Sven i frågande ton, och vid Hennings lugnande nick började han lägga in sina attiraljer. Sedan torkade han sig som hastigast om fingrarna med den blårutiga bomullsnäsduken. Ute i trappuppgången stod Prisse och väntade — bredbent och med händerna djupt instuckna i den snusbruna sommarpaletån. Hans blickar flögo likgiltigt öfver hela den antika skönhetsvärlden — i gipsafstöpning — från Venus Milo till Sliparen, från den klumpiga Laokoonsgruppen till “den döende gallern“, som vred sig på skölden där borta i fonden. Så spottade han utför trapporna med ett uttryck af förakt och missnöje, ty han var hungrig, och de där gipsbelätena hade dess utom alltid förargat honom. “Inte är det där något vackert, inte! De stå bara och ta plats.
Lyckligtvis har saken redt sig sjelf genom ofvannämnda de 3:ne Ståndens beslut, hvarigenom saken måste förfalla. StatsUtsk. söker likväl uti sitt utlåt, bevisa, alt Stånden, det oaktadt, måste votera öfver Utsk:s besynnerliga proposition. Hvad ändamålet härmed kan vara, leinnar jag derhän. Mig synes det åsyfta att få in dragningarna, eller Utsk:s egen tanke, till hufvudsak, enär utgången af voteringen ingalunda vore tvifvelaktig, och pensionerna deremot, eller K. M:s nåd. propos. ansedd såsom bisak, enär de vid pensionernas erhållande fästade villkor göra troligt att de sällan eller aldrig komma i fråga att utbetalas. Jag förenar mig i öfrigt uti hvad Frih. Cederström, Jacob, i detta afseende yttrat. Frih. Sprengtporten: Jag ämnar icke ingå i sjelfva hufvudsaken ang:de lämpligheten af det förslag, hvarmed StatsUlsk. inkommit , utan endast utreda huruvida voter:s-propos:na må vara lagliga eller icke. Frih. Cederström har sagt, att StatsUtsk. icke varit behörigt att föreslå dem, på grund deraf att ingen motion derom blifvit väckt. Jag tager mig friheten erinra Friherren om 53 §:n Reg.Frn och 3o §:n Riksd.Ordn., sorn bestämdt ålägger StatsUtsk. att föreslå hvad Utsk. anser nödvändigt, sedan nödiga indragningar och besparingar blifvit iakttagna. Om Utsk. nu ansett en sådan indragning böra äga rum, så lärer också Utsk. varit oförhindradt att använda den uppkommande besparingen till nya pensioner. Härigenom har jag endast velat ådagalägga, att i sjelfva verket StatsUtsk. icke afslagit Konungens propos , och att till följe deraf Utsk. ej kunnat undgå att framställa de voter:s-propos:r, som här äro föremål för öfverläggningen. Hr L a ger hjelm, Pehr: Mig synes denna fråga vara alldeles för enkel att längre uppehålla R. o. Ad. K. M. har begärt ett ökadt anslag.
St:r uti underd. skrifvelse af d. lj Nov. 1828, det de ansågo en fullständig omskapning af de dåvarande LänsHospitalen, med undantag af det på Gottland, hvarmed ett serskildt förhållande inträffar, böra vidtagas på det sätt, att, genom dessas förening, åtskillige CentralHospital bildades, för hvilkas fullkomligare inrättning nödig tillgång kunde vinnas, genom den sålunda uppkommande besparing i utgifterne; hvarvid Betänk anden, N:o 248. 211 bestämmandet af desse CentralHospitalers antal oell förläggandet deraf på sådane ställen, der tjerdige Byggnader redan voro för banden, borde bero af en närmare undersökning och pröfning af hithörande omständigheter med hufvudsakllig hänsigt till förändringens ändamål och dess utförande med förut befintliga tillgångar. I den öfvertygelse , att, för Hospitalslnrättningarnes bibehållande uti, ett förbättradt skick, en närmare tillsyn dervid vore nödvändig och borde ät en på stället organiserad Styrelse öfverletnnas, funno B. St:r äfven nödigt, att de föreslagne Centralllospitalen ställdes under omedelbart inseende och förvaltning af närmast varande Lazarettsoch Curhus-Direction, i hvilken Stiftets Biskop borde intagas såsom Vice Ordförande, eller den Prestman, han i sitt ställe kunde utse, erhålla inträde såsom Ledamot, då Directionen äfven finge inom sig välja enannan Vice Ordförande; och borde af denna Direction bero, att, efter som det med Hospitalets förmån kunde anses förenligt, uppdraga Sysslomans-befaltuingen åt Hospitalets Läkare eller Predikant eller ock åt någon annan person; i följd hvaraf SeraphimerOrdensGillets directa befattning med Hospitalslnrättningarne i Riket skulle upphöra och ingen annan åtgärd dermed tillkomma OrdensGillet, än den, som, enligt K. Instructionen d. 17 Dec. 1817 tillhör detsamma, i anseende till Lazaretten i Riket. Och ansågo R.
Preussen liar med stor fördel tillegnat sig denna inkomstkälla och riktat sig deraf. Samina fördel står äfven öppen för Sverige, som hör skynda att sig deraf begagna. Regeringen har visserligen funnit detta, och sökt befordra saken genom en proposition till Rikets Ständer, samt vidtagnc förberedande åtgärder af Collegier och Landshöfdingen Det är likväl nu mera ganska betänkligt att tillstyrka några anslag till belåning för denna näringsgren, och jag vågar ej med min röst bidraga dertill, men öfverlemna!’ till dem, hvilka under denna Riksdag så gerna gå Regeringens önskningar lill mötes med deras uppfinningsgåfva, att anskaffa medel, om sådane nu mera slå att finna. Genom möjligen inträffande händelser, föranledda af det vacklande i grundsatser, hvarå våra TullLagar byggas, kunde möjligen yllefabrikerna komma att nedläggas. Jag fruktår det så mycket mera, som man sagt mig från gan - I? Den 13 Januarii f. m. 43 ska säker hand, att dessa fabriker ej kunna vara lönande med sådane skyddslagar. I sådant fall kunde möjligen den finare Ullproductionen finna sig hämmad genom brist på afsättning, synnerligen så länge qvantiteten är för liten för att kunna utgå i verldshandeln. Det skulle då hända att ullen behöfde magazineras; föga nytta kunde uträttas med de anviste fonderna, och jag finnér således, att Friherre Cederström och Prosten Astrand haft fulla anledningar till sine reservationer. Emedlertid påyrkar jag hvad Utskotten äfven föreslagit, att Kongl. Maj:t måtte erhålla rättighet att använda vinsten af ManufacturDisconlen på UllContoirets anläggande, hvarigenom näringen kunde vinna den vetenskapliga förkofran som åsyftas.
Telegrafstolparna vid vägkanten sjöngo monotont. En liten svartgrå hund med rädda, tindrande mörka ögon, som kommit fram till dem på ångbåtsbryggan och som de hade visat sig vänliga emot, följde dem alltjämt; än var han före dem, än var han efter, men alltid i närheten. Emellanåt stannade han mitt framför deras fötter, såg på dem och viftade med svansen. Han kanske är ute och söker plats, sade Tomas. Han har tappat bort sin herre. Märta gick tyst och mumlade något för sig själv. Går du och läser psalmer? frågade Tomas. Ja, sade Märta. Jag försöker erinra mig en gammal höstpsalm, som jag lärde mig, då jag var barn. Den började så här: Med hastat lopp och dunkelt sken oss solen snart förlåter, att uppgå, sorgelig och sen, på mulna fästet åter. Förbi är årets sköna tid Blåsten tog bort resten. De hade just passerat brovaktarstugan och kommit ned på Nockeby bro. Vinden låg på från öster, och Mälaren vräkte verkliga brottsjöar in över den låga flottbron, som vajade och krängde för trycket. Skummet fräste dem högt upp i ansiktet. Tomas och Märta började springa; vid mitten av bron var en genomfart för ångbåtarna och en tilläggsbrygga, och vid bryggan låg just en av Svartsjölandsbåtarna, på väg till staden. Det var nätt och jämnt att de kommo med. Den lilla lurviga, svartgrå hunden stod ensam kvar på bryggan och gnällde sakta, med svansen mellan benen. Tomas var försenad; familjen steg just upp från bordet, då han kom hem för att äta middag. Efter middagen drack han kaffe i sitt gamla rum. Det såg tomt ut därinne nu, sedan han flyttat skrivbordet och bokhyllorna till sitt vindsrum uppe vid Adolf Fredrik. Greta stod promenadklädd och vände sig framför spegeln ute i salen. Vart skall du gå? frågade Tomas. Jag skall gå ut och handla, svarade Greta. Greta valde gärna skymningen, när hon skulle gå ut och se på något i butikerna. Det var något så frestande över gatorna, just när mörkret föll på och lyktorna började tändas. Det fanns just då så mycket att undra på och att gissa över. Hon nickade åt Tomas i dörren och försvann. Tomas gick in till modern och pratade en stund; men han hade icke ro att sitta länge.
Inbjudningar till Med-Stånden från Bonde-Ståndet: — att lorena sig uti Bonde-Ståndets beslut öfver Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 4, i anledning af motioner angående dels ändring och tillägg i Kongl. Förordningen om egors fredande emot skada af annans hem-djur, samt om stängsel-skyldighet, dels ock rättighet för landstingen att i frågor om stängsel-skyldigheten inom länen besluta: lil. 252, 276, A. 276. —rr att förena sig i Bonde-Ståndets beslut i afseende å BankoUtskottets Utlåtande N:o 30, i anledning af väckt fråga, att lån mot pant af fastighet hädanefter icke må från Rikets Ständers bank utlemnas: lil. 252, 276, A.
Åtskillige Ledamöters afgifna Reservationer bifogas. Stockholm den g Reservationer: Af Herr Grefve v. Fersen, H.: Emot Högloflige Utskottens genom votering fattade beslut, att, vid den nya regleringen Bil. till Stalss. Oec.-UtsA. Uti, N:o t io, Z7 af Städernes Båtsmanshåll, ej något afseende skulle fästas vid de Privilegier, Kongl. Försäkringar eller Resolutioner, hvilka vissa Städer ega, får jag vördsammast reservera mig. Mig synes, det Utskotten med mera grannlagenhet hade bordt behandla de garantier, Kongl. Försäkringar och Resolutioner lemna Gorporationer och Individer i samhället. Om vissa Städer ega gifna garantier emot ett större Båtsmanshåll, vore det, i min tanka, stridande emot rätt att, utan dessa Staders hörande och begifvande, ålägga dem förökad tunga i deras onera. Enskildt hyser jag det hopp, att de Städer, hvilka ega dessa företräden, ej böra tveka att uppoffra deras enskilda möjliga fördel, på det att, genom denna uppoffring, en af behofvet påkallad jemnare fördelning af Båtsmanshållet, Städerne emellan, måtte kunna tillvägabringas; men med min röst har jag ej kunnat biträda det beslut, att egenmägtigt upphäfva Privilegier och Kongl. Försäkringar, lemnade till enskildes eller corporationers betryggande, I ofvanstående Reservation förenade sig Herr Grefve E, G. Oxenstjerna. Af Herr Professor Gravander: Emot det beslut, som genom votering afgjorts, rörande Roteringsskyldig jord vid Städerne, reserverar jag mig, med yrkande, att ifråfl denna Roteringsskyldiga jo^d för Båtsmans - 38 Bil. till Statgs. Oec.-Utsh Uti. N:o no. hållet bör undantagas den Stadsjord, hvilkens befrielse ifrån Rotering är försäkrad genom Privilegier och Concessioner, hvilka sistnämnda jag anser böra hållas heliga. Af Herr C. Ekerman: