Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer för öfrigt till Hr Gr. o. Landtm, huruvida, äfven om R. o. Ad. skulle vilja antaga detta förslag, sådant nu låter sig göra; ty jag förmodar, att det i mer eller mindre mån inverkar på slatsregleringen, och är förhållandet så, tror jag, att det icke nu kan antagas, utan måste återremitteras. Hr Bildt: Hr von Troil har, för att bevisa oantagligheten af det utaf mig framställda förslag, först och främst ansett, det man icke kan derigenom erhålla några penningar, och sedermera, att om man också får sådana, får man likväl för litet; samt slutligen, att det icke bör vara obligatoriskt, och allrasist sagt, att det bör vara det. Ulan att vidare försöka att följa den värde talaren i han^ deduktioner, än genom att hemställa, huruvida ej dessa påståenden tyckas till en viss grad ömsesidigt uphäfva hvarandra, vill jag endast med få ord söka visa, att förslaget är antagligt. I förbigående må jag dock vidröra den kalkyl, Hr von Troil upgjort, och hvilken synes mig icke hålla streck. De enskilde finge väl, enl. Afdeln:ns förslag, teckna sig för en tredjedel af kostnaden, men på denna tredjedel ägde de räkna sig tillgodo 3 proc. ränta; ränteförlusten blefve således endast 2 proc., hvilket reducerar den af Hr von Troil upgifne summan till f. Det är icke önskligt, att de enskilde teckna sig på annat vilkor, än att konkurrens upstår mellan tvenne banor, som äro af vigt för det allmänna. Två sådana banor finnas redan; det Ben 22 September e. m. 177 det veta vi, äfvensom att två stora intressen i detta ögonblick stå bjert emot hvarandra. För Hr von Troil, den förnämste kämpen inom StalsUtsk. för den bana, som skall gå från Jönköping tili Malmö, är det icke obekant, att ett sådant intresse der existerar; och den värme, med hvilken diskussionen inom Utsk. fördes rör:de jernvägen mellan Svartå och Götheborg, utvisade, alt äfven denna sistnämnda icke saknade anhängare och försvarare.
Uti Riksdagsmannaoch Elektorsval må ingen deltaga eller o o till Elektor väljas, som icke är till myndiga år kommen; icke eller den, som, Konslituiiom-UlskoUets Memorial AT.o 16. åldern beträffar, sig befinner i något af de fall, hvilka ofvanföre i denna § uppräknade äro. Personer af någon annan främmande Lära, än den Reformerta, kunna ej vara Riksdagsmän; men valrätt ina äfven andra Christna Trosförvandter ej förvägras. utom hvad åldern beträffar, sig befinner i något af de fall, hvilka ofvanföre i denna § upräknade äro. Personer af någon annan främmande Lära, än den Reformerta kunna ej vara Riksdagsmän; men valrätt tillkomma äfven andra Christna Trosförvandter samt Mosaiske Trosbekännare. Stockholm den 13 April 1860 /)' eser val ion er: af Herr Friherre //. Cederström: Ehuru jag, med afseende ä de i Sverige in födde Mosaiske trosbekännarnes vitsordade goda uppförande, och denna folkstams kända skicklighet för nedanstående lefnadsyrken, ej velat vägra dem tillträde till lärareoch andra tjcrister vid inrättningar för slöjd och skön konst äfvensom iäkarebefattningar, hvadan jag ur denna synpunkt instämt med Utskottets i nästföregående Mern. N o 15 afgifna förslag, har jag ej ansett dertill böra fogas, på sätt nu aflåtna Meni. N:o 16 innefattar, en hemställan om inrymmande åt dem jemväl af valrätt vid riksdagsmannaval, en förmån, som snart och följdrigtigt torde leda till rättighet att äfven kunna väljas. Förstbemälde befattningar äro emellertid af en mera kosmopolitisk beskaffenhet och beröra icke, i egentlig mening, nationalitetskänslan. Detta sednare äter synes mig i hög grad vara händelsen med befogenheten, att taga del i valen till Svenska folkets ombud. En Jude, som vidhåller sina läders tro, är, skulle jag föreställa mig, i hvad land han må vara född, alltid starkt fästad vid sina stamoch trosbröderi främmande länder.
De inom cellfängelserna rådande sinnessjukdomarne hafva både till intensitet och orsaker varit särdeles skiljaktiga, så att, enligt Läkarens åsigt, en del knappast kunnat anses såsom verkliga sinnesrubbningar, utan mera beroende på kroppsliga affectioner, som öfvergående inverkat på sinnesbeskaffenheten och orsakats hvarken af föregående anlag eller fängelsets beskaffenhet. Åtskilliga personer hade till fängelset inkommit i sinnesrubbadt tillstånd och der någon tid vårdats samt sedermera a Iförts till hospital; och yttrar Läkaren, att »endast en 3:dje och ringa del tyckes fått ett eget inneboende anlag förstärkt genom cellfängelsets menliga inflytande.» Fyllerigalenskap hade förekommit endast inom cellfängelserna, men i ökadt antal mot föregående år. Utaf hela antalet, 18 fall, hade 7 förekommit vid cellfängelset i Götheborg. Af simulerad sinnesrubbning förekommo 2:ne fall under året, nemligen ett i Fahlun och ett i Jönköping. § 11. Af Kongl. Fångvårds-styrelsens berättelse inhemtas vidare att, i afseende på samtlige de fångar, hvilka i cell förvaras, vederbörande Läkare erhållit föreskrift, att med korta mellantider anställa noggranna undersökningar, huruvida cellfängelset på fångarnes helsa utöfvade menligt inflytande samt att, i sådant fall, derom ofördröjligen göra anmälan hos Styrelsen, men att så beskaffad anmälan endast inkommit rörande en uti länsfängelset i Fahlun förvarad mansperson. I afseende å verkuingarne af det i Styrelsens berättelse år 1856 omförmälda behandlingssätt, som föreskrifvits för i cell förvarade straff-fångar, yttrar Styrelsen den åsigt, att dessa verkningar varit ganska tillfredsställande, enär antalet af dem, som från år 1855 intill slutet af år 1860 uti cellfängelserna undergått straff för första resan stöld, uppgår till 3,125, men att af dessa icke mer än 333 återkommit för att straffas för andra resan tjufnadsbrott.
Hvarefter Herr Grefven och LandtMar(kalken hemställde, att Inkommande Tullen å berörde Mergelskiffer matte till 10 procent bestämmas i hvilket bifölls, ”Stenkol; Inkommande Tull procent stSi ’Fritt till utförsel.’’ Herr Cederschjöld: Till hvad belopp sf gifton bör bestämmas på inkommande Jlenkol, lärer bero derpå, huruvida skånska stenkolsgrufvan kommer att drifvas, eller icke; ty om den nedlägges, ser jag ej att man bör bestämma öfver 5 procents tull, men om den bibehålles, kunde tullen blifva 25 procentJag tror således, att denna fråga bör hvila, tili dess Betänkandet rörande stenkoisgrufvan blifvit afgjordt. Herr Hjerta: Jag får fästa uppmärksamheten deruppå, att årliga importen af stenkol går till 30 a 40,000 tunnor. Huruvida Höganäs skall kunna .förse landet^ med tillräcklig® Ben 20 jiuglcsti J. m, och tjenlige Stenkol, derom vill jag ej inlåta mig; men så länge det ej kan göra det, tror jag det vore skadligt, att uppsätta tullen. Likväl finner jag ej, att man bör sätta tullen till 5 procent; ty då Kongl. Maj:t kan nedsätta den, må man heldre hålla sig vid något högre, än något lägre tull, och jag föreslår derföre 15 procent. Hvarföre jag anser denna jemkning böra ske, och denna tull vara tillräcklig , är att jag alltid anser origtigt att sätta alltför hög tull; ty om ej verket kan bära sig utan den, så bör ej grufvan drifvas; hälst den högre tullen samt deraf följande höga priset på stenkol är ett stort hinder för mångå näringar. Friherre Wrangel: Jag anhåller om proposition till bifall å Utskottets förslag. Grefve Cronhjelm: Jag får underställa om det ej ginge sn, att denna fråga finge hvila, till dess Betänkandet om Stenkolsgrufvan blifvit afgjordt. Friherre Cederström:
Större bevis på en krigshärs goda sammansättning finnes väl ej i historien, och en så förundransvärd framgång utbreder så mycken större glans öfver nationen, som denna armé alltid hufvudsakligast bestått af dess infödda barn, och dess krigsära kan derföre med största skäl anses för nationens egen.” Femtio år sednare, eller 1845, omtalar en utmärkt fransysk förfaltare, Chevalier, uti sin Cours d'econo?nie polilique, indelta arméen på följande sätt: ”Alla dessa trupper äro underkastade en sträng inspektion. Hvarje år i Juni månad sammandragas de uti läger och erhålla öfning genom större manövrer, som räcka i 21 dagar. De resande, hvilka vid olika tidpunkter besökt Sverige, äro enstämmiga i omdömet öfver dessa truppers fulländade hållning och förträffliga disciplin. Historien bevittnar på samma gång deras tapperhet, som deras hederskänsla och goda upförande. Och hvem skulle kunna neka den militära förtjensten hos en organisation, som frambringat Carl XII:s soldater.” Mina Hrr! åt Edert uplysta förstånd, åt Edia Svenska hjeltan öfverlemnar jag att afgöra, huruvida motionären eller de begge citerade författarne i sina omdömen öfver indelta arméen kommit sanningen och rättvisan närmast. Uti bestämdare uttryck anmärker Hr Stiernsvärd emot indelta arméen: l:o. ”Dess dyrhet under de långa tider, du truppen är ”overksam, hvilket tyngst drabbar den jordbrukande klassen, Den 16 Juli. 429 ”och detta så mycket orättvisare, som soldatens underhåll nu ”mycket öfverstiger hvad rustoch rotehållare vid den skal”tereglering, hvarefter Indelningsverket utgjordes, medelst ”stadfästade föreningar och konlrakler åtogo sig att ut” göra.” Motionären faller här in i ett misstag, som delas af många, med verkliga förhållandet ej närmare bekanta personer. Emellan mötena förefalla nemi. vid de indelta reg:t:ne tjenstgöring af mångfaldig art: kyrkoparader, brefpost föling, rekryteringsoch liqvidationsmöten, krigsrättsvakter, gevärs rengöring etc. samt, i större skala, garnisons-förstärkningsoch arbets-kommenderingar.
Den förändring till det bättre, eldsvådan tydligen åstadkommit i Storey ’ s lynne, fortgick allt kraftigare, ju mera göromålen hopade sig. Han steg ned från tinname af sin stolta öfverlägsenhets tempel, han kröp så småningom ut ur sjelfviskhetens skal, han sällade sig allt mera till andra menniskor, han talade helt förtroligt med sina biträden, han improviserade emellanåt små trefliga för-brödringsfester för personalen, han bannlyste icke längre skämt och löjen ur sitt sanctum, och för första gången efter sin ankomst till Chicago tog han sig före att af-lägga och mottaga besök. Denna frigörelse ur afsön-dringens tvång var synnerligen angenäm för alla, som kommo i beröring med honom. Det var få, som, huru väl de än inbillade sig känna honom, förut haft en aning om, huru underhållande, ja, verkligen fängslande, han kunde vara i ett sällskap, der han fann sig väl, och bland personer, dem han var af själ och hjerta angelägen att behaga. Han var så artig och fint belefvad i hela sitt uppträdande; hans röst, när han var vid riktigt gbdtlynne, egde en behaglig, mild och musikalisk klang, hans leende var sympatiskt och ingaf förtroende, och hela hans personlighet var vid sådana tillfällen liksom genomvärmd af idel välvilja, grannlagenhet och aktning. Hemma hos sig mottog han sina vänner på ett hvad man kallar furstligt, men på samma gång okonstladt sätt. Hans hem var inredt med fin och smakfull lyx, hans konstsamling dyrbar och vitnande om god smak, hans kök ypperligt, hans vinkällare rikt försedd med gammaläkta drufmust från jordklotets bästa vingårdar, hans stall beundransvärdt och hans pleasure-yacht på sin tid den präktigaste i vestem. Han tyckte om att lefva godt, och han odlade sin medfödda smak härför genom studier, experiment, jemförande rön och ett samvetsgrant aktgifvande på erfarna och i konsten att lefva väl hemmastadda qvinnors och mäns råd. Härutinnan var han fullkomligt olik våra vänner yankees i allmänhet, hvilka väl förstå att skrapa ihop rikedomar, men sällan att njuta millionernas frukter.
V 41 b. v 40 b. Y 41 b. V 41 b. V 41 b. y 41 b. Y 41 Bonde Ståndet. Sg h C CJ Sx’o 40 b. %° 40 b. | 41 b. I 41 b. V 40 b. I 41 b. V 40 41 åi 1 40 a. V 41 b. V 41 b. V 41 100 287 j-331 A. Alm j Maria Christina, ora utbekommande af begrafningshjelp efter hennes man , aflidne Ränlinästaren J. F. Alm ,>>»*»>>>>»>>>>» Almarestäkj upprensning deraf; se Anslag for en gång, g) Alsingj G. A, se Eftergift. Alun-tionden: se Stats-Verket, dess inkomster, ordinarie sid. 4. A manuenseme vid Kongl, Bibliotbeket; se Bibliotheket. Aniiralitets-Krigsmans-Cassarij dess rätt till under vacanceoch ligge tider uppkomne lönebesparingar vid SjöStaten , , , t t t f f „ „ Se Hufvud-l itel Sjette, Anagriusj Commissarie vid f, d. General-AssistauceContoiret, om eftergift af honom ådömde bote: , , Andersson, Sé, Hof-Rätts Commissarie, om eftergift å öfver-ränta å ett Discont-lan , , , , , 3 » > Andre Landtmätare-heslällningarnes indragning fråga deiom , Lif-Gardet; se Hufvud-Titel Tredje. An slag 25. Anmälan af Rikets Ständers Revisorer 1835: l:o om tiden för Svar på återremiss 99999999999 2:o om serskild Colnmn i Capital räkningen för utgifts-anslagen, utvisande besparing eller brist för hvarje anslag 99999999 3:o
Efter den, genom denna lottning, först faststälda ordning, skall Ordförande sedermera hvar åttonde dag ombytas, så att hvardera Stats-Ministern, den ena efter den andra, och endast en vecka i sender, må föra ordet. 8 §• Valet af Förmyndare, att föra styrelsen under Konungs minderårighet, skall verkställas efter samma föreskrift och på samma sätt, som förut i 3 § är stadgadt angående valet 'af Thronföljare. 9 §■ De Norrmän, som vid ofvan anförda tillfallen deltaga i Regeringen, skola inför Norrska Stortinget afaflägga följande Ed: »Jag lofvar och svär att vilja förestå Regeringen i enlighet med Constitutionen och Lagarne, så sant mig Gud hjelpe och Hans heliga Ord.» De Svenske aflägge Ed inför Sveriges Rikes Ständer. Hålles ej Riksdag eller Storting vid denna tid, nedlägges Eden skrifteligen i Stats-Rådet och förnyas sedan på nästa Riksdag eller Storting. 10 §. Om den omyndige Konungens uppfostran skall förordnas på det i 8 § föreskrifna sätt. Den omyndige Konungen skall erhålla tillräcklig undervisning i Norrska språket. 840 Riksdagen 1815. 11 §• Är Konunga-ätten på mans-sidan utdöd, och ingen Thronföljare utkorad, då skall ett nytt Konungahus väljas på det i 3 § föreskrifna sätt. Till yttermera visso, att Vi allt detta så helefvat och heslutit, håfve Vi samtelige Svea Rikes Ständer ock Norriges Rikes Storting denna Riks-Act med Våra Namns och Insegels undersättande stadfästat och bekräftat, som skedde i den dagen i månad, år efter Christi Börd, det Ett Tusende Åtta Hundrade och på det Femtonde. Memorial med öfverlemnande af en redogörelse för de beslut, Riksens Ständer fattat öfver de på bordet hvilande fbislag till ändringar i Grundlagarne. Enligt Riksens Ständers till ConstitutionsUtskottet aflåtne remisser, får Utskottet härmedelst vördsamt öfverlemna, dels en summarisk öfversigt öfver beskaffenheten af de beslut, Riksens
Prot. 1859 & 1860. 7 Sami. 1 Afd. 22 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande M 41. emot förbrytaren yrka tillämpning af en lag, som träffade den oskyldige lika med den skyldige; samt oft, enär man tycktes antaga, att bysättning i affärslifvets intresse vore nödvändig, dervid borde erinras, att samma straff inom affärslifvet aldrig förekomme, men deremot uteslutande användes af s. k. procentare, de der, sedan de, i förlitande på nämnda af lagen tillåtna tvång, Iemnat lån åt personer, hvilkas oförmåga att gälda lånet blifvit mer än väl insedd, begagnade samma tvång såsom medel att aftvinga slägtingar hjelp; och har motionären alltså föreslagit: att, med bibehållande af bvsättning till förekommande af att gäldenär må vika undan, Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841 och Kongl. Förordningen den 19 Maj 1845 angående bysättning såsom ett slags straff för gäldenär, som saknar tillgång, mätte upphäfvas. Herr Holmqvist har uti sin framställning likaledes ogillat den till långifvarens förmån i lag medgifna rätt för den ene medborgaren alt, till säkerhet för en annans fordran, »pantförskrifva åt denne sin personliga frihet för lifstiden,» hvilket vore icke mindre rättskränkande än sjelfva slafveriet, eller att för penningar sälja sig till träl, och hvilken rättighet, såsom lika mycket stridande emot begreppen menniskorätt och menniskovärde, icke borde under någon form, minst i ett fritt samhälle, tillåtas. Bysättningstvånget hade, enligt motionärens tanke, dessutom undergräft kreditens förnämsta grundvalar: arbetsamhet och hushållning, enär långifvare allt för mycket vant sig att, under förlitande på, det låntagare icke skulle våga blottställa sig för faran af den personliga frihetens förlust, lemna berörda »kreditens sannskyldiga elementer» ur sigte.
I följd af denna, vid föregående Riksdagar, af Rikets Ständer vägrade löneförhöjnings, uppförande på Stat komma mer än 18,000 R:dr af den, genom ifrågavarande indragningar, beredda minskning i Statens oerhörda kostnader för Gardes-Regementerne att för framtiden medtagas, och det med de föreslagne indragningarne åsyftade ändamål, eller minskad Slats-utgift, att hufvudsakligen förfelas. Jag kan för öfrigt ingalunda finna det ringaste skäl att, vid denna Riksdag, på Rikets Stat uppföra en lönetillökning, som Rikets Ständer tillförene ansett af intet behof påkallad, och till hvars framtida fortfarande Rikets Ständers förut fattade beslut, enligt min åsigt, icke i något afseende föra nied t. Anhålles att denna min reservation må få åtfölja Siats-Utskottets Betänkande till Stånden.” 22 Stats-Vtskotlets Utlåtande, JV.o 44- Härmed förenade sig Herr Kjellberg samt Riksdags-fullmägtige Sven Heurlin från Kronobergs Län, Petter Pehrsson från Jönköpings Län, Nils Pehrsson från Örebi’o Län och Sone Pehrsson från Malmöhus Län. Vid 21:sta punkten, angående Kongl. Lif-Bevärings-Regementet. Af Herr Tersmeden: ”Jag reserverar mig emot Utskottets förslag, att indraga befälet vid Lif-Bevärings-Regementet af följande skäl: l:o emedan, för den händelse, som jag icke anser osannolik, att Konung och Rikets Ständer omsider vilja utbyta det föråldrade indelningsverket emot ett mera lämpligt national-försvar, så är det ifrågavarande Regementet med sin nuvarande organisation af befäl i ordning såsom typ för Armeens öfriga omdaning; 2:o emedan jag finner det i närvarande förhållanden illa betänkt, i afseende på hufvudstadens och derinom belägne Rikets Ständers Banks försvar för ett möjligen påkommande hastigt anfall, att uppläsa en corps, hvilken lika skyndsamt, som de inom staden stationerade värfvade trupper, kan sammandragas, och som af alla nuvarande kostar staten minst.
Hans Excellens, herr Justitie-stats-ministern anmälte i underdånighet en af justitie-radet, kommendören med stora korset af Kongl. Maj:ts uordstjerne-orden, Nils Wilhelm Stråle, ingifven skrift, hvaruti justitie-rådet i underdånighet anmält, att han, som hyst förhoppning att, enligt sin pligt, kunna fortsätta sin embetsmannabana tili fyllda 65 ar, då hail kunde erhålla afsked med pension i enlighet med författningarne, numera såg denna förhoppning alldeles upphörd, då ej ällenäs* justitierådets arbets-förmåga de 2:ne sednare åren betydligen, aftagit, utan ock en från yngre åren grundlagd sjuklighet under na ler flut ne vimer urartat till en bröst-sjukdom, sorn, i förening med kiaftcrnas aftagande, satt justitie-rådet aldeles, utur stånd att begifva sig utom hus eller företaga något egentligt arbete; att väl, enligt skriften bilagdt läkare-betyg, möjligt vöre, att till hösten någon arbetsförmåga kunde åStadkomma, men att då det, i sådant täll, vöre justitie-rådets pligt att, enligt arbetsordningen i Högsta domstolen, derstädes vara tjenstgörande September, Oktober, November och December månader innevarande år, samt Januari och Februari' måna - , Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse, N:o 66.
Utskottet, komma i tillfälle att uttala sitt omdöme angående åtskilliga af de i Revisorernes berättelser intagna framställningar och att tillstyrka nödiga ansedda ändringar af och tillägg till föreskrifterna i gällande Banko-Reglemente, hafva Fullmäktige i denna berättelse endast undantagsvis vidrört berörde framställningar och de delar af samma reglemente, som Fullmäktige, under förvaltningen, funnit vara af beskaffenhet att påkalla förändring; börande Fullmäktige härvid tillika anmäla, att ehuru instruktionerna för de serskilda afdelningarne, kontoren och expeditionerna inom Banken, i många fall, erfordra jemkningar, ledande till mera skyndsamhet vid expeditionernas handläggning och till'större beqvämlighet för den allmänhet, som med Banken har beröring, Fullmäktige likväl, då instruktionernas uppställning väsendtligen är beroende af don reorganisation, som kan komma att fastställas, ansett granskningen af dessa instruktioner lämpligen böra tills vidare anstå. Avgående vcxlingsoch kassarörelsen, m. m. § 9. Af de i Revisionsberättelserna förekommande uppgifter angående metalliska Metalliska kaskassans förändringar, meddelas följande sammandrag för: mns 1859. 1860. 1861. dringar Inkomna dukater 50,982: 20. 1,476: — 1,254: — Utgifna d:o 17,595: — 21,837: — 39,794: 20. Enär från sammanräknade minskningen 58,901: 20, afdrages ökningen 33,387: 20, företer sig en minskning af Duk:r 25,514: — Blh. till B. St. Dukattillgången utgjorde den 31 Dec. 1858 Under innevarande år till och med den 11 dennes: Inkomna dukater 25,144. Utgifna d:o 24,339. - Till och med den 11 dennes: i silfver Specie 230,200: — eller i Riksmynt 920,800: — Bankens metalliska kassa i silfver, myntadt och omyntadt, har effektivt: 1859. 1860. 1861. Minskats
I förra fallet, då handeln skulle gå den långa omvägen om Slockholm, fick Skånska köpmannen taga hvad man der bjöd honom, och han nödsakades missbjuda producenten, hvars penningebehof tvingade att sälja; i senare fallet deremot kunde köpmannen, då säden inom Landet vore obehöflig och i vanpris, sluta förmonligare directe på utrikes ort, och följaktligen betala så, att äfven producenten blef belåten. 3:0 Skulle de Disconten närmast boende ålita den ganska ofta för sådana varors köp, som landet egentligen icke behöfver, deder Bil. till Banco-UIskoltets Bet. 171 skulle underhålla en luxe, som utsuger välmågan och qväfver industrien. Äfven genom denna Discontens påkänning skulle de inhemska Näringarna undergräfvas, och det synes icke vara en rigtig princip, att man, för sådan handel, skall öppna aila hjelpkällor, så att utländningen skall få allt sitt kram fördelaktigt afsatt, men deremot de inhemska produeterne till underpris utgå. Det är en olycka för landet, att utländningens credit-systcm lockar till köpslut, äfven om öfverflöds-artiklar, och att penningen, som borde vara inom laiidet, derför skall till honom utgå. Rättare vore det tvifvelsutan , att köpmannen här, och således äfven spannmålshandlande , understöddes till förlagers bildande af landets exportabla produeter, hvarigenom han kunde införa penningar i landet och, genom contant betalning på första hand utrikes , få en betydlig rabatt på det som skulle importeras, hvilken rabatt förvandlar sig till ett onererande agio , då både nödvändighetsoch öfverflöds-artiklar skola tagas på credit. Väl kan icke credit i verldshandeln umbäras; men med penningar i handen frestas man mindre till köp af lux-artiklar, än man uppmuntras till reella, för landets verkliga behof nödvändiga, transactioner. 3:o Synes det mig vara en alltför lång 172 Bil. till Banco-Utskottets Bet.