Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid genomseende af Kongl. Styrelsens protokoller och diarier, har det icke undfallit Revisorerne, att underlydande redogörare kunnat en längre tid dels fördröja med afgifvande af förklaringar öfver kommunicerade anmärkningar, dels underlåta att fullgöra Kongl. Styrelsens i öfrigt gifna föreskrifter, utan att häraf påkallade alfvarsammare åtgärder vidtagits; hvarpå såsom exempel/blifvit anfördt: redogörarens vid Södra Korrektions-inrättningen uraktlåtenhet att i behörig tid afgifva förklaring öfver 1842 och 1843 års anmärkningar vid Inrättningens räkenskap. Verk, med sådan utsträckning och så många underlydande redogörare som Kongl. Styrelsen, torde det icke vara sällsynt eller så särdeles anmärkningsvärd!, om en eller annan tjensteman skulle, antingen af okunnighet, ovana, öfverhopande olikartade göromål eller andra orsaker, förbise en gifven föreskrift eller försumma att i behörig tid inkomma med en förklaring. Ett sådant förhållande är visserligen under alla omständigheter en förseelse, som icke utan påföljd bör äga rum; men i hvad mån denna påföljd bör bestämmas mer eller mindre alfvarsam, måste naturligtvis bero på pröfning i hvarje särskildt fall af alla de omständigheter och detaljförhållanden, som till förseelsen kunnat vara föranledande. Och till anställande af en sådan pröfning 411 — torde den för Rikets Ständers Revisorer bestämda korta tid möjligen icke lemnat tillfälle. Vidkommande slutligen erinran derom, att det vid Korrektionsinrättningarne införda, vid föregående Stats-revisioner klandrade, kreditsystem blifvit fortsatt, ehuru detsamma varit för Inrättningarne menligt, så enär arbeten icke blifvit på kredit utlemnade vid andra Korrektions-inrättningar, än de härvarande Södra och Norra, torde anmärkningen endast röra dessa. Och får Kontoret i afseende härå upplysa, att de vid Norra Korrektions-inrättningen, vid 1843 års slut, utestående fordringar hade, enligt den, genom Kongl. Styrelsen, Revisorerne meddelade utredning, den 27 sistlidne Oktober, till så stor del blifvit inbetalda, att deraf endast återstod ett belopp af 2,925 R:dr 15 sk. 9 rst.
Ehrenborgh nu sednast anfört är i meningen af R. o. Ad:s beslut asyftadt eller förutsedt, men jag finner det icke vara i orden uttaladt; och då man för öfrigt ej haft annat skäl emot slutmeningen i mitt förslag, än att den skulle vara öfverflödig, vidhåller jag min begäran, att denna mening måtte qvarstå. Efter en kort ytterligare öfverläggning och några redactionsjemnkningar, beslöt R. o. Ad. att såsom ett nytt mom. skulle uti R. o. Ad:s beslut, rörande hufvudgrunderna för Bankens rörelse och förvaltning, införas följande redaction: att den andel i fastig hetslånefonden 4*780,000 r:dr, den hvarje hypotheksförening erhåller, ej må blifva större, än som svarar mot det medeltal af de fem sista årens taxeringsvärde, i förhållande till hela Rikets taxeringsvärde, de län äga, hvilka utgöra hy potheksföreni ngens område, och att den återstående delen i fastighetslåneforiden oafbrutet utlånas såsom hittills till sådana fastighetsägare i allmänhet, hvilka ej ägt rätt att i hypotheksfö rening ingå. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas i dag på eftermiddagen kl. 6. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att, då föredragningen af BancoUtsk:s utlåt. N:o 16 skulle börjas, fråga hade uppstått att särskildt upptaga under öfverläggning de, j form af svar på gjorda motioner och anmärkningar, af Utsk. afgifna yttranden. R. o. Ad. hade då ej funnit detta Den i Augusti f. m. SS tjenligt; men ruan hade ansett, att det, om så nödigt pröfvades, kunde ske, sedan granskningen af Utsk.s förslag blifvit fulländadt. I anledn. häraf hemställde II. Ex., om Ståndet önskade, att ofvannämnde yttranden af BancoUtsk. nu skulle särskildt föredragas. Bopades nej. Gr. Frölich: Sedan pröfningen af BancoUtsk:s betänk.
Stat och Titel i Nåder anvisa, 10:0 bom deri, vederbörande Ernbets-Verk åliggande, Speciella granskning af allmänna medels förvaltning bör föregå den generella, hvarmed Riksens Ständer och deras Revisorer skola taga befattning; alltså hafva Riksens Ständer velat, uti öfverensstämmelse med hvad i samma ämne redan vid »8*5 års Riksdag blifvit fram - Underdän i ga Skrif veteer'. 371 atäldt, hos E. K. M. anmäla den underd. önskan, att sl väl E. K. Mits och Rikets Kammar-Rätt kunde 1 Nåder anbefallas företaga den på detta Verk ankommande speciella Revisionen af Stats-Verkets Räkenskaper så tidigt, att densamma måtte vara verkstäld, innan Böckerna till Riksens Ständers eiler deras Revisorers granskning aflemnas, som äfven att öfrige vederbörande måtte undfå Nådig befallning, att hålla dessa Räkenskaper Kammar-Rätten tillhanj da, inom den för verkställigheten häraf erforderliga tid. / u:o Beträffande den af Revisorerne uppgifne omständighet, att E. K. M:t, tinder den 28 Mars 1821, i Nåder förordnat, det utgifterne i och för reparationen af det uti Hufvudstaden befintliga Posthus, uppgående, enligt om samma reparation upprättadt Entreprenade-Contract, och oberäknadt hvad pålningen för grunden till huset komme att kosta, till 70,000 Ridr, borde af Postmedlen utom Stat, eller genom afdrag af den inflytande inkomsten, emot redovisning, i vanlig ordning godtgöras; så hafva Riksens Ständer, dels för att bereda den, vid 1809 och 1810 årens Stats-regiering, samt vidare uti 30 §. af Riksdags-Grdningen föreskrifne ordning och säkerhet uti förvaltningen af Stats-Verkets tillgångar, dels ock till befordrande af det lika vigtiga ändamål , att Stats-Verkets alla utgifter under sina behöriga Titlar varda synlige, trott sig böra hos E. K.
Af den jernmalm, som vid bergsbruken inom Länet bearbetas, brytes föga inom Länets eget område, ty jernmalms-skärpningarne på Ulfön uti Nätra sockens skärgård, hvilka föra en svag och svårsmält titanhaltig jernmalm, hafva under qvinqvenniet icke blifvit arbetade, utan varit genom erhållen hviloståndsresolution förvarade. En på Topptallsberget uti Nordmalings socken af Ångermanland inmutad jernmalms-anledning har sedan år 1854 varit under arbete, hvilket, ehuru Nordmaling numera tillhör Westerbottens Län, här anmärkes, enär brytningen skett inom Ångermanlands i öfrigt till Wester-Norrlands Län hörande landskap. Under qvinqvenniet hafva af Bergmästaren i orten mutsedlar blifvit meddelade å följande antal dels nya malmoch mineral-anledningar, dels förut bearbetade, nemligen: 1851. 1852. 1853. 1854. 1855. Summa. Å nya malmoch mineral-anledningar: Summa. Å förut bearbetade ställen: Kopparmalm . 1. 3. 4. 8. Ställsten ,1. 1. Tillägges härtill antalet af de mutsedlar, hvilka blifvit uttagna under näst föregående qvinqvennium 28, uppkommer det betydliga antalet af 48; men det måste medgifvas, dels att de flesta af dessa malm-anledningar hafva under bearbetningen visat sig så föga gifvande, att de måst öfvergifvas, dels att flere af de personer, som trott sig hafva funnit och äfven inmutat malmanledningar, icke haft nog förmåga att sätta arbetet i gång. År 1853 utfärdade Kongl. Bergs-kollegium tillåtelse att på Fröstdals hemmans mark i Nätra socken af Norra Ångermanland anlägga en kopparhytta för tillgodogörande af malm från åtskilliga inom orten uppfunna anledningar, men detta verk, ehuru anlagdt och styrdt af sakkunnige personer, har ännu föga fått skörda vinst af sina dryga utgifter, helst verket, efter att endast 1| vecka hafva varit i gång, den 28 Mars 1854 hemsöktes af eldsvåda, hvarigenom hyttan förstördes.
Också är hon en ättling af Fernand Nunez. När hon, en behaglig flicka ännu i sina ton-år och arftagerska till en stor förmögenhet, gjorde sitt inträde i Madrids societet, omfladdrades hon af en skara friare. Men hon ville icke hafva någon af dem. » Jag gifter mig endast med det blåaste blod i Spanien », sade hon till en väninna. Och hon höll ord. H o n äktade hertigen af Alba. Hertiginnan är ej någon frappant skönhet, men hon är en g o d och klok kvinna. Så- som spanjorskor i allmänhet är hon bigott. Sina barn uppfostrar hon enkelt och förståndigt. Hennes äldsta dotter, donna Sol, är en okonstlad, flitig skolflicka, som ännu ej är » ute ». » Gossarna Alba » äro den lille konungens intimaste lekkamrater, och det är en känd sak, att drottning Christina är nästan till öfverdrift noga i val af sällskap åt sin son. I likhet med sin man är hertiginnan mycket road af sport. H o n jagar, rider och kör, och när hon efter säsongen hvilar ut på något af familjegodsen i grannskapet af Sevilla, ikläder hon sig torerons åtsittande dräkt och bredskyggiga sombrero och rider in i den inhägnad, där de vilda tjurarna förvaras. Där deltager hon med lif och lust i det spännande nöjet att reta djuren med lansar och därpå skilja dem från den öfriga hjorden. Hon är äfven skicklig seglare och tillbragte en del af förliden sommar tillsammans med sin släkting ex-kejsarinnan Eugenie ombord på lustjakten Thistle, kryssande på Medelhafvet. Penningearistokratien representeras inom Madrids societet af markisinnan af Manzanedo. Ingen lång rad af stolta förfäder blickar ned på henne, hennes vapensköld bär icke ett månghundraårigt sköldemärke, men o m det är sant, att skönhet, behag och förfining också äro ett adelskap, så har naturen förlänat henne detta. Då hon därtill är omätligt rik, hafva Madrids högsta kretsar hälsat henne välkommen. Markisinnans af Manzanedo fader var hattmakare, hennes man bankir. Båda hopade stora rikedomar.
St. värdigt att lemna ett sådant understöd, och praejudicatet kan ej blifva farligt, då det väl ej ofta kan komma att inträffa, att en stad brinner under en så kall vinter sorn vi nu haft och under det R. St. äro tillsammans. Jag anhåller om bifall till CJtsk:s betänkande. Hr Rosenblad, Bernh.: Såvida R. o. Ad:s bifall till betänk, i dess nuvar. skick hade kunnat medföra det åsvftade ändamålet, så skulle visserligen jag för min del hafva blundat för det formvidriga deruti, och skulle också hafva tillstyrkt bifall till betänk.; men detta är icke förhållandet, och då vi känna att betänk, i alla fall måste till Utsk. återgå i anledn. deraf, att tvänne Stånd redan återremitterat detsamma; så förenar jag mig med dem, som begärt återremiss, men ingalunda med den önskan, att saken derigenom äfven i form af gåfva måtte förfalla. Jag önskar tvertom, att då det kan uppstå fråga om låneunderstöd för Falkenberg, så må den summa, som kan finnas lämplig, i vanlig ordning ställas till K. M:s disposition, för att utdelas såsom gåfva åt de verkligen behöfvande. Jag önskar likväl, att, innan en sådan bestämmelse sker, man ifrån vederbörlig ort, d. Den 18 Februari, f. m. 3y3 d. v. s. i frun Regeringen elier de officiella myndigheterna, må skaffa sig underrättelse 0111 gåfvans erforderliga belopp. När dessa underrättelser erhållits, så tror jag, att Utsk. nied mera säkerhet kan bestämma gåfvans storlek, och att Utsk. bör göra det, utan att taga något slags humör öfver äterreinissen. rlr Piibbing, Bengt: Det är en sällsam företeelse, att, när en person tydligt och klart tillkännagifvamotiverna för hvad lian anfört, en annan ledamot träder upp för att säga: ni har andra motiver och ni har dem jag tror. Jag skall likväl ej af ett sådant sätt att svara taga exempel, och jag hoppas, alt Gr. Horn blifver den ende af StatsUtskts ledamöter, som på detta sätt upphemtar en ledamots yttrade motiver. Hr Prytz, Lars Adolph:
Bet, N. 66. de utgå, kunde föryttra sin vara, derigenom befunne sig uti penninge-förlägenhet; med afseende å hvilket förhållande Motionairen föreslagit 1 att Låneunderstöd matte beviljas på en Spannmåls quantitet, af minst 50 Tunnor och deröfver, salunda att 5 ä 6 R:dr Banco för tunnan, såsom lån på högst ett år mot 4 procents ränta, skulle lemnäs hvarje Jordbrukare, med rättighet och skyldighet för honom att i eget magazin förvara Spannmålen; att dessutom fullkomligt vederhäftig borgen för lånets återbetalande på bestämd tid borde af Låntagaren lemnäs; att* i händelse Spannmåien contant föryttrades före det årets utgång, inom hvilket lånet skulle betalas, det borde åligga Låntagaren , att genast inbetala lånet, vid påföljd att eljest icke allenast erlägga 6 pro* cents ränta från den dag, då lånet erhulls, utan ock på ett år vara förlustig rättigheten till nytt Lånebiträde, samt slutligen att något ansvar, såsom t, ex. lånets inbetalande genast, borde bestämmas för den Låntagare, som försummade att med yttersta noggrannhet vårda den belånade Spannmålen, och hvarom Krono-Betjeningen skulle hvarje månad insända berättelser till Kongl. Majlts Befall* ningshafvande, genom hvars försorg alla Lå« nebiträden också måste sökas och erhållas. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, som ansett beredd lätthet till afsättning - Statssamt Allm. Besv.ö. Öcc. Utsh Uti. fc:ö 67. i N:o 67, Ankom till Éxp. Utskottet deri 17 Äug. 1827.' Utlåtande> angående Stuuernes Ingvarteritigs-besvär.
l:sta mom. motsvarar 6 mom. i 3 § (p. 4) af nu gällande författning. 2:dra » » 3 » 11 § (p. 11) » » » dervid dock det tillägg blifvit gjordt, alt det åiigger expeditionshafvanden utan särskild godtgörelse annullera stämpeln å utgående expeditioner. 3:dje mom. motsvarar 4 mom. i 3 § (pag. 3) af nu gällande författning, 4:de » » 9 » » ( » 4) » » » 5;te » » 10 » » ( » 4) » » » 54 bevillning »-Utskottets Betänkande M 22. 6:te mom. motsvarar 4 mom. i 3 § (pag. 3 o. 4) af nu gällande författning. 14:de » » 7 » » ( » 42) » » » 15:de » » 8 » » ( » 42) 16:de » » 9 » » ( » 43) 17:de mom. utgör nytt stadgande, som blifvit erforderligt i följd af föreskriften om upphörande af vidare tillverkning utaf s. k. skrifkartor. Deremot hafva l:sta, 2:dra, 7:de och 8:de mom. i 3:dje §, äfvensom 10:de, Urte, 12:te och 13:de momenterna i 11 § såsom eldigt Utskottets förslag öfverflödige, från samma förslag uteslutits. § 9 handlar om anskaffning och försändning af stämpelpapper och motsvarar förra delen af 16 § uti nu gällande författning, hvaremot sednare delen af samma §, hvilken afser stämpling af Tidningar blifvit intagen uti det af Utskottet uppgjorda förslag till särskild författning rörande nämnde stämpling.
December 1827 jemväl har afseende å Städernes jord, anse Utskotten det gora tillfyllest alt fästa uppmärksamhet vid så väl Författningens rubrik, som innehållet af 1 Cap. 1 §, som bestämmer rättigheten till klyfning af Frälse - Skatteoch Krono - Skatte - hemman, Kronooch Skatte-Rusthåll jemte de Kronooch andre Publike hemman, som under stadgad åborätt äro upplåtne, samt 2 Cap. 1 §, hvarigenom jord-afsöndring från nyssnämnde samt Frälsehemman tillåten blifvit, hvaraf tydligen synes följa, att Författningen ej eger tillämplighet till den jord, som under Städernes jurisdiclion är lydande. I anledning af de emot vissa §§ i Författningen framställda, här förut upptagna anmärkningar, hafva Utskotten, efter granskning deraf, ansett sig böra yttra: Lagsamt Allm. Desv. o. Oec. Utsk. Utskotten hafva i förra Betänkandet, på deri upptagna grunder, hyst den öfvertygelse, att föreskriften om vilkoren för besutenhet lämpligen kunnat inskränkas lill bestämmande af antalet personer, som af egornes behållna afkastning borde kunna erhållas, men af jemväl anförde skäl ansett sig icke böra för närvarande föreslå en sådan ändring uti ifrågavarande §.
Är han åter så trånghufvad och egensinnig, att han vill vägra sin contrasignation i en småsak, så är det en ren vinst för landet att blifva af med en så inskränkt rådgifvare. En värd talare, Hr v. Hartmansdorff, har sagt, att orden: "Rikets sannskyldiga nytta, vore ett talesätt utan innehåll "eller egentlig betydelse." I mitt bröst har det betydelse; och jag hade trott, att en så upphöjd man, somen Konungens rådgifvare, skulle kunnat gifva en betydelse åt uttrycket: Rikets sannskyldiga nytta, utan att tro sig i hvarje obetydligt fall, då han är af olika mening med sin Konung, derföre behöfva aflägsna sig. Det finns en gräns, inom hvilken han bör låta sin mening falla, utan att vägra contrasignation; men likasom samvetet allena kan afgöra, när man mera måste lyda Gud än menniskor, likaså kan blott denna gräns bestämmas af känslan. Men det är just för beskaffenheten af sin känslighet och sitt samvete, sorn rådgifvaren skall i detta afseende ansvara. För öfrigt vill Ben 7 Oetohcr. jag erinra om olämpligheten att gifva rådgifvarne en större magt, så framt man icke tillika kan för folket bereda fullständigare controller på densamma; och jag lemnar åt framtiden att afgöra, huru belåtet Sverige skall blifva med ett sådant förhållande. Men för att återkomma till saken, tror jag, att blott en liten rättelse behöfves i 9 §.'n och att rälta stället för Hr Dalmans förslag är i 38 5 Reg.F., hvarest, efter orden: ”Skulle den föredragande finna något Konungens beslut stri”dande emot denna reg.form,” borde tilläggas: eller mot Ifikets sannskyldiga nytta. Frih. Gederström, Jac.: I afseende på formen af förändringen i Utskrs förslag, som är å bane, har jag redan yttrat mig och åberopar min reservation deremot; men bär äro yttrade några reflexioner såsom grunder för förändringen, gående på sidan 0111 Utsk:s förslag, som jag anser mig böra upptaga till besvarande.
N:o 6. 7 dertill hörande reglementarisk a åtgärder, så hade Herr Grefvens och Ordförandens yttrade vägran å den af Ståndet äskade proposition samt de'11 lill Constitutiöns-Utskottet deraf följande remiss troligen icke egt mm. t Riddarhus-Utskottet hade tillstyrkt offentligheten, under tillkännagifvande af hvad som, i dess tanka, borde iakttagas, i fall ett sådant beslut fattades. Ämnet innehöll tvänne serskilda delar, oberoende af hvarandra, hvilka således kunnat och bordt serskildt behandlas; ty först borde väl hufvudfrågan eller offentlig* hetem vara gifven, innan de Reglementariska åtgärder, som deraf blefvo en följd, ens kunde komma under öfverläggning, såsom aldeles öfverfiödiga, i fall Ridderskåpet och Adelil icke beviljade främmande personers inträde. 1 full öfvcrenstämmelse härmed framStäkles äfven den af Ridderskapet och Adeln begärda, men af Ordföranden vägrada proposition. Densamma innehöll nemil gen: Att offentlighet vid Ridd ersk a pets och Adelns öfverlåggn ingar matte ega rum, under förbehåll, att, efter serskild pröfning, få framdeles s a//. till Conslitutions Ufsk. betänk. N;o> 6 bestämma sättet och verkställigheten af berörde offentlighet. Sjelfva propositionen innehöll bestämdt, att serskild öfverläggning skulle ega rum, hvarvid de åtgärder borde beslutas, som för ordningens bibehållande funnos nödiga, sedan först hufvudfrågan blifvit afgjord ochfbeviljad. Någon fruktan för uraktlåtenhet 'härutinnan var således icke att befara. Vid ett sådant förhållande, och då Ståndet uttryckligen förbundit sig atti Laglig väg bestämma det reglementariska^dervid, anser jag något hinder icke hade bordt möta framställning af den begärda propositionen, så framt sjelfva princip-frågan eller offentligheten vid Ståndets öfverläggningar, icke befanns stridande mot Grundlagen, hvilket jag ingalunda kan finna. De af Herr Grefven.och Ordföranden, såsom skäl till sin vägran, anförde ir, 18 och 5i §§.
Då nemligen ångkraften numera såsom rörelsekraft ingår i alla för krigsbruk byggda fartyg, måste konstruktören, så vida resultatet skall blifva fullt tillfredsställande, förstå, utom allt hvad som till sjelfva fartvgsskrofvets konstruktion hörer, äfven att konstruera det machineri, hvarmed fartyget skall framdrifvas, och de vilkor, som betinga detta machineris fördelaktigaste verkan, för att derefter bestämma den för ett gifvet ändamål lämpligaste fartygsformen. Det kan visserligen synas möta svårigheter att hos en och samma individ förena så omfattande theoretiska och praktiska kunskaper; men då i betraktande tages, att för båda dessa linier erfordras i det närmaste desamma förberedande mathematiska och fysiska studier, samt att tillämpningen af dessa, hvad sjelfva fartygskonstruktionen beträffar, för så vidt denna i en skola kan inläras, utgör endast en emot dessa förelöpande studier jemförelsevis ringa del af kunskapsmåttet i dess helhet, så öfvertygas man lätt, att en för det mekaniska yrkets utöfning tlieoretiskt och praktiskt bildad samt med afgjord fallenhet och anlag derför utrustad individ på kort tid 31 och utan synnerlig svårighet bör kunna tillegna sig de speciela kunskaper, som fordras för fartygs konstruerande och byggande. Bevis härför kunna dessutom hemtas från den fransyska marine-ingeniörcorpsens organisation, så väl som från åtskilliga inoch utländska privata varf, der det ingalunda är sällsynt, att fartygsoch machintillverkning bedrifvas gemensamt och under ledning af en och samme ingeniör.
5Det belopp, Ijmarmeb, per baninil räfnabt, tufomjlerita öfmer* (lego utgifterne för år 1859, utgjorbe fålebed 5,046 riföbaler 65 öre; för berpåföljanbe år 9,462 riföbaler 55 öre och för ftfllibne år 10,856 riföbaler 5 öre. ®e f)itfnuibfafliga|le artiflar, font tranöporteratö på ffatenö jenima* gar imber åren 1859—1861, bejlobo i följanbe, upptagna t orbntng efter beraé fatnmanlagba tyngb för atla tre åren: ftprelfe ftg tiltbragit febatt fifta SiifSbag. 76 på Söeflra ftambaitntt fron ©ötljeborg: fpanmåt, loeb, platd, Gråtmin, ftd, falt, fienfol, foder, bomull, mjöd od) garn, famt på @Öbra ftam&auan fron SKalmö: fpanmål, timmer, plan!, brober ecb lädter, flenfot, loeb od) tegel $ör traftfett å flåtens jernvägar l)ar innetoatanbe år reglemente ^0lte^™.tc blifiott i nåbec fajlfiäöbt, l)ioarjemte utfärbats hels allmän tara å af SSerättelfe om bwub i dtifet ocb b ef ö att jertoägdanläggningen emedan SBoråö ftab ed) Söeftra ftamba ^Deremot ocb enär »eberböranbe interefenter ide inom jtabgab tib fullgjort b»ab bein blifmit af 9ltfetd ©tänber förelagbt i affeenbe på aftiebolagd bilbanbe, l>afnoa be tid jernmägdanläggning medan fjön ®el
Om man går tillbaka i våra beskattningsförfattningar, så finner man 2:ue slags afgifter, en afgift för den fasta •egendomen och en inkomstafgift; något samband mellan dessa båda afgifter förefanns icke. 1812 års bevillningsförordn., som med mindre väsendtliga förändringar i sjelfva grundprincipen bibehålles i närvide stund, talar icke om någon inkomst af fast egendom; den talar om att fast egendom skall betala bevilln. efter egendomens upskattningsvärde; detta upskattningsvärde skulle åter ingalunda grundas på egendomens afkastning, utan på köpeskillingen och arrenden och i städerna hufvudsakligen på brandförsnknngsafgiften, äfvensom i allmänhet på noggranna upgifter. Såvidt jag kan finna vid temligen noggrann t jemförande af våra beskattningsförfattn:r i nuvide tid, så är inkomstbevillnm ett helt och hållet främmande element för den synliga och fästa egendomens beskattning. Komitén ansåg, att då afgift för inkomst korinne att ega rum, skulle Den 22 Augusti f. m ISf ock afgift för den fasta egendomen bibehållas, och detta var orsa-* ken hvarföre komiterade föreslogo samma afgiftsbelopp hädanefter som hittills har varit för den fasta egendomen. Det skulle falla sig litet besynnerligt, om man skulle göra ett undantag för landtegendomen, derföre att den hittills betalt så liten lie vil lii.; då skulle man viii också gjort undantag för åtskilliga andra egendomsklasser och kommit till ett inveckladt förhållande i framtida bevillningsbeskattning. För mig synes det vara af stor vigt att, i händelse man vill beträda en ny bana i beskattningsväg, man icke genast börjar att för konsiderationers skull göra några oriktigheter i beskattningsföreskrifterna. Det är här visserligen påpekadt, att landt-* egendoms beskattning skulle komma alt allt för mvcket höjas genom det beskattnirigsbefopp, som komiterade föreslagit, men om R. St:r bibehöllo de beräkningar, som komitén gjort, och de voro mycket, noggranne, skulle det leda till det resultat, att man icke kunde antaga jorden enl. den nya bevillningsberäkningen erhålla högre värde än 2'/2 gång nuv:de taxeringsvärde.