Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sundhetskollegii tillstånd att med sådana varor idka handel, eller, efter Sundhetskollegii, Vetenskapsakademiens eller vederbörande TJniversitets-fäcultets hörande, af vetenskapsman till begagnande för vetenskapliga inrättningar; Bark, alla i införselstarifen ej specificerade slag; Bast och Bastrep; * Bastmattor, inkommande såsom garnering eller emballage; Ben: elfen-, oarbetad t; hvalfisk-, oarbetadt, klufvet eller spjelkadt; * andra slag, rå och oarbetade, samt förmalda elier s. k. benmjöl; Berberisrötter ; Bernsten, rå och oarbetad; * Bilder, alla slag, som utgöra konstnärsarbeten; * Bin, lefvande i kupor; Blod, kreaturs-, alla slag; * Blodiglar ; * Blomsterlökar; Bokstaf sstämplar, boktryck eller stilar, förslitne och obrukbare eller stilskrot ; Bolus, hvit och röd, samt terra sigillata; * Bomull; Brunsten; * Buskar; Böcker: * på främmande språk, samt notoch ritböcker; * på Svenska tryckte biblar, gifne till Svenska Bibelsällskapet; Caut schult; Bih. till R. St.
Med bifall till Banko-Utskolfets vid sistförflutna Riksdag i utlåtandet gfr,^indnf^:o ^2 gjorda hemställa^, funno Rikets Ständer för godt berättiga Direkningen af de tjonerne öfver Banko-Diskonten i Stockholm och Låne-Konlprel j Gplhet, u °®'h.™edborg att, »i och för fortsatta bevakningen ppli indrifniiigen pf de lill och »lut vid med 1848 ars slut inom linien förda lån, tillhörande Allmänna Diskonttkonfverket ■('0Men’ antingen tilldela Ombudsmännen 25 procent af det belopp, som inom linien kunde komma alt å dessa
Ridd.direcltn qvarlåtenskapen, med undantag och förbehåll af de vid min död befintliga och honom i detta mitt testamentes tionde punkt skänkta fasta egendomar, med hvilka komma oförändradt förhållas, på sätt jag derom i inte och i3:de punkterna uti nyssnämnda testamente förordnat. På grund häraf och i den ordning denna ig:de punkten stadgar, så och då August Vilhelm Antonsson, dess barn och deras afkornlingar icke mera finnas eller till äro; så blir H. Ridd.direct:n i Slockholm alt anse som rättsinnehafvare af deras i behåll varande qvarlåtenskap af hvad namn det kallas månde, som de sig efterlemna vid deras dödliga bortgång; dock äro August Vilhelm Antonsson, dess barn och deras afkornlingar under deras lifstid ingalunda någon redovisning skyldige, huru och på hvad sätt de gods sitt förvalta, vidare än hvad uti delta mitt testamente finnes föreskrifvel. Om H. Ridd.directtn , i anledning af denna 1 g:de punkten, skulle komma att tillfalla något gods, anhåller jag allerödmjukast, att det mätte blifva tili ett stående penningecapital förvandladt, hvilket genom Högbent, direclts höga försorg uti evärdeliga tider fruktbart göres, med fem proc. årlig ränta, och hvilken ränta årligen framgent fördelas uti så många pensioner, hvardera å femtio rtdr bancosedlar, som nämnde ränlebelopp medgifver, att tilldelas åt fattiga, medelåldriga och gamla, sjukliga, introducerade Svenska adeliga personer af båda könen; med kungörandet samt ansökningar och legitimations inlemnande och utnämnande till pensionärer och pensionärskor, förhålles på lika sätt som för fröknar uti fjerde punkten i detta mitt testamente finnes bestämdt; dock utan afseende till hvilkendera adeliga classen sökanden eller sökanderne höra. Den 19 Maj f. m. 20:0.
Manufaktursmide! åter inom Provinsen uppgår nu i medeltal årligen ej högre, än till omkring (5,000 Skeppund. Aid efterföljande Bruks eller Fabriks-inrättningar utgjorde tillverkningarne nyssnämnde år: Vid Dylta: Svafvel 482 Skepp. 10 Lispd.; Victriol 645 Skepp, och Rödfärg 3,099 Tunnor. Vid Latorp: 2,341 Tunnor Alun. 13 Viel Risbacka, Gammelbo och Ridkärn: tillsammans omkring 1,100 Tunnor Rödfärg. Vid Torp: 388 Lisp. Pottaska. Vid Lindbacka: 6,000 Ris Papper Samt 23,400 styck. Takpapp, 190 Lisp. Packpapper och omkring 1,000 Bundtar Bokbindarepapp; oell Vid Ånneberg: 2,500 Ris papper. Vid Tegelbruken i Länet är årliga Fabrikationen nu uppgifven till omkring 400,000, Takoch 600,000 Murtegel. Af bär i orten vanlige uti förre Berättelser omförmäldte Binäringar, fortfarer ännu Nubb-smidet inom Lerbäck att ådraga sig en förtjent uppmärksamhet. Den tid åkerbruket hvilar användes så af den förmögnare som af den torftigare i smedjorna, der hvarje husfader kring den gemensamma härden samlar barn och tjenare. Det smide som tillverkas är nubb från minsta sort till 2 tums längd samt ribbtakoch skospik. Med säkerhet lärer kunna antagas, att minst 1,200 personer häraf sysselsättas under en tid af 6 ä 7 månader årligen. Den behållna arbetsförtjensten. för dagen, sedan smidestenar och kol blifvit godtgjorde, torde väl ej kunna beräknas högre än till 8 å 16 sk. på man; men då förtjensten är daglig och gossen ofta från 8:de året utgör en närande medlem af hushållet, uppkommer häraf ett bergligt tillstånd så länge smidet linner afsättning och sädespfisen ej äro allt för höga.
Länen, om anställande af nödig jägeri-betjening derstädes. Se Jägeribetjening. — om anslag till aflöning åt en Agronom derstädes. Se Agronomer. — om rättighet för allmogen derstädes att från kronans skogar afhämta tjäruved. Norrbottens Län, om afskrifning af undsättningsmedel beviljade till. Se Undsättningsmedel. — angående anslag för afvittringar derstädes. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 71. — angående pension på allmänna indragningsstalen åt tvenne afvitiringslandtraätares i. VI. 644. VII. R. 4. •— angående dess arbetshus-fonds öfverlemnande till Riksgälds-kontoret. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 2t. Norrige, angående öfversättning och tryckning af bränvinslagstiftningen gällande för. III. B. 187, 201. A. 211. — angående transitohandel emellan Sverige och Norrige. Se Transitohandel. — angående unionela förhållanden emellan Sverige och Norrige. Se Unionela förhållanden. Norrköpings teckniska Läroanstalt, angående anslag till. Se StatsUtskottets Utlåtande N:o 71. Norrland, om bildandet af en Hof-Rält i. Se Ilof-Rätt. — om rättighet alt hämta tjäruved från kronans skogar i. Se Tjäruved. — angående nödig jägeribetjenings anställande derstädes. Se Jägeribetjening. Norrländska farvatten, om anläggandet af nya sjömårken deruti. III. B. 184. A. 185. V. A. 29. ( 133 ) Notarial-Embete, angående dess införande i Sverige. II. 351. III. R. 75. XV. B. 210. A. 212. Notarier vid Ridderskapet och Adelns protokoll, angående antagande af ytterligare tvenne. VII. 46. Notarie-Publici, om utarbetande af stadgar för. XV. B. 210. Nya Elementar-Skolan i Stockholm, om anslag till uppförande afen tjenlig byggnad för.
Men tywärr! ej utan anledning är, att blott skryt, högfärd och fäfänga lågo till grund för deßa, efter utseendet wackra och ädla gerningar, enär kanske ej en enda af de många, i hans nöd hjelpsamme menniskor, oftast sjelfwe i knappa omständigheter (bland andra källarmästaren Lindroth) hwilka försträckt honom mat, kläder och penningar, erhöllo någon betalning, icke ens tacksägelse, då han ånyo mer än en gång, dertill ägde utwägar. Tacksamhet, icke ens minne af högres eller ringares wälgerningar, torde wara möjligt att hos John Hall hafwa funnit. – Skuldsedlar, dem han alldrig ämnade betala, utgaf han deremot med frikostig hand till hwilken, så kallad, Jurist, som skref twå eller tre owettiga ark i och för hans proceß. Mina färgor (om jag NB. ej redan är för gammal att kallas målare,) börja bli allt mera och mera mörka. – Minnet af regeln: Tala ej illa om den döda, borde lifwas hos mig, som närmas grafwen, så wida jag trodde att detta ordspråk förtjente läggas på minnet. Död eller lefwande man, så synes mig, må lika wäl dömas rättwist. – Hwad Hall beträffar, har jag yttrat min öfwertygelse, och, om jag talat sanning, kanske bewist, att han war swagsint, och för den wansinnige har den tänkande blott medömkan. Men åter till Halls lefnad.– Då han på detta sätt danad och riktad, sjelf orättelig (eller om jag får nyttja en lärd mans öfwersättning af ordet incorrigible: (oafbaselig) ställt sina affärer i högsta oordning samt kommit, dock ohörd, i konkurstillstånd, ömmade många redlige landsmän för honom såsom en wansinnig plundrad – kanske war han ock, på wißt sätt plundrad.
I och för banvallens utjemnande erfordras 39,272 kub.-f:r skärningar samt 76,736 kub.-f:r fyllningar. Af skärningarne utgöra: 2,569 kub.-f:r berg (hvaraf 500 kub.-f:r uppläggas), å 25 R:dr 5,082 kub.-f:r jord, som forslas 500 fot, å 5 R:dr 7,648 kub.-f:r jord, som forslas 1,000 fot, å 6 R:dr 13,801 kub.-f:r jord, som forslas 2,000 fot, å 7 R:dr 9,907 kub.-f:r jord, som forslas 3,000 fot, å 8 R:dr 265 kub.-f:r jord, som uppläggas, å 4 R:dr 50 öre Som i fyllningarne fela 38,229 kub.-f:r, måste 23,381 kub.-f:r tagas ur sidoskärning närmare, å 4 R:dr 50 öre samt 14,848 kub.-f:r på längre håll, å 9 R:dr . Ballast, utgörande 8,703 kub.-f:r, hvaraf: 1,500 kub.-f:r, å 6 R:dr 2,000 kub.-f:r, å 7 R:dr 5,203 kub.-f:r, å 8 R:dr Tillägges 10 proc. härå, hvaraf tillägget för ballasten är beräknadt för stationer och mötesplatser Transport R dr R:mt R:dr öre R:dr öre R:dr ört 64,225 25,410 45,888 96,607 79,256 1,192 105,214 133,632 ÖC R:dr öre K:dr urr R:dr Öre Transport R:dr R:mt 82 ro ar: Bro viri Garnsvikrn. Brons längd 40 fot, med ett rörligt 20 fots spann.
— Den moderna kvinnodräkten — ett hinder för själfständighet; fö- redrag hållet å Dräktrefonnföreningens sammanträde den 20 dennes af fru Maria Bolin. — Engelskorna och politiken; af E. R — y. — Viviers &amp; C:o; för Idun af Jna Stockenstrand. — Handarbetets vänners vårutställning. — Morsgrisar; af Emy. — Från Iduns läsekrets: En promenad och dess följder; ett gif akt till föräldrar, af A. — Ur notisboken. — Teater och musik. — E n moders bevisföring; dialog af Eugenio Sellés. (Forts.) — Tidsfördrif. Dock viktigt är att en mitt hela Med skäl mitt första nämnas kan, Men icke så i brådskan gräddad, Att för mitt andra man den fann. Triangel-aritmogryf. Så är min enkla saga. Som jag, kan du nu laga Att fylla utan knot ditt lefuadskall. Hvad mer om mig kan sägas, Det kan nu öfvervägas I gåtorna, som här jag gifva skall: 1 2 3 4 2 1 2 5 a 2 0 4 i 5 4 1 — i hvad det säg — ock Det hör till undantaget Ändock. Ty af det slaget Jag är, som trogen blir i lust och nöd. Jag kläda vill den nakna. Dagny En aktenskapskonflikt i forntiden. Framstäld af Yggdrasil. våra dagar, då sa mycket talas och skrifves i äktenskapsfrågan, torde tillåtas att inbjuda Dagnys läsare att förflytta sig halftannat årtusende tillbaka i tiden och se hur den frågan då löstes, i forntidens mest storslagna äktenskapsdrama. På samma gång f2 vi tillfälle att lära kanna en af den nordiska fornliteraturens skarpast utmajslade qvinnokaraktarer. Brynhild hade svurit ed att aldrig gifta sig med någon annan man an den, som icke kunde radas: hon omgaf sin borg med höga eldsl3gor. Forntidens ypperste Iijdte Völsungen Sigurd och Gjukes söner Gunnar och Högne hade gifvit hvarandra trohetseder. Gjukes dotter Gudrun vardt bjuden åt Sigurd till akta.
Beträffande åter den talan, som blifvit emot Rådstufvurättens Ordförande och Ledamöter anställd för behandlingen af boskillnadsmålet; så emedan Rådst.rätten uti omförmälte mål. der sådant förhållande icke inträffat, som jemlikt 108 § i Konkurslagen kunnat föranleda till utfärdande af offentlig stämning å boskillnadssökande Hustruns och hennes ålans samtliga borgenärer, efter derom vunnen upplysning icke ägt att med Hustruns ansökning om boskillnad taga vidare befattning, men Rådst.rätten det oaktadt, i anledning af samma ansökning, icke allenast dömt öfver hennes förmenta rätt att vinna boskillnad, utan ock dervid, fastän utredning icke förekommit, att den egendom, hon begärt att få undanskifta, varit på grund af äktenskapsförord eller af annan laglig orsak henne enskildt tillhörig, samt att boets gäld varit af sådan beskaffenhet, att mannen bordt derför ensam ansvara, ändock förklarat henne berättigad att från gemensama boet afskilja ej mindre den lösa och fasta egendom, som å en af henne afgifven förteckning funnits upptagen, än äfven hvad hon framdeles kunde ärfva och förvärfva tillika med uppgifvet arf, som kunde hennes man tillkomma, samt derjemte utan inskränkning stadgat, att något af hvad sålunda blifvit henne tillerkändt ej linge utan hennes begifvande till betalning af mannens framtida skulder användas, hvilken dom vore emot 8 kap. 1 §, 10 kap. 5 § och I I kap. 3 och 4 §§ Giftermålsbalken samt 106 och 118 §§ i Konkurslagen stridande; ty pröfvade Kongl. Hofrätten rättvist, utan afseende å hvad till försvar för i fråga varande origtiga och lagstridiga förfarande blifvit anfördt , det skulle Rådst.- rättens Ordförande och Ledamöter, för livad dem i ofvanberörde måtto vid domareembetets utöfning till last låge, i fiirmågo af 1 kap. 12 § Rätteg.balken, böta tvåhundrade daler silf-^ vermynt med Sextiosex riksd. 32 sk. banco. Öfver detta utslag äro underdåniga besvär icke å någondera sidan anförda.
Menniskan på thronen är äfven menniska, och man har sett, att menniskan der ej alltid kan frigöra sig äfven från en viss skuggrädsla, måhända någongång understödd eller uppkommen af olyckliga, ehuru obetydliga bändelser, och man kan deraf förklara en viss obenägenhet emot förändringar i statsskicket; men när den dag (som Försynen länge nådeligen fördröje!) inträffar, att den åldrige Konungen nedstiger i grafven, så Den i Juli f. nr. 55 frågar jag Eder, mina Hrr, om inga reformer då slett, om icke den missbelåtenhet, som funnits, då blifvit bortjagad, huru svårt blir det icke då för den unge man, som skall emottaga Regeringen, omgifven af gamla institutioner, gamla rådgifvare, gammalt missnöje? Jag frågar, om någon af Eder ens kan begära, att påen thron, den han ännu knappt hunnit bestiga och der hau, den förste af sin Dynasti, som tager den i arf, knappt hunnit sätta sig fast, hans första handling skall blifva att stöta alla dessa gamla och måhända mägtiga interessen. Nej! Tbronföljaren är äfven menniska. Reformerna blifva då helt säkert åter tillbakakastade io å i5 år och Nationens skönaste förhoppningar åter omintetgjorda. Derföre måste tiden, den närvar, tiden, noga begagnas och reformerna ske under den gamle Hjeltekonungen, som ännu har i behåll hela sin mannakraft, som njuter hela Europas aktning och vid hvars auetoritet Svenska folket bör tryggt kunna förlita sig, om man lika tryggt visste, att Konungen vore upplyst om folkets tillstånd och dess verkliga behof. Det är derföre, mina Hrr! under Carl XIV Johan, som de nödvändiga och väl afvägda reformerna måste ske, och det är under hans älskade Son, som de böra stadfästas och utvexlas. Jag önskar, att denna sanning ofta blifvit och ofta måtte blifva framsagd inom Konungens Conseil. Jag har nu slutat; jag emotser, att detta mitt anförande kommer att strängt klandras, och att man icke lärer underlåta att äfven tillskrifva mig onda afsigter.
"att medlen skola anwändas dels till Ströuirensningars befrämjande och lättade sjötransporters öppnande, synnerligen i Rikets Norra Provincer, dels till Strömrensningar i andra Rikets landskap; och i allmänhet till undanrödjande af de naturhinder, som möta transporten i Rikets sjöar, strömmar och äar, och genom öppnande af farleder befordra en listigare afsättning till odlingens och näringsflitens uppmuntrande, " af hwilket Ständernas yttrande nägre Niksdagsfullinagtige synas hafwa welat draga den slutsats, att de Norra Provinserne uteslutande bort komma i ätnjutande af de pä förenämnde satt bcwiljade anstagen, äfwensom andra af benämningen Strömrensnings - medel synas haf - Utsk. Betänkan den, N:o 26. I,XXIX wa hämtat anledning till den af dem yttrade förmodan, att icke annat än strömmars upprensning warit med anslaget äsyftadt. I betraktande häraf, och dä ett origtigt uppfattadt begrepp om det werkliga förhällandet mäste cga ett bestämdt inflytande pa bedömandet af frägan, tro Utffotten, med anledning af de framställde anmärkningarne, sig böra, till en början, erinra, att frän och med är 18,8, till och med är >827, under hwilken tid 900,000 R:dr blifwit af Strömrensnings-fonden utbetalde, har, enligt de afflutade och allmänheten genom trycket meddelade räkenffapcrne, endast ett belopp af 35,38, R:dr 19 st. 3 r., eller wid paff 4 procent, af besia medel utgätt till de söder om Stockholm belägna provineer; hwilket synes Utffotten tillräckligen ädagalägga det ogrundade i den anmärkningen, att de lietydligaste smnmorne skulle hafwa blifwit dragnc frän sitt rätta ändamäl, och anwande till nya Canal-gräfningar i de södra Provincerne. Ä den af nägre Ledamöter inom H.
Dessa vinsorter hafva icke flyttar iu i stadsbons kammare, där en grå varit vin. De haf ?a hufvudsakligen varit en SOM AFGUDADE SINA EGNA BARN, TALA OM A NDRAS PÅ ETT HÅRDT OEH FRÅNSTÖTANDE SÄTT husvägg ELLER är hvad som skall fägna hans blick i blandning af saft, sprit, vatten och socker, men stället ALLDELES LIKGILTIGT HÖRA PÅ DE SJUKDOMAR O CH för grönskande marker och blånande den viktiga process, som gör vinet till vin, vatten; en tallrik hallon — och hans tankar flyteller gäsningen, har icke varit med. (jäsningsFÖRSKRÄCKELSER, SOM HEMSÖKT ANDRA FAMILJER, tas till buskmarkerna, där hallonsnåren nästan processen har fått försiggå först inom deras MEDAN DEN MINSTA LILLA FÖRKYLNING I HENNES EGEN ÄLSKADE FAMILJ ÄR EN OLYCKSHÄNDELSE stänga AF hans väg. Med åkerbären, » till smak organism, som förtärt dem, och följden har och lukt de behagligaste af europeiska vildvarit de nämnda eller till och med magkatarr. STOR BETYDELSE. bär », som den gamle Hoffberg säger i Vetenskapen, som i våra dagar slår under sig EGOISMEN BESTÅR ICKE BLOTT I ATT ÄLSKA växande SIG sin föras vi till Norrland och de långa, det ena verksamhetsområdet efter det andra, SJÄLF, MEN I ATT UTESLUTANDE ÄLSKA OCH IN TRE Flora, Sdrömmande sommarnätterna; bjortronen framkalla har omsider låtit turen komma till våra bär. SERA SIG FÖR DE FÅ ELLER FLERE INDIVIDER, AF för HVILKA ENS EGEN LYCKA BEROR.
Revisorerne - 371 - ansett kraftiga åtgärder böra vidtagas, får Kollegium underdånigst tillkännagifva, att, enligt Eders Kongl. Majrts den 31 Juli 1845 aflåtna nådiga Bref, Eders Kongl. Majrts och Kronans hos Kongl. Spanska Regeringen år 1814 ägande fordran, stor 9,909 Rrdr 26 sk. 10 rst., om hvars utbekommande påminnelser i ministeriel väg, tid efter annan, till bemälte Regering allåtits, bör än vidare i hufvudboken balanseras; hvarjemte Kollegium, i enlighet med hvad Kollegii Advokat-Fiskal upplyst, skolat, angående de öfriga posterna, anmäla: l:o att, rörande den i Fabrikören Fougts enkas gäldbundna bo bevakade fordran, 3,963 Rrdr 6 sk., återstod af ådömd mellangift och resterande vitesmedel för en ofullgjord leverans af kläde, Domar fallit så väl uti den af enkan Fougt i lifstiden gjorda konkurs, som ock uti den, efter hennes död, uppkomna urarfva-tvist; men att slutliga utredningen af denna fordran är beroende på vederbörande sysslomäns redovisning för massornas tillgångar; 2:o att det i Krigs-IIof-Rälten förut anhängiga mål emellan Kapitenen Gyllenrahm och Fält-Kamreraren Nygren, deruti Kronan förskjutit 434 Rrdr 3 sk. 10 rst., såsom skjutsoch traktaments-ersättning åt ledamöterna uti en i Hernösand hållen blandad Krigsrätt, blifvit öfverlemnadt till Svea Hof-Rätts vidare behandling; men att sistbemälte Domstol förvisat målet till ny undersökning vid Rådhus-Rätten i Hernösand; kommande dock Krigs-Hof-Rätten att i slutligt utslag bestämma, hvilken som må anses skyldig att ersätta Kronan de förskjutna medlen; 3:o att, till gäldande af General-Adjutanten m. m.
Författarne dels ej nog bemägtigat sig sitt ämne för att gifva det annan form än ungefärligen den, i hvilken de emottagit det, dels åter ej gjort sig reda för gränsorna emellan det populära och philosophiska Föreställningssättet, eller betänkt hvad skillnad det då kunde vara emellan att vilja göra Philosophien allmän och att profanera den. Författaren af följande blad har på fullt alfvare satt sig ner att skrifva populärt, och, om han lyckats, skulle han anse sig ärad deraf. Fr * * den 3 Okt. 1811. Tro och Religion äro begrepp, så beslägtade, att man väl öfver allt, så länge Religion funnits, nyttjat dessa uttryck om hvarannan för att betekna det samma. Ty hvad är Tro, om ej en Sanning för Känslan? Och hvad är åter Religion? Det samma – så vida den nämligen skall skiljas från blott vetenskap; och den är ju tydligen något helt annat än vetenskap? Är Sanningen i Religionen trodd, i Vetenskapen insedd, så följer att de i detta afseende äro hvarandras motsats, och att denna motsats strängast skall yttra sig hos all Vetenskaps högsta Representant, hos Philosophien? Hennes första steg är protest mot all auktoritet och en förklaring, att hon ej af någon ting vill tillåta undersökningens fullkomliga frihet att inskränkas. Om den derigenom tycks sätta Religionens sanning på spel, så är deremot principen för allt philosopherande kärlek till det Gudomliga, eller den lefvande tankan, att förnuftet sjelf till sit väsende är en stråle af dess ljus; och allt dess bemödande på Philosophiens bana visar blott olika försök, att ur denna synpunkt lära känna sig sjelf och sitt ursprung. Man ser således att den endast sjelfständigt syftar till samma mål, som Religionen på sitt sätt redan äger, och skulle kunna säga, att, om Religionen stöder sig vid uppenbarelsen af en Gudomlig lära, Philosophien ej är annat än menniskans beständiga bemödande att för sig sjelf förklara och uppenbara denna uppenbarelse1. Af det redan anförda torde man misstänka, att ett sådant företag ej vore hvar mans sak.
Deremot hafva tre Stånd ovillkorligen beslutat, att anordningen af medlen skulle fortgå ; och allt hvad StatsUtskottet sedermera haft att göra, var att taga i öfvervägande lämpelighoten af det sätt hvarpä BondeStåndet yrkat, att jordbrukarnes anspråk på ersättning för Salpeter-fonden borde komma i betraktande. Jag kan emedlertid icke frångå StatsUtskottets tanka, att den begärda nedsättningen af bevillningen för nämnde Näringsidkare väl vore möjelig men alltid skulle möta betydliga svårigheter. I öfrigt lärer frågan, om till hvad Hemmansegare i allmänhet böra deltaga i bevillningen, vara af beskaffenhet, att ensamt bero af Bevillningsutskottets pröfning, utan Remiss af någon del utaf det nu förevarande Betänkandet; och som tre Stånd redan beslutat att godkänna StatsUtskottets förslag i sjelfva hufvudsaken torde det icke vara något hinder för Ridderskapet och Adeln att med dem instämma. Herr Carleson, Jacob Edvard; Utaf StatsUtskottets förevarande Betänkande kan jag ej finna annat, än rakt motsatsen af hvad Herr La« gerhjelm ansett det innebära, eller att två Stånd stannat emot två vid algörandet af frågan. BondeStåndet har väl sagt, att Salpeter-fonden får användas till behofvet, men med ett dervid tillika utsatt villkor, och då detta c jj iakttages, är dess beslut, efter mm tanka, *tt anse Den 6 Juni! J, m, snarare såsom ett afslag hvad nämnde fond beträffar. Friherre Boije, Lidvig'. Jag skalle] upptaga tiden med ett upprepande af hvad Herr Tham så tydeligen utredt och anfört, och hvarmed han, för att nyttja ett gammalt talesätt, så rigtigt träffat spiken på hufvudet. Jag får blott förklara, det jag, med spänd uppmärksamhet icke kunnat finna, att Herr Lagerhjelm i någon mon vederlagt Herr Thams yttrande.