Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om husbehofs-brännvins bränningen ; Remiss till StatsUtskottet angående arfvode för StatsCommissarien Widegren ; om tillökning i HofStatsSummorna; om decharge för St-atsRådets Ledamöter, de Föredragande samt Konungens Rådgifvare i Commandomål; O.n utbetalning af arfvode och tractamenten för Särskildta Utskottets Cantzli;Om förändring af sättet att värdera Jord och Fastigheter å Landet; Om Folkoch Arbetsschoior; Om jemkning i den med de årliga Kungshästarne i 6:te Fögderiet af Upsala Län skedda förändring; Om levreringen af Höoch Halm; Om Arbetsoch Uppfostringshus för Dahlallmogen; Om 3:dje hufvudtiteln; Om Statsregleringen; Om ersättning för I8I2 års Mantalsskrifningsprovision i Norrbottens Län; Om anmodande till LagCommittéen angående uppmärksamhet i Lagförslaget på bestraffningssättet af brott emot Tryckfrihetslagen; Bordläggning till nästa Riksdag af ConstitutionsUtskottets förslag till ändring i 37, 38 och 60 §§. Regeringsformen, i 46 och 56 <\§. Riksdagsordningen, flera §§. i TryckfrihetsFörordningen, samt om den 1 Tryckfrihetsmål inrättade Jurys afskaffande vid nästa Riksdag, i händelse den ej uppfyller dess ändamål; om Uppfostringshjelp för minderåriga barn. Af den ao Juli: om Gårdfarihandeln ; om Den 2 Augusti. 75 Hålloch Gästgifveri-skjutsen: om ändring i Enskiftesstadgan; om öfverlemnande till Lag* Committéens bearbetande af frågan om Damsto* lames antal och organisation; om medel till klädesfabrikernas upphjelpande; om flyttningstiden för Tjensthjon pä Landet; om Constitutorial för Riksens Ständers Justitieombudsman och dess Suppleant; pir. Grundlagarnas titulering vid skeende omtryckning; återremiss till StatsUtskottet af frågan om medel för Svenska Theatern; Om Malmö DiscontVerks utlåning i 3 procents Reverser m. m.; om utbetalning af f. d. Kongl.
En riddersman af första klassen, som utan sansning vid alla tillfällen, som rörde honom själf eller det allmänna, var uppdrifven till de yttersta dårskaper, denna don Quijote, uppeldad af revolution, under hvilken han obuden sig instält bland konungens följeslag(ar)e, ansåg verket ofullkomnadt, förrän han därvid lagt sista handen. Väpnad i ridderlig rustning, under antaget namn af konungens vän, galopperade han kring staden, kvarhöll folket på vägen till deras hemvist, uppehöll dem med långa orationer, som ej kunde begripas, och hotade slutligen att ränna värjan i bröstet på den förste, som yttrade någon ovilja. En konungens ovän hade ej kunnat uppdikta ett tjänligare sätt att uppreta folket, än denna hans dåraktiga förfäktare hade utvalt. Till lycka var han likaså otjänlig på gatan som på riddarhuset att ådraga sig någon uppmärksamhet. Det oaktadt fortsatte han sin ridt långt in på natten, intill dess brandvakten a(n)mante honom att hålla sig i styr. Till undvikande af ett handgemäng, dess mindre anständigt för en riddare, retirerade han sig ändteligen med möjligaste skyndsamhet. Det var icke hoffolket ej mindre några vildhjärnor, det voro ärlige svenske män, de tappraste, de förståndigaste medborgare, som bidrogo till revolution(en)s framgång. Det var nations allmänna röst, som kallade konungen till detta dristiga steg; och det var denna röst, som vid första tidningen om revolution med de högsta fröjdebetygelser från alla landsorter bestyrkte densamma. Ett så allmänt deltagande kunde ej föranlåtas utan de högsta skäl. Också voro sådane för handen. Folkets fullmäktige voro sålde åt Ryssland. Konungen var den enda, som med nation egde gemensamt interesse att afskudda sig ett förhatligt ok. Kärleken för konungens person var än ett ej mindre skäl till det allmänna deltagandet. Han var förtjänt att älskas, och han blef tillbeden. Efter erhållen seger på motpartiet var han enväldig och förblef det, intill dess han fann godt och äfven rådligt att själf föreskrifva sig lagar.
I R;dr. js-k.Jrsl. Ordinarie ränta k Mantalspenningar Lagmansoch Häradshöfdingeränta Bränvinsafgift för OO kannors panna Rote-vacance-afgift, enligt Kongl. Slats-Conlorets Circulaire-Bref den 8 Januarii 1835 . Allmän Bevillning. Efter 4:sta Ari. å 44 sk Dito å 22 sk , Efter 2:dra Art. för Egendom . Embete och tjenst Af Arrendatorer o.Brukare För personer o. rörelse Rust-tjenst-bevillniug . Centonal af löner .. Lösen för Debetsedeln Anmcirkes: Ordinarie räntan, som i serskilda Län uti olika persedlar utgår, bör ovilkorligen på baksidan af Debetsedeln specificeras tili hvarje persedel, och priset derå efter markegång utsättas, enligt Kongl. Resolutionen den 4 December 1794. Alla serskilda afgifter,. som kunna hemman påföras, böra äfven i Debetsedeln utsättas, så att endast en sådan för året åt hvarje betalande meddelas, enligt Bevillnings-Stadgans Art. §. Summa i 1 STOCKHOLM, Kongl. Ordems-Boktryckeriet , i835. I N:o 59. Ant. till Exp.-Utsk. den 10 April. Betänkande, i anledning af Herr Grefve von Fersens , H., motion om ändring i stadgandet angående Credit-upplaget. Uti en från Höglofl.
Lsbriel, utbad stg i ödmjukhet fä upplysa, att bet ej warit hans mening, att det framgifna förslaget till en RiksdagsOrdning icke skulle granskas; twärtom han hade föreslagit att anmärkningar nu mäste göras, men att desse anmärkningar, som nu gjordes, ej förr än tvid nästa Riksdag till afgörande upptoges, och det nu framgifna förslaget lill en Riksdags, Ordning emedantoges. G1? e f - Den 18 October. 4335 Grefwe Osia 6 gr 6 is, socvk: Oiu tv! KU skulle gransta betta förslag och endast anmärka de felagtighckcr wi ber! finna, och icke betz mindre det» samma antaga, tror jag wi felade emot o§ sjelswa. Hans Cxeellence Herr Grefwe sduutfi: Jag finnér äfwcn nödigt att detta ftrflag dör granskas, emedan Riksdags«Ordningen är en Grundlag. Oet har betydliga brister, och kan sädant det är icke antagas. Jag skulle anse besynnerligt att dä ert Ständ finner fel i en föreslagen Lag, man ändä skulle densamma antaga. Jag yrkar derföre,.att enligt hwad förut blifwit beslutat förslaget till Riksdags - Ordningen nu mätte punktewis företagas och granskas.
Ståndet beslöt bibehållande af nämnde §§ uti nuvarande CharlaeSigillatae-förordning, endast med följande tillägg vid 11 §: ”Till vinnande af cöntroll deröfver, att stämplade pappers-aigiflen må af köpe-, gåfvooch bytes-bref, till föreskrifvet belopp utgå, skall det åligga Iläradshöfdingar, att, inom 14 dagar efter hvarje tings slut, samt Rådhus-Rätter årligen, i början af Januari månad, till Konungens Befallningshafvande insända uppgift å de fastighets-köp eller bylen, hvarå första Uppbudet blifvit meddejadt; och bör afgift, motsvarande påbjudna Charlae-Sigillatae-beloppet, efter första uppbudets erhållande, inbetalas emot qvitto å Brefvet, till kronofogden eiler magistraten i orten, hvilken det åligger att desamma redovisa, i sammanhang med afgifterna till Wadstena krigsmanshus”. För öfrigt lades utlåtandet, N:o 29, i afseende på omförmälda §§, till hand lin gerne-, 9:o, Charlae-Sigillalae-förordningens 17 §: Utlåtandet, ]N:o 29, godkändes-, och 10:0, Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i 710 Prot.-Utdrag, den 12 Mars 1845. våga örn controller samt redactionen af 11 § och följande §§ i Författningen: Hvad Utskottet, pag. 25 af utlåtandet, N:o 29, tillstyrkt, gillades, enär Ståndet ansett skrilvelsens lydelse vara användbar, älven under förutsättning af beslutet, enligt 8 morn., här ofvan. Från Hed er v. Bonde-Ståndet.
Utvisar, af ledamöter inom samma Riks-Stånd i förevarande ämne framställda yrkanden, för hvilka Utskottet nu går att redogöra. — Sålunda hafva Jöns Pehrsson och öfrige Riksdags-fullmägtige från Blekinge län, med förklarande, det de ansågo rättvisa och billighet påkalla, att rotehållarne inom Blekinge län blefve från utgifvande af beklädnadsbidrag belt och hållet befriade, till stöd derför hufvudsakligen anfört, hurusom, derest vid uppgörandet af båtsmans-indelningen för nyssnämnde provins blifvit följd enahanda grund, som i afseende å bestämmandet af roteringsbesviiret för det öfriga Sverige, eller att en båtsman skulle hållas af 4—6 hemman, de till båtsmanshållet i Blekinge indelade hemman, utgörande lill antalet 875 st., då kommit att hålla högst 220 båtsmän. På samma hemman blefvo dock indelade icke mindre än 1,500 båtsmän; hvaremot de rustande befriades från grundräntans erläggande. Denna grundränta, uppgående till omkring 15,126 R:dr, skulle således motsvara kostnaden för det ökade roteringsbesväret eller utgifterna för 1,280 båtsmän; men då nu kostnaden för hvarje båtsman belöpte sig till 114 å 115 R:dr och följaktligen för 1,280 båtsmän till 147,000 R:dr, — vore sålunda Blekinge i ock för båtsmans-indelningen betungadt med ett årligt onus till belopp af 132,000
Raab tilltro sig alt göra ståndet ett dylikt förslag, så bör han dock ej tro mig derom. Jag ber Frihm betänka, att det ock kunnat inträffa att BorgareSt. afslagit förslaget, och sålunda förklarat sig ej vilja hafva någon förändring i Stockholms stads represm. Skulle R. o. Ad. då likväl, när detta stånds allmänna tänkesätt hittills uttryckt sig för konservatism, velat göra tvertom, oaktadt BorgareSt. sjelf vidblifvit sin gamla inrättning? Detta tror jag vara något som hvarje ständ bör akta sig för att göra mot något af de andra. Denna grannlagenhet har ock R. o. Ad. nyss iakttagit mot BondeSt. Helt annat är det med införande af nyheter, dem de öfriga stånden icke redan godkänt, emedan de äro nya. Gr. Hamilton har, om jag rätt fattade hans mening, yttrat att denna klassifikation inom BorgareSt. vore af beskaffenhet alt böra försvinna, särdeles med afseende på de små städerna, hvarest hon ej kan äga rum. Jag är ense med honom derom, att i de små städerna vore det olämpligt att hafva något sådant, emedan de hafva för få ledamöter, att kunna klassificeras. Men i Stockholm, den enda större stad som i riket finnes, der kan klassifikation äga rum, och der bör hon euligt min öfvertygelse äfven bibehållas. Då Grefven likväl sträckt sitt yttrande något längre, eller, som jag tyckte, derhän att man borde hädanefter komma ifrån klasser inom de särskilda stånden, så upprepar jag, hvad jag redan sagt om förhållandet emellan BorgareSt. och brukspatronerne. Vilje vi tala om det ståndet af ofrälse ståndspersonerna, i händelse ett sådant skulle komma att finnas, såsom jag hoppas, månne då t. ex. officerare ej skulle fä några bestämda rum inom detsamma? Eller skulle det fä hända här, att inga officerare valdes, att, såsom jag tror händelsen i Norrige hafva varit, ingen officer af flottan någonsin blifvit storthingsman o. s. v.? Skulle ej fördelen af en represm, der ofrälse ståndspersoner finge inträde, vara, att det ej berodde af slumpen om en större corps af embetsman blefve representerad eller icke? Jag fortsätter i mitt yrkande på afslag.
På det icke tilläfventyrs, i sådant fall, idel Adjunkter, eller måhända prestvigde Folkskole-lärare må insättas i Consistorierne, så synes något derför prsecaverande uttryck böra i författningen inflyta. 414 Den 14 Maj i. m. Vidare säges: Prester eller Skollärare: således kunde det hända, att ingen Skollärare komme in, och det anser jag vore lika orätt, som om de uteslutande skulle der användas; hvarföre jag anhåller att hegge dessa, som mig syoes, med mindre klarhet framställde, menings-redaktioner måtte af Ulsk. tagas i sorgfälligt betraktande, på det att utrönas måtte, huruvida så beskaffade ordaslällningar, som de af mig omnämnda, kunna, utan äfventyr af misstydningar, varda godkända. Ytterligare finner jag en betänklighet derutinnan, alt för dessa extra ledamöter, som skola kallas alt, jemte de först upräknade i Consistoi ii-göromälen deltaga, aflöning till gäldande af deras möda icke blifvit med ett enda ord omnämnd. Om Konungen i nåder förordnar det en och annan Kyrkoherde, Komminister eller annan Prestman, eller Skollärare, må såsom ledamot sitta i Consistorium, så medför detta bestyr för berörde t. f. Consistorialibus både tidspillan, besvär och kostnad, som förtjena vedergällning: det är dessutom, skulle jag tro, alldeles icke sagdt, alt den förordnade vill underkasta sig sådant bestyr, utan åtnjutande af någon deremot svarande ersättning. Jag finner således i dessa omständigheter en brist i det framlagda nåd. förslaget; och anhåller att hvad jag nu haft äran yttra må få åtfölja remissen af den K. propos:n tili vederbörligt Ulsk;, på det, hvad sisla anmärkn:n angår, tillses måtte i hvad män ett bifall till förslaget må, utan anslags anvisande, kunna ega rum; •— äfvensom, hvad beträffar de först afgifne erinringarne, huruvida ej en mera fattlig redaktion och mera betryggande ordalag må befinnas erforderliga. Remitterades till LagUtsk.
Det är uppenbart, att detta obeqväma transportsätt, till undvikande hvaraf bruksoch sngverksegarne nödgas lora sina produkter flera mil på hjuldon, lemna producenten en ringa behållning på hans vara, och följden har varit, att jernverken på Dalsland, oaktadt den goda skogstillgången och de jemförelsevis ytterst låga kolpriserna, som i sin ordning lemna allmogen föga eller ingen behållning på koltillverkningen, kämpa emot för dem oöfvervinnerliga svårigheter och, oaktadt alla ansträngningar af deras egare, stå tillbaka i utveckling. De stora skogssträckor i norra Dalsland och Nordmarks Härad af Wermland, från hvilka den årliga averkningen beräknas till 40,000 tnlfter blockar, som nu till en stor del kastas i sjöarne, för att utför de sjöarne sammanbindande vattenfallen nedgå till Köpmannabro, derstädes inlastas och föras till Wenersborg samt der åter störtas i Götha eif, för att flottas till sågverken vid Trollhättan, lida äfven genom detta transportsätt kännbara förluster, i det skogsegarne nödgas till de aflägsna sågverken till underpris afyttra sina alster, af hvilka en stor del under vägen gå förlorade. Slutligen lider ej mindre jordbruket, till hvars utvidgande genom högst betydliga odlingstillfäilen ej mindre i Wedbo, än i Nordmarks Härad af Wermland, utsigter äro för handen, än äfven boskapsskötseln, till hvars bedrifvande i större skala den, i förhållande till sädesproduktionen, ymniga hötillgången och rika beten å de vidsträckta utmarkerna erbjuda tillfälle genom bristen på lätta kommunikationsmedel; jordbrukarne nödgas nemi. nu att öfver ytterst backiga vägar och på stora omvägar föra sina varor till det flera mil aflägsna Fredrikshall i Norige såsom enda afsättningsort.
S. D. Återremitterades Riksens Ständers Statsoch Banko - Utskotts under den' 3 Martii -afiåtne , samt den 7 på Bordet lagde Betänkande i anledning af den del utaf Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den 10 December 1817, om Allmänna Penninge-rörelsén om Myntvärdets upprätthållande , sorn angar Malmö, Götha CanalBolags samt Götheborgs Diskont-Verks utredning. S. D. Upplästes ett från Högvördige PresteStåndet nu ankommet Protokolls Utdrag af denne dag, innehållande underrättelse, att bemälte Stånd, vid förnyad föredragning af Höglofl. Stats. Utskottets anmälan , hurusom Hans Maj:t Konungen genom Nådig Skrifvelse till Stats - Utskottet den 24. sistl. Februarii återtagit Dess Högst Salig Herr Faders till samma Utskott, under den 23 December nästledit år, afiåtne Nådiga Proposition om bestämmande af, 600,000 Francs i Metalliskt mynt, för den årliga ersättnings-summa af 200.000 P.:dr Banko, som vid 18 »5 års Riksdag blifvit Kongl. Maj:t och Dess efterträdare på Svenska Thronen tillslagen , funnit detta förnyade prof på Kongl. Majus Nådiga välvilja och ömhet gifva ök»de artledningar till undersåtlig Prof. Utdr. d. 17 Mars 1818- 211 vördnad och tacksamhet, samt för sin del, med Inbjudande tiil de öfrige Riks-Ståndén, heslutir,' det matte Riksens Ständer genom underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t betyga deras tacksamhet för Nådig åtgärd härutinnan , samt Expeditions-Utskottet anmodas , att med Förslag till en sådan underdånig Tacksägelse-Adress till Riksens Ständer inkomma. Väliofl. Borgare-Ståndet fann, för sin del, att, sedan ett Beslut redan den 14 Mars vöre fat. tadt , derigenom Ståndet lika med Höglofl.
Öfriga anmärkmr torde jag få uppskjuta tills de särskilda punkterna föredragas. Gr. Sparre, Erik: Det är icke utan mycken tvekan jag vågat begära ordet i det ämne, som utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning. Ehuru jag, så väl under mina studier som under sednare tider, och särskildt med afseende å denna fråga deråt egnat någon uppmärksamhet, erkänner jag likväl villigt, att jag icke genomträngt ämnet så fullständigt, som jag skulle hafva önskat; men den omständigheten, att alla de talare, som yttrat sig med undantag af dem, som, efter hvad vi känna, verksamt deltagit i förslaget, helt och - hållet talat för afslag å betänk., eller åtminstone förklarat, att de i ingen mån kunde biträda detsamma, denna omständighet, säger jag, har nödgat mig att yttra min mening, enär den i Hera afseenden skiljer sig ifrån deras. Jag vördar den försigtighet, med hvilken gamla embetsman draga i betänkande att vidröra gamla former, som växt fast inom nationen och som genom åldren vunnit helgd och styrka; men må de tillgifva ungdomen, att den någon gång (inner deras betänksamhet gå något långt. (Jag skulle icke tillåta mig denna anmärkning, om jag icke redan förut funnit den gjord). Må de tillåta den unga tiden, att framställa förslager, hvilka de sedermera kunna underkasta sin mognare erfarenhets pröfning. För min del anser jag behofvet af en förenkling i skatteväsendet så nödvändig, och tror den vara af allmänna rösten så högt påkallad, alt jag i det afseendet måste instämma med Hr Sandströmer, att fråga endast kan blifva om sättet för dess verkställande. Att det måste ske, är otvifvelaktigt. Det nuvar:de skatteväsendet är till sina grunddrag urgammalt. Deruti ligger väl ej ett bevis på att det måste ändras; men tillägger man att de samma persedlar, som för många hundra år tillbaka stå qvar i jordeböckerna, så måste det vara uppenbart att deruti tarfvas någon ändring.
Hr Gr. o. Landtm, framställde att numera, sedan R. o. Ad. till pröfning förehaft vederbörande Utskotts Utlåt:n öfver granskningen af såväl Bankens som Riksg:sKont:s förvaltning, hinder icke förekomme för anställande af val utaf Fullmäktige i dessa verk samt utaf Direktörer vid LåneKont:n i Götheborg, Malmö och Wisby, samt hemställde derföré om R. o. Ad. behagade företaga dessa val Lördagen d. 18 dennes, hvilket bifölls, hvarjemte, på hemställan af Hr Gr. o. Landtm, beslöts att vid samma tillfälle skulle utses 3 Suppleanter i såväl Banken som RiksgisKont. samt en Suppleant vid hvardera LåneKont., och att valen skulle förrättas bo af 3 Fullmäktige i Banken, 2:o af 3 Fullmäktige i Riksg:sKont., 3:o af 3 Suppleanter i Banken, 4:o af 3 Suppleanter i Riksg:sKont., samt 5:o af en Direktör och en Suppleant vid hvartdera LåneKont., med iakttagande deraf att vid sistnämnde val å val-listorne bestämdt utsattes den befattning, hvartill hvar och en af de derå upförde personerne utsågs. Anmäldes och lades på bordet ett från StatsUtsk. inkommet Utlåt. N:o 41 i en med statsregleringen gemenskap ägande fråga. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | på 7 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Särskildt Protokoll. Onsdagen den 11 Mars 1857 e. m. Då nu till pröfning förekom Riddarh.Utskts d. 21 sisth Febr. ånyo på bordet lagda Utlåt.
Men just då han höjde detta fruktansvärda vapen, måttade Adolf en stöt mot honom och sänkte sin klingas udd i hans bröst. Suenonius föll till golfvet och med honom det flammande svärd, hvarmed han väpnats af raseriet. Lågorna fattade i kläderna på den torterade, i dödsdvala försjunkna qvinnan ... sakristian fylldes af rök ... En obeskriflig förvirring uppstod i det trånga rummet. Somliga skyndade fram till Suenonius, hvars blod färgad golfvet, andra sökte släcka elden och rädda den olyckliga gumman ... de för tortyren bestämda offren rusade blindt på dörren, drifna mer af förskräckelsen, än af hoppet att undkomma. Adolf, som ännu stod på samma plats, orörlig, med värjan i hand och omfattad af Ellens armar, kände härunder någon gripa om sin arm. Det var Ingrid ... – Fort härifrån! Rädda er! sade hon. I detta ögonblick hördes utifrån slammer af sablar och sporrar mot kapellets stengolf. Ryttarne hade inträngt i kyrkan. Den gamle underofficern hade, nyss efter det vi lemnade honom, gifvit efter för kamraternas föreställningar, som understöddes af hans egen nyfikenhet, och med sina karlar ridit fram emot kapellet. Ankomne dit, hade de hört ett förvirradt sorl af röster och straxt derefter sett flera gestalter skynda ut genom den söndersprängda dörren. Allt detta gjorde det för honom klart, att det var „ugglor i mossen“. Han hade kastat sig af hästen och åtföljd af sitt manskap skyndat in. Tvenne ryttare ställde sig vid dörren, för att spärra vägen för de flyende. De öfrige skyndade efter sin befälhafvare till sakristian, hvarifrån det förvirrade bullret hördes komma. Underofficern stadnade på tröskeln, häpnande öfver den syn, som här mötte honom. Adolf vände sig långsamt om. Då han varseblef ryttarne, hvilkas bredaxlade gestalter spärrade sakristians dörr, vaknade han till besinning, som dock ej var lugnets, utan den förtviflade beslutsamhetens.
Med Diicliess of Abercorn som president, bildades för ett par, ' lr sedan en lroinitd af IiögtstRende damer, nied iindainil a t t verka för den inlieinslia spetsindiistriens vlircliga representerande vid u tlie Woi * ld ' s Fairw i Chicago, ocli det a r det lysande resultatet af denna koinitds verks; liiiliet, som i dagarne varit iitstaldt i, the Duke aiid Diicliess of Abercorn ' sw stktliga london.resideiis, Hanipden Hoiise, nara Hyde, Utstiillningen iippiiades af Princess IkIary of Teck och liar varit öppen tre efteriniddagar frkn kl. 3 till ' 7. %ntrén skall anvaiidas till iiiiclerstöd Ht fattiga spetsarbeterskor och för niidervisning i spetskonsten. V i viilja den andra dagen ocli infiiina oss vid 4-tiden vid Haiilpdeii Hoiise. Utefter gatan ilro l h g a dubbla liiiier af eleganta ekipager, Iivilka visa a t t detta iir ett af de tillfallen a t t se och ses, soiii den fina varldeii ej försiiininar. T T i iiitrada i den stom wentrnnce hall.,: En väldig brasa flammar i den öppna spiseln, dar framför st5 ett divansbord och livilstolar, turkiska mattor betacka golfvet ocli taflor viiggarna. Ofverallt sta pudrade eller opiidrade betjänter. Vi erlagga afgifteii af 1 sliilling ocli köpa en katalog, passera en inre wliallw med trappiippgången till de öfre viningarria, och komina s i ' in i en anticliamber ined glasskap och glaslkdor, frilla, af iitinlirkt vackra prof p&amp; liufviidsakligast knypplade, spetsar. Det ar i Biiclcingliainsliii.e, Devonsliire, Bedfordsliire och Nortliaiizptonsliire, som spetsknypplingen stkr högst.
Att vidare, än genom ett åberopande häraf, motivera sitt afstyrkande af motionärens förevarande ändrings-förslag, torde således ej finnas behöfligt, och Utskotten inskränka sig fördenskull till en enkel hemställan, att dessa förslag icke måtte bifallas. 3 §. Af Per Jonsson från Ölands Södra Mot: att della Cap. väl tillåter egoutbyten, men icke ens nämner eller tillåter, att delegare, om så åsämjes, får, utan sammanhang med skifte, göra utflyttningar och derföre af Staten njuta Las,- samt Allm. Be sv. och Ekon. Etsk. Utlåtande, N-o 1. 17 njuta bidrag; af hvilken anledning och med afseende å förhållandet på Öland motionären ansett sig böra föreslå, "att i sammanhang med förevarande Cap. ”måtte blifva tillåtet för en eller flere grannar i bvlag, som äro ense utan ”lock och tvång, att sig emellan verkställa sådane utbyten, äfven efter ett re”dan fastställdt enskifte eller laga skifte; och om utflyttning derigenom pä 'vänligt sätt skulle uppkomma, den utflyttande vara lika berättigad till understöd af allmänna medel, som om han fått sina egor ånyo skiftade, så vida hans antal skiften icke öfverstiger 3.” Utan att inlåta sig i något egentligt yttrande till afstyrkande af sjelfva saken, få Utskotten tillkännagifva, att frågan om bidrag af allmänna medel till verkställande af utflyttningar innefattar ett ämne, som icke tillhör Skiftes-stadgan; och anse utskotten den af Per Jonsson härutinnan väckta motion böra förfalla. 8 Cap. 1 §.