Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Raab: Det. är visst och sant, alt Hr von Hartmansdorff äger ända till fullkomlighet den fyndighet, hvarföre han, vid ett tillfälle för några dagar sedan på detta rum, behagade pä spe beskylla mig, dä han förmått att drilla mitt yttrande ända derhän, som skulle jag hafva erkänt, att detta förslag vore dåligt. Jag tror knappast att jag ens begagnat ordet dålig och upprepar mitt tillstyrkande att antaga förslaget. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr o. Landtm., det han, för att icke behöfva framställa en alltför lång och således svårfattlig propos. först finge i R. o. Ad:s minne återkalla hvad Frih. Palmstjerna och Hr von Hartmansdorff föreslagit, nemi. att R. o. Ad. måtte till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag godkänna det af Utsk. nu afgifna förändrade förslag i hvad angick 5f» § samt I, 2, 3, 7, 8 och 9 mom. af 81 § Reg.F., äfvensom 29, 49 och 73 §§ Riksd.Ordn., men deremot icke godkänna de föreslagna 4, 5 och 6 mom. af 81 § Reg.F., utan i stället vidblifva den del af Ståndets förut fattade beslut, sora uti förevarande utlåt, blifvit upptagen ä pag. 1 samt började med orden: ”Om förslaget af något Stånd icke genast godkännes”, och slutade med orden: ”Sitt samtycke R. St. meddelar”. II. Ex. hemställde sedermera, om R. o. Ad. till grundlags - 548 »en 17 Maj. enlig behandling vid nästa riksdag behagade godkänna Utsk:s uti utlåt. N:o 43 framställda förändrade förslag till ändring af 56 och 81 §§ Reg.F. saint 29, 49 och 73 §§ Riksd.Ordn. Ropades starka ja blandade med många nej, hvarpå H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkäunagaf, det han trott sig finna, altja härvid varit öfvervägande. Frih. Palmstjerna hegärde votering.
Banco för hvarje mantalsskrifven person, som fyllt 17 år, och hvad sedan derutöfver fordras, fylles efter de grunder, sorn för sådane bidrag äro stadgade i lagen om Socknestämmor och Sockne-JNämnder. I fråga om fattigvård, anses i allmänhet en hvar tillhöra det samhälle, der han har laga tjenst, egen bostad, näringsfång eller, med. jordegares på landet eller husegares i stad behöriga tillstånd under löpande skattskrifningsåret, sitt rätta hemvist, ehvad han der är vorden mantalsskrifven eller ej. 2 mom. Minderårige harn äf ägta säng tillhöra det samhälle, der fadren, eller om han är död, förrymd eller lifstidsfånge, der modren har tjenst, egen bostad, näringsfång eller sitt rätta hemvist under året. Om faderlösa barns moder dör, häktas eller rymmer, skola barnen vårdas af det samhälle, dit hon senast hört. Oägta barn tillhöra den ort, modren tillhör. 3 mom. Den fattigvård, som kan erfordras för värfvadt manskap af Garnizons-Regementen och Flottan samt handtverkare och arbetare vid Kronans varf och verkstäder, med lön på Stat, äfvensom för deras hustrur och barn, skall, efter behörig pröfning, bekostas af Kongl. Majit och Kronan, om icke desse personer af annan anledning tillhöra serskildt samhälle. För personer, hvilkas rätta hemvist icke kan utrönas, hekostas likaledes af Kongl. Majit och Kronan den oundvikligen nödvändiga fattigvården, intilldess något samhälle kan åläggas deras vård. §• 13- Lika med Utskottens förslag i 17 §. •§. 14. 1 morn. Ej må någon, vid hot af Tre R:dr 16 sk. Banco., -utfärda skriftliga förord till allmosors insamlande inom -annat samhälle. Öm fattighjon, med eller utan sådant bevis, beträdes med heltlande .utom dét samhälle, det tillhörer, skall det genast af angränsande fattig vårds-samhälle 28 Lagsamt Allm.
Det visar sig dock af det jag nu haft äran upläsa, att den af Hr Printzensköld förordade method icke måtte vara så förträfflig, då det af höga vederbönde tillkännagifvits att upbördssättet har befunnits så osäkert och otillförlitligt, att man funnit sig föranlåten att meddela ytterligare föreskrifter ang:de upbörden och redovisningen af dessa afgifter. I allmänhet föreställer jag mig, att den föreslagna förändringen eger den stora förtjenslen, att man slutligen på en gång får veta på ena sidan, hvad Statsverket har i inkomster och kan påräkna såsom sådana, och på den andra sidan, hvad Statsverket skall utbetala. Detta måste blifva en fördel vid Statsregleringen, och, på grund af hvad jag förut och nu yttrat, anhåller jag om bifall till Utsk:s förslag. Hr Den 8 Mars e. m. 273 Hr Rosenblad: En ledamot har begärt propos. på återremiss af hela detta betänk. Emot 3:dje och 6:te punkterna hafva visserligen några anmärknir icke blifvit gjorda och dessa punkter skulle således gerna kunna bifallas; men i händelse en återremiss beviljas, skulle Utsk. möjligen kunna inpassa dessa punkter på ett mera lämpligt ställe och derföre motsätter jag mig icke heller en återremiss af punkten i sin helhet. Hr G ripenstedt, Joli. Aug.: Denna fråga sönderfaller i 2:ne, nemi. den ena, ang:de sättet för upbörden af de afgifter, som utgå vid öfverlåtelse af krono-rusthåll, samt af en-per-mille-afgiflen och den andra ang:de den ersättning, som skulle tillkomma Krigsmanshus-kassan, i händelse upbörden af förenämnde afgifter öfverflyttas på Staten. I afseende på upbördssättet har jag icke hört motsägas, hvad som icke heller lärer kunna bestridas, att den föreslagna methoden för upbörden, hvarigenom densamma skulle förvandlas till en charta sigillata-afgift, är enklare och ändamålsenligare, än den nu var.
Jag har hört Herr Grefve Löwenhjelm ömma för i.ooo personers öde , hvilka skola blifva olyckliga, om Spectaclerne ej understödjas, men jag svarar, att Nationen består af flera, än dessa Personer, af nära 2 och en half million människor, och då största delen af denna massa ofta är i behof af skillingen. förtjena den äfven vårt medlidande. Jag utbeder mig derföre Han9 Excellence, Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition till bifall af Utskottets Betänkande. Herr Cederskjöld: Jag utbeder mig, att såsom en utveckling af min nyss förut yttrade mening , nemligen , att den af Herr Grefve Löwenhjelm föreslagna Bevillning för rättigheten att besöka Theatern , skulle förorsaka en alltför ojemn förhöjning i priset på Theaternöjet, blott få äran anmärka, att denna förhöjning skulle fördem, som äro Theattrns, om jag så får säga, beständiga Innevånare, blifva alldeles omärklig, och knappt uppgå till i å 2 procent, men deremot blifva ofHntlig, och tilläfventyrs gå till nära ioo procent för dem, som blott några få gånger om Den 25 Maji 243 året kunde besöka Theatern* Dessa senare skulle häraf troligen alldeles afskräckas, hvilket de, lika sannolikt, ej skulle göra genom förhöjning i priset på Billetten: de förre deremot, för hvilka Bilietprisets förhöjning blefve kännbarare än den årliga Theaterskatten, skulle helt visst icke af hushållning i denna del afhålla sig från Theatern. Man synes således ej behöfva frukta, att Billett-prisets förhöjning skulle blifva menlig för Theatern , genom minskning af ti 1 loppet5 jag skulle tvärtom nästan vara benägen att tro, att ju dyrare detta nöje blefve, desto ifrigare skulle man fika efter detsamma, kanhända till en stor dei blott för att visa, att man har råd att njuta det. Jag styrkes så mycket mer i denna tanka, som jag tyckt mig se de olika platserne på Theatrar i särskilta
Hvar och en kan olika se, efter olika vald Synpunkt. Men månne ej till dessa tallors naturlighet och fulländning, ett vigtigt parti, ljus-sidan nemligen, saknas? Jäg vill ej, helst efter hvad jäg af de nästföregående värde Talarne hort, försöka att framställa den; man kan vilsegå i det bländande skimret, likasom då nian omhvärfvas af allt för dystra skuggor. Brister vidlåda för öfrigt allt menniskoverk; och äfven inom det lyckligaste samhälle finnes utrymme nog för ouppfyllda önskningar. Om likväl ett långvarigt tillstånd af yttre fred och af inre lugn, af ordning och säkerhet, af omisskänncligen fortskridande odling, af tillfredsställda om just éj öfvermättade hehof, — örn detta tillstånd, säger jag, näst Högsta ledningens vishet, äfven mäste bevittna en viss jemnhet och mogenhet i rådslagen, så tror jag, att skildrin33 H; 2J* Den 18. Ju t ii e. nr. gens Låda sidor, till det minsta sagt, Lora motväga hvarandra. Öfvergår man nu från dessa allmänna förhållanden till de få särskilta fall, som i ConstitutionsUtskottets Betänkande blifvit anmärkta, torde dessa, på ett enda när, hvaröfver jag ålägger mig tystnad, befinnas af en mindre ingripande vigt, samt några deribland af en alldeles underordnad betydenhet. Mig har alltid förekommit> att Grundlagens 106 och 107 §§. äro i hänsigt till deras tillämpning, icke allenast skiljaktiga, som allmänt erkännes, utan i ett rakt genstånd till hvarandra. Den förra utstakar ett legalt ansvar, den senare åsyftar egentligen ett moraliskt. Den förra afser frånskiljda, specifika fakla, den senare antyder mindre åtgärderna hvar för sig, än deras afvägda förening. I det förra hänseendet talar ensamt Lagen; i det senare inrymmes ock den friare pröfningen. Äfven denna pröfning har sina afsatser, allt efter instancernas vigt och verkningskrets.
Tersmedens yrkande, men jag anhåller alt få yttra några ord till bevis derpå, att jag icke anser det denna frågas beskaffenhet bör förblandas med hvad jag tror att Frih. Tersmeden alluderade på, nemi. om vägrade voteringar i några frågor rörande extra-slatsieglerm. Man bör noga skilja emellan de omständigheter, som kunna föranleda ledamöter inom ett eller flera Stånd ali ej ingå i voteringar, der man icke är ense om piopostna, fastän man icke kan göra någon anmärka, emot propos:nes riktiga uppfattning i enlighet med besluten. Så hafva R. o. Ad. samt PresteSt. handlat, och jag kan ej annat än instämma med Frih. Tersmeden, alt det vore ett återinträdande på laglighetens bana, 0111 R. o. Ad. inginge på Sta!sUtsk:s inbjudning. Hr von Hartmansdorff, Aug: Jag anhåller att reservationerne, så vidt de bålla sig till sak, d. v. s. ända till dess att Doctor Thomanders reservation vidtager, måtte blifva upplästa och jag derefter få yttra mig. Gr. Horns, Gr. von Plåtens, Frih. Leijonhufvuds, Prosten Stenhammars, Doctor Agrells och biskopen Doctor Hedre'ns reservationer upplästes. Hr von Hartmansdorff: Med stöd af hvad reservanlerne anfört, oell särskildt hvad Biskop Hedrtfn yttrat, anser äfven jag den ifrågavar. inbjudningen vata olaglig. Om således ett tillfälle derigenom vppas för R. o. Ad. att förändra sin mening, så är det olagligen beredt, och bör endast fördenskull icke begagnas. Det näst får jag fästa uppmärksamheten derpå, alt det är skilnad mellan ett förhållande, der två Stånd ogillat sjelfva voler:s-propos:n och der blott ett Stånd ogillat densamma, och der följaktligen det ena Ståndet har de öfriga 3 eller pluialitelen emot sig. Jag 26 H. 5 34 Den a Juni. hemställer derföre, att ingen annan åtgärd måtte vidtagas med detta betänk., än att det varder lagdt till handlingarna.
Ehuruväl, efter de voteringar, sorn egt rum, det kan synas föga upmuntrande att här upträda och begära något anslag till något af de ifrågav:de skolhusen, anhåller jag dock få fästa upmärksamheten på, att här ett mot de föreg:de verkligen olika förhållande eger rum. Här är nemi. ej fråga om att bygga något nytt skolhus, utan endast en tillbyggnad till det redan befintliga, hvilken är synnerligen af behofvet påkallad i anseende till det alltjemt växande antalet lärjungar, hvilket synnerligen på de sednaste terminerna stigit i en förvånande grad. Hå härtill kommer att, enligt hvad Utsk:t af de till K. KammarRätten insända räkenskaperna ang:de de under domkapitlets i Lund vård stående kassor och fonder inhemtat, behållningen i stiftets byggnadskassa vid 1859 års slut utgjorde endast omkring 7,000 rdr — ett belopp som icke torde kunna lemna mer, än en högst ringa, om ens någon, tillgång för ifrågav:de ändamål, — så torde, enligt mitt förmenande, ej vara lämpligt att R. o. Ad. motsatte sig den i denna punkt för förberörde ändamål begärda anslagssumma. Jag anhåller om bifall å Betänk:t i denna punkt. Gr. Mörner: Till följd af de beslut, R. o. Ad. vid de föregide punkterna fattat, torde vid den förevide ingen annan åtgärd kunna vidtagas, än att afslå Utsk:ts deri gjorda framställning. Gr. Sparre: Som jag i allo är förekommen af Hr Olivecrona, vill jag inskränka mig till att vid detta tillfälle endast anhålla om att få förena mig med honom i det yrkande, att förslaget, sådant det af Utsk:t blifvit framstäldt, måtte bifallas. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts ifrågav:de hemställan, gjordes propos. på bifall till densamma, dervid svarades ja och nej i blandning; hvarefter H. Exc. förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering.
111001101001 Hösto. Vinterkappor 1: uSJiÄi:FJm^::^i: Plysch, Siden oeh Ylletyger. 1 Beställningar utföras väl o. billigt af skickliga tlllskärare. ' p te fej r3 mnmmtwmmmmwmmmmfmitntm Största l a g e r a f TJI till EJädningar och Kappor. I begäran. ' T i a n. g a a f g. Idun Byrå: Prenumerationspris pr kvartal: Redaktfir och utgifvare: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr. Idun med Modetidning och koFRITHIOF H E L L B E R G. lorerade planscher kr. 25 (Aftonbladets nya hus.) Träffas å byrån kl. 12-1. Idun m. Modet, utan kol. pl. • 1: 8 " i Prenumer. sker ilandsorten å postIdun ensam » 1: 20 anstalt, i Stockholm hos redaktion. Allm. Telef. Utgifningstid: bvarje helgfri fredag. Lösnummerpris: 15 öre. (vid kompletteringar). Annouspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » och » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annonser 70 öre pr nonp.-rad. Ellen Key. Utan öfverdrift kan sägas, att Ellen Keys namn kör till dem, som ej komma att glömmas i vår odlings historia. Det är dock med henne ett annat förhållande än med till exempel fru Adlersparre, fru Retzius eller andra kvinnor, som verkat framgångsrikt med ett mål i sikte, och hvilkas namn därför äro oupplösligt förbundna med detta. Hos de redan nämnda kan man tala om ett bestämdt område, en praktisk detalj, som varit deras sträfvandens medelpunkt, för fru Adlersparre exempelvis kvinnosaken, för fru Retzius den kvinliga arbetsskicklighetens höjande o. s. v. Ej så med fröken Key. Lika väl som dessa har hon verkat för ett mål, men när det skall nämnas vid namn, detta mål, inträder en viss förlägenhet. Man letar efter ett namn, hvad skall man kalla det?
Län blef äskad, låg deruti, att Länets Hushållningssällskap underhållit såsom elev vid Veterinairelnrättningen den af mig ofvannämnde numera DjurLäkaren Söderberg, ett skäl, som måhända lör flere Län torde vara gällande. Herr Ehrenborg, Casper: Med kännedom af den väsendteliga nytta, Veterinairelnrättningen i Skara medfört uti omkringliggande trakt, och af Herr ÖfverDijecteuren Norlings sällsynta nit och skicklighet samt ovanliga håg och fallenhet för det yrke, han omfattat j hade äfven jag ärnat framställa några förslag och anmärkningar i afseende på förevarande ämne, men sedan detsamma blifvit af Herr von Weigel så fullkomligen utredt, är det visserligen öfverflödigt, att dermed vidare upptaga tiden. Jag utber mig dock få yttra, att om vid öfverläggningar i allmänhet, man bör afse endast saken, icke personen, torde dock ett undantag kunna äga rum då fråga är om en inrättning, som är alldeles ny, om ett yrke, som förut varit nästan obekant. Det torde vara angeläget att dervid fästa en person, som af naturen är dertill dar! nåd. En sådan man finnes, efter allas omdöme, uti Herr ÖfverDirectenren Norling. Han söker för sin egen del ingen förmon. Han har genom StatsUtskottets tillstyrkande vunnit allt hvad han i detta afseende kunde önska ;§men hans bestara - Ridd o, Ad. Prol, VI. Baud, 12. Km 5 Julii e, m. da beslut är, att icke emottaga något, och icke eller bibehålla befattningen vid Veterinairlnrättningen härstädes, om den icke organiseras på ett sätt, att ändamålet dermed kan i möjligaste måtto vinnas. Detta sätt har Herr von Weigel i sitt skrifteliga anförande redan anvisat. Herr ÖfverDirecteuren Norlings personliga egenskaper kunna tjena till bevis om nödvändigheten af deri ifrågaställde organisationen.
Om ock den nuvarande Neruda ej trollade fram detta skämt med fullt samma sprittande verve ochöfversiggifna skalkaktighet, som den vi ha i kärt och outplånligt migne från fordom, sa var det i dess ställe numera naturligtvis ett långt större mästerskap i ciseleringen af de utsökta tekniska detaljerna, en ädlare sång i de kantabla partierna, en finare men derför ej mindre intagande humor bredd öfver det hela. Med entusiasm hyllades nu som förr den stora konst-närinnan, en entusiasm, som tydligt ropade efter den försvinnande violindrottningen: » Kom igen, och kom igen snart, och kom igen många gånger! » Volontaire. L&gt;iyi Liz-CJU uy ' Ur våra dagars uppiinningar. Om kraftuppsamlare. Af Karl af Geijerstam. Den mest omfattande naturlag menniskan hittills upptäckt lyder sä: all kraft, liksom all materia, är oförstörbar. Ju mera bekant menniskan blifvit med naturlagarna, ju mera hon sä att säga hunnit orientera sig i de förhållanden, hvari hon lefver, desto mer öfVertygad har hon blifvit, att allt livad hon ser, och hvaraf mycket först synes henne som förstörelse och förintelse, i själfva verket endast är en förvandling, en omsättning. Huru länge trodde man icke att vid hvarje förbränning den brinnande kroppens beståndsdelar förintades, och är icke denna föreställning ännu i dag for-herrskande? Visserligen läras de första grunderna af kemien i våra folkskolor, men huru länge dröjer det icke, innan en sådan sats som den om materiens oförstörbarhet hunnit så genomtränga alla sinnen, att den blir en axiomatisk, som ligger till grund för all naturbetraktelse.
”Ack nej, det är mig icke möjligt – då förtjenar jag alltför lite!” svarade Blenda ödmjukt, men fast. ”För lite huru för litet – då hon får maten till, min lilla mamsell!” ”Jag går ej ut dermed.” ”Men vi kunna säga henne, att det fins öfver hundra fattiga flickor, som anse det anbudet öfverdrifvet hederligt, och att, om vi vore småaktiga, vi kunde få så många vi ville för 6 skillingar för 4 ja, för bara maten, och ändå erhålla välsignelser dertill – gudskelof, vi hafva de fattigas välsignelser: de veta hvilka vi äro!” ”Men jag måste nödvändigt ha 16 skillingar! Jag syr så flitigt, och min mor, som nyss legat sjuk, är i stort behof af det lilla jag kan förtjena.” ”Åh, sådant der känner man mycket väl till: den historien är gammal, min lilla vän Hvad heter annars hennes mor?” ”v. Kühlen.” ”Hvad för slag – är hon fröken? Gudbevars, bjud då ut sin tjenst hvar hon behagar, min fina nåd! Vi vilja visst icke ha så förnäma sömmerskor Fröken kantänka! Förmodligen från landsorten? Till Stockholm skola de då alla, antingen det bär eller brister: der skär man guld med täljknifvar. Men det är nog annat slag!” Blendas hjerta svällde af harm: hon kände tårarna stiga sig i ögonen, men var likväl nog lycklig att kunna återhålla dem. Skyndsamt vände hon ryggen till de gamla mamsellerna, som hade så godt om de fattigas välsignelser, och ställde kosan till det hus, dit hon blifvit anvisad för musiklektionerna. Då hon kom upp för första trappan i det ståtliga huset och fick syn på den eleganta klocksträngen, visitlådan och det blankpolerade låset, bad hon i hast en varm bön att den, som bodde inom en så lysande utsida, måtte vara mildare stämd än mamsellerna, till hvilka hon kommit genom en portgång lika dyster och otreflig som de sjelfva. Med en rörelse af obeskriflig fruktan att åter blifva tillbakavisad, ringde hon på klockan.
Deras sak bör vara vår, hvarje ädel medborgares hedersak, då de icke en gång äga den olyckliges vanliga, sisla lilltlykt alt få beklaga sig, då de ej kunna föra sin egen talan. Men sora j;‘S måste antaga, att ämnet är för de Heste nytt och obekant, alldenstund det omfattar en krets, frän hvilken de Heste bortvända sig med fasa; hvilken blott fä, ledde af filantropiens intresse, vidrört, och blott en och annan vetenskapsman gjort till föremål för särskilt studium, torde jag få utbedja mig Ståndets benägna uppmärksamhet på eli kort skärskådande af den frågan, huruvida molivcrne för den yrkade revisionen äro bindande; och om så är, huru den lämpligast torde kunna indelas. För alt icke behöfva falla in i en besvärande vidlyftighet, hänvisatjag i afseende på närmare detaljer till följande officiella handlingar: l:o General-direktörens öfver lazarettetoch hospitaleti riket, Hr Ekströmers und. berättelser, den ena af 1840, den andra af 1847. 2:o und. utlåt, ronde hospitalernes och hospitalsfondens förvaltning, afgifvet af särskilte dertill comiterade (Gen.dir. Ekströmer, Slatskomrais. Tauvon och dokt. Sondera); samt till 3:o en i dessa dagar i bokhandeln utkommen brochure: Uppfordran till vederbör, ali tidsenligt reglera vården om sinnessjuke, af C. U. Sondén; hvilka handlingar jag skall taga mig friheten bilägga vid remissen af denna motion, och inskränker mig desto hellre lill några få de .232 D k u 15 December I m. vigtigaste hufvudpunktefne, sora afsigten med mitt uppträdande t denna sak lika litet är att afgifva en fullständig granskning af närvar, förhållanden, som ett utarbeladt projekt till denna angelägenhets behöflig» och ändamålsenliga ordnande, men blott att föranleda, på sätt som kan linnas lämpligt, såväl det ena som det andra. Af samma skäl åsidosätter jag denna angelägenhets historiska utveckling och skall blott söka alt uppfatta ställningen sådan den i delta tidsmoment betin nes.
Grefve ■von Schwerin: I hopp alt kunna förekomma en ny votering, anhåller jag få meddela den upplysning, att då Utskottet föreslog sammanslagning af den serskildta fonden för lån på actier och andra publika papper med upplåningsfonden, var Den 7 December e. ni. det otvifvelaktig! Utskottets mening alt publika Papperen skulle liksom förr kunna belånas. Men det har undfallit Utskottet, hvad jag ock hört tvänne Utskottsledamöter erkänna, alt det minimum, i afseende på utlåningstiden och räntan, som Utskottet för de nya lånen föreslagit, afviker från hittills gällande föreskrifter för lån på Actier och Documenter. Det synes vara en orättvisa om icke undantag i dessa omständigheter göres för de publika papperen. Herr Rosenblad: Föi’hållandet är alldeles sådant, som Grefve von Schwerin uppgifvit. Skillnaden emellan de gällande föreskriflerne för lån på actier och documenter, och de föreslagne grunderne för den nya låne-inrättningen, hade undfallit Utskottets uppmärksamhet; och då ingen anmärkning inom Riks-Stånden dervid gjordes, när Utskottets första Betänkande förevar, kom saken icke under vidare öfverläggning inom Utskottet. I afseende på den nu ifrågavarande fjerde punkten, angående lånens minimibelopp, tillstyrker jag således för min del, att Utskottets förslag måtte bifallas med följande tillägg: likväl med undantag af län emot hypothek af actier eller documenter, hvilka lån fä meddelas till ett belopp af minst 200 R:dr Banco. Uppå derom af H. Ex. Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition Den 7 December e. m. 379 iblef ofvanberörde 4-’de punkt af Ridd. och Ad. bifallen, med det af Herr Rosenblad yrkade tillägg: att undanlag skulle göras för lån mot Hypotek af actier eller documenter, hvilka lån finge meddelas till ett belopp af minst 200 R:dr B:co. 5:o Att utläningstiden blifver från en till högst fyra månader; och färj vid lånets förfallotid, omsättning ej äga rum. Herr Hjerta: