Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr von Röök, G.j ”På sådant sätt får jag reservera mig emot HöglofBih. till R. St. 7 Sami. t A/d. 32 Haft. 4 Lag-Utskotlels Betänkande, N:0 123. lige Lag-Utskottets Betänkande angående Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständer med förslag till Kongl. Förordning emot olofliga folksamlingar af den 3 förlidne Juli, att jag antager Kongl, förslagets 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 och 9 §§. ordagrannt enligt deras lydelse samt de förändringar uti 10 och 11 §§., som Lag-Utskottet föreslagit; och som jag af 47j års erfarenhet har funnit, att allmogen med största uppmärksamhet afliörer de Kongl. Förordningar och allmänna lagens runi, som å första rättegångs-dagen af Tingen, då menigheten är församlad, uppläsas af Häradshöfdingen, så, och då Kongl. Förordningen den 1 Juli 1743 angående budkaflar samt 6 Cap. 5 §. Missgernings-Balken vid IJärads-tingen årligen blifvit uppläste, föreslår jag, att den blifvande Kongl. Förordningen emot ololliga folksamlingar måtte ej allenast årligen en gång uppläsas i början af året i alla kyrkor i städer samt på landet, än äfven vid hvarje ordinarie Härads-ting.” Af Herr Grefve Mörner, Carl Göran: ”Ehuru jag i flera delar af ifrågavarande Betänkande instämt uti de åsigter, på grund hvaraf Utskotti t fattat sitt beslut, samt, i fråga åter om åtskilliga andra, enligt min tanke, mindre väsendtliga omständigheter, deruti de af mig framställde eller understödde förslag blifvit af Utskottets pluralitet förkastade, jag ej finnér skäl att söka draga samma förslag under Riksens Ständers pröfning, kan jag dock ej underlåta reservera mig emot Utskottets Betänkande i följande delar: l:o Uti första momentet af 1 §. har Utskottet infört ordet offentligen s såsom hörande till kännetecknen på sättet, huru uprorsmän skola hafva sig församlat.
När återremissen ankommer till Utsk., skall jag visserligen, i allt hvad pä mig ankommer, söka åstadkomma ett annat betänk, i öfverensstämmelse med hvad här blifvit anmärkt; men jag skall uppriktigt säga, att med en sådan Öfvertygelse, som »Statssecret. för inrikes ärenderna tilIkarinagifvit sig äga, tror jag försök tili förbättringar i detta afseende göras förgäfves» Frih» Boye; Jag anhåller att få göra några anmärkningar, sorn jag under mitt förra anförande glömde att framställa. Jag kan icke förstå, ehuru jag bemödar mig derom, ött det kan länkas något sätt att vinna det ifrågavar. hufyudsakliga ändamålet, d. v. s. sedligheten, i den män den ingår i skjutsväsendet, mer än ett enda, och detta är afskaf - Den 16 Augusti e. m. sl<a(Tandct af hållskjutsen, hvilket också är den enda förändring, jag önskade att Utsk. malle tillstyrka. Vi hafva sett, att den i flera provinser blifvit afskaffad, och detta kan äfven ske i de öfriga; men då den tillhör de onera, som åligga jorden och således tagits i betraktande vid hemmanens inköpande, ser jag icke någon billighet eller skyldighet för staten att efterskänka delta onus. Jag begär, att bållskjulsen må afskaffas på det sätt, att staten afstår till diligenceinrättningar att begagna den hemmanen åliggande skjutsningsskyldigheten, antingen in natura eller medelst accord. Jag tror knappast, att ifrågavar. onus på något stalie är svårare än omkring Stockholm. Jag har haft egendom nära Rotebro, och hade der fyra hemman, för hvilka jag aecorderade bort skjutsningen emot 8 r:drs lega. Skjutsningen mäste således ej vara så öfverdrifvet betungande, som man påstått. Jag vill öfvergå till några anmärkningar af speciel egenskap. Här har Utsk. föreslagit, att entreprenörerna ej må få såsom skjutsande begagna öfvermage öller qvinsperson. De skola således skaffa sig drängar.
Detta är så mjmket angelägnare, som jag i en Comité varit i tillfälle att se, huru hans Borgenärer ville der anordna om ett understöd, som var för Doctor Åkerman i fråga, i anseende till några Läroböcker, som han utgifvit. På denna grund förenar jag mig med dem, som begärt ulerremiss af Utlåtandet. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUlskottets ifrågavarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till delsammas återremitterande. Ropades Ja, Föredrogos å nyo och bi föllos följande från StatsUtskottet inkomne, och den 4 dennes e, m. på bordet lagde, Utlåtanden: Af den 27 sistlidne April: N:o 108. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 25 förut meddeld - Den 12 Junii f. m. II te Betänkande, rörande tryckningen af BondeStåndels Protocoll vid innevarande Riksmöte, samt deras aflefvererande till RiksgäldsContoret, Af den i3 sistlidne Maji: N:o ii2. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 16 förut meddeldte Betänkande, rörande afledne Kamereraren vid GeneralSjöTullsGontoret Anders Peter Evers’s Systerdöttrars underdåniga ansökning örn befrielse från Sterbhuset Adömd ersättning af Bevillning, som af Evers i lifstiden icke blifvit behörigen beräknad och innnehåller å f. d. GeneralTullArrende-Societetens Fullmägtiges Löner och Arfvoden. Å nyo föredrogs StatsUtskottets den i3 sistlidne Maji under N:o i 13 afgifne, och den \ dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående ifrågaställde Löne-ersättningar till LandtRäntmäStarne i Götheborgsoch Bohussamt Malmöhus Län, jemte ersättning åt LandlRäntmästare i allmänhet för förluster genom cassering af Sedlar.
Cronhjelms motion om tolagen borde remitteras, det, jemlikt 445 -3 morn. Riksd.Ordn., borde till Constit.Utsk. öfverlemnas att afgöra, hvarthän frågan bör förvisas, hvarjemte R. 0. Ad, lade Bevilln.Utskts merner. N:o 16 lill handlingarna. Då nu ånyo föredrogs Bevilln.Utsk:s d. 8 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 17, i anledn. af gjorda anmärkningar vid betänk., ang:de curhus-afgiftens fortfarande, blef samma utlåt, ånyo lagdt på bordet af Gr. Cronhjelm, Otto Au g., samt Hr Dalman, Wilh. Fredr. Vid förnyad föredragning lades till handlingarna Reydin. Ulskrs d. 8 dennes på bordet lagda memorial: 3Y:o 18. i anledn. af anmärkningar emot betänk. N:o 11, ang:de K. M:s nåd. propos. om beskattning af tull-mjöl - Den 14 Juli. 337 beli sågqvarnar samt valkoch stampverk för andras betjenande å städers områden; N:o ig. i anledn. af anmärkningar emot betänk. N:o 7, anglde Hr Nordenanckar, Gust., motion om stadgande af böter för uteblifvande från andra kronouppbördsstämman. Ånyo föredrogs Bevilln.Utskrs d. 8 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 20, i anledn. af anmärkningar inom V. BorgareSt. emot Utsk:s memor., ang:de återlemnande af Hr Prosten Doct. Björkmans motion om portofrihet för contractsprostarnas skrifvelse!’ i embetsärende!’. R. o. Ad. beslöt att låta detta utlåt, hvila, tilldess underrättelse ankommit om det beslut, som BorgareSt. i anledn. af samma utlåt, fattar.
D:o d:o för 2:ne 45 k:rs d:o å 25: i5 5o — 3o — Ett lika qvantum bränvin, produceradt med en 90 kans panna, skulle således i skatt kostat 85 R:dr mera, än om det blifvit produceradt med arne 45 kans pannor; men denna summa betäckes ungefär af vinsten i ved och arbete nemligen: vedbesparing circa 25 famnar å 1 R:dr 16 fa m nen, • • ■ • • • * • • . 33. 1 ö. arbetsbesparing, en dräng under 6 månaders tid 5o: — 83: 16. B evilla.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande IV.-o 5. ig Enligt Utskottens beskattningsförslag, uppkommer deremot följande calcul: Skatt för en 90 kans bränvinsredskap 270: —. Ett lika qvantum bränvin skulle således i skatt kosta, då det produceras med en 90 kans panna, 168 Etdr 3(3 sk. mera, än om det tillverkas med 2:ne 45 kans pannor; men af dessa 168 R:dr 36 sk. ersättas endast 83 R:dr 16 sk. af arbetsoch ved besparing, hvadan en ren förlust af 85 Jt:dr 20 sk. uppstår, om man tillverkar samma qvantitet med 90 kans panna, emot 0111 man brännt densamma med a:ne 4^ kans pannor. — Till denna förlust kommer älven den, att underhållet af den större redskapen är kostsammare, än af de 2:ne mindre, hvaremot man, enligt VetenskapsAcademiens intygande, kan tillverka mera bränvin med de senare, än med den förra. Följden af detta missförhållande i beskattningen blifver naturligtvis den, att stora bränvinsredskap ej i allmänhet begagnas.
Men Hedenberg sjelf tystnade. Och der han låg, blundande och stilla, och undrade, hur i all verlden någon kunde tro på en läkare, allbarmhertig och allgod, som med en vink af sitt finger mäktade bota och hela allt och alla, då det i hvarje hus fans någon, som våndades i sjukdom, oförtjent och orättvist, såg hans öga en underlig syn – de sjukas, de misshandlades, de ofärdigas och de värkstungnas oändliga, aldrig slutande tåg, utan rast eller ro drifvet fram af smärtornas gisslande piskslag, ett tåg grufligare, hopplösare än det, som i skrik och bön förgäfves flyktar för benrangelsmannens lie på Holbeins och Orcagnas dödsdanser ... Från alla håll samlades de som ledo. Ner strömmade de från vindskupor och upp myllrade de ur källare. Skarvis troppade de utför breda trappuppgångars mattbelagda steg, och en och en i långa gåsmarscher följde de de slingrande trätrappornas anlupna ledstänger. I rymliga förstugor trängdes de och skymtade dunkelt i stinkande porthvalfs skumma mörker ... Genom guldsirade dörrflyglar vacklade de, lemnade hufvudgatornas fyrvåningshus, slogo porten igen på förfallna förstads-kåkars kantstötta framsidor, smögo sig ut ur landtliga herresätens vildt-vinstäckta verandor och lade med skälfvande händer klinkorna på gråblacka torparstugors klumpiga dörrar ... Och ingen fick stanna. Ur den välbäddade sängen med den höga hufvudgärden och de heta lakanen drefs den febersjuke med dunkande puls, blodet i brand och tinningar, som värkte. Och ut ur sjukrummets ljumma värme knuffades en annan midt i en frossattack med skallrande lemmar och de aftärda armarne krampaktigt slutna mot kroppen. Ur usla fållbänkars nersmutsade linne kröpo utmagrade qvinnor med blånader på hals och rygg efter rusigas knytnäfsslag, med svidande sår efter uslingars misshandlande händer.
Uti sin den 6 Juni 1860 till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse, angående fortsatt utförande af Statens jernvägsarbeten och anvisande af dertill erforderliga medel, anmälde Rikets Ständer, alt de, lika med Kongl. Maj:t, funnit den södra stambanans mera östliga rigtning, emot hvad förut varit ifrågasatt, medföra så många för det allmänna vigliga fördelar, att Rikets Ständer beslutat, det ifrågavarande stambana skulle i dess fortsättning, enligt Kongl. Maj:ts förslag, ledas frän sjön Stråken genom Jönköping öfver Tenhult till trakten af Nässjö och derifrån Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 47. 3 vidare förbi och i närheten af sjön Salen till Finjasjön, hvarjemte Rikets Ständer till arbetenas fortsättning anvisade de af Kongl. Maj:t begärda särskilda summor af tillsammans 7,440,632 Riksdaler, att användas på sätt Kongl. Maj:t föreslagit. Arbetena å omförmälda stambana, hvars höla längd enligt den sålunda antagna sträckningen kommer att blifva 33,76 mil, hafva sedermera så fortgått, att banan från Malmö kunnat öppnas ända till Elmhult inom Kronobergs län, 12,6 mil från nämnda stad; och kan emotses, att sträckan mellan Elmhult och stationen Liatorp, 1,4 mil, varder för allmänna trafiken tillgänglig före innevarande års slut. Från banans norra ändpunkt vid Falköping hafva arbetena å den 3£ mil långa sträckan till Mullsjö station nått sin fullbordan, så att denna del af banan kunnat samtidigt med vestra stambanan för allmänna trafiken öppnas. Enär medel lili fullbordande af linien emellan Mullsjö och Jönköping ännu icke blifvit anvisade, har deremot detina linie endast delvis kunnat bearbetas.
Därför skänkte han bort af sitt eget bit för bit, och han tog emot hennes tro, ej som hon, lågande, hänförd, fanatisk, utan lugnt och öfverlagdt. Den tid, som hade varit, betraktade han som en öfvervunnen ståndpunkt, en frukt af ungdomlig obetänksamhet och ungdomliga förvillelser. Nu hade han rasat ut och vände förtröstansfull tillbaka till sin barnatro. Striden var slut, tviflet borta. Gud hade ledt honom underbarligen ifrån mörker till ljus. Och under alt detta blef Kristian Grane född, med från födseln alla element till ett oroligt lif jäsande inom sig. Nu mera var lektor Grane en gammal man, stel och korrekt, med en viss skämtsamhet, som dock stundom var litet nervös, bar mörk bonjour, styfva kragar, svart halsduk, kort, grått, stubbadt helskägg och glasögon. För öfrigt var han mager och liten. Munnen var fin med ett lifligt, spirituelt drag, ögonen små, rörliga. Han var enkling sedan femton år tillbaka. Kristian mindes föga af sin mor. Hon hade, som man säger, tillhört de stilla i landena, och i hennes boksamling, som ännu fans kvar i orubbadt skick, förekommo åtskilliga biblar och testamenten jämte skrifter af Schartau och Roos. Han mindes henne egentligen som en blek, mild kvinna med brunt hår och ljusa ögon, och han kom ihåg, att hon brukade stoppa täcket omkring honom om aftnarna, sedan han läst sin aftonbön. För öfrigt kände han – han visste ej rätt hvarför – en viss tyngd vid tanken på sin barndom. Granes konfirmation blef en väckelse för honom i mer än en riktning. Moderns allvar hade hos honom parat sig med en egen kritisk skärpa som utmärkte fadern, och ju mer den dag nalkades, på hvilken Kristian skulle träda fram och inför altaret aflägga sina löften, dess mer blef det honom en visshet, att denna ed, som han skulle gå, var en mened.
J. Larrey, som stod sb hogt i Napoleons gunst och foljde honom i nastan alla hans bataljer, var genom sina forbindelser ~ n e d Bonaparterna och sin hanforelse f6r allt, som ror Napoleons minne, i m h g a hanseenden battre an nbgon annan agnad att utforn d,etta mbete. Med otrolig flit och omsorg har. ban samlat material till sin biografi, satt sig i foibindelse med en miingd personer, framfor allt inedlemma.rne af den ebonapnrtska familjens olika grenar,. och slutligen p&amp; sin hoga lilderdom utgifvit ofvannarnndaarbete. Strax efter utgifvandet gjordes det till forem&amp;-1 for en fint skrifven essay af Cherbuliee i)) Revue des deux Mondes *, i hvilken Larreys stundoin n&amp;got for bonapartska uppfattning lrritiseras och justeras. Det iir hufvudsakligen med stod af dessa tvenne arbeten, som foreliggande lilla biografislra skiss nedskrifvits. Som ofvan aainnts, har Lnrrey gifvit sin bok titeln)) Madame Mere a: efter den benamning, soin Napoleon of ficielt tilldelade sin moder, d&amp; han, &amp; r 1804, gjorde sig sjalf till kejsare. Det ar ocksB under detta namn, soin hon. ar mest lrand i historien. Och sallan h m ' val n&amp;- gon nndfiitt en v&amp;rdigare och riktigare benamning &amp; n den M: me Letieia har af Madrune rnhre, ty noder vsr hon i ordets hela, rika berniirIrelse, och inoderligheten ar den af hennes egenslraper, som klarast framlyser och med sitt stilla, varmande sken ofvergjuter hela hennes Iefnad.
Srars-Utskottets utlåtande öfwer berörde mitt aparta Vorum, ibland manga för mig smickrande uttryck, äfwen innehaller et bedömande, som wisar at mit krojeck i acstilliga omständigheter blifwit origtigt fattadt, ar der en pligt emot mig sjelf, ar söka wisa, det jag icke wägat inlemna et i sa mänga afseende» felaqrigt Opus. Jag torde således, för at ej göra uppehäll, munteligen och helt kort fä lemna nägra uplysningar, som jag förbehäller mig, ar framdeles skrifreligen fä inlemna. 1:0 Högloft. Utskottet yttrar: "At 8-mco-Utskottet aldrig bestämt afflagit alt widare biträde." Jag sär derwid ä nyo citera Lauce,-Utskottets utlåtande dä fragg war om förskotter til kriget och iterera den fräga, VM af er Utskott, som aflagt Tysthetsed, er mera bestämdt afstag möjligen bör kunna erhällas. 2:0 Wid der som Högloft. Utskottet anfördr, angäende Leveranteurernes betalande, fär jag ödmjukast anmärka, at jag til veras godtgörande icke ansett af nöden hwarken at tillita Lancken eller ak öka Bewillningen, samt at jag således pä goda skäl trodt mig såsom afgjordt kunna antaga, ar Högloft. Riksens Ständer icke obenäget skulle anse, DM en större del af Riksskulden med samma Bes willningssumma kunde liguicleras. Det 26 Den 2 Mars.' Det bör ej eller förglömmas, at jag aldrig satt I->ever3ntörerne8 betalande pä detta satt i fråga , at utom i det fall, ar den af Högloft. Utskottet omtalade iwZociLtionen hos Nerikes Lretlitvl-er, til Vinnande af Betalnings-Terminernes förlängande fullkomligen lyckades. Och med mig torde Högloft.
' _ _ Pris pr ' rg ' ng: Fi5r Fiirbundets medlemmar kr. Fredrika-Bremer-Forbundets adr,: Drottninggatan 54, ~ l rd; n: rd~ .. t: rl - 1m1 iru \ ' lindt mot llrrr .tsral I,itzlri; n~s (. ' l~ !lodin i i .itq,r~ !i~t. i - + I i k~ I klti.i: ~r. Ira funnit i:: i * ~ i! f ' ull? /, itcngLerU, ppersoner Ihdman. I ' ntlcrtct.kliirt1. iolu w r i t Ilebep J-ijf txt dt me&gt; *, iir; itl at ' 1-11 111ii1ig.i v5rttOr: h: ~ r del mot liktornar, v n o m an \ - iirllla~i~l~t lit ' 4hllndin * vhtor, hudhitdnad frim A~otckilrcn Ilrrr Asel Litstrli~n i F: rl1i11. hlifvit frin dcm och nageltrhg. +lt och hi ill^ bcfrind: hrnrfiire 09s. allrid declna inpi! : c~u~r~iiuln~la 111tvlrL hos enhviir renistrerade etikett rom till (let biista rclil~i~~~ilenaler~~r. garanti for varans akt3luttlI: ~ S Sykyrlto d. COLLODIN. tals hat. F 6r kapif alisf er, sarskildt fruntimmer, liar det lange varit ett onskningsmkl a t t knnna ofverlamna vkrden af sina vardepapper och skotseln af sina affarer &amp; t nkgon person eller institution, som med absolilt sakerhet forenade pnnktligliet och noggmnnhet i ntforandet af det anfortrodda uppdraget iifvensom prisbillighet.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som föijer: Ja — 79. Nej — 142. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt nu, i följd af den skedda voteringens utgång, borde bestämmas huruvida antingen Hr Cederschjöids eller Gr. Mörners förslag skulle utgöra contrapropos. , och all, enär Hr Cederschjöids förslag först blifvit väckt, II. Ex. först finge hemställa, om R. o. Ad. behagade antaga Hr Cederschjöids förslag till contrapropos. i voteringen om hufvudsaken. Ropades starka ja, blandade med många nej, hvarjemte Votering begärdes. Härvid tillkännagaf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att såväl Hr Cederschjöids, som Gr. Mörners förslag blifvit utskrifne för att uppspikas bredvid den voter.propos., som nu förekomme. Upplästes till justering och godkändes följande voter. propos.: Den som vill, att vid äskad votering om bifall till LagUlsk:s betänk. N:o 93 contrapropos. skall innehålla det af Hr Cederschjöld, Rob. Theopron, väckta förslag, voterar Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer det af Gr. Mörner, Carl Göran Detloff, framställda förslag att intagas i contra.propos. Sedan härefter begge dessa förslag, på begäran af Hr von Hartmansdorff, blifvit uppläste, företogs voteringen, och efter dess slut befunnos rösterne hafva utfallit med Ja — 117. Nej — 92. 32S Den 28 April - Härefter uppliistes till justering samt godkändes följande voter.propos. i liufvudsaken: Den som bifaller LagUtsk:s betänk. N:o 93, i anledn. af K.
Ständer vördsamligen tillkännagifva, att det, af nu förärid’rade omständigheter, anser så stor Summa ej kunna genom Taxering af Öfverflödet erhållas, utan att den föreslagne FyllnadsAfgiften tillika bör bibehållas. Denna sålunda yppade skiljaktighet anser Utskottet sig så mycket heldre höra underställa Riksens Höglofl. Ståndets afgörande, med vördsam anhållan om bestam a föreskrifter i detta ämne , som Utskottet ej förr, än denna Bevillrtingens uttaxerande så nära rötande omständighet blifvit bestämd, kan skrida till uppgörande af det BeskqttningsFörsläg, som åligger Utskottet och hvars snara-ingifvande detta Riksmötes annalkande slut påkallar. Stockholm den 17 Juni XölS. BeviUningsTJtsk. Betänkande!!, 34I N:r 24. Riksens Högloft. Ständers Sevill" ningsUtskotts Utlåtande öfver en del af de emot det författade Proiectet till en blifvande Bevillnings-Förordning , gjorde anmärkningar. Jnrian Riksens Högloll. Stanners Bevillningsutskott gar att besvara de Anmärkningar , sorn. blifvit gjorde mot serskildta delar äf det Förslag till en blifvande BevillningsFörordn-ing , hvilket Utskottet under den 39 sistledne Maji framlagt till Riksens Höglofl. Ständers ornpröfVande, anhåller det Vördsamt att få upptaga några mot dess åtgärder framställde erinringar af den beskaffenhet, att Utskottet ej anser sig kunna desamma med tystnad förbigå : Således har en Värd Ledamot i ett hos Höglofl.
Ullätaadcj N.-o 216. kallade extra Grufve-hjelpens upphörande, förlorat sina lönings-anslag, en summa stor 115 R:dr 4° som förut af öfverskotta å Stats-Verkets in komster utgått, dels att till ersättning för innehafvare af indeldta löner i Jemtlands Län, hvilka haft sig anslagna räntor af genom afvittringar förmedlade hemman, anvisa ett förslags-anslag å denna Hufvud-Titel, stort 400 R:dr, hvarigenom de förmedlade hemmanen beredts tillfälle alt genast undfå nedsättning såväl i mantal som i räntor, men behofvet af dessa anslag ännu fortfar, och desamma torde böra å denna Hufvud-Titel bibehållas, såsom icke tillhörande någon viss af de öfrige, vidblifver Utskottet sitt förra Utlåtande. Slutligen får Utskottet upplysa, att de punkter uti Utlåtandet, vid hvilka yttrande här ofvan icke förekommer, blifvit af samtliga Riks-Slånden bifallne eller utan anmärkning lemnade. Stockholm den 9 Juli 1840. Reservation: vid i;sta punkten lit. C. af Herr Doctor Thomander: ”Jag reserverar mig deremot, att Utskottet, i ett af ålerremisser föranledt Betänkande, besvarar nya motioner, genom hvilket förfarande jag anser motionärerne förlora den i 56 §. Regerings-Formen dem förbehållna rätt att, i fall af återremiss, få fiågorna ånyo pröfvade.” Härmed instämde Herr Prosten Östbeig. TRYCKT HOS J. A. WALLDEN, 1 8 40. Stats-Utskottets Utlåtande j IV:o 217.
Den 14 Mars, 91 Medelst af Herr LandtMarskalken gjorda propositioner, blefvo de af Herr Stråle, Carl Fredrik, den 11 dennes uppläste och på bordet lagde tvenne Memorial — det ena angående jettoner öfver inträffade märkliga händelser; det andra angående Markegångs-sättningarnes flyttande till en annan tid, remitterade, det förra till BancoUtskottet, det sednare till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet, samt derjemte med de öfriga respect. Stånden communieerade. Upplästes å nyo och remitterades till Banco-, samt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten det af Friherre Boye, Eric johansson, den 7 dennes uppläste och på bordet hvilande Memorial, angående inrättandet af en LandtbruksDiscont. Herr af Darelli, Isac, uppläste följande Ödmjukt Memorial, innehållande välment förslag af några de angelägnaste medel till vårt jordbruks beskydd och förkofran. 1:0 I stället för RiksDisconten borde, under lika skydd, som nu hela BancoVerket, en ny Åkerbruks LäneBank inrättas till långifvande på fast Landtegendom, högst till en tiondedel af dess uppskattade värde, hvarå den sist betalta debetsedeln skulle, såsom säkraste bevisa biläggas Jordägarens obligation för Ban* 92 Den 14 Mars. kens räkning, kostnadsfritt vid Tinget intecknad, ställd å jemnt rottal, på 10 år, med 4 procents renta , mot förbindelse att denna ren. ta , jemte en tiondedel af capitalet årligen , inom förfallodagen , insätta, hvarom icke skulle hela capitalet såsom förfallet anses och indrifvas. 2:0 PrivatDisconter i hvarje Län borde af Riksens Ständer privilegieras, så att hvar och en vunne rättighet att , inom det Län i hvilket han är boende, få, genom större och mindre Actier, deltaga i samma Discont, hvars Bolag skulle vinna lika executionsrätt, som nu RiksDisconten, för utgifna lån på helt år och månader mot 5 procents förut afdragen renta.