Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Directions underdåniga berättelse Och. »agra dess Ledamöters förslag örn ytterligare allmänt understöd för Götha C.artal-arbetes fortsättning, Utbeder jag mig den ärart fä vördsamt underställa Ridderskapet och Adeln sä val de skäl, sorn gl'undlagt min öfvertygelse i de delar, der jag förenat mig med hvad de Högtofl. sammansatta Utsköt» ten föreslagit, sorn äfven de orsaker, söni föranledt mig atti Vissa delar vara af skiljaktig mening med pluraliteten. "Lill en det innefattas detta uti det äf Herr Grefve Lilljencrantz till Riksens Ständer aflåtna särskildta yttrande, i hvilket jag helt och hållet instämt, äfvensom samma värde Talare i det mesta nu förekommit mig t hvad annarps jag skulle haft äran framställa, Att beslutet om Götha Canalarbete varit i högsta grad förhastadt och snarare visade, hvad Riksens Ständer önskade ätt göra, än resultatet af mogen öfverläggning, har varit, är och förblifver min verkliga öfvertygelse, hvilken jag ej heller fördöljde vid I809 ärs Riksdag. Man var rätt lycklig, om man da slapp undan blott med att anses inskränkt, derföre alt man icke fann förslaget till Götha Canals öppnande sä nödvändigt och Riksgagneligt som det afmålades; ty det hörde till den tidens så kallade liberala tänkesätt, att med de svartaste färgor måla de medborgare, som icke ar,Sago förträffligt allt hvad sorn understöddes af ett då rådande parti?. f Den il Juli }■ m. 1071 Lyckligtvis har tiden afsvalnat sinnena, så att man, utan farhåga att anses villja blifva Ryss, nu kan våga säga sin tayka om detta märkvärdiga företag. Det beslöts i en tid, då, efter en nyligen inträffad Regementsförändring, sinnena så lätt öppnas för allt hvad som kan benämnas stort, och då enthousiastens ifver ej iemnade rådrum till en föregående nödvändig pröfning.
Då, efter Utskottets tanka, den inhemska hästrasens förbättring bäst torde åstadkommas genom de föreningar, som för sådant ändamål i flere delar af riket sig bildat, och statens mellankomst i detta hänseende ej synes vara af behofvet påkallad, får Utskottet, i betraktande jemväl af statsverkets ringa tillgångar, hemställa, att ofvanberörde 10,000 r:dr icke må beviljas. b) Till slöjdexpositioners befrämjande ett lika anslag, som med 1000 r:dr årligen för tre år vid nästlidne riksdag beviljades, eller 3000 r:dr; hvarå Utskottet anser sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall; Och anser Utskottet sig härigenom hafva besvarat herr K. A. Almgrens inom Borgare-ståndet väckta motion, att detta anslag måtte, med afseende å de ökade kostnaderne för föranstaltandet af desse slöjdexpositioner, höjas till 3000 r:dr årligen; c) Till utdelning vid landtbruksmöten af premier åt egare af kreatur utaf utmärktare slag, 3000 r:dr; och får Utskottet, med afseende å det nyttiga ändamål, som genom dylika anslag hittills främjats, tillstyrka, att 3000 r:dr må i berörde ändamål af Rikets Ständer beviljas, att utgå med 1000 r:dr för hvartdera af åren 1848, 1849 och 1830. Af de uti förevarande utlåtande tillstyrkta statsbidrag skulle, efter Utskottets förslag, 193,709 r:dr 24 sk. utgå såsom direkta anslag och 142,666 r:dr 32 sk. såsom lån.
Hvad nu först angår de framställda förslagen om upphäfvande eller inskränkning af den rättighet, som, då frälseränta eller frälseskattejord säljes utom börd, tillkommer i förra fället jordegaren till räntan och i det sednare ränteegaren till jorden, torde för bibehållande af denna rättighet vara tillräckligt att erinra om ändamålet med densamma. Lagstiftaren har nemligen dermed haft för afsigt att återförena en emellan olika personer på det sätt delad eganderätt till samma jord, att den ene har räntan och den andre sjelfva jorden; och nyttan för det allmänna af en sådan konsolidering genom undantödjande af de ständiga anledningar till tvister och de olägenheter i öfrigt, en på dylikt sätt delad cganderätt i de flesta fall måste medföra, är alltför uppenbar för att af någon kunna med framgång bestridas. Utskottet anser sig dock särskildt böra till granskning upptaga ett skäl, som blifvit utaf en af motionärerne anfördt. Han har nemligen, med åberopande af det stadgande i Kongl. Förordningen den 21 Februari 1789, hvarigenom föreskriften i 4 Kap. 5 § Jorda-Balken om hembud till Kronan af utom börd såld kronoskattejord blifvit uppbäfd, förmält, att samma grund, som funnits för upphörande af Kronans rätt till lösen af sådan jord, äfven borde gälla för upphörande af enskildes lösningsrätt till frälseränta och frälsejord, som vöre skatte. Utskottet kan dock ej godkänna detta skäl. Det åberopade stadgandet har påtagligen sin grund icke i något öfvergifvande af konsolideringsprincipen, utan endast i den med en sund statshushållnings grundsatser öfverensstämmande åsigten, att Staten i allmänhet icke bör, utan att det för något särskildt ändamål erfordras, förvärfva eganderätt till jord.
Mitt förslag gick ut på att få dem inrättade för en längre tid, och att octrojtiden för alla bankerna på samma gång måtte tilländalöpa, på det icke olikhet emellan bankerna skulle existera, hvilken olikhet emellan bankernas beskaffenhet jag anhåller få nämna vara bland de stora vådor, för hvilka ett land är utsatt, der banker börja bilda sig. Om hanker bilda sig af flera slag efter icke i lag bestämda former, uppkommer nemi. en sådan förvirring i landet, att man icke känner de grunder, hvarpå de hvila och efter hvilka de röra sig. Händer det då, att en bank, till följd af dålig inrättning, faller, så är straxt förtroendet undanryckt dem alla. Den nästa anmärkn., jag går att göra, är mot 6§,der, på sätt en reservant, Hr Biskop Hedre'n, uti sin reservation tillkännagifva, orden: och innestående tillkommit, sedan § varit af majoriteten inom Utsk:n antagen, nemi. vid justeringen af förslaget. En ledamot af detta hus har på f. m. redan antydt hvilken oformlighet detta ords tilläggande varit Umnadt att förebygga. Instämmande med honom såvida, anhåller jag att något närmare få utveckla förhållandet. Då nemi. ett bolag hade tecknat sig för en viss grundfond och insatt den tili en del i contanta penningar och en del Uti hypotheker, skulle det onekligen vara ett af de största tricherier, som kunde tänkas, om bolaget efter tillagd rättighet att utgifva creditsedlar till belopp, motsvarande grundfonden, skulle åter uttaga eller sig emellan fördela någon del deraf. Det var just den åsigt, att sådant borde vara i lag förbjudet, som föranledde till insättande af orden: och i nnestående. Men för att förebygga ett sådant oskick (ett ändamål, hvilket kan och bör vinnas på ett annat sätt) befinnes, att §:n fått en lydelse, hvarigenom orden: och innestående kunna innefatta den olämpliga föreskrift att förbinda bankbolaget hålla en viss fix contant cassa lika med första insatsen, hvilket ingalunda och desto mindre var Utskrns mening, då dessa ord inflickades, som ett påstående derom, förut gjordt inom Utsk:n, var genom särskild votering afslaget.
Balans till år 1860: Fordringar i f. d. Doneradt kapital, 12,000 R:dr, föres inom linien. Summa 55,565: 35. § I - Ä Direktionens i aflidne Bokhandlaren Bagges konkursmassa egande fordran, 1,124 R:dr 32 öre, har under revisionsåret blifvit afbetaldt ett belopp af 63R:dr 86 öre, som massan lemnat i utdelning. § 2- Emot räkenskaperna har någon anmärkning hos Revisorerne icke förekommit, och vid anställd inventering befunnos säkerhetskandlingarne i behörig ordning. Nya elementarskolan i Stockholm. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, redogör räkenskapeu på följande sätt för inkomster och utgifter: Debet. Balans frän år 1858: Uppbörd: Credi t. Utgifter'. Löner och arfvoden 27,574: 86. Balans till år ISBO: Någon anmärkning emot räkenskapen har ej hos Revisorerne förekommit. 'o:v 1. och Hvitfeldtska stipendie-fonden. Denna räkenskap, som ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätt en och från Revisorernes sida icke föranledt till anmärkning, visar följande förhållande i afseende på inkomster och utgifter: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Jordeboksoch grundräntor m m 2,450: 69. — 263 - Cr edit. Af skrifningar och ajkortningar : För förmedling och andra orsaker 1,388: 14. Utgifter: Kleresiets friheter ..i 27: — Till fattiges understöd 45: — » Hvitfeldtska grafkassan 17: 12. Uppbördsoch redogörelse-arfvode 417: 40. Balans till år 1860: Anslaget till Nationalmusei-byggnaden. Redogörelsen för detta anslag, hvilken i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad utan anmärkning, visar, att dispositionerna å detta anslag utgått enligt nedanstående 2:ne tabeller, hvaraf den ena innehåller summarisk redovisning för utgifterna från byggnadsårets början till revisionsårets utgång och den andra en specifik förteckning deröfver under sistberörda år. l:o.
§ 9 Utländsk man eller medlem av Judiska nationen, som inte har svenskt medborgarskap, utvisas ur landet, om värdet på varorna uppgår till 400 riksdaler. § 10 Den som åtnjuter nederlagsfrihet och därifrån smyger varor eller på vägen dit och därifrån begår brott mot denna förordning, mister sitt burskap och om han innehar tjänst blir han avsatt och får aldrig mer nyttjas. Han mister också sin rösträtt och straffas som 2 § omtalar. § 12 Den som tecknar en försäkring för olovligt gods eller gods som inte är ordentligt förtullat, har ingen rätt till ersättning eller återbetalning av erlagda försäkringsavgifter. Premierna skall i så fall delas mellan försäkringsgivaren och närmaste barnhus och lasarett. § 13 Finns olovligt infört gods efter avliden person, nytt och obrukat, har sterbhuset rätt att utföra varorna ur landet efter att tull betalts. Godset skall lämnas till närmaste tullkammare en månad efter bouppteckningen. § 14 Upptäcks olovligt gods vid utmätningar skall det behandlas som i § 13. Den som övertygas att ha infört varorna ansvarar efter förordningen § 16 Finns pant av olovligt infört gods i låneanstalter, avskiljs den som mottagit panten på 1 till 6 månaders tjänst, ersätter verkets förlust om man inte får tag på låntagaren. Finns sådant gods på auktioner är försäljningsman ansvarig. § 17 Medborgare som kommer från utlandet och medför olovliga varor för eget bruk är fri från åtal. För gods, som främmande lands sändebud innehar, är särskilt stadgat. § 18 Gods som är beslagtaget skall genast förseglas och föras till närmaste Tullkammare. § 19 Anträffas någon med olovligt infört gods, som inte har fast bostad eller borgen för sin person eller böter, hålls han under bevakning till dess målet förekommit i domstol. Där prövar rätten om han skall frias eller häktas. Ingen borgen antas om brottet är urbota. § 20 Böter för olovlig införsel tas ur den brottsliges egendom, så länge den räcker. § 21 Saknas tillgångar att betala böter omvandlas de till fängelse. Mot böter 10 riksdaler svarar 1 vecka. Vidare i stigande grad så att 200 riksdaler svarar mot 2 månader, 300 riksdaler mot 3 månader Ingen stannar i fängelse mer än ett år, han skall under strafftiden hållas i arbete.
Henriette kallade henne i går åtta dagar se’n, då vi voro derute i sockerhuset till middag, för vår ”lilla oskuld”, vår ”lilla enfald”, men jag ville att du sett hvilken min vår lilla enfald då satte på sig, och sådant svar hon hade i beredskap – jag mins nu icke orden, men nog fick Henriette veta att hon tagit fel i sin mening, och ehuru hon se’n, att börja med, låtsade lite vänlighet mot barnet, kom ändå den hjertligheten icke af ett godt sinne: det märktes sednare på aftonen. Du vet att de derute på sommarnöjet umgås med en hel hop folk, som gå tillsammans och sladdra, och högsta gåsen i gåshuset är en kammarjunkare, hvilken jag – dömmande efter Henriettes miner och rodnad – starkt misstänker att ha lagt ut sina krokar för henne; men den eftermiddagen lofverade han kring lilla Blenda, som lyckligtvis icke röjde hvarken någon försagd blyghet eller något synnerligt nöje öfver den äran. Men nu bar det så till, vid vår hemresa, att kammarjunkaren lagade sig i ordning att följa med till staden, i stället för att – såsom han lär bruka om söndagarna – stanna öfver ute hos modern, öfverstinnan. Han hade, hette det, så många göromål att uträtta andra dagen. Och om jag förut tviflat på Henriettes afund mot barnet, så begrep jag den nu, då hon ett tu tre fick den högsta lust att behålla sin kära Blenda hos sig några dagar. Men jag sade nej, och dermed var det slut. Gifta hustrun hm hm hm – gud hjelpe mig, skulle icke jag läsa lagen för henne, om jag kunde tro att det är annat än barnsligheter. Men jag vill ändå hålla ögonen öppna, ty det var något med en promenad som icke förekom mig riktigt helt, fast Patrik, stackare, icke begrep någonting i alla fall vill jag icke ha Blenda i den skolan. Under öfverfarten hem gjorde kammarjunkaren sig artig på mångahanda sätt, i all ärbarhet, förstås. Bland annat erbjöd han sig att visa de nykomna kongl. slottet och klädkammaren samt en riddardubbning som skulle ske i veckan.
Nådiga remiss på gjord underdånig ansökning om upphörande af tionde-afgiften för alun-lillverkningen i Riket samt jemkning i Tiill-afgiften å Alun; N:o 224, i frågan om upplåtande af jord utaf Visingsborgs Kungsladugårds egor till ökadt utrymme för Visingsö kyrkogård; N:o 225, i frågan örn försäljning'till skatte, dels at Kungsgårdar och kronolägenheter, dels af kyrkohemman och boställen; N:o 227, i anledning af RiksdagsFullmägligen Ni/s Strindlund's motion, om anvisande på Riksgälds-Contorct af creditiv af en million R:dr för spanmåls-undsättningar vid inträffande svårare missväxtår; N:o 228, i anledning af erhållen återremiss af Betänkandet Nm i56, rörande Herr af Rohsahms motion, om inlösen för Statens räkning af godset Ekolsund i Upsala Län; hvarvid äfven Utlåtandet N:o i56 bifölls; N:o 229, i anledning af Herr von Troils} E, motion, att åt Riksgälds - 36 Trot. Utdr. d. 29 Aitg. 1854* Contoret må uppdragas, att årligen upptaga lån emot ouppSägbara obligationer, för alt åter utlånas emot inteckning i jordegendom; N:o 232, angående Löfås Silfver-verk; N:o 233, i anledning af väckt motion, om upphäfvandc af skattlägningarne å mjöl» ock sågqvarnar, samt valkoell stampverk ; och lades lill liandlingarne; N;o 226, öfver anmärkningar vid Betänkandet fpo 117, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående afskrifning af Upsala Aeademies skuld till Riksgälds-Contoret, för ett erhållet lån till fullbordande af det nja Bibliolheks-huset i Upsala. S. D.
Endast vinden inväntades, och enligt alla kloka sjömansberäkningar var den att påräkna vid nästa dagning. Sent om aftonen sutto makarne i förtroligt samspråk. Barnen voro längesedan i barnkammaren, med undantag af den lilla nykomna Julia Kostantia, som utgjorde sjelfva ögonstenen och icke ännu finge släppas ditut. Hon hvilade i ”lilla” vaggan, ett slags på tvänne axlar hvilande båt med gardiner och fylld vid öfra kanterna med alla de leksaker, som syskonen såsom en tribut åt den lilla damens öfverlägsenhet nedlagt både framför och omkring henne, i trots af hennes oförmåga att ännu sentera deras ömma välvilja. En tystnad hade ingått efter det samspråk, som afslöt sjelfva husets angelägenheter, inbegripna den nya tillbyggnad, som börjat, arbetsfolk, aflöningar och transaktioner af alla slag. Det låg något tryckande öfver makarnes känslor. ”Detta är en mäkta svår qväll, Margreta!” ”Ja, jag ser på dig att du har någon tanke bredvid de vanliga. Kanske du hört något nytt angående krigssakerna?” ”Nej, jag har ingen orsak att oroa mig för det talet, ännu åtminstone. Vi äro i fred med Danmark, och Ryssland är långt borta!” ”Men hvad är det då med dig?” forskade den unga hustrun. ”Du vet väl att du får tala om det för mig – låt det derföre ske med detsamma!” ”Skratta icke, Margreta, om jag säger dig att jag i natt drömt om Kræmer, och du vet hvad det plär betyda. Den kloka och ädelsinnade makan såg med ömhet upp till mannen, hvars allvarliga ansigte uttryckte alla tecken till en böljande oro. ”Efter du icke erkänner”, sade hon, ”att det är ditt mannamod ovärdigt att gifva denna feberfantasi från det holländska sjukhuset namn af en uppenbarelse, så måste du dock medgifva att minnet af Kræmer är någonting för mig att vara svartsjuk på.” ”Margreta” – molnet gled djupare ned öfver mannens sänkta panna – ”om jag icke hade dig så öfver allt annat på jorden kär, så skulle jag säga att den tanken sårade mig. Skulle du behöfva vara svartsjuk på någon!”
I öfrigt anser jag mig knappt behöfva fästa uppmärksamheten derpå, att den jernväg, som anlägges vester om Sigtuna - Den 11 Maj f. m. 219 fjärden, öfver Sevalla och Westerås, ovilkorligen måste komma att konkurrera med den bana, som går söder om Mälaren — ett förhållande, hvarigenom båda dessa banor måste förlora i inkomst. Att en slik åtgärd skulle kunna stå i sammanhang med den önskade nedsättningen i jernvägstaxan, kan åtminstone icke jag, för min del, fatta. Den vestra stambanan har redan betydligt inverkat på trafiken öfver Westerås. Detta mitt påstående är verkligen icke något hjernspöke, och af de Utlåtrt bifogade reservationer ådagalägges oförtydligt, att på samma gång som antalet af de för gästgifvaretrafiken nödige hästar vid Barkarby minskats, på samma gång har enahanda antal hästar i betydlig mån vid Rotebro ökats. Icke heller har Dalarnes trafik på sednare tider minskats, utan den måste antagligen söka sig en annan riktning än den förra öfver Westerås. Jag har ansett mig böra påpeka sistberörde förhållande med anledning af talet att jernvägarne ovilkorligen böra gå i samma riktning som de gamla stråkvägarne — ett påstående, för hvilket i öfrigt jag icke kan vara annat än tacksam, då just af detta skäl banan från Stockholm till Upsala bör dragas öster om Sigtunafjärden. För ett fullkomligt tillfredsställande af Westmanlands och Dalarnes intressen, bör jernvägen från Westerås gå öfver Sala in i Dalarne, hvilket landshöfdingen uti Westerås län, uti afgifvet utlåt., förklarat vara »en lifsfråga» för dessa trakter. Anmärkt har äfven blifvit, att trakten emellan Upsala och Sala skulle vara så ytterst steril och olruktbar. Komitéen hade utarbetat ganska noggranna statistiska uppgifter ang:de landets beskaffenhet å denna sträckning; och jag beklagar sannerligen, att dessa tabeller icke blifvit tryckta och utdelade, ty de skulle ådagalägga ett helt annat förhållande. Bygderna i närheten af städerna Upsala och Sala äro till sin natur särdeles lyckligt lottade, och endast ett litet bälte deremellan är mera ödsligt.
6| Skepp.; dock ali denna skatt för hardar, dervid .vallon-smide idkas, eller det i härd beredda jernkis uliäckning åstad korn mes medelst valsverk i stallet för hammaré, skulle förökas med 4 Skepp, af hvarje härd utöfver det här ofvan utsatta beloppet; och skulle skatteu beräknas lika lör smält-härd oell räck-härd; men för den händelse, att den af Kongl. ColIrgium sålunda föreslagna classificationen af otterne skulle lemnäs utan afseende, och det finnas lämpligare, att en i allmänhet lika härdskatt för hel fria härdar bestämmes, har Bergs-Collegium hemställt, att härdskatten borde, med afdrag för frälserätt, der sådan (innes, utsättas till 71 Skepp., hvilket belopp syntes blifva destomera skäligt och rättvist, som en sådan skatt, ef ter en för året beräknad medel-tillverkning af 5oo Skepp, smide å hvarje härd, i det närmaste skulle motsvara medium af de hain marskattsoch recognilious-utsky Ider, hvilka hittills belastat stångjerns-smidet i det hela, fastän desamma, i synnerhet under den senare tiden, på ett högst ojernnt sätt varit å tillverkningen fördelade. Ifrån denna allmänna beskattningsgrund kunde dock, efter Collegii tanka, ett serskildt undantag göras, bestående deri, att, till uppmuntringar af smides-anläggningar, företrädesvis i aflägsna skogsbygder, hvarest näringslilUällen för invånurne nu saknas, härdskatten, i stället för 7~ Skepp., nedsattes tili endast 6 Skepp, å hvarje härd för Vesteroch (Norrbottens samt Jemtlands Län, äfvensom för de mindre bebodda trakter af Stora Kopparbergs, Wermlands, Vester-Norrlands och Gefleborgs Län, hvarest nya smides-anläggningar hädanefter ifråga korn ina. Den äldsta ännu gällande bestämmelsen om beskattningen af stångjerns-ti 11verkningen innefattas i Kongl. Brefvet lill Bergs-Collegium den 2 Januari i6y6.
Utskot - 846 StatsUtskottets Belänkanden. tet finner likväl dervid att, då det nu ofverklagade tvång å Bergsmanna-handteringen år grundadt på tid efter annan vidtagne Forfattningar, hvilka afse ej mindre Jerntillverkningens, ån Bruksrörelsens befrämjande och framtida bestånd, den yrkade större friheten uti den forre möjligen skulle kunna förnärma den senare, samt medföra en rubbning i de förhållanden, som försäkra bägges jemna gång och största nytta i allmänt hänseende; och då Utskottet ej år i tillfälle, att fullständigt undersöka och utröna följderna af en sådan större frihet i Bergsmanna-yrket, och huruvida den står tillsammans med Bruksoch ManufacturVerkens rättigheter samt Rikets sanna fördel; så och enär frågan eger nära sammanhang med den, om allmänna näringsfriheten, hvilken senare fråga af Riksens Ständers allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott handlågges, får Stats-Utskottet vördsamt till Rikets HögloH. Ständer hemställa, det Riksdags - Fullmågtigen Longbergs förevarande Motion må till bemåldte Utskotts vidare utredande öfverlennäs. Ankom d. Maj i823. Utlåtande, i anledning af Kgl. Majits Nådiga Remiss uppå Grosshandlaren Weners underdåniga ansökning, om nedsättning af Arrendet för Svartsjö Kungsgård. Uti en till Kongl. Maj:t ingifven underdånig ansökning, har Arrendatorn af Svartsjö Kungsgård, Grosshandlaren Herbart Wener, i underdånighet anhållit, att, sedan han, under de nu till åndalupne 5 första åren, af detta 30-åriga arrende, uppoffrat all sin enskilda förmögenhet, och, för närvarande, ser sig utur ståndsatt, att, för fullgörandet af de påföljande årens arrende, anskaffa ny Borgen; hvarjemte hans kreatur skola blifvit för bristande arrende utpantade, och han sjelf äfventyra, att från Arrende-råttigheten varda skiljd, Kongl.
Efter Hr Lefrehs beräkningar, på grund af tabellverket, finnas för det närvar, i Riket 2,525 adelsmän öfver 25 år gamla. Om dessa indelas i 25 valkretsar, så komma toi väljande på hvarje krets, eller 5o på hvarje ombud. Jag har ansett mig böra upptaga till rättighet att välja och väljas icke blott utternäs hufvudman utan hvarje medlem deraf, som är öfver 25 år gammal. Billigheten fordrar det, ty här finnas äller, Den ai October e. ra. 77 sorn Wolt beslå af en eller tvänne medlemmar, då anili a deremot illgöras af ett så stort antal, att t. ex. den Kuyleustjernska för några år sedan hade 18 officerare i arine'en , utom embetsman i civil väg. Det vore icke billigt, om en eller två personer af den ena ätten skulle hafva lika rätt med alla de 18 af den andra. Jag har icke trott någon viss förmögenhet böra fordras af en adelsman för rättighet att välja eller väljas. Sådant har hittills icke varit villkor för riksdagsmannarättens utöfning. Det är en egenhet för Adeln i Sverige, att alla slägter, hvilka icke såsom min äro af utländsk härkomst, att de heta icke efter egendomen utan efter sköldemärket, såsom Gyllenstjerna, Sparre m. fl. De hafva talande vapen eller med ett ord, det är bragden, icke förmögenheten, som gjort Adeln i Sverige; och vi skola strängt vidhålla denna grundsats. Valkretsarne kunna förändras, derföre att Adelns stationer lätteligen förändras. Om t. ex. Götheborg skulle upphöra att vara station för ett artillerireg:te och detta förläggas till en annan ort, så förändrades afven dervar. adelsmäns antal. Jag har uppgjort förslag till 25 valkretsar, hvarvid jag följt en närmare bestämd grund, än beräkningen efter tabellverket , nemi. uppbördslängderna för Riddarhusafgiften i836. Derigenom har jag fått veta för hvarje stad och fögderi hvilka adelsman, som derstädes äro skattskrifne. Antalet uppgår till 2,36g.