Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det finnes menniskor, som bära sig åt så der, för att i andras ögon synas intressanta.» Celestine suckade och teg. «Dygdemönstret», som nu tyckte sig hafva uppfyllt allan rättfärdighet, då det begagnat tillfället att hindra Celestine från att bilda sig, göra henne bedröfvad och förtala en hederlig man, aflägsnade sig, högst belåtet med sig sjelf, och föga belåtet med någonting annat här på jorden. «Hvem var den der damen?» frågar läsaren. Ber tusen gånger om förlåtelse, att jag glömde presentera henne. Det var eljest öfverstinnan Leyonsköld, fostermor till Celestine. Hennes rätta mor – ja, om läsaren beskedligt lofvar att inte tala om det, så skall jag berätta hur med den saken hänger tillsamman. Det är en familjhemlighet, som jag en gång under en ångbåtsresa lyckades locka ur en viss brukspatronessa. Det förhåller sig så, att öfverstinnan Leyonsköld hade en syster, en mycket söt och hygglig flicka eljest, men som hade haft den betisen att knyta ett kärleksförbund med en ung man, som väl kunde passerat, om han ej haft tvenne ohyggliga egenskaper med O framför, nemligen obemedlad och ofrälse. Icke underligt då, om föräldrarnes honetta ambition förbjöd dem att taga honom till måg. Ett stycke af patronessans berättelse gick för mig förlorad, i anledning af ett på däck uppkommet buller; men hvad jag af fortsättningen kunde sluta, var, att en «skandal» skett i det att Celestine blef född till verlden. Hennes arflös förklarade och af hela slägten förskjutna mor dog ett par år efteråt af grämelse; hela arfvet tillföll vårt dygdemönster, och i sin sublima dygd hade hon tagit den lilla värnlösa Celestine till sig, och lät henne uppfostras tillsammans med sin egen dotter, Nanna.
Om den fördes till öfverdrift, hvad bevarade väl då Regeringsfättet; och om den förfvagades, hvad fåkerhet återftode väl för friheten? Jämvigten 12 emellan en enda Lagft/ftande Corps och den värkftällande makten, Ikall defsutom alltid blifva fvår att bibehålla. Med en Behärlkare i den förra, eller en Inkränktare i den fednare, (kulle en total upplösning vara att befara. Det bevifar att ett enda Stånd lkulle kunna blifva antingen för mycket ,oinfkränkt och enväldigt, eller ock för(lappat och kraftlöft. Der Lagfliftningen alltfå är förenad utan att igenom något återhållas, hafva verkningarne ingen gräns 5 och af alla tiders exempel har man fedt, att beflut, ut gångna omedelbart ifrån ett enda Hälle, varit fattade utan principe, för ha (tade och ofta - rakt ftridande emot gällande Samhälls-Lagar. Det är ock derföre med ftörfta fkäl, forn en upplyft Ledamot äf Ridderfkapet och Adelen föreflagit 2:ne Stånd eller Kamrar i likhet med Engelfka Öfver - och Under-Hufen, och mig torde tillåtas, att med inftämmande deruti, få tillägga några få reflexioner, för att än ytterligare beftyrka förmånen af en fådan Reprefentation. Den förila fördelen deraf lkulle blifva Riksdags - Ärendernes fkyndefammare gång, „ med bibehållande ändock af den nogafte granlkning och beredning, forn alltid är nödvändig och bör förutgå, om Befluten . 1 ikola blifva goda och rättvifa. Detta för* hållande är få naturligt, då öfverläggnin* gar och upplysningar utan uppehåll kunna både meddelas* pröfvas och bevaras. — En icke mindre betydelig förmån är ock vidare den, att i alla mål, då 3 Stånds mening hitintills ägt afgörande Rätt, och fåledes det 4:de ftadnat uti overkfamhet, kan en fådan enfidig öfvervigt icke få rum. Förtryck
ioo R:dr v. 5 — _ Mahogny, Ceder, Sockerkist 2 4 och andra utländska trädslag Alin, Ask, Bok, Björk och andra inhemska, ej specificerat cub. fot 12 de tradslag ioo R:dr v. i i5 Furuoch Grantimmer: otillhugget, eller Sågblockar, ioo R:dr v. 5 __ __ 33 16 , tillhugget, ej -specilicéradt , ioo R:dr v. 10 10 25 Bandstakar Bjelkar och Sparrar, af Furu och Gran; af mindre tjocklek än 5 turn ioo st. 3 1 3 • 20 midtpå I st. 1 3 — Tråd, Jernoch Stål-, till Instrument-strängar, j Trädfrukter, se Frukter. se Strängar, Bevillnings-Ulshot/ets Förslag till Tulltaxa, Tullyärde. Qvantitet för Tuilberäkn. Införsel-tull. Utförsel-tull TRÄDVAROR: Bjelkar och Sparrnr, af Furu och Gran: — 3o — af 5 till och med 8 tum midtpå 1 St. — 4 . 3 — 2 24 — af 8 til! och med 10 tum d:o 1 st. — 12 3 — 4 8 deröfver Alim. Bjelkar oell Sporrar af furu och gran kunna utföras både liksidiga och platta. Dimensionen af deras fyrkant bestämmes efter fjerdedclen af deras total-omfång midtpå; så att t. ex. en bjelke, som på a motsatta sidor innehåller 12 tums tjocklek och på de öfrige endast 8 tums, kommer att vid tullclarering behandlas lika med en bjelke, hvars alla 4 sidor, tvärt öfver, innehålla hvardera 10 tum. Bräder och Plankor, sågade: nf Furu och Gran: 1 st. 20 5 I 32 — under if tums tjocklek . Af halfbräder eller afsågade bräder om 4 alnars längd och derunder, beräknas vid förtenning två tolfter för en. af Alm.
I 9 Mom. har Utskottet föreslagit följande nya Redaction: Hvar som beträdes att hafva försålt och utspridt en i laga ordning med qvarstad belagd eller confisquerad Skrift, vare vid alla sådame tillfällen, då han om qvarstaden kunskap ägt eller bort äga, till samma ansvar, som Författaren förbunden, och umgälle förbrytelsen efter enahanda grunder. Rubbning af qvarstad, hvaruppå. försäljning eller utspridande icke följt, umgälles efter 8 Gap. 8 § Utsöknings-Balken. Finner Hof-Canzleren, att Utrikes ifrån inkommen, på främmande språk författad Skrift innehåller något stridande emot 3 § 4, 7, 9, 10 och 13 Morn., åligge honom att, efter tills vidare derå lagd qvarstad, i underdånighet inhämta Kongl. Maj:ts befallning, huruvida densamma bör till föryttrande frigifvas, eller under vidare qvarstad förblifva. Till den ändan åligge hvar och en, som, genom gjord anmälan hos Hof-Canzleren, är berätttigad att Bokhandel idka, att till Hof-Canzleren eller hans Ombud inlemna förteckning på inkomna Utländska Skrifter. Skulle å någon sådan qvarstad läggas, och Skriften ej inom en månad till försäljning frigifvas, njute ägaren ersättning af Statsmedlen efter besvuren Räkning efter factura. Lagligheten af Böckers och Skrifters innehåll skall hädanefter pröfvas, icke af Ordinarie Domstol, utan af en Jury dier Nämnd, bestående af Trettio-Sex Personer, hvilka, utan arfvode eller kostnadsersättning för denna befattning, alltid uti Hufvudstaden sammanträda. Bilaga A till Mern. N:o 7. 67 Tryckfrihets-Committéens Sex Ledamöter vare uti denna Nämnd sjelfskrifne. De öfrige Ledamöterne, bestående af Sex Prester, Åtta Lagfarne och Sexton andra för kunskap och medborgerlig dygd kände Män, skola, den ena hälften af hvardera Classen nä,mnas af Konungen, och den andra hälften väljas af Riksens Ständer.
Maj:ts Befallningshafvande i Örebro län till Styrelsen insändt med förord ej allenast en af Lindes, Ramsbergs och Nya Kopparbergs bergslags kommitterade för ifrågavarande jernvägs-anläggning till Kongl. Maj:t ställd underdånig ansökning om ett lån af allmänna medel för sagde ändamål till ofvananförda belopp, utan ock beskrifning med plan och profil-ritning öfver anläggningen, samt kostnads-förslag, uppgående till 600,000 R:dr B:ko; att nämnde profil-ritning visade ett synnerligen fördelaktigt förhållande i afseende å lutnings-anlaget för denna jernväg, som skulle blifva en mil och 10,800 alnar lång; — att likväl inga detalj-ritningar vore upprättade och att ej heller i förslaget uppgåfves hvarken den åsyftade spårvidden eller skenornas tillämnade tyngd, ehuru de upptagna prisen och qvantiteterna gåfve anledning till den förmodan, att undersöknings-förrättaren beräknat enahanda dimensioner och lika tunga skenor, som för statens stambanor vore bestämda; — att Styrelsen dock ansåge denna bibana kunna och böra inskränkas till de dimensioner, som för Norbergs-jernvägen och den under arbete 100 Bil. JM 5 till Kongl. Majus Nåd. Prop. JK 1, om St al sver ket 1850. varande hanan mellan sjöarne Barken och Wessman blifvit gillade, eller 4 fots spårvidd, med derefter lämpade skenor och rörlig materiel, hvarigenom anläggnings-kostnaden kunde ganska väsentligt minskas; samt att Styrelsen på grund häraf funne sig i så måtto böra ändra sin i general-förslaget gjorda framställning om detta företag, att
' Derför, hur mycket än en framstående politiker, vare sig i kongressen i Washington eller i de olika statstyrelserna, ni5 of€entligen förorda qvinnans valrätt, så är det mer än sannolikt att han hellre vill se den afslagen än beviljad. ' Frågar man, hvad är då att göra? så svaras: " Fullfölj p i alla möjliga sätt agitationen för frågan, i syfte att derigenorii må bildas en stark allmän opinion till dess fördel: och sedan, gör ingenting för att 229 bistü nAgot politiskt parti, som ej öppet förklarat sig vilja arbeta för qvinnans valrätt. " Mrs Robinson uttalade sig i sarnina riktning vid den internationella kongressen i Washington förliden vår. " Män finnas som ärligt sträfva att förhjelpa oss till vår ratt; men de förmå ingenting. De äro i första rummet alltid och allestädes p a ~ t i n t ~ n, Republikaner eller Demokrater, och de rnåste votera med sina partier ... De rygga tillbaka för att pifva oss samma rätt som de sjelfva åtnjuta. Det säges, att de tveka emedan de ej veta livad de skola göra med det stora nya element, soni med oss skulle på en gårig komma in i politiken. Ack! hvilken onödig fruktan, kära herrar !. Gören I oss blott fria, och vi skola taga vara på oss sjelfva! " Hvilken ställning skola nu under sådana förhallanden vi qvinnor intaga? skola vi bli Republikane? * eller Demokrater, Prohibitionisteieller anhängare af Arbetarepartiet? För min del svarar jag: Vi skola bli ingenting af allt detta; ti / f ö w [in v i eyhdllit r ö s t T d t t Ji7hnes för oss irlgen plats i ndgot parti. " " &gt; * * * Af det föregående finna vi, att Englands och Amerikas qvinnor, i trots af sin ihärdiga agitation för a t t vinna full medborgarerätt, icke kommit längre än till a t t vara partiernas högt aktade och varmt komplimenterade tjenarinnor.
N:o 27. 21 sutenhet. den då må bestå deruti, att åboen kan föda 3 å 4 nötkreatur oell 5 å 6 får; att detta måtte gälla för hemman af hvad natur som helst, vare sig rusthåll eller frälse-hemman; att vid pröfning af besutenhet hvarken större eller mindre hemmantal, ej heller åkerjordens areal och beskaffenhet, utan blott kreaturs-födseln, såsom länets hufvudnäring, må tjena till grund; samt att det i författningarne stadgade rättegångssätt i fråga om hemmansklyfning må upphöra och sådane mål fullföljas äfven i llof-rätten och hos Kongl. Majit. Landshöldinge-embetet åter var, för sin del, af den tanke: att en hvar, som å sitt hemman kan underhålla lyra större nötkreatur och en häst samt 5 får borde anses besuten. För öfrigt anmäler Landshöfdingen, alt i delta län icke finnas några ödemarker. Landshöfdingen och länets innevånare hafva enstämmigtförklarat den önskan och tillstyrkan, att de då gällande författningar rörande hemmansklyfning måtte bibehållas och utan förändring få i delta län fjena till efterrättelse. Länets innevånare sammanstämma deri, att, i fråga om besutenhet, skillnad borde göras i bergslagsort eller skogsbygd samt landslaget eller slättbygd; å den förra att, i likhet med Kongl. Brefvet den 9 Februari 1802, rörande klyfningar i Stora Kopparbergs län, ingen åbo å mindre hemmansdel i Örebro läns skogsbygd borde anses besuten, som icke kunde med bemmansdelens egen foder-afkastning framföda antingen en häst och 3:ne kor, eller ock ett par oxar och 3:ne kor, och dessutom i begge fallen 5 å 6 får eller getkreatur.
En af Kongl. Majit i nåder dertill förordnad kommitté utarbetade underdånigt förslag till ny expeditionstaxa, hvilket i flere delar upptog högre lösen, än som finnes utsatt i den derefter utfärdade Kongl. Förordning. Att nu, såsom motionären föreslagit, antaga två expeditionssätt med olika lösen för enahanda legala handling, skulle äfven, efter Utskottets åsigt, rubba den enhet och enkelhet, som alltid bör finnas i uppställningen af en expeditions-taxa, så vida man framför allt bör tillse, att den blir lätt att tillämpa samt lemnar den enskilde en tydlig underrättelse om hvad han i hvarje fall, då han påfordrar en offentlig myndighets åtgärd, har att derföre i godtgörelse erlägga. Den af motionären åsyftade' lindring skulle endast undantagsvis komma till godo arbetare och tjenstefolk, hvilka icke särdeles ofta hafva att bevaka fordringar i andra gäldbundna bon än sådane, som lyda under domstolen i den ort, der arbetaren eller tjenaren uppehåller sig; och i sådant fall har den som bevakar sin fordran i en konkurs, äfven om sådant sker före inställelsedagen, icke någon skyldighet att utlösa bevis öfver aflagd borgenärsed. Utskottet hemställer derför vördsamt, att Herr Grefve Taubes ofvanberörda yrkande icke malte idl någon ålgård föranleda. Vid den stadgade lösen för fastebref å egendom i stad hafva Herr Braun och Herr Helgestrand framställt, att denna lösen borde utgå med lika belopp, som för dylika handlingar rörande fastighet å landet finnes bestämdt, utan afseende derå om samma lösen uppginge till högre belopp än 20 R:dr R:mt.
Mun behöfver icke dä, för att vinna den stora fördelen, i handel och vandel, af ett ändamål, enligt decimalsystems införande i mynträkningen, afbida tillkomsten af en universal-monarki, att få systemet i verksamhet, lika litet som att afvakta den tidepunkt, dä Styrelserne i alla länder kunde komma öfverens att uppdraga systemets införande ät en förening af vetenskapsmän från alla nationer. Jag anser mig jemväl böra fästa uppmärksamheten derpå, att, hvad myntet beträffar, om man ock kunde lyckas få ett och samma öfver hela verlden, så kommer det ändock såsom bytesmedel och räkneenhet vid köpslut, särskildta länder emellan, icke att blifva af lika värde, ty täta kursförändringar, föranledda af olika liandelsfordringar säskildta länder emellan, skall ständigt verka ändringar häri; och alltså den tilltänkta, verldens eller Europas gemensamma räkneenhet med ett stadigtvarande lika värde, omöjligen kunna någonsin komma att bestå. I afseende på decimalräkningens införande i mått, mål och vigt, så är det visserligen önskvärdt, att få systemet infördt, men man måste lemna detta åt en snart kommande framtid, och vid dess införande tillåta att, likasom nu å alnen både finnes ett decimal och ett verkmått, samma förhållande i den allmänna trafiken, utom Kronans tull, post m. fl., eller nuvar. verkmått efter duodecimi-räkning må få bestå för en längre följd af år med kannan och skålpundet. Hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag mätte få åtfölja återremissen till Banko-Ulsk. i händelse sådan beslutes. Hr Gripenstedt, Joh. Au g.: Om jag hade funnit, att meningarne i allmänhet varit enige om ett oförändradt antagande af K. 32 Den i Klars f. m.
Jag tillåter mig ali såsom ett dylikt bevis, som ligger närmast för hand, fä anföra: alt, fastän det ansetts sannolikt det Iransporterne med ångfartyg skulle upphöra med Novembers månads ingång, och alla derföre naturligtvis skyndat sä mycket de kunnat, alt fä såväl sina försändningar till landsorten för vinlren, som sina behofsarliklar derifrån expedierade, så mycket som möjligt* lill slutet af Oetober: så hafva likväl ångfartygen, dä den blida väderleken tillåtit dem att ända lill medlet af December fortsätta sina färder, hela tiden varit öfverhopade af fraktgods. Hade nu ångbåtsfärden upphört i Oetober, sä skulle största delen af den omsättning, som sedermera inträffat medelst försändringar sjövägen, icke hafva kunnat äga rum, i anseende till de dåliga höslvägarue. I andra länder deremot lida landsvägarne föga af regnets inverkan ; de blifva väl smutsiga, men ej så djupa att vagnshjulen skära ned deri; och detta kommer deraf, alt de äro ordentligt byggda, d. v. s. anlagde på en fast grund, samt sedan väl under - 302 Den 22 December e. m. hållas, hvarföre också föga, eller ingen skillnad i transportkostnaderna der äger rum, mellan höst och vårtiderna eller sommaren. Att komma till samma punkt äfven hos oss, är något som man torde kunna anse afgjordt alt hvar och en önskar. Att dertill också icke skulle behöfvas någon uppoffring i det hela, torde också kunna ådagaläggas; ty en väg, en gång anlagd med ett fast underlag, på det ändamålsenliga sätt som erfarenheten numera tillräckligt gifvit vid handen, erfordrar sedermera för sitt underhåll icke hälften så mycket grus som en våg utan fast botten, hvilken uppmjukas af regnet; och pä goda materialer till chausséers underhåll är Sverige på flera ställen långt rikare än både Tyskland, England och Frankrike, i anseende till de outtömliga förråder som bär finnas på granit af alla dimensioner, från bergsåsarna lill skrifsanden, så att vi snarare hafva för mycket än för litet deraf.
Ank. till Exp ,-Utsk. den 4 Okt. 1860, kl. 1 e. in. Utlåt,ande, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N.o 18, angående väckta motioner om förändrade föreskrifter rörande tillsättandet af klockare, organister och folkskolelärare. Berörda Betänkande har, enligt Utskottet tillhandakomma protokolls-utdrag, blifvit till Utskottet återremitteradt från Vällofliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Siåndet; men som detsamma blifvit af Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet godkändt, och frågan om de föreslagna ändringarne i nu gällande lagar och författningar beträffande förevarande ämne derigenom grundlagsenligen förfallit, kan äterremissen ej till vidare behandling af ärendet föranleda. Stockholm den 4 Oktober 1860. 6 Sammansatta Lagsaint Allm* Besv.- o. Ekon.-Ut skottets Utlåtande N:s 37, 38 X:o 3?, Ank till Exp.-Ut*k. den 4 ökt. 1860, kl. 1 e. ro. Utlåtande, t anledning af återremm af Utskottets Betänkande N:o 20t innefattande yttrande öfver väckta motioner om■ utfärdande af ett allmänt vitesförbud till egorg fredande mot åverkan ock, annat intrång. Omförmälda Betänkande har blifvit af Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottet återremitteradt; men då detsamma af de öfriga Riks-Stånden blifvit godkändt, kan återremissen ej till vidare behandling af ärendet föranleda. Ank. till E\p.-TItsk. den 4 Okt. 1860, kl. 1 e, m. Utlåtande. t anledning af återreiniss af Utskottets Betänkande N:o 26, angående väckta motioner om upphörande eller förändring af lärares vid universiteterna och elementar-lär overken rätt till presterlig tjensteärs-beräkning.
I mia Ben sr A frit. tanka vore det mera i sin ordning att tillräckeiige löner provisionelt bestämdes för de Tjenstemän, hvilka deraf ännu äro i saknad, och att sedermera vid den blifvande Regleringen, dessa löner fastställdes, eller ock om TjenSterne funnos öfverflödige indrogos. Ibland de Verk der lönerne äro alltför få emot det be. hötliga antal af Tjenstemän, är Kongl. Majås Justitia - Revisions - Expedition, jag har sjelf varit tjenstgörande derj men efter att hafva delat det gemensamma öde med de fleste der. varande Tjenstemän att i flere år få tjena ritan lön, fann jag mig nödsakad att öfvergifva denna Tjenstemannabana. Innom denna Expedition är icke mer än 2:ne Protocolis-Secreterare-löner samt 4 eller 5 Cancellist-löner; men med den erfarenhet jag sjelf äger om tjenstgöringen derstädes, kan densamma icke bestridas med ett sä inskränkt antal Tjenstemän, och dä måste de öfrige tjena utan lön. Af de skäl jag anfört anhåller jag således att frågan om Lönetillökningen ej mindre för Justitis-Revision än Krono-Fogdarnes på Gottland må till Utskottet återremitteras. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtJHarskalktn framställd Proposition, blef Statsutskottets ifrågavarande Utlåtande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet äterremitteradt. Föredrogs å nyo och lades till Handlin' Den 21 April. garnej Hans Exelleoce Herr HofCancellerens den lo dennes atlåtne, samt den 15 i samma manad, förmiddagen på bordet lagde Skrifvelse, innefattande underrättelse om de af Kongl. Majrf i NäJer vidtagne beslut, i anledning af Riksens Ständers underdåniga hemställanden, dels rörande Cancellie-afgiften vid Ansökningsocis Besvdrs-skrifter i enskildte Mål, samt dsls angående Pass-C.mtoirs inrättande på tjenlig» stallen i alla Rikets Län. Justerades följande:
På bröllopsdagen, den 7 augusti 1785, utnämndes grefvinnan Armfelt till statsfru hos drottningen. At det nygifta paret inreddes en präktig våning i slottet. Konungen brukade sedan ofta tillbringa sina aftnar i Armfelts nya hem, i små aftonsamqväm, till hvilka drottningen, prinsessorna och hofkretsens äldre medlemmar icke voro t&gt;judna. Denna förtrolighet väckte mycken afund vid hofvet, och hertiginnan af Södermanland har i sin dagbok för december 1785 antecknat: » Konungen tyckes icke trifvas annat än i Armfelts bostad eller i hans sällskap. » Armfelts giftermål blef således i böijan en källa till nya bevis af konungens gunst. Men snart skulle hans högsinnade maka erhålla en rival, hvilken skulle förstå att förvärfva icke blott Armfelts kärlek, utan äfven konungens ynnest, och på sätt och vis skulle blifva den tredje i förbundet mellan den snillrike monarken och hans ärelystne gunstling. Armfelts uppförande mot Magdalena Rudenschöld bildar en af de mörkaste fläckame på hans minne, och det har icke lyckats hans senaste biograf att utplåna den. Dessa fakta äro så allmänt kända, att de här endast behöfva antydas. Armfelt förför fröken Rudenschöld, förleder henne att deltaga i hemliga politiska stämplingar mot svenska regeringen, och då dessa upptäckas, flyr han till Ryssland. Såsom Armfelts medbrottsling kastas fröken Rudenschöld i fängelse, gör under rättegången allt för att framställa Armfelts förhållande i det bästa f ljus, dömes till döden, får nåd från lifsstraffet, men måste schavottera och inspärras på spinnhuset. Efter två års grymma, orättvisa och förödmjukande lidanden frigifves hon, men nu är hennes själsstyrka bruten, hon ingår en henne ovärdig förbindelse och nedsjunker i fattigdom och nöd. År 1801 återkommer Armfelt till Stockholm. Hans forna älskarinna, som för hans skull uppoffrat allt, skrifver till honom ett bref, deri hon utförligt skildrar sina lidanden och meddelar upplysning om sina olycksöden.
De äro det för hämmandet af oloflig införsel, för beredandet af ordning och säkerhet i statens tullintrader samt för införande af en behöflig konkurrens i landets fabriksoch handtverksindustri, hvarigenom dessa till såväl egna som konsumenternas större fördelar bringas till ändamålsenligare utveckling af förmågan att lemna bättre och billigare näringsalster, m. m. Att nu varande höga skyddstullar skulle vara behöfliga för upprätthållandet af näringsindustrien, motsäges tillräckligt af erfarenheten, och komitéen delar icke heller denna åsigt, men den anser likväl behöfligt, att öfvergången till det lägre skyddet utsträckes till en så lång tid, att de årliga nedsättningarne föga bemärkas, och att den lägst bestämda tullsatsen derigenom skall uppnås utan kännbar inverkan på produktionen; men det är denna komiterades sednare åsigt, som jag, af följande skäl, icke kan dela. Äro tullnedsättningarne, såsom ofvan är anfördt, nyttiga och nödvändiga, och derförutan borde de väl icke beslutas, så måtte det ock vara angeläget, att målet vinnes, så fort som det utan olägenhet kan ernås, och om detta, af skäl, som äfven jag vill godkänna, icke för alla artiklar lämpligen genast och på en gång kan genomföras, så följer likväl icke derutaf, att en alltför långt utsträckt öfvergångstid, sådan som den af komiterade nu tillstyrkta, icke kan medföra stora olägenheter för såväl industrien som statsverkets tullintrader. Då denna lägsta tullsats nu måste bestämmas, men resultatet af dess tillämpning icke kan visa sig förr, än den kommit i kraft och verksamhet, så måste naturligtvis under tiden en menlig otrygghet uppkomma hos såväl tillverkare som handlande och, ehuru möjligen i mindre grad, äfven hos konsumenterna af de näringsalster, som derföre utgöra föremål. Under öfvergångstiden väntar nemligen hvar och en lägre priser det följande året, och så väl tillverkare som köpmän inskränka sina operationer till det för dagen nödvändigaste för undvikande af risken att få lager till ett kommande år.