Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Eedan för 30 år sedan har man varit betänkt på ett sådant företag, hvartill Majoren Edström upgjort förslag, men vid anställd undersökning befanns vattentillgången i sjön Tisaren otillräcklig, såvida man icke skulle inköpa de verk, som drifvas med vatten från denna sjö. Kostnaden för denna kanal anläggning beräknades till 2,228,000 Edr. Tager man nu i beräkning det högre inlösningspris, som till följd af egendomsvärdets stigande måste erläggas för dessa vattenverk, så skall anläggningen af en kanal i den riktning jag nämnt kosta långt mera än en jernväg emellan Orebro och Askersund. På grund af alla dessa skäl yrkar jag bifall till den nu föredragna punkten. Hr Heykensköld, Selim: Vid behandlingen af 9:de punkten omtalades den rika skogstillgången inom provinsen Småland, och äfven jag erkänner, att de småländska skogarne kunna bättre än som rå vara användas. Om nu jernväg anlägges mellan Örebro och Askersund, kunna Nerikes malmer lätt transporteras från Askersund öfver Wettern till Småland för att der förädlas. Dessutom är det kändt, att jerntillverkare i Öster-och Westergöthland hämta malm och tackjern från Nerike, hvilka effekter nu föras på axel från Örebro till Askersund, och sedan sjöledes öfver Wettern och genom Götha kanal. Plvilken fördel skulle det icke vara om dessa effekter kunde på jernväg föras från Örebro till Askersund. Ifrån Österoch Westergöthland hämtar vidare Nerike sitt spanmålsbehof, som från Askersund nu måste forslas landvågen till Örebro. Vid höstmarknaden sisth år i Lidköping upköptes flere tusen tunnor spanmål för de norra orterne, som måste sjöledes fragtas till Askersund. Vintern inträffar stundom tidigt och försvårar då spanmålstransporten. Blir nu en jernväg emellan Örebro och Askersund, så kan ett fartyg, som nu endast gör en resa på hösten, göra flera 184 Den 12 Jlini f. m. sådana just i följd af den lättade transporten från Askersund. Troligen svarar man mig, att jern väger! skär Götha kanal, hvarigenom man vinner samma ändamål som med banan ÖrebroAskersund, men häremot invänder jag, att vägen blir derigenom dubbelt så lång.
231, 270, 398, A. 415, 416; U. VII. 164, 170, 222, A. 222, 226, 227, 228, E. 393. — N:o 6, i anledning af väckta motioner om ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar: B. III. 231, 270, 417, A. 417, 427, 428, 429; U. VII. 164, 170, A. 170. i 120 — L — Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtande: — N:o 7, i anledning af väckta motioner om förändrade föreskrifter i fråga om vattenverks anläggande m. m.: B. IV. 84, 136, 429, A." 429; U. VI. 186, 212. A. 212; E. V. 139. — N:o 8, i anledning af väckt motion angående upphäfvande af stadgandena om byggande och underhållande af bad-stufvor eller mälthus och rior å krono-hemman och boställen: B. IV. 84, 136, A. 136; E. V. 139. — N:o 9, i anledning af vackt motion angående upphäfvande af 12:te kapitlet 3:dje §:n Kyrko-lagen om klämtning: B. IV. 84, 136, A. 136; U. VI. 186, 212, A. 212. — N:o 10, i anledning af väckta motioner angående dels revision af, dels ock ändringar i nu gällande Fiskeri-Stadga: B. IV. 482, 686; V. 228, A. 228. — N:o 11, i anledning af väckta motioner om tillägg till Kongl. Förordningen om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, den 20 November 1845, med deri genom Kongl.
Mars 1087. — om anwändandet eller förwaltningen af de ledige warande etter framdeles ledige blifwande KungSoch Aungs-Ladugärdar, Mars lcstf. — om de föreflagne Bewillnings-Tariffernes-bibehättandc lamt uppdrag ät Fullmägtige i Banguen vch Riksgälds-ston - >86 Register. toiret, att, i händelse brist skulle uppkomma i den af Riksens Stander antagne Bewillnings-summa, öka Tariffernc, Mars iboo. om Preste-Ständcts yrkande att uti den föreslagna nya redaction af Bewillnings - Förordningen r. Art. z. §. 7- Mom., ma efter orden: af Fordringar och Lontante penningar, tilläggas: som icke efter Embetomäns förordnande aro sakte i taka händer, Apr. 545. - huruwida uppgiftcrne till TaxcringS-Lomircerue stola wara specifique eller generellc, Apr. 546. huruwida någon befrielse frän Minimi-afgifts erläggande för hus i Stadcrne bör aga rum, Apr. 547. — om Borgarc-Ständets yrkande, att rösträttigheten wid Taxcringsmanna - wal ! städerne bör icke beräknas efter hwad hwars och ens Bewillning inom Sta, den det föregäendc äret utgjort, utan efter den penningc-afgift till staden, han det föregäende äret erlagt, Apr. 54g. — buruwida Rikets Academier mage njuta befrielse frän Minimi-afgifts erläggande för deras Hemman, Apr. 550. — huruwida Ledamöternc af Borgare - Ständet wid Taxeringarne i Stadcrne böra wara flere till antalet an de öfrige Ständens Ledamöter, samt om icke äfwen uti Städcrne böra hällas Berednings - Comitier, Apr.
Mannen hade kommit hem och mötts af denna hemska anblick samt läst brefvet. Han hade följt hennes sista önskan, med egen hand klädt om henne och lagt de bägge porträtten på den dödas bröst. Därefter stängde han dörrarne och sköt sig själf. * * * En kärlek, som slutar på detta tragiska sätt och slutar lifvet med detsamma, är rö- rande och vacker. Mindre vackert har ett annat kärleksförhållande, detta hörande till de högre sfererna, slutat, hvilket på sin tid lät mycket tala om sig, och som nu ånyo gifvit anledning till en uppmärksamhet, ännu mindre angenäm än den föregående. Den romaneska drottning Elisabeth af Rumänien behärskades helt och hållet af sin hoffröken Helena Vacarescu, spordes det förlidet år genom den europeiska hofskvallerkrönikan, och i sin entusiasm för denna ädla varelse, som ej vidare var alldeles i sin första ungdom, hade drottningen till och med arrangerat ett blifvande giftermål mellan henne och den kort förut (1 8 8 8) till tronföljare kallade, då 23-årige, prins Ferdinand, kung Carols brorson. Den unge fästmannen, hvilken beskrifves såsom en prins af det menlösa slaget, tackade och tog emot, kysste sin tant på hand och sin fästmö på mun, skref ömma kärleksbref till svar å dem han själf erhöll och uppförde sig med ett ord i allo såsom en välbelefvad och förälskad trolofvad ägnar och anstår. Men det rumäniska folket, dess representanter och regeringskonselj — om konungen själf talades icke — tycktes emellertid vara mindre mottagliga för det ideala svärmeri, som uppfyllde drottning Carmen Sylvas poetiska ande, och det uppstod i hela landet ett riktigt skri emot det beramade partiet, hvilket också måste brytas. Om någondera af de bägge kontrahenterna häraf ådrog sig en hjärtesorg, vet man icke, men väl att drottningen gjorde det. Och att fröken Vacarescu, som till på köpet aflägsnades från drottningens närhet, djupt särades i sin fåfänga, om ej i sitt hjärta, kan man också förstå. När nu prins Ferdinand reste på giljarefärd till England och trolofvades (de männen, de männen!)
Jag vågar hemställa, om icke det tillägg, som Utsk. föreslagit, är obehöfligt, eller till och nied olämpligt, i thy att 4 § l^jnom. ålägger en hvar, som kommer in med rättegångshandlingar till rätten, att der chartera alla bilagor, och det är väl icke skäl, alt ifrågavar. bouppteckningar och arfskiften frikallas från charta i egenskap af bilagor vid rättegångshandlingar, derföre att de äro frikallade i original, till följd af det ringa belopp, hvartill de uppgå. Jag tillstyrker derföre, alt det föreslagna tillägget malte afslås. Frih. Cederström, Jacob: Om inlemnande af boupp teckning till domstol vore en frivillig handling, då hade den siste värde talaren rätt, men då nu en bouppteckning mäste inlcmnas, så lärer det vara ganska obilligt alt belägga afskrifler af densamma såsom bilagor med charta. Jag anser således tillägget vara oriktigt och böra bifallas. Frih. Cederström, Anders: Det lärer väl icke kunna uppstå något tvifvel derom, all dä originalen till bouppteckningar och arfskiften af mindre än 50 r:drs värde icke skola charteras, så kunna icke eller afskrifterna charteras; men ett missförstånd skulle verkligen kunna uppstå, om den nu var. redaclionen bibehältcs, ty häraf kunde dragas den slutsats, att sådana allegaler eller bilagor, sorn inlcmnas vid domstolar oell enligt nuvarande förordning alltid skola charteras, kunna då också blifva ocharterade. Detta har icke varit meningen, men del kan blifva en följd af den föreslagna redaclionen, hvarföre jag instämmer i Frih. Raabs begäran om afslag. O Ilr Akerman, Fredr.: För alt rätt kunna bedömma, huruvida detta förslag bör bifallas eller icke, synes mig, att man bör göra skillnad emellan de handlingar, som äro i fråga, och grunderna för deras charlering. Chartcring af bouppteckningar är en skatt på sterbhus, som man velat befria dem ifrån, då behållningen är så ringa som 50 r:dr.
Majit den 19 December 1835, på Föredragandens och Stats-Rådets o) tillstyrkan, bifallit Hof-Canzlerens hemställan, att prisena för de i Stats-Tidningen införda annonser, hvilka hittills utgjort för 40 bokstäfver 2 sk. för legala och 3 sk. för enskilda annoncer, från och med 1836 års början skulle be stämmas till 3 sk. Banko öfverhufvud för alla slags annoncer. Den 10 Augusti 1836 bifölls, efter anmälan, att Statstidningens utgifter för åren 1854 och 1835 med 16,156 Ridr 29 sk. 7 rst. öfverstigit inkomsterna, på Stats-Rådets p) tillstyrkan, Föredragandens q) förslag, dels att 5,200 Ridr årligen från och med 1836 af extra utgiftsmedlen skulle såsom understöd för den ofliciela Tidningen anslås, hvilket anslag skulle minskas, i den mon tidningens inkomster framdeles kunde medgifva, dels att berörde anslag måtte förvaltas genom serskilde committerade, dels ändtligen att Kongl. Majit framdeles ville taga i öfvervägande, huruvida framställning n) Tit. Rosenblad, af Wetterstedt, Mörner, G. Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, Poppius, v. Schulzenheim och Skogman. o) Tit. Rosenblad, af Wetterstedt, Mörner, G. Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, Äkerhjelm, Poppius, von Schulzenheim och Skogman. p) Tit. G. Lagerbjelke, Löwenhielm och von Schulzenheim^ q) Tit. Skogman. Bilagor till Constilutions-U Iskollets Memorial, IV.-O >3- 51 skulle till Rikets Ständer, vid nu inträffade Riksdag, göras om ett anslag för Svenska Academien, svarande emot det ärliga arrende, Statstidningen till Acadcmien erlade.
(Se memorialet N:o 184.) IX. B. 106. A. 199. X. E. 355. StatsUtskottets, det Förstärkta, Memorialer: — N:o 257. angående skedd omröstning, i anledning af skiljaktiga beslut i frågan om anslag till slöjdexpositioners befrämjande. (Se Memorialet N:o 231.) — N:o 274. i anledning af verkställda omröstningar, angående tullbevillningen. (Se BevillningsUtskottets memorial N:o 34.) IX. B. 687. X. A. 333. E. 460. — N:o 275. i anledning af verkställda omröstningar, angående stämplade pappersafgiften. (Se BevillningsUtskottets memorial N:o 31.) IX. B. 687. X. A. 333. E. 355. — N:o 300. rörande skedd votering i frågan om anslag till ett Nationalmuseum. (Se Memorialet N:o 244.) X. B. 458. E. 460. A. 485. — N:o 301. angående verkställd omröstning öfver 2:ne i memorialet N:o 260 omnämnda frågor. X. B. 458. E. 460. A. 485. — N:o 302. angående verkställd votering i frågan om de till Emåns upprensning beviljade statsbidrag. — N:o 303. rörande skedd omröstning i frågan om anslag till nykterhetsskrifters utgifvande. (Se Memorialet N:o 277.) X. B. 458. A. 485. — N:o 321. angående skedd omröstning i frågan om ett lån för uppbyggandet af en ny kyrka i Christinehamn. (Se Memorialet N:o 292.) X. B. 606. E. 607. A. 623. — N:o 322. angående verkställd omröstning uti frågan om gratification åt Adjuncten Ramström. (Se Statssamt Allm.
Det är naturligtvis af vigt att, i den händelse godset under färden tagit skada, detta förhållande blir så tidigt som möjligt konstateradt, emedan derigenom kan utrönas, dels huruvida godset under resan blifvit skadadt, dels huruvida befälhafvaren genom bristande omsorg vid stufningen o. s. v. kan vara till skadan vållande. Till att få dessa förhållanden lagligen bestyrkta, anordnar förslaget en besigtning af gode män, utvalde af de i saken interesserade (§§ 106 och 107); men tillerkänner dessa mäns yttrande ej vidare betydelse än den af en ledning för domstolens utslag, vid hvilket afgörandel af befälhafvarens skuld eller oskuld i detta hänseende slutligen måste bero. Del ligger i sakens natur att grunden, hvarefter befälhafvaren bör ersätta gods, som genom hans förvållande gått förloradt, skall utgöras af godsets värde å bestämmelseorten, den tid fartyget dit ankommer. Det är nemligen godsegarens rätt att blifva försatt i samma läge, som han hade varit, om ej godset gått förloradt. Vidare är klart, att den ersättningsskyIdige skall vara berättigad att från detta värde göra afdrag för sådana kostnader, hvilka, om godset hade riktigt framkommit, skulle af egaren betalats och hvilka följaktligen alltid ingå i värdet å lossningsorten. I enlighet med dessa grunder äro stadgandena om befälhafvarens ersättningsskyldighet affattade (§ 108), men, med den till befälhafvarens fördel gifna bestämmelse, att om ersättningsskyldigheten angår sådant gods, hvars beskaffenhet enligt konnossementet varit honom obekant och åt hvilket han följaktligen icke varit skyldig att egna den särskilda, omsorgsfullare värd, dylikt gods möjligen erfordrat, skall vid ersättningen» bestämmande afseende å denna omständighet fästas. Likasom befälhafvarens förpligtelser enligt konnossementet grundläggas genom hans undertecknande af detsamma, så äro ock de skyldigheter, aftalet. för laslemottagaren medför, beroende af hans emottagande af godset, hvarigenom han uttryckligen tillkännagifva sin vilja att inträda i det rättsförhållande, som konnossementet 94 emellan befälhafvaren oeb honom stiftar. Detta i sakens natur grundade förhållande har blifvit uttryckt i § 109.
M A R I A . Om så vore, skulle jag inte h a' rätti ghet till det? F R U P Y L O . Naturligtvi s .. men en annan fråg a är om det alltid är klokt att så der strängt påyrka sina rättigheter ... ( förtroligt i det hon fattar henn es händer ) Det är v äl den der s tack ars bondflickan som grumlar tankarne för l illa mamsell? M A R I A . Ja, han älskar henne bestämdt! J ag ser, jag känner det! F R U P Y L O . Det gör han inte .. han tänker kanske på henne ibland derför att hon tycker om honom ... det der smek er allti d fåfäng an hos en ung karl ... men det behöfs bara att h an f år veta att fl ickan fästat sig vid en annan, så är han botad för den sjukdomen. F R U P Y L O . Hon är redan på god väg, lilla mamsell .. och för lilla mamsells skull, så skall jag försöka att s tälla om den sak en så att det blir riktigt afgjordt! M A R I A ( g lad ). Ack fru Pylo, om ni det kunde! Jag har v ari t så olyckli g under en lång tid, jag har plågat mig sjelf .. och honom kanske också .. men jag kunde inte hjelpa det! M A R I A . Men om hon i nte gör det.. F R U P Y L O . Nenej! jag känner till det der .. det är så alltid när man är ung! ( det bultar på dör ren ) Seså .. nu kommer det någon .. så förargligt! M A R I A . Ack jag som hade så mycket ännu att tala vid fru Pylo om! Kommer genas t! ( till Mar ia ) Nå, vill då inte lilla mamsell Maria stiga dit in så länge .. mina visiter bli sällan långvariga .. gör det M A R I A . Men det dröjer väl intet länge? 95 F R U P Y L O . Åhnej .. kanske kan jag tillägga några goda råd, som lilla mamsell kan ha' nytta utaf ! M A R I A . Tack ! tack ! ( g år in till höger ). Fru Pylo följer henne och stänger dörren ).
A) hvilket i följande punkter innefattar fötändringar af det till Ridderskapet och Adeln ingifna memorial, nemligen l:o att sedan Ridderskapet och Adeln beslutat emottaga den ifrågavarande donath i on, Kongl. Majts nådiga sanktion derå skulle begäras och motionären först derefter till Riddar] us-Direktionen öfverlemna det förut uppgifna kapitalet af 11)0,0(10 R:dr R.mt, att förvaltas på enahanda sätt och under samma ansvarighet, som för förvaltning af Riddarhusets öfriga fonder är eller kan varda bestämdt. 2:0 att Direktionen såväl genom kapitalets utlånande emot högsta tillåtna ränta som kan betingas, då tillika behörigt afseende fästes på erhållande af sådan nöjaktig säkerhet att fonden år betryggad mot förluster, som ock derigenom att inflytande räntemedel, så fort lämpligen ske kan, åter göras för fonden fruktbärande och tilläggas kapitalet, ålägges oafbrutet föröka fonden till dess densamma stigit till ett belopp af 100 millioner R:dr (i stället för 110 millioner). 3:o att till förvaltnings-kostnader årligen må användas en half procent å det under äret räntebärande kapital, till dess fonden uppgått till 3 millioner, sedermera Vedels procent till dess fonden stigit till G millioner, derefter Vedels procent till dess fonden ökat sig till 10 millioner samt sedermera hvad Direktionen pröfvar erforderligt, dock ej utöfver ett belopp af 30,000 R:dr ärligen. 4:o att ett bestämdt vilkor blifvit stadgadt om rättighet för motionären under hans lifstid och sedermera för ombud af ätterna Roos af Hjelmsäter och von Axelson, att vara tillstädes vid revisionen af medlens förvaltning samt dervid göra anmärkningar, hvilka skola handläggas i samma ordning och af samma myndigheter, som enligt Riddarhus-Direktionens Instruktion är eller kan blifva i allmänhet föreskrifvet i afseende på anmärkningar vid räkenskaperna. w Rid d arhu s-Utgk sttet s Utlåtande N:o 15.
Ständer redan pröfvade och godkända förslag till Reglemente för Riksgälds-kontorets framlida rörelse och förvaltning, synnerligast med hänsigt till verkställigheten af de å Riksgälds-kontoret anvisade utbetalningar, innehåller åtskilliga närmare föreskrifter, än Rikets Ständers derom till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse^ så torde Rikets Ständer jemväl böra meddela Kongl. Maj:t kännedom om hvad sålunda blifvit i detta Reglemente stadgadt; hvadan och då ett särskildt exemplar af meranämnde reglemente, efter dess fastställande af Rikets Ständer, icke hinner att före Riksdagens nu förestående slut utskrifvås och till Kongl. Majrt i underdånighet öfverlemnas, Utskottet anser sig böra hemställa, alt Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad under de sednare Riksdagarne iakttagits, måtte uppdraga åt Fullmäktige i Riksgäldskontoret, att ofördröjligen efter Riksdagens afslutande till Kongl. Maj:t, å Rikets Ständers vägnar, i underdånighet aflemna en bestyrkt afskrift af ifrågavarande reglemente, med undanlag endast af de delar deraf, sorn handla om Riksgälds-kontorets styrelse och betjening. I händelse denna hemställan varder af Rikets Ständer bifallen, torde Kongl. Maj:t, genom underdånig skrifvelse, af Rikets Ständer underrättas om det uppdrag, Fullmäktige i Riksgälds-kontoret derigenom erhålla. Stockholm den 1 December 185-1. J)Z 388. rila lande, angående inlösen af några nyligen till Riksgalds-konloret inlemnade Riksgalds-sedlar.
Beträffande åter de anmärkningar, som emot sjelfva grundsatisen af Cassa-systemet blifvit anförda, får Utskottet hänvisa till den undersökning härom, som finnes dels i Utskottets redan afgifna Betänkande, (N:o 90 pag. 33—44) dels i de till Riks-Stånden serskildt aflemnade tryckta Handlingar (se det Häftet, som innefattar Betänkande af utsedde Ledamöter bland Banco-Fullmägtige, i anledning af inkomna Förslag, rörande Vexel-Banco-Departementets expedition och bokföring m. m., serskilda Utlåtandet af Hr Öfver ste-Lieutnanten Hjerta, pag. $4—2^)- har Utskottet här af funnit ytterligare stod för dess oförändrade öfvertygelse, att så väl Allmänhetens sorn Bankens säkerhet, fördel och beqvämlighet, ej kunna annat än på det liela vinna genom antagande af detta system, som äfven hos oss finnes af erfarenheten 4 Banco-Utskottéts Utlåtande N-o 11J. bepröfvadt under de 28 år, detsamma oafbrutet, och utan ringaste förlust, varit tillämpadl i Riksgälds-Contoiret. Hvad härnäst angår de föreslagna Sedel-valeurerna, så skulle de visserligen kunna, på mera än ett sätt, annorlunda lämpas och bestämmas.
Af dessa 5 procent finge antagligen 1 procent beräknas såsom amortering eller kapital-afbetalning och de återstående 4 procent såsom ränta. Ärliga räntan å 5 procent å 130,000 St. eller 2.340.000 R:dr utgjorde 117,000 R:dr. Om nu det lyckliga fall inträffade, att banans afkastning stege till mer än 5 procent, hvilket med visshet kunde antagas ske, derest, tillika med den ifrågavarande, en bibana komme till stånd från Helsingborg till Finjasjön, så amorterades förlagskapitalet med öfverskottet, och ju mera kapitalet förminskades, desto lägre blefve räntebeloppet. Antoges åter att årliga afkastningen stege till 5 procent, så komme någon räntebetalning alldeles icke i fråga. Såsom otvifvelaktigt visst och säkert kunde i alla händelser antagas, att inkomsten af banan aldrig komme att understiga 3 procent, då Staten hade endast 2 procent att svara för, eller 46,800 R:dr, och rätteligen endast hälften deraf, eller 23,400 R:dr, enär staden Christianstad och orten deromkring genom sin motgaranti vore förpligtad att utgöra den andra hälften, hvadan en årsutgift af 23,400 R:dr vore hvad som i värsta tänkbara fall kunde komma Staten till last. Vidkommande den föreslagna motgarantien, som af staden och orten borde lemnäs Staten, mötte flera, dock måhända mera skenbara, än verkliga svårigheter, med hänseende till grunderna, å hvilka den borde stödja sig, huru densamma skulle häftas vid fastighet och göras bindande äfven utan afseende å ombyte af egare och andra förhållanden, samt huruledes allt hithörande skulle reglementeras, då lagbestämmelser saknades för ifrågavarande fall. Till jemförelse, för häfvande af dessa svårigheter, hade motionären föreställt sig återbetalnings-skyldigheten för odlingslån af allmänna medel, jemte de författningar, af den 13 Juni 1845, den 3 November 1848 och den 20 Juli 1855, hvilka bestämde sättet och säkerheten för denna återbetalning.
Jag vet val, aa jag var kanske en af de minst skicklige ibland Utskottets ledamöter, men jag tror ändå icke, att mitt vittnesbörd skall jäfva» af dem ibland Uedarnöterne, sorn ännu lefva, att nemligen Herr Järtas arbete i Utskottet var af lika mycken • vigt sorn förtjenst. Jag tviflar, att det yttrande kunnat undfalla mig, art Herr Järta ensam uppgjort Sveriges Constitution, men jag kan med ansvar helt upprigtigt säga, att han der■ uti hade en ganska stor, ja l kanske den största %ndel, som någon enskild raan kunde hafva. Dtn 16 September e. nt, 53 Men det är icke blott detta jag borde nämna, utan, eftersom man jemfört Herr Järta* handlingssätt med andre Embetsman*, herntade utur Historien för hundrade år tillbaka, och dervid ointalt, huruledes den ene tagit afsked, men de andre ej, — hade jag val kunnat ännu utur Svenska Historien framleta rätt goda skäl, hvarföre den ene icke sökte afsked, då den andre gjorde det. Men jag vill ej trötta med upprepandet af hvad som förut blifvit oagdt; och jag eger tillräcklig tillfredställelse, om min lilla gärd af aktning och erkänsla bidragit till StatsUtskottets förändrade Betänkande i denna fråga. Hvad jag vet, är att de skäl, Betänkandet innehåller, redan öfvertyga! tvänne af MedStånden, som bifallit det; och jag skulle förmoda, att, i afseende på det serskildta förhållande» hvari Herr Järta står till HögloftBidderskapet och Adeln alltsedan år 1800, det icke skall blifva detta Stånd som afslår Betänkandet. För min del anhåller jag om proposition till bifall derå.