Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Missis Smith – såg ni henne? hon som målade de söta små blommorna? det är min syster, hennes man förtjänar oss emellan rätt skralt – han kör ut kol för Dodley & C:o – men de ha inga barn och syster förstår att ställa ihop det – de ha ett mindre rum än detta, mycket nätt, så ger hon lektioner i ritning åt några damer – det går bra. – Säg mig, äro ni alla arbetare? – Arbetare?! – visst äro våra män arbetare – bland oss finns ingen rik. En är grönsakshandlare, en maskinist, en vagnmakare, en läkare, en journalist – – Misses Bryan – förlåt mig, men jag måste fråga er – det är så intressant – gör ni verkligen ingen skillnad mellan en läkare, en journalist – och en – som arbetar med sina händer, grofva yrken förstår ni? Misses Bryans madonnaansikte uttryckte ingen rörelse. – Det är ju trefligare att slippa solka ned kläder och händer förstås – men – hon gjorde en gest – fullt af vatten och tvål! För det mesta hänger man ju rockarna kvar i verkstaden, begagnar öfverdrag – det finns tusen sätt. Negrerna uträtta för resten det värsta ... Kära ni, han är ingen stor läkare, har ingen stor praktik, den som bor här, – naturligtvis förtjenar en läkare i allmänhet mycket mer än en yrkesman, och då har han ett stort elegant hus, det är klart. Den här har nyss tagit examen – mycket skicklig karl för resten – jag rekommenderar honom Men reporters! – hon gjorde en rörelse af stort förakt – det är då väl bara ynkedom, göra de 12 eller 15 dollars i veckan, är det bra; vi hade en redaktör – »Tuppen», ni vet – ingenting med honom heller. – Men – bildning och så där ... Misses Bryan slog snabbt en knyck på nacken. – Åh jag vet nog folk numera, som vill låta påskina, att en mekanikus inte har lika mycket bildning som andra – men det är prat, man inte låtsas om ... Här äro vi alla väluppfostrade – tillade hon kort. Louise var helt röd af spänning. Det här var något stort. Endast ett passade icke ihop med den totalbild, hon redan gjort upp. – Ni amerikanskor äro ju kända för att arbeta hårdare än andra – hur kunna ni då föra ett sådant här lif?
T ‘ ' ' * ' I missväxtår, då prisen på alla födoämnen liro höga, förfaller denna folkklass i elände och blir högst betungande för Socknarnes fattigvårds-anstaltcr, äfvensom för jordbrukaren, sorn ofta nödgas draga tungan af dess försörjning till råga på bekymret för egen utkomst af den ringa afkastning jorden gifvit. En tilltagande mängd af Inhysesoch Backstugu-Sittare ökar mest bekymret för uppehället under missvextår och mot deras vidare utbredande fordras directa åtgärder. Om det anförda sjelfsvåld^ hos obesutne arbetsföre skall kunna förekommas, sjuies skärpning i förfaltningarne örn laga försvar vara nödig; ty så länge det får vara en hvar obetaget att gifta och bosätta sig utan annat näringsfång, än sin arbetskraft, blir folkökningen onyttig och en tärande klass i Samhället uppkommer, sorn, genom bristande utvägar lill arbete och föda, slutligen kan blifva vådlig för allmän Och enskild säkerhet. Folklynnet är eljest i allmänhet böjdt för laglydnad, sedlighet och idoghet, så vidt dell ymniga tillgången på bränvin och dess omåttliga bruk icke verka i motsatt retning. På sednare tider hafva de fleste brott varit en följd af omåttlig brån vins-för läring, och ehuru flere missvextår inträffat, bar förlägenheten för .lifsuppehälle, hvilken på flere trakter varit sådan, att onaturlige födoämnen mäst tillgripas, icke föranledt lill stölder eller andra brott; ett förhållande, som talar till folkets fördel i moraliskt afseende. Då Staten lemnade understöd efter i83o års svaga skörd, hvilket utgjorde Fyratio Tusende Riksdaler, utom den skuldsättning, som skedde bos privata till betydligt och nu guldet belopp, hade Folket ännu känning af 1826 års svåra missväxt, och det oaktadt återstår nu endast till återbetalning inom årets slut ungefär Sex Tusende Riksdaler. Den yttersta ansträngning för den förfallne skuldens albord an de har också egt rum, men de executiva åtgärderne för indrifningen deraf hafva varit så inskränkta, som möjligt.
Dmbudsmannen pä sins resor tagit detta universel i hand, och i anledning deraf gjordt nägon förstning wid Domstolarne jkulle säkert funnits att pä mänga ställen alt delta ännu uragtläles; det är således gansta nödwändigt, det allmänheten blefwe underrättad om JustitiaOmbudsmannens ankomst till otterne, att han där något uppehöll sig, sä att man finge tillfälle hos . honom anmäla de olagligheter, som more att öfwer^ klaga och derigenom läkta beswäret för honom sjelf att forsta derefter. Hufwudsakeliga ändamälet med syslans inrättande är den sörfallne Lagstipningens återställande, som i mitt tycke lättast pä detta sätrei kunde stje, när sedermera alfwarsamt beifrande päfölgde. äerr Landt-Marffalken: Dä Ridderstapet och Aveln redan bestutit en dustau, att till Kongl. Majtt i unberdänighet framföra rörande Lagarnes nogare efterlefnad, torde Ridderstapet och Adeln anse sin ätgärd i detta afseende tillräcklig och sär jag altsä nu allenast hemställa till Ridderstapet och Adelns bifall Lag-Ulstotttes afgifne betänkande» i anledning af Justitiä - Ombudsmannens inlemnade berättelse, pä sätt Utskottet nu till följe afiStän, den derwid gjorda anmärkningar, sig ytterligare ut lätil. Ropades Jöredrogos ä nyo och biföllos följande twänne i sista D?n 6 Julli. 79 i sista pleno pä bordet lagde Memorial frän Allmän» na Beswärsoch Oeconomie-Ukskottet, nemligen: Rörande Riksdags fullmägkigen flan lVIattslons frän Stockholms Län med flores Memorial, angående en olwungen kohlhandel; och Rörande vice Talemannen flon flon.<;lon» frän Blekingen motion, angående Eke skogars anwändande. Föredrogs ä nyo Oecvnomiä Utskottets i sista plenum
N:0 2. räkna, men medgång inger mod, och den stora vinsten af liten cassa blir alltid lockande: jag föreställer mig då Hera Banker i åtskilliga orter etablerade, efter denna Lags bestämmelser, och blott en enda deribland oförsigtig; Lagen har då icke lemnat något medel i den controlerande auctoritetens hand, att i förväg anbefalla försigtighet; den oförsigtiga faller, och skall då säkert, äfven draga de försigliga med i fallet, ty crediten faller ohjelpligt, vid en hastigt förändrad opinion, och bristen i Lagen skall då troligen äfven medverka till följder, som ingen 1111 kan beräkna. Jag önskar, att man under ett lika välment som välberäknadt bemödande, att stäcka Capitalisternas välde, icke måtte förbise beskaffenheten af de vapen, som alltid uteslutande, eller företrädesvis, befinnas i deras händer, i händelse de skulle finna sin räkning vid, att uppslå som Bankernes fiender; och föreslår vördsamt, på grund af dessa i korthet antydda motiver, att i Lagen för offentliga Bolags-Banker i allmänhet intages samma stadgande angående Bankernes skyldighet alt hålla Cassa, som Borgare-Ståndet vid denna Riksdag, angående Rikets Ständers Bank, i detta afseende beslutat. 3:o Tillåtelsen för solidariska Banker att hålla Bank-afdelningar, anser jag icke blott öfverflödig, då ingen kan hindra Banker alt hålla privata agenter hvar som helst, men äfven skadlig genom den aucloritet Lagstiftningen meddelar en sådan inrättning, som blir ett medel att assignera på sig sjelf, samt att motverka andra Bankers uppkomst i närbelägna orter, och således den lägre ränta, som genom täflan skulle kunna åstadkommas. 4:o Åliggandet för Aclie-Banker att inom viss lid hafva insatt 25 proc. contant af tecknade capitalet, utan afseende om de kunnat utfärda motsvarande förbindelser, anser jag vara en ytterligare stränghet emot dessa, som äfven torde motverka deras uppkomst. 5:o
Förutom det af Herr Spångberg, på sätt ofvanbemäldt är, alternativt gjorda förslag att bevillning å lön måtte helt och hållet upphöra, har jemväl, uti motion hos Ridderskapet och Adeln, H. E. Herr Grefve Löwenhjelm, Carl Axel, framställt enahanda yrkande, under återupprepande af de skäl, sorn tillförene blifvit emot denna beskattning anförda, såsom alt einbetsocb tjenstemännens aflöning vore alt anse såsom grundad på ett kontrakt emellan Staten och tjenstemannen, hvadan åläggandet af bevillning derför vore ett brott emot detta kontrakt: hvaremot herr Stolpe uti sin förberörda motion yttrat, att, då det vore hvarje statsborgares pligt att i mån af sina tillgångar bidraga till samhällets upprätthållande, tjenstemännen icke borde, derföre att deras inkomster härledde sig direkte ifrån Staten, beröfvas skyldigheten och på samma gång tillfredsställelsen ali också komma fäderneslandet lill hjelp. Den ifrågaställa bevillningsfriheten skulle dessutom vid tillämpningen föranleda tvister och inkonseqvenser, då en stor del tjenstemän från städernas kassor uppbure sina löneinkomster, samt många verk och inrättningar läge hell nära den icke alltför tydliga gränsen emellan stat och privat association. Bortloges tjenstemännens skattskyldighet till Staten, skulle han derefter blifva icke en delegare i, utan en daglönare åt slatsbolagel, hvarförutom vid bestämmandet af tjenstemännens lönebelopp afseende alltid skulle fästas pä skattefriheten, och någon penningeersätlniog komme icke alt påtrugas tjenstemannen för den rättslöshet, som blefve ett korollarium af den ifrågaställa förmånen. Då Utskottet hufvudsakligen instämmer uti de skäl, som sålunda blifvit anförda mot de väckta förslagen om embetsoch tjenstemäns befriande från bevillning, har Utskottet ansett sig icke böra å dessa förslag tillstyrka bifall. 6 Bem/lntngs-Utskottets Betänkande N:o 5.
Med anledning af denna framställning och sedan Styrelsen för Allmänna Vagoch Vattenbyggnader blifvit i ämnet hörd, har E. K. Maj:t, — då sistlidet års missvext inom Norrbottens län varit så omfattande, alt det allmännas mellankomst funnits nödig för afböjande af för hela orten menliga, långvariga följder af densamma, och lämpligaste sättet dervid syntes vara att anskaffa arbetsförtjenst åt den nödställda befolkningen genom utförande af allmänt nyttiga arbeten, — föreslagit Rikets Ständer att för verkställande, i enlighet med Löjtnanten Schoughs ofvan omlörmälda plan, af ifrågavarande väganläggning, dock för närvarande icke i större utsträckning, än för den del, som komme att löpa mellan Skröfven och Lejpojerf, måtte anvisas ett anslag utan återbetalningsskyldighet, hvilket, — dä fullgörande af menighetens förut gjorda åtagande att till arbetet bidraga med en fjerdedel af beräknade kostnaden, icke numera, med hänsigt till den nödställda belägenhet, hvari samma menighet sig befunne, kunde skäligen påfordras, men icke heller hela den äskade summan syntes erforderlig, enär dagsverkspriset, då arbetsförtjenst saknas, icke kunde antagas komma att bibehålla sig vid del i förslaget upptagna höga belopp af 1 R:dr 75 öre, — E. K. Majit ansett kunna lämpligen bestämmas till 40,000 Riksdaler och utgå af de till behöfvandes undsättning vid missvexter afsedda, i Rikets Ständers Riksgälds-kontor innestående medel, utgörande i början af innevarande är 1,260,699 R:dr 25 öre, samt, i enlighet med hvad föreslaget blifvit, ställas tdl E. K. Maj;ls Befallningshafvandes disposition: och har E. K. Maj.t, i afbidan på Rikets Ständers beslut, anbefallt Stats-kontoret att, på del åtgärder skyndsamt mätte kunna vidtagas till de behöfvandes bispringande, af under händer varande medel till E. K. Maj:ts Befallningshafvandes i länet disposition för ändamålet förskottsvis anordna ett belopp af 8,000 R:dr.
Till Skrif-materialer, Djus, Ved oell öfrige omkostnader 2,981: 5. 5. och Stockholms Stads andel af ordinarie Auctions-provisionen 687: 39. 3» Summa R:dr 39,237: 38. 2. Hvaraf beflnnes, att 1817 års Brist utgör, såsom förut är omnämndt, 13,839 R:dr 17 sk. 4 r.'st. Göromålen hafva ifrån Verkets första Inrättning alldrig uppgått till den höjd och myckenhet, som förledit" år; 133,754 stycken Dån äro expedierade, 101,718 stycken Dån löste, 55,473 stycken Lån ornsatte, och 24,387 stycken Panter hafva blifvit lefvererade till Auctions-Kammaren, hvarest 11,598 af dessa sistnämnde likväl bliivit före Auction utlöste. Under Contoirets tillslutning vid Midsommarstiden blefvo de anbefallte generelle Inventeringar uti alle förvaririgs-rummen verkställde,' hvarvid icke någon anledning till oredor eller underslef försports. Äfven har uti närvaro af Verkets Ombudsman och tillkallade Handtverksman Brandsyn hållits och alla Eldstäder noga besigtigade, samt Contoirets Spruta och Brandredskap blifvit försökte, hvarvid icke någon anmärkning skedt. ^Att Contoirets Embetsoch Tjenstemän, så väl som ock Betjeningen, användt yttersta bemö» dande, för att kunna fullgöra sine trägne och ansvarsfulla åligganden, anse Öfver-Commissarierj Stat-TJtsbottets Betiinlandena74§ ne sig pligtige till deras beröm slutligen anmäla. Stockholm den 3-1 Januarii 1818. P. A• Heijl!erich. O. Lönberg. G. Bjurström. Fr. Lundman. -Lika lydande med Originalet betygar Fr. Lundman. N:r 293- Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådig Remiss af f. d.
I enlighet med hvad sålunda är vordet anfördt, får Konstitutions-Utskottet till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling vördsamt framställa följande förslag till ändringar i Regerings formen. § lii. (Den nuvarande lydelsen): Bl ifver någon Riksdagsman, under påstående Riksdag eller under dess resor till och från Riksdagen, med ord eller gerningar ofredad, sedan han tillkännagifva, att han i sådant ärende stadd är, då skall sådant såsom Edsöresbrott anses och straffas. (Den föreslagna lydelsen): Bl ifver Riksdagsman, medan Riksdag samlad är, eller under resa till eller ifrån Riksdag, när man vet honom i sådant ärende stadd vara, med ord eller gerning ofredad, galle derom hvad angående våld eller förolämpning emot Konungens Embetsman, i eller för embete, i allmän lag stadgadt är. 4 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 16. Riksdags-Ordningen. § 17- l:o. Uti Riksdagsmannavalen — sysslan. Bcträdcs någon annan, att, genom lockande, tubbande eller hotelser, hafva stört Valfriheten, må lian sitt brott ej med penningeböter umgälla, utan straffes med tillämpning af 5 Kap. 4 § Straff11 alicen, kroppsplikten svarande emot Tjugufem till och med. Sextio Dalers böter, efter omständigheterna. Ingen obehörig Protokollet. 2:o. Vid alla Akademifonden. l:o. Uti Riksdagsmannavalen — sysslan. Beträdes någon annan att, genom lockande, tubbande eller hotelser, hafva stört valfriheten, strafes efter allmän lag. Ingen obehörig — Protokollet. 2:o. Vid alla Akademilonden. § 77. Blifver någon Riksdagsman, under påstående Riksdag eller under dess resor till och ifrån Riksdagen, med ord eller gerningar ofredad, sedan han tillkännagifva, att han i sådant ärende stadd är, eller ock efter Riksdagen, på våldsamt sätt, i och för Riksdagsgöromålen antastad, då skall sådant, enligt lil § Regerings-Formen, såsom Edsöres-brotl anses och straffas; börande detta stadgande uti Riksdagskallelsen intagas. Skulle — beifra låta.
Jag bekänner ock upprigtigt , att jag ej vågade utgifva de s:ne omnämda första Brefven, innan de förut granskades af den högst sakkunniga Mannen, sorn fattat i pennan och contrasignerat {löglcfl. BancoUtskottets Betänkande; om ock nu Principen om B:co Sedelstockens publicitet Syne* V. Den 5 Juli. f. tih syriés pågot olika, skall dock högaktningen för denna om Bancoverkel sä högt föTtjen* ta Man blifva lika. Högloft. BancoUtskottets och Herrar Fullrnagtigas pluralitet förmodar, att Allmänheten föga blefve af Sedelstockens publicitet upplyst, då f j, till jemförelse , den redbara tillgången tillika uppgåfves. Men med allt förtroende till Bankens redbarhet, kan en hvar önska att, i Statistisk väg, lära känna Rikets hela RörelseCapital,. oell dess förändrade belopp emot förut kända Uppgifter. Gode Financiers hafva flerestädes velat uträkna rätta penningebehofvet i gemen emot hvarje Statens Medlem, ehuru beloppet i diverse Riken kan, i mån af Penningens fortare eller trögare rörelse, så väl som olika tillgång af lifsförnödenheter, finnas skiljaktigt. Vi bafve ock ett stort efterdöme af det i practisk Financelära så upplysta England, hvars Bank årligen till Parlamentet uppgifver beloppet af sina Banknotes eller Sedlar, och hvilkas förändring af alla Rikens samt äfven Sveriges Tidningar kan inhämtas. Statens bokförda funderade gäld göres likaså årligen känd, ehuru å densamma inga Förskrifningar u|gifvas, och således så mycket mindre bortskämmer, såsom annorstädes, Rikets Penningevärde, men med dessa StocksRich 0. Ad. Den 2 Julif. m. ånnuiteter, såsom transferables ifrån man tiil man, konna dock stora Negociation?!1 förrättas.
Med hänsigt till den minskning i Postverkets inkomster, som genom Riksgälds-kontorets befrielse från skyldigheten att godtgöra porto-afgifterne för emottagna fribref skulle uppkomma och på det att den till postkommunikationernes underhållande samt införandet af nödiga förbättringar i postväsendet för närvarande disponibla summa af postmedlen härigenom icke måtte förminskas, synes vid denna befrielse, hvilken Utskottet, i betraktande af de utaf Fullmäktige anförda och härvid för öfrigt förekommande förhållanden, anser böra för framtiden beviljas, det förbehåll höra fästas, att den till Statsverket ingående andel utaf Postverkets årliga inkomster minskas med ett belopp, ungefärligen motsvarande den porto-ersättning, detta verk hittills erhållit för de fribref, som med allmänna posten till Riksgälds-kontoret expedierats. Utskottet får således tillstyrka och hemställa, att Rikets Ständer måtte dels hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Riksgälds-kontorets skyldighet att ersätta Postverket det postporto, samt de assuransoch rekommendations-afgifter, som efter gällande posttaxa eller andra författningar kunna belöpa för de till Riksgälds-kontoret adresserade och med posten ankomna 8 Stats-Uti kottets Utlåtande, N:o 49. bref från såciane embetsverk och myndigheter, som åtnjuta portofrihet, må upphöra från och med den tid, då nästa statsreglering vidtager, dels ock besluta, att deremot, vid bestämmandet af Statsverkets behållna inkomst utaf postmedlen, tages i betraktande det belopp af 1,400 R:dr, som Postverket, till följd af sagde ersättningsskyldighet, under sednare åren i medeltal af Riksgäldskontoret uppburit.
Om verkställd omröstning i Förstärkt Banco-Utskott .. Mynt-Verket, om godt gore Ise för 2:ne från Banken utgifne förskott . „ dess räkenskaper, 0111 ofullständigheten deraf. >e Anmälan 30. „ dess nya Reglemente, om dess utfärdande, m. 111. Se Anmälan 3t. MattMål och Vigt, 0111 ändring och tillägg i Kongl. Förordningen den 29 Maj 1739 „ „ angående ändring i författningarne derom .'-var på återremiss ^ Mäklare-slut, angående. Se Leverance-handeln. i Mellängen och Ämmungen, om båtled emellan. | Se Anslag för allmänna arbeten. Mörbylånga Köping å Öland, örn anläggande af j krono-Magazin derstädes Mässcbergs Kronopark, om befrielse från skatt för betesrätt derå ... Mötesoch Tross-Passevolance-Fondeme, dess förvaltning, angående. Se Anmälan 55. ! Z 7i - CD cn Nio ca W /—i ^ CD L-1 CD ^ JU 5 £. g? §.2 Sf S y ' B r I pj CD Wio Sid. Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. - Adelu. Preste Ståndet. Borgare Standet. Bonde Ständet. 74 N. National-Museum, angående bildande deraf. Se Museum. National-Representationen, ifrån sistlidne Riksdagen hvilande förslag till dess ombildning. Se iGrundlagsäudrings-förslag. „ „ angående en Committé för upprättande af förslag dertill. Se Committé. „ „ dess ombildning, om underdånig skrif velse i förestående afseende Nationalitet, utländska fartygs, angående. Sej Commerce-Collegium. Natural-Historia, angående inrättande af serskildt lectorat deri vid Gymnasierne m. m. Se Gymnasierne.
Hans slapphet gjorde fadern till hans fiende. Den gamle hade inte tur längre, han hade misslyckats i några större affärer, han blef mera snål och misstänksam än någonsin, och det blef småningom hans fixa idé, att hans affärsvänner ville ruinera honom. Det unga herrskapets hushållning blef inte angenäm. De måste bedja om hvar slant af fadern. Rosa fann det förödmjukande. Hon gjorde ett försök att skaffa sig egen inkomst, men det tilläts inte för husets anseendes skull. Hvad skulle folk säga om Sundels svärdotter tog emot arbete af främmande? Det gick ju ingen nöd på henne, hon fick ju allt, hon bad om. Okunnig och handfallen var hon alltid. Hvarför hade hon inte passat på, när hon kunde få lära sig, menade svärmodern. Hvad tjenade det till, att hon hade eget hushåll, hon som ingenting kunde? Karl gick omkring, retlig och nervös. Det blef scener mellan honom och hans hustru, och så gick han ut och hamnade på stadskällaren. Det hände, att modern kom midt i natten och knackade på sonens dörr och frågade, om han var hemma. Oftast svarade Rosa ja, men den gamla fick snart veta, att hon ljög. Så gick det ett par år, Karl lefde mest på källaren, deklamerade om, hur hans lif var ödelagdt, och gjorde, hvad han kunde för att få slut på det. Han fick till slut lunginflammation och dog. Och ungefår samtidigt kom den stora handelskraschen. Den drog Sundel med sig, och det snåle kommerserådet måste slå vantarna i bordet. Konkursen förde med sig processer och trassel. Sundel stämde sina intressenter och bruksförvaltare. Men han hade förlorat allt utom gården och bohaget. Rose satt nu der med sina två små barn. Hon måste tänka på att arbeta för dem. Men huru? Hon hade ingenting lärt, och det var inte mycket slags arbete, som passade för henne. Hon försökte gifva pianolektioner och spela dansmusik på baler. Hon började en liten skola för småbarn, och hon hade inackorderingar. Det sista var det enda, som gick, men svårt hade hon att draga sig fram och svårt att smälta både öfversilteri och dryg välvilja från sina bekanta, som förr alltid funnit dryg och otillgänglig. Hon hade blifvit blek och svag och hängde knappast ihop.
Sedan, eftefdet landshöfdingen i Calmar län m. m. Claes Ulrik Nerman den 9 Oktober 1852 med döden afgått, samt vid utredningen af hans bo, såsom följd hufvudsakligen af ådömda betydliga husröte-ersättniugar för de af honom i lifstiden innehafda boställen, sterbhusets skulder och gravationer befunnits öfverstiga dess tillgångar, bemälde landshöfdings efterlemnade enka, Amanda Olivia Melin, hos E. K. M:t i underdånighet anhållit, att ett årligt pensions-understöd af allmänna medel måtte åt henne varda anslaget, har, i anledning häraf och med hänseende till dels landshöfdingen Nermaus under en långvarig tjenstetid ådagalagda förtjenster i flera åt honom anförtrodda vigtiga och ansvarsfulla befattningar, dels ock det förhållande, att hans efterlefvande enka befunne sig i behöfvande omständigheter, E. K. M:t behagat genom Nådig Proposition föreslå Rikets Ständer att bevilja henne en årlig pension af 400 R:dr banko, att å Allmänna Indragnings-staten uppföras. Efter pröfning af hvad sålunda förekommit, hafva Rikets Ständer, i betraktande deraf, att Landshöfdingen Nerman under en mångårig embetsmannabana städse ådagalagt verksamhet och nit, samt att hans efterlemnade enka saknar alla tillgångar för eget och barns underhäll, funnit skäligt bifalla, det må, på sätt E. K. M:t i Nåder föreslagit, Landshöfdingen Nermans enka, Anianda Olivia Melin, uppföras å Allmänna In dragnings-slaten, till åtnjutande af en årlig pension utaf Fyra Hundra Riksdaler. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 4 Augusti 1854. Expedilions-Utskottets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 28 Juli 1831.