Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln, uppä de stäk Riddarhus - Utskottet i deH d. II Aug. pä bordet lagda Memorial af d. i:ste i samma mänad anfört, att för de i senarctider till Grefwelig eller 1Z70 Den w <tctober. eller Friherrelig wärdighet upphöjde Ätter, Hukwubmans na - rättigheter för de yngre och Icke till högre wärdig» het upphöjda Ättegrenar, bör gä i rätt nedstigande Linia pä SwärdSstdan jfrän den , hwilken nu är Huswadman; men di öfrige Ättemän, af de tiil hdg^e wär» dighek upphöjde, stä säsom Expectantcr till dctz deras ordning i den högre wärdighctcii inträffar: hwaronr Utdrag af Protocollet ffulle till Riddarhus - Urkoltet expedieras. HIl supra. S. O. Sedan Riddcrskapct och Adeln utaf Banco - Utskottets denna dag upplästa ProlocollS - Utdrag af d. 29 Sept inhämtat, att Banco - Fullmägtiges Protokoll för d. iz sistl. Marti! innehällandc berättelse om de händelser som dä inträffade, och hwilkct ^ genom ett Memorial af Ryttmästare» Grefwe ^xas kstamilton blifwit till tryckning i fräga ftäldt, icke innefattade nägot som inom Banque» hemligt hällas bör; beslöt Ridderskapet och Adeln att berörde Protokoll genom Banco - Utskottets försorg skulle till trycket befordraS: hwarom de öfrige Respective Ständen skulle genom Utdrag af Protocollet wänligen underrättas. Ut supra. S. O. Uti ProtocollSUtdrag af d. 29 Sept. som i bag upplästes, hade
Förklaranderne, som genom sitt ofvanberörde underdåniga tillstyrkande sökt befrämja en industrigren, hvilken kunde blifva af stor nytta för Riket och för hvars införande flera fördelar under framfarna Regeringar varit beviljade, få, till bemötande af Hr JustitieOmbudsmannens anmärkning, anföra: att stadgandet i Regeringsformens 61 §., det alla afgifter, sorn Rikets Ständer under de i 60 §. bestämda titlar beviljat, skola utgå till slutet af det år, under hvars lopp den nya bevillningen af Rikets Ständer fastställd blifvit, uppenbarligen har afseende endast på tiden, ifrån hvilken en ny beskattning skall taga sin början, och ej innebär något hinder för Kongl. Maj:t, alt medgifva minskning i tull eller befrielse derifrån, när sådant leder till allmän och enskild fördel. Konungens rättighet härtill är tvertom grundlagd i Regeringsformens 60 §., som förmår, att allmänna afgifter af hvad namn och beskaffenhet sorn helst icke kunna ulan Rikets Ständers samtycke förhöjas, men icke innehåller något förbud emot deras nedsättning, när omständigheterna det fordra. Denna §. hade utan tvifvel blifvit helt annorlunda affattad, derest Kongl. Maj:t och Piikels Ständer haft för afsigt, vid Regeringsformens stiftande, alt förhindra möjligheten af all tullnedsättning. Alt sådan tolkning af Grundlagen efter ordalydelsen är den rätta, bekräftas fullkomligen deraf, att många förändringar i tulltaxan, ledande till afgifternas nedsättning, blifvit af Kongl. Maj:t vidtagne under den tid de åberopande Grundlagsparagraferne varit gällande, utan att dessa förändringar föranledt till anmärkning eller åtal. Såsom exempel härå åberopa vi Kongl. Kungörelserna af den 29 November 1827, den 24 Augusti 1833, den 23 November samma år och den 9 Maj 1835, att förtiga den mängd dels Författningar för serskilda förhållanden, dels Resolutioner på enskilda ansökningar, som Kongl. Maj:t, enligt StalsRådets tillstyrkande, till lättnad för handeln och sjöfarten samt lill näringarnes upphjeipande utfärdat.
Det första han gjorde var att för denne berätta om mötet med den sällsamma flickan och uttala sin förvåning öfver, att man ej bragt den olyckliga i en vårdanstalt. Doktorn höjde axlarna. » Ja, käre herre, det är nu ganska egendomligt med Carmela. Staden har väl under ett helt år låtit vårda henne i ett hospital i Palermo; men då man derstädes kom till den öfvertygelse, att tid och möda ödslades bort på henne utan ringaste resultat, sände man henne som obotlig till baka till hembygden. Sedan dess löper det stackars barnet sä här omkring, och man kan ej annat än unna henne friheten: hon faller dock ingen till last. Hennes narraktiga förkärlek för militären är till sist ett ganska harmlöst vansinne. » » För militären? Och hvarför just för den? » frågade Gabriello i spänning. (Forts.) Messing. Härtill användes putspomada, hvilken i små platta bleckaskar ä 20 öre köpes i hvarje kryddbod. Man tager litet af pomadan på en yllelapp och gnider messingen dugtigt dermed, tills alla fläckar äro borta. Efteråt gnides med torrt ylle, tills den blir blank. doppa den i blandningen och stryk på möblerna. Gnid sedan torrt med rent linne och sedan med ett sämskskinn. Jernspiseln vårdas bäst på följande sätt: Hvarje morgon, innan man gör upp eld, tager man en vinge och rengör dermed väl både ringar och häll från sot på undre sidan, öppnar luckan under ugnen och borttager äfven derifrån allt sot. Ganska ofta, om ej hvar dag, måste äfven askan uttagas. — Sedan middagsmaten är kokad och spiseln något svalnat, aftorkas den med en våt trasa och öfvergnides med blyerts, tills den får en vacker svart färg. socker kokas till t j o c k lag, deri lägges 2 / skalp, skifvade äplen, hvilka kokas tills de bli klara. Sedan iläggas Una domina. 2 Att polera möbler. Tag / rödvin och / matolja samt blanda det väl i en flaska; tag en tunn linnelapp, 3 Alla kokkärl måste dess utom emellanåt urkokas med askeller sodalut. 1 8 Möblerna bli som nya. Emma.
Härpå lem nar testators förordnande tillräcklig förklaring, enär han sjelf deri stadgat om en ”vederkänsla” för fondens förvaltning, i likhet med hvad som gäller om förmyndaremedel. Hvad särskilt vidkommer den omständigheten, att under dessa år stipendieutdelningen varit ringa, får dervid i underdånighet anmärkas, att lika litet som förvaltningens möda och ansvar deraf minskats, lika litet minskar det dess förtjenst, att fonden ansenligen tillväxt. Framhärda med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts tropligtigste och underdånigste tjenare och undersåter, €. A. AGARDH. J. M. Malmstedt. J. Bjurstedt. E. E. Östling. L. G. Sjöholm. Carlstads Dom-Kapitel den 21 Februari 1846. — 454 — Kuratorernes ofver Kongl, oell Hvitfeldtska Stipendie-lnrättningen underd. Utlåtande, i anledning af 1815 års Revisorers anmärkningar vid räkenskaperna fur nämnde Siipendie-InrUttnin/j. Stormäktigsle Aller nå digste Konung! Kuratorerne öfver Kongl, och Hvitfeldtska Stipendie-lnrättningen, hvilka det, genom Eders Kongl. Majlis nådiga Resolution den 19 sistlidne December, blifvit anbefaldt inkomma med underdånigt Utlåtande i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer, på sätt bifogadt transumt af deras Revisionsberättelse innefattade, anfört rörande Stipendie-Inrättningens förvaltning åren 1842 och 1843, få, till underdånig åtlydnad häraf, afgifva följande underdåniga Utlåtande.
Fl vad angår frågan om förbudet att hålla konventiklar vid lyckta dörrar, så vore det visserligen önskvärdt om man kunde stadga, att de alltid skulle hållas för öpna dörrar; ty det är i sanning ingenting, som man bör 378 Den i November t. m. smyga med, utan man bör inbjuda så många som helst att deri deltaga; men erfarenheten har visat, att ofta nar sådan andakts öfning hållits, kanske af de frommaste män i vårt land, då man sammankommit endast för att sjunga psalmer och läsa Guds Ord, så ha okynniga personer slagit dörrarna med påkar, och inträngt i rummet under buller, blott i afsigt att afbryta den gudstjenst som hållits. Med hvilken fiendskap man betraktar hela saken, visas bäst af de många domar, som blifvit fällda, utan att man gjort sig fullt reda för, huruvida ett brott mot konventikel-plakatet verkligen egt rum. Sisth år blefvo några personer dömda af en underrätt, för brott emot konventikel-plakatet, och domen blef i Svea HofRätt fastställd, ehuru deras enda brott var, att hafva på en Söndag församlat sig kring Bibeln och Buthers Postilla och afsjungit en psalm. De blefvo, sorn jag niimnt, dömda för brott mot konventikel plakatet, och dessutom blefvo de, efter det var en Söndag, dömda för sabbatsbrott. När man besinnar detta, att de blefvo dömda för sabbatsbrott, derföre att de läst Guds Ord på en Söndag, så finner man till hvilka orimligheter en sådan lag som denna kan leda. Jag tillstyrker derföre Utsk:s förslag, att helt och hållet uphäfva denna lag; och af hvad jag anfört torde äfven visa sig olämpligheten af att förbjuda hållandet af sådana sammankomster inom lyckta dörrar. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Jag har alldeles icke, på sätt Frih. Alströmer förmodade, frångått min åsigt, att man vid stadgandet af ett förbud äfven bör vara betänkt på ett straff för förbudets öfverträdande.
Departements-chefen ansåg sig ega så mycket mera skäl att i underdånighet tillstyrka verkställandet af de nu föreslagna reparationerna å Wadstena slott, med dertill hörande vallar och torn, som det syntes vara af ej ringa intresse, att detta sköna och i sitt slag egna minnesmärke af den äldre byggnadskonsten, så vidt möjligt vore, i sitt ursprungliga skick bibehölles och från tidens åverkan bevarades 5 hvadan, och då, på sätt af Kongl. Majits befallningshafvande i Östergöthlands län blifvit i underdånighet uppgifvet och af Kammar-kollegium, efter behörigen anställda undersökningar, bekräftadt, en i nyssnämnde läns Landtränteri innestående kontant be - 2S hållning af 528 R:dr 9 sk. 10 r:st., vore såsom bidrag till kostnaden för ifrågavarande reparationer disponibel, men, enligt det från Öfver-Intendents-embctet insända kostnadsförslag, en summa derutöfver erfordrades af 16,705 R:dr 28 sk. 2 r:st., Departements-chefen i underdånighet hemställde att, enär sistnämnda summa, i anseende till det för den nya residensbyggnaden i Östersund å nästkommande års statsanslag för kronans hus och byggnader i landsorterna redan anvisade betydliga belopp, syntes, enligt hvad Kammar-kollegium jemväl anmärkt, ej kunna af nämnda byggnadsanslag bestridas, utan äfventyr af bristande tillgångar för andra nödvändiga reparationer, Kongl. Maj:t alltså måtte i nåder föreslå Rikets nu sammanträdande Ständer, att för det ifrågavarande ändamålet anvisa ett särskildt anslag med en rund summa af 16,800 Ridr; — _ — _ — Uppå tillstyrkan af Statsrådets öfriga ledamöter, fann Kongl. Majit i nåder godt gilla och bifalla hvad Departements-chefen sålunda i underdånighet yttrat och hemställt. 3:o. Handlingarna i frågan, rörande utvidgad embetslokal för länsstyrelsen i Calmar.
Anckarsvärd föreslagna ordalag hafva företräde framför de af Bonde-St. antagna. Men, M. Hrr, det finnes en annan omständighet, som härvid jemväl är att taga i betraktande, och det är, huruvida ett beslut i den antydda rigtningen står väl tillsammans med de beslut, som 3 Stånd redan fattat, nemi. om bifall till Hr Wallenbergs motion. Ar det då rätt konseqvent att, på samma gång som R. St:r framställa begäran om åstadkommande af ett likformigt system för mått, mål och vigt för de tre Skandinaviska rikena, de äfven anhålla om särskildt lifgifvande af nu bestående stadgar i detta afseende? Det förefaller mig icke fullt öfverensstämmande med R. o. Ad:s, vid föredragningen af sista punkten i Betänkit, i strid emot min åsigt, fattade beslut. Då nu ett förnyadt tillfälle har yppat sig att bringa denna sak under R. o. Adis bepröfvande, har jag velat framhålla den bristande konseqvens, som skulle uppstå derigenom, att R. o. Ad. fattade ett så beskaffadt beslut, som här är i fråga. Men jag afstår ifrån att på denna grund yrka afslag; jag har blott velat underställa Gr. Anckarsvärds eget bedömande, huruvida den af mig åberopade omständigheten må anses utgöra hinder för bifall till den framställning, som Hr Grin gjort. Gr. Anckarsvärd: Min uppmärksamhet har blifvit fästad på det oriktiga uti att föreslå någon annan redaktion, än den som finnes i Bonde-Stis inbjudning; och då denna synes mig tillräckligt nöjaktig, afstår jag från min begäran och inskränker mig till att föreslå R. o. Ad. att antaga Bonde-Stis inbjudning. Den 21 Februari. 461 Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: För min del vill jag förena mig med Gr. Anckarsvärd och anhålla om bifall till inbjudningen. Jag tror, att det beslut, som R. o. Ad. nyligen fattade, nemligen då Ståndet biföll Hr Wallenbergs motion, icke så fort kan komma till stånd, att det ej vore särdeles nyttigt att nu sammanföra de gällande författningarne till ett helt.
Den 25 April f. m. att enskilde borde betala och Sfven då yttrade jag mig i Utsk:t i samma anda; men då jag vid 1 853—54 årens Riksdag framlagt förslag på hvad satt enskilde skulle bidraga, lyckades jag blott att få ett RiksStånds bifall till detta förslag, hvaremot detsamma af öfriga RiksStånden blef afslaget. Då således detta förslag blef af slaget samt i StatsUtsk:t fallit med betydlig majoritet, syntes det mig icke vara viirdt att under de många tvistefrågorna, som under sista riksdagen förekommo, framlägga något vidare förslag i den riktningen. Det nu förevrde förslaget synes mig deremot praktiskt1 kunna tillämpas i alla tider. Innevånarues begär att få en jernväg har framkallat dessa frivilliga bidrag. Det är en frivillig gärd af kommunen till det allmänna. Det fanns .2:ne alternativa banor från Orebro. Den ena gick från Orebro i mera vestlig och den andra i mera östlig riktning. Vid dessa båda förhållanden tror jag att det är ganska sannolikt att den mera östliga linien, för att 1a ett företräde framför den vestliga, gerna erbjuder sitt enskildta bidrag. Emedlertid.förföll saken. Man frågar nu: hvilka äro egentligen de orter, som hafva nytta af jernvägen? Det är en sanning att de, som bo en half mil från Orebro och Halsberg, icke hafva någon särdeles nytta deraf, men den rörelse och industri, som på längre afstånd söker sig väg till Orebro, den skördar fördelen; och detta uttalar sig genom frivilliga subskriptionslistor, som framläggas. Jag ber i öfrigt endast att få nämna, att fyra femtedelar var den utdelning af lånet, som StatslJtsk:ts afdelning ansåg sig böra föreslå. Detta nedsattes till hälften af hvad jernvägen kostade. Här fanns således en af afdelningen föreslagen stor summa, så stor, att den verkligen var större än det belopp, hvartill anläggningskostnaden för jernvägen skulle upgålt. Bolaget skulle visserligen fått erlägga större ränta än Gefle-Dala bolaget, men deremot erhålla hela lånet, och det är väl det som är den egentliga hufvudsaken.
Hvar och en med känd förmögenhet, men hvilken icke egde landtegendom, samt advokater m. fl. skulle utgöra ifrågavarande kontribution enligt Landshöfdingens taxering. Kontributionen borde »betalas i goda penningar eller mynt-tecken och myntsedlar å 2 öre stycket» (daler s:mt). 11 Utom den vanliga kontributionen, skulle af hvarje hemman erläggas 2 d:r såsom durchtågsgärd. Till den nödiga kreditens underhållande och för att betala någon del af rikets 171!) års gäld, »åtogo sig och beviljade» 1719 års Ständer en betalningsafgifl, hvilken ställdes under Rikets Ständers Kontors disposition och skulle utgöras med mynt-tecken och myntsedlar ä 2 öre s:mt för hvarje daler sådant mynt. Denna personliga afgift bestämdes i de flesta fall för hvarje skattskyldig till samma belopp, som 1718 års upphandlingsafgift. Förordningarna om dessa begge afgifter voro också till uppställning och redaktion med hvarandra öfverensstämmande. Enligt Rikets Ständers bevillning till 7720 års allmänna kontribution, hade un1720 års der samma års riksdag Ständerna, till Kongl. Maj:ts och Rikets tjenst, försvarsverltu n"'s' kels befrämjande och fiendernas förmående till en oförvitlig fred. enhälligt öfverenskomma om samt påtagit sig att för sagda år utgifva en kontribution, hvilken var lika med den genom 1719 års författning stadgade enahanda bevillning. Vid jemförelse mellan dessa begge bevillningsförordningar visa sig endast några få mindre betydliga skiljaktigheter, hvaribland här anmärkas: nedsättning i bevill ningen för sågqvarnar till hälften af dess förra belopp och stadgandet af bevillning för väderqvarnar med tulltägt. Borgerskapets kontingent nedsattes med afseende å de afbrända städerna till 85,000 d:r; och blefvo de städer, som, genom fiendernas härjning eller eljest genom krigets olägenhet och arméernas stånd samt antågande, mistat sin egendom, frikallade från kontribution å den på detta sätt förlorade egendomen.
Mr/.'/§ 7V«c//A-cr 7//7 a»A-de,rde a»L//v>r°- c/ ^ 9 oe/r /o L',Z'. r ,7 6^. //u»de/5-/7«//.e,^ v«/uL /d>/c/«n/,?«- a/ 2 L'. r ^ammcr tda^rte// 6//-V6» Htoe/Vro/m§ ä/o77 t/e?r / linder den 1 Nurs i834 dur LonAl. Nuj:t till didets 8tunder utlutit l>iudiA proposition, »NAäende undrinA ut' 8, 9 oell 10 Htz. sumt tördlurinA ut 2 §. i 1^ Lupitlet dlundels-Lulden, us^ttunde dutvudsudliAen, utt tordrun, som ur inteednud i tust punt, sdulle ulltid njutu törmonsrutt till den inteednude tustiAdeten, trumtor ilen sduld, d vuri tustlAlietseAuren susom torm^ndure elleruppdördsmun dun diittu; men Itidels 8tunder unmulde, till 8vur luiru, Aknom underduniA sdritvelse den 29 8eptemder 8ummu ur, utt, du i (lie liir 1 n v nduie-Xu nr 1 u 1 eller undre tor de om^ndi^e tillruedliAen detr^AAgnde un8tulter dunnut ullmunneli»-en intdrus, liude liidets 8tiinder ten - nit ötvervuAUnde sdul tor didedullunde ut' de om^ndi^es nn e^unde tormänsrritt; dvurtor liidets 8tunder, enur Lon§l.
Memorial, i anledning af Rifcs-Ståndens slaljalctiga beslut, rörande Utlåtandet N:o 15 0, i fråga om anskaffande af medel till jernvåg sbyggnader. (R. A.) Utskottets uti 3:dje punkten at ofvanberörda utlåtande gjorda hemställan om upplåning af högst Tretiotvå millioner Riksdaler, för att användas till utbetalning af de under innevarande riksdag för jernvägsbyggnader anvisade anslag och lån samt om skyldighet för Riksgälds-kontoret att af egna tillgångar tillskjuta hvad som utöfver lånemedlen jemte i öfrigt anvisade tillgångar kunde för berörda ändamål erfordras, har blifvit bifallen af Borgareoch Bonde-Stånden, hvaremot de ölriga båda Riks-Stånden, med förändring af den utaf Utskottet begagnade ordställning, bestämt lånesumman till 35,000,000 R:dr samt, i sammanhang dermed, jemväl föreskrifvit, att den tillgång, sorn kan beredas genom de inbetalda lånemedlens förräntning, intilldess desamma behöfva för dermed afsedda ändamål tillhandahållas, bör tillfalla Riksgälds-kontoret. Då sålunda två Riks-Stånd gillat hvad Utskottet föreslagit, får Utskottet inbjuda de båda öfriga, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, att jemväl bifalla Utskottets i denna del framställda förslag. Skulle åter denna inbjudning icke af uågotdera Ståndet antagas, mäste frågan algö ras genom omröstning i förstärkt Stats-Utskott, för hvilken omröstning
Men deremot föreslås, att hvarje Sterbhus bör för det löpande året erlägga Bevillning af Sterbhusutredningens behållning, så vida den öfverstiger den aflidne egarens uppgift, emedan Staten på detta sättet erhölle en contra!!, för utfåendet af dess rätt. På lika sätt bör förhållas med concurs bo, hvaremot Borgenä tjerne ej böra uppgifva deras deri egande fordringar till beskattning, så länge Bevillning utgår af massan. Af Disconternes och alla andra publika och enskilda Cassors utestående fordringar bör utgå enahanda Bevillningsafgift, som af all annan enskildt förmögenhet. 6:0 Beskattnings-Committéerne, skola efter egarnes beskrifning och den kännedom de ega eller kunna sig förvärfva, i förhållandet till de i hvarje ort gångbara försäljningspriser, uppskatta och till Bevillningsutgörande värdera alla fastigheter i Taxerings-Districten, men å lösegendomen uppgifver egaren ett summariskt värde och äfven summariter anmäler dess fordringar och skulder; skulle Beskattnings-Committéen anse i någon måtto dessa egarens uppgifter afvikande från rätta och sanna förhållandet, bör Commit - jg BtviUningt-lltskotttts Betiinkanden. téen deremot gora anmärkning, hvilken anmärkning biir prbfvas oell afgöras af en Nämnd, dertill Committéen Utnämner tre personer, som ej äro Ledamöter i Committéen, och den skattskyldige, emot hvilken anmärkning är gjord, tre personer, hvilka välja en ordförande. Hvad denna Nämnd beslutar blir gällande. Skulle någon fastighetsegare vara missnöjd med det af beskattning*.
VIOL, Mais en o m b r e s lointaines Leurs y eachent leurs b o u r r e a u x; Malgré leurs plaintes vaines L e s loups croquent les agneaux Och så som raffinerade Volodja omgifning, satt i d e n n a han för prisbelönta njutningslif, hela detta utsökt hon dock skulle k o m m a att saknadens hela längta intensitet. beta. D e n modiga,. efter det bara att formigt långt hårdt för Arbeta. träla sig trött O c h h o n skulle stå så, s o m d e b e h a n d l a s, hans heta hand Det sista, hon såg, mot en Och och d e n öfver längtan att stanna, bara arbeta stanna, för det, s o m fångar h e n n e nu. låta sig domna, lyxens vill i ett vällustiga den inte dun, känna, så att hur Turkoserna blå röst har n u riktigt njutning, henne de Volodja färger och O c h dörrens förgyllda guldram igen — mattbelagda ut på omkring dem. punkter, ännu, Först stannade sjöluften ett långsamma, ångbåten, konturer hon sprang sedan när hon hamnens i ett hon och drog in djupt, befriande stort fasta steg gick h o n s o m m e d sina tunga, stickande fram ur mörkret fram groteska liknade vidunder, s o m låg o c h väntade. omkring suger sig fast s o m o m d e n ville hålla tangenterna. Men i hans har en känsla af, att ö g o n e n i viljelös Och nu henne är och domning. divanen. — I gröna blänka slocknande herdevisa. sidenfras där borta s k u g g a n af det stora ju paljettormar nätt din reser sig Diamantspännet omkring en smula på åkt den från Magda på snabba slår e n l i t e n sirskrattsjuk timslag. dansa silfverklang Rundt herdar om den och herdinnor ej vore något annat än en kokett kall, att röda ljuset, och Magda inom sin m a krets. Hon måste gå nu. rädd att komma s e n t. båten. Farväl 1 T a c k! Farväl! » kommo tar hården ». soffan.
Sedan öfverliiggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den förevide §:n, framställde Hr Gr. o. Landtm, propus, på bifall till densamma och, 340 Den 17 September f. m. då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. §§ 52, 53 och 54. Biföllos. § 55. Hr von Ehrenheim, Per: Mot Utslcts beslut i fråga om sednare mom:t af denna § har jag anmält min reservation. Den föreslagna förändringen har nemi. visserligen skäl för sig, då hyran är bestämd för resa och denna resa ej fullbordas, men då Utsk:t (öreslår ått hyran i båda de fall, som i moin:t 1 omlörmälas, skall utgå elter månad lör hela den tid den förhyrde tjenstgör å fartyget, så synes detta förslag ej annorlunda kunna tolkas, än att nämnde grund för hyrans beräkning skall tillämpas äfven för den i kontraktet aftalade resa, der denna resa fullbordas och fartyget sedan går vidare till utländska hamnar. Detta har dock uppenbarligen icke varit Utsk:ts mening och ett sådant stadgande vore en obehörig förändring i ett redan träfiadt aftal, och på tillfälliga omständigheter skulle bero, om den ene eller andre af de kontraherande genom bestämmelsen vunne en opåräknad fördel. I min reservation har jag tillåtit mig framlägga ett redaktionsförslag, men då det torde vara mindre lämpligt att nu på stället besluta om §:ns lydelse, anhåller jag att R. o. Ad., i likhet med förut 2:ne andra Riks-Stånd, behagade till Utsk:t återremittera §:n. Hr af Ström: Den i förev:de § intagna föreskriften om hyrans beräknande, för den händelse alt resan förändras till annan utländsk ort, än som i förhyringskontraktet blifvit bestämd, är visserligen af mindre praktisk vigt, till följd af de i Svenska hamnar allmänt brukliga förhyringssält.