Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag af protocollet, hältet hos HZgwörd. Prest-Scändet wid Urtima Riksdagen i örebro den 16 Iulii e. m. 1812. SD. biföll Prest-Ständet Allmänna Beswarsvch Economie, Utskottets under sista Plenum pä bordet lagde Utlärande, i anledning af Prosten T hysell i Memorial om återställandet af Enskisten i Skaraborgs Län. 17t supra. kx ?rotocc>Uc>, ch 17. Almguist. Utdrag af protocollet, hältet hos HZgwärd. Prest-Ständet wid Urtima Riksdagen i örebro e. m. den Juli! S» D. Ä§id förnyad föredragning af Allmänna Beftvärsoch Economie-Utskottets under förra Sessionen pä bordet lagde förslag till jemkning af RiksStändenS olika meningar, rörande willkoren för Brän winS - l7«4 Den i6 Julik. wi«s,tillwerkningen m. m. blef samma förslag af Prest-Stander gilladt och antaget. 17t supra. Lx krotocollo, f. 17. Almguist. Utdrag af pratoeollet, hillet hss ^Zgwörd. Arest-Gtändet wid Urtima Riksdagen i Örebro -en l6 Julik 1812. SD. kemnade Prest. Ståndet sitt bifall till Stats-Utskottets den rz denneS pa bordet lagde Betankanden, angående i:o. Profetzor Forsells Memorial om tillökning i den Carlbergs Krigs>2lcademi anslagna Stat samt utwidgande af berörde Inrättning; ' S:o. En hos Hcderwärda Bonde - Stander wäckt staga om Cascrn-byggnaden i CaUscrona 17t supra. Lx krotocoUo, f. 17. Almguist. Utdrag af protocollet, hället hos ^ögwörd.
Slutligen får Utskottet hemställa, att, till efterrättelse för fullmägtige i Riksgälds-kontoret, Rikets Stan - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 196. Ständer målte i afseende på förevarande anslagsoch låne-frågor förordna löija lide: a) innan medel få hos Riksgälds-kontoret lyftas, böra hos Fullmägtige företes af styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader, eller annan af Kongl. Maj:t dertill auktoriserad embetsmyndighet, med vedel börande afslutadt och af Kongl. Majit i nåder godkändt kontrakt om arbetets utförande, efter deruti åberopad och af Kongl. Maj:t likaledes godkänd arbetsplan; b) före lyftningen af beviljade statsbidrag skola derjemte till Riksgälds-kontoret ingi f vas: 1) af Kongl. Maj:t pröfvad och godkänd säkerhet för kontraktets fullgörande, och, 2) derest bidraget utgår såsom lån, ej mindre en till Riksgälds-kontoret eller ordres ställd, af Fullmägtige i nämnde kontor godkänd, skuldförbindelse, än ock af bemälde Fullmägtige likaledes godkänd säkerhet för denna förbindelses uppfyllande; 3) bevis, att med anslag utan återbetalnings-skyldighet understödt arbete blifvit börjad t; c) Så snart här ofvanomförmälde handlingar blifvit behörigen företedde och aflemnade, utbetalas medlen till vederbörande, å de tider, som finnas bestämda uti upprättade kontrakt, eller af Kongl. Maj:t serskildt tillkännagifvits, antingen omedelbart från Riksgäldskontoret eller genom den embetsmyndighet, hvilken Kongl. Maj:t kan hafva derom iemnat nådigt uppdrag; d) Sedan lånebidrag blifvit från Riksgälds-kontoret utgifne, åligger det koutorets styrelse, att vaka öfver deras återbetalning uti stadgad ordning.
Under många år har sådana olika tankar varit rådande äfven bland jurister, och om det tillätes mig, så vill jag derom berätta en liten anekdot. För närmare 5o år sedan voro i en hofrätt 2:ne ledamöter, som alltid voro af olika tankar i tjufnadsmål. Den ene friade så många möjligt var, den andre fällde oftast. Presidenten fästade en gång uppmärksamheten derpå, och frågade: huru kommer del till att den ene ledamoten nästan alltid fäller och den andre friar? Jo! svarade den ledamot, som var af den strängare meningen, det kommer deraf, att min värde medbroder sätter sig i tjufvens ställe, och jag deremot sätter mig i den bestulnes sfälle. Jag hoppas, att ingen anser detta yttrande för sig förnärmande. Så upptogs det åtminstone icke af den, emot hvilken det fälldes; men detta visar, huru olika meningarna varit och säkerligen komma att förblifva. Frih. Raab: Jag ber om tillgift för det jag ånyo uppträder i en fråga, deri jag saknar all annan kännedom, än den man förvärfvar i det praktiska lifvet. Frih. Boye har såsom skäl , hvarför han yrkar bifall till detta betänk., bland annat sagt, att Hr Gunlhers reservation saknar princip eller eonseqvens. Jag har icke den juridiska insigt, att jag tilltror mig kunna försvara den ifrågavar. juridiska conseqvensen, men jag anser det vara lagstiftarens pligt att vara så conseqvent, att han söker förekomma tjufnad, och för sådant ändamål synes mig kyrkopliktens bibehållande behöfligt, tills vi få mera skärpta straff för detta brott än vatten och bröd ; och som sagdt är, anser jag detta vara en princip eller en eonseqvens, sorn lagstiftaren bör vidblifva. Frih. Cederström, Thure, bar sagt, att kyrkoplikten ej verkade till förekommande af blott, och detta sitt påstående hur han velat bevisa dermed, att tjufnadsbrotten tilltagit, under det kyrkoplikten ägt rum. Om han conseqvent fullföljde denna argumentation, så kunde han komma lill den slutsats, att, Den as Juli e. ra. 219 om ninn bortloge alla straff, skulle brotten upphöra.
Säg dem, som skickat eder, Att jag förlåter dem Föres ut. Lannerstjerna. Man träffar hos Wallenberg denna förklaring öfver meningen med hans rese-anteckningar: ”Jag är en fiende till rynkade pannor, och önskar kunna sprida ungdom i alla ansigten”. Samma bekännelse antog, såsom det tyckes, äfven Johan Magnus Lannerstjerna till valspråk. Född den 10 December 1758, afliden den 15 Januari 1797, var han först Konungens Page, sedan Konungens Lifdrabant, och slutligen Kapten. Detta, med tillägg att han var ledamot af Sällskapet Par Bricole, är allt, hvad Hammarsköld vet om hans lefnadslopp; och mera derom vet – tills vidare – icke heller jag. Man ser, att han såsom yngling och ung man tillhörde Gustaf III:s hof. Huruvida han redan såsom Page, eller först sedermera, författade sitt satiriskt-komiska poem ”Pageade”, är mig obekant; men också ganska likgiltigt. Det var i sin tid mycket omtaladt; dock väl endast inom Hofvets närmaste omgifningar. För nutiden består dess märkvärdighet egentligen i det korrektur-ark, hvari det befinnes på Akademiska Bibliotheket i Upsala, med följande påskrift af den lärde M. Floderus: ”Hans Majestät genomläste korrekturet af detta poem och förböd, att något exemplar deraf skulle afdragas; således är detta det enda som finnes” 210. Det utgör blott tolf qvart-sidor, och skulle tryckas ”i Kongl. Ordens-Tryckeriet 1777”; hvaraf man alltså skönjer, att författaren då var i sitt nittonde år. Skildringens komiska salt är svagt. Dock kan den äga ett slags historiskt värde såsom en sedemålning af det dåvarande Page-lifvet. Har det sanning, hvad här säges om den mat, som bestods i Pagernes boning, så lefde Gustaf III:s pager, åtminstone i hvardagslag, föga mindre tarfligt, än fordom Carl den Niondes: Men middan är förhand. Man sig att kläda hastar: Ett slarfvigt liveri man genast på sig kastar; Det lika mycket gör, om skjortan trasig är,
Departements-chefen, att bland de utgifter, som vid detta tillfälle blifvit å Sveriges sida upptagna, förekomma dels kostnaderna för de trupper jemte befäl, hvilka varit vid tillfället hitkommenderade, dels äfven, under rubrik »Honorarier oeh Gratifikationer”, åtskilliga utgifter, som skäligen kunde jemföras med de af Norska Finansoch Tull-departementet uteslutna, samt dessutom vissa andra utgiftsposter, hvilka icke heller hade någon motsvarighet på Norska sidan; och ansåg Stats-rådet Gripenstedt derföre i underdånighet, att vid sådant förhållande, och då det för öfrigt vore obestridligt, att ifrågavarande utgifter såväl i Sverige som Norge blifvit utbetalda med anledning af den såsom gemensam angelägenhet betraktade Kongl, begrafningen, ofvanberörde af Norska Finansoch Tull-departementet uteslutna summor för skjutsoch diet-godtgörelse tillsammans utgörande 3,428 Speciedaler 23| sk., rätteligen borde bland de gemensamma kostnaderna inberäknas, så mycket hellre, som sådant jemväl vid föregående tillfälle varit iakttaget. I händelse denna åsigt af Kongl. Majit i nåder gillades, utgjorde af det belopp, som bör fördelas, det Svenska bidraget R:mt R:dr 159,914: 21. och det Norska (5,332 Speciedaler 72‘ sk.) 21,330: 42. tillsammans 181,244: 63. deraf Sveriges andel, enligt den antagna delningsgrunden jf, vore 127,937: 40. och Norges andel 53,307: 23. Summa Runt, R:dr 181,244: 63. Då från ofvanberörde, på Norge belöpande summa. R:dr 53,307: 23. afdrages hvad af Norge blifvit utgifvet, motsvarande i Svenskt mynt 21,330: 42. utgjorde återstoden R:dr R:mt 31,976: 81, eller i Norskt mynt 7,994 Speciedaler 24 sk., den ersättning, som från Norge skulle tillkomma Sverige.
Vår allmoge är snäll calculatör af sina fördelar, och den måste åtminstone inse den ofantliga fördelen af att kunna skona åkdon och dragare och forsla kanske dubbelt större lass. Hvar och en måste äfven inse, att utan en förbättring af vägarna blifver gastgifvareskjutsens tryckande och förnedrande börda aldrig lyftad från folkets skuldror; ty post-och forvagns-inrättningen bär sig icke på våra backiga och illa anlagda vägar. Eftertankan säger oss genast, hvad erfarenheten också redan intygat, att dessa vagnar (som, för att kunna gå med fördel, måste vara ovanligt stora) icke kunna köras på våra backiga vägar, utan att förderfva hästar eller bespännas med ett orimligt antal. Mitt förslag torde således innebära enda vilkoret för framgången af de i andra länder brukliga transportmedel och för afskaffande af del mest demoraliserande af alla onera, som folket bära. Jag lärer ännu icke behöfva föreslå något reglementarisk! för verkställigheten. Jag vill blott nämna, att genom en lag måste stadgas, att och på hvad vilkor jordägare skall vara skyldig att afträda den mark, som fordras för nya väglineers anläggning. Äfven måste jag icke lemna oanmärkt, att en ny organisation af inseendet öfver vägars byggande och underhållande måste ske. Kronobetjeningen äger hvarken ledighet eller insigter till att bestrida detta öfverinseende. För egentliga styrelsen öfver kostnaderna och arbetet för hvarje Län bör finnas en Öfverväg-byggmästare, hvilken befattning otvunget förenar sig med Provincial-landtmätareembetet. Att genast lyfta väghållningsskyldigheten från landtmännens skuldror, lärer icke låta sig göra; men man bör dock så ställa, att den blifver mindre tung. Detta sker hufvudsakligen på det vis, att allmogen väl bör, på vägstyrelsens reqvisition, lemna arbetsbiträde till vägarnas underhäll, men icke nödgas ansvara för hvar sitt stycke af vägen. Arbetet bör icke, med risk af cassering, ske på den väghållningsskyldiges ansvar, utan ledas af konsterfarna män, som dertill blott äga commendera armar, men i öfrigt ansvara för arbetets duglighet.
— Dessa Bko mrk 55,084,000 hade kunnat, enligt Bankoregi., opåtaldt betalas efter kurs af 1 28 sk. b:ko för 3 mrk, men hafva, så vidt vexlarne varit dragne å 9 0 dagars dato, hvilket med ringa un dantag altid varit förhållandet, betalts allenast med 127 och — under året 1857 — med 126 sk. bko. Denna besparade utgift utgör omkring Rmt Rdr 594,000: — Under år 1856 återförsåldes i portfölj varande vexlar för Bko mrk 3,55 6,929: 51 å 129 sk. avance 37,000. Kurtage V10 proc. „ 12,200. netto 53,800: — Transp. Rmt Rdr 647,800: *) Med undantag af Kreditföreningens vexlar, utgörande (med omsattningarne) Bko mrk 6,428,000. Den 11 .iannari f. m. Transp. Rmt Rdr 0-17,800: — Försäljning genom trassering på Husen i Hamburg (undantagande Kreditförems samt de millioner, som indrogos på Statslånet): 1848 Bko mrk 1,857,250: — efter kurs af 130 till 133 sk. — (Vinsten beräknad för hvad kursen utgjort utöfver 128 sk. Rmt lldr 459,806: — BankoUtsk. har sjelf vitsordat, att den högsta förlust, Banken kan komma att göra på krisen eller rättare på protesterade vexlar, efter afdrag af kursvinster, utgör Rmt Rdr 1600 (då icke ett öres utdelning år beräknad af Johns & Comp., Brusewitz & Comp.T eller vidare af Ullberg dl Cramér).
Inom Banco-Uts ottet skola, i de mål der Utskottet med Riksens Stan* ders rätt besluter, två tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter vara närvarande. jf. 44* 3 Functen. Vill Utskott återlemna något från ett eller flere Riksstånd remitteradt mål, såsom till dess befattning ej hörande, åligge Utskottet, att sist inom åtta dagar afgifva sitt utlåtande, med deruti anförda skäl, till samtliga RiksStånden, hvilka derefter böra skyndsamt yttra sig, under hvilket Utskott de anse målet höra. $. 61. Constitutions-Utskottets betänkanden. 89 S6r. Då val till Konung eller Thronföljare skall förrättas, ege Riksens Ständer att i deras särskildta Plena, genom allmän omröstning, välja till en Nämnd . Ledamöter af Nämden må ej uteslutas från utöfningen af deras Riksdagsmannarätt i Stånden; men träde tillsamman dagen efter den då valet i Stånden förrättadt är, och skiljes ej åt förr än de fleste rösterne om En person sig förenat. Omröstningen ibland Nämnden skall ske per Capita och med slutna sedlar. Hvar och en af Nämnden uppgifve, ibland dem af Stånden före lagna, den han anser böra utköras. lalla dervid rösterne, till mer än hälften af de röstandes antal, på En Man, vare han behörigen vald Äro åter rösterne så delade, att en sådan full Pluralitet icke eger rum, anställes, enligt det i 53 §• beskrifna voteringssätt, ny omröstning till antagande af den, som de flasta röstorna erhållit, och , om har. ej antages af den, om hvilken näst efter honom de fleste af nämnden sig förenat. Inträffar den händelsen etc. §. 62. Skola Riksens Ständer tillsätta För. Bihang till R. S. Prat. ydjc Sami. 12. go ConstitutionsVts-o t tets betänknnden.
Den, som bifaller RiddarhusUtskottets hemställan angående RiddarhusSecreteraretjenstens förening med sådant Embete i Statens tjenst, från hvilket innehafvaren ej kan emot sin vilja, utan föregången ransakning och dom, enligt Grundlag-en skiljas, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Utskottets berörde hemställan vara af Ridderskapet och Adeln äfslagen, med förklarande att vid Ridderskapets och Adelns vid Riksdagen år 1823, rörande RiddarhusSecreterare-tjensten, fattade beslut bär förblifva, Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan 4*» 42> 43 och 44 §§• i RiddarliusOrdningen blifvit uppläste, börjades Voteringen klockan J till g e. m. Och befunnos vid voteringens slut kl. 10 om aftonen, sedan en voteringssedel Dien 36 Jun ii e. m. blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 54. Nej — ^3; I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Rodderskapet och Adeln således afslagit RiddarhusUtskoltets ofvanberörde hemställan, med förklarande, att vid Ridderskapets och Adelns vid Riksdagen år 1823, rörande RiddarhusSecreterare-tjensten, fattade beslut borde förblifva. Upplästes följande från Statsoch BancoUtskotten inkomne Ulåtanden: Af den 2 dennes: N:o 1. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående Myntvärdets upprätthållande, med flere i sammanhang dermed till Utskotten remitterade enskilde anföranden i ämnet. Angående nödige provisoriske åtgärder> innan Silfverutvexlingen kan företagas. Af den 10 dennes: N:o 3.
Skuld, antecknad inom linien, 13: 16. - Credit. Balans från år 1856: Skuld, antecknad inom linien, 13: 16. — Utgifter: Balans till år 1858: Fordringar och förskott, antecknade inom linien, 11,465: 26. 2. Summa ~ 466,087: 12. 7. § 1- o A flera af dessa kassor och fonder, nemligen tross-passevolans-fonden, Norrbottens hästjägare-sqvadrons-fond, volontär-vakans-medels-fonden, Wadstena krigsmanshuskassa och invalidhus-fonden, hafva större kontanta behållningar vid årets ingång och slut funnits innestående, än som, vid betraktande af förhållandet mellan inkomster och utgifter under året, enligt Revisorernes åsigt, varit nödvändigt; och hvilket af sådan anledning anmärkes, på det rättelse häruti för framtiden må kunna iakttagas. I sammanhang härmed få Revisorerne, såsom vid granskningen missledande, anmärka, att bland de i Wadstena krigsmanhus-kassa och invalidhus-fonden under titel »kontant behållning» balanserade summor finnas inbegripna icke obetydlige, hos Statskontoret innestående, fordrings-belopp. § 2. Den uti flera föregående revisions-berättelser omnämnda mötes-passevolans-fondernas fordran hos aflidne Regements-qvartermästaren vid Westerbottens f. d. regemente, Kaptenen C. A. von Essens konkursmassa finnes fortfarande i räkenskapen balanserad till ett belopp af 184 R:dr 18 sk. 8 r:st, med anteckning, att denna fordran är beroende på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning. Nämnde fonders emot reverser på namn utlenmade och på konkurser beroende lån upptagas vid årets slut på följande sätt:
kommitterade i underdånighet, alt frågan om bergs-domstolarnes upphörande i allmänhet och följaktligen äfven om grufvuoch grufvetiugs-räfternes; 38 Kongl. l\]aj:ts Näd. Proposition, N:o 9. 'i Fa Ilin n hvarigenom egentliga domstolsärenden sluille öfverflyllas på de ordinarie domslolarne, äfvensom huruvida grufvei ätten. såsom styrelse, borde fortfara med förvaltningen af kopparverkets ekonomi med dithörande ärenden, redan vore på Kongl. Mapts pröfning beroende, hvadan kommitterade ansett sig endast böra vitsorda behofvet af lindring i den nuvarande förvaltningskostnaden, dock att både ledningen af och tillsynen öfver grufvebrytningen, efter kommitterades tanka, boide öfverlemnas åt en af Kongl. Majit tillförordnad styrelse, samt att, i frågan om skogsdistriktet, kommitterade blott kunde åberopa skogarnes nuvarande nästan allmänt erkända, alltför mycket medtagna tillstånd och deras sannolika otillräcklighet för de redan befintliga kopparoch jeinverkens framlida behof; hvarjemte, under lillkännagifvande, att bergslaget jemväl skall hafva framställt den anhållan, att tiden för räntekolens levererande, genom Kongl. Resolutionen den 28 October 1761, utsträckt till Februari månads utgång, måtte varda inskränkt till medlet af samma månad, samt att, i anledning häraf, ful 1- mägtige för de fleste socknarne, hvilka önskat att med kolpraestationen in natura fortfara, förklarat alt, derest koldispositionen gjordes så tidigt att de skattskyldige inom
Men då jag reserverat mig emot heslutet, att söka få latinet framflyttadt till deu öde klassen vid våra elementarläroverk, känner jag mig derigenom förpligtad, att närmare söka angifva några af de olägenheter, hvilka detta förslag, om det skulle blifva antaget, ovilkorligen bör komma alt medföra. Genom ett sådant stadgande l:o upphäfves eller förändras i väsendtlig män den gällande läseordningen, och detta innan den ännu tillräckligt blifvit pröfvad. Sedan 1848, således på 10 år, håfve vi haft fyra läseordningar: 1) den gamla af 1820; 2) den genom 1849 års cirkulär bestämda; 5) 18ö6 års skolstadga; 4) 18Ö9 års skolstadga. Efter Utskottets förslag skulle vi nu redan få emotse en femte, hvilken sannolikt skulle efterföljas af den 6:le, så vida man, såsom det är alt hoppas, låter varna sig af den erfarenhet, som i andra länder vunnits af försöken att lill sednare ålder uppskjuta de klassiska språkens läsning. Ingen läseordning har hittills kunnat vara bestämmande för undervisningen i skolan, så länge läsningen rättar sig och måst rätta sig efter fordringarne i Student-examen, och så länge oskicket att i förtid lemna skolan, för att inträda vid universitetet, icke genom någon lag varit stäljadt. Läsordningen har väl haft skenet af att vara regulator för skolans läsning, men den verklige regulatorn har varit Student-examen. Deraf en brådskande examens-läsning, deraf uppdrifvandet af pensa i särskilda ämnen, deraf ock ett mindre afseende på skriftliga prof och öfningar. Nu mera är Studentexamen upphäfd, och derefter först kan den gällande läseordningen med rättvisa bedömas. Månne ej äfven ur delta skäl verkningarne af det nya examens-sättet borde afbidas? 2:o strider det mot språkundervisningens rälta plan. Språkundervisning är så vigtig, emedan af alla elementära läroämnen den är den mest bildande. Latinska språket är det tjenligaste alt fatta den allmänna grammatikens grundreglor, språkens logik, emedan formerna äro så starkt utpreglade och så enkla.
I afseende på ducater, så står här Ducater af utland/ht Guld. I afseende på den frågan om Silfvermynt är begärligare till utförsel än Silfver,' så är det obestridligt, Uti ett lan{l der mynt - Ven 20 Augusti J. m. foten är allmänt bekant, der man vet myntets innehåll, der tager alltid utlänningen heldre den myntade än den omyntade metallen. Derföre kan man alltid med mera lördel exportera myntadt Silfver än Silfver i stänger. En anmärkning mot utförseln af Silfvermynt förekommer likväl, i anledning af vårt Författningar, att nemligen Sverige myntar utan slagskatt, och det är fel att man icke tager en ersättning för myntningskostnaden genom en mindre vigt. Vore förhållandet sådant, borde utförseln snarare befordras, eftersom myntningen då vore en nyttig fabriksinrättniog. Då vöre exportförbuden från andra länder ej att åberopa. Misstag hafva städse blifvit gjorde, men förr eller sednare kommer man att erkänna den rätta grundsattsen , och den Staten som först erkänner grundsattsen, kommer först att deraf skörda gagnet. Htrr Grefven och Landt Marskalken yttrade, det han ansåg Ridderskapet och Adeln först böra afgöra, om mynt af Silfver och Guld borde få utföras eller icke, innan frågan om och till hvad belopp Tull derå, i händelse utförsel blef tillåten, borde äga rum. Hvarefter Herr Grefven och Landt Mar (kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg lämpeligt att mynt af Silfver och Guld borde få utföras. Ropades ja. Den 20 Augusti J, m. Herr Grefven och Landi Marskalken föreslog, i anledning deraf, att utgående tullen å mynt af Guld och Silfver måtte, i likhet med hvad i afseende å myntade kopparslantar redan blifvit stadgadt, till 15 procent bestämmas. Ropades
Sedan Öfver-Intendents-Embetet härefter, i sammanhang med öfverlemnandet af de sistförflutne 2 arens generalförslag rörande Kronans hus i hufvudstaden gjort underdåniga anmälanden om f. d, Ridderstolpeska husets fortfarande sättning och i betydlig mån betänkliga tillstånd, har Embetet, till följd af erhållen nådig befallning att afgifva förnyadt förslag rörande de åtgärder, hvilka, med afseende ä det bristfälliga skick, hvari Riks-arkivets hus sig befinner, kunna vara af behofvet påkallade, i nu afgifvet memorial af den 13 sistlidne Januari underdånigst anfört, att. då med hänsigt till hvad tillförene blifvit upplyst och i öfrigt förekommit, angående såväl ifrågaställd reparation af den ät Riks-arkivet för närvarande upplåtna byggnad, som apterande till Riks-arkiv af f. d. (Meijerska huset, dessa förslag numera icke kunna tagas i betraktande, skulle deremot hvad beträffade uppförandet af en helt och hållet ny Arkivbyggnad, detta visserligen varit önskvärdt och skolat af Öfver-Intendents-embetet tillstyrkas, derest lämplig plats härför kunnat af Embetet mera nu än tillförene föreslås. Enär emellertid byggnadens förläggande å norra delen af Carl den XIII.s torg blifvit af Rikets Ständer, pä anförda skäl, afstyrkt. under det att södra delen af samma torg, emellan Arsenalsgatan och Norrström, icke heller syntes böra tagas i anspråk för ett ändamål, hvarigenom dess nuvarande egenskap af öppen och för allmänheten tillgänglig promenadplats skulle tillintetgöras, samt byggnadens inrymmande i något af qvarteren utefter Blasieholmshamnen, ehuru i flera hänseenden passande, vore förenadt med nödvändigheten att till högt stegrade pris förvärfva erforderlig tomt, hvilken dessutom skulle, i anseende till terrängens ojemnhet, påkalla en mera kostsam grundläggning, har Öfver-Intendents-embetet icke ansett sig kunna förorda någondera af dessa platser, likasom Embetet ej heller å Riddarholmen eller angränsande delar af staden inom broarna funnit någon för ändamålet tjenlig tomt att tillgå.