Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fränder, tjenare, hustru och barn klaga; presten tröstar dem och uppmanar dem till bot och bättring. Öfversättaren är den i vår litteratur så olyckligt ryktbarblifne Sven Bryngelsson Dalius, af Stjernhjelm förlöjligad under namnet ”Latinska kapten” och af Dalin under namnet ”Salig Gubben,” sjelf i en tillegnan till Carl XI kallande sig ”Underdånigste ringe tjenstegubbe” och uti en dylik till Ulrica Eleonora ”En fattig Tro-undersåte och nu för tiden af fienden ruinerade Soldat,” Han var född 1604 i prestgården Öhr på Dalsland, studerade i Upsala 2 år, satt 3 år i kgl. kammaren och gick sedan i krigstjenst, der han användes som underofficer, regementsskrifvare och krigsrättsnotarie samt under Gustaf Adolfs tyska krig som uppbördskommissarie. Hans märkligaste äfventyr under denna tid var, att han höll på att blifva lefvande begrafven i ett belägradt slott i Tyskland, i det han, uppbördskommissarien, antogs vara död af svält. Till Sverige återkom han 1639 och afslog då en kallelse att blifva prest; han blef i stället kapten i danska fejden 1644, der han höll sig mycket tappert. Efter erhållet afsked lefde han länge och gladlynt i sin födelseort; var gift två gånger och dog 1693 i hög ålder. Han har sjelf i vers beskrifvit sin lefnad, samt utom Hecastus utgifvit arbeten, hvilkas titlar finnas hos Hammarsköld. Beträffande hans skaldevärde kan om honom i korthet sägas, att han hörde till den klass af ”litteratörer,” hvilka utan att ega fantasi falla offer för en obetvinglig rimlusta. Ämnet i Hecastus är ofta behandladt. Den älsta kända bearbetningen är den engelska moraliteten Every Man, tryckt under Henrik VII:s regering år 1502482.
Lan ske i hast, än med den som for, drar längre lid och för den enfaldige är mindre beÄNxlig. Hwav foM blifwit föreslagit till för» ändring i 18 8-, fruktar jag medföra flere olägenheter wid wcrkställighcten. än man kan förurse^ och jag tillstyrker derföre häldre bibehällandct af hwad förut stadgadt warit. Skulle nägon förändring aga rum, tror jag den snarare borde innehålla, cm om de! som genom de upräknade händlingarne ar gifwit, icke är till wiflt wärde bestämdtborde, för utrönandet af Charta beloppet, Gode Mäns wärdering medfölja handlingen, dä den för domaren upm.ises, eller ock en sadan wardering företes innan DocuMemel hos Domaren sär aterkägas. §. 19. Om jag ratt förstätt förändringen af '9 8-, sä hafwä årsskiften blifwit uteslutne fran Charta Sigillatahwilkec förMödctigen ät ettmitzkag. 8- 25. Fordom war bet en Häradshöfdingarnes flyldighet att hafwa, Charta Sigillätä försäljningen. Dermed war Allmänheten i Landsorterne bättre beläten än Med deN sednare anstalten, dä det efterFörfatlNingen är fördeMen flägsArace att fä pa Credit, Papper till deras expeditioner, hwarwid jemwäl handt att Räntmästaren har behällt sörsäljnings-ören. Wid Härads-Rätterne förekomma de mesta handlingar som i Landsorterne stola förses med Charta, dec är derföre mest lämpeligt att wid desie Ratter finnes tillgäng ä alla sorten Således anser jag för min del tjenligäst ätt försäljningen^ i denna del ställes pä samma fotsom före i8oz. Deras reqwisttioner kunna ffe hos Landshöfdingarne och redogörelse-me tho 5 te Dand. 2:dra Asd84. 1263 Den 26 Abnrarii. rhoden bli sä enkel, att den ej behöfwer widlyfti^ omgång. Z. »6.
Vända deras uppmärksamhet på nödvändigheten att gefiöm en förändring af allmänna Lagen förklara, att åverkan å all slags skogsplantering, samt S skog, sorn återvuxit genom skedda inhägnader och fredande, skall varda ansedd och bestraffad sorn tjufnad, dock med bibehållande af stadgandet uti 64 af 3805 års skogsordning, i de fäll,der det af planteringen bortförda elier fötderfvade icke uppginge till den betydenhet, att det enligt deri i 40 Cap. 5. §• Missgernings * Balken lagde grund kunde för stöld räknas» Beträffande sedermera de ändringar uti nu gällande Författningar, som till underlättande af bevisningen i sådana åverkningsmål, Eder Kongl. Majus Befallningshafvande i Underdånighet föreslagit, drager jag icke i betänkande, att i underdånighet tillstyrka antagande, till Nådig proposition, af dem, sorn innefattas i de tvänne första punkterna, af hvilka den ena, angående tillämpningen af 52 Cap. 2. §. Missgernings-Balk,’ vöre en följd af Planterings - åverkans behandlande sorn tjufnad, och Flefve i alla fall en blott ut - Den ig Junti utvidgning af hvad som redan är stadgadt i sista momentet af 64 §. i 1805 års skogsordning, och den andra är likaledes förbunden med deri qvalification af stöld, hvarmed dessa slags förbrytelser skulle blifva belägne och med de särskildta omständigheter, som uti förhållandet med dem ingå. Hvad åter beträffar elen 3 punkten, angående rättighet för tillsyningsman att meri Ed vita hvad de kunna utröna m. m., skulle jag icke låta afhålla mig från att dermed förena min underdåniga tillstyrkan af den betänklighet endast, att ett sådant bevisningssätt ej vore enligt med Hagens föreskrift i allmänhet.
Kommunalnämnden tillhörer att: ombesörja verkställigheten af kommunalstämmans eller Fullmägtiges beslut i alla de fall, der ej sådan verkställighet åt särskildt dertill utsedda styrelser eller personer blifvit uppdragen; hafva öfverinseende öfver de för särskilda verkställighetsbestyr utsedda styrelsers eller personers förvaltning; hafva tillsyn öfver vården och förvaltningen af kommunens gemensamma egendom, kassor och tillgångar; verkställa debitering och uppbörd af de till fyllande af kommunens gemensamma behof beslutade utskylder samt upptaga kommunens öfriga inkomster; afgifva infordrade betänkanden uti kommunens angelägenheter ; handhafva och tillämpa de af kommunen beslutade, vederbörligen fastställda stadgar, rörande sedlighet, sundhet, säkerhet och ordning inom kommunen, äfvensom allt hvad enligt allmänna Förordningar uti dessa eller andra ämnen nu är till sockennämnds handläggning öfverlemnadt. § 59. Kommunalnämnden eger, att för erkända öfverträdelser af de Förordningar eller särskilda Ordningssladgar, öfver hvilkas efterlefnad det tillkommer Nämnden att vaka, ådöma de i samma Förordningar och Stadgar utsatta böter och vitén : men oni den tilltalade nekar till gerningen, varde förhållandet hos vederbörande åklagare till beifran inför domstol anmäldt. § 40. Kommunalstämman utser, med hänsigt till kommunens vidd och folkmängd, det antal ledamöter, hvaraf kommunalnämnden skall vara sammansatt; dock må delta antal icke vara under fem eller öfver elfva. Vid samma tillfälle utses jemväl hälften så många suppleanter, som de valda ledamöterna, eller, då antalet af dessa icke är jenmt, det antal som är närmast öfver hälften. Nedannämnda personer äro, med hänsigt till deras embetsoch tjenstemannaställning, förhindrade att vara ledamöter i kommunalnämnd, nemligen: Landshöfding, Domhafvande i orten, Kronofogde, Kronolänsman, Folkskollärare eller annan af kommunen tillsatt och aflönad betjent, som i och för sin befattning är inför Nämnden redovisning skyldig. Andra embetsoch tjenstemän kunna ej emot sin vilja förpligtas att dylikt uppdrag emottaga.
Närvarande: Stats-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad» H. E. Ilr Grefve Mörner. Friherre af Nordin. v Schwan. Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schulzenheim< Stats-SeCreteraren Danckwardt. Enligt Stats-Secreterarens och StntsRådets underdåniga tillstyrkande befallte Kongl. Maj:t, att en Nådig Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott med handlingar i frågan om anstalter för Bergshandteringens upphjelpande i Norrbottens Län, sådan den finnes Prolocollet bilagd, skulle under denna dags dato expedieras. Ex Profocollo A. G. JVestberg. Bih. lill R. St. N:o 34- KONGL. MAJ.TS Nådiga Proposition till Rikets Ställö ders Stals-Ulskott, angående fortfarande Löne-ersättning till En af Rikets Herrar j Stats-Rådet Herr Grefve Rosenblad , samt vice Presidenten af Wåhlberg såsom Ledamöter uti f d. General-Tull-Directionen; Gifven Stockholms Slott den 10 December 1828. Då, vid den, sedan sista Riksdag, 1 hufvudsaklig öfverenssstämmelse med Rikets Ständers underdåniga förslag, verkställda nya organisation af Tullverket, detta Verks Styrelse anförtröddeé åt en General-TullDirecteur, biträdd af 2:ne Departementschefer, och den förra General-Tull-Direetionen, i följd häraf indrogs, förekom bland annat till Nådig pröfning frågan om Löneersätlning till nämnda Direclions afgående Ledamöter, i hvilket ämne Rikets Ständer icke meddelat något serskildt yttrande, utan endast förklarat, att samma regel syn^ tes böra iakttagas vid Löne-ersättning åt dessa, som åt andra Tjenstemän vid TullStaten, eller vid öfriga grenar af Statsförvaltningen, hvilkas förbättrade inrättning äfven blifvit ifrågaställd. Kongl.
Uppbörd och Redovisning af Chartce-Sigillatce-medlen. 2:o I afseende på lysnings-sedlar iakttages: att alla lysningssedlar till äktenskap, jemte de, såsom bevis, dervid allemnade debetsedlar oller bestyrkte afskrifter deraf, böra af vederbörande Kyrkoherdar och Presterskap noga förvaras, och chartmbeloppet sammanslås i en eller flere chartor, utgörande samfälda summan af alla Bih. till fl. St. Prof. 1836 & 1857. 5 Sami. 1 Afd. 8 Haft. 3 54 Bil. till Bevilln.-Vtskollels Betänkande M 8. särskilda lysnings-sedlarne, på hvilka, i sådant fall, hvars och ens belopp antecknas; att de sarnmanslagne charlome eller lysnings-sedlarne, i fall de äro skrifna på charta, samt debetsedlarne ingifvas innan Januari månads slut det påföljande året, i Stockholm till Consislorierne, men i de öfriga staderne och på landet till ContractsProstarne; att derjemte dessa handlingar böra vara åtföljde af en in duplo upprättad och af Pastor eller den, hans tjenst förrattar, underskrifven förteckning, utvisande ej allenast alla under det förflutna året inom församlingen förefallna äktenskaps-lysningar, utan ock tydligen den bevillning, Brudgummen under det förflutna året efter 2:dra artikeln erlagt; alt vidare de till Consislorierne eller ContractsProstarne inlemnade förteckningar böra af dem med de åtföljande debetsedlarne noga jemföras och med undeiskrift besannas, hvarefter det ena exemplaret af förteckningen, jemte debetsedlarne, återstölles Pastor, för att förvaras, men det andra insändes, jemte 2:ne af Consistorium eller Contracts-Prosfarne upprättade förteckningar, i Slockholm lill Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt inom Mars månads slut, och i landsorlerne lill Lands-Conloren före påföljande
Deras toaletter riktigt anropa åskådaren: » Se bara på oss, hur vi se ut! » — Allra mest saknar man ett intryck af ordning och harmoni i deras toalett, dessa ting, som kunna göra den enklaste dräkt tilltalande. Om de danska damerna måste sägas det samma som om de tyska: de ha ingen förmåga att kläda sig. Det är mycket vanligt att i Danmark se en damtoalett, bestående af en praktfull och högst modern hatt, en tämligen illa medfaren klädning, som icke alls öfverensstämmer i färg, ett par mycket begagnade handskar och ett par omöjliga kängor. Oaktadt damerna där ofta visa smak i att arrangera sina hem, tycks deras öga för färgsammansättning och skönhet upphöra vid toaletten. Man kan se högst märkvärdiga saker i den komiska genren. — Under det svenskorna äro så svaga för det moderna, att de ängsligt se sig omkring, huruvida det är säkert, att de ha samma kläder som alla sina bekanta, är en dansk dam sällan rädd att uppträda i en hattkomposition, som kunde vara hennes mormors och en kappa, som ser ut att vara fem, sex år gammal. I det afseendet är det en alldeles märkvärdig skillnad på svenska och danska damer. De svenska äro mycket svaga för konvenansen, de danska bry sig icke det allra ringaste om, hvad modet för dagen är. (Jag ber att få påminna om, att jag icke tänker på undantagen, som finnas öfverallt, utan på flertalet.) Och när jag nu har kommit fram till de svenska damerna, måste jag säga dem sanningen, nämligen att de på ett allt för små- aktigt sätt följa modets nycker. V i, liksom alla andra äro dock alltid litet efter vår tid. Biktigt parisiskt moderna äro endast damerna i Paris, — men så snart moderna ha seglat norr ut, gripas de med ängsligt spejande blickar af de svenska damerna. D e underkasta sig blindt, och då, s o m oftast, blott ett fåtal af de former, som parisermodet uppfinner, når till oss, följer däraf denna oändliga kopiering af samma modell, samma färger, samma prydnader, s o m pariserkartongerna förklara som det enda saliggörande. De svenska damerna ha mycken smak, och till de bäst klädda damer jag har sett, kan jag räkna flere svenskor, men för den stora mängden är dock det moderna det, som afgör deras toalett.
Jemte förmälan, hurusom E. K. M:t, i anledning af Rikets sednast församlade Ständers beslut, angående anslag lill den i Slockholm inrättade Navigationsskola, sett sig nödsakad anbefalla Stals-konloret alt för åren 1849 och 1850 förskottsvis utbetala de för samma skola å stat fastställda årsbehofven, har E. K. M:t äskat att Rikets Ständer malte anvisa medel, dels till godtgörande ät Stalskonloret af de för sistnämnde 2:ne år förskjutna 5,600 R:dr, dels ock till den fastställda statssumman för skolans underhåll för innevarande år 2,800 R:dr, eller tillsammans 8,400 R:dr; och få Rikets Ständer i afseende härå åberopa hvad i underdånig skrifvelse denna dag, angående regleringen af ulgiflernc under Riksstatens sjette hufvudtitel i detta ämne blifvit anfördt. För Skeppsbifggeri-institutel i Carlskrona bär E. K. M:t äskat enahanda årliga anslag som hittills eller 3,333 R:dr 16 sk. och således för 3:ne är 10,000 R:dr; rörande hvilken fråga Rikets Ständer likaledes åberopa hvad i nyssberörde underdåniga skrifvelse är derutinnan yttradt. Slutligen har E. K. Mit begärt, att Rikets Ständer måtte, i likhet med hvad vid föregående slatsregleringar ägt rum, bevilja följande anslag, nemligen: a) till utdelning vid Landtbruks-möten af premier för kreatur af utmärktare slag, 3,000 R:dr och b) till Slöjd-expositioners befrämjande, ett lika anslag, eller 3,000 R:dr; och hafva, med afseende å de nyttiga ändamål, som genom dessa anslag åsyftas att befrämja, Rikets Ständer bifallit hvad E. K. M:t uti dess nådiga proposition sålunda äskat. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Augusti 1851. 480 Expcditions-Uukollets Furslag lill urul.
De moraliska, som tala emot Utskottets betänkande, äro anförda i reservationerna; och jag hoppas, att de hos många af Ridderskapet och Adeln skola, likasom hos mig, äga ännu större vigt. Jag anhåller om återremiss af Betänkandet. Friherre Ehrenborgh^ Casper Wilhelm: Jag har ej begärt ordet för att försvara LagUlskottets Betänkande, ehuru jag deltagit deri. Frågan har så ofta varit discu terad - Den g Februarii e. ra. 129 lerad inom detta Stånd, och åsigterna dervid varit så olika, att jag fåfängt skulle försöka att segra öfver deras mening, som med mig äro af olika tankar; men jag vill blott vördsamt fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att en återremiss ej skulle leda till något ändamål. Utskottets pluralitet har endast upprepat hvad Ständerne vid 1809 års Riksdag, och två Stånd sist vid 1823 års Riksdag, beslutat. De anmärkningar, som Herr von Hartmansdorff gjort mot Utskottets Betänkande, hafva redan varit föremål för Utskottets pröfning; och jag hemställer, om dessa motskäl äro af den natur, att de bora förändra Utskottets Öfvertygelse. Om Ridderskapet och Adeln afslår eller bifaller Betänkandet, är mig alldeles likgiltigt; menen återremiss leder endast derhän, att Betänkandet i samma skick återkommer. Jag anhåller således om proposition till bifall eller afslag på Betankandet. Hans Excellence Herr Grefve De let Gardiej Jacob: Det är nu 19 år, sedan jag första gången talade för förevarande fråga. Lagutskottet Var då af skiljaktig tanka mot nu. I anledning af hvad Herr Von Hartmansdorff yttrat om kostnaderne, får jag upplysa, att dessa icke äro så obetydliga. Jag har ofta varit i tillfälle att erfara det, då underhafvande på mitt Gods, och äfven 12 fl. 9 i3o Den g Februarii e, ra. andre ifrån den landsort jag bebor, anlitat mig i denna sak.
Antalet lärjungar, som vid nästhdna hösttermin uppgick till icke mindre än 385, utgjorde sålunda, såvidt motionären hade sig bekant, det största vid någon af våra skolor, och öfverträffade till och med antalet af de studerande, som terminen derförut besökt det ena af rikets universiteter; — varande, enligt hvad Utskottet inhemtat, unde rinnevarande års vårtermin skolan besökt af 411 elever. Att ett så stort antal lärjungar skulle fordra stort utrymme både i lärohuset och på lekplatsen syntes uppenbart. I intetdera afseendet vore dock utrymmet numera tillräckligt, eller ens någorlunda motsvarande behofvet. Denna brist hade uppkommit icke allenast, såsom ofvan blifvit antydt, genom tillökningen i lärjungarnes antal, utan äfven derigenom att, i enlighet med skol-lagens föreskrifter, nya läroämnen blifvit införda, som fordrade nya lämpliga lärorum; vidare genom den hastiga tillvexten af undervisningsmateriel och vetenskapliga samlingar, hvilka uppkommit genom ett allmänt och frikostigt understöd åt dessa vigtiga hjelpmedel för undervisningen, samt slutligen äfven, hvad utrymmet under bar himmel beträffade, genom utvidgade gymnastiska och militäriska öfningar, hvilka blott till någon del inom gymnastikhuset kunde utföras. Allt påkallade en betydiigare utvidgning både af lärohuset och gårdsplatsen, om undervisningen skulle kunna utföras på det sätt, som bäst motsvarade det vigtiga syftemålet. Det nuvarande lärohuset kunde emellertid icke lämpligen genom tillbyggnad utvidgas, ty då skulle de ljusa och vackra lärosalarne, genom att förlora en del af sina fönster, blifva mörka och otjenliga, äfvensom byggnadens utseende på sådant sått komma att alltför mycket lida, och vore det dessutom i alla händelser ganska svårt, om icke till och med alldeles Siats-Utskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning). 23 omöjligt, alt inrätta de nya tillbyggnaderna så, att de kunde blifva för de särskilda, närmast afsedda, ändamålen lämpliga.
Verket dessa sista åren ej fortgått med den drift, som skäligen kunnat förväntas, har Collegium redan förlidet år anbefallt dess Advocat-Fiskal , att om förhållandet härmed taga nödig kännedom, samt göra de påminnelser derom, han skulle finna nödiga; och har Collegium äfven vid samma tillfälle funnit nödigt anbefalla, att nya mätningar af Grufvorna och Malmfälten förde sednare åren ofördröjeligen detta år skulle företagas och på Charta fattas, på det Cnllegium , genom då erhållande upplysningar, kunde komma i tillfälle att förordna om det, Sorn hädanefter bör iakttagas till Verkets framtida nytta och Grufvornas vidare bearbetande. För öfrigt och som Collegium icke skall hafva sig bel, :te Bandet. 47. 4g. kant, 37® Dm 2 Juli. kant, huruvida Disponenten af Löfås-verket äger flera förläningar och friheter, än här ofvanföre uppgifne blifvit; sa förmäler Collegium sig hafva genom Bref anmodat Kongl. Maj.ts Befallningshafvande uti Stora Kopparbergs Län, att till Collegium inkomma med uppgift på alla de förmoner och gärder, som Löfås-Verket för det närvarande njuter, på det Collegium sedermera måtte blifva i tillstånd att gifva Stats-Uiskottet tillkänna, om Löfås till äfventyrs åtnjuter några flera förläningar, än redan uppgifne blifvit. Stats-Utskottet har sedermera ifrån Kongl. Bergs collegium erhållit den ifrån Kongl. Maj:ts Befallningshafvande infordrade och härhos sub Lit. C. bilagde uppgift, hvilken, utom vindkörningen, hufvudsakligen instämmer med de underrättelser Kongl. Bergs-Collegium förut meddelt, med undantag af Kronotionde Spannemålen , hvilken här beräknas för 2tne sednare år, som gör medium något öfver 13 T:r årligen högre, än efter Collegii förra beräkning, samt att rente-persedlarne äro uträknade efter 1814 års Markegång. Och som utaf hvad sålunda blifvit meddeldt, fulleligen är upplyst och utredt, att
£ W ~ INGEN HÖR FÖRSUMMA ATT PROFVA DESSA VERKLIGT GODA OCH HILLIGA KAFFESORTER, HVILKA EJ ÄRO ATT FÖRVÄXLA MED DE SOM AF ANDRA FIRMOR UTBJUDAS UNDER SAMMA NAMN. TELEGRAFADRESS: K. ALLM. T. STOCKHOLM. OBS. FULLT PROFENL. VARA. REDBAR BEHANDL. FERM EXP. SKYNDA REKVIRERA. STRANDEN ÅT STORA SEGELLEDEN. - B. CENTRALPALATSET. Friestedts Foderbenmjöl H ^ s S S Köksuppsättningar, endast 1 ma varor. JOHAN 4 4 ERICSSON Förtenning med Allm. — 7 IDUN — den angränsande salen står en afdelning infanteri Hvad den åsyftade uppsatsen angår, och som vi af det s. k. palatingardet. försport, att den på några håll gifvit anledning till missuppfattning, anse vi oss böra nämna, att såväl Vid dörren till nästa rum står påfvens tjänstgö- rande hof: » maéstro detta camera » med * camerierisegreti skildringen af audiensen hos påfven som de beledsagande illustrationerna voro hämtade ur en utländsk parteapanti » d. v. s. andliga kammarherrar och andra illustrerad tidning. Ehuru de meddelades som ett hoffunktionärer, som utgöra påfvens dagliga uppvaktåpropos till vår kronprinsessas då aflagda sedvanning; äfven dessa presenteras mangrant, och därpå liga besök i Vatikanen, voro de naturligtvis ingen fortsätter cortégen genom ytterligare en sal, i hvildirekt skildring af detta. HED. AF IDUN. ken adelsgardet står uppställdt; det är tronrummet, hvari påfven gifver allmänna audienser och emottager ambassadörer. I det innersta rummet, i hvilket man inträder, får blott en del af cortégen följa med; en » camcriere segreto » i lång, violett sidenkåpa står vid en liten tapetdörr, ledande till påfvens enskilda mottagningsrum.
Utan att fördjupa sig i antiqvariska forskningar, tor - □ 30 Den 17 Februarii f. m. de likväl raan kunna påstå, att Ledungslaman, hvilken utgjorde den aflägsna forntidens nära nog enda och mest magtpåliggande beskattning, i följd af tidsförhållandenas olika kraf, till Statens större fördel sönderfallit i flera olika skattebesvär, och den ursprungliga skyldigheten, att från 18 eller 20 års ålder med svärd eller yxa, jernhatt, sköld, brynja eller mossa, oell båge med 3 tolften pilar *) vara redo, när Konungen så påfordrade, blifvit förbytt först till Frälse-rusltjensten och utskrifningen, hvilken sedermera, då Staten var mera belåten med ett visst och stadigt knektehåll, förbyttes till den prestation, som vid Indelnings-verket stadgades. Det var således på grund af Svenska folkets urgamla rättighet att sig sjelfva beskatta, och i följd af 4 Cap. 6 §. K.B. L.L., som Konung Carl XI med Allmogen öfverenskom om förändringen af detta jordens skattébesvär, som förut vid Riksdagarna plägade fastställas; och när vid detta tillfälle det åtagna knektehållet ansågs fullt eqvivalera den fordna skyldigheten, synes rättvisligen nu jorden ej kunna påbördas högre tunga än den, som den afslutade öfvereriskommelsen innehåller, hvaruti ingalunda stadgas, som förut här är anfördt, att Soldat skulle utgöras af 2tne gårdar på sätt då och framdeles knnde stadgadt och förordnadt blifva, utan under vissa vilkor och bestämmelser. Jag har redan här framställt exempel, huru ringa öfverensstämmelse, som anträffas i anseende till knektehålls-åliggandets fullgörande nu och med hänseende till de contract, sorn derför utgöra den lagliga grunden; jag har sökt, så godt jag kunnat, framställa, hvad som utgör den lagliga grunden derför, och jag hoppas i någon mån så hafva utredt förhållandet, att en hvar måtte deraf kunna draga den slutsats, att rättelse och jemnkningar uti detta skattebesvär med rättvisa och billighet äro öfverensstämmande.