Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderssapets och Adelns samt Högwördige Preste-Standets denne dag tillkännagifne beslut, sann Borgarc-Ständet, att frägan om bränwins brännings-friheten för Städerne Stockholm och Götheborg ma, pä sätt Riksdags,Ordningens 73 §. innes häller, af Riksens Högloft Ständers Allmänna BeswärsochLeconomic-Utskott, förstärkt till 30 Ledamöter af »marje Ständ, med Riksens ständers ratt afgöxas; Hwilket de Rcspectipc Meo-Ständen wördsamt och manligen skulle titlkännagifwasEt -upr». S. D. Borgare-Standct gillade till alla delar hwad Riksens Högloft. Ständers Banco-Utjkott, i Memorial af den 15 dmnes anfört och hemställt, i anledning af Kongl. Majtts Nädiga Proposition af den 19 sistlidne Februarii, angäende Medel till Iernhandteringens uprätthällande; .Och skulle de Respective Med-Ständen wördfamt och män, ligen härom underättas. Et suprs. S. D. Med de förändringar och tillägg, som Riksens Högloft. Ständer Allmänna Beswärsoch Oeconomi « Ut - Den 17 Aprii. 769 Utskott, l anledning af de hos Riks » Ständen fvrckoinne Linmärkningar wid desi afgisne Betänkande, angående Krono - skjutsen, uti senare utlätande af den 7 i denne mänad svreflagit, klef samma Betänkande af Borgare» Ständet gifladt; Hwarom de Respective Med - Ständen wördsamt och manligen skulle underrättastkt suxis. S. D. Med Högloft.
Jag försäkrar, att större delen af arbetarne, som här äro i fråga att beskattas, sannerligen icke äga så stora inkomster för året, att de äro tillräckliga för det aldra torftigaste hushåll. Här är äfven yttradt, att arbetarens beskattning tvingar honom, att förskaffa sig lagstadd tjenst. Härvid torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, att det i vissa orter är för arbetsklassen ganska svårt, alt få laggstadd tjenst, och jag har beklagligen haft den erfarenheten, att personer tiggt om tjenst, men jag har naturligtvis icke kunnat antaga mera än ett visst antal af alla dem, som i sådant afseende vändt sig till mig. Då det således påtagligen är för arbetaren förenadt med ganska många svårigheter att förskaffa sig tjenst, är det lindrigast sagdt obilligt, alt belasta arbetaren i allmänhet med bevilln., helst mången utan sitt förvållande blir i saknad af tjenst och måste, såsom Frih. Palmstjerna anmärkt, i alla fall betala mantals - Den 8 April f. m. 09 penningar, och kurhusafgifter jemte afgifter till presterskapet och fattigvården m. ni. Dessutom måste lian med dagsverken biträda vid kyrkobyggnader och uppförandet af skolhus; så att han har afgifter nog. Jag anser del derföre obarmhertigt, att arbetaren skall belastas med en bevil In., jsom icke borrie komma i fråga vid andra tillfällen, än då Statens behof del oundgängligen klöfver, hvilket enligt min åsigt icke nu är händelsen. En talare har yttrat, att arbetaren har en fördel deraf, att han ieke behöfver något förlag. Det är visserligen sanni, att förhållandet sä är; men om lian arbetar aldrig så flitigt, kan lian beklagligen ieke heller förvärfva sig något förlag, ty hans arbetsförtjenst, såsom jag redan visat, är i allmänhet icke större, än att den knappt är tillräcklig för fyllandet af dess dagliga behof. En värd talare har anmärkt, att afgiften blifvit myckel förminskad. Härtill anser jag mig böra lemna endast det svar, att behofvel af nedsättning i denna afgift äfven blifvit ökadt genom den årligen tillvexande fattigdomen.
Ett vackert grönt effektfullt bryter, Mot bottenfårg af annan sort, Men matmor det ändå förtryter, Och köksan får det taga bort. E n runa som på bragd kan tyda, Men ock på råhet och skandal. Hvem bör sin husbond ' s order lyda? Hvad går igen i sång som tal? En man som väl kan ödmjuk vara, Men ständigt dock sitt hufvud bär Högt öfver mängden. Hvem får fara Från ort till ort? — En möbel kär. Hvad som för mången först fick värde När det till sist förloradt blef. Hvad Pål af domaren begärde, Då han blef fälld för underslef. Och nu jag sparat har det bästa, Ty det vill flyta ofvanpå, Och det förutan kan din nästa En god kopp kaffe knappast få. » De tycka, att vi äro för oroliga af oss — men jag försäkrar att det finns många människor, som göra lika mycket väsen för ingenting. » » Och hvad de äro inbilska! » inföll en annan. » Häromdagen var jag på cirkus — men det var då rakt ingenting att se deras akrobater. Då kan jag bra mycket bättre gå i taket; och om man skulle be dem promenera uppför en glasruta, finge man väl se! » » En gång, » berättade ännu en annan, » har jag räddat huset, där jag bodde, från eld och brand. Jag stack sonen i huset så skarpt på pannan, att han vaknade och fann att han somnat ifrån ljuset om kvällen; och hade det fått brinna ned, hade lågan ovillkorligt antändt tidningen, som låg bredvid på bordet. Men han förstod aldrig, att det var jag, som väckt honom, utan hade i stället så när slagit till mig i hastigheten. Nej, han till skref det bara » sin goda tur » — den får då hedern för allting! Men om människorna bara ville se, hur stora verkningar » småsakerna » ofta kunna åstadkomma här i lifvet, så skulle de inte vara så högfärdiga! » Men — hvad var detta? Idun B y r å: Kla.vsLbergsga.taji 54, en tr. Annonspris: 25 öre pr petitrad (— 10 stafvelser). T landsorten: å postanstalterna. endast 1 krona för qvartalet.
Departementschefen beräkningen af denna Inkomst-titel kunna böjas utöfver hvad Stats-kontoret föreslagit, och med säkerhet kunna antagas till netto 3,600,000 r:dr eller, med tillägg af de för omkostnader hittills förslagsvis beräknade 800,000 r:dr, till ett sammanlagdt belopp af 4,400,000 r:dr. f) Sedan Kongl. Maj:t, under den 2 sistlidne Mars, beslutat, att, då det vore både lämpligast och ledande till enkelhet, om Tullverket, i likhet med andra förvaltningar, erhölle portofrihet, Kongl. Maj:t, på det att föreskrift derom måtte kunna meddelas, ville till Rikets Ständer göra framställning, att postverkets bidrag till Staten måtte nedsättas med ett belopp, motsvarande det ifrån Tullverket inflytande Postporto, hvarigenom således uppkomme en större behållning af Tullmedlen, och hvilken följaktligen utgjorde godtgörelse för nämnde nedsättning; så hemställde Departements-chefen nu i underdånighet, att då, enligt den ifrån Tullstyrelsen inkomne Berättelse för år 4849, postporto utgjort omkring 16,000 r:dr, Kongl. Majrt ville föreslå Rikets Ständer att, för tillvägabringande af berörde förändring, medgifva nedsättning uti Post-verkets bidrag till Statens utgifter, ifrån 115,000 r:dr till 100,000 r:dr.
» Det går bäst om barnen få leka allena; främmande. » Jag har en viss fasa för alla arrangerade vi äldre äro bara i vägen, » sade en äldre Lekplatsen bortskymdes ännu för oss af öfverraskningar, emedan de sällan öfverensgodlynt fru. » Sätt i gång enkleken, fröken en rad granar, men vi hörde dock derifrån stämma med smaken hos den, för hvilken Thora, så går det af sig sjelf sedan! Vi se af brutna ord af något, som liknade häftiga de blifvit tillstalda; men då jag kände, hur oss om i skogen en stund. » förebråelser. Det var föreståndarinnans röst. innerligt tacksam fru Haraldson är för hvarje Den vänliga frun tog mig under armen; Det var dock troligen blott jag, som här ärligt menad vänlighet, lade jag ej nu visnart spredo vi äldre oss i små grupper gaf akt på detta, ty fru Hänsel, min ledsagadare vigt vid saken. och doldes af de breda granarna, mellan rinna, hade med utropet: » Fru Haraldson! » Air se! Åh, kära, snälla vänner, Gud hvilka här och der en smärt hvitstammig Hvad i Guds namn står på? » ryckt sin välsigne er! » utbrast fru Haraldson strålande björk höjde sin fina krona. arm ur min och försvunnit bakom ett moslycklig, då vi, utkomna ur vår kupé, sågo Det var dock blott en låtsad promenad sigt klippblock, der hon sett en flik af en en stor flock flickor i olika drägter hoppa i spridd ordning, denna, ty efter en qvarts ljusgrå kjol. ned på perrongen. vandring möttes vi alla på en liten öppen Det kunde ej vara någon småsak, som » Som ni ser, ha vi tagit edra ord till plats, der lemonad och småbröd vänkommit fru Haraldson att draga sig undan hjertat, fru Haraldson, » sade en af fruarna; tade oss. för att gråta — gråta så tyst och så tungt, » vi ha afskaffat den der slafdrägten. » » Fru Haraldson! — Hvar är fru Haraldsom hon nu gret här vid klippan, med Fru Haraldson tryckte hårdt fruns hand, son?
Men anar gallret, hvems flykt det hindrar? Vet himlens stjärna, mot hvem hon tindrar? Du ljusa klarhet! Du dunkla gåta! Jag får ej jubla — jag vill ej gråta. Albert Eriksson. * Ur skuggornas värld. N å g r a minnesblad for Idun, af Wilhelm Bäckman V. £ Ett N y b o m s m i n n e, n oktoberkväll år 1845 sutto vi några yngre landsmän af Smålands nation i Upsala och intogo en gemensam sexa å Schyllanders serveringslokal vid Drottninggatan. Samtalet rörde sig omkring utsikten att snart blifvakallade till examen — stu IDUN 330 dentexarnen, hvilken hängde öfver oss likt ett Damoklessvärd, hotande att falla. Vi hade gjort i det närmaste tabula rasa, ty ungdomen är matfrisk och middagsmåltiden, på månadsackord hämtad från ett privat kök och utminuterad j halfportioner, hade varit skäligen klen. I samma proportion som mättnaden nu l å t i t känna sig, hade s t ä m n i D g e n stegrats, och man beslöt, sedan bordet afdukats, extravagera med en butelj punsch. Just som vi förde glasen t i l l läpparna, inträdde i lokalen flere studentgäster i synbarligen upprymd sinnesförfattning. Af dessa närmar sig en vår krets, hälsande oss helt dityrambiskt: » Må glädjens gud, som är de unges vän, kredensa er pokal! » Vi fingo stora ögon. Den, som sålunda tilltalat oss, var en kanske 30 års man, magerlagd, af medellängd, med mörkt hår i tupéfrisyr, hög panna, något dimmiga ögon, mindre välformad näsa, en smula synbara kindknotor, stor mun och tjocka läppar, skägglös haka, den svarta halsduken med l å D g a snibbar vårdslöst knuten, dräkten tarflig, men oklanderlig. » Gossar! » fortfor den tilltalade, » jag vet, att I ären nykomlingar från Linnés första blomstervärld, välkomna till Fyris stränder, där Rudbeek fantiserat om Atlantis, där Brages harpa fulltonigt klingar och vetenskapens lagrar täfla med Kungsängsliljorna i grönska och fägring.
IO‘ min * a^etsPe,'sonaleih utgörande ett årligt medeltal af 6r5 Qvinnor mimmié 1fnI“'l8j2 endast 595> uthetaltes under 21 månader af sistlisbeten S,“ 8 Oville, summa efter ven Till hvardera af dessa begge arbetshus hafva af räntan å de i6 666R-dr äarl8u •“l,gi‘f?r t;»H 2S£Supprauutran Bl' Oili*a'oc'h -ffÄÄ ** Edel''Kongl mS *££££?%& eu i rX Smi6’ 1 det uPPj°® a]„Gei?<jr‘',:Assistance-Contoirets ställe, för den fatti-are Enande5 Jf ett utafRiket/'“mi” /Mlild £ntrePre»enr, med Låne-r df , f 1 ‘ ^ R.? - nder dertdl På IO är anslaget räntefrift lili sådnPllr 2 'P0’0®0 £'drJe^*te en af Staden utan hyra upplåten local gavarand^ lorätt^ »J fo* ***■ bär i Staden oumbärlig/ och den ifrt 8 Varade, Sora oppnades sistlidet år, har hittills i alla afseende unVfvllt °fverstäthällarens Femårsberättelse* PP J ia — 9° *- sitt ändamål. leise blott nämnde Capital, utan äfven derutöfver omkring 10,000 R:dr äro utlånte.
Inom Borgareoch BondeStänden, alt sista Mom. eller orden: hvarigenom detta län pä omkring är blir liqvideradt borde utgå och förflyttas till 3:dje Punctcn af Betänkandet N:o 384, euär, enligt de af B e t ä n k a n d e n, Nro 4 > 4- 5n Utskottet föreslagne Upp-och Utlåningsgrunder, StatsVerkets skuld, med förbindelse af 4 procents ränta och i procent? ärlig Capital-afbetalning, icke komme att amorteras på mindre tid än 45 år, samt med 4 proc. ränta och 2 proc. Capital-afbetalning på 28 år, då deremot Gäldenärernes skulle liqvideras på 37 år: Inom BorgareStåndet: att uttryckas matte, det RrgrsContoiret, efter att hafva af Låntagarne incasserat lånen, kan, med begagnande af sin uppsägningsrätt, då inbetala hela återstoden af det utaf Contoiret upptagne lån och att, endast i det fall, att RrgrsContoiret är i tillfälle att till amortissement använda melan 1 proc. å primitiva Capitalet årligen, den uppgifne tiden af år skall närmas; samt att tillika föreslås borde, huru stor afbetalning på det upptagne LånGapitalet skall af RrgrsContoiret årligen göras af den dertill anvisade Amortissementsfond, samt att R:g:sContoiret borde åläggas amortera så stor del af de utelöpande obligationerne, att det upptagne länet kunde vara betaldt på år, emedan eljest kunde inträffa, att låntagarne betalt sine skulder, men Statens dock icke vöre på den beräknade tiden liqvidetad; till förekommande hvaraf, kunde i i:stq Momentet tilläggas vid ordet ”inflyter” orden: "och ofverblijver sedan de ärliga, kostnaderne för lånerörelsen a/dragits.
De kommo till Stpckholm i början af Oktober 1801 öch stannade till slutet af November samt vistades derefter ett par veckor i konungens och drottningens sällskap på Grips-holra, der hoflifvet då var mera animeradt än någonsin under Gustaf Adolis regering. F. hade sjelf varit bland hofkretsen på Gripsholm, en högst lysande krets, der Axel Fersen, Johan Gabriel Oxen-stjerna, Rosenstein m. fl. både förnäma och qvicka herrar gjorde sin galanta uppvaktning och lifvade sällskapsnöjena tillsamman med grefvinnorna Brahe, Fersen, Löwenhjelm och många andra af de utmärktheter som utgjort hofvets prydnad under högstsalig kungens tid. Drottningen strålade ej blott af skönhet och behag, utan af ren och innerlig fröjd, då hon dagligen fick njuta af sina kära anförvandters sällskap. Ehuru v. Bensheim mycket väl visste, att F. kände alla dessa omständigheter lika bra som han sjelf, fortfor han dock att med de bjertaste färger måla den lycksaliga tiden på Gripsholm i slutet af 1801, drottningens skönaste tid, ty värr allt för kort. Den 15 December reste de höga herrskapen, och afskedet var lika bittert, som samvaron varit ljuf. Både F. och v. Bensheim kommo mycket väl ihåg och erinrade hvarandra, att drottningen haft någon vision som gjorde henne mycket nedslagen. Så hade det åtminstone berättats på hofvet, och v. Bensheim sadfe sig nu veta, attså verkligen förhållit sig. Han kände till och med, försäkrade han, de närmare omständigheterna, men ville af skyldig discretion icke yppa dem. Visst var, att drottningen sjelf förklarade, att hon aldrig mera skulle få återse, sin far. Dagen derpå var arffursten död. Arffursten körde ihjäl sig, såsom bekant är. Denna olycka grep drottningen på det sorgligaste, men märkvärdigt fann hvar och en, att hon sjelf kunnat förutsäga den, en särskild, men visst icke behaglig förmåga, hvilken också sedermera, som F. många gånger hade tillfälle observera, efter statshvälfningen yttrade sig, ehuru sjélfva revolutionen 1809 icke var.
"Men der har jag, minsann, henne sjelf, min yra, präktiga amazon!" skyndade henne till mötes. Ros, som sutit af, räckte Jenny artigt sin hand och hon hoppade muntert i den glade herr Stråles armar och gaf honom, oombedd, en hjertlig kyss på hans mysande mun. "Välkommen, snälla morbror, välkommen ändtligen!" utropade den vackra ryttarinnan och tillade sedan: "Och det är kanske morbror som haft det der äfventyret i natt?" "Jo du, min sprittande Jenny d'Ojala", svarade Stråle glädtigt, "och der ser du min räddare ur en den allra sannolikaste dödsfara jag hittills i mitt lif lupit; det är just din nyaste stallmästare." "Herr Ros!" sade Jenny med en blick, omöjlig att beskrifva, men så full af den renaste, mest oförstälda glädje, att dess uttryck icke kunde undgå morbrodren, och han tillade derför i allvarligare ton: "Ja, Jenny, vill du tacka den ynglingen för mitt lif och kanske två andra menniskors till, så gif den finske riddaren ett hjertligt handslag, du min lilla svenska affälling." Djupt rodnande räckte Jenny sin hand åt den stumme Ros. "Se så, nu kan det vara nog, till en början åtminstone", återtog Stråle; "stig upp till mig i vagnen, så åka vi tillsammans till Ojala. Jag hoppas Agatha mår väl? Kom ihåg bjudningen, herr befallningsman, och du, broder Ros, tag dina fruntimmer med dig! Jag skall genast sända vagnen tillbaka. Erik följer med oss." Så ordnade den gamle herrn allt för den dagens afton. Men Smilander kastade en tacksam blick på de afresande och mumlade: "Han vill mig väl, jag måste, ta mig f-n, ha reda på de der rackrarne." Vi lemna nu länsmannen och hans följe, der de satte sig i rörelse till en enslig skogsäng, hvarest man förmodade att våldsverkarne i en gammal lada hade sitt tillhåll. Hvarför Jenny kom till skogen.
" Mödrar * emellan ". (DUN 1898 Vårt konungapars sommarhvila. Konungen och drottningen jämte uppvaktningar lämnade i måndags afton klockan 8,35 med extra bantåg hufvudstaden. Vid Laxå station delades tåget, då konungen fortsatte färden till Göteborg och drottningen till Norge. * Utmärkelse åt kvinna. Öfverlärarinnan vid Tekniska skolan i Stockholm Eleonora Wilhelmina Amalia Brandt har i anseende till sin långvariga, nitiska och förtjänstfulla verksamhet vid nämnda skola tilldelats medaljen i guld af femte storleken med inskrift » Illis quorum meruere labores » att i högblått band med gula kanter bäras på bröstet. Idun skall redan i nästa vecka ha nöjet meddela fröken Brandts porträtt och en skildring af hennes förtjänstfulla lifsgärning. I sitt 80:e år ingick i tisdags förra operasångerskan fröken Wilhelmina Fundin, bosatt här i hufvudstaden, och hvars namn oförgätligt är förbundet med minnet af vår första lyriska scens största glansperiod, med andra ord af Jenny Linds dagar. Fröken Fundin, som vid Operan utfört en mängd större partier: Adalgisa (vid Jenny Linds sida som Norma), Nattens drottning, Anna i » Hvita frun&gt;, Isabella i » Robert », Katarina i » Kronjuvelerna », Leonora i » Stradella » m. fl., afträdde redan 1871, som lady Pamela i » Fra Diavolo », från den scen, där hon i 40 år med heder fyllt sin plats. Äfven till denna lifsbild hoppas vi snarast utförligare få återkomma. * Kristina Kilsson döptes här om dagen på Gårdsby af biskop Lindström, d. v. s. det var den lilla Kristina Nilsson, en brorsonsdotter till den världsberömda sångerskan och dotter till häradshöfding Johannes Nilsson och hans maka, f. Schander. Grefvinnan Oasa-Miranda stod fadder åt den lilla. * " Familjemeddelanden ". Under rubriken » Familjemeddelanden&gt; ha vi anslagit en bestämd plats på andra sidan i vår annonsbilaga för s. k. legala annonser och för dem fastställt ett pris, som rätt mycket understiger vårt annars beräknade annonspris, eller för födelse-, förlofningsoch vigselannons kr.
Ständer, atj bemälte Herr Stats-Commissarie för sådan upp_ of - 1 Den 4 Augusti 219 offring af tid och arbete matte, såsom ett vedermäle af Riksens Höglofl. Ständers' välvilja, tilläggas en belöning af Tretusende R:dB:co,att utgå utaf Riksdags-kostnadssumman, och hvarom underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t torde af Riksens Ständer göras. Stockholm den 4 Augusti 1815- Pn Höglofl. Ridd. och På Högvördiga PrestAdelns Ledamöters Ståndets Ledamöters vagnar vägnar Carl De Gee r. C. v. Jiosenstein. På Vällefl, BorgarePå Hedervärda B-ondeStändets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Carl Fri Landberg. Jon Jonsson. C. Tunelius. Uppläst hos samtliga Riks-Ständcn d. 4 Augusti, Vördsamt Memorial! Sedan Kongl. Majit, enligt dess Nådiga till kännagifvande uti Propositionen om Stats-Verkets tillstånd och behof af dety 1, sistlidne Mars, förordnat Herr Stats - Commissarien och Riddaren af Kongl, Nordstjerne - Orden Nils Frödelius, att biträda Rikets Ständers Stats-Utskott ined nödiga Upplysningar samt meddela de handlingar, som kunde erfordras ; så har bernälte Herr Stats-Commissarie från början af Utskottets - cao Dm 4 Augusti fets arbeten, oafbrutet intill deras *u hunne fullbordan, varit i detta hänseende sysselsatt. Den mängd af frågor rörande Stats-Verket» liom vid detta Riksmöte förekommit , och de grundliga undersökningar, som blifvit tillväga bragte samt föranledt till flera förändringar uti Stats-Verks-förvaltningen, hafva för Utskottet gjort Herr Stats-Comissariens biträde ganska vigtigt.
Herr Grefwe borner deremot har uplyst, art den anmärkning emot nägra befordringar innom Wcrket, som Revisorerne i Prors» collerne sörwarat och som ieke motsäger det om hus» wndsakeliga fönvaltningen lämnade utlåtande, icke läm» peligen bordt inflyta i de tryckta berättelser hwilka Ut« gifwaS till Allmänheten. Herr Grefwen och Landt-Marffalkerr gjorde proposition, att de nu »vid justeringen afgifna yttcander ffulle i denna dagens Protocvll införaS, hwilken Bifölls. Hwarefter Herr Landt.Marffalken ytterligare proponerade, i anledning as Herr von SckulrsnKeims motion, att äc Fullmägtige för Riksgälds-Con» toiret decharge mätte lämnas. Ropades Nej blandad! med Is. - ^ " ' Herr §02 Den 16 December. Herr lil in »spor, 6 erst r, protest r^de dere»not, och begärde denna fräga, sa>om walide en ny motion, pä bordel. Friherre I^ilj e ne renrr. Redan har Nid» berskaper och Adeln bis llik Staks.UlskottctS Betänkande anaäende Riksgälds-Contoiret. Deraf säljer, atl ingen sraga om answar sär H rrar Fullmägtige lärer kunna upsla: och tror jag bäst wara all harwid lära bero. Att Ma är hell annar. Herr von Scb ulLsn steim Utbad sig sä Hemställa om någon fkristwexling skulle widare äga rum här pä Riddarhuset, emellan honom och Herr 8krsls. Fär sin egen del wsre han ingalunda derföre rädd, Men sadant kunde i allmänhet leda till en onä, dig och obehaglig libellcring och stede ket i alla fall Herr Commerce. Rådet Stråle frill att pä^ annat färt än häc förklara sig.
St, Viol. 1S-4 7 cy i 848, 4 Sami. l Afd. 30 Haft. 3 14 Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 145. öfver de allmänna besvär och onera, som åligga städerna i riket, än äfven öfver de förmåner vissa sådane ostridigt åtnjuta genom till deni upplåten kronojord, tolagsmedel m. m., genom hvilken utredning kunnat utrönas, om städerna i allmänhet, vid jemförelse med häraderna å landet, må anses vara, i afseende å ifrågavarande bestyr och utgifter, öfver höfvan betungade, Utskottet icke är i tillfälle att med säkerhet bedöma, huruvida skäl må vara för handen till städernas befriande från de i motionen om förmälde tre serskilda åligganden, får Utskottet likväl fästa uppmärksamhet derå, dels att anslag till uppförande af stadsfängelser blifvit af Rikets Ständer beviljadt, dels att de städerna tillfallande tolagsmedel och öfriga fördelar af skeppsfarten kunna anses mer än motsvara de utgifter, sorn för byggnad och underhåll af tullhus ifrågakomma. Vid ofvanuppgifne förhållande, och då vederbörande hafva sig Öppet lemnadt att, der förenämnde åligganden kunna finnas för städerna för mycket betungande och ej motsvara de af från statens sida medgifne förmåner, derom, för beredande af lindring, hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning, bar Utskottet ansett sig böra å motionen afstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 20 April 1848. STOCKHOLM, EtMew &. Granbergs Tryckeri, 1848. Ank. till Exp. Utsk. den ag April, kl. 6 «. m.
Jag anhåller derföre, att propos. rörande ifrågav:de Utsk:sBetänk. måtte sönderdelas, så att propos. framställes särskildt på hvarje del. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Det kan icke nekas, att detta år förefinnes samma skäl till förhöjning sorn för de följande åren; man kan t. o. m. säga större, emedan mano har större säkerhet och visshet om dyrheten nu, än framdeles. A andra sidan kan dock för Betänk, det skäl anföras, att alla utgifter, som skola utgå 382 Den 16 Juli. under år 1857, äro redan i RiksStaten beräknade, och denna förhöjning skulle således tagas af extra medel. Vi veta att Riksg:sKont:s ställning, till följe af dess stora utbetalningar, icke är f. n. så serdeles briljant; och den ifx-ågasatta tillökningen för detta år upgår till en ganska betydlig summa, om jag icke bedrager mig, omkring två millioner på alla HufvudTitlarne. Jag får anmärka, att jag icke varit med om detta Betänk:s behandling inom Utsk. Jag vill icke heller motsätta mig en återremiss deraf, hvarigenom Utsk. får tillfälle att närmare begrunda saken och tillse, om disponibla tillgångar kunna finnas. Men lika med Hr Lilliehöök får jag anhålla, att Betänk, måtte delas, på det att de i Betänk, upräknade personer, för hvilka ersättning blifvit föreslagen, måtte så fort som möjligt deraf komma i åtnjutande. Detta är af så mycket större vigt som Flottan eljest kunde komma att förlora många af sina dugligaste timmermän och handtverkare, och likaså — efter hvad jag förmodar — Artilleriet. Ju förr denna lilla ersättning kan få af vederbörande åtnjutas, desto bättre är det. Jag tror således, att Betänk:s förra del bör återremitteras, men den sednare bifallas. Hr Brakel, Mauritz