Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och icke heller må våra bröder norrmännen inbilla sig att de få sitta hemma och » skära pipor i vassen », oin Sverige skulle invecklas i krig; ty om också Grundloven förbjuder att » Norges Landtoch Sömagt overlodes i frem-mende Magters Tjenste », så kan h. m: t konungen, så länge unionen finnes till i sin nuvarande form enligt 11 § Regeringsformen » bereda och handhafva ministeriella mål \ hvarmed förstås alla de som angå rikets (d. v. s. de genom unionskonungen förenade rikenas) förhållande till främmande magter, på det sätt honom lämpligt synes *, hvarvid det tillkommer den svenske » utrikes ministern att inför konungen dessa mål föredraga »; och Norge kan sålunda, utan att hafva någon aning derom, helt oförmodadt vara inveckladt i krig, trots bestämmelsen i Grundlovens 25 § att » til angrebskrig maae Norges Tropper og Roeflottille ikke anvendes uden Storthingets samtykke ». Ty hvad vill Stortinget göra om unionskonungen afslutar en offoch defensiv allians, som förr eller senare leder till krig. Jo helt enkelt, antingen lojalt honorera sin konungs förbindel-ser, och beträda krigsstigen, eller lemna konungen i sticket och dermed de facto upphäfva unionen, och att döma af Norska pressens uttalanden synes man i Norge, i ett så kritiskt antingen-eller, luta mera åt det sistnämda alternativet än åt det första. Något tredje alternativ gifves knappast. I det föregående hafva vi sökt framhålla hvad man ansett tala för — ja t. o. m. bevisa — trots uttaladt tvif-vel från officielt håll — att furst Bismarck funnit förenligt med Tysklands fördel att låta äfven Sverige-Norge utgöra en lem i den koloss, det åkerspöke på tre fötter han format och upprest för att skrämma Frankrike och Ryssland.
Majit måtte i nåder föreslå Rikets Ständer, dels att det kronan tillhöriga, till Landtmätexi-kontor hittills begagnade s. k. materialhuset i Calmar, med dertill börande byggnader och tomt, må genom offentlig auktion afyttras, och den derför inflytande köpeskillingen användas såsom bidrag till kostnaden för omförmälda tillbyggnad, dels ock att, till beredande af det härutöfver erforderliga belopp, Rikets Ständer måtte bevilja ett särskildt anslag, hvilket, då materialhuset, med tillhörande flyglar och tomt, uppskattas 31 till 1,333 R:dr 16 sk., och hela kostnadssumman för den föreslagna tillbyggnaden af Öfver-Intendents-cmbetet beräknats till 8,310 Ridr 40 sk., Departements-chefen föreslog till en rund summa af 7,000 R:dr. Detta, af Statsrådets öfriga ledamöter biträdda tillstyrkande, täcktes Kongl. Maj:t i nåder gilla och bifalla. 4:o. Frågan om iståndsättandet af de mellan hufvudstaden och Drottningholms slott belägna Trancbergs-, Nockebyoch Drottningholms-broar. Då det måste finnas betänkligt att för reparation af dessa broar använda ytterligare kostnader, sedan Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader, uti infordradt utlåtande af den 22 sistlidne September, uppgifvit, alt för en slik reparation, beräknad att med sannolikhet, ehuru ej fullt säkert, under en tid af 3 å 4 år bibehålla broarna i farbart skick, skulle erfordras icke mindre summa, än omkring 11,860 R:dr, hvadan ock Kongl. Majit, med uppskjutande tills vidare af frågan om nämnda broars provisionclla iståndsättande, i nåder anbefallt
Samma skäl hafva vid denna riksdag blifvit af R. o. Ad. hufvudsakligen yrkade, på det förslaget om den lika arfsoch giftorättens införande icke måtte af K. M. bifallas. Men sedan man börjat frukta, i sakernas nuvarande förhållande, alt 3:ne RiksSt:s sammanstämmande beslut, om den lika arfsoch giftorättens antagande kunde leda till ett afgörande resultat; så söker man hindra förslagets framgång, derigenom att man vill göra detsamma till en privilegii-fråga. 1809 års Reg.F. bestämmer uti S7 §, att uti lagfrågor äro 3:ne RiksStis mening R. St:s beslut, och 114 §, att R. St. skola vid sina privilegier, förmåner, rättigheter och friheter vara bibeliållne, d. v. s. vid sådane privilegier, förmåner, rättigheter och friheter, som i de derom utkomne författningar ordagrant finnas upptagne, men icke annorlunda. Det är farligt för nationens fx-amskridande på upplysningens och de nyttiga reformernas väg, att vilja påslå, det allt hvad som icke finnes upptaget uti de s. k. ståndsprivilegierne, likväl njuter skygd af 114 § Reg.F.; och hvad kan ej hänföras af ett RiksSt. till dess förmåner, rättigheter och friheter? Nu omtala R. o. Ad:s privilegier af år 1723 icke något om arfs-lagarne och huru ärfvas skall, och Konung Fredrik m Den 8 Februari f. ni. yttrar uti den meddelade stadfästelsen lill 1734 års lag, som ännu är gällande, att allt hvad som genom särskilda privilegier är faststäldt, har i denna lag ej kunnat inflyta. Häraf följer, alt då arfslagarne uti 1734 års lag äro upptagne, måste de också höra till lagfrågor, och således icke vara af privilegii-natur, samt kunna i följd deraf af 3:ne RiksSt. med K. M:s nåd. sanction afgöras.
Då det icke lärer bestridas att skjutsnings-skyldigheten ursprungligen icke utgjort ett för jordbruket så betungande onus, sorn det hvartill det i sednare tider uppgått, utan man förutsatt, att legan skulle utgöra en ungefärlig ersättning för besväret, hvaraf äfven torde kunna förklaras stadgandet i 28 kap. 5 £ Byggninga-balken, samt Kongl, förklaringen den 11 December 17GG. att gästgifvaregårdarne närmast belägna hemman kunna, för det fall att »gästgifvare ej ensam kan uppehålla skjutsen;., till reserv anslås, så torde deraf lika ostridigt följa, att det skulle innefatta en obillighet, att genom en allmän författning tillförbinda andra från gästgifvaregård så långt boende jordegare, att de icke kunnat åläggas skjuts-skyldighet in natura, att med penningar deltaga uti ett onus, hvarifrån de. enligt gällande lag, egt åtnjuta befrielse. Men om äfven, åt det i hr Sandströmers förslag förekommande uttrycket »samtlige skjuts-skyldige hemman inom länets, icke bör gifvas den vidsträckta betydelse, hvari Utskottet här uppfattat detsamma, utan dermed förstås allenast de hemman, af hvilka skjuts-skyldigheten, enligt nu gällande föreskrifter, in natura eller genom bidrag till entreprenör utgöres, finnér Utskottet likväl det så väl af motionären, rörande Skaraborgs län upplysta, som af erfarenheten i öfrigt bekräftade förhållande, att skjutsnings-besväret å särskilda orter, äfven inom samma län, är olika tryckande, utgöra ett väsendtligt hinder för antagande af en sådan fördelning, som motionären åsyftat, ty derigenom skulle nödvändigt inträffa, att den lindring, som bereddes åtskilliga hemman, skulle endast leda till fördeiför nuvarande innehafvarne deraf på andras bekostnad. Dessutom torde den föreslagna afgiften, som, enligt motionärens förmenande, borde debiteras och uppbäras i sam - Ålim.
Och hvad som än hände — så länge hon lefde, skulle han, friaren i dag, vänta, vänta. Och hon skulle veta det, och det skulle plåga och ängsla och likväl fängsla henne. Midsommar nalkades, men skolan hade blifvit stängd tidigare utan vårterminens afElin Ameen. slutning, derför att fröken Birger blifvit sjuk. (Forts.) Länge hade hon kämpat mot denna sjukdom, som smugit sig öfver henne utan att egentnnie hade ej på någon tid varit hos borgligen vara ett bestämdt ondt och som derför mästarinnan. Det var forgäfves denna fick den sväfvande benämningen » nervöst ». bannade och hvarannan dag tittade in till Hon blef mattare och blekare för hvar dag henne för att taga henne med sig hem. samt led af en beständig hufvudvärk. Till » Jag har inte tid, j a g får lof att sjelf läsa, slut kämpade hon ej längre, utan en dag låg och så är det några barn, som äro långt efter de andra, som jag läser särskildt med. Jag Hos rektorn fans intet gnistrande, intet hon qvar i sängen med en känsla nästan af vill, att min afslutningsexamen i sommar skall som tjusade. Allt var klart, lugnt och bevälbehag öfver, att hennes svaghet var så bli vacker. Och så, när qvällen kommer, är stämdt. Om han någonsin haft en ungdom, stor, att hon ej kunde stiga upp. jag så trött, tant! » då också han jäst af omogna idéer, hvilka i » Nerver, inte annat än nerver, » sade dokJa, borgmästarinnan hade nog märkt, hur virrvarr trängdes i hans hjerna, så var den tor Ljung, hvilken borgmästarinnan en dag blek och mager hon blifvit och så förskräcktiden länge sedan förbi, och han var nu en förde med sig, oaktadt Annie förklarat, att mogen man, fullt medveten af hvad han hon hellre ville » dö i r o ». » Men så illa var ligt nervös. det nu inte, » sade doktorn småleende. » Litet » Men om du bara ville komma till mig ville och tänkte. som förr, skulle du nog krya upp dig.
Transport 3,189,852:27. 3. 1842 den 1 Januari, med inberäkning af det Creditiv på Banken af 1,000,000 R:dr, som Riksgälds-Contoret eger att begagna under 10 månader årligen, eller från den 1 September det ena året till den sista Juni det nästföljande, och hvilket credilivs belopp är under denna tid på omförmälde räkning insatt 2,779,863: 7. — 1842 den 1 Juli 2,238,092:32. 4. 1843 den 1 Januari, med inberäkning af creditiv-summan 1,808,484: 5. — 1843 den 1 Juli 1,278,006:25. 5. 1844 den 1 Januari, med inberäkning af Creditivet 906,853: 28. 2. 1844 den 1 Juli 572,699:39. 4. På grund af 78 § i Riksgälds-Contorets Reglemente jörräntade medel: Under sednare hälften af år 1841 . R:dr 825,200: „ förra hälften af år 1842 513,755:26. 8. „ sednare hälften af samma år R:dr 1,671,750: hvarifrån afräknas de under detta halfår infriade obligationer och betalda lån . 136,177:37. 4.1535 572. g, „ förra hälften af år 1843 . R:dr 971,200: hvarifrån afräknas här under infriade obligationer och återbetalde lån 544,638:42. 8. 426561* 5. 4 „ sednare hälften af år 1843 362,700: hvarifrån afgå under samma år infriade lån, m. m 51,200: —i — gjj 5qq. Summa förräntade medel vid sistlidet års slut R:dr 3,612,588:42.
Genom antagande af förslaget skulle en återgång ske till det gamla vid sednasle reorganisation förkastade, enligt hvilket nämnda förhållanden endast vid vissa afslulningsj erioder kunde utrönas; hvarförutan det enkla och tillförlitliga system, som nu följes oeh hvarigenom dels af den forlgå - 6 Banko-Ulshotlets Memoria!, A’:o 54. ende kassa-räkningen för hvarje dag inhemlas beloppet af deposition?- och sedelskulden samt dels af Istae-afdelningen» kassa-räkning kontrolleras de behållningar i reel valnia och sedlar, hvilka i kassa böra finnas, helt och hållet skulle förstöras. Och då del inbördes sammanhang saint den ömsesidiga kontroll, som förefinnes uti nuvarande afdelningarnes räkenskaper och sorn i afseende på kassa-behållningarna ovilkorligen skall röja hvarje tillfälligt misstag eller uppsåtligt försök att missleda, är af serdeles vigt, kan Utskottet icke biträda ett förslag, hvilket afser rubbning i nämnda goda ordning. Vården af bankens redbarheter och af dess färdiga sedlar tillhör för närvarande, under gemensam ansvarighet, elfva kommissarier, af hvilka 3 i sender lill skiftes innehafva nycklarne lill förvaringsrummen. Förslaget synes innebära, att vården af nämnda förråder skulle utöfvas af endast 2 personer, nemligen i kommissarie och i kamrerare. Då i betraktande tages, att en specifik inventering af ifrågavarande förråder icke kan verkställas, med mindre banken under en längre tid får bållås tillsluten; torde det lätteligen inses, alt ganska mycket skulle kunna äfven ty ras genom öfverlutamle af omförmälde vård åt allenast 2 personer, utaf hvilka den ene innehade lägre befattning. Detta bestyr, jemförelsevis det vigtigasle inom hanken, anses nu vara af egenskap, alt icke ens den, som till vikaiius för kommissarie utses, får deruti deltaga.
Hvad den förra angår, anses den kunna medföra våda för akademiens nuvarande hus; —då återstår blott den andra, och för be - 48 fordrandet af möjligheten till dess begagnande har det helt nyligen lyckats akademien att på auktion få inköpa de hus och tomter, som utgöra den andra hälften af det qvarter, hvaraf akademiens egendom utgör den ena. Inköpssumman uppgår till 39,383 R:dr 16 sk. banko; ett belopp, hvarå egendomarne, om de fortfarande uthyrdes, kunde lemna ränta. Genom denna transaktion, hvilken för akademiens egentligen egna behof likväl icke varit erforderlig, ser den sig med.särdeles tillfredsställelse kunna åt staten erbjuda ett önskvärdt tillfälle att för framtiden bereda erforderligt utrymme till utvidgande af det naturhistoriska riksmuseum, och anhåller således, att Eders Kongl. Maj:t måtte föreslå Rikets Ständer, att inlösa ifrågavarande tomter och hus, antingen genom den af akademien betalade köpeskillingens erläggande på en gång, eller genom försäkran till akademien för ali framtid af deremot svarande 5 procents ränta. Skulle åter statens disponibla tillgångar icke medgifva samtliga gårdarnas inlösande på en gång, kunde detta till en början dertill inskränkas, att de tre gårdar, som utgöra den nordöstra fjerdedelen af qvarteret och i inköp kostat 6,383 R:dr 16 sk., må af statsmedel inlösas eller akademien af samma medel erhålla 5 procents årlig ränta å köpeskillingen, kunnande likväl akademien icke nu till noggrannt belopp bestämma den summa, för hvilken ränta till akademien borde utgå, emedan dessa Tre gårdar äro bebyggda med en stor massa af träclhus, af hvilka många ligga i omedelbar beröring med akademiens hus och medföra en sådan eldsfara för statens i akademiens hus förvarade dyrbara egendom, att de böra nedrifvas. Vid ett sådant tillfälle betalar brandförsäkrings-kontoret en bestämd summa till husegaren, hvilken summa då afgår från köpeskillingen; men om också förutsättas kan, att nedrifning och tomtens planering kan verkställas för värdet af de borttagna byggnadsmaterialerna, måste dock tomten njed ett plank instängas, hvilket naturligtvis ej kan falla aka-' demiens fiskus till last.
Christian Temperance Union har genom sin öfverpresident miss Frances Willard och sin engelska president lady Henry Somerset kallat fru Ebba Ramsay å Wilhelmsro att vara föreningens president i Sverige. den och fröken Fröding samt hr Hugo Alfvén. Och detta var dock blott en del, af hvad den gångna veckan dukade på sitt musikaliska bord. En tecknad på verklighetens grund för Idun af Teater och musik. Kvinnlig dekoration. » Literis et artibus » har konungen tilldelat den utmärkta sångerskan fru K. Operan uppförde i söndags » Mignon » med Wendela Andersson-Sörensen. tvänne kvinnliga gäster, som båda bidrogo att förläna föreställningen intresse. Vi behöfva blott nämna * deras namn — fruarna Dina Edling och JungstedtSkådespelerska på predikstolen. Fru FreLinden. Den förras återuppträdande i en af hennes derikke Nielsen håller för närvarande härstädes en yppersta glansroller väckte en storm af bifall, som serie föredrag i S:t Paulskyrkan å Söder. Ett par växte ' i den mån publiken fick klart för sig, att de år efter det Ole Bull fått till stånd den s. k. Bersenaste årens relativa hvila från sceniskt uppträ- gens nationalscen, gick fru Nielsen såsom ung in vid dande ej på minsta vis betagit den framstående teatern, där hon under ledning af Ibsen och Björnkonstnärinnans spel eller sång något det minsta af son studerade skåddspelarkonsten. Under 25 år tillderas intagande färg och fulländning — snarare hörde hon nämnda scen, där hon intog en bland de tvärtom. Fru Lindens humoristiska och friska främsta platserna. Vid ett tillfälle uppträdde hon Fredrik var naturligtvis ock en med stort nöje återi ett gästspel å Dramatiska teatern här i Stockholm. sedd prestation. Men för omkring 14 år sedan äfvergaf hon teatern K. DRAMATISKA TEATERN hade åter förliden fredag fyllt och började resa omkring och hålla föredrag. Så- sin salong genom lockelsen af ett mer än vanligt värdelunda har hon genomrest Norge, Sverige och Danfullt program. Detta inleddes af Turgenjevs kvicka mark och under de senaste fem åren Amerika, där och karaktäristiska lustspel » Arfskiftet », med till det hon hållit föredrag bland svenskar och norrmän.
Samma förslag har dessutom en annan olägenhet, som jag anser mig böra anmärka, och den är, att då alla fyra Stånden skola öfverlägga om öfverläggningsämnena vid det allmänna sammanträdet, blifver den demarche, Hr Mannerskantz föreslagit, utan tvifvel mycket tidsödande och kommer följaktligen att verka afskräckande för framtiden. Jag ber Hr Mannerskantz behjerta detta och öfverväga, huruvida man ej kommer lättast från saken genom antagandet af mitt förslag. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att under densamma, jemte det bifall till motionen blifvit yrkadt, följande särskildta förslag blifvit afgifne, nemi. af Hr Brakel: »att R. o. Ad. måtte besluta inbjudning till de öfriga RiksSt:n att på gemensamt rum sammanträda till öfverläggning öfver följande till 4:de och 5:te HufvudTitlarne hörande ämnen, nemi., hufvudgrunderne för och sammanhanget emellan Sveriges landtoah sjöförsvar, anslag för de fasta platserne, arméens pensionering samt Hr Stjernsvärds motion om Svenska arméens organisation»; af Frih. Raab: »att R. o. Ad. måtte bifalla Hr Stjernsvärds motion med den förändring att vid slutet deraf tillädes orden: dock endast i de punkter, hvilka Talmanskonferensen anmodas att bestämma»; samt slutligen af Hr Mannerskantz: »att R. o. Ad. måtte anmoda Landtm:n, att göra till föremål för rådplägning inom den s. k. Talmanskonferensen, huruvida det icke må vara lämpligt, nödigt och nyttigt att, sedan 4:de och 5:te HufvudTitlarne blifvit lagde på Ståndens bord, men innan desamma inom Stånden föredragas, under gemensamt sammanträde emellan alla fyra RiksStin öfverlägga om några i afseende på ordnandet af vårt landtoch sjöförsvar särdeles vigliga hufvudfrågor; äfvensom att i sådant fall meddela de respektive RiksStin förslag Den X April a. m. 59 § de frågor
Bonde-ståndet fått til] behandling emottaga följande motioner, nemligen: l:o af riksdags-fullmäktigen J. P. Danielsson från Calmar län, som, under åberopande deraf, alt fjerdingsmän, i saknad af nödig instruktion, få vidkännas en mängd bestyr, hvilka, ehuru icke tillhörande denna befattning, till följd af kronobetjeningens befallningar måst uträttas, — hemställt, att, till rättelse derutinnan, instruktion måtte utfärdas, hvarigenom fjerdingsmän må erhålla bestämda föreskrifter såväl i afseende å rättigheter som skyldigheter; 2:o af riksdags-fullmäktigen Sven Heurlin från Kronobergs län, hvilken, med anledning deraf att, till följd af de många och olikartade göromål, som af kronofogdar och länsmän efter hand blifvit fjerdingsmännen uppdragne, dessa befatt ningar, — till hvilka, efter hvad motionären anmärkt, jemte skyldighet att biträda vid brottslingars häktande, utsökningar, uppbörd och skjutsningar, äfven ansetts höra utpantning och redovisning af Läns-statens löneinkomster, förvandlats från ett lindrigt kommunalbestyr till ett högst mödosamt åliggande, föreslagit Rikets Ständer, att uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla om utfärdande af en instruktion för fjerdingsmän, deruti deras rättigheter och skyldigheter, lämpade efter de åtaganden, som ursprungligen varit alsedda för dessa genom menigheternes förtroende tillkomna befattningar, kundo bestämmas; 5:o och 4:o af riksdagsfullmäktige Jöns Mänsson från Malmöhus län samt Johan Persson frän Upsala län, af hvilka den förre, jemte vitsordande af de olä genheter, hvilka, till följd af obestämda föreskrifter i afseende fi fjerdingsmännens åligganden, uppkomma, hufvudsakligen biträdt hvad riksdags-fullmäktigen Sven Heurlin till afhjelpande häraf föreslagit; — samt den sednare åter, under förmälan, att genom den af Rikets Ständer vid 1840 och 1841 årens Riksdag beslutade indragning till Statsverket af fjerdingsmans-lönerne, denna befattning Bill. till R. St.
Uniformens förnämsta egenskaper har jag ansett vara värme, ledighet och enkelhet. Man har uppgifvit, att den allmänna välmågan inom landet är i tilltagande. Jag medger, att productionen har tilltagit; men jag fruktar, att förhållandet är helt annorlunda med välmågan, ty consumtionen har ökats i ännu större mån än productionen, så att man blir allt fattigare, ju mer man producerar. Vore förhållandet annorlunda, och välmågan verkligen i tillväxt, så kan jag knappt begripa, hvarföre man nu skulle behöfva tillgripa utvägen att skuldsätta sig samt kasta bördan af statsutgifterna på sina barn och efterkommande. Slutligen vill jag blott anföra ett nytt exempel på misshushållning med Statens medel. Då nemligen casserade gevär skola försäljas, sker det, jag vill ej söka utfundera af hvad orsak, med vilkor, att de skola exporteras. Derigenom måste en sådan försälj liing naturligtvis inbringa ofantligt mycket mindre, än om gevären finge försäljas till qvaivstadnande inom Riket. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi.: Då Hr Cederschjölds anförande emot K. propos. 0111 Statsverkets tillstånd oell behof åter är bragt å bane, torde det tillåtas äfven mig att deremot göra några anmärkningar, ej så mycket derför, att de åsigter, som deri framställas, äro i allmänhet stridande emot mina egna, utan synnerligast, emedan Hr Cederschjöld med väldig hand anslagit ett accord, som för dagen mäktigt genljuder i sinnena; ty indragningar, besparingar, vägran af anslag och förnekande af sådanas behof utgöra den Jacobsstege, på hvilken man nu för tiden söker att uppstiga till popularitetens himmel. Hr Cederschjöld uppgifver, att ändamålet med hans anförande är att åstadkomma besparingar. Jag skall också ifra Den 17 Mars f. m. 3o3 för sådana, när de äro möjliga; men innan man kan spara, måste nödvändiga behof vara uppfyllda, och detta är ej förhållandet med försvarsverket. Örn man jemnför hvad 1809 års
Häraf finnes att, om ock det så kallade »Miihlzwang» (qvarntvånget) eller förbudet för mäidsökande inom visst distrikt att mala säd å annan än viss qvarn, aldrig, äfven då benägenheten för tyskeri och reglementerande för näringarne här var uti högsta flor, kunnat påtvingas frie Svenske män; så har likväl rättigheten för vissa qvarnar alt ensamma, med alla andras uteslutande, förmala säd morn vissa distrikter äfven här under en längre tid blifvit temligen fullständigt för qvarnegare upprätthållen. Så länge dylika rättigheter qvarnar tilldelas och för dem kunna bibehållas, så länge kunna grundräntor å qvarnar äfven försvaras. Det är nemligen ganska rättvist, att alla monopolister eller särskildt skyddade och privilie rade näringsidkare äfven åläggas särskilda skatter eller förpligtelser för de dem, på andra medborgares bekostnad, tilldelade förmåner. Den uteslutande rätten till sädesförmalning inom visst distrikt har emellertid icke kunnat för de grundränta ålagde qvarnarna bibehållas. Ridderskapet och Adeln lyckades, att få undanlag för frälsejord från de all männa stadgandena. Qvarnar å sådan jord äro, såsom här nedan närmare skal! an« gifvas, icke underkastade samma tvång och beskattning, som de öfriga. Efter 1823 års riksdag, då Kammar-kolegii misstag angående 1623 års Riksdagsbeslut ådagalades (S. L. E. Bet. N:o 444.) samt då sundare grundsatser angående näringarne i allmänhet började att göra sig gällande, —- men hvilka, ty värr, försl endast på det sätt kunnat genomdrifvas, att man idkeligen gjorde undantag eller beredde utvägar att kringgå gamla förbud och privilegier, hvarigenom den närvarande villervallan och osäkerheten om hvad man eger företaga eller icke, är föga bättre än det gamla tvånget, — har man ock lossat på banden för qvarnarna. 132 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862. Genom Kongl.