Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Komilerade sålunda i korthet redogjort för främmande länders lagstiftning i det ämne, som nu sysselsätter dem, öfvergå Komiterade till en framställning af våra egna förhållanden, och skola sedermera undersöka, örn den nuvarande organisationen af de Svenska hypotheks-föreningarne må vara fullt ändamålsenlig, eller hvilka förändringar, som, med ledning af erfarenheten så väl här sorn i främmande länder, deri kunna anses af behofvet påkallade. 13 Tidigt och, som det vill synas, tidigare än i andra länder, har man i Sverige sökt att genom offentliga anstalter bereda den skuldsatte fastighetsegaren tillfälle, att, på så fördelaktiga vilkor som möjligt, undfå lån. Redan från sin första stiftelse har riksbanken, med afbrott endast under de tider, då bans ställning ansetts icke kunna medgifva det, lemnat lån mot pant af fastighet både i stad och på landet. Vilkoren för denna belåning hafva varit lämpade efter förhållandena vid olika tidpunkter. Huru mycket man än afsett att bereda lättnad för den skuldsatte fastighetsegaren, har dock detta ändamål naturligtvis måst stå tillbaka för det vigtigare ändamål, som banken i främsta rummet baft att uppfylla. Det ligger utom förevarande ämne alt undersöka, om och i hvad mån det må hafva varit ändamålsenligt för en bank, sådan sorn riksbanken, att från början omfatta ocb Sedermera fortsätta en lånerörelse af detta slag. Komiterade vilja endast, genom att leda uppmärksamheten på de anordningar, som tid efter annan vidtagits i afseende på fastighets-belåningen i riksbanken, ådagalägga, hurusom, innan man i andra länder ifrågasatt nödvändigheten af särskilda inrättningar för fastigheters belåning, de grundsatser, på hvilka den sednare lidens hypotheks-inrättningar hvila, varit vid fastighetsbelåningen i riksbanken tillämpade. Så har det lånebelopp, hvartill fastigheter i riksbanken antagits, varit bestämdt efter enahanda måttstock, som i de nuvarande hypotheks-föreningarne, och utgjort hälften eller två tredjedelar af värdet. Betalningstiden kunde väl i början icke föreskrifvas på längre tid än ett år, men, om bankens ställning så med ga f, fick omsättning ega rum, och sällan blefvo lånen återbetalda, utan förvandlades till slående lån.
Afflyttade Cadetter påförd Pensions-afgift 81: 32. Balance till följande året. — Mot förvaltningen af de till Kongl. KrigsAcademien anslagne medel har någon anmärkning icke förekommit, och ehuruväl vissa delar af Räkenskapen funnits icke ega den fullständighet och redighet, som varit att önska, hafva Revisorerne dock ansett sådant icke påkalla någon till åtgärd ledande framställning å Revisorernes sida. ( I27 ) Invalid-Inrättningen. In validhusFonden, sorn, jemlikt Rikets Ständers vid 1812 års Riksdag fattade beslut, tillkommit genom indragningar af AdelsfahneRegementets Indelningar, till inrättande af ett Invalidhus vid något af de Kongl. LustSlotten, har för ifrågavarande år förhållit sig sålunda: Debet: B alan c e Jr än föregående året: Innestående Kronouppbörd: Balance till följande året: Summa R:dr 73,409 Credit: Balance från föregående året: Af SlatsVerket bestridde: Innestående Kronouppbörd: Af denvidi832 års början balancerade Behållning af InvalidFondsMedel 54,285: 13. 4. var vid årets början disponibelt: Contante Behållningar 19,991: 16. 3. Under loppet af år i832 inflöto dessutom: 7. sedan deraf utbalancerats: Lefverering inom April i833 209:42.8. D:o inom Aug. i833 557:47*2. Af i832 års Uppbörd 18,746:17. Behållning disponibel vid 1833 år början 54,408: nemi.: Till denna vid .833 års början disponible tillgång . .54,408:12. 1. inflöto under loppet af i833: Af .832 års Medel lefvererade inom April 15,005: d:o „ Augusti . 2,012: 16.11.17oiy; tg. Af balancerade Restantier 1,101: i5.
Majit i Nåder torde tillse om och i livad mån, det emellan HäradsRätterne och öfrige Domstolar samt Ämbetsverk förut varande förhållande i afseende på Expeditions lösen bör, genom jemnkning i grunderne för samma lösens utgörande, varda återstäidt. Slutligen och hvad angår Herr Bagges anmärkning emot det Expedilions-sått, som af en LagmansRätt skall vara nytijadt; så enär berörde förfarande, så vida Parter, utan föranledande af egen begäran, blifvit trugade att lösa afskrift af skriftvexlingen, ia* 238 Lagutskottet! Betänkande». nefattar ett missbruk, hvaruti rättelse genom klagan å vederbörlig ort kunnat vinnas, tro Utskotten denna anmärkning icke vara af den beskaffenhet, att Riksens Ständer i anledning deraf böra någon åtgärd vidtaga. Detta, tillika med en Ledamots skiljaktiga, uti bifogade Pi ofocollsUtdrag uptagne mening, varder till Riksens Högloff Ständers pröfning vördsamligen öfverlemnadt. Stock tiolin den 10 Maji 1823. Utdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Högloft. Ständers Lag samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Plenum den 14 Maji 1823. S. D. Emot det utlåtande, Sorn innefattas uti Utskottens Betänkande, i anledning af våckte motioner om afskaffande af all expeditionslösen samt om nedsättning, dels i allmänhet, dels i serskilde delar af nu gåilande Taxa å Expeditionslösen, inlemnade Herr Arvidsson ett så lydande skrifteligt anförande: ”Enar egande rått, förvärfvad genom sådane fång, som Lagen gillar, utgör det väsentligaste vilkoret för Laglatts erhållande, hälst denna Actus i annor händelse ej får meddelas, anser jag deraf böra följa, att dä den egande rätt, i grund hvaraf Lagfart för någon person blifvit börjad men ej hunnit fullbordas, ujjphörer, äfven Lagfar - LngUtskottets Betånknndett. 239 ten skall i sin fortgång afstadna.
Maj:t, uti skrifvelse af den 24 Maj 1845, N:o 237, i underdånighet anmält behofvet af en fullständigare lagstiftning uti delta ämne, derjemte till Kongl. Maj:ls höga stadfästelse öfverlemnat ett af Ständerna, föideras del, antaget förslag till ”Lag för enskilda Banker” och anhållit: a) att antingen såsom tillägg lill lagen för enskilda banker, elier genom serskild kungörelse, förklaras måtte, att hvad kongl, kungörelsen den 14 Januari 1824, angående enskilda hanker och diskonter, stadgar, derefter skulle gälla endast i afseende på sådane banker, som redan voro inrättade och hvilka orubhadt borde bibehållas vid deras undfångna privilegier, derest de ej sjelfva önskade uti sina statuter ändring i öfverensstämmelse med ofvanberörda lag; och b) att uti lagen för enskilda banker de i riksdaler banko bestämda penningebelopp måtte utföras i den mynt-enhet, som till antagande blifvit föreslagen. l3å likväl ifrågavarande kungörelse af den 9 Januari 1846, ehuru den i väsendtligt delar följt de åsigler, som af Rikets Ständer, uti nämnde förslag, blifvit uttryckta, dock, under förklarande, alL samma förslag ej kunnat antagas, i andra derifrån afviker, har Konstilulions-ulskollet funnit skäligt att om detta förhållande taga närmare kännedopi, och dervid först ur protokollet öfver Juslilie-depai lemcnls-ärenden, hållet inför II. Maj:t Konungen i Slats-rådet den 20 November 1845, inhemta!, alt Rikets Sländers ofvannämnda förslag och skrifvelse, jemte Högsta domstolens öfver förslaget afgifna betänkande och anmärkningar, den dagen under granskning i Stals-rådet förevarit ur ren juridisk synpunkt, eller, såsom det i protokollet säges, så vidt det egde gemenskap med allmänna lagen, då föredra - h'onst iim i on>-Utskott eli Memorial, N:o 4. 3 gauden, II.
Så t. ex. bör hon förbjudas att i sin vård emottaga mer an ett visst, af myndigheterna noga bestämdt antal fosterbarn på en gång. Särskildt när det qiiller spdda barn torde antalet strängt böra begränsas. till högst två eller, om kvinnan själf har ett spädt barn, ett enda fosterbarn. Vidare bör i tillståndsbeviset intagas bestaminelser om fostermodrens skyldighet, att underkasta sig den kontroll, so111 af inyndigheterna kan anses erforderlig, samt att noga ställa sig .till efterrättelse de föreskrifter rörande utöfvandet af yrket, som skriftligen eller muntligen genom kontrollanterna kunna henne föreläggas, Alldeles nödvändigt synes mig vara, att fosterinödrarna tvingas a t t noga satta sig iii i alla de viktigaste punkterna beträffande barnets vård, så väl ined afseende på den liiinpligaste födan som hudens vård, bekliidnaden, bostadens skötsel o. s. v. För den skull erfordras emellertid en tryckt instruktion, affattad uti korta, lätt begripliga satser, och detta så mycket inera, som fostermodren då icke i förekommande fall kan urskulda sig med okunnighet eller förebära andra liknande ursiikter. Slutligen m %si; e fostermodren vara skyldig att, om hennes fosterbarn insjuknar, genast tillkalla läkare samt, i händelse af dödsfall, inom bestämd tid med företeende af dödsattest anmäla förliållandet hos den myndighet, som utöfvar kontroll öfver hennes verksamhet. Detta senare p % det at ' t efterforskningar i tid må kunna anställas, huruvida barnets död varit beroende på nhgon förseelse f r h fostermodrens sida eller annars berott på någon omständighet, som kunnat undvikas. Hvad jag har ofvan föreslagit såsom önskligt vid genomförandet af vårt fosterbarnsvasendes reformerande, förutsätter naturligtvis att en särskild förordning måste antagas, i hvilken .alla de viktigaste villkoren för rättighet att till vård emottaga friimmande barn finnas in ' tagna. Denna förordning synes mig lanipligast böra utfärdas på sätt 24 i Hiilsovkrdsstadgan föreskrifver.
Man kan visserligen på god tro antaga att saken äger sin riktighet, hvilket äfven af mig medgifves, men oformligt mätte det i alla fall vara, att afgöra hvad man i brist på den enda upplysande handlingen ej sjelf kan pröfva. Härförutan förefinnes dessutom en annan ganska betänklig omständighet, som talar för uppskof med denna partiella granskning. Om nemi. i den efterföljande, 1847 års revisionsberättelsen, skulle förekomma frågor (och detta torde äfven vara förhållandet) hvilka äro af enahanda beskaffenhet, fastän de icke utgöra en direkt fortsättning af något som nu är lösbrutet af 1845 års berättelse. Hvad blefve då följden, ifall man nu genast fattar beslut angrde de sistnämde? Jo, naturligtvis att man hade bundit sina händer på förhand i afseende på-de efterföljande, eller ock att besluten möjligen uti likartade fall komma att stå i strid med hvarandra. Men intetdera måtte vara enligt med R. o. Ad:s önskan. Min åsigt är derföre, såsom den ock i reservationen blifvit uttalad, att detta betänk, både kan och bör hvila lills det kan företagas i sammanhang med granskningen af 1847 års revisionsberättelse; och då uti detsamma äfven ingå åtskilliga här anmärkta och bestridda principfrågor i afseende på dess uppställning, så synes mig allt sammanstämma deruti, att den lämpligaste åtgärden för tillfället vore, att, på sätt Gr. Lagerbjelke föreslagit, återremittera hela betänk. Frih. Cederström: Jag har begärt ordet i anledn. af ett för mig alldeles främmande och högst besynnerligt yttrande af Hr von Hartmansdorff, nemi. att della betänk, skulle anses såsom en statsregleringsfräga. Jag hade icke väntat mig, att granskningen af en revisionsberättelse och frågan om R. St:s beslut i anledn. af revisorernes anmärkmr skulle uti RiksStms plena komma att behandlas såsom en statsregleringsfråga. Det är likväl icke någon så beskaffad fråga; ty statsregleringen grundar sig icke på statsrevisorernes berättelse, utan uppå K. M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof. Här är frågan, huruvida af revisorerne gjorde anmärkmr skola underställas R.
Underbar är en månljus natt i furornas pelarskog, då månskenet i långa strimmor faller in här och der mellan stammarne. Underbart är här ock om dagen då vandraren ser långt, långt bort, och blicken går vilse emellan de otaliga pelarne. Nära, fjerran, öfverallt samma resliga, raka och höga stammar, öfverallt samma palmlika kronor. Men nu, finnes här nu ett menniskoöga, så kan det ej se några steg ens framför sig, allt är snöhvirfvel, yra, mörker, så mycket en nordisk vinternatt, med sin mjella snö, kan bli mörk. Men tyst; höres dock icke ett annat ljud, än stormens brak i furorna? Jo, det nalkas småningom, en uttröttad häst bjuder till att kämpa sig fram mellan drifvorna, det går steg för steg, men med möda. Nu går det ej mera. "Finnes det ingen möjlighet att komma under tak", säger en qvinnoröst. "Det går ej längre." "Hvem skulle väl här finnas att gå in hos? På hela nejden bor ingen menniska, annan, än en gammal trollpacka", svarade en karlröst. "Troll eller icke, lika mycket, bara man slipper under tak. Kan du få reda på hvar hennes koja finnes?" "Ja, det beror allt på om hon sjelf vill att vi ska hitta på den. Hon är dock österbottninge, hon så väl som vi. Kanske hon inte vill oss så illa. Ja, se der glittrar skenet af en klar brasa. Det kan ej komma från någon annans stuga. Nog lär hon vilja leda oss dit; men om vi derföre böra fara, det är en annan sak. Kanske också att det der lyser bara för att föra oss vilse." "Det kunde hon tryggt spara sig, ty stort värre till, än man är här, kan det knappt bli. Försök att få hästen att gå dit." Karlen försökte; men slag, skrik, ryckningar i tygeln, allt var lika fåfängt. Han steg slutligen ur, för att leda hästen, den gick några steg, men stannade, och inga medel förmådde numera att röra den ur en fläck. Slutligen steg fruntimret ur slädan och började vada genom drifvorna, för att försöka hinna till den inbjudande brasan.
Sverige, som numera ej äger mer än en Fiende att fästa sin uppmärksamhet uppå, skall ändå aldrig undvika kanske, att, som vanligt vid ett sådant tillfälle, få sin andra mindre Granne på hälarne påsig, och som detta, sedan Norriges frånfälle, aldrig af denna Magt kan ske annat än genom Sjöstyrka; och att de vilja hafva delta inflytande, bevises genom deras återuppbyggande af sin Flotta, samt alt de alltid genom dess Sjömagts läge, äro i tillfälle, att långt förr än Fartyg utur Finska Viken kunna utkomma, hafva sin Flolla ute; så skola vi alltid vara instängde i våra egna Hamnar, aldrig kunna undsätta eller öfverföra egna behofver från en Province till en annan, aldrig observera vår starka Fiendes Arrueringar och Rörelser. Så vida vi ej 92 Den ig Januarii. är i Sjöförsvaret af Seglande Fartyg, nemligen Linieskepp och Fregatter, öfverlägsen denne så hjelpsamma Granne, och således sätta honom ur stånd att till en början skada oss och freda våra Kuster fullkomligen, intilldess de Flottor kunna utkomma, med hvilka vi kunde vara Allierade. När man af dessa Raisonnementer inhämtar verkliga omöjligheten att med något af dessa Vapen ensamt Agerande försvara våra Kuster; finner man att de måste vara förenade, och således vårt Sjö-försvar bestå utaf så väl Linieskepp och Fregatter, som större och mindre SkärgårdsFavtyg, grundgående, väl Armerade, och till det mästa antalet Seglande. Ett sådant Sjö-försvar anser jag det lämpeligaste, så vida Sverige äger förmåga till dettas frambringande och underhållande; och jag vågar tro det. Detta försvar bör så mycket möjligt concentreras på en punct och sällan utläggas i serskildte Stationer, hvilka dels kosta mycket vid anläggningen , och ännu mera genom den mängd obehölliga Personer, som sedermera användas på dessa Stationer, till Bevakning, Uppbördsman och Redogörare, då samma arbeten kunde med de redan ansatte Personer vid Ilufvud-stalion utföras. Allt utgjordt från en Hufvud-Station skall alltid medföra mera Kraft, mera Enighet och samma Drift, än när dessa bemödanden serskilt afdelas.
Jag hemställer hvart det skulle leda, om R. o. Ad. ville begagna sig af en sådan utväg, i så fall skulle säkert alla anse åtgärden vara formelt oriktig, men är han det i ena fallet, så är han det äfven i det andra. Grundlagarne erkänna ingen annan beskattning, än den som pålägges af R. St:r, och det är också en sådan beskattning, som Hr von Franckens förslag afser. Enligt detta skulle Ståndet först utstaka de grunder, enligt hvilka det önskade att beskattningen måtte utgå, och sedan skulle R. St:rs bekräftelse derå sökas. På så sätt blefve beskattningen laglig, och, som jag förut yttrade, det låter icke tänka sig, att de öfriga stånden skulle vägra sitt samtycke, om R. o. Ad. önskade att beskatta sig sjelf på detta sätt för en dess enskilda angelägenhet. Då jag förra gången hade ordet, förbigick jag omnämna ett skäl, hvarföre jag anser, att äfven de, som i likhet med mig gilla Hr von Franckens förslag, böra yrka återremiss. Det är nemi. nödvändigt att få utredt icke allenast huru mycket penningar, som böra anskaffas, utan äfven huru mycket penningar, som kommer att inflyta genom den af Hr von Francken föreslagna afgiften af 10 proc. på andra Artis bevillning. Den värde talaren 238 Den 12 September. har visserligen enskildt uppgifvit att han approximativt beräknat den summa som på så sätt skulle komma att inflyta, men det är nödvändigt att Ståndet så noga som det med våra statistiska förhållanden är möjligt får detta utredt. Jag förnyar derföre min anhållan om återremiss. Gr. Björnstjerna: Det händer någon gång att jag och Hr Printzensköld äro af olika tankar, så äfven nu. Hr Printzensköld anser att man skulle betala sin representationsrätt allt för dyrt, om man derföre möjligen komme att erlägga 50 Rdr Bko. För min del anser jag denna rättighet så dyrbar att jag icke vet med hvilket pris den kunde uppvägas. Vidare tjär Hr Printzensköld talat om det rättvisa i att den rika erlägger mera till Riddarhusets reparation än den fattige.
N:o 54 och Allm. Besv.- samt Ekon.Utsk:s Betänk. N:o 113 daterade samma dag den 54 Sept. Icke förthy antagas nu i det ena Betänk, de skäl som man i det andra uptagit för afslående. Det är verkligen något apokryfisk!,. Vidare har man såsom skäl för afslående af militär-författnings-samlingens fortsättande anfört det beslut som R. St:r vid denna Riksdag fattat att hos K. M. anhålla om uprättande af ett fullständigt sammandrag öfver administrativa, kamerala och ekonomiska förfat.tmr, hvarigenom Utsk. ansett det vid militär-författnings-samlingen åsyftade ändamål komma att upfyllas. Jag hade likväl trott att i det Utsk. der militära personer närvara, hade bordt finnas någon som kunnat uplysa att kommando-mål icke få inbegripas under hvarken administrativa, kamerala eller ekonomiska mål. Annu har ingen kommit på den tanke att anse t. ex. general-ordres af kameral eller administrativ natur, och det är dock dylika föreskrifter som till stor del ingå i militär-författnings-samlingen. Att sfi är förhållandet inses tydligen om man fäster upmärksamheten derpå att hela militär-befälhafvarens instruktion, som har 50 års tillvaro, hvilar endast på general-ordres, men enl. den motsatta åsigten skulle hela denna instruktion icke komma att ingå i detta vidtomfattande verk. Eör öfrigt är det en sak som man bör upmärksamma att det nemi. icke allenast är en nödvändighet att inom Arméen finnas nödiga föreskrifter; de måste äfven vara upgjorda i en lätthandterlig form om man deraf skall hafva någon nytta. Jag påminner mig ett yttrande af en person, väl känd på detta rnm, II. Exc. Gr. G. Löwenhielm, han sade »att instruktioner bör vara i hufvudet, men som detta icke hos en och hvar kan åstadkommas, så böra de utgifvas i det format att de kunna rymmas i fickan.» Jag vill nu fråga om ett så stort arbete som det hvarom R.
Den 16 September e. m. 309 Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, alt derunder icke afgifvits något annat bestämdt yrkande än å bifall till den förev:de §:n, blef propos. derå framstäld och med ja besvarad. § 6. Frih. Leijonhufvud: Jag anhåller först att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på ett oriktigt uttryck, hvartill jag dock icke är vållande. Sorn R. o. Ad. finnér, har Utsk:t gjort en förändring i 2:dra mom:t. Ren åsigt jag dervid hyste, blef icke gillad, men jag tror dock att ordet »meningarne» bör utbytas mot »rösterne», så att det kotnme att heta: »Aro, efter nu stadgad grund, rösterna å hvardera sidan lika etc.» FIr Olivecrona: Ren talare, som sist yttrade sis, med gaf alt en oriktighet förekom i sisla mom:t af denna §. Ret är ganska fägnesarrit, att en af Utsk:ts ledamöter åtminstone medgilver detta; ty ehuru de förut medgifvit alt en och annan redaktion icke vore den bästa, hafva de dock envist motsatt sig återremiss, så snart det gällt den minsta förändring i Utsk:ts förslag. Motsvarande stadgande är också vida bättre uttryckt i den Norska sjölagens 5:le §. Har står det nemi. att deras beslut skall gälla, hvilkas lotter tillsammantagne äro de störste. Meningen är väl ock att den åsigt skall råda och bestämma beslutet, för hvilken sammanräknade beloppet af lotter är störst. Jag kunde icke uppfatta, om Frih. Leijonhufvud merigaf återremiss. för att få redaktionen ändrad; annars får jag anhålla derom i detta syfte. Hr von Ehrenheim: Rå den af Frih. Leijonhufvud fö reslagna ändringen är särdeles enkel, vågar jag hemställa om bifall till §:n, med ändring af ordet »meningarne» till »rösterne.»
Höghet Arf Prinsens Hof-Stats Summa, att den från nästa års början kommer att utgöra 50,000 R:d, har Utskottet nu trott sig böra föreslå* att en summa af 25,000 R:d måtte besämmas att, om Hans Kongl. Höghet före nästa Riksdag skulle sig förmäla, då uppbäras årligen jemte nyssnämnde Hof Stats-Sum. ma elier tillsammans 75,000 R:d; hvilket vörd_ samt Den % 8 Juni. i3'3 sårril hemställes Riksens Höglofl. Ständers om. pröfvande. Stockholm den 26 Juni 1815. På Vällofliga BorgarePå Hedervärda Bonde - Uppläst hos samtidiga Riks-Ståndcn don 28 Juni. Riksens Högloft. Ständers Stats • Utskotts utlåtande i anledning af anmärkning vid dess Betänkande ö fver Herr General - Directeuren _ Hagströmer^ Memorial om medel till befordrande af större sundhet i Städerna. ~Sl\d föredragning utaf Stats-Utskottets Betänkan • de under den uG sisth Maj, i anledning af Herr Ge. 4:de B. På Höglofl. Ridd. och På Högvördiga PrestSiändets Ledamöters vägnar Gustaf Murray. Adelns Ledamöters vägnar Carl De Geer. Ståndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Fandberg. Ståndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. 'Junelius. «3*4 JDen 28 Juni. General Diresfeuren Plagstromers Memorial, hvaruti, till befordrande af större sundhet i Städernaj bland annat föreslås, att rymligare och snyggare arrester å de stallen, der sådana saknas, måtte inrättas samt fångarna beredas tillfälle att sig sysselsätta, har hos Hogvördiga Prest-Ståndet, Herr Biskopen m. m Doctor
Den, som anser, att i hufvudsakliga voteringen, rörande utförseln af Jern: smidt eller valsadt: bandoch plattunder - tums tjocklek etc., Ridderskapets och Adelns beslut, att sagde artikel bör kunna fritt från tull utföras, skall antagas till contra-proposition, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer contra-propositionen att utgöras af Borgare-Ståndets beslut, att den ifrågavarande artikeln bör vid utförsel beläggas med 8 sk. tull per Sk® Stapelstads-vigt. Voteringen har utvisat 16 Ja och io3 Nej, och som Nej följagtlig&n vunnit, har voteringen i hufvudsaken derefter försiggått, enligt följande proposition: Den, sorn godkänner Utskottets förslag, att å Jern: smidt eller valsadt: bandoch plattunder l tums tjocklek, bultoch gallersamt sänksmide, rundt eller kantigt, knipoch fyrkant-, af 5 turn och derunder, skäroch klippjern, saltpanneplåtar, | turn tjocka och deröfver samt af 12 tums bredd och deröfver, bör bestämmas 10 sk. 8 r:st utförselstull, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages Borgare-Ståndets beslut (se ofvan). Genom 74 emot 45 Nej har Utskottets förslag blifvit gilladt. Bih. till R. St. Den, som godkänner Ulskottets förslag, att Jernskrot, gjutet, smidt eller valsadt bör vid införsel åsättas a R:dr lull per Sk© Stapelstads-vigt, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages införselstullen å ifrågavarande artikel till a R:dr a4 sk. Sk® Stapelstads-vigt. Vid voteringen hafva befunnits 53 Ja och 66 Nej, i följd hvaraf den uti contra-propositionen intagne lullbestämmelse blifvit godkänd. i2.:te voteringen, (enligt i6:de punkten.)