Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
H r S. förstår att i sitt spel inlägga såväl kraft som vekhet; hans pianissimolöpingar äro förträffliga, och han eger en säkerhet i anslaget, som är förvånande. Ledsamt att hr S. kommit vid en så olämplig tidpunkt. Hofkapellet utförde med utomordentlig finess Griegs Holbergs-suite och Normans uvertyr till » Antonius och Kleopatra ». K. Dramatiska teatern har bestämdt fått en kassapjäs ' i hr P. Staaffs nya lustspel » Ett^lysande parti » som i lördags gafs för för första gången. Stycket är nästan genomgående roligt, särskildt de tre första akterna, hvilka ock äro de bäst skrifna. De två sista äro något mattare. V i tro ock, i likhet med en annan ärad anmälare, att stycket skulle vunnit på, om handlingen koncentrerats inom ramen af endast tre akter. » Ett lysande parti » uppfyller emellertid alla betingelser för att skaffa åskådare en angenäm afton, helst som utförandet ock är på alla händer det bästa. Att bland hufvudrollernas innehafvare framhålla någon särskildt, vore att begå en orättvisa mot de öfriga. De fyllde alla sina platser förträffligt och fingo alla del af den intresserade publikens bifall. Efter sista akten inropades äfven författaren tvänne gånger. Filharmoniska sällskapet gaf i måndags sin tredje och sista abonnementskonsert för innevarande spelar. Liksom vid föregående konserter var äfven nu Musikaliska akademiens stora sal fylld med en högst intresserad publik, som med lifligt bifall helgade det i allmänhet ypperliga utförandet af hvarje särskildt nummer å programmet. Priset för aftonen torde såväl i vokalt som instrumentalt hänseende böra tillerkännas Griegs scener ur » Olav Trygvason », och särskildt förtjänar fröken Piehl en mention för sitt goda utförande af Völvens viktiga parti. Hennes omfångsrika och mörka stämma passade här förträffligt.
Fördelen af en dylik bok vore, att Verkets Öfver-styrelse kunde städse granska och bedöma säkerheten, verkställda förnyelser m. m., utan att behöfva afbida eller företaga inventeringar, vid hvilka för öfrigt b erörde bok skulle granskas, tjena till ledning och genom påskrift vid hvarje tillfälle verificeras. — 136 KonglTopografiska Corpsen. Räkenskaperna, som i Kongl. Kammar-Rätten undergått granskning lör båda revisionsåren med anmärkning, utvisa följande förhållande: Debet. år 1843. år 1843. Balans frän föregående året: Uppbörd: Till topografiska arbeten å Kongl. Krigs-Kollegii Fortifikations-Afdelnings stat uppförda 12,000: — 12,000: — Karteförsäljnings-medel 999: 1. 2. 837: 11. Credit. Utgift: Balans till påföljande året: Någon anmärkning härvid har icke ägt rum, utan få Revisorerne endast tillkännagifva, att räkenskaperna nu mera ådagalägga den reda — 137 — och tydlighet i bokföringen, hvilken föregående Revisorer ansett denna redogörelse sakna. Telegr af-Inrätt n in gen. De i Kongl. Kammar-Rätten granskade räkenskaperna, för år 1842 med och för år 1843 utan anmärkningar, hafva till någon erinran från Revisorernes sida icke föranledt. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. år I*i-I2. år 1343. Balans från föregående året: Uppbörd: Credit. Utgift: Till liyggnadsförsöket vid Små-Dalarön 299: 39. Dito för Telegraf-inrättningens fasta egendom .. 600: Lifstidsränta åt Fabrikören Bång 666: 32. — 666: 32. Kongl. Ingeniör-Corpsen. Af räkenskaperna, som i Kongl. Kammar-Rätten undergått granskning för båda revisionsåren utan anmärkning, inhemtas: Debet. år 184». år 1843. Balans från föregående året: — Uppbörd: Credit. Utgift:
Ett litet mottagningsrum i mörkrödt med en Minervabild af marmor, ett bokskåp med syperba guldornerade band, som aldrig rördes, ett planschbord med portföljer, som han sjelf dammade med en broderad damduk... Och så rökrummet, med gröna draperier, gröna möbler, grönt pipställ, dekoreradt med fruntimmersarbeten och prydt med små cigarrhållare af imiterad malakit. Men sängkammaren var den täckaste. Den var herr Attes jungfrubur, ljusblå och ordentlig som han sjelf. Det hela var af fransysk crétonne, med oäkta spetsar och rosetter öfverallt. En liten hvit säng med ljusblå omhängen. Bakom skärmen hängde en ljusblå flanellsnattrock med silkestofsar, en rökmössa, sydd med blått silke på kanevas af syster Louise, och under sängen stodo så nätt i bredd ett par ljusblå tofflor. I taket hängde en lampa med blå kupa, den lilla soffan hade blå kuddar, och pallen bar blå rosor, blå liljor och blå förgät-mig-ej. På toiletten stod en mängd burkar, toilettaskar, flaskor och flaconer af alla slag, pulverdosor af alla former, borstar, penslar, stänger... Det var ett batteri, värdigt en primadonna. I byrån fans en lönlåda, en städerska påstods der ha funnit några askar fransyskt smink. Ibland under säsongen gafs hos generalguvernörskan några sällskapsspektakel på fransyska... Kanske att ... eller Gud vet, brukade han kanske på balerna i grosshandelssocieteten ? Herr Adolf bytte om stöflar, hängde upp sin promenaddrägt och påtog en kammarrock med uppslag af sammet. Han lade in sina handskar i ett etui af silfver, kammade upp håret, gned ansigte och händer med eau de Milan, beströdde dem med puder och aflägsnade det så åter med en vippa af svandun. Så kastade han sig i gungstolen, började putsa sina naglar och for skrämd upp, då det ringde. Han trippade till tamburdörren och öppnade. Nadja kom in, slaskig om fållar och skor, svettig och bullersam.
Det enda verkliga nöje jag har, är att skrifva till dig, och ännu större vore det att ifrån dig få bref, men äfven dessa synes ödet vilja beröfva mig. Hvad som oroar mig mest, min goda Celestine, är en fruktan, att jag börjar bli elak. Jag börjar misstro alla menniskor, och till och med Lydia – men jag vill ej vidare tala derom. Hur innerligt ber jag ej Gud, att han åter till mig skall sända de goda englar, som förr så vänligt kringsväfvade mig, men ofta stannar min bön på mina läppar, och jag känner de goda englarne ej längre vilja bo i mitt hjerta, sedan det börjat bli bittert. Jag frågade Stellan häromdagen, om han ej tillsammans med mig, innan det gamla året gått till ända, ville gå till skrift. «Sådana barnsligheter!» svarade han blott – «det kan ju inte vara så brådt om med det der!» Det lärer ej passa sig, att den ena makan kommunicerar, och ej den andra. Hvar skall jag finna tröst, och hur skall jag åter bli försonlig och god emot menniskor? Men jag hör redan Stellans steg der i yttre rummet, och måste derföre sluta. Jag får blott såsom mitt sista ord bedja dig tacka Gud, att du endast har «tråkigt». Bed för din Nanna.» Nanna skyndade sig att slå tillsammans brefvet, och hade ej väl gjort det, förr än Stellan kom in. Han fordrade att få se hvem det var till, och då Nanna visade att det var till Celestine, så hade han naturligtvis ej något att anmärka, men han yttrade emedlertid sin önskan att få se innehållet, och blef ej litet förundrad, då Nanna protesterade häremot. Han yrkade att det vore hans rättighet att få se hvad hans hustru skref, men Nanna förblef bestämd i sitt vägrande, och ehuru hon darrade af fruktan, att Stellans vrede på ett mera våldsamt sätt skulle bryta ut, lät hon dock ej deraf hindra sig att hoplägga och försegla brefvet, hvilket hon stoppade hos sig, och gick ut för att lemna Hellman.
BI. ansett den pension som redan blifvit nämnde Guvernör beviljad, vara tillräcklig för denna befattning; och då såsom motiv för denna förändring intet annat blifvit anfördt än, att då Landshir fingo 3,000 Bko i pension, borde äfven Guvernören på S:t Barthelemy hafva samma pension, men då nu omständigheter förorsa - 164 Dea 9 December f. m. kat att Landsh:ne fått förhöjd pension, borde äfven Guvernören på S:t Barthelemy få medfölja, — han jag icke finna något bevisande ligga deri, men väl en betänklighet att på grund af enskild motionärs framställning utan bindande bevis göra denna ändring. Hr Printzensköld: Jag kan för min del, i likhet med den siste talaren, ingalunda anse det annat än principeniigt, att man här till stöd för den ifrågavrde motionen åberopar förhållandet med Hrr Landsfrs pensionering, och lika litet kan jag antaga det hafva varjt K. M:s Nåd. afsigt att icke bereda Guvernören på S;t Barthelemy lika pensions-förmåner med Landsh:r, derföre att nämnde Guvernör icke blifvit i K. M:s Propos. om Statsverkets tillstånd och behof omnämd. Jag älskar tro att uteblifvandet från K. M:s sida af förslag till förhöjd pension åt Guvernören på S:t Barthelemy härrör mera från en glömska, som varit ganska förlåtlig, än af verklig afsigt; och jag tror det så mycket säkrare kunna antagas, som, då K. JU. föreslagit pension åt Guvernören på nämnde ö i likhet med hvad Landsb:r åtnjuta, han derigenom erkänt och i och för hans embete hänfört honom till samma embetsmannaklass som enl. R. St:rs beslut hafva den pensionsrätt, hvilken för Landsh:r blifvit bestämd.
N;o 2 j, Drn j April e, m. N:o 21, angåenda våckt fråga om en Frimarknad vid Svanesund. N:o 22, i anledning af gjord motion, om utvidgad rättighet tili begagnande al strandväg. N:o 23, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående beholyet af en fond till understöd för Jordbrukare, som genom frost eller hagelskada förlora vexande gröda. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm förmiddagen den 7 April 1823. S. D. Remitterades till ‘ Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: Herr af Klintbergs, Carl, Memorial, i anledning af Grefve Posse», Carl Henric, motion, rörande vissa grunder för en blifvande näringsfrihet. Lagutskottet. Herr af Ekenstams, Israel, Memorial, i anledning af den utaf honom förut väckte mo Jtidd. o. Ad, Prof, 5 Band. )5, 228 Den 7 April c, m. tion, rörande lottning af mål emellan HofRåtternes Ledamöter* Statsoch BancoUtskotteni * Friherre Björnstjernas, Magnus, den 25 Martu i. m. på bordet lagde Memorial* angående erinran till Statsoch Banco-Utskotten, att till Rik;-Stånden afgifva förslag till grunderne för den blifvande finance-planen, jemte de af åtskillige Ltdamötér, rörande samma ämne, denne dag meddeldte yttranden; Och fann Ridderskapet och Adeln för godt anmoda Utskotten* att, sä fort ske kan, med utlåtande öfver Friherre Björnstjernas berörde Memorial inkomma. Ut Supra» •• ' ■( ' S. D. FÖredrogos å nyo och gillades Stats» Utskottets den 29 sistledne Mars efgifne och d* 5 dennes på bordet lagde Utlåtanden:
IV.-o 86. ända derhän, att ålägga Församlingarne en ovilkorlig skyldighet att inrätta Barnscholor efter de af Mo~ tionairerne uppgifne grunder, destomindre som Utskottet, lika med nyssnämnde Comiterade, väl inser, att Vexel-undervisnings-methoden är i Städerxre och på Landsbyggden, hvarest ett större antal Barn kan samlas, tjenligast för Folkscholorna, men dock tror, att, enär hvilken method sorn helst kan med en skicklig Lärare hafva framgång, någon föreskrift icke hör meddelas, hvarigenom menigheternes frihet att begagna det Lärosätt, för hvilket de hysa mesta förtroendet, skulle inskränkas; och ehuru, i följd afhvad här ofvan är yttradt, icke torde kunna bestridas Lagstiftande magtens rätt att förordna om Församlingarnes pligt att bibringa barnen nödig Christendomskunskap och om sättet för dess meddelande, då barnens Föräldrar eller Målsmän icke derom draga enskild försorg, är dock Utskottet af den tanka, att begagnandet af denna rätt, vidare än som redan egt rum, icke nu bör tillstyrkas, då dels Kongl. Maj:t, enligt Dess Nådiga Proposition till Rikets Ställ - Allm. Bcsv.- och Oec.-Utsk. Bet. 2V.0 86. i3 der dea 27 sistlidne Februarii, ansett frågan om förbättring och förändring af undervisnings-verken i allmänhet böra hvila, intilldess allmänna tänkesätten i detta vigtiga ämne hunnit stadga och uttala sig; samt dels erfarenheten visat, att jRe/igzoref-undervisningen hittills icke blifvit åsidosatt bland de lägre Folkclasserne, och Presterskapet dessutom är ålagd skyldigheten att samvetsgrant vaka öfver denna del af ungdomens bildning. Till befordrande af allmänna Folk-undervisningen bar, till följd af Rikets Ständers underdåniga anhållan, Kongl. Maj:t redan uti Nådigt Circulaire till Consistorierne i Riket, den 4 Februarii 1824.
Frågan åter, när denna canal bör byggas, synes här vara den egentliga hufvudsaken; tv såsom jag omnämnt tyckes StatsUtsk. intressera sig för saken, och denna fråga tyckes åter bero dels på tidpunkten för näringarnes behof, dels derpå att, i händelse man icke vill företaga arbetet i den ordning och med den skyndsamhet som vederbör, så förlorar man de förmåner, som bero af vunnet] arbetsskicklighet. Det är bekant att, Trollhätte-canalbyggnad kommer att sluta om 2a 3 år. När den slutar, blir således rälta tiden att på annat ställe använda den arbetspersonal, som der förvärfvat arbetsskicklighet. Om då Svea canalbyggnad icke är så förberedd att desse arbetare der kunna användas, så sprida de sig kring hela Riket, och det skall blifva svårt att sedan få dem tillsammans. Hvad som är säkert är, att om man sedan vill arbeta, kommer arbetet att ske med mindre fördel, än om det blifvit stäldt i continuitet med det arbete, som redan äger rum. På grund af dessa mina betraktelser, hvilka jag endast framställt med afseende på jernhandteringen, ehuru jag är lifligt öfvertygad derom, att äfven alla andra näringar inom dessa orter och inom Riket i det hela skulle komma alt af detta företag åtnjuta de största fördelar, hvarom jag dock, för att bespara R. o. Ad:s tid, icke ansett mig böra ingå i en närmare fram ställning, synes mig att tiden är inne för Svenska jernhand - Den q4 Mars e. ni. 333 Irringen, (13 den behöfver elt communications-sysleme i ställel för del Hilvar. pi'ö!i i lii t i v-sy sl elilel, oell al t således det löding, som härtill af Stalén erfordras, är af beliofvet påkalladl. De fördelar, hvilka Slaten sjelf komitier att vinna genom detta företag, 8ro så i ögonen fallande, att jag ej liehofver sysselsätta mig med dem.
Gymnastiska central-institutet, angående anslag lill. Se Stats-Utskottets Betänkande N:o 124. Gåfva med varm hand, om förändring af lagens stadganden derom. Se Teslamentsfrihet. Gårdfari-handeln, angående ändringar i Kongl. Förordningen den 5 Juni 1822 derom. IV. B. 373. A. 501. Gästgifvaregårdar, om deras afstånd från hvarandra. Se Byggninga-Balken. Götha Canal, angående nedsättning i taxan för tyngre varor för inre farten å. I. R. 472. IV. B. 347. A. 354. Götha llof-Rätts hus, angående upphörande af afgiften för underhåll och reparation af. VI. B. 584. A. 594. VII. E. 172. Götheborg, angående säkerhetshandlingarne för det till fullbordande af hamnanläggningen derstädes af Rikets Ständer beviljade lån. I. 135. R. 141. II. B. 223. A. 228. E. 364. Götheborgsoch Bohus Län; om Landshöfdinge-residensets derstädes förläggande till Uddevalla. Se Landshöfdinge-residenset. #/. Halland, om utbekommande från Danska archivet af äldre handlingar rörande denna provins. Se Danska Regeringen. Hallander, W., angående återbetalning till dess sterbhus af erlagd öfverränla å discont-lån. A. 324. 9 ( öö ) Hallands Län, angående afskrifning af en del ulaf det för år 1846 beviljade undsältningsanslag. Se Afskrifning. Hallsnås-bro, angående underhållandet af. II. B. 491. A. 613. Hamburg, angående indragning af Svenska post-contorel derstädes. Se Post-contor. Hamilton, Friherre Hugo, yttranden. I. Hamilton, Grefve Hugo, yttrande. I. 192. Hamilton, Grefve Hugo Bengt Archibald, yttrande. IV. 3. Hamilton, Grefve Jacob Essen, yttranden. I. 226, 228.
1 Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 April 1854, kl. 3 e. m. Utlåtandej i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upphörande af den, åtskilliga hemman åliggande, skyldighet att utgöra dagsverken in natura till kungsgårdar och andra kronolägenheter. (I. AO Enligt hvad af högstberörde, till Rikets Ständer den 16 November 1853 aflåtna, och af samtlige Riks-Stånden till Stats-Utskottet remitterade, Nådiga proposition (intagen under N:o 2 i Ira Sami. Ira Afd. till Riks-Ståndens protokoll) inherntas, hade med anledning af vid 1840 och 1841 årens Riksdag gjord framställning om de tryckande bördor, hvilka allmogen i åtskilliga provinser af riket ansågs hafva fått vidkännas i följd af sådane till kungsgårdar och boställen utgående hjelpedagsverken och tjenstskyldigheter, som icke grundade sig på hemmanens skattläggning och indelningsverket, Rikets då församlade Ständer, uti skrifvelse den 30 December förstnämnde år anmält, hurusom, i afseende å berörde ämne, förekommit; att, efter det Rikets Ständer, vid 1809 och 1810 årens Riksdag, beslutat, det allmogens dagsverksskyldigheter till de kronan behållna kungsgårdar och kronolägenheter skulle upphöra att in natura utgöras, när dåvarande arrende-kontrakt löpte till ända, emot det att i stället lösen för dessa dagsverksskyldigheter efter markegång till Statsverket erlades, och detta beslut genom Kongl. Brefvet den 3 December 1812 blifvit till verkställighet befordradt, så hade, beträffande sättet för omförmälde skyldigheters afbördande, en skiljaktighet uppstått emellan sådane hemman, som voro dagsBih. till R. St.
De olympiske voro ett släkte högre än vårt: våra fäder kallade dem gudar, I filosofer kallen dem med ett riktigare namn makter eller demoner. Som människans första uppfostran styrdes av dem, så var deras egen uppfostran och fortsatta uppgift att ordna vårt släkte i samhällen, lära dem det rätta och väcka dem för det sköna. Från denna verksamhet äro de bortkallade; de finnas ej mer för oss, ty de hava återvänt i det sköte, som födde dem: i mångfaldens enhet, alltets källa, det varandes medelpunkt: den ende, sanne Guden. Bannlyst vare den tanke, att de gudar, i vilkas knän våra fromma fäder nedlade sina böner, som de åkallade i sin bedrövelse och lovsjöngo i sin lycka, voro tomma foster av deras föreställningar! Men att de voro dödliga, därom fanns redan i den grå forntiden en aning, varåt Hesiodos gav sinnlig form i denna utsaga av en najad: Nio släkten av kraftige män mångpratande kråkan ser förblomma; men tre gånger fler snabbfotade hjorten. Tre hjortåldrar är korpens liv; korpåldrarne nio levas av Fenix, som bränd vi tio gånger få skåda, vi, den egisskakande Zeus' skönlockiga döttrar. Så talade Apollonprästen, medan lampans sken flämtade på hans vissnade ansikte. Hans gäst hade lyssnat med uppmärksamhet, men ville nu ej med någon framställd anmärkning mot hans åsikt förlänga samtalet, kanske fördenskull att natten redan var långt framskriden och den gamle tarvade vila. FJÄRDE KAPITLET. Krysanteus. Läsaren torde från första kapitlet av denna berättelse påminna sig en man, som en vacker morgonstund gick över torget i Aten, medan handelsvimlet där var som livligast, och som då av olika personer utpekades som den rike Krysanteus, filosofen Krysanteus, Krysanteus ärkehedningen. Det är samme man, som läsaren nu ser uppträda i Delfi, störande den siste Apollonprästens ensamhet. De tre ovannämnda tilläggen till hans namn voro alla berättigade, icke minst det sista.
Herr Bergenschöld, Eric nfohan, begärde de sednare af Grefve Schwerin väckta frågor på Bordet, till dess de blifvit skriftligen inlemnade och justerade. Grefve Mörner, Adolph Göran, föreställde, att sådant icke läte sig göra, emedan de stöde i oskiljaktigt sammanhang med frågan om remissen. Herr Landt Marsk olken föreslog å nyo bifall till den gjorda motionen om ett särskildt Utskott till Revision af Canalverkets fortgång. Ropades och Nej. Grefve von Schwerin begärde, att’vid propositionen matte bilogas de af honom föreslagna vilkor. Ropades Nej och votering. Härefter uppsattes och efter någon kort öfverläggning godkändes följande voteringsproposition: Den som bifaller att Konungens nådiga Proposition, rörande Götha Canalverket, remitteras - II. Den 17 April. 337 mitteras till ett särskildt Utskott, sorn äger att öfverse och granska Canalverkets närvarande tillstånd samt de för dess fortgång uppgjorda planer och calculer, skrifver £ja'} Den det ej vill, skrifver Nej, Vinner Nej, remitteras den Kongl. Propositionen till Oeconomie-, Stats och BancoUtskotten, som äga att först samma undersökning ingå och skyndsamt med sitt utlåtande deröfver tili Riksens Ständer inkomma. Voteringen företogs klockan § till 12 och var klockan ^ till 3 fulländad, då rösterne befunnos halva utfallit, som följer: ffa tog} Nej 247. I anledning hvaraf Herr Landtmarskalken förklarade den Kongl. Propositionen vara remitterad till Oeconomie-, Statsoch BancoUtskotten , med det uppdrag och åliggande, som contrapropositionen innefattat. Under voteringen hade en Deputation från det Vällofi. BorgareStåndet, under anförande af, HrCommerceRådet iVegelin^ och en från detHögvörd ga prestStåndet, under anförande af Herr Ridd. 0. Ad. Brot.
Hans Excellence, Herr G re fa an och Landt lil ar sk al keti tillkännagaf , att Plenum komme kl half till 5 i eftermiddag att lort. sättas. Företogs tdl pröfning Allmänna Besvärsoch Oeconomias - Utskottets, den 23 sistledne April afgifne, samt den 16 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte Mo. tioner om en friare handel med Svenska Skogsproducter. Friherre Boye, Ludvig: Om de skäl stå fast, som föranledt Utskottet att anse en bestämd önskan i detta Mål vara öfverflödig; så håfve vi, vid de föregående Riksdagarne, äfvensom vid denna, oförsvarligen användt vår tid, då vi sysselsatt våra Utskott och ossmed öfverläggningar i de så kallade önskningsmålen } ty i alla önskningsmål inträffa alldeles samma skäl, som i detta, l alla äger Kongl. Maj:t afgörande rätten; i alla står Kongl. Maj:t på Ridd. 0. Ad. Prof. VI. B. II. Dat 21 Maji. samma höga punkt, hvarifrån ämnets vidsträcktare omfattning bedömmes bättre än at oss^ och i alia, både kunna och böra vi förlita oss på Kongl. Maj:ts vishet och Nådiga omsorg, att, oss ohördan, göra det bästa.' Och böre vi för dessa considerationer, nu ingen önskan yttra i detta ärende, så bör äfven förfaras på samma sätt i alla andra. Med agtning för Constitutionen och vår deri förvarade rätt, anger jag mig berättigad att icke antaga dessa Skäl, och då Kongl. Maj:t låtit i en del af ämnet höra Allmänheten på Sockenstämmor; så kan jag ej tro annat, äi? att ju Kongl. Maj.t också hellre hör Nationen formligare representerad genom Ständerne.
Deremot har Utskottet för sin del ej funnit något att anmärka emot de öfriga grunder, som Utskottet ur föreslagna lagstiftningen i denna del framställt; dock att Utskottet i fråga om högsta och minsta beloppet af böter först blir i tillfälle meddela utlutande efter fullbordad granskning af Strafflagen i sina deltaljbestämmelser för hvarje brott. Såsom allmänna straffar ter upptagas ej flera, än de nu omförmälda, 1 Strafflagen; men såsom serskild påföljd för vissa brott stadgar 21 § i 2 Kap., att den dömde ej må i allmänt värf brukas, hvilken påföljd skulle innebära förlust af rättigheten att utöfva embete, tjenst eller annan allmän befattning, att till allmän befattning välja, så ock att föra annans talan inför Bälta. Denna påföljd synes vara ett utbyte emot det i nu gällande lag antagna straffet ärans förlust, hvilket blifvit ur förslaget uteslutet; och till detta utbyte har man, efter Utskottets tanka, haft giltiga skäl. Då nemligen de i en stat sammanlefvandes omdöme om hvarandras moraliska värde är fritt och beroende endast af inre öfvertygelse och känsla, liviJka hvarken kunna förbjudas eller påbjudas, kan detsamma ej eller utgöra föremål för den yttre lagstiftningen; hvaremot de af statsinrättningen beroende borgerliga företräden, rättigheter och förmåner ligga inom denna lagstiftnings område. Dessutom kan straff af ärelöshet, som ej motsvaras af något bestämdt begrepp, tilläfventyrs föranleda den föreställning, alt brottsling skall försällas i ett absolut rättlöshetstillstånd och an - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 93. 27 ses förlustig: rättigheten att behandlas såsom en samhällets medlem. Lagstiftningen bör emedlertid utmärka de fall, då den dömde måste anses hafva gjort sig ovärdig att nyttjas i allmänt värf, emedan, på sätt an tyd t blifvit, det är lagstiftningens både rättighet och pligt att bestämma välboren för sådana värfs utöfning; och på sådan grund anser Utskottet omförmälda serskilda påföljd vara ändamålsenlig.