Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad:s beslut nyss blifvit fattadt innebär det ingalunda, att tjenstens löneförmoner skola åtnjuta 18S Den 17 Octo b er e. m. såsom arfvode. Sådant bör ock, efter min tanka, beslutet blifva gällande för de nya sökande, som möjligen komma alt anmäla sig. Framställningen lill R. o. Ad. bör således i min tanka blifva den, att, på grand af de villkor för Ridd.seeret.tjenstens emot tagande (jcb bestridande, hvilka R. o. Ad. vid denna riksdag stadgat, ny ansökningstid kommer att utsättas Uppå begäran af Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., blef slutmeningen af Utsk:s mern. å nyo uppläst, hvarefter Frill. Palmstjerna anförde: Af ordalydelsen uti det nu till en del för andra gången upplästa betänk., täcktes Gr. Cronhjelm så väl som Ståndet öfvertyga sig derom, att Utsk. icke tillåtit sig afgöra denna fråga. Icke eller bar Utsk. förbisett möjligheten derutaf, att R. o. Ad. skulle kunna besluta om en ny ansökningstids utsättande. Utsk. har icke ansett sig tillständigt, ali i förväg likasom afgöra denna fråga, eller för R. o. Ad. framställa ett bestämdt förslag dertill, titan har velat öfverlemna sådant ät R. o Ad:s skön och egen pröfning. Detta torde nogsamt inses af Utsk-.s nu upplästa betänk., och här äro äfven Hera medlemmar af Utsk. närvar., hvilka kunna intyga, huruledes Utsk. fästat afseende å R. o. Ad:s rättighet att derom sjelfve besluta, och att Utsk:s undseende, att icke vilja likasom gä R. o. Ad. i förväg, bar motiverat den ordställning, som bclänk. innehåller. Gr. Cronhjelm: Af den sist upplästa punkten, synes visserligen, att Utsk. tänkt på saken. Utsk. yttrar, alt det förutsätter att R. o. Ad. icke anser lämpligt att utsätta ny ansökningstid, och under en sådan förutsättning, hemställer Utsk., att den ifrågavar. personen mätte antagas.
Så liar icke skett; tvertom sätter jag, lika med Hr v. Troil, det högsta värde på Ofverste Ericsons förmåga icke allenast att bygga utan älven att administrera den stora arbetspersonal, som vid jernvägarne är anställd. Men jag har sagt att de kostnadsförslag, som blifvit till Utsk:t inlemnade, och som innefattade en jemförelse emellan 2:ne paralela linier, icke varit upgjorda efter ett och samma system, hvilket förhållande gjort att det varit omöjligt att derom bilda sig ett klart omdöme. Hr v. Troil har dessutom öfverraskat mig med en fullkomlig nyhet. Jag har sagt att anim hvarföre man skulle gå till Nässjö var den, att man derigenom skulle få en lättare väg sedan. Jag yttrade då, att man skulle få en stigning af 1 på 80, hvilket synes af kartan, som utvisar att vägen stiger på | mils afstånd från Nässjö. Nu säger Hr v. Troil att det finnes en annan linia, der inga stigningar finnas. Men hvarifrån har han fått denna upgilt. Har han fått den på enskild väg? Jag tror, att om den i officiel väg kommit StatsUtsk:t tillhanda, hade sådant varit särdeles lämpligt; ty jag måste i allmänhet på StatsUtskrts vägnar säga att vi saknat materialier för frågans fullständiga bedömande, och ehuru vi sökt förskaffa oss nödiga upgifter, hafva vi icke kunnat erhålla dem. Det är detta som jag ansett mig böra nämna med ani. af Hr v. Troils sista yttrande. Jag kunde visserligen hafva mycket mer att tillägga lör att uptaga de anm:r, som blifvit gjorda emot Utsk:ts Betänk., men då tiden är långt framskriden och jag icke tror att Betänka blifver bifallet, samt det dessutom vore mindre grannlaga att fortsätta diskussionen, så afstår jag. Gr. Hamilton: Utan att kunna täfla med min granne här bredvid, skall jag dock söka vara så kort som möjligt. Hr v. Troil har begärt, att jag skulle afstå från min särskilda propos. och förena mig med honom. Jag får härpå svara, att jag icke begärt någon särskild propos., utan blott i allmänhet förklarat att jag yr kade bifall till K.
Ilvad åter angar den farhåga, sorn torde hos någon yppas, att nemligen boställets skog härigenom skulle komma att nog hardt anlitas, torde samma inkast befinnas mindre giltigt, enär skogen på ett hemman ej lärer hafva annan bestämmelse än att tjena till hjelp och gagn åt den, som odlar jorden å dietsamma. På grund af hvad Utskottet sålunda anfört, anser sig Utskottet i anledning af motionen böra hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att 5 § af Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862, angående allmänt ordnande af Presterskapets inkomster, må erhålla ett så lydande tillägg: Ar bostadsställen af den storlek eller beskaffenhet, att derifrån kan författningsenligt afsöndras någon lägenhet, utan att afkastningén af de återstående egorna i medeltal derigenom kommer att understiga en pastors vanliga behof af jordbruksaktör, må afsöndring ske, och den afsöndrade delen af bostället i stadgad ordning utarrenderas, när, på framställning af Domkapitlet, församlingen dertill samtycker och åtager sig bestridandet af de med åtgärden förenade kostnader. Arrendeinkomst för sådan jord, som i denna punkt omförmäles, må ej till aflöning åt annan församlings presterskap användas. Stockholm den 12 Januari 1863. Be servaliotier: af Herr Bos, fl, E, ”Uti Afdelningens beslut, att tillstyrka det af motionären föreslagna tillägget uti författningen om ordnande af Presterskapets löner, kan jag icke instämma. För min del anser jag detta tillägg hvarken förmånligt eller nyttigt. Formstridigt är det, enligt min åsigt, derföre, att, genom ett sådant tillägg, andra bestämmelser skulle få plats uti författningen, än som dit rätteligen höra.
Om vi efterse i 71 § R.F., så finna vi att den tydligen endast afser allmänna bevillningen; så att det är genom utsträckning af grundlagens sladganden, och jag vågar nästan säga genom missbruk, som de öfrige bevillniugsfrägorna såsom tullen m. fl. blifvit behandlade af förstärkt StatsUtsk. Consl.Utsk:s förslag i fall det antages, skulle således endast åstadkomma, att grundlagen blefve så tillämpad, som det ifrån början var ämnadt, endast med undantag af allmänna bevillningen, ang:de hvilken en förändring ifrån den ursprungliga grundlagen verkligen komrae att ega rum. Ilr Printzensköld: Om jag af allt hvad Gr. Lagerbjelke anfört till försvar för Utsk:s förslag, kunde linna något skäl, lill rubbning af min öfvertygelse, så skulle jag gerna frånträda densamma, men oaktadt den största upmärksamliet, jag användl vid afhörande af Gr.ns skäl, så hafva de likväl icke hos mig kunnat rubba en åsigt, hvilken stödjer sig på den vid riksdagar under en tid af 40 år, förvärfvade erfarenheten alt grundlagens nu gällande stadgande är både nyttigt och möjligt att verkställa. Nödvändigheten af förändringen, har Gr. Lagerbjelke icke kunnat ådagalägga. Han har tvertom medgifvit, alt det i någon mån skulle vara äfventyrligt att öfverlemna handläggningen lill förstärkt Bevilln. Ulsk. Hvarför skall man då underkasta sig ett sådant äfventyr? För min del kan jag icke inse, hvarföre de, af Hr Gr:n omnämnda frågor, rör:de stämpelpappersafgiflen m. fl. ärenden skulle i förstärkt Bevilln.Utsk. behandlas heldre än i förstärkt StatsUtsk. Desse bevillningar är en tillgång, som skall beräknas vid statsreglering och då ser jag ingen nytta i alt skjuta dem under förstärkt Bevilln.Utsk.; förslaget, — från hvilken sida det än må betraktas, är således hvarken nödigt eller nyttigt, men vittnar om ett bemödande hos Const.Utsk. att ådagalägga en verksamhet, hvilken jag för min del tinner hvarken nödig eller nyttig. Den 29 Juli.
I bildningscentra med tillghng till bibliotek och lärda äkta iiiiins eller vänners bokkannedom äro dessa lasklubbar en bildningsfaktor, som knappast kaii skattas nog högt och som slculle lifligt inaiia till efterföljd, om man liemim hos oss kunde rakna pk en siiiula ' amerikansk uthallighet och s ~ ~ n ~ u a i l - i&amp;ilning. E t t steg langre ned på skalan sta de klubbar, diis uppsatsen, icke diskussionen, W ' lpf~ndsakeii och ilet ofta endast Br den, som skall skrifva om $iniiet., som bryr sig oili att läsa &amp; got daroin. De andra nöja sig med det setarde föreilsaget för dagen gifver dein. Iblaiid kan dock denna egendomliga tilliiinpiiing a$ priiicil; eii om asbetets fih-delning ge ganska goda resultat, iiar plmeii a~ v 3 utstakad och kli~bbsystrarna intelligenta. Xan mianes nog ej mycket af deii upplysning, soin man sålunda far till skanks; men om amnet iii. nigot s&amp; när lifligt fminstalldt och har nkgot sailiiiianhang med studirtplanen för öfrigt, fhr inan liist att veta iiiera och eggas s ?Junda till vidare studier. I afiiigsna orter kan detta s~steiu iirrrta till ren karrikatyr. Klubbinedlemmarna Ila hvarkeii tid eller lnst att liisa, iigr det icke s8rskildt iiligger dem; flertalet af deui hafvr, f r h .bösjan iiigen bekantskap med ainiiet (oftast koiistliistorin) och blott en diinkel nniiig om litteraturen; på staclsbiblioteket finnas kanske.de vanligaste böckerna på engelska eller i fifvekttning i äninet, ocli med detta material sätta de sig ned ocli uppbygga hvarandra ' med sina reflektioner om gotikens väsende och Linardo da Vincis mystiska konstnärspersonligIiet.
Ä r det ej vidunderligt, att ett nytt slägtes öde skall lemnas åt den tanklösa vanans, nyckens eller inbillningens slump i förening med okunniga sköterskors förslager och mormödrars fördomsfulla råd? » säger Spencer. Och vidare: » Att föräldrar börja sitt svåra åliggande att uppfostra barn utan att någonsin hafva egnat en tanke åt de fysiska, moraliska eller intellektuela grundsatser härför, hvilka borde tjena dem till till ledning — detta uppväcker hvarken förvåning öfver dem, som så göra, eller medlidande med dem, som blifva offren. » — Nej, tyvärr komma ännu tusende sinom tusende att gå under, innan man lär sig inse i I r~ \ Lv I 1 U IVI IN användas och marginal lemnas. Men ännu äro vi icke färdiga med vår flickas uppfostran. Hon har fått i sig de första grunderna af de vanliga skolämnena. Hon har sedan vid sidan af fortsatta studier vunnit utbildning i det husmoderliga köket. — Hit räkna vi äfven enkel bokföring samt vana att handtera penningar med förstånd. — Valet af de ämnen, hon läst, har varit beroende af den relativa nytta och behållning, man kunnat vänta sig af det ena eller andra. Så har fysik och kemi fått en mera betydande plats än nu. Dessutom har undervisningen bytt väsen och form i åtskilligt. Historien t. ex. ger mera intryck af en kulturens historia än ett schema af namn och årtal. Språkundervisningen, betydligt reformerad, bedrifves med ifver i ett af de tre främmande språken, så att detta verkligeu hjelpligt läres, och i de två öfriga meddelas endast de allra första grunderna, på det att den svåra början skall vara gjord, om någon sedermera vill skaffa sig färdighet äfven i något af dessa. Barnavården och sjukvården kan lämpligt anstå till efter skoltiden. Men ännu felar en vigtig sak. — • Det är icke nog att helsoläran blott meddelas teoretiskt, den måste äfven praktiskt tillämpas. God gymnastik, bad och mycket vistande i friska luften äro nödvändiga förutsättningar, om allt det andra skall bli till någon välsignelse. Flickskolekomitéen har i sitt utlå- tande ett yttrande rörande denna sak, som icke kan annat än väcka sorg och häpnad.
Likaså bör det vara samma tjänares uppgift att tillse, det måltiderna serveras på härför bestämdt klockslag. Finnes ej särskild barnjungfru, skall äfven tillses att barnen blifva tvättade o c h snyggade, innan de få gå in till bordet. Då själfva, måltiden börjats, kan tjänaren antingen stanna kvar vid serveringsbordet eller ock — hvilket i många fall är bättre — i serveringsrum eller kök afbida sin matmors ringning. Att salto c h pepparkar, ättiksflaska, senapsburk m. m. tillhörande bordsurtouten, strösockerskål o. d. alltid skola vara i ordning, faller af sig själf t och bör gå på tjänarens ansvar. Ölbuteljer böra i allmänhet e j framsättas på matbordet, framför allt ej placeras en framför hvarje k n v e r t; det påminner nämligen för m y c - ket o m värdshus eller inackorderingsställe, utan b ö r tjänaren, då öl skall användas, i så fall gå omkring o c h servera det antingen ur butelj eller kanna. V i d all servering böra den yttersta försiktighet o c h varsamhet iakttagas, så att intet af servisen slås sönder, ej heller något spilles ut på duk eller golf eller på d e m, som sitta omkring bordet. Allt rusande, alla häftiga rörelser skola undvikas, och b ö r detta äfven i hvardagslag, noga inpräntas hos tjänaren, ty att genom en tjänares slarf o c h försumlighet få en bordduk, en rock eller klädning förstörd kan blifva en alltför dyrbar affär, utom det att det gör ett ytterst obehagligt intr3 ' ck på såväl gäster som värdfolk o c h stör den sinnesstämning af glädje, s o m bör råda v i d en måltid. Ä f v e n i hvardagslag måste därför synnerlig uppmärksamhet ägnas häråt, o c h skola tjänarne vänjas vid att endast hafva öga på hvad de hafva för händer samt stadigt och säkert hålla i allting samt, där flere sitta tätt kring ett b o r d, noga passa ögonblicken, då hvar o c h en skall serveras.
73 med afseende å den förädlande inverkan, sång utöfvar på ungdomen och å gymnastikens förmåga att utveckla de fysiska krafterna och gifva kroppen spenstighet, lika med Kongl. Majit funnit, att anslaget åt pedagogier måtte bestämmas så att detsamma medgifver ulanordnande af arfvoden åt lärare i nämnda öfningsämnen; och då hvad i öfrigt angår lärarnes ställning vid dessa skolor, Utskottet lika med Rikets sednast församlade Ständer, anser Rektorer och Lärare vid de 2-klassiga pedagogierna böra berättigas till enahanda aflöningsförmåner, som äro Rektorer och Lärare vid rikets 2-klassiga elementarläroverk medgifna och således älven böra komma i åtnjutande af de förbättrade vilkor, som vid innevarande riksdag blifvit för sistbemälde Lärare af Utskottet föreslagna, får Utskottet tillstyrka, a) alt Rikets Ständer måtte, på sätt Kongl. Majit äskat, bevilja en förhöjning af 8,000 Ridr i del till pedagogierna för närvarande utgående anslag. Beträffande åter de af ofvanbemålde motionärer gjorda framställningar om dels vissa pedagogiers förseende med tillsammans tvänne lärare, dels deras uppförande å stat bland de tvåklassiga elementarläi overken och dels särskildt den i Sollefteå befintliga högre folkskolans förändring till tvåklassigt elementarläroverk, anser Utskottet i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sednaste riksdag uttalade åsigter, det vara lämpligast att till Kongl. Majlis nådiga pröfning och afgörande öfverlemna om och i hvad mån förstärkning af lärarekrafter vid några pedagogier må erfordras eller ock när undervisningen vid någon eller några af dem bör ordnas i enlighet med den för rikets elementarläroverk utfärdade stadga och skolan således uppflyttas från tvåklassig pedagogi till tvåklassigt elementarläroverk; och hemställer derföre, b) att berörda framställningar icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Och om man än med glädje erkänner, att många ganska goda pensioner finnas genom den enskilda omtankan upprättade, så är dock lika visst, att på flera orter den uppvexande q vi titian hvarken inom familjen eller den enskilda skolan kan erhålla den undervisning eller uppfostran, som för hennes framtida vei’ksamhet äro behöfliga; de enskilda undervisningsanstalterna hafva ej heller att påräkna ett längre bestånd och kunna icke erbjuda den garanti, som de af staten upprättade och underhållna böra ega, och då det offentliga af staten bekostade läroverket för gossar anses vara behöfligt och derföre allt mera omhuldas, så borde väl ock qvinnan med sina nu mera vidgade rättigheter sättas i tillfälle, att genom statens försorg erhålla en mera omfattande, allmän bildning. Jag anser mig således hafva grundade skäl till min vördsamma framställning, att Rikets Ständer ville för upprättandet till en början af fyra allmänna flickskolor bevilja 12,000 R:dr riksmynt att utgå och å riksstaten uppföras från och med året näst efter detta riksmötes slut, hvarjemte hel och half skolafgift af 100 och 50 R:dr riksmynt årligen skulle lemnäs för de elever, som den förmår att utgöra, då för fattiga med goda anlag begåfvade flickor undervisningen borde vara fri, och att på Kongl. Majfis nådiga pröfning skulle bero, att låta utfärda sjelfva stadgan och att bestämma i hvilka af de städer, som vilja upplåta kostnadsfria, rymliga lokaler till skolorna och deras föreståndarinnor, äfvensom lemna nödiga skolinventarier, dessa allmänna flickskolor må blifva upprättade; och på det emot denna motion den anmärkning ej må göras, att allt förslag till bestämmandet af aflöningen samt öfriga med skolans ekonomi sammanhängande frågor saknas, ville jag vidare föreslå, att föreståndarinnan utom fri bostad och vedbrand erhåller 1,200 R:dr riksmynt, att tvänne lärarinnor anställas hvardera med en lön af 600 R:dr riksmynt samt att tvänne arfvoden å ?>00
Hr von Hartmansdorff: Då detta mål blifvit omförmäldt, synes det mig, så, som hade Utsk. bort nämna hvad deri är hufvudsaken, nemi. att Riksg:s-kont., hvilket behöfver och äfven undfått ett Kreditiv på Banken af en mill. r:dr, på det att Kont. icke måtte komma i förlägenhet för sine utbetalningar, likväl under tiden utlånar penningar lill allmänheten. Följden häraf kan blifva den, att Riksg:s-kont. på samma tid det emot ränta gifver lån åt andra, uttager vid bristande tillgång medel på sitt Kreditiv i Banken. Om Revisorernes anmärkn. rörer ett redan inträffadt dylikt förhållande, så hade ju Riksg:s-kont. dragit ränta af Bankens penningar. I sådant fall borde hon väl komma Banken och icke Riksg:s-kont. tillgodo. Till motsatsens förekommande hafva jag och andra BankoFullmäktige fästat Riksg:sFullmäktiges upmärksamhet på oforraligheten deraf att Riksg:s-kont. utlånade medel, ehuru del icke kunnat afsäga sig Kreditivels begagnande. Det sätt hvarpå kontoret använder sina medel, är visserligen för BankoFullmäktige likgiltigt, men om Kontoret vill tillegna sig ränta på Bankens medel, så hafva BaukoFullmäktige icke kunnat lemna dylika försök oanmärkta. Hr Printzensköld, Carl: Om den händelse inträffar, hvilken den siste värde talaren föreställt sig i anledn. af de utlånings-operatiouer, Fullmäktige i Riksg:s-kont. vidtagit, så måste jag erkänna, alt hans anmärkn. är riklig; men jag kan deremot icke medgifva Hrr Fullmäktige i Banken någon skälig eller giltig anledn., att sträcka sina omsorger derhän, att förr än de visat, att Riksg:s-kont. vid utlåningen af sina medel användt det Kontoret lemnade Kreditiv hos Banken, vidtaga någon slags åtgärd. 364 Den 8 Februari. hvarigenom någon inskränkning i Riksg:s-kont:s Kreditiv-rätl åstadkommes.
Med stöd af hvad sålunda blifvit yttradt, får Utskottet hemställa, alt Rikets Ständer måtte, på grund af 80 § RegeringsFormen, för sin del besluta, alt Kongl. Andra Lif-Grenadier-, 'Westgötha och Bohus Läns Regcmenter samt Smålands Grenadier-Bataillon och en Balaillon af Lif-Regementet må allt framgent såsom Infanteri bibehållas, äfvensom att Rikets Ständer, med anmälan härom, ville dels hos Kongl. Majit i underdånighet begära, att nödiga åtgärder måtte vidtagas för tillvägabringande af de med Rusthållarne vid förstnämnde 3:ne Regementer afslutade hästvacance-contracts förlängning på trettio år, räknade från den tidpunkt, då hvartdera af dessa contract tilländagår, dels till Kongl. Majlis Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemna, huruvida någon ytterligare reduction af indeldte Cavalleriet må anses böra ega rum.
När hon öppnade sin hytt-dörr och fann att Mary ensam var der, stängde hon den hastigt, kastade lifligt hatt och shawl af sig och utropade: Nå, Mary, hvad tycker du om denna sjöresa? jag för min del finner den odräglig, ty att evigt se dessa samma ansigten, som alla äro lika obekanta, blir i längden outhärdeligt! Jag längtar så till det kära Europa, till den älskade stranden, som jag kommer att se blott i förbifarten. Sedan jag återsett Englands jord, får jag mera tålamod, och då flyga vi; icke så, Mary? vi flyga, fria fåglar, till de länder vi önska se. O! Mary! jag tänker visst ibland att min fader blir orolig öfver min bortvaro. Men nej! du vet att jag ej kan förmå mig att återvända till honom, att instängas på det ensliga slottet och lefva som fastkedjad. Nej! tusen gånger nej! när man har kraft, mod och förstånd, skall man ej som en docka sitta hemma och brodera i båge för att sysselsätta sina fingrar. Dessutom är jag ej skapad att vara en så förnäm lords arftagerska; nej, min far är alltför rik för mig. Jag vill vara fri, fri liksom lejonet i skogen! jag vill ej veta af något tvång ... men, jag började med en fråga och har nu utan att vänta på svar, för hundrade gången låtit dig höra dessa uttryck af min oro och min längtan. Mylady vet nog att jag ej kan fördraga sjön, men hvad gör det? Till allt behöfves litet vana; dessutom är sådant så obetydligt att jag ej dugde att vara med er Mylady, om jag klagade för så litet. Men vet Mylady, hvad jag tröstar mig med? Jo! det är att se huru mycket man sysselsätter sig med er, och att höra så många berömma er. I afton fick den gamla miss Brown tag uti mig och ville nödvändigt veta hvem Mylady är och hvar ni lemnat er man?" Lady S. som just börjat ordna sitt hår, vände sig om och brast ut i ett klingande skratt, som hon på en lång stund ej kunde hämma. Min man, ha, ha, ha! Nej! min kära miss Brown, någon sådan hvarken har eller tänker jag taga mig.
Befraktaren vare berättigad att öfverlåta de rättigheter, fraktaftalet innehåller, å annan man, men år fortfarande förpligtad att ansvara för de förbindelser, det ålägger. § 117. Leger redare ut sitt fartyg till annan, för att det föra eller föra låta, anses denne såsom redare, och fartyget häftar för de förbindelser, han i denna egenskap till tredje man ingår. § 118. Om, före fartygets afresa från befraktningsorten: l:o. fartyg och gods, eller ettdera, genom utbrott af krig blifva ofria; 2:o. den hamn, från hvilken resan skall börja, eller till hvilken den år ställd, genom blokad blifvit stängd från all handelsgemenskap, eller det gods, som skall inlastas eller redan år inlastadt, blifvit till utförsel i befraktningsort eller till införsel i bestämmelseort förbjudet; 3:o. fartyget tages i kronans tjenst; då ege hvardera kontrahenten rått att fraktslutet håfva och drage hvar sin kostnad och skada, som deraf tima kan. I det fall, som i mom. 3 omförmåles, njute dock rederiet och befraktaren efter omständigheterna ersättning af allmänna medel. § 119. Inträffa de fall, § 118 omförmåler, medan fartyget år liggande i hamn, dit det från befraktningshamnen för att intaga last. afgått, eller i nödhamn, eller i hamn, dit det af orsak, som i § 45 sågs, inlupit, ege hvardera kontrahenten rått att fraktslutet håfva och vare, i ty fall, frakt beräknad efter de grunder. § 5 bestämmer, Angående kostnad och skada gålle hvad i föregående § stadgadt år. 44 Expedit i o n s -Utskottets Forsing till vnderd. Skrifvelse N:o 164. § 120. Blifver fartygets resa uppehållen genom offentlig myndighets hud, och år rederiet eller befålhafvaren dertill vållande, håfve befraktare rått att fraktslutet bryta och för kostnad och skada, som för honom derigenom uppkommer, undfå ersättning af den, som uppehållet vållat.
Then alt thz ther minnas kan Han måtte kunna lääsa och skriffwa för sann. Än huadh haffwen i i båten att föra? Marqwardh. Här haffwe wij thz hestaspijks gärda smöret, Wårt affradh, wår skatt och wåra matu, Som skall til keysarens. Erichzgatu. Syrus. Än then vnge karen, hwad är thz för een? Judas. Jagh will säia tigh sanningen, Jagh söker effter godh herratiänst. Syrus. Så fölg migh til Landz höffdingen genast. Han will haffwa en tiänare godh Får han then som är frisk till modh. Judas. På modh och godz migh ey skal feela. Syrus. Tå få wij the daghar wij haffwa welom, Kunskap wele wij göra strax. Judas. O huru bär migh thetta till lagz. Syrus. Mechtighe Landz höffding, een dräng är här Som edher will tiena effter edhert begär, 86 Then bönder haffwer folgt hijt Som fört haffwa affrat sitt. Pilatus. Wiltu migh tiena, hwad kantu göra? Thz löster migh först till at höra. Judas. Stormechtighe herre iagh beställa will Hwadh edher täckes bruka migh till. Pilatus. Nu lätt see, iagh will tigh pröffwa, Ther medh skall icke länge töffwa. Klijff här in i thenna trägårdh Och läth tigh här om inthet wårda Hwem honom ägher eller hwem han tillhörer, Men thz iagh biudher tigh skaltu göra. Aff alle handa frucht jw nogot hijt tagh Som migh kan wara till behagh. Kan tu thz vthrätta migh wel, Skaltu wel få tiänsten säll. Judas. Än om noghon will göra migh hinder? Pilatus. Haff tu hijt fruchten icke thes mindre. Judas. Nådighe herre iagh gåår åstadh