Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Boye icke följt saken på närmare håll; förhållandet är tverlom. Det är mycket lättare att controllera dylika öfverenskommelse!1, då varan är tillåten till införsel, än då den är dertill förbjuden; ty vill tullijenstemannen handla oärligt, så behöfver han, när varan är förbjuden, blott blunda för den förbjudna varans införande, på ett sätt likväl, att han om delta uppsållign blundande icke kan öfverbevisas. Om deremot varan är lill införsel tillåten, så måste tulltjenstemanuen journalisera den, och dä varan är stämpelbar, förse den med tullstämpel m. m. En annan ledamot, Ilr Lefren, har sagt, att han af en domare fått veta, att i allmänhet affi tullmål, som denne domare handlagt, 5 varit tullförsnillningsoch 1 lurendrejerimål. Jag vet ej huru härmed kan hänga tillsammans; men då jag naturligtvis haft skyldighet att med min uppmärksamhet följa så beskalfade mål i egenskap af Geueral-tulldirecleur, så förundrar det mig, att det icke slår in med den erfarenhet jag vunnit. Det måtte icke varit brott mot Svenska tullförfaltningarna, hvarom den domaren talat; ty det är gifvet, och jag kan bevisa det, att ganska få mål äro behandlade, deruti icke lurendrejeri är inblandadt. Jag Den 29 Juli f. m. 35i medgifver visserligen, att det finnes munga mål, deruti tullförsnillning afven förekommer, men dermed liängen så tillhopa, att om t. ex. någon vill införa ett eller annat stycke kläde, så finner han, att lurendrejeri-kostnaden faller sig för dyr för ett så litet parti och derföre söker han att genom tullförsnillning belacka kostnaden, hvilket troligen icke skett, om äfven klädet varit till införsel tillåtet. Slutligen får jag lill besvarande upptaga ett par yttranden af Hr Lefren, som sagt att roan med oförvngenhet vidtagit förändringar. Den som vill med uppmärksamhet läsa Hr Skogmans yttrande, finner häst, om någon oförvägenbet varit å bane. Hr Lefre'n har äfven nämnt, att vår tulllagstiftning väcker medömkan i Europa.
Endast sökanden har nog försigtighet att tillse, det inga hemman deribland finnas, hvilka uttryckligen påräknats till annan qvams mäldelag, eller, om de i sådant ingått för bestämd spannmålsförmalning, att de åtminstone förklaras behöfva ytterligare mäld, kan i allmänhet tillstånd till anläggningen ej vägras. Men det är icke säkert att något enda af de uppgifna hemmanen begagna den nya qvarnen, utan denna kan i stället förmala så mycket den förmår af hvarje annan qvams mäldetiliförsel. Aldre qvarnar, ehuru skyldiga att utgöra sin ränta, ega således i gällande författningar föga, eller, rättare sagdt, intet skydd emot intrång af nya verk, och sådant skydd kan icke gifvas dem med mindre, än att tvång för mäldelag att besöka endast den qvarn, för hvilket det antagits, skulle stadgas. Men detta är icke tänkbart. När skattläggning derefter skall ske å en tillåten ny tullmjölqvarn för att bestämma grundräntan derå, går åter bemödandet ut på att nedbringa beloppet af den antagna mäldetillförseln, på det att räntan, hvilken står i förhållande dertill, måtte blifva så låg som möjligt. I nödfall företes afsägelser af flera eller färre utaf de in - 304 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 114 för Häradsrätten såsom mäldelag uppgifna hemmansåboer. Jag har sett exempel på, att qvarnar med flera stcnpar, som vid jHäradsrättens undersökning antagits komina att afverka 2,000 å 3,000 tunnor och derutöfver om året, slutligen måst skattläggas för 100 å 150 tunnors förmälning.
Den n Jun ii e. m. S53 Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat följande, som upplästes: Med den öfvertygelse, att föreskrifter alltid böra vara så bestämde, att de icke kunna föranleda till flerfaldig tydning, nödgas jag vid StatsUtskottets senare Utlåtande, i afseende på gjorde anmärkningar vid förra Betänkandet, om Skånska Roteringen, nu anmärka, att jag deruti icke finner Utskottets mening så bestämdt uttryckt, som jag önskat och förmodat finna densamma. Utskottet upptager först anmärkningarnes innehåll, och deribland äfven den, uppå hvilken jag i synnerhet fästat afseende, att nemligen de frånvarande vid Roterings-förrättningen blifvit ansedde hafva Roterings-permanence bifallit; hvarefter Utskottet sig yttrar, att, då Kongl. Majtt täcktes lemna Nådigt bifall till hvad Utskottet föreslagit, anser Utskottet, såsom en ofelbar följd, deraf att de rättelser , hvarå de nu gjorde anmärkningar syfta, skola vinnas. Deraf vill det väl synas, då detta tagcs i ett sammanhang, att rättelse skulle äfven vara föreslagen deri, att de vid Roteringsförrättningen frånvarande blifvit ansedde hafva permanente Roteringen bifallit, men, då detta är så obestämdt, och lika snart den mening af Betänkandet kan dragas, som vöre denna fråga alldeles förbigången och ovidrörd, så önskar jag för min del, att, till förekommande af villrådighet vid en blifvande ny Roteringsförrättning, förhållandet, i detta afseende, närmare måtte bestämmrs, samt att såsom en ;ättsfordran, på sätt jag förut, då Betänkandet åter - &54 Den ii Junit e. fn. remitteradas, har"framställt, må, vid bifallet till Betänkandet, fogas det uttryck, att Riksens Ständer i underdånighet anhålls, att, vid blifvande förnyad Roterings förrättning, de, som varit frånvarande vid förra förrättningen, eller för hvilka Förmyndare i permanente Roteringen ingåt, måtte öppet lemnäs, att vid extra Roteringen förblifva eller i den permanenta ingå.
Kammar-Rättens tjenstemän tillkommande anmärkningsoch aktorats-arfvode; JYs 231, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt. JM 149, ang:de väckte frågor om förändrade beskattnings-grunder för mjöloch såg-qvarnar, samt om ödes-qvarnars befriande från grundskatt; JYs 232, i anledn. af erhållna återremisser å Betänk. JYi 128, ang:de väckt motion om förändring i tiden för utgörande af den till Marstrands kyrka och skola anslagna krono-tionden i Tjörns härad; 22 Den 18 Augusti. JV2 233, i auleiln. af återremisser å Betänk. JM 148, ang:de väckt motion om uplätelse åt K. Serafinaer-Ordens-Lazare!tet af plats för Ivätt-inrättning från K. M:s och Kronans af K. Carolinska Mediko-Kiruraiska Institniet disponerade egendom N:ris 1 och 2 t Qvarteret Glasbruket å Kungsholmen, samt i sammanhang dermed, beviljande åt nämnde K. Institutet af anslag, motsvarande den hyresafgift, sorn för nämnde plats nu erlägges; .Vi 234, ang:de uplätelse af rum och lägenheter inom R. Sius hus mellan Riksdagarne; JVs 233, i anledn. af väckt fråga om understöd för Riksg:sKonlrs Enkeoch Pupill-kassa; JM 236, ang:de utdelningen af de till Riksg:s-Kont. aflemnade tryckte Riksdags-handlingar; samt JM 237, ang:de kostnaden för tryckningen af prot:rne vid innevarule Riksdag, jemte dertill hörande bihang. Frill. Klinkowström, Rud. Mauritz: Det mål, som nu på li-tan närmast till afgörande förefinnes, är ett, R. o. Ad. enskildt ronde, ifrån Riddaih.-Ulsk. inkommet Mern.
Genom Committerades försorg voro flere undersökningar oin åtskilliga vattendrags beskaffenhet, Våganläggningar och Sjöars aftappning eller sänkning dels började, dels ock fullbordade och, i förening med undersökningsfrågan om Iljelmareiis sänkning, bade Committerade, i anledning af flere jordegares omkring Thorshälla Stad underdåniga ansökning, om understöd lill inlösen af f. d. Holms Bruks vattenfall vid nämnde Stad, i underdånighet tillstyrkt, att, då disposition af detta Vattenfall vore ett hufvudsakligt villkor för alla öfrige lill vattenafledning ifrån Hjelmaren möjligen Vidtagande åtgärder, ett Låneunderstöd af 2000 R:dr måtte jordegarne under vissa 1'öreslagne vilkor beviljas. Utgifterne under loppet af år 1820 hafva, enligt Committerades underdåniga Berättelse och de upprättade Räkcnskaperne utgjort: I Upphandlingar för Canalar betet i Wäddö 9,817:32. 8. Dito för Strömrensningarne i Vester-Norrlands och Jemtlands Län . 4>209: 18. 6. Till Canalarhetet i Åker 789: 9. 3. Deremot 1700 R:dr influtit för försålde i5o tunnor, samt verkliga utgiften sålunda uppgått till 3,83i:9. 2. Riksens Ständers Uti Arbetskostnader för Canalanläggningen i Wäddö För Canai-anläggningen i Åker För Strömrensningarne uti Vester-Norrlands och Jemtlands Län •»•*•««* För Strömrensningarne i WindelElfven t**»»*** För Strömrensningarne i Bräk ne-ån . provianteringskostnad för Arbetscommenderingen i Wäddö Ersättning för afstådd jord till Canal-anläggningen i Wäddö Skjuts och resekostnad Under sökningskostnad Revisorers Berättelse.
Ty då Ragnar, som tidigt fick lära sig att sörja för sig sjelf, satte sjön och det tunga dagsarbetet hvilket alltid skedde med gladt mod framför all öfverflödig kunskap och lärdom, och Calle icke ens begrep mer än hvad som var nödigt för att läsa sig fram för presten, var deremot Nanny den, hvilken med begärlighet lyssnade på faderns ord, då han lärde och förklarade henne saker och händelser, som för hennes omgifning voro främmande. Och sedan med hvilken begärlighet läste ej Nanny de få böcker faderns bibliotek innehöll! Hon hade ett tydligt begrepp om historien, hon intresserade sig för eller afskydde de der framställda hjeltarne och hjelteqvinnorna, hon sympatiserade med alla lidande och förtryckta, men hennes oändligt kärleksfulla hjerta kunde ej heller neka sig att sympatisera med de lyckliga, fastän hon alltid måste sucka, då hon läste om dem. Men sedan hon suckat öfver dessa varelser, som lefvat, suckade hon för dem, som lefde. Hon fasade så högt hon än älskade sina syskon för den dag, då hon skulle förlora sin far, i hvilken hon dyrkade ett slags högre väsende. Och hon ryste och bäfvade, när hennes tankar kommo att dröja vid den tid, då någon man allvarsamt skulle kasta ögonen på henne det fans de som redan gjort det för att utse henne till sin hustru. Hvem kunde det väl bli, om ej någon bonde ... eller någon skutskeppare ... eller än värre någon af socknens handtverkare? O, det vore omöjligt! En sådan kärf, rå och kallsinnig man skulle skrämma henne till döds! Huru skulle väl hon bredvid honom våga ens tänka så som förr, huru åt honom kunna meddela hvad hon så ofta i sitt hjerta kände... Nej, nej, hon måste förblifva ogift ... ensam alltid ensam. Kanske ingen bonde heller vill ha henne? Hade väl en enda af dem, då hon midsommaraftonen vågat sig till deras dansar, bjudit upp henne! Nej, endast med dumma och blyga blickar hade de betraktat mamsell Nanny hon var ju ej deras gelike. Det var aftonen efter den, på hvilken Nanny haft det ovanliga mötet vid källan i dalen.
Tjugufem år hafva förflutit sedan frågan om national-representationens ombildning först allvarligt väcktes och sedan ett förslag blef hvilande, hvilket, flitigt agiteradt år 1844, dock samma år förkastades. Flera andra förslag hafva sedermera följt, hvilka rönt samma öde. Månne saken och sanningen, månne fosterlandet deraf lidit? Visserligen icke. Deri vigtiga frågan har blott allvarligare blifvit begrundad, under tiden har en ny generation hunnit uppväxa och landets välstånd har utvecklats i alla rigtningar. Het nu föredragna Kongl, förslaget till national-representationens ombildande förordas nu af flere skäl, dock hufvudsakligen för sin enkelhet och för det bifall, det fått emottaga af Sveriges allmoge och af tidningspressen. För min del kan jag icke finna enkelheten i ett förslag vara tillräckligt motiv för dess antagande, i synnerhet om orättvisa vore en af förslagets följder; och bifallet från den samhällsklass, hvilken genom förslagets antagande skulle få ett öfvervägande inflytande, bör icke heller vara tillräckligt, lika litet som bifallet från en tidningspress, som grundar sitt bifall egentligen på förhoppningarne att kunna efter sjelfviska intressen styra riksdagsmanna-valen. Jag har sökt underkasta förslaget den sorgfälligaste pröfning. Jag har gjort det icke blott af pligt såsom en af nationens representanter vid denna riksdag, utan ock af pligt såsom akademisk lärare, just inom den fakultet, hvilken det tillhör att 342 Den 6 December. värda de statsvetenskapliga studiernas odling. Resultatet af denna pröfning är att jag måste förkasta det. Betraktar jag det från rättsfilosofisk synpunkt, från synpunkten att statens alla rättsgiltiga intressen må tillbörligen representeras, och en harmonisk jemnvigt emellan statsmakterna åstadkommas, finner jag förslaget otillfredsställande, angifvande en i tillämpningen orättvis, i sina konseqvenser vådlig, princip — penningen, såsom gradmätare både för potitisk bildning och fosterländska tänkesätt. Betraktar jag förslaget för att efterforska, om det är bygdt på någon historisk basis, eller om det kan anses såsom ett försök att utbilda den nuv:de representativa författningen, finner jag mig lika otillfredsställd.
Iduns romanbibliotek kommer att bli synnerligen valdt och intressant. Sedan den nu pågående följetongen af Elin Ameen — hvilken redan väckt allmänt intresse — afslutats, komma vi att bjuda på: en fängslande originalroman, » En gammal historia », af vår utmärkta författarinna professorskan Helena Nyblom; en novell af vår redan ryktbar vordna skriftställarinna Selma Lagerlöf; en förtjusande idyll, » Konstnärens kärlek, » af Charles Fuster, en bok som i Frankrike väckt det största uppseende för sin fägring och nobla ton; likaledes är fröken 3£athilda Roos ' med det största intresse motsedda nya berättelse fortfarande under arbete för Iduns romanbiblioteks räkning. Äfven i år förbereda vi ett illustreradt, rikhaltigt julnummer med bidrag af våra förnämsta skriftställare, som på intet vis kommer att stå efter de senast utgifna, hvilka allmänt erkänts tillhöra det bästa, som jullitteraturen bjudit. Detta nummer blir en värdefull julgåfva till alla våra prenumeranter. I d u n s M o d e - och M ö n s t e r t i d - n i n g " kommer fortfarande som hittills att tillhandahållas Iduns prenumeranter till det för en svensk modetidning enastående billiga priset och utkommer med ett åttasidigt rikt illustreradt nummer i månaden, åtföljdt af en stor bilaga med talrika tillklippningsoch hand arbetsmönster af stor praktiskt värde. Hvad särskildt Modetidningen angår förberedas för våra abonnenter högst förmånliga öfverraskningar. Före sommarferierna och sommaromsorgerna — förnyen därför genast Eder prenumeration på Idun och Iduns Modeoch Mönstertidning efter nedanstående kända billiga pris: Idun med illustreradt romanbibliotek yi år 2:60 D:o d:o med Modetidn. utan kol. i. Några ord om kanariefågeln och dess vård; för Idun af L. E Björkman. (Forts.) et har redan påpekats, att buren bör vara rymlig, så att fåglarne kunna öfva de muskler, som användas vid flygandet. Denna rörelse är för dem nyttig såsom gymnastik, men äfven som en förströelse. Sittpinnarne böra vara tjocka, så att fågeln griper om dem på midten med klorna, hvars spetsar därigenom slitas något.
Redan under de sednare åren af Dalins lefnad började Swedenborg1 utgifva de underbara skrifter, i hvilka vi, oaktadt deras sorglöshet om alla enkom ästhetiska syften, mött så mången djup blick inåt det allraheligaste af Skönhet och Poesi. När Kellgren uppsteg i sin vittra öfverdomstol, voro de samtligen utkomna; och Siaren sjelf, i sin ungdom en varm älskare af skaldekonst, i sin höga ålderdom ännu en lika varm af blommor, angenämt fruntimmers-sällskap, musik och sång, hade för alltid vandrat öfver till den rena andeverld, der han långt dessförinnan gjort bekantskap med alla rena nöjens urbilder. Men det förhållande, hvari han står till både Vishetslära och Konstlära, var i Kellgrens dagar det okändaste af allt okändt. Mängden, svärjande just på Kellgrens ord, såg i de nyssnämnda skrifterna blott vidlyftiga uppteckningar af en ”fånes” drömmar. De annorlunda tänkande åter funno der blott en ny art af theologisk dogmatik: af motståndarne afskydd såsom kättersk; af anhängarne hyllad såsom den enda sannt christliga; af några mellanmän prisad åtminstone framför hvarje föregående, såsom en mera förnuft-enlig och mera sedligt fruktbar. Fördröjandet af en grundligare och rigtigt opartisk kännedom härrörde, tvifvelsutan, dels från den obenägenhet för alla på djupet gående speculativa och religiösa forskningar, i hvilken – fastän af olika skäl – tidens mode-philosophi och tidens orthodoxi öfverensstämde; dels från en oförmåga hos Swedenborgs anhängare, att af hans lära framhålla annat, än just det, hvarigenom hon hade skapat en sect i kyrkohistorisk mening. Dock får man härvid ej glömma, hvad yttermera, hos både fritänkare och fromma, syntes rättfärdiga deras ovilja för denna lära: nämligen vissa tvetydiga personers äflan, att sammanbinda och sammangjuta henne med Frimurar-mystik, Andebesvärjelser och åtskillig annan Magi; hvartill jemväl den af Mesmer nyupptäckta animala Magnetismen blef missbrukad.
Förtroenden gifvas, men få icke tilltvingas, och blott den har rättighet att gripa in i andras sorger, som har vilja och förmåga att gå en kärleksrik försyns ärende att hjälpa och styrka och hela, där sådant är möjligt. Medlidandet är en hjärtats dygd, men den får aldrig vara påträngande. Tryck sorgens hand; » hvad därutöfver är, » säger Hamlet, » är tystnad. » Denna brist på finkänsllighet är ett lyte, som vidlåder såväl det kvinliga som manliga släktet, men det torde väl knappast kunna förnekas, att det bjärtast framträder hos det kvinliga. Det är kvinnans stora behof att meddela sig, som ofta drager de indiskreta frågorna med sig i släptåg, oeh i sin ifver märker hon icke, att hon är inne på » fridlyst område ». Hon tycker ej om en stängd dörr eller ett nedfäldt draperi, om hon där bakom anar en hemlighet, och en annan människas frampressade suck eller slutna tystnad väcka ögonblickligen hennes hela intresse, som gifver sig uttryck i ett: » Hvarför »? S Fadern, som jämte sitt afhållna parti på sällskapet eller klubben hade nöje i att följa sin dotter på teatern, såg gärna hennes estetiseriDg, ty, menade han, det finns ingenting så tråkigt i sällskapslifvet som kvinnor, hvilka ingenting känna eller tänka af högre art och därför ej heller kunna säga något af intresse, något som ligger öfver hvardagligheternas nivå. Man vill ej exponera det enskilda lifvets angelägenheter inför den förstkommande, som begagnar sig af » väninnas », » väns » eller » bekants » rang, heder och värdighet, för att, sedan hon eller han tillstulit sig nyckeln till en själssmärta, kanhända skynda om gathörnet till en annan bekant att utarbeta kommentarierna till » hela historien » under sentimentala » ack! » och » o! » Mellan frågvisbeten, skvallret och förtalet är gränsen ytterst hårfin, och obemärkthetens lugn, den vida slöja, hvari sorgen och bekymret så gärna insvepa sitt böjda hufvud, blir bortryckt af allt annat än mjuka, kärleksfulla händer.
A. 3i8. —- N:o 98. i anledning af Herr Rosenblads motion, med förslag till reglementariska föreskrifter, angående sedelstockens framtida beräkning. XIX. B. 3o6, 3i8. XX. A. 27. E. 495. A. 545. XXI. U. i35. A. i57. -— N:o 99. med förslag till förändrade stadganden uti 3:dje Afdelningen af Art. 3 i i83o års BankoReglemente. XIX. B. 3o6. A. 3( 8. — N:o 100. med förslag till reglementariska stadganden y motsvarande 4;de Afdelningen af Art. 3 i i83o års BankoReglemente. XIX. B. 3o& A. 318. XXI. U. i35. A. i57. —- N:o 10t. med öfverlemnande af uppgift på de ärenden, hvilka ännu återstå till BankoUtskottets behandling. XIX. B. 306. XX. A. 23. — N:o 102. med anmäla» om det uppehåll i Utskottets göromål, som kan förorsakas genom längre fördröjdt afgörande af frågan om blifvande mynt-enheten för landet. XIX. B. 306. XX. 23. A. 64.
Riksdagen beviljade men ännu icke verkstälda utbetalningar. XI. B. 333- A. 359. — reglemente, om förslag till stadganden angående förräntningen af kontorets kontanta behållning. XI. B. 393. A. 398. — reglemente, med förslag till de stadganden som i detta böra införas, rörande under nuvarande Riksdag beviljade och till utgående från nämnde verk anvisade stats-utgifter. XI. B. 427, 435. A. 437. — nya reglemente, med förslag till stadganden i detta, angående anslagen för folkundervisningens befrämjande och de ordinarie stats-regleringen tillhörande utgifter samt kreditiverna. XI. B. 427, 435. A. 437. »64 — It — Riksgälds-Kontorets reglemente, förslag till stadgamlen uti, angående detta verks ib!$omsler samt uppbörden och redovisningen af dit ingående bevillnihgsm. fl. medel äfvensom rörande Riksgälds-Kontorets Styrelse och den vid samma verk anstälda betjening. XI. B. 459, 460- A. 461- — nya reglemente, angående öfverlemnande till Kongl. Maj:t af. XI. B. 460. A. 461. K 466. — nya reglemente, förslag till en § i. XI. B. 463 A 466. — utgifter, angående den för dessa erforderliga allmänna bevil 1- XI. B. 446, 447. A. 448. E. 462. Riksgälds sedlar, om inlösning af sådana, sorn icke blifvit till invexling företedda inom den bestämda preskriptions tiden. VIII. B. 106. A. 110 — angående inlösning af ytterligare anmälda, först efter preskriptions-tidens slut hos Riksgälds-Kontoret företedda. XI. B. 230- A. 267.
Transport h7j,84: 42:8. ?48,5oo Konungens Befallningshafvande ifrågasatt, såsom ur flera skäl nödig och angelägen, serdeles vid de tillfällen, då Landshöfdingen och LandsSecreteraren nödgas från Läne-Residencet sig aflägsna; och Kgh Maj:t kan icke annat än finna behofvet deraf, att, vid nu mera betydligt ökade göromål för Lands-Secreteraren, en serskild Tjensteman vidLandsCancelliet, på sätt Läns-Bokhållaren är vid Lands-Conloiret, finnes förordnad, sorn ansvarar för Protocollets förande derstädes, och kan, när som helst, vid inträffad t jäf eller annat förfall för Lands-Secreteraren , i dess .Transport 117,184: 42:8. j48)5oo: Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. No 2. y.3 Tiansport 117,184:42:8. 74^.5 00: ■—'— tjenste-u tofning inträda; hvarföre ock denna anstalt redan i flera Län, med Kongl. Maj:ts tillstånd, egt rum. Ehuru Kongl. Maj:t sålunda för sin del i det hufvudsakligaste gillat Kammar-Collegii och Stats-Contoirets förslag i denna löne-reglerings-fråga, har Kongl. Maj:t likväl funnit skäl till följande jemnkningar och rättelser derutinnan : 1:0 Är i sammanhang med frågan om de indelda löningsräntornas upphörande äfven föreslaget, att Boställsoch Boliemjnans-räntor skola för de Tjenstemän, livil Transport 748,500: Kong/. Maj.-ts Nådiga Fropos. Transport 117,154:42:8. 748 ,5oo: ka anses med boställen böra förses, till Staten indragas och af Boställs-i n nelia fvar ne sålunda årligen erläggas, samt endast afkastningen af Hemmanen i öfrigt under löne-beloppet ingå i beräkning.
De arbeten, som föregingo detsamma, hvarigenom värderika statistiska uplysningar erhöllos, äfvensom de discussioner, som fördes vid denna frågas afgörande, hafva otvifvelakligt satt representationsfrågan på en mycket bättre ståndpunkt än den hvarpå densamma förut har befunnit sig. Ty representationsfrågan har derigenom kunnat förflyttas ifrån theoriernas töckenomhöljda område in på praktikens'mera ljusa fäll och helsås som en välkommen gäst af alla dem, som icke tilltro sig att omstöpa samhället, utan önska att efter förmåga förbättra dess institutioner. Senaste Riksdags Const.Utsk. har också enl. min lanke fullkomligt riktigt upfaltat denna representationsfrågans nya ställning och det är med tacksamhet mot förslagets författare som jag erkänner alt de, med vördnad för samhällskroppens egendomliga lif, icke varit nog djerfva alt tro sig i likhet med dessa principernas och theoriernas ultra radikaler, kunna göra en sanning af sagan om Pygmalion och Galalée. Utsk. har utgått ifrån hvad vi haft, och derifrån trott sig kunna komma till något bättre, under förklarande att reformerna böra införas stegvis. Med afseende härå inhemtas Den 15 Februari f. ra. 37 af Utskrs Mera. M 7 vid förra Riksdagen följande tänkvärda ord: ”Man kommer sålunda icke allenast säkrare, utan ock hastigare till det goda målet, hvilket uti samhället icke kan vara att söka på en gång verkliggöra uti fullaste utsträckning alla följderna af vissa allmänna begrepp, utan deremot det, sorn allmänt erkännes vara nyttigt och nödigt för den tid, som är, och i laglig ordning låter verkställa sig”; samt: ”att uti hvarje lag ligger fröet till en ny, som framkallas af de nya förhållanden, hvilken genom den redan antagna lagen utvecklas, och detta är framåtskridandets naturliga ordning.” Utsk. som sökt göra sig redigt och klart hvilka de förändringar äro, som kunna utan meningsskiljaktighet införas och som f. n. äro vigtigas!, har, såsom jag tror, ganska riktigt sagt att sjelfva arbetsordningen äfvensom den omständigheten att en mängd aktningsvärde personer äro genom vår nuvarande grundlag uteslutna nr representationen, böra utgöra föremålen för en representationsförändring.