Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För den händelse åter att Herr Kyrkoherden Wennerströms berörda förslag icke skulle vinna framgång, har Herr Doktor Falck, »såsom ett alternativ och kanske till någon del som ett supplement», föreslagit: l:o »att Pastor fortfarande skulle granska de förhållanden, af hvilka ett äktenskaps laglighet berodde, dock med rättighet för honom att, derest rörande slägtskap eller afvit - Lag-Utsliottets Betänkande N:o 15. 7 tring skäl till tvekan förefunnes, få hänvisa parterne till Härad s-rätten och afbida dess afgörande ;» 2:o »att då äktenskaps-kontrahenter icke kunna på föreskrifvet sätt styrka sin hinderslöshet, det .finge anses tillfyllestgörande om de i vittnens närvaro skriftligen förklarade att de icke annorstädes ingått någon sådan förbindelse, hvarigenom ett tilltänkt äktenskap kunde förhindras, samt för följderna af ett sådant intyg lagligen ansvarades;» 3:o »att när Pastor kunde förete ifrågavarande kontrahenters erkännande, att inga hinder, dem lag förmådde, emot deras äktenskap förekommo, det vore dem och icke honom ansvaret öfverhufvud borde drabba, för hvad deri kunde vara falskeligen intygadt;» — och 4:o »att det skulle anses sorn en laglig afvittringshandling, som vore försedd med alla i boupptecknings-instrumentet uppräknade arfvingar eller deras förmyndares godkännande, äfvensom deraf att intet varit att dela eller ock att testamente blifvit upprättadt och delgifvet.» Derjemte har Herr Doktor Falck föreslagit förändrade straffbestämmelser för prest, som viger dem, hvilka äktenskap ej bygga må; men Utskottet har ansett denna del af motionen böra behandlas i sammanhang med Kongl. Maj:ts till nu församlade Ständer afgifna Proposition om antagande af ny strafflag, hvaröfver Utskottet kommer att framdeles meddela utlåtande. I 25 kapitlet af detta lagförslag är nemligen omförmälda ansvarsfråga berörd.
BaneoDisconten är ej annat ån en låne-inrättning af samma natur, och jag vet Den. i Aprilf. mi j ;> derföre ej hvarföre olika grunder skola följas; jag vet ej heller hvarföre oviljan emot styrelsen af Malmö Discont, som låg till grund för besluten om FilialDisconternes indragning skall / fortsåttas emot låntaparne i densamma, sedan anledningarne nu likväl försvunnit. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredric: Till en början får jag upplysa, att flere lån förfalla under loppet af Juni månad, nemligen alla de som blifvit omsatte i December, och hvilkas antal ej år obetydligt. Når Utskottens Betänkande i förevarande ämne första gången hår var under öfverläggning, gjorde jag dervid åtskilige anmärkningar, hvilka åtföljde Betänkandet till Utskotten. Jag upplyste då i dessa anmärkningar, att Fullmäktige uti RiksgåldsContoiret hade uppgjort ett förslag, hvaruti de, under den synpunkt, att utredningen på tvenne år skulle blifva fulländad, hade föreslagit en fjerdedels afbetalning af capitalet vid hvarje omsättning, och då äfven tagit respitmånaderne uti beräkning. Derigenom hade inbetalningen ändock hunnit ske den I Juli 1825. Utskotten hafva vål bibehållit samma tid för den slutliga inbetalningen, men då de velat bi - behålla omsåttningsråtten med en femtedels afbetalning, hafva de nödgats borttaga respitmånaderne från beräkningen. Till afhjelpande af den förlust uti omsättningstiden, som härigenom träffar de lån-ägare, hvilka ej förmå omsätta sina lån på förfallodagen och för att göra principen för dessa lån enlig med den som följes i Den i April f m. BancoDisconten, hafva Friherrarne Boije och Cederström yrkat, att förfallodagen borde räknas från sednaste omsåttningsdagen, och att de vanliga respit-månaderne derutöfver skulle få begagnas.
Och svär att så din fräckhet hämnas, Att ej ett enda mer skall lemnas Af dina täckhetsblomster qvar. I de samlade skrifterna: Zemir! hur länge tror du väl Naturens lagar strafflöst kränka? Hur länge, spotsk i ditt befäl, Så mången ynglings bröst uti förtviflan sänka? Det gafs din skönhet makt, att göra mig till träl; Men Tiden, att din träl sin frihet återskänka. Ja, darra vid hans namn! re’n, tyst, i dina spår Med vingad fot och lyftad lia Han jagat dina steg till gränsen af din vår, Och vid sin gröpta kind och vid sitt hvita hår Svär, att ur bojan snart din älskare befria ... Svär, att den hand, som klippans tall Och däldens ros med lika lätthet fällde, Också en dag väl skörda skall En liten trubbig näsas välde. Längre fram läses, i Stockholms-Posten: De hår, som nu i mörka vågor svalla På ditt albasterhvita bröst, – I höst, i höst Min lilla Chloe, sku de falla. Den eld, som nu från dina blickar går, Och ingen is i verlden finner Som icke brinner, Då han dess strålar råka får: Skall snart en mindre verkan hysa, Dess glada ljus skall mattas af, Och dina ögons solar lysa Som dunkla lampor i en graf. De kinder nu af rosor höljas, Dit kärleks-guden ofta gått, Att listigt under bladen döljas Och säkert rigta sina skott; De tänders snö, den muns koraller, Som mitt begär till dina kyssar väckt, – Ack, Chloe! allt förgås: vid åldrens minsta flägt Korallen bleknar, rosen faller. I de samlade skrifterna: De hår, som nu i mörka vågor svalla På ditt albasterhvita bröst – Zemir, förskräcks! – i höst, i höst De skola falla. Din blick, som än en liten tid Uppned på alla hufvun vänder, Förjagar alla hjertans frid, Och sjelfva ålderns isar tänder Och splittrar Visdomens egid; Din barm, lik källans silfverbölja Tyst gungad af en vestanvind, Der tusen kärlekar sig dölja; Och rosen, purprande din kind.
Vid öfvervägande häraf har Utskottet, med antagande af de skäl, hvarpå Herr HofCanzleren, Ridddaren och Commendeuren af Kongl. Maj:ts Orden Friherre af Wetterstedt grundat sin motion om ändring af begynnelsen till 7:de §. i RiddarhusQrdningen, funnit, att om å ena sidan Ridderskapets och Adelns värdighet fordrar, det någon sådan person ibland detta RiksStånd icke får inträde å Riddarhuset, som med brott är beträdd, rättvisans och billighetens sammanstämmande fordringar deremot å den andra bjuda, att ingen bör ifrån en i lagarna förunnad rättighet uteslutas förr, än han 0111 sådana åtgärder, som ä heder och ara gå, blifvit i laglig väg öfvertygad, hvadan Utskottet, med fästadt afseende på ilskans och den låga hämndens försåt, samt de i flerfaldig måtto sig öppnande tillfällen för Chicanen, trott sig, till förebyggande af händelser lika oförväntade, som för dén redeliga medborgarens heder och anseende kränkande/ böra föreslå Höglofl. Ridderska - 1323 Dfft 27 5uli t. 77ti pet och Adeln antagandet af FöT Jari de re* daction utaf merberörda 7äde §., nämligen: — "Ar eller Vnrdér Adelsman vid Dom. stol anklagad och Lagligen förvunnen tilt brott, söm a dess heder och dra gå, eller är brottet af den egenskap, att det efter lag ej han med penningtböter försonas, bör i förra fället honom för hans person ej inträde d Riddarhuset tit/åtas, förr ätl han derifrån fullkomlig befrielse vunnit, och i sednare fallet dess inträdes pollett återfordras; äge ej heller, i fall han hufvudman är, eller haus rätt utöfvar, rättighet att Fullmäktig förordna, utan tillbomme då dea närmaste af Attén, att dess Säte på Riddarhuset intaga; är åter hufvildmannen den enda af Åttea, vare då dess rum ledigt.” — '"l ag samma vare med ilen, som för annat fel blif vit Säte och Stämma ibland Riddershapet och Adeln förlustig förklarad.
Genierna arbeta mer än alla andra; skillnaden är endast, att de arbeta med mer intelligens, eftertanke och energi, Dèt varar mycket länge innan en konstnär kommer så långt, att hans svåra arbete gör intryck af att våra lätt, ja — af att vara något som alis icke har kräft någotFRANCESCO D ' ANDRADE. arbete, men verkar direkte, som naturen själf. Till denna höjdpunkt kan emellertid en konstnär komma. Det har nyligen Francesco d ' Ändrade visat den svenska publiken. Han eger först och främst alla medfödda gåfvor i rikaste mått. Hans skickelse har denna elegans och böjlighet., ' som man endast finner hos de sydliga raserna. Denna slags rytmiska skönhet i rörelserna, som har sin första grund i att armar och ben, hela kroppen är så välskapad, att tafatthet eller klumpighet nästan blir omöjlig. Det är denna slags lefvande-rörlighet, som är lika långt från den oroliga kantiga franska lifligheten, som från vår nordiska hållning, hvilken, när den är som bäst, dock alltid påminner något om korpral eller sergeant. Det är ett fullkomligt misstag, då nordboarne tro, att sydländingarne utmärka sig för en larmande liflighet. Visserligen kan folket, då det kommer i rörelse, hålla ett väsen, som vi icke kunna uppvisa maken till, men en gentleman skriker ej som en tysk för att väcka uppmärksamhet. Ehrensvärd säger om italienarne: » Italienaren är mogen och full af eld » — och hans ord passa också in på de andra romanska raserna. d ' Andrade är härpå det mest talande exempel. » Mogen och full af eld. » Han beherskar så fullkomligt sin gestalt, sin mimik, att någon •öfverflödig eller störande liflighet aldrig gifver detta pinsamma nervösa intryck, som man ofta lider af vid en fransk dramatisk föreställning, men hvarje blick, hvarje smil, hvar rörelse korresponderar med repliken, han har att säga, Är det svårt att vara dramatisk skådespelare, så måste det vara ändå svårare att vara dramatisk sångare, och för det mesta ha ju sångare nog att göra med att så godt som möjligt få sina toner oclr ord framförda, så att de icke kunna •öfvervinna den svårigheten att också tänka på sitt uppträdande.
Man kan ju genom immateriell arbete med själen producera, äfvensåväl som genom kroppsligt arbete, ehuru produeterne äro af olika beskaffenhet. Betraktas saken ifrån denna synpunkt, hvilken lärer vara den enda riktiga, så kommer man ovillkorligen till det resultatet, alt producenter och eonsumenter äro indenliska personer, hvilkas intressen man på en gång försvarar när man tillser, atl sådana tull-lagar existera, hvarigenom näringarne kunna vinna lif och uppmuntran. Man har här vidare hört såsom skäl för lägre tull på vissa artiklar anföras, atl dessa artiklar icke kunna i landet tillverkas till det behof, som förbrukningen påkallar, och jag hörde af en värd ledamot nämnas artikeln kläde, såsom en af dem, hvilka icke skulle kunna härstädes fabriceras lill det qvantum, som i landet förbrukas. Jag får i anledning deraf lill den värde talaren hemställa, om han väl skulle i våra skobodar liona ett tillräckligt antal nya skoplagg, för att dermed på en gäng förse Stockholms 80,000 innevånare. Jag belviflar det, och vägar lill och med påstå, atl om man ville samla alla de skoplagg, som för närvarande finnas färdiga hos samlelige ledamöter af Skomakare-embetet i Stockholm, sä skulle antalet icke räcka till för en åttondel af stadens innevånare; men tilltror sig val derföre någon alt påstå det icke cn tillräcklig qvantitet för behofvet kan här produceras? Sä förhåller sig äfven med kläden och andra fabrikater. Fabrikanten kan icke hafva ett tillräckligt förlagseapilal för alt tillverka i oändlighet och beständigt magasinera. Han måste inskränka sin tillverkning till hvad som motsvarar afsätlningen och do reqvisilioner han emotlager; men lika säkert är, att om dessa reqvisilioner tiodubblas, så kommer äfven tillverkningen att i samma män förökas. Det påståendet är således alldeles oriktigt, att för det en tableau visar tillverkningen af en vara lägre, än som behöfves för landet, denna vara icke skulle kunna i tillräcklig majngd för landets behof produceras.
Hufvud-innehållet af de hos Ridderskapet och Adeln, Preste-samt Borgare-Stånden, rörande Utskottets tillstyrkande i afseende på Lappmarks Ecclesiastik-Verket, gjorde anmärkningar, är: att beräkningen af den utaf Lappmarks Ecclesiastik-Verket hittills disponerade ordinarie ränta och kronotionde m. m. blifvit allt för lågt upptagen; att Kronan derigenom på denna öfverflyttning komme att årligen vinna, men att sådant hvarken vore billigt eller rättvist, enär en del af tillgångarne utgjordes af enskilde personers donationer, och öfverskotta i ålit fall erfordrades för att utgöra fond för kyrkobyggnader i Lappmarken, hvartill bidrag af dessa orters invånare icke kunde till någon betydlig del påräknas; samt att skäl icke vore alt borttaga Collect-medlen, såsom varande ett frivilligt bidrag. I anledning häraf får Utskottet anföra, att det trott någons rättighet icke trädas för nära, enär Utskottet tillstyrkt antagandet af det förslag i ämnet, Kongl. Majit, efter vederbörandes börande och underdåniga tillstyrkande, till Rikets Ständer framställt.
För spekulanten finnes ingen utsigt till vinst på kapitalet, då Banken icke säljer skulclebrefvet under fulla joo procent, och förbehåller sig rätt att för samma ioo procent igenlösa det; men mot förlust är han deremot ingalunda tryggad, ty Banken långt ifrån att åläggas att bibehålla dessa papper vid ioo proc., berättigas uttryckligen att uppköpa dem efter börspris, då de utbjudas under pari, det vill säga ioo proc. Jag hemställer till hvar och en med kännedom i offentliga kreditens historia, om man i något land lyckats att på sådane vilkor grunda ett fondsystem, eller om man på dessa vilkor kan äga något hopp, att grunda det i Sverige, med dess kapitaloell kredit-brist? Men äfven antagit, att det lyckades, att Banken finge afsätta 5 millioner R:dr sådane Coupons; månne rörelsen deraf ägde annan vinst, än den medelbara af de lindrigare lånevilkoren? De, som köpte dessa coupons — (buppsägbara skuldsedlar) •— kunde dertill endast använda kapitaler, som de förut baft hos andra utlånte, eller som de genom försäljning eller lån af andra mottagit, hvilka åter förut måst hafva dem ut - Den 20 November f. m. ai 3 Jänta, (ty de ofruktbara kapitaler handeln, för sina tillslundande behof, måste hafva liggande, och som BankoUtskottet påräknat för eina föreslagna lån på 4 månaders uppsägelsej kunna icke vågas på en utlåning, der kapital-förlusten kan Öfverstiga bela räntevinsten, utan channe af någon kapitalvinst,) Hvad således systemet ökade lånerörelsen på ena sidan, tog det bort på en annan. Men, säger man, dessa coupons skulle med begärlighet uppköpas af utländningen, för utländska kapitaler.
Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 8,346: 27. 1. Uppbörd: Inkomst af fastigheter 3,588: 19. — Arrenden och onera för mötes-platser 1,286: 14. 6. Skuld, antecknad inom linien, 34: 40. Balans från år 1855: Skuld, antecknad inom linien, 22: 24. Utgifter: Löner och arvoden 7,213: 16. — Kostnader för Kongl. Borgen 227: 4. Balans till år 1857: Fordringar och förskott, antecknade inom linien, 9,771: 12. 11. S:r 295,964: 27. Kb Summa 315,894: 42. 6. — 76 — Den uti föregående revisions-berättelse omförmälda fondernas fordran lios aflidne Regements-qvartermästaren vid Westerbottens f. d. regemente, Kaptenen C. A. von Essens konkursmassa är i 1856 års redogörelse utbalanserad till oförändradt belopp, 184 R:dr 18 sk. 8 r:st. B:ko; och beror denna fordran på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning af väckt ersättnings-anspråk emot en af sysslomannen i von Essens konkurs. Fondernas från längre tid tillbaka egande oell uti seduaste revisions-berättelse äfvenledes omnämnda, emot reverser på namn, utgifua lån utbalanseras i 1856 års räkenskap sålunda: till Hof-intendenten F. Westin, kapital 1,019 R:dr 14 sk. 10 r:st., räntor oell låne påkostnader 1,398 R:dr 2 r:st., tillsammans 2,417 R:dr 15 sk., hvilken fordran fortfarande beror på konkurs; » aflidne Krigs-kommssarien O. Y.
Detta härledes från granskningen a£ de uppgjorde officiella calculer öfver Tackjernstillgången i Riket och derutinnan befintlige missförhållanden och skiljaktigheter imellan Tackjernsoch Stångjernstill* verkningen, hvaraf den slutsats vill dragas, att beräkningarne icke leda till bestämmande i det hela, och att enskilda ekonomiska företag icke kunna underkastas pålitlig controll, hvilket sednare äfven af erfarenheten skall bestyrkas, då Tackjernstillverkningen årligen varit olika, men likväl, när den af förhållanden hos visse Bruksegare varit inskränkt, finnes, att desse ändock haft tillfälle, att erhålla^ Tackjern utöfver deras Köperättigbet, och att således Bruksegaren, som sannolikt icke öfvergifver sin Tackjernstillverkning, när den för honom är nyttig, men ej heller bi Iligt vis till dea bör kunna tvingas, när hans ställning det brafver, ej saknar utvägar att öfverträda de svaga gränsor, hvilka af författningarna kunna uppställas; hvarjemte anmärkes, att man icke lemnat tillbörlig uppmärksamhet åt de förändringar, som, efter privilegiernas meddelande, med vissa bruk kunna hafva förefallit, då man på de ställen, der Jernmalmstillgångar upphört, eller på ett längre afstånd och med större kostnad, än hvad tillverkningen kan bära, måste hemtas, dock ännu anser privilegiernas föreskrift, onr e - fjl6 Best)- och Ekon. gen Tackjernstillverkning böra uppfyllas,' utan att öfverväga, att den icke åstadkommes utan förlust både för Staten och Enskilde. De inkast, som häremot kunna göras af befarad kolbrist och aftagande malmtillgång, mötas med den erinran, att, ehuru Skogshushållningen är mindre högt drifven, än i andra Dander, det likväl vore snarare att förmoda, det enskilda hushållsrigtningar öfvergå till en missräknad sparsamhet än till illa öfverlagdt begagnande, då, i samma mån en product erhåller värde, den vårdas, när en säker och fullkomlig egande rätt samt fri disposition lägger grund för denna omvårdnad, och att då nya malmanledningar årligen blifva upptäckte — och Odalfälten lemna i allmänhet nästan samma förråd, som under de förflutne secler —- omtankan för ett kommande slägte icke i denna del behöfver utsträckas.
1 fNetto - 11 v.i’>vy.’. Post-Medel jgtat 350,ooo. Chartse-Sigillatse-Medel Bränvins-Afgift • Restantier ... } S:r /Netto 100,000. \ 3. J S:r Summa Påräknade Inkomster för R ä k e n skaper ne uppta CJQ P »-b Q: r å r e n Medium Kongl. Kongl. J Penningar 45,ooo. Sp:ml 9,000 T:r å 5 R:dr 45,000. 1 Behåll ne 62,000 R:dr, (Justitiae-Statens 21,000 „ 24,25o T:r å 5 R:dr. s,3 io T:r å 5 R:dr. utgå. 1 Ersättningar i5,66 .Danska Fyringsmedel 3,5oo I Hamb. Bsco ä 128 sk 9,3 3 utgå L .. u. .■ii ^ i i, /• r « ■ —:fel ‘ * Tf .1: . ■ ' .c ; r : ti • t! "'i «• r. r oo I ' -a yVl * • • <r«. .• « . - w.. Extra ordinarie d:o ... 3,757,500: Restantier 119,891: 47* 6. Tillsammans R:dr 7,653,000: Vid 1880 års Stats-reglering beräknades de ordinarie inkomsterne till 3,867,644: 7- 6. Extra ordinarie eller Bevillnings dito .3,3i7,5oo: Restantierne 99,855: \o. 6.
Staten icke rättvisligen kunde belastas med utgiften derför, samt grundsatsen om hospitals och fromma stiftelsers befrielse från likartade kostnader redan blifvit frånträdd, i det att förordningen den 50 November 1855, angående expeditionslösen, icke fritoge dem från erläggande af sådan lösen; att äfven för syner å kapeliansbol, hvilkas innehafvare, på grund af resolutionen på Presterskapets besvär den 12 Januari 1757, varit från all afgift i berörda hänseende frikallade, nämndemän syntes böra tillerkännas ersättning, hvilken, till öfverensstämmelse med Kongl. Kungörelsen den 28
Vice Talmannen Ola Svenssons ofvan omformälda yrkande har icke blifvit motiveradt annorlunda, än med erinran, hurusom föreskrifterna rörande vägars underhåll äro att silka i en mängd särskilda författningar; men som, enligt Utskottets åsigt, reda icke saknas i lagstiftningen rörande detta ämne; samt ett sådant codifieringsarbete, som det bemälde motionär åsyftar, icke lärer tillhöra Utskottet, hemställer Utskottet, om icke samma yrkande må lemnäs ulan afseende. Vidkommande dernäst Carl Gustaf Cederskogs motion om rätt till nyttjande af förut allmänneligen begagnad körled, hvilket påstående motionären egentligen 8 Sammansatta tagsamt -Allm. Bcsv.- och Elcon.-UlskUs Betänkande N:o 7. grundat på nödvändigheten för trafiken att icke blifva, till följd af odlingsföretag eller annorledes, afstängd vintertiden frän en farled, hvilken för hela traktens befolkning kan förkorta en väglängd med flere mil, kan Utskottet icke inse annat, än att samma påstående åsyftar en inskränkning i enskildes egandeoell dispositionsrätt öfver sin jord, som lagstiftningen icke kan tillåta sig i vidsträcktare måtto, än redan skett. I 25 kap. 1 § Byggninga-Balken stadgas, att landsväg skall Läggas der den tarfvas, och att dertill skola tagas de egor, som möta och föreligga, utan att någon det vägra må, dock att ersättning för det som mistes i åker och äng jordegaren tillägges; i 7 § af samma kap., att allmän vinterväg öfver sjöar och mossar skall hvar by för sina egor utstaka, samt i Kongl. Kungörelsen den 9 Mars 1824, att förstnämnde stadgande skall gälla för väg till alla sådana ställen, der vägar pröfvas vara för varutransporter af allmän nytta och nödvändighet. Det lärer vid jemförelse af desse lagrum icke kunna ifrågasättas, att ju allmän vinterväg skall bibehållas der den af ålder varit.
Här påstår man, som alltid vid förlofningar, att det är ett gammalt tycke. Det beror ju på hvad man kallar gammalt, å ena sidan har det nog varit så. Jag har inte kunnat tänka på något annat dessa dagar, jag tror aldrig jag kan få samma känsla för Säfve som förut, jag hade svårt att lyckönska honom i går, då de nyförlofvade voro här på visit. Han var generad, men inte mycket mer än vanligt. Anna såg strålande ut och skötte den allra nödvändigaste kurtisen. Apropos Edith, medan jag kommer ihåg det, så skrif en rad på ditt kort och lyckönska honom, det bör du göra af många skäl, han skulle kanske annars tro, att du är stött, därför att det skedde så snart efter hans frieri till dig. Och det vet ingen bättre än jag, att du inte är, du lär väl tvärtom triumfera och tänka: nu får moster Hanna se, att jag hade rätt. Ja, det var nog bra, att du inte fäste dig vid honom, när det inte var mer karaktär än så, det hade jag aldrig trott om Säfve. Jag sade något i den vägen till Lars, men han blef riktigt häftig på mig. »Hvad fruntimmer ha för besynnerliga idéer, sa’ han. Flickan ger karlen en korg och så begär du, att han skall gå ogift hela sitt lif för det» »Nej inte hela sitt lif, Lars, sa jag, men några månader.» »Ett sådant sentimentalt pjåsk, hon ville ju inte ha honom och då är ju saken klar, han var ju fullkomligt fri. Nu kanske han blir mänsklig igen, man kunde ju inte umgås med honom sista tiden.» Jo du, så resonnera männen, men det kan jag inte». Nej inte hon häller, men morbror Lars hade kanske rätt. Det var väl en öfverdrifven känslighet, någon kvarglömd surdeg från romantikens och trubadurernas dagar, som väl måste försvinna i detta praktiska, nyktra tidehvarf, som är så rastlöst, så febrilt att människorna måste följa med i farten och ej ha tid att vänta — inte ens några månader. Gudskelof, att moster ingen aning hade om hur nära det varit! Att hon beslutat sig för att riktigt öfverraska henne! Jaså, det hörde till komedien, att hon skulle lyckönska honom.