Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det tillägg Utskotten hafva gjort: ”med de förändringar Kongl. Maj:t kan finna nödigasäger egentligen ingenting, emedan Utskottens opinion redan är uttryckt i den föregående meningen. Men om denna eftermening skall ega någon betydelse, så voro det endast den, att göra den föreslagna skrifvelsen till en fullkomligt obestämd opinionsyttring. Jag som, tillika med flere Ledamöter inom Utskotten, önskade, att Rikets Ständer skulle uttrycka en bestämdare tanka i delta vigtiga gmne, föreslog en annan underd. skrifvelse, hvilken dock, genom votering, förkastades. Reserverande mig emot Utskottens förslag, vågar jag nn hemställa till Bill. (ill R. St. IO Lagsaint Allni. Bcsvoch Oecon-Ulsk. Betänkande N-o 33. o Rikets Höglo fl. Ständer, om icke eftermeningen i Utskottens förslag borde förändras till följande lydelse, nemi: med de förändringar, hvartill den redan utfärdade Nåd. Författningen af den 28 Aug. t83f, rörande en utvidgad näringsfrihet, gifver anledning, och Kongl. Maj:t för öfrigt kan i Nåder pröfva lämplige." 2:0 af Herr Hessle: ”Både emot form och innehåll af detta Betän kande har jag anmält reservation och fullföljer den ock, hvad angår formen, för det att Betänkandet, oansedt genom fleste rösterne inom Utskotten blef beslutadt: att alla motionerne skulle icke föranleda annan åtgärd från Utskotten, än hemställan om antagande af 1823 års Ständers förslag till Författningar i ämnet, likväl, efter anförandet af detta beslut, serskildt upptagit flere af motionerne och i deröfver gifne Utlåtanden gagnat motiv, sorn ingalunda blifvit inom Utskotten gillade eller kunnat gillas, då, på sätt ofvan nämnes, Utskotten stannat i det beslut, att antaga grunderna för 1823 års förslag. Angående sjelfva saken, så bar jag ansett Utskotten icke tillständigt, att lill Ständerna inkomma med förslag, som
), icke sättas lägre än 800 kr., hvarjaiiite han föreslog, att %t de p % extra stat upptagila telefonisterna borde bkedas dels ålderstilltigg efter vissa års tjänstetid, dels ock vid afghng f r h tjaiiisten i följd af försvagad hiilsa, ådragen geiioin tjaastgöringeii, gratifikation, beräknad efter vissa procent af hela det uiider tjänstetiden intjiinade ' arvodet. I sin behandling af k. m: ts förslag och i saininauhang därmed af herr Fredholms motion liar statsutskottet förklarat rörande de ordinarie telegrafister, livillcas lön skiille sattas till ' TOO kr., att Iiär icke vore fraga oin att nedsatta lönevillkoren for en redan förefintlig personal, utan om inrattand.et af en ny aflöningsklass. De 86 telegrafister, soin. i statsförslaget upptagits med en aflöning af 700 kr. jämte tre ålderstillägg livart och ett pal 100 kr., vore afsedda att betjäna de interurbana telefonledniiigarna, och enligt de zqplysai~~gar utskottet inhenatat, skulle kompetensvillkoren för dessa nya platser stalla sig helt annorlunda än beträffande den kvinliga personal, som användes för den egentliga telegraftjanstgöringen. Under det att för anstiillning i denna tjänstgöring fordrades såväl att hafva genomgltt ett fallstlindigt elementarlaroverk för flickor som att hafva aflpgt tele. grafistexainen, skulle nämligen fordringarna % personalen i nu ifragavarande lägsta lönegrad inskränkas till, föriitoin genomghgen praktisk kurs i telegrafoch telefonvasendet, vanlig folkskolebildning. Vtskot tet anser därföre i betraktande af det lagre inktt af kunskaper ocli utbildning, som af ifrhgavarmde för telefontjänstgöring afsedda personal skulle fordras, den af k. m: t föreslagna aflöningen rara väl afpassad.
Det var lifvet, njutningens, nöjenas, den stora verldens lif, som drog henne förbi; rikedomens och lättsinnets svärmande myggor, som dansade i solskenet; lyckans barn, som åkte i ståtliga ekipage, dragna af eldiga hästar i spann, styrda af en pudrad kusk i livré ilande feberaktigt fram öfver avenyen. — Hon stod vid hörnet och väntade på en paus, ett litet mellanrum, som kunde tillåta henne att slippa fram till fots utan att kastas under hjulen af deras vagnar. Hon kom lyckligt öfver operaplatsen och fortsatte, drömmande sin väg. Det var den verld, mot hvilken hennes längtan drog henne, men som hon aldrig skulle nå. Han hade lefvat der, han. Han hade vandrat omkring der med säkra steg, ung och glad och frisk, höljd af ära och beröm, och med fickan full af klingande louisdorer, för hvilka han kunde köpa allt. Allt? Nej, icke allt. Icke den sanna, varma tillgifvenheten och ändå: Hur lyckliga äro vi båda högt öfver allt det der. Du lutar ditt hufvud mot himlen min käraste stjerna du är.» Jo! Det var ord af den varmaste hängifvenhet, icke blott yttre sinnesberusning utan också den själens ömhet, som hon trott, att han nu, döende, erfarit för första gången. Det var den sköna Kitty. Hon lutar sitt hufvud emot hans bröst, och så sitta de båda stilla, tysta, försjunkna i hvarandra, högt, högt uppe öfver de dumma menniskobarnens fåfänga äflan och strid ... Våren är kommen. Nejden står som en trädgård, smyckad af blommor och grönt, det glänsande ekipaget rullar fram längsmed vägen, och i vagnen sitta han och hon. Hon ser på honom med ögon lysande af ömhet; han har lagt sin arm kring hennes lif och känner hennes hjerta slå mot sin hand. Morgondagg. Morgonluft. Fåglarne sjunga och solen skiner. Daggen glindrar i det gröna gräset. Ett blommande körsbärsträd vaggar sin hvita krona af och an. Och med nyfikna blickar skåda markens blommor den sköna kvinnan, som han valde till brud, och honom sjelf, den lycklige, åt hvilken hon gaf sig ...
Majit uti särskilda nådiga Propositioner under den 24 Oktober sistlidet år äskat, alt andre Bataljonsläkaren vid Calmar regemente, Doktor Ehrenfrid Jeremias Kampf, Löjtnanten vid Westgöta regemente Carl Julius von Holten, Underlöjtnanten vid Jemtlands iiästjägare—korps Carl August G son Stjernefeldt, Regements-kommissarien vid södra Skånska infanteri-regementet Johan Krook samt konstituerade andre Bataljonsläkaren vid Svea artilleri-regemente Fredrik Adolf Zettergren måtte, vid deras afgång ur tjenst, varda uppförde till nedannämnda pensioner å allmänna indragnings-staten, och inhemtades af berörda Propositioner, angående andre Bataljonsläkaren Kampf (Propositionen N:o 8): att han, som efter slutad studiekurs med ganska fördelaktiga kunskapsbetyg inträdt i utöfningen af läkare-verksamheten; den 25 Oktober 1857 blifvit utnämnd till sin nu innehafvande andre bataljonsläkare-tjenst, men genom en år 1859 iråkad sinnessjukdom, blifvit urslåndsalt att vidare tjenstgöra utan måst intagas på Wexiö hospital, hvarest han ännu vårdades; och enär, enligt hvad läkare intygat, någon förbättring i Doktor Kampfs helsotillstånd under dessa år icke inträdt samt förhoppning om hans återställande till helsan icke eller förefinnes, bar Kongl. Majit, med anledning af Rikets Ständers vid 1854 års riksdag meddelade förklarande i fråga om obotlig ansedd sinnessvag, lam eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie befattning i rikets tjenst, föreslagit alt, i öfverensstämmelse med hvad Regements-chefen hemställt och Kongl.
In fidén» Protocolli O, J« Lagerheim» Thorsdagen den 23 April. Plenum klockan half till io förmiddagen, r‘ Öppnades Protacollet öfver det den 21 dennts eftermiddagen haline val af Sex Eleo. toier och 2:ne Suppleanter, hvilka skulle äga utse Committerade till Tryckfrihetens vård j och befurinos följande Herrar hafva blifvit Utsedde , till 1 I Electortr; N;o 87 Grefve Löwenhjelm9 Guttaft 31 röster. 148 Den 2.3 April, N:0 ifj Friherre Stael von Holstein; Corfitz Ludvig 43 röster. N:0 l88° Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinhold 33 dito. N:0 1598 Herr Lannerstjerna, Johan Wilhelm 32 dito. N:o 2208 Herr von Brinckman> Carl Gustaf < 34 dito. ■, V : r ;», Suppleanter. Nio 2 Grefve Lewenhaupt, Gustaf 28 röster. N:o 713 Herr Cremer, Fullm. Grefve Hamilton, Axel Rauel 29 dito. Upplästes Coustitutions-Utskottets den 16 dennes aflåtne Memorial, deruti Utskottet anmärkt, att enligt Ridaerskapets och Adelns genom Protocolls.Utdrag at den n dennes tillliännagifne önskan, Cons'titutions - Utskottet vidtagit den anstalt, att Handlingarne och Protocoilen i Anmärkningsmålet rörande de till Befälhafvarne för en i Nader anbefalld Kustbevaknings-Expedition den 8 April 1817, utfärdade Ordres varda ofördröjeligen till trycket befordrade. Lades till Handlingarne ; ' ' . •, _ * . :> • . '1 Upplästes och lades på bordet följande! f Den 2j April. 149 frän nedannämnde Utskott inkomne Betankanden; Ifrån Constitutions Utskottet: rAf den 16 dennes: i;o Angående förslag till förandrad Re daction af tredje puncten i 44 §.
M. äskade anslaget till berörde ändamål är af behofvet särdeles påkalladt. Då man emellertid måste nöja sig med något, när icke allt kan erhållas, får äfven jag instämma i hvad Frih. Tersmeden och Leuhusen yrkat. Efter först till bifall å förev:de punkt framställd propos., som besvarades med Nej, biföll R. o. Ad., att såsom Frih. Tersmeden föreslagit, ett årligt anslag af 13,000 Rdr Rmt skulle beviljas för eti ridskola vid Strömsholm, under medgifvande, att af de 2:ne första årens anslag må användas till nybyggnad af stall vid Strömsholm omkring 18,000 Rdr och till inköp af sadlar, betseltyg m. m. för ridskolan omkring 1,000 Rdr. 40:de punkten, ang:de anslaget lill skrifmaterialier samt ved och ljus m. m. för KrigsColl. m. fl. Verk; 41:sta punkten, ang:de förslags anslaget lill skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus m. m. för Landt försvarsDeparhs KansliExpedilion, samt 42:dra punkten, ang:de öfverskotlel af de indelningsränlor, som förut ingått ensamt lill rusthållare vid södra bataljonen af Bohus läns Ileg:te. Biföllos. 43:dje punkten, ang:de fyllnaden i vederlaget för de uphörde vakansoch liggelids-besparingarne. Lades till handlingarne. 138 Den 7 Jnli e. m. 44:de punkten ang:de öfrige till i:de HufvudTiteln hörande anslag. Bifölls. Härefter förekommo i följande ordning Utsk:s yttranden, ang:de de för landtförsvarets behof af K. M. äskade nedannämnde extra anslag för år 1858, 1859 och 1800, nemi. 1:0 För Artilleribehof. Utsk:s ang:de denna punkt afgifna yttranden biföllos. 2:o För Forlifikaiionsbehnf. Mom.
Maj:ts Nådiga Förordning, ottu grunderne och vilkoren för Hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter , af den ig December 1827, må gälla, äfven i afseende å Säter;- Råoch Rörsoch Frälsehemman, samt att föreskriftcrne om Säteri-byggaads underhållande må upphöra. a;o Riksdags-Fullmägtigen Nils Strindlund$ från Yester-Norrlands Län Memorial , om utfärdande af en författning, att ej någon må befordras till Landshöfding, utan att förut hafva ujndyrgått Academislt Examen 0 T rot, Utdr. den 14 'No?, jgstt, i juridiska och oeconomiska författaia^ garne, Bevillnings . Utskottet: Ett af Riksdags fullmägtigen Anders Andersson från. Östergöthlands Län ingifvet Memorial, om bevillning för Titlar. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Nits Månssons från Malmöhus Län motion, att den, 1 Kongl. Majtts Nådiga Proposition om Stats. Verkets tillstånd och behof, förekommande fråga om löne-förhöjningar, må pröfvas i sammanhang med den, om behofvet af en ökad Sedelstock. S, D. Vid förnyad föredragning af Vice» Talmannen Jon Jonssons den 17 innevarande månad på bordet lagda Memorial, angående skyldigheten för hvarje Riksdagsman, att inlösa ett tryckt exemplar af sitt SLårids Protocoll, och om tryckning af Utskottens Betänkanden , b eilot Ståndet, au detta Memorial skulle till Prat, TI teir. deri 24 — 25 Noir. iS3£. \j StatsUtskottet remitteras och med ftespective Med-Stånden vördsamt och vänligen commu« niceras. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. §• B.
Med uteslutande af föreskriften om räntans begränsning torde 63 och 64 §§ få lyda, som följer: 18:o. 63 § Vid diskont och lånekontoren emottagas penningar på uppoch afskrifningsiåkning af såväl enskilde personer, som enskilda korporationer, bolag och kassor, under följande hufvudsakliga vi!kor, nemligen: a) insättningar och uttag få ske å 100 Riksdaler och derutöfver, äfven i brutna tal; b) å insättning meddelas qvitto, hvilket icke kan å annan öfverlåtas; c) för uttag begagnas å viss man eller ordres ställd vexel, hvilken icke får in blanco transporteras; skolande behörigen folierade och numererade vexelblanketter räkningshafvare vid de särskilda diskontoch lånekontoren, emot qvitto, tillhandahållas, ulan afgift; d) vexel är betalbar vid uppvisandet, under förutsättning att å räkningen finnes behållning, motsvarande vcxelns belopp; e) å insatta medel beräknas, från och med första helgfria dag ef'er insättningen, å högsta fulla 100-tal af behållningen den ränta, Fullmägtige ega att bestämma, och hvilken, icke understigande en procent, för öfrigt kan vara olika för de särskilda diskontoch lånekontoren. På Fullmägtige ankommer likaledes att bestämma å huru stort på en gång innestående belopp ränta må hvarje särskild räkningshafvare godtgöras. Om räntefotens förändring skall allmänheten, genom kungörelse i tidningarne, underrättas. 64 §. Vid diskontoch lånekontoren emottagas ock penningar af såväl enskilde personer, som enskilda korporationer, bolag och kassor, att återbetalas antingen å bestämd dag efter insättningen, eller efter viss på förhand bestämd ömsesidig uppsägning, under följande vilkor: a) insättning får ske endast å liela fOO tal Riksdaler: b) öfver insättning meddelas bevis, hvilket sk.dl återställas då prnningarne lyftas; c) räntan bestämmes af Fullmägtige.
Vi sutto helt nära hvarandra, så att hvar gång han vände hufvudet mot mig kommo vi att se hvarandra rakt i ansigtet. Det var något af arbetsifver öfver honom nu, der han ömsom satt och skref med sin snabba stil och ömsom stirrade upp i luften för att erinra sig hvilka böcker det mera behöfdes. Med detta drag af nervös energi är han först riktigt sig sjelf. Dåsighet och slöhet fins icke till för en sådan menniska, det är tvärtom ett sådant öfverskott af liflighet att den behöfver döfvas för att han skall få ro. ”Hjelp mig, hjelp mig; säg mig något som ni önskar veta något om,” han skakade mig i armen. – Jag satt dum som en torsk.117 Slutligen var listan färdig, – tre spalter. Det var bäst att jag läste historiska källskrifter. Som menniska var jag så utvecklad att jag godt kunde draga ut meningen af dem utan att behöfva omvägar. Hur jag kunde tro att han ringaktade mig för det jag icke har bokliga kunskaper! Jag finge icke fundera på sjelfmord och dylikt. – Det var dumt att tala om, det visste jag nog. – Nej, nej, det var icke så han menade. Det fans nog menniskor som talade om det och ändå gjorde allvar. Nej men jag hade ju sagt att jag försökt mig på så mycket, fans det ingenting som jag kunde förtjena penningar på? – Nej. Icke tillräckligt. – Kunde jag icke bli fast medarbetare i en tidning och få god aflöning? – Det trodde jag icke. Och då måste jag ju afsäga mig att skrifva för egen räkning. – Det var sant, ja (Han funderade.) ”Ni behöfde ett arbete som upptoge er helt, att ge er odeladt åt, med alla krafter” (Han satt och lekte med omslaget på Fru Marianne. Det skar i mig. Han ansåg då icke att skriftställarskapet kunde bli mig ett sådant arbete!) Jag kunde ingenting säga, jag kände mig alldeles sönderbråkad, oduglig, förkastad. Han såg att jag var nedslagen, och så skulle han trösta mig igen. – Stackare! Det var synd om mig. Skulle jag ha kommit till Köpenhamn endast för att bli så hopplös och bedröfvad. Jag skulle inte ta mig det så när.
79 i berättelsen.) »Den slutmening, sora uti Revisorernes utlåtande angående Herrar Fullmäktiges åtgärder med afseende å upptagandet af det vid sistförflutne riksdag beslutade nya jernvägslån förekommer näst framför den deri gjorda anmärkning om sättet för låneprotokollernas justering, anser jag böra ur berättelsen uteslutas, enär utlåtandet uti sin helhet innefattar ett fullständigt omdöme, äfven om deri icke lemnäs rum för berörde slutmening». af Ordföranden, Herr Grefve von Rosen: (pag. 80 i berättelsen.) »Mot det beslut, enligt hvilket Revisorerne funnit sig böra till Herrar Fullmäktige i Riksgälds-kontoret aflåta en särskild skrifvelse, med anmodan till Herrar Fullmäktige att. i händelse af ytterligare låneoperationer för anskaffande af medel till statens jernvägsbygge) der, hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning om erhållande af Dess nådiga bemedling och medverkan, får jag härmedelst anföra min reservation, enär jag anser, att de anmärkningar, som Revisorerne vid granskningen af Herrar Fullmäktiges åtgöranden i jernvägslånefrågan särskilt framställt mot Herrar Fullmäktiges uraktlåtenhet att hittills begagna sig af Kongl. Maj:ts nådiga bemedling och medverkan i denna fråga, innefattar en nog tydlig uppmaning till Herrar Fullmäktige att icke låta en dylik uraktlåtenhet förnyas». 1 denna reservation instämde Herr Kyrkoherden Sjöding. — 98 — Bil. N:o 1 till 1864 års revisionsberättelse, angående Riksgälds-kontoret. Sammandrag nr Riksgälds-kontorets räkeninkomster och utgifter Riksmynt. Inkomster: Stämpelafgifter för spelkort 71,866: 24. Kapitalafbetalningar å för vissa föremål eller under längre tid beviljade lån 260,357: — räntor å dessa lån... 252,429: 26. 512,786: 26. Återbetalning af lyftade medel utaf kreditivet för ullkulturens befrämjande 64,140: — derå upplupna räntor 1,481: 36. 65,621: 36.
N:o 30 om sammanjemkning af RiksSl:ns olika beslut, ang:de t u 11 be v i 11 n i n gen, förekommande voter.- propos:r, som af antagne inbjudningar funnits påkallade; hvarefter prot.utdr. öfver delta beslut genast uppsattes och justerades. Föredrogs BancoUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 44 öfver de inom RiksStm gjorda anmärkmr vid betänk. N:o 29, med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse m. m. Frih. Cederström, Jacob: Jag anhåller, att detta betänk, mätte fä hvila på bordet till nästa plenum, i händelse någon af R. o. Ad:s Hrr ledamöter skulle vilja sig med mig uti denna anhållan förena. Frih. Kantzow, Joli. Albert, förenade sig med Frih. Cederström. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att, sedan ifrågavar. utlåt, nu blifvit ytterligare bordlagdt, plenum komme alt äga rum äfven i morgon. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade härefter, att R. o. Ad. beslutat, att efter pröfningen af BancoUtsk:s nyss ånyo bordlagda utlät, företaga det nu främst å föredragningslistan förekom - ICO Den 9 April f m. mande mål eller det prot.utdr. af d. 5 dennes, hvarigenom Vällofl. BorgareSt. inbjudit Medstånden att lorena sig med BorgareSt. uti dess beslut, ang:de und. anhållan hos K. M. om bestämmande af viss dag för riksdagens afslutande; och att således den uppskjutna pröfningen af BancoUtsk:s utlåt. Nio 44 syntes böra föranleda till ytterligare bordläggning af nämnde prot.utdr. R. o. Ad. hördes häruti instämma. Till följd af R. o. Adis ofvanberörde beslut om framflvttning å föredragningslistan af Gr.
Det är ur denna debatt, vi nu äma meddela läsaren ett och annat af det mera karakteristiska, tillfogande våra egna reflexioner.Först och främst kan man i allmänhet taladt, säga, att de flesta, hvilka yttrat sig mot motionen, ej kunnat eller velat fatta hvad saken egentligen gälde. Flera talare, tycktes nämligen, om man far döma efter deras anföranden, anse frågan gälla om man skulle kasta bort den kristna religionen eller icke; en missuppfattning, som det underbara utskottsbetänkandet var särdeles egnadt att väcka och underhålla. Bevisen för att en sådan missuppfattning förekommit, blifva vi snart i tillfälle att lemna. Den förste talaren var hr Arnoldsson. Han begynte med en kritik af utskottets motivering, och meddelade sedan upplysningar om intresset för denna sak, som enligt bref hvilka han från många ställen erhållit, måste anses vara rätt allmänt. Sedan kom hr Jöns Persson. Hans korta yttrande är uppslaget till den afväg på hvilken nästan alla den ena sidans talare förirrade sig. Vi meddela det in extenso. “ Ehuru jag älskar frihet så långt som möjligt, så kan jag icke vara med om motionärens förslag att borttaga ordet kristen. Jag tror för min del att men gema kan unna det stå qvar i lagen. Enligt mitt förmenande är det för största delen af folket i vårt land ett kärt och ljufligt ord, och största delen af våra hädangångne fåder har under de sista århundradena både lefvat och dött saligt på den grundvalen, och huru mycket man än äflas och strider om religionsfriheten, så kan det, efter mitt förmenande, likväl icke förnekas att det folk, som eger en älskad konung och en fast statskyrka, kan skatta sig vida lyckligare än andra folk, som äro i mistning deraf. Jag har härmed endast velat i korthet tillkännagifva min åsigt i frågan. För min del ber jag således att få yrka bifall till utskottets hemställan och afslag å motionen / Hr Hedlund fick sedan ordet och talade varmt för bifall till motionen. Ur hans anförande må det tillåtas oss meddela några örd, hvilka för visso vore värda att af dem som tro sig genom bekännelsetvång kunna stödja statskyrkan noga beaktas.De orden lyda sålunda:
I stället för den förut befintliga enda Pedagogien med stadens Komminister till Lärare, har år 1836 öppnats dels en Lärdomsskola, hvars två första klasser, som intagit vid deras öppnande omkring 40 lärjungar, till en början blifvit försedde med Lärare, dels ock en folkskola, deri 80 å 90 barn efter växelundervisnings-method handledas. Lärdomsskolan underhålles genom statsanslag med vanligt biträde af staden, och folkskolan hufvudsakligen genom afkastning af donationer. För sjukvården lönar staden, gemensamt med egarne af närliggande bruk, en specimerad Läkare. Fattigvården handhafves af Magistraten och utsedde Komilerade samt är för stadens invånare ganska kännbar, intilldess uppkommen tvist om en till förbättrade fattigvårds-anstalter donerad fond kan hinna slutligen afgöras. Stadens Drätselverk, som förvaltas af en särskild Komité, njuter i årlig inkomst af sjöfarten, såsom hamnoch vågpenningar, per medium 4(X) Kalr om året. Om man, öfvervägande resullaterne af föregående underdåniga berättelses särskilda delar, skulle derifrån leda sig till ett allmänt omdöme öfver Länets ekonomiska ställning vid qvinqvenniels slut, torde detta blifva: att, oaktadt den jemförelsevis mot förra qvinqvennium förminskade folkökningen, dertill måhända 1837 års missväxt och 1838 års svaga skörd samt liktidigt inträffade stränga vintrar varit en bidragande orsak, och oberoende af det lidande, de medellösa folkklasserne af samma orsak fått vidkännas, har jordbruksnäringen likväl mera med jemna än snab - 51 ba steg fortgått på förkofringens väg och flere andre näringsgrenar å landsbygden bedrifvits med synbar framgång.
Deremot har det uppgifna refererandet af de hos Commissariatet förekommande ärenden, hvarken blifvit i denna Instruction honom ålagdt, eller, så vidt Utskottet kunnat inhemta, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 503. 5 någonsin blifvit ifrågasatt såsom en honom tillhörande tjensteskyldighet. ^Likaledes lärer juridisk bildning och erfarenhet aldrig hafva ansetts erforderlig för denna tjensts behöriga förrättande, eller saknaden af bevis om undergången juridisk examen någonsin utgjort hinder för tjenstens erhållande. Om ock måste medgifvas, att de serskilda åligganden, som numera tillhöra Commissariatet, erfordra insigter i några delar af lagfarenheten, synes likväl bristen härå hos samtlige Commissarierne ingalunda kunna på ett, för Verkets säkerhet och ärendenas rigtiga behandling, tillfyllestgörande sätt ersättas, medelst de kunskaper, Referendarien i berörde hänseende händelsevis kan ega. Den, för uppsättningen af Commissariatets Utlåtanden och Skrifvelser, erforderliga vana och skicklighet vid sådana göromål, torde dessutom, jemte öfriga för Commissarie-tjensternas bestridande erforderliga egenskaper, skäligen kunna förutsättas ho3 åtminstone 2:ne af dessa tjensters innehafvare, i hvilket fall alltså någon anledning icke synes förefinnas till de befarade olågenheterne vid expedierandet af sådane mål, deruti en af Commissarierne kunde vara af skiljagtig mening med de 2tne öfriga. Enär, i Referendariens ställe, en Notarie skall hos Commissariatet anställas, komma äfvenledes, oagtadt Referendarie-tjenstens indragning, besluten att fortfarande af en ojäfvig person lill Protocollet uppfattas. Utskottet har redan i dess förra Retånkande angående detta ämne, förklarat sig icke kunna erkänna nödvändigheten af Referendarie-tjenstens bibehållande, på det att dess innehafvare må kunna, vid förfall, för någondera af Commissarierne bestrida dennes åligganden.