Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Spektaklerne, så ock Kronans vid Amiralitetet, Artilleriet och Fortifikationen m. (1, Stater, betala efter deras lönevilkor, dock ej under R:dr R:mt 1: 50. Och skola de bland desse Handtverkare, hvilka drifva serskild rörelse, dessutom taxeras lika med Borgare, se § 9. Handtverkare, hvilka, ulan mästerskaps eller burskaps förvärfvande, erhållit tillstånd att såsom försörjningsrnedel åstadkomma handtverkeri-arbelen, erlägga minst R:dr Runt i: 50. Inspektörer, lika med Handelsexpeditör. Kaffeskänkar och Kajfehusidkershor, se Krögare. Klädmäklare och K/ädmäklerskor, som hålla bodar, i Sex Klasser: Första Klassen . Andra d;o » 30: — Tredje d:o » 22: 50. Fjerde d:o » 15: — Femte d:o » 7: 50. Sjette d:o » 3: 75. Krögare, Krögerskor, samt de, som hålla Kaffehus, Likörkammare, Värdshus och Restauration eller Näring å Ångfartyg, äfvensom Traktörer och Källarmästare, som icke äro Borgare, oberäknad Bevillning för bränvinsutskänkning, då den tillätes, i Stockholm och Götheborg minst . Alla Krögare och Krögerskor, Spisqvartersoch Värdshushållare samt Traktörer och Källarmästare, som icke äro Borgare, hvilka hafva en bättre och förmånligare 8 Bevillnings-Ulskotlets Belänkande Jks 3. rörelse, än de minst taxerade Krögare, skola taxeras till Två och en half för hundrade af den inkomst, de anses hafva af hela rörelsen. Denna afgift erlägges äfven al hvar och en annan, sorn, med behörigt tillstånd, i minut försäljer bränvin; och taxeras sådane personer särskildt, oansedt de utgöra Bevillning för borgerlig rörelse.
Vådan, att genom förslagens antagande en MinisterStyrelse skulle införas, synes mig icke betydande, och tyckes egenteligen endast ligga i benämningen Ministrar. Jag ville heldre kalla det en DepartementsStyrelse, der hvarje Departement hade sin Chef, och under hvilken Styrelse sålunda hvarje medborgare visste, till hvem lian borde vända Den 23 Februarii f. m. 77 sig, för att, hvad som rörde hans angelägenheter, begära och erhålla uplysningar. En sådan fördelning af göromålen inom Konungens Råd finnes nu ej; och jag vädjar till hvars och ens omdöme, om den icke skulle medföra den största nytta. Om detta ändamål fullkomligen vinnes genom ifrågavarande förslag, lemnar jag derhän; men jag tror, att om Rikets Ständer antaga desse, och underställa sitt beslut Kongl. Maj:ts sanction, skall Kongl. Maj:t säkerligen, om Han ej anser denna organisation fullt lämplig, icke underlåta att till Rikets Ständer aflåta en GontraProposition, som sätter Rikets Ständer i tillfälle, att i detta fall besluta någonting bättre. Jag ogillar ide^n att upskjuta frågans afgörande till nästa Riksdag, och förenar mig med dem, som begärt en gemensam proposition på de sammanhängande 5 och G §§. af förslaget, och sedermera på 8 och 9 §§. jemte de öfrige, hvar för sig. Herr Rosenblad: Jag kan ej frångå den tanka, att man till vinnande af skyndsamhet och eonsequence i afgörandet, bör sammanföra i en proposition alla de §§. i förslaget, som med hvarandra hafva sammanhang, så att man undantager endast de 4 isolerade §§. af RegeringsFormen, nemligen 10, 99, 102 och 107, jemte 2 §. 4 morn.
Men om denna förmögenhet gick förlorad för honom sjelf, blef den det ej för Fäderneslandet. Händelserne föranledde, att spillrorne efter hans skeppsbrott skulle upphämtas, hans planer samlas, hans företag fortsättas af andra Medborgare, förelyste af förste Medborgarens exempel. Föremålet för den enskilda ointankan och det allmänna interesset bar också icke innefattat någon ting mindre, än att med Svenska Bergshandteringen förena den Jernmalms-tillgång, som Gellivare berg erbjuda, hvars fyndighet, flere hundrade fot i böjd, derjemte visar sig, enligt sednaste mätningar och uppgifter, vara en sammanhängande massa af omkring 10,000 alnars längd och 2 till 4°oo alnars bredd. Bland de omständigheter, som, i hänseende till aflägsenheten af denna natur - Den i5 December f. bi. .35 rikedom, känbarast framträda såsom hinder mot speculationen och dess snara utveckling, kunna med skäl räknas brist inde utvägar till malmens transporterande , emedan all förädling måste ske i de nedre skogrikare trakterne af landet. I mån af den ringa befolkning Lappmarken hyser, äro äfven dessa utvägar högst inskränkta; men landet innehafves ännu till större delen af dess urgamla Innevånare, Lapparne. Om man vid de undersökningar ock förslag, hvilka till transportrörelsens befrämjande blifvit gjorda, visserligen icke förbisett de biträden man af dem kan förvänta, synes dock vigten af detta biträde vara för lindrigt vidrörd, för alt icke behöfva framkalla ytterligare uppmärksamhet på denna Folkstams bestånd och trefnad, såsom stående i nära sammanhang med Bergshand teringen. Luleå Lappmark (och det är icke om de södra, utan om denna jag nu ensamt talar) bebos af 3:ne till härkomst och språk åtskilda folkstammar, Lappar, Svenskar och Finnar, hvilka, i afseende på olika yrke och lefnadssätt, utgöra 2:ne klasser, nemligen Lappar och Nybyggare. De förre, idkande Renskötsel, föra ett nomadiskt lif; de sednare hafva fasta boningsplatser och nära sig med boskapskötsel och litet åkerbruk.
R:dr, och hvilka under de sistförflutne Tio årejq uppgått per medium tili 3,990 Rtdr oin året. Detta få Riksens Ständer, till svar d E. K> M:ts högstberörde'Nådiga Proposition, i linderd.1 anmäla; Och Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrif velseri 829 N:o 979. Uppl. o. goilk. hos Ridd. o. Ad. d. 3 Nov. 1823I Preste-Ståndet d. 6 —; — Borgare-Ståndet d. 18 Dec. — Bonde-Ståndet d. 19 •— —■ Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. May.ts Nådiga Remiss rörande Låner ätt i Riksens Ständers Banque för Allmänna BrandförsäkringsJVerket. S. A. K. Sedan hos E. K, M. Directionen af Allmänna Brandförsäkrings-Werket, uti underd. Skrifvelse, hemställt, att E. K. Mtäcktes till Riksens Ständer afgifva Kådig Proposition om rättighet för Werket, att, i Riksens Ständers Banque, emot upp. gifne vilkor och säkerheter, få åtnjuta ett understöd af Creditiv.Lån till högst 300,000 R:drs belopp, vid de tillfällen, då i framtiden större brandskador kunna inträffa, till hvilkas skyndsamma ersättande, i enlighet med Werket» förbindelse, Directionen saknade ej allenast alla egna rörliga tillgångar vid Werket, utan äfven alla utvägar till lånebiträden af andra Allmänna Cassör eller enskilda personer, under den tid, sorn för infordrandet af Werkets, på längre uppsägningstider, utestående medel kunde behöfvas; så har E. K. M., genom Remiss af den 11 sistl. Junii, till Riksens Ständers Stal»'Uiskott i Nåder öfverlemna! berörde under - 830 Underdånigti Skrifvelser. danig? Skrifvelse, jemte dervid fogade handlingar till det afseende, som förekommande omständigheter kunde finnas förtjena.
[2858| Stärkelse, svenskt fabrikat, gifver linnet, utan att förstöra det, en bländande hvit färg. Till salu hos alla specerihandlande i riket. W. Bengtsson, adr. Hångrsdala, uppköper makulerade svenska löseno. tjänstefruiiärken i större o. mindre partier. d:o d:o 25 öre pr 100 st. OBS. Felfria exemplar. [2899] utföras lagningar, förgyllning och försilCring i Finnes endast att erhålla i Sverige g e n o m HEXTRXXS L A B A T T, Stockholm, 27 Drottninggatan 27, 1 tr. upp. OBS.! Expedieras mot efterkraf, om storleken kring lifvet uppgifves i decimaltum eller centimeter. Ett Handarbeten. Paraplyfodral. Det är alltid besvärligt att ha många effekter med sig på en resa, och man bör därför alltid så mycket som möjligt söka förenkla sin packning. Ett enkelt, men mycket praktiskt fodral, som rymmer tvänne paraplyer på en gång, förfärdigas på följande sätt. Ett stycke grått linne, 36 cm. bredt och 75 cm. långt, afdelas midt på för att bilda två fack. Sedan man nedåt något afsneddat de båda delarne, men upptill afrundat desamma, monteras de upptill och nedtill med mörkbruna ylleband. Därpå fastsyr man nedtill på afvigsidan ett stycke från kanten ett hvitt linnebaud, medels hvilket de båda facken nedtill hopdragas, så att endast paraplykäppen kan sticka igenom. Därpå syr man åter ihop de båda delarne och monterar denna söm med ylleband, som upptill få sluta i en slinga, tillräckligt vid för att man vid bärningen bekvämt skall kunna träda handen och armen genom densamma. Fotografiställ i form af en drageller kakelugnsskärm äro en mycket omtyckt nyhet, som är så mycket mera att framhålla, som man själf med litet möda och obetydlig kostnad kan förfärdiga dem. Man tager tre jämnstora cigarrlådslock, tvättar och torkar dem och förbinder dem sedan med små gångjärn, så att man kan ställa upp dem i form af en tredelad kakelugnsskärm.
Ved och Kol för de Kongl. Hofven samt för Kongl. Hof-Stallets utfordring, hafva inhämtat, att Contracter med enskildte personer blifvit af Kongl. Stats-Contoret uppgjorde, så väl om lefvererigen af Yed och Kol, som af Hö, Halm och Iiafra till Hof-Stallet; men hvad som verkeligen i sistnämnde afseende åtgått har ej kunnat för Revisorerne upplysas. Redogörelserne öfver Anslagen för de Kongl. Lust-Slotten hafva jemväl granskats af Revisorerne, som, beträffande den för Ulriksdals Slott för är i83jj funnit: a) Att Kongl. Maj:t, genom Nådiga Bref den 25 September och 23 November 1836, upplåtit en under Ulriksdal lydande lägenhet, Bejilon benämnd, på lifstid, åt Ståthållaren derstädes, En af Rikets Herrar, StatsRådet in. m. Herr Grefve Adelsvärd, emot erläggande årligen af 50 R:dr och 150 Lispund Hö. Då, genom denna disposition, förmonen att begagna om för malte lägenhet möjligen kan komma att sträcka sig utöfver H. M. Konungens Regeringstid, hvilken, i Revisorernes tanka, synes böra utgöra gränsen för dylika förordnanden, få Revisorerne detta anmärka; — samt b) Att, uppå underdånig ansökning af Grosshandlanden F. Hedenbergh om prolongation å det utaf honom innehafvande, för t ined 1850 års slut tilländagående, arrende af lägenheten Jacobsdal, Kongl. Majit — 19 — den 6 Mars 1837 i Nåder bifallit att detsamma förlängdes till 1865 års utgång, emot en från 33 R:dr 16 sk, till 100 R:dr Råneo förhöjd årlig arrende-afgift. Revisorerne åberopa i afseende härå det yttrande som emot den i mom. a. omnämnde disposition är intaget. 3:o Riks-Slatens 2:dra Hufvud-Tilel har, enligt Riks-Hufvudböckerne, blifvit öfverskriden:
Kristina Nilsson, grefvinna di Casa Miranda, anlände i onsdags i förra veckan till Malmö med middagsbåten från Köpenhamn. Hon var åtföljd af sin unga styfdotter och sin brorson vice häradshöfding Johannes Nilsson, hvilken senare från Vexiö nedrest för att möta henne i Köpenhamn och sedan vara henne följaktig på resan till det en mil från Vexiö belägna Gårdsby, där han har sitt hem och där grefvinnan Miranda under tvänne månaders tid skall uppehålla sig. Grefvinnan såg frisk och hurtig ut som vanligt och var glad öfver att återse Sverige. Under vistandet å Gårdsby kommer grefvinnan att bära till dopet häradshöfding Nilssons förstfödda, en liten flicka, som kommer att uppkallas efter sin gudmor. Kvinnor vid naturforskarmötet. Vid det 15; e Skandinaviska naturforskarmötet, som i dessa dagar — den 7 — 12 juli — afbålles i Stockholm, deltaga äfven åtskilliga damer. Bland danskarna märkas 2, bland norrmännen 3 och bland svenskarna 8 kvinnliga deltagare. Djurgårdsteatern öppnade i lördags åter sina portar, äfven nu under hr Albert Ranfts direktion. På programmet stod ett tyskt 3-akts-lustspel, kalladt » Askonsdag », hvars roliga repliker och lustiga förväxlingar oupphörligt framkallade ljudlig munterhet i den fullsatta salongen. Nå- gon konstprodukt af synnerligt värde är nog ej detta lustspel, men det alltigenom goda utförandet af detsamma försonar åskådaren med styckets brister. Främst sätta vi hr Viktor Lundberg, hvilken som betjänten Stefan, » det afskräckande exemplet », hade tillfälle att lägga i dagen sin förträffliga komik. Vidare förtjäna särskildt fröknarna Rustan och Borgström samt hr Eliasson att framhållas. Af regien har hr Harald Molander all heder. " Familjemeddelanden ". Under rubriken » Familj emeddélanden» ha vi anslagit en bestämd plats på andra sidan i vår annonsbilaga för s. k. legala annonser och för dem fastställt ett pris, som rätt mycket understiger vårt annars beräknade annonspris, eller för födelse-, förlofningsoch vigselannons kr. 1: 50 samt för dödsannons inom ram kr.
Jag anhåller vördsamt om propos, till afslag på denna punkt. Den innehåller både en slags skyldighet för K. M. att tillse, huruvida creditsedelmassan i bankerna skulle kunna inskränkas i ett förhållande, som egentligen bör afses vid stalsbanken, och äfven en deremot svarande rättighet, som möjligtvis, efter uppgifna oriktiga facta, kunde missbrukas. Jag tror derföre, alt denna punkt bör utgå. Hr Stuart: Äfven jag anhåller om propos. till afslag å nu förevar. §. Det deruti intagna stadgande skulle sannolikt komma att medföra både äfventyrliga och obehagliga följder för bankbolagen. Dessutom torde man blifva föga benägen ait inrätta sådana banker, hvilkas rörelse komme att helt och hållet bero af Statssecret:s för handelsoch finance-ärenderna godtfinnande, Hr Nordenanckar: Jag väntar icke särdeles medhåll vid försvarandet af denna § och skall derföre icke vara vidlyftig, utan får jag blott, hänvisande till de moliver, Utskms utlåt, innehåller, yrka bifall till §-‘n. Hr Cederschjöld: Det är väl nödigt att först efterse, hvad Utsk:n föreslagit, innan man afslår-det. Stadgandet innehåller en rättighet för Regeringen alt inskränka enskilda bankers sedelutgifning, i händelse för allm. rörelsen så skulle finnas nödigt. Om Konungen icke ägde denna rättighet att göra inskränknlr i sedelutgifningen, i den mån han för allm. rörelsen kunde finna nödigt, huru skulle han kunna utöfva den majestätsrätt, hvarom den så ofta åberopade 16 § Reg.F. handlar, afseende nemimyntvärdets orubbade bibehållande? Skulle Konungen se myntvärdet rubbas genom mängden af utgifna sedlar, utan att hafva magt att göra nödig inskränkning deruti? R. St. hafva föreskrifvit sin egen Rank att hafva afseende på coursens förhållande och derefter modifiera sedelutgifningen; men skall man då lemna de enskilda bankerna fria händer att, utan afseende på huru myntvärdet förändras, få utgifva nya sedlar? Jag tror det vara högst nödvändigt att bereda en möjlighet att förekomma missbruk i detta fäll.
FRU HERMENS. att ljuga sig sjuk för att bli kvitt dem, som aktadt och ansedt hus. Ingenting, ty det ä' naturligtvis ingenting, besvärar en, och i fred få sköta sina nöjen i ett HANNA (till Walter). säger om mig? (Paus. Stampar i golfvet.) Walter! (Paus.) O, min Gud! FRU HERMENS. tade, kära Hanna! Det lönar sig inte att du spelar den förorätHERMENS. baskadt! Hvad har barnet egentligen gjort för ondt? Vi vet ju ännu ingenting. FRU HERMENS. Vi! Det ä' du, som ingenting förstår. HERMENS. Nej, jag förstår verkligen ingenting. Seså, mamma, gå nu inte på så etter förHör du, Walter! (Paus.) Hör du, hvad de ­ 88 ­ HANNA (rusar fram till Hermens, slår armarna krampaktigt omkring honom och gömmer fullt). ansiktet vid hans bröst. Ångest Farbror Farbror HERMENS. Seså, min lilla flicka, var lugn! HANNA. Åh, farbror! Lilla farbror HERMENS. bra flicka. Så, så, du har ju alltid varit en snäll och HANNA. än dig. Ingen, ingen... Åh, farbror, jag har ingen i världen mer FRU HERMENS (till sin man). ditt barn. Du glömmer... Jag tycker du borde också tänka litet på HANNA (klämmer sig fast vid Hermens). Tyst! Låt dem inte säga något! Låt dem HERMENS. Nej! Nej! HANNA. dig! Jag älskar dig mer än min mor, mer än Jag har ingen mer än dig... Lilla farbror! Lilla farbror! Jag älskar inte! jag älskat någon förut. Mycket, mycket mer! ­ 89 ­ HERMENS. Så, så, lilla barn... HANNA. i hela, hela världen... FRU HERMENS (till Ada). här att göra. Kom, mitt stackars barn, vi ha ingenting (Tar Ada med sig och går mot de inre rummen.) BERGENHJELM (följer efter). Ada, jag måste säga dig ett par ord. ADA. Det behöfs inte. BERGENHJELM. Jo, du måste höra på... ADA.
Uti hvilka reservationer, sig förenat Herrar Heykensköld, L. D., Nordenfeldt, O., Herr Biskopen Doctor Wallenberg, Herrar Prostarne Grevillius, Östberg, Heurlin, Hasselroth, Rönbeck och Hteggblad, flur Lundgren och Eckerman samt RiksdagsFullmägtigen Anders Nilsson från Malmöhus Län; hvarjemte Herr Lefre'n, J. P., som vid beslutets fattande ej tiiIstädesvar vid justeringen af Utskottets ofvanberörde Utlåtande, förklarat sig uti förenämnde reservationer deltaga. Bil. F. Utlåtande, angående dels ersättning för Godsoch Fartygs-ägare vid olyckor, som genom Lotsars förvållande inträffa, samt dels om användande af inflytande Lotsoch Båkafgifter. Till StatsUtskottets Utlåtande, har Vällofl. BorgareStåndet remitterat nedannämnde Memorialer och Anföranden : 1:0 Af Herr C. J. Ekerman, att, ehuru genom K. Förordningen och Reglementet, angående Båkoch Lotslnrättningen i Riket af den 16 Maji 1827, sjöfarandes alia skyldigheter, så väl i afseende å ålagd förbindelse all begagna sig af Lotsar, som ock å dessas Betänkande n. 219 godtgörande för leinnad tjenst och handräckning, saint erläggandet af Båkoch Fyr-afgifter, på det nogaste äro föreskrifne, har likväl den ersättning, som godsoch fartygs-ägare, enligt naturlig rättsgrund , böra tillkomma, då sjöskador möjligen kunna uppkomma genom Lotsars mindre skicklighet eller ock vårdslöshet, icke blifvit nog försäkrad genom det ansvar i3o §. i samma Reglemente för Lotsars försummelse stadgar, eller genom den uti 5i §. deraf LotsDistrictsCheferne i allmänhet ålagde förbindelse, att ansvara för fullgörandet af de under dess district varande Lotsars skyldigheter; med anledning hvaiaf Herr Ekerman hemställt, om icke vid inträffande olyckor, sorn af vederbörlig
Måhända låter det som en paradox, men icke dess-mindre skulle vi emellertid vilja säga, att fosterlandskärleken — den äkta och oförfalskade — liksom sparas för allvarliga tillfallen och att man i hvardagslag rör sig med en afart af relativt mindre värde, hvilken svårligen kan erhålla något annat namn än nationalfåfanga.Fransmännen hafva denna fåfanga i hög grad och mot densamma stöter sig dagligen hvarje här vistande främling, hvilka kretsar han än må tillhora, måhända med undantag af den allra högsta, der verldsborgarskapet så småningom utplånar alla råmärken och långsamt men säkert arbetar på att sammansmälta alla skiljaktiga beståndsdelar till en kosmopolitisk nobless, der den öfverförfinade goda tonen tillbakahåller alla yttringar af hvad som för * någon eller några kunde befinnas sarande och bittert. Men detta är ett undantag från den allmänna regeln. Liksom fransmännen anse sitt land såsom det förnämsta af alla, anse de sig ock sjelfva såsom de lefvande varelsernas främste, såsom mengklighetens praktblomma. Vågar man en antydan om, att något annat folk, hvilket det än må vara, med det franska kan anses fullt jemn-böudigt, mötes man med säkerhet af en liflig protest eller i bästa fall af ett satiriskt leende, hvilket tydligen säger: du måtte vara bra inskränkt, som icke ser den omätliga, skilnad, hvilken finnes mellan oss och dem du med oss tillåter dig jemnställa. Vi ha funnit att fransmännen för sina stamslägtingar italienarne och spaniorerne hysa en till förakt gränsande ringaktning, hvilken de ingalunda göra sig mödan att dölja. Den iberiska halföns urartade inbyggare ega här ingen sympati, och om italienarne säga de: hvad vore de ännu i denna stund utan oss? — ett uttryck, hvilket betyder, att Italiens - enhet är ett franskt verk. De slaviska folken betraktas som ett slags obehagliga, smutsiga halfvildar, med undantag här och der för ryssar af hög börd, “ hvilka dock äro fransmän genom sin uppfostran och sina böjelser “.
St:r anhöllo »att, då det visserligen vore ganska betungande för indelta arméens befäl att af egna medel nödgas bestrida utgifterna för resor icke allenast i och för den egentliga tjenstgöringen, utan ock för förrättningar, hvilka icke stöde i omedelbart sammanhang dermed eller vore deraf föranledda, men flera embetsoch tjenstemannaklasser, likaväl som den indelta arméens befäl, hade sig ålagdt att utan ersättning företaga re - 158 Den 28 Oktober. sor i tjenste-ärenden, och billigheten fordrade, att deras möjligen icke mindre grundade anspråk ej lemnades utan afseende, K. M. måtte, efter ärendets behöriga utredning, till R. St:r göra nådig framställning i ämnet.» K. M. har till följe häraf infordrat utlåt, i ämnet från vederb:de embetsverk och embetsmyndigheter, och det skulle förefalla särdeles oväntadt, om R. St:r vid sådant förhållande nu afsloge K. M:s Propos. Det egentliga skäl, Utsk:t anfört för sin hemställan, är den betydliga kost nad, som af bifall till K M:s förslag skulle föranledas. Det är visserligen sannolikt att så äfven blir fallet, men det hindrar icke att billigheten fordrar en sådan ersättnings beviljande. Såsom af den, Betänk:t vidfogade reservationen synes, har jag reserverat mig mot Utsk:ts beslut och vidblifver nu samma åsigt, instämmande derjemte till alla delar i det af Hr Lagerstråle gjorda yrkande om utbytande af ordet »statsmedel» mot orden »ofvannämnde anslag.» Hr Stedt, Gustaf: Mig synes det af (Jtsk:t såsom skäl för afslag å K. M:s Propos. anförda förhållande att R. St:r redan uti underd. skrifvelse d. 26 sisll. Mars anhållit, det K. M. måtte i nåder låta utarbeta nytt, efter nutidens kommuniktionsanstalter lämpligare afpassadt resereglemente, snarare vara ett skäl för bifall till K. M:s nåd. framställning än för afslag derå.
Till besvarande af den anmärkning, »örn blifvit gjord derom, att, då i Handtverks' Ordningen blifvit stadgadt, att HandtverkaSocieteten bör bestå af 9 Ledamöter, skall, med iakttagande af samma antal Ledamöter vid de tillfällen, Handelsoch HaodtverksSocieteterne, efter hvad i denna §. blifvit tillåtet, förena sig till en gemensam BorgareSocietet, föreskriften om likhet i antalet af Ledamöterjderuti af så väl Handlande, som Handtverkare icke kunna uppfyllas, få Utskotten göra enahanda erinran, som här förut, i anledning af påminnelserna vid 1 Art. s §. Handtverksordningen blifvit meddelad, eller att något hinder af stadgandet å sistnämnde ställe ioke gifvas för tillökning af Ledamöternes antal utöfver 9, hvarigenom ock all svårighet är borttagen, att i BorgareSocieteterne åstad - 196 LegUt skottets R et ink unden. komma lika numerair af Handlande Handt» verkare. Hvad ater beträffar den anmärkning, hvarigenom åsyftats att visa, det, i uttrycket: skota lika många utses af Handlande „ som af Handtverkare Borger skåpet och tvärtom_, sistnämnde ord icke skall ega någon bestämd eller särskild mening, samt följ. akteiigen bör uteslutas; så anse Utskotten rigtigheten af denna erinran, samt föreslå derföre, att de tvenne orden! och tvärtom må ur §. utgå.
Dcn 5 Nast. vmstöndiaheter emot denna plikts ulkrafwande, utan alt undantag, att, ehuru jag för min del intet sadanc kan tillstyrka, det pä Kongl. Majlls stränga och noggranna pröfning mä ankomma, om och när sä ömmande och twingande orsaker sig förete, ati ds till ett undantag kunna föranleda; såsom till exempel, om cnrolleringcu och uicommenderandet af en so eller sZ arg yngling, oundwikeligen skulle medföra hans familleö och bans nyttiga handterings totala undergång. Men sia starka, wigliga och uppenbara skal, maga äfwen wara de enha, som böra fä gälla. Friheten att fä lega, bör fördenskull wara långt ifrån att kunna bewiljas dem, som genom större fördelar af födsel, förmögenhet, »rstgter och lyeka, och fa widare förmena sig hofwa ert anspräk derpå. Esprin af undantagslagen, vin den skulle bli gifwen, bör wara sadan, ett den snarare gynnar den olycklige, fattige och betryckte, än den af lyckan bättre lottade; sä mycket mer som denne sednare högst sällan, och snart jagt aldrig, synes kun, na befinna sig i sä ömmande omständigheter, som för undantaget bör hos hwem som hälst wara ert »vilkor. Bland de ätffillige personer som yttrat sig öfwer fragan om rättighet art lega karl för sig, har nion hörr nägra förmena, ^'att denna rättighet bör "blisrva medgifmen, men att mor den samma bör ^läggas sä swära och tunga hinder alt ganffa fä "medborgare kunna finna sig i ständ akt öfwerwiu2-na dem.''