Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag åter tror, att förhållandet bör blifva omvändt, ty om Regeringsrätten får alt behandla de administrativa besvärsmålen, då först får Konungen och Hans Rådgifvare tillräcklig tid att sysselsätta sig med sådana ämnen, som röra landets utveckling och förkofran, hvarvid kommunal-andans omhuldande icke lärer förbises. Hr von Koch bar äfven ansett del skola blifva svårt, att erhålla tillräckligt antal ledamöter i Rerings-rätten, enär K. M. stundom vore i förlägenhet att kunna utnämna lämpliga personer til) Just.-Råd. Jag beder llrnne likväl bemärka den stora skillnaden emellan de båda Rätternes attributioner. Om nu i Regerings-rälten insättas kunnige personer med administrativ erfarenhet, hel.öfver Konungen dertill icke efterleta dem, sorn på den juridiska banan gjort sig bemärkte. En högt aktad, numera afliden ledamot af detta Stånd, llr von Hartmansdorff, har i dag blifvit åberopad såsom auktoritet af personer, hvilka under bans lifstid högst sällan delade bans åsigter; men om de än i detta speciella fall kunna dela hans åsigt, att förslaget icke bör antagas, anhåller jag få erinra, hurusom Hr von Hartmansdorff vid det tillfälle, då lian uttalade den nu åberopade åsigten, bestämdt förklarade sig emot den åtgärd, hvilken hans nuvar:de medhållare framställt såsom tjenligaste sättet att afhjelpa de ölverklagade olägenheterna, enär den aflidne uttryckt den åsigt, att det fordras belt andra kunskaper i förvaltningsärender än i Domstolsmål. 1 det förra är det hufvudsakligen fråga om Rikets sannskyldiga nytta och i de sednare om bokstaflig rättvisa. Den böjlighet, som måste ega rum i förvaltningsärender, gäller icke i afseende på Domstolsmål, der ordalydelsen måste strängt följas. Hvad som för allmänt och enskildt väl kan tillfälligtvis vara hälsosamt, gäller icke vid lagskipningen, der den oböjliga bokstafven måste följas. Derföre ser man ock alt det understundom misslyckas, när man använder
Ulfsparre > intill hans afgång uppbäia ersättning med 3,300 R:dr banko årligen, hvadan, och då således af den indragna fördelnings-generalslönen för närvarande endast 2,700 R:dr äro till pensionen disponibla, anslaget för generalitets-staten borde tillsvidare förblifva oförminskadt, så framt icke Rikets Ständer skulle finnas benägna att på allmänna indragningsstaten jemväl anvisa förrberörda ersättning till förste Lifgrenadier-regementet, intilldess regementets gamla öfverste-indelning blifver i behörig ordning ledig att tillträdas. Uti staten för topografiska korpsen finnas uppförda löner för en så kallad ren-ritare med 130 R:dr, och för en vaktmästare med 100 R:dr årligen.
Likaså är stadgandet om utbrytning för rättigheten till torf. sten, grus, ler eller dylikt bibehållet, endast med förändring till ovilkorlig rätt i alla de fall, der byns område skiftas, hvarå servituten ligger, emedan utbrytning då visserligen icke kan innefatta något förfång. Från ett dylikt besvär torde det imedlertid vara denna bys ensak att söka befrielse, och rättigheten härtill har således i förslaget icke blifvit medgifven andra byn; hvaremot det blifvit ansedt icke kunna betagas deni, som äga skogsfång eller mulbete, att derföre erhålla utbrytning, då dessa rättigheter äro af så betydligt större vigt, och den för dem tillvunna jordrymd kan vara väsendtligen nödvändig att använda vid skifte inom den by, som deraf är ägare. Föreskrifterne om odlingsersättningar hafva ej kunnat oförändrade bibehållas. Utom det att jag ansett den, sorn söker utbrytning, vara skyldig att utan deltagande af grannar bekosta nyodling och utflyttning, som af utbrytningen kunna blifva en följd, har jag såsom grundsats antagit, att den, som erhåller större vidd af odlad jord, än den lian kan såsom sådan begagna, ej må förpligtas att derför gifva odlingsersättning. Sådan ersättning bör al emottagare!! utgifvas endast för så mycken odlad jord, som i egenskap af åker belöper på hans lott. Men ehuru häfden af hvad han derutöfver får blir för honom onyttig, måste dock ersättning derlör tillkomma den, som jorden lernnat, utan att erhålla lika mycken odlad jord tillbaka; och denna ersättning måste, såsom gemensam förlust, drabba alla delägarne. — Att den, som söker utbrytning, skulle vid dess verkställande erhålla större belopp af odlad jord, än han lemnat, behöfde föga förutsättas, emedan det svårligen kan inträffa med det föreslagna utbrytningssättet, nemligen att jorden närmast omkring byn ej får i utbrytningslotten användas.
Med dessa ord har han uttalat sin egen sjelfanklagelse, skrifvit sin egen stämning inför opinionens domstol. Klart är således att Hr Hj. än i denna stund erkänner, att begge bolagsmännen gemensamt arbetade för spridningen af samma slags bildning, för befordrandet af samma slags goda. Vi bestrida det för ingen del. Skillnaden är blott den, att A. var mästaren, Hr Hj. skolgossen; den förre läste alphabetet till slut, den sednare hann ej öfver A. B. C. Begge klättrade på samma stege, men Socialisten hade, enligt lärjungens erkännande, redan hunnit öfversta pinnen, medan den andre stod på en af de nedersta, svindlande för att stiga högre. Hr Hj. var en af de fåkunnige, som trodde sig kunna säga till den rörelse han hjelpt till att sätta i gång: „nu är det nog; här skall du stadna!„ – men A. insåg ganska rigtigt, (och redan före 1848) att när rörelsen kommit i rigtig fart, stadnar den ej förrän den hunnit till Socialismen; Radicalerne måste, antingen de vilja eller ej, då antingen följa med eller ock bortsopas de eller krossas. Slutligen! A. lefde och slutade så som han lärde: han satte sjelf i praktik det hvaruti han undervisade: Hr Hj. kallar det „en kamp för det goda„ , vi kalla det en kamp för satanismen. Huru som helst var A. i alla fall en helgjuten, complett varelse; Hr Hj. har åter delat sig i tvenne: såsom enskild är han fläckfri och oförvitlig, såsom publicist och politisk person hyllar han samma makter, står på samma linia, fastän skiljd genom ett stort afstånd, som sin f. d. medhjelpare och läromästare i striden. Vi vilja ej undandraga oss bevisningen. „De menskliga förhållanderna (säger Törnrosbokens Förf.) kunna indelas i trenne hufvudslag: 1. Lifvet i familjen – förhållandet mellan man och qvinna; 2. Lifvet i församlingen – förhållandet mellan Gud och menniska; och 3. Lifvet i Staten – förhållandet mellan folk och styrelse. Dessa tre enheter utgöra ett helt: Samhället.„
Under det andra århundradet inträffade Sveriges största upphöjelse till ära och magt, äfvensom dess djupaste fall. Konung Carl XII* hvars förmätenhet att kasta sig i vådor åtminstone var lika stor, som hans ståndaktighet att sedan sträfva emot de olyckor, han sjelf beredt för sig och Riket, föll. Kraften var med honom försvunnen och svagheten, som måste följa efter öfverdri fna ansträngningar, inträddei Fred och lugn voro väl återställde 1723, såren började läkas; men Riket var uttömdt på folk och penningar, utmattadt och fördjupadt i skuld; Konungen, utan Thronarfvinge5 för framtiden ingen försäkrad stadga i styrelsen. Äfven nu ha vi smärtande förluster att beklaga; tryckande bördor att bära; men vi hafva erhållit någon ersättning för hvad vi förlorat: vi 2ro befriade från utländsk skuld i Den 21 Maji e. m. 271 vi lefva under en Grundlag, som lofvar beskydd emot förtryck., så väl af enväldet, som af måogväldet. Vi tryggas för framtiden igenom det allvar i caracteren, samt de ädle och redbara egenskaper, som utmärka vår älskade Kronprins, och våra förhoppningar om Dynastiens bestånd, komma snart att ytter ligare befästas. Skulle präglandet af någon Seculair mia-.' nespenniog beslutas, så torde likväl detta beslut bora i underdånighet underställas Konungens nådiga gillande. Om hvad jag nu vågat framställa, finneg förtjena uppmärksamhet af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, så anhåller jag att detta mitt Memorial må bli till BancoUtskoftet, jein-r te dess afgifna Betänkande remitteradt. N:o 5- Grefve Hårdt Carl GuJlaJ: Allmänna Besvärsoch EconomieUtskottet har i dess
Om det ock vore bevisligt, att Lagersvård åren 1804 och i8o5 såsom Riksgålds-Contoiret sjelf gjorde, till underpris inköpt andelar uti dessa Statslån, hvilket alla tiders bruk företer, så lärer dock i följd af nu företedde Notarialattest ej kunna vederläggas det Lagersvård redan 1800 ägde en tredjedel af sin år 1815 anmälte andel i dessa lån, och han öfverlemnar till det Stånd, hvaraf han år Ledamot, att bedömma om det år billigt och råttvist, att en Svensk undersåte och Embetsman innebegripes under en författning, som var en följd af en utländsk Magts fiendtlig» och obilliga förhållande, i afseende på Svenske undersåtares fordringsanspråk. Bör vål Lagersvärds förtroende till ett af Bakets Ständers Ombud med Konungens bifall och gillande afslutadt publikt Contract straffas med förlusten af 67,932 Lires fuori Banco, som han lagligen åger att fordra. Bör vål Lagersvärd, sorn i dessa låne-årender allt ifrån 1796, ägt så mycken befattning, och en befattning som tillskyndat honom Höga vederbörandes bifall och belöning, hvarom bilagorne härtill nogsamt bära Di 1 Martii, vittnesbörd; tor vå! han, infödd Svensk, hårdare behandlas ån Sachsiske undersåtar, delägare uti Svenske i Leipzig gjorde Rikslån? Kan vål någonsin ett liquidations-sätt billigas, hvarefter Svenskt försåmradt mynt, utan afseende pä VexelCours, betalas en i redbart mynt contralierad skuld till en Svensk undersåte? Skall en Svensk vidkännas en dylik uppoffring, lärer den icke kunna rättfärdigas förr, ån den öfyergås alL Svenskar, Hvad omdöme skulle fållas öfver en Domstol, som för en, i Hamburger Banco eontraherad skuld fastställde, att betalningen kunde göras tned nu gällande Svenskt Ranco-papper till samma cours, som den, då Svenska BancosedelRiksdalern var i högre värde, ån Hamburg, ska Riksdalern ?
Antogs, med den förändring af lista morn., att efter orden å 4:de raden ”sex af Bonde-Ståndet”, §:n erhåller följande lydelse: "dock kunna BeredningsComiteer, om så åstundas, bestå af ett mindre antal ledamöter, likväl ej un - joo Prot. Utdr. d. 1J Oct. 18^0. der sex, hvaraf tre af Ridderskapel och Adeln eller Ståndspersoner, samt tre bönder, med det undantag, som 57 §. omförmäler”. 2:dra mom. bifölls, med iagttagande af alt ordet ”Taxerings” i 2:dra raden förbytes i ordet "Berednings”. $. 53 antogs med den förändring, alt de å l:sta raden förekommande orden ett Pastorat, utbytes mot en Socken eller Pastorat. §• (§• 56.) Ståndet antog §. 56 i uu gällande Bevillnings-förordning af den 14 Maj 1835, med följande förändringar: a) ordet ”Wänne” å Irsta raden utbytes mot ordet ’’flere”; b) perioden ''och en sådan Comité’ likväl ej bestå af flere än sju personer” förändras till denna lydelse, "och må en sådan Comité' ej bestå af flere än sexton ledamöter”. §. (§. 58.) Nu gällande Bevillnings-förordnings 58 §. bibehölls, med den förändring i Irsta raden, att ordet ”fyra” förvandlas till ’sex”, och att tryckfelet i2:dra raden från slutet, af ''Pastorater’’ rättas till ”Pastorer”. §. (§. 59.) Ståndet ansåg, att § 59 af nu varande Bevillnings-förordning må oförändrad här införas. §. 54. Ståndet fann, att denna §. må utgå. §. 55. Godkändes. §. 56. Gillades, med iagttagande att ordet ”Taxerings” utbytes mot ”Berednings”; §• 57.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 91. 13 Reservation anmäldes af Herr Adelborg, A. O.: »Då jag anser, att vårt land, för att skydda sin frihet, ej har tillräckligt af de få reguliera trupper och den högst ofullkomligt öfvade beväring, som vid inträffande krig nu finnas att tillgå, utan att dertill bör ordnas ett fullständigt nationalförsvar, grundadt på allmän folkbeväpning, hvilken bör utgå redan ifrån skolan, så får jag härmed reservera mig emot det alltför knapphändiga sätt på hvilket Utskottet besvarat de motioner, som afhandlat detta vigtiga ämne. Enligt min åsigt hade dessa bort föranleda Utskottet att tillstyrka, det Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse begära, att Kongl. Majit täcktes i nåder tillse, att militäriska öfningar i Rikets alla skolor må komma att införas.» Häruti instämde Herr L. J. Lovén. N:o 91. Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Maj 1860, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om utgifvande af ett sammandrag utaf gällande författningar rörande rusthållares åligganden samt deras och manskapets vid indelta kavalleriet ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, och om planpenningars utgörande för kavallerilorpen.
Län med 85 röster, Johannes Nilsson „ Bohus „ „ 26 „ hvarom protokoll genast uppsattes och justerades. S. D. Vid föredragningen af Lag-Utskottets utlåtande N:o 14, med återlemnande af en utaf Johannes Nilsson från Skåne väckt och till nämnda Utskott remitterad motion, rörande inregistrerings-afgift för bouppteckningar i Adeliga sterbhus, blef samma motion, beledsagad utaf ett af Ståndets sekreterare till protokollet afgifvet yttrande, till LagUtskottet ånyo remitterad. Den 29 Mars. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 22 och 26 dennes på bordet lagda utlåtande Nto 59, i anledning af väckt motion om nedsättande af en komité för utredande af förhållandet med städernas privilegier och förmåner. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ut sko t tets den 22 och 26 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 60, i anledning af väckt motion, att Rikets Ständer måtte hålla egna tidnings-referenter och låta utgifva en riksdags-tidning. ■ Bih. till R. St.
Först borde man åtminstone öfverenskomma med innevånarne i de olika orterna, om undersökningar, på det att de må blifva bekanta med ämnet, innan det så oförberedt framställes till R. St:r, såsom förra gängen skedde. Man har talat om, hvilket som vore fördelaktigast, antingen att Staten öfvertager arbetet, eller att detsamma öfverlåtes åt bolag eller enskilde. Erfarenheten har visat att de arbeten, som kunna hänföras till större eller mindre beting, blifva minst dyra. Men min åsigt är, att kostnaden i hvilket fall som helst blir oerhörd, och skall Staten verkställa arbetet, hafva vi redan erfarenhet, huru sådant hitintills har slutats. Det är vis - 382 Den 21 December. serligen godt och väl, att vi blifva Hrr i vårt hus, men vi hafva sett, huru litet ifrån början till slut vi voro det, då Götha kanal byggdes. I så måtto fingo vi veta att vi voro husbönder, som vi lingö betala kostnaderne, men hvad husbondeväldet beträffade, så låg det hos en jernvilja, en sådan som numera icke finnes, att utföra dylika företag. Hade denna jernvilja icke funnits, så är fara värdt, att arbetet afstannat och, såsom en talare nyss yttrade, legat som en ruin, som ett monument, om huru man förhastat sig, skyndat innan man noga undersökt och företagit sig mera än man varit i stånd att utföra. I öfrigt hvad discussionen angår, så har den vändt sig omkring personligheter och, ett enskildt mål eller rättsfråga och slutligen om upläsandet af några handlingar deri. Jag hade hoppats, att enl. 90 § Reg.F:n denna discussion icke skulle upstått, men då nu likväl* så har skett, inser jag icke någon annan utväg med ifrågav:de handlingar, än att Gr. von Rosen, om det så behagar honom, må inlemna dem lill StatsUtsk. för det afseende Utsk. derpå kan fästa. Att upläsa dem nu här, anser jag ändamålslöst, emedan vi emot stadgandet i nyssnämnde grundlags-§ icke kunna uphäfva oss till domare i rättsfrågor. Hr von Troil:
Således, fastän jag icke sökt att föra socknens kommunalväsende fram till likformighet med städernes, bör jag ej rättvisligen kunna beskyllas för inkonseqvens, för det jag icke ansett mig förbunden, att drifva städernes institutioner tillbaka till den primitiva ståndpunkt, på hvilken landsbygdens ännu befinner sig. Vill man ombilda städernes kommunalväsende efter det af pluraliteten uppställda mönster, så går det, efter min tanke, ej an att stadna der komiterade stadnat. Systemets följdriktiga utveckling fordrar, att Magistraten alskaffas, att de egentliga statsbestyren, d. v. s. lagskipning, administration och polis öfverdragas åt tjenstemän, som äro af kronan tillsatta 20 och aflönade samt att Stadsnämnden öfvertager förvaltningen af de tillgångar, som kommunen sjelf sammanskjuter, och dermed verkställer de af kommunen beslutade åtgärder. Att de donerade förmånerne af jord och taxor m. m., som bro gifna till understöd för statsbestyrens utförande, skola återgå till kronan, torde få anses såsom ett korollarium till systemet. Jag ärnar icke obelingadt förkasta detta system; jag till och med erkänner möjligheten af att det, långt bättre än den nu varande organisationen, skulle kunna tillfredsställa fordringarne på ordning, raskhet och konseqvens i styrelsen. Meri saken är för mig alltför fremmande, att jag kunnat sätta mig in i de nya förhållanden, som skulle af systemets genomförande framkallas, och jag har således äfven af detta skäl icke omfattat det, hvarken i sin helhet eller med de modifikationer, som i pluralitetens förslag upptagas. Den omständighet, att städernes offentliga lif sedan uråldriga tider tillbaka antagit former, skiljaktiga från landsbygdens, antyder, om icke bevisar, att samhälsbildningens vilkor på dessa ställen äro olika. Det försök, som efter revolutionsåret gjordes i Preussen, att stöpa landsbygdens och städernes kommunalstyrelse i samma form, torde icke heller hafva lyckats, eftersom särskilda kommunallagar lör städerna måste kort derefter utfärdas. Jag har derföre nöjt mig med mindre genomgripande förändringar i sjelfva grunden, men deremot sökt att mera noggrant än pluraliteten, bestämma kommunalstyrelsens särskilda moment.
Nådig befallning ma utlärdas, altman upffos alla bytesmäl, warda Kongl. M->jtt klll fluie» ligt afgöratide, i underdänighek föredragne, sä fork de i sädant ändamål till wcderbörande Elkpeditioner in» kommit. 2:0 Alt lika Nådig befallning meddelas Konqk Kam» De» iZ December. n6z Kammar - Collegio akt företaga sädane bykeSmal kill pröfning, inom witz förclknswen lid, räknad frän den dag, bytes-mälck blnwit frän Bykes Eontoire! tig Kjongl. Coliegium inkämnadk, och scdcrMira efter Ecdd pröfning detsamma rikan upjkof kill Kongl. Majit i underdånighet insända. z:o Akt Konungens Besallmngshaswandc undla Nådig befallning, att med n kersta l^yndsamhet lala kringsända de fran Kongl. Kammar Collcqio ankommande oft) bykeömäl angående communientioner, till förklarings afgftwande af enjVrlde personer; Och bär Krono-Betjeningcri äläggas, akk till Landshöfdinge Enr» betet inlämna egenhändigt qnikko af den person, som tillhört att communicalionen emottaga. 4:0 Att Nådig Kungörelse utfärdas, att dek åligger hwarje enhild person, att sin förklaring inom den af Kongl. Kammar-Collegio sörejkrisna lid, inlämna witz äswentyr, ark i annan händelse ulan förklaringens afwaktande mäler af Kongl. Kammar-Collegio bltfwer pröswadl och afgjordt. Med den goda wilja och oafhrutna werksamhet som utmärka högre och lägre Konungens EmbekSmän, synes mig alt hopp wara för handen, arr genom d.tza anstalters widtagande detta angelägna ärende skal! kunna bringas till ett snart flut.
Lrig sataste-ridm förloras igenom Verkligt hinder; vch dä ukwag ej giftveö alt tala esterät, blifwer hwar och en sä mycket mer angelägen att wara waksam. Som i nxssnämde sf. tillika »Vilkorligen föreskr. fkves att Comvromissarierns inom 14 dagar eft. r mältiS företagande stola hafwa deisamma asLiocdt, si iger jag ftgdgandet i stulet af näst päföl jaep - Dett 5 Januaris. Z67 jandr g §. det Compromiflarierne hos Landshöldingen bör anmäla när nägot mäl ulöswer förenade uden pn deras ätgärd blir hwilande, jemte omständighekerne som sädant wättak, wara öfwerflödigt och innebära en werklrg contradiction emot det söregäende hwarest afwen är lagdt att Len mitznöjde sttt! pä dertill af Lompromitzen utsatt dag wara lörsedd med alla de bewis hsn kan och gitter till sin rätts styrko förete och om han brister harutr mä han dä wäl utan all ursäkt ff»lla sig sjelf för en mindre lycklig utgänq. Af de förmänee som ätfölja afgörandet igenom Compromch, är onekeligen den gansta wäsendtlig att pä de trägne rwister winna snart flut; jag önskar derföre att härä mä fastas ali den uppmärksamhet äwmt förtjenar, hwariörutan sruktanswärdt framdeles som hittills beswär öfwer Taxeringar blifwa under pröfningen flere är gamla, samt Medborgare och Slaten derwid lika osäkre iom alltid af utdrägt lidande.
Fullmägtig för Öfvertorneå och Öfver-Calix Tingslager af Norrbottens Län. L. S. 'Conrad Larssom genom Eric Detlofsson. enl. Fullmagt, Fullmägtig för Södra Häradet af Gothlauds Län. L. S, Anders i6i :Anders Nilsson i Tottarp. Nils Pehrsson'. Fullmägtig för Torna, Bara roch Harjagers Härader af Malmöhus Län, L. S. genom Arid. Nilsson. enl, Fullmagt, Fullmäktig för Luggude Härad al Malmöhus Län, L. S. Jons Pehrssoni A. Nilsson i lilla Isige. Fullmägtig för Onsjö och Rönnebergs Härader af Malmöhus Län. L. S. Fullmägtig för Wemmenehögs Härad af Malmöhus Län, L. S. David Rasmusson. Fullmägtig for Skylts Härad af Malmöhus Län, L. S. Pehr Knutsson. Fullmägtig för Oxie Härad af Malmöhus Län, L. S. Nils Månsson. Fullmägtig för Frosta och Färs Härader af Malmöhus Län. * L. S. Jöran Jönssont Fullmägtig för Ljunits och Herrestads Härader af Malmöhus Län, Fullmägtig för Jerrestads och Ingelstads Härader af Christianstads Län. L. S. 11 102 Måns Mattisson. Fullmägtig för Willands, Gärds och Albo Härader af Christianstads Län. L. S. Nils Håhansson] Fullmagtig för Östra och Westra Göinge Härader a£ Christianstads Län. L. S. Pehr Jönsson. Fullmagtig för Bjäre samt Södra och Norra Asbo Härader af Christianstads Län. L. S. Olof Månsson. Fullmagtig för Ostra Härad af Blekinge Län. L. S. Pehr Pehrsson. Fullmagtig för Listers Härad al Blekinge Län, L. S. Pehr Bengtsson. Fullmägtig för Halmstads^ Höks och Tönnersjö Härader af Hallands Län* L. S. Petter Andersson. Fullmägtig för Himble, Faurås 1 Och Ahrstads Härader af Hallands Län, L. S. B.
Och då det genom Herr Friherrens och Landsliöfdingens erkännande , uti dess egenhändiga skrifter, vore uppenbart, att Herr Friherren, till främjande af sin enskilda nytta i uppskofsväg, till sig tagit och undanhållit sådana emot Herr Friherren stahle Lagsöknings-hajidlingar, som af Discont-verkets Ombudsman utfärdade och till LandshöfdingeÄmbetet, under den 3o Maji och 25 September 1817, afsände varit, af hvilket Herr Friherrens och Landshöfclingens förhållande en så lång tids utdrägt med ämbetshandläggningen af desse mål uppkommit, att Herr Friherren sedermera deraf velat draga, den honom hufvudsakligen gagnande slutföljd, som skulle Herr Friherrens skuldsedlar derigenom förlorat deras executi va egenskap och hans borgensförbindelser vara förfallne, hvadan ock Herr Friherren företagit sig, alt bestrida betalningsskyldighet derföre med annat vilkor, än att tvänne concursmassor, som jemväl för dessa skulder häftade, till deras gäldande saknade full tillgång, hvilket allt jag ej kunnat annorlunda anse, än såsom ett efter - Revisorers Berättelse. I0'S9 tänkeligt missbruk, af det Herr Friherren oell Landshöfdingen i Nåder anförtrodde Ämbete, hvarigenom ej mindre Disconten uti dess tillständiga rätt blifvit uppehållen, än ock den allmänna säkerheten, till en stor del hvil ande på Ämbetsmanna tro oell redlighet, i märkelig måtto kränkt; i följd hvaraf jag äfven deröfver infordrat Herr Friherrens och Landsbofdingens förklaring.