Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln samt hos Hederv. Bonde-Ståndet, tillika med ett sedermera hos förstnämnde Riks-Stånd af Friherre J\ordenfa/k: J.: aflemnadt anförande. Efter att hafva tagit de Utskottet sålunda tillhandakomne handlingar i öfvervägande, går Utskottet att meddela sitt Utlåtande öfver omförmäldte Nådiga Proposition: De väsendtligaste förändringar i nu gällande lag, som med den Kongl. Propositionen åsyftas, äro följande: att, då inteckningsrätt i fast egendom, jemlikt 8 § i Ilandels-Balkens 17 Cap., endast gäller framför de förmonsrätter, som grundas på egarens personliga förhållanden till omyndig, Staten eller de allmänna inrättningar, hvilkas medel han förvaltar, derest inteckningsrätten är äldre, än berörde förhållanden, *å skulle numera denna rätt hafva ett ovillkorligt företräde, utan afseende på 6 Lag-Vtikottets Betänkande, N:o 15. tiden, då egaren iklädt sig ansvar af förmyndare, föreståndare eller uppbördsman; och att omyndiges fordringar skala utgå framför kronans, kyrkors och allmänna inrättningars. Om än vid de serskilde tillfällen, då denna fråga förevarit, stridiga meningar yppats, angående rättvisan och rådligheten af en sådan nedlyftning, hafva likväl åsigterne i allmänhet ej varit delade derom, att dessa tyste förmonsrätter äio af skadligt inflytande på real-crediten.
Af deti 19 i nästlidjie månad, med underrättelse att Preste-Standet: 1:0 Vid föredragning af Bevillnings-Utskottets sednare Utlåtande, rörande grunderna för den Allmänna Bevillningen, funnit godt förblifva vid dess under den 17 rästlidne februarii lemnade bifall till Utskottets först af* gifne Utlåtande, samt antagit det andra af de uti Utskottets sednare Utlåtande omförmälta Alteroativerj 2:0 Gillat nedanniimnde Utskotts efterföljande Betänkanden, nemligen: Statsoch Banco-Utskottens: Angående förhöjning j de för Riksens Ständers Revisorer af Stats-, Bancooch Riksgälds-Verken anslagne arfvoden, samt om Justering intör båda Utskotten af föreskrifter för Rik sens Ständers bada Penninge-Verk, Stats Utskottets t Om ny Stats reglerande för Gripsholms Slottsoch Djurgärds-Betjening j angående Kro-, Kidd. och Ad. Brot.
Borgareoch BondeStånden alt instämma uti Ridderskapets och Adelns beslut, rörande lydelsen af det bär afsedda förfallnings—förslagets §§ 1, 2, 5, 4, 5, 20 och 30; men, med vidblifvande af i dessa delar förut fattade beslut, lade Borgare-Ståndet Ridderskapets och Adelns omförmälda Protokolls-utdrag lill handlingarnc. S. D. Föredrogs å nyo och godkändes Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 40, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande, N:o 19, i fråga om antagande af ny lag, angående skillnad i äktenskap. S. D. Föredrogs å nyo och lades till handlingar ne Bevillnings-Ulshollels Memorial, N:o 5.1, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut, rörande tullbevillningen. S. 1). Föredrogos å nyo och biföllos Slals-Utskotlels Utlåtanden: N:o 145, i anledning af väckta motioner, angående förändring af sältet för markegångs-prisens bestämmande; och N:o 146, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående väckt fråga om förhöjning i ersättningen lill svaga soldatrotar. S. I). Föredrogs å nyo Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 51, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Betänkandet, N:o 25, med förslag lill reglering af Bankens laneoch kreditiv—rörelse, samt om användande af upplupen, odisponerad Banko-vinst. Härvid förekommo: Första punkten. Lades, med gillande, till handlingarna. Andra punkten. Lades till handlingarna. Tredje och fjerde punkterna. Voterings-propositionerna godkändes. Femte punkten. Ståndet vidblef sitt beslut och godkände voterings-propositionen. Sjette, sjunde, åttonde, nionde, tionde, elfte och tolfte punkterna. Biföllos. Den vid slutet gjorda anmälan, (pag. fl,) Dervid lät Ståndet bero. S. D.
Du ä’ nog klokare än jag, det finner jag ofta, utom när du lät Lena dra dig i ofärd. Gunnar svarade intet. Han kunde numera ej ens tala om sin olycka. Den var stadfästad, den lönade ej tala om. Gunnar var af dessa få varelser med så ljust förstånd, att han af instinkt lärt sig ordens värde, och lärt sig att icke begagna sig af den ljudande malmen, när den till intet båtade. Men nu hade de båda ynglingarne genom snö, kärr och moras letat sig väg genom skogen, och voro nära den omtalade kyrkan, hvars orgeltoner redan kommo dem emot på den lugna klara vintermorgonen, ännu endast upplyst af de tusentals nattliga himlaljus, som alla inom kort skulle vika för dagens enda mäktiga stjerna. – Gode Gud! – sade Gunnar, hälften för sig sjelf, hälften till Bengt – hvad det ändå är vackert att så der komma fram från mörka skogen, och då se hur klart det lyser ur den gamla kyrkan, genom alla de höga, bågiga fönstren, och så höra psalmerne och oljeverket som ljuder derifrån. Jag tycker alldeles att jag vill gråta, och Gud vet hvad det skulle vara för ondt, som intet gaf sig litet för en tocken syn, och så sången och oljetonerna tillika. Bengt suckade andäktigt, och kände väl till någon del det samma som Gunnar, men troligen långt mindre djupt och innerligt. Tysta, och med hattarne för mun, trädde de in i helgedomen och blefvo stående på gången, alldeles midt emot predikstolen, dit en ung man just nu, sakta och högtidligt uppgick. Han talade kraftiga och innerliga ord till det församlade folket, talade om dettas dyra och heliga pligter mot Gud och likar, och när Gunnar i daggryningen gick utur kyrkan, var det med full föresats att «tåla Lena, och försöka att älska henne». Men huru han härmed lyckas lemna vi derhän. Dylika föresatser äro måhända bland de allra svåraste att gå i land med. Solen var redan öfver bergkanten, när de båda unga drängarne ankommo till Gunnars moder, som satt allena och inkrupen vid spisen, sakta sjungande ur gamla psalmboken, och någon gång dessimellan blåsande på kolen i spisen, att de ej skulle alldeles slockna.
Vidare öpnade jag ännu en dörr, hvilken på gnislande gångjern inlät mig i ett rum, troligen bestämdt till samlingsrum; detta var rätt prägtigt med inlagdt golf, stora speglar ehuru svarta af damm; en urmodig men ytterst väl arbetad mässingskrona, purpursammets-beklädde mahogyne-meubler och några utmärkt vackra men äfven fulldammige gyllene ramade tableauer; härifrån förde mig nyfikenheten till det närgränsande rummet; men föreställ dig min förvåning, att ibland damm, papper och luntor, vanvårdade klädesplagg m.m. finna en prydligt uppslagen, dammfri och putsad flygel; jag blef deraf ganska surprinerad, och kunde omöjligen icke afhålla mitt begär att anslå detsamma. Tonerna voro visserligen icke fullkomligt rena, men dock ingalunda mera missljudande, än man ofta, i synnerhet på landsorterne, finner dageligen begagnade instrument; detta var såleds ett bevis uppå dettas ovanliga godhet. Sedan jag ett flygtigt ögnablick preluderat härpå, fortsatte jag vandringen till det åter nästligganda rummet, ett litet kabinette med nischer och lönndörrar förutan ända; detta var det enda, som föreföll mig verkeligen hemskt, och hade jag sannerligen icke lust att länge här förbida, Annettes onaturliga frugtan höll nästan på att smitta mig; jag betraktade blott flygtigt ett par charmanta vackra fruntimmers portraitter, hvilka, bevarade under gröna urblekta siden-förhängen, hängde på dess väggar, samt tillslöt åter dörren.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Då nu ånyo föredrogs Stats Utskottets dea 16 dennes under N:o 6685 atgifne, och samma dag på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte yttrande uti frågan om utdelning af Ridderskapets och A„ delns Protocoller vid 1817 och 1818 årens Riks» dag Prof, Ut dr. d. i? Dccembr. rgtj 4*9 fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma Utlåtande gilla, endast med den förändring: att, enari de af Riddarhus Directionen lyftade 1,000 R:dr, dels till en del redan blifvit använde, dels ytterligare borde, enligt det dermed afsedde ändamål, oförryckt användas till fulländande af nyckningen af Ridderskapets och Adelns Prctocoll, jemte Register deröfver, Ridderskapet och Adeln an» såg, det Riksens Ständer borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maja läcktes af Extra utgifts-ciedlen låta anordna och R.ddarhusDirectionen tillhanda hålla de 881 R:dr 13 s. B:o, hvilka, för liqviderande af Boktryckarne Gråhus och Gadelii obetalte räkningar, erfordrades, hvilket belopp sedermera borde af den, sorn, vid den 1,1.fvande undersöka gen, deittll kunde förklaras skyldig, ersättas; Uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln fclrena; Och skulle äfven Herr Ribens G W. — i detta ämne — afgifn® anförande, de öfrige RiksStåndf n meddelas. S. D, Upplästes Hedervärda Boride-Ståtdt ts Pro (Ocolls-Utdrag af den 12 dennes, innefattande StanBihang till R, St, Prot, g:dej Sami. 54 jja frit. Vtdr, ti. 17 jDccuuh.
Man tog dervid i betraktande, att Konungens ministrar vid utländska hof äga en tvåfaldig egenskap, den nemi. att sä väl representera både Konungen i Sverige och Konungen i Norrige, och att de i denna sednare egenskap, äfven om de äro Svenska undersåter, mäste anses för Norrska embetsman. Den omständigheten, att Norrska statsverket till Cabinettet härstädes öfverlemnar det bidrag till ministerstatens fyllande, som Konungariket Norrige har utfäst sig att lemna, kunde efter ötsk:s mening icke häruti göra någon förändring. Det är pä denna väg, som jag, lika med Utsk., tror, alt man kan vinna sitt ändamål, utan den oformlighet, som,-efter hvad jag nyss nämnt, Frih. Akerhjelms förslag innebär. Orsaken hvarföre Konungens ministrar blifvit beskattade för bela den löneinkomst odelad, som de uppburit i sin dubbla egenskap, ligger deruti, att Statscont. utbetalar hela deras aflöning, hvaremot Norriges bidrag användes till andra för ministerstaten nödiga utgifter. Om nu detta förhållande ändras och en annan ordning varder införd, hvarigenom de Svensk-Norrska mi - Den 5 Februari f. m. 75 nistrarne erhålla sin aflöning särskildt från de båda rikena, eller också endast bestämmes huru mycket de af hvardera landet uppbära, så tror jag, att saken dermed är hjelpt, ty ingen beskattningscomite' inom Sverige kan tillåta sig att påföra en minister större afgifter, än den som belöper sig för hvad han i egenskap af Svensk minister uppbär. Jag tillstyrker således bifall till Utsk:s betänk., varandes jag förvissad, att K. M. icke lärer underlåta att, genom sin minister för utrikes ärendena, vidtaga de åtgärder, som erfordras för att befrämja det af motionären i ämnet åsyftade ändamål, hvars riktighet Utsk. jemväl erkänt. Hr Aminoff, Joh. Fredr.:
En längre tids daglig sammanvaro med en eller flere individer af denna kategori är olidligare än till och med en tillfäl lig beröring med någon notorisk dy rkare af en af de sju dödssynderna, ty för en dylik person kan man taga sig i akt; man vet hvar man har honom och kan gå ur vägen för honom. Men en människa, som i det dagliga lifvet, af pur egoism eller tankelättja, bryter ord och aftal lika lättsinnigt, som hon gör upp förslag och planer, är så oberäknelig, att man aldrig får sinnesro i hennes närhet. Slingrande som hennes tankegång blir hennes handlingssätt, och tio gånger om dagen står man i fara att stöta samman med något af hennes hugskott och lika många gånger får man passa på att ej bli intrasslad i det släp af olika uppgifter, » omformade faktas och undanflykter, som följa detta slags opålitlighet i hälarne. Ty denna karaktärsbrist IDUN 312 finner man ej så sällan förenad med stor energi, då den egna viljan skall genomdrifvas, och framgången däri inger en sådan människa en hög föreställning om sig själf och en absolut motvilja för att inför någon erkänna sig ha begått ett fel eller en orättvisa. Denna karaktärsbrist synes mera sällan förekomma bland män, emedan deras verksamhet, i de flesta fall, tvingar dem till att hålla ord och aftal i de ting, som ligga inom deras arbetsfält eller affärsverksamhet; och skulle de svika häri, är deras undergång blott en kort tidsfråga. Men punktlighet och ordhållighet på dessa områden äro långt ifrån alltid förenade med aktning för ord och aftal i hvad som rör nemlifvet och familjen; här söker mången man att liksom taga sin skada igen för det plikttvång, som samhället pålägger honom, och det tyckes ibland som om en sådan person funne ett sjukligt nöje i att omkullkasta hvarje aftal, som han ingått med sina närmaste, när dessa aftal i minsta mån besvära honom. » Den kvinnliga naturen », som beskylles och ursäktas för så många särskilda svagheter, tillskrifves ju företrädesvis bristen på ordhållighet, och visst är att denna brist visar sig för världen vida oftare hos kvinnor än hos män.
Ant ages förslaget, varde det, genom Ståndens talmän, öfverlemnadt till Konungen, som, sedan Ilan deröfver inhemtat Statsrädets tankar, tager Sitt beslut och meddelar Riksens Ständer å rikssalen Sitt samtycke, eller ock skälen för Sin vägran. Vill Konungen hos Riksens Ständer afgifva. Till styrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile förslaget till nästa riksdag, då Riksens Ständer skola sitt beslut derom fatta, oförkränkt deras rätt att om förslaget genast sina tankar yttra. Afstyrker sammanstämmande beslut. Riksdags-O rdni iigcn. § 29. 1 mom. Konstitutions-utskottet, som förklaringar deraf; och förhålles dermed, såsom i Regeringsformens 81 § stadgadt är. Då Utskottet ansvara. 2 och 3 momm. oförändrade. § 49. 3 mom. Vid pröfningen ej må ega rum. Om grundlags frågors behandling är i 81 § Regeringsformen särskildt stadgadt. 8 KonslUulions-Ulskottets Memorial, N:o 29. § 75. Stanna Riksstånden rätt afgöra. Om behandlingen, i dessa fall, af grundlagsfrågor är i 81 § Regeringsformen serskildt stadgadt Och inbjuder Utskottet samtlige Riksstånden att till förnyad pröfning företaga dessa nu efter Ståndens olika meningar, så vidt möjligt varit, sammanjemkade förslag, och sig om dem förena. Stockholm den 24 Juli 1848. Herr vice talmannen Brinck anmälde häremot reservation. Ank. till Exp. Utsk. d. 23 Juli, kl. 6 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med voteringsproposition, i anledning af ett Stånds vägran att förena sig med de öfriga Stånden om antagande af de förslag, Konstitutionsutskottet i memorialen N:ris 24, 25 och 26 framlagt.
M. frambära, kommer att i möjligaste mån blifva upfyld, vill jag icke vidare påyrka någoii återremiss af detta Betänk., i händelse R. o. Ad. ej skulle vara hugad att denna åtgärd vidtaga. Uppå härefter framställd propos. blef Allm. Besv. o. Ekon.- Usk:s förevande Betänk, af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs StatsUtsk:s d. 21 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 20, i anledn. af K. Propos., ifråga om förmedling för lägenheter å förra Kronoparken Strandskogen på Öland. 192 Den 25 Januari. Frih. Sköldebrand, Knut Erik, anförde skriftligen: De af StatsUtsk. anförda skäl för dess beslut, att afstyrka bifall till K. M:s Nåd. Propos., ifråga om förmedling af räntan för lägenheter -å förre kronoparken Strandskogen på Oland, hvila, enl. min upfattning och enl. den kännedom om förhållanderna jag varit i tillfälle förvärfva, på föga antagliga grunder. Då K. M:t till följd af R. St:rs ar 1818 framställda underd. begäran, år 1821 biföll, att kronoparken Strandskogen finge på offentlig auktion, i vissa lotter, till köp med skattemanna-rätt utbjudas, var otvifvelaktig! afsigten icke den, att åt Staten bereda den högsta möjliga afkomst af dessa lägenheter, utan att, — derigenom att desamma uti enskilde cgares. händer öfvergingo,. betrygga skogen mot den förödelse, för hvilken den var blottställd, och bibehålla samt åt en klok hushållnings omvårdnad öfverlemna fredandet från åverkan af den för orten så nyttiga skogsparken. Huruvida afsigten, genom den sålunda vidtagna åtgärden kunnat upnås, synes ganska tvifvelaktigt: att resultatet blifvit helt och hållet motsatt, är deremot otvifvelaktig!.
Jag tror för min del bäst vara att vi åt Ilr Gr. o. Landtm, öfverlemne att bedöma hvilket föredragningssätt han anser vara mest tidsbesparande. Det torde vara allom bekant, att den mängd af voter:s-propos:r som blifvit föreslagne, liärrörer deraf att R. o. Ad. öfverhufvud lemnat 1845 års tulltaxa oförändrad i afseende på alla de artiklar, der begäran om förändring icke blifvit bestämdt framställd, samt att BorgareSt. å andra sidan i allmänhet antagit Konungens propos. antingen Utsk. henne gillat eller icke. Då nu icke mindre än 361 voter:s-propos:r blifvit föreslagne och den mängd af omröstningar som deraf föranledes, skulle medtaga alltför mycken tid ifall hvarje Stånd skulle vidhålla sina serskildta meningar, så förklarar jag mig beredd att, för rein del, medgifva sammanjemk - Den 15 Juli f. m. 83 ning i åtskilliga fall der sådant förut icke kommit i fråga; eller der jag förut möjligen yttrat mig deremot. Viglen af riksdagens snara afslutande, är så stor, att jag anser mig böra gifva efter i flera fall, der betydligare skäl icke tala deremot. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. i anledn, af Utsk:s inbjudning behagade frånträda sitt förut i afseende på ifrågavar. artikel fattade beslut, ropades ja; hvarefter Hr Landlm. med förklarande att till följd häraf voter:s-propos:n N:o 1, samt första alternativet af voter:s-propos:n N:o 2, förfallit, hemställde om R. o. Ad. i öfrigt bifölle sistnämnde voter:s-propos:r. Ropades ja. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, uppå derom hos honom af en ledamot framställd begäran, att från PresteSt. nu ankommit prot.-utdr., ang:de pröfningen af en del utaf Revilln:sUtsk:s förevar, mern., hvarefter Gr. Lagerbjelke, Gust., yttrade:
Och som Pastorers och Kyrkovärdars samt andre Kyrkooch FattigCassaföreståndares delaktighet i vården och förvaltningen af sådane Cassors medel, samt den beslutande-rätt hvar och en af föreståndarne dervid tillkommer, äfvensom de skyldigheter hvar och en af dem åligga, icke äro genom någon allmän författning bestämde, utan bero af den olika sedvänja, som på olika ort^ är vedertagen, eller af de serskilda instruedoner och föreskrifter, sorrj s'4 %agUlskottets Betänkande Nto 15; i serskilda församlingar äro I vederbörlig ordning meddelade ; så och enär bemälie föreståndares inbördes ansvarighet för den förlust, hvilken genom deras tillgörande eller försummelse kan komma att Cassorne tillskyndas, måste, jemlikt de för Sysslomans redovisningsoch ansvars-skyldighet i Lag stadgade allmänna grunder, mätas efter den del hvardera i förvaltningen haft och det inflytande de hvar för sig dervid utöfvat eller egt utöfva, samt således den skiljaktighet i Domslut, som i frågor af denna beskaffenhet skall hos serskilda Domstolar egt rum, ej kan hafva härrört från brist på lag, utan förmodligen varit en följd af de olika omständigheter, som i de serskildta målen sig företett, ari; ser Utskottet den af Motionairen yrkade Lag för närvarande hvarken behöflig eller lämplig, hvarföre Utskottet föreslår: att Herr Piofessoren Gravander^ ofvanherörde Motion ej må bifallasj Hvilket dock jemte en Ledamots skiljaktiga mening till Rikets Höglofl. Ständers prof-, ning vördsamligen öfverlemnas. Stockholm den 14 Januarii 18i$, QSi7. till LagUtsköttets Betänkande N:o 15; 25* Transsumt af Protocollet, hållet hos Rikets Högloft. Ständers LagUtskott vid Lagtima Riksdagen istockholm d. 14Januarii 1829. §• 7. , Föredrogs Herr Professoren Grapanders Motion om bestämmande af det förhållande, uti hvilket Pastor och Kyrkovärdar eller andre förvaltare af Kyrkooch FattigCasaor böra ansvara för yppad Cassabrist.
Låtom oss icke glömma, alt Regeringens sammansättning åren för Statens bestånd och Nationens väl nära lika vigtig del af samhällsiurättningen, som förhållanderna mellan Regeringen och folket. Det är också dessutom den väsendlliga skillnad emellan de högre Embetsverkens organisation, enligt i634 års Regeringsform, och den nu föreslagne Ministerialförvaltningen, att Collegierne då voro, som Utskottet sagt, afdelningar af Rådet, hvilka beredde samma ärender som in pleno afgjordes, att Collegierne hade flere Ledamöter gemensamme med Rådet och de Bisittare deri, som ej hörde till Rådet, ändå i förekommande mål hade rösträttighet, och intet blott voro Rådets föredragande och expedierande Betjening. Det var således icke blott en man i Rådet, som om hvarje Styrelsegren ägde fullkomlig kännedom, utan flere med lika rättigheter inom Rådet; då deremot de nu föreslagne DepartementsCheferne skulle i sin Styrelsegren sakna all Controll af kunnige likar, och af ingen, som jemte dem Den 27 Maji. 325 lade hand vid saken, kunna vänta motsägelse. Man finner allt förekommit genom Nationens rätt att genom sina representanter kalla dessa Chefer för de administrativa myndigheterne till ansvar för åtgärder dem de hetas vidtagit, men omöjligen kunnat alla vidtaga på sätt att de derföre kunna ställas till verk* ligt ansvar, emedan sådant aldrig bör kunna utkräfvas af dem, hvilka genom felaktiga inrättningar blifvit nödsakade att befatta sig med en mängd saker, om hvilka de omöjligen kunna äga full kännedom, och hvilka således ej felat i annat än deri, alt de åtagit sig en orimlig befattning, under det att de, sorn verkligen genom oskicklighet eller elak vilja vållat skadan, eller tillstält oredan, njuta skygd af sin apparenta obetydlighet. För allmänheten kommer den subordinerade Einbetsjnannens lycka alt synas beroende af Ministern, men i sjelfva verket blir det Ministerns väl eller ve, som blir beroende af den subordinerade Embetsmannen, och härigenom skall ett förhållande dem emellan alstras, tvärtemot hvad det borde vara, af det starkaste misstroende å den subordinerades, och det blindaste förtroende å Ministerns sida.
Pettersson, utgörande oguldet arrende af nämnde boställe för år 1847, till belopp af 3,312 R:dr 76 öre Riksmynt, får Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande, enligt härvid återgående nådiga remiss af den 23 i ofvannämnde månad, med öfverlemnande af infordradt underdånigt yttrande i ämnet af uppbördsmannen, Kronofogden W. Ygberg, i djupaste underdånighet afgifva följande utlåtande: Af Kronofogden Ygbergs ofvannämnde underdåniga yttrande och handlingarne uti det på Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende mål, angående ifrågavarande arrendemedels afskrifning ur kronoräkenskapen, hvilken afskrifning Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, för sin del, genom utslag af den 8 Februari 1862, medgifvit, men Eders Kongl. Maj:ts och rikets Kammar-rätt afslagit uti utslag af den 24 November samma år, hvilket sednare utslag Kronofogden Ygberg i underdånighet öfverklagat, täcktes Eders Kongl. Maj:t i nåder inhemta, att hvarken uti aflidne förre arrendatorn Johan Petterssons sterbhus, eller hos hans löftesmän, bland hvilka tvenne redan aflidit, utfattige, och den tredje, Magnus Andersson, ingenting eger, finnes någon tillgång till gäldande af dessa arrendemedel, för hvilkas utbekommande uppbördsmannen vidtagit alla de utsökningsåtgärder, sorn på honom lagligen ankommit. Linköpings slott i Landskontoret den 18 Januari 1864. GIST. AF UGGLAS. Gust. Nordin. Stormäktigste, Allernådigste Konung!