Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen har jag mot en eller annan af dessa trott mig hafva grundade skäl till anmärkmr; men hvarken K. o. Ad. eller Hr Stiernsvärd och ännu mindre jag sjelf kunde vara belåtna om i en sådan strid, som den förevar., illa motiverade eller ytliga motskäl skulle anföras, helst sådane af en helt annan ari blifvit af andra talare frambragta. Jag vill likväl nu fästa mig vid en speciel upgift som synes mig af vigt, nemi. beräkningen öfver de indragna boställenas verkliga värden om deras afkastning skulle ingå ibland Statens intrader, hvilket af Hr Stiernsvärd blifvit föreslaget och uptaget såsom utgörande 50 proc:s högre belopp än nuvar. upskattning dem åsatt. Jag tror denna värdering vara allt för hög och skall till stöd för en sådan opinion anföra ett par bevis, som jag hemtar af egen erfarenhet. Jag har varit chef för Westerbottens Fälljägarekorps, der förhållandet var alt boställena alltid gingo med förlust för aflönings-fonden. lag har äfven varit Chef för Första Lifgrenadier-reg:tet, hvars boställen man anser vara ibland de lägst upskattade jemförelsevis med andra regitens. Vid nämnde reg:te har man en erfarenhet, i detta afseende, som kan tjena till ledning för omdömet i det hela, nemi. deröfver huruvida de för löningsfonderna utarrenderade boställens verkliga afkastning betydligt öfverstiger den upskattade. Anda lill 1845 eller 184(5 hade ett enda år för8 H. 30 460 Den 10 Juli. höjningen der upgålt till 33 proc. utöfver upskattningsvärdet, dåde flesta andra år öfverskotten stannat vid 10, 15 och 20 proc., hvadan de af Regemeuts-skrifvaren approximatift beräknades lill 15 proc.
Efter hvad som i det föreg:de finnes anfördt, utgjorde totalkostnaden för Landtförsvaret vid sisth riksdag: ett sammanräknadt belopp af 7,334,21(5 r:dr, deraf penningar af statsmedlen 2,741,576 r:dr; oindelt spaumål 103,220 r:dr; oförändrade utgifter 3,707,(567 r:dr samt extra anslag (oberäknadt andelen i krigsrustningarne och kostnaden för den tillfälliga förstärkningen af Stockholms garnison, men inberäknadt anslaget till Arme'ens Pensionskassa) 781,753 r:dr. Går man nu till den K. proposm, så finner man följande begärda tillökningar för Landtförsvaret, nemi.: penningar af statsmedlen 85,800 r:dr extra anslag (inberäknadt en tillökning af 22,000 r:dr å anslaget till Armeens Pensionskassa) 283,247 108 Den 11 Januari. r:dr; ersättning till Armeens Pensionskassa för föreslagen mistning af vakansoch liggetids-besparningar 31,400 r:dr eller tillsammanlagdt tillökning: icke mindre än 400,447 r:dr. Att en dylik föreslagen tillökning uti Landlförsvarets utgifter af mig pä det högsta måste ogillas, torde hvar och en tinna ganska naturligt, som fäst ringaste afseende-vid hvad jag på grund af min innerligaste öfvertygelse har anfört, såväl i det föreg:de, som i mina båda, vid innevar. riksdag afgitne, förslager till Landlförsvarets reorganisation. Men icke nog dermed, att jag under närvar., af mig utredda, förhållanden, mäste ogilla hvarje skillings tillökning å Landlförsvarets utgifter; jag måste äfven påyrka den successiva nedsättning i dem, som mina. förslager alternativt innehålla.
Riksmynt årligen till bestridande af fouragerings-kostnaden för 100 hästar vid Ingeniör-korpsens Sappör-trupp under 15 dagars öfning, godkännande Ståndet hvad Utskottet för öfrigt uti berörde 27 punkt hemställt och yttrat. beträffande 30 punkten biföll Ståndet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i fråga om förhöjd aflöning för Gottlands National-beväring, med de förändringar deri, som i Herr Bildts, af Utskottet omlörmälda motion blifvit föreslagne, så att förhöjningen i anslaget till denna beväring ökades från det tillstyrkta beloppet 9,206 R:dr 83 öre till 24,120 R:dr 83 öre Riksmynt, och godkände Ståndet Utskottets hemställan rörande Prosten Gahnes i slutet af denna punkt omnämnda motion. Med ogillande af hvad Utskottet tillstyrkt och föreslagit uti de 2:ne första momenten af 33 punkten, beslöt Ståndet all, utan hinder af hvad i afseende på beväringsmanskapets uppbådande till tjenstgöring är stadgadt uti 11 § af Kongl. Kungörelsen den 27 Oktober 1812, angående allmänna beväringens upprättande, sådan denna § lyder i Kongl. Kungörelsen den 13 Februari 1849, Rikets Ständer, lör utsträckning af beväringsmanskapets exercis till 30 dagar, må förhöja det i nu gällande
Väckte motioner om jemkning och rättelse i 1827 års Landtmäteritaxa. Kongl. Maj:t har under den i3 Februarii i83o anbefallt Öfver-Directeuren vid Landtmäteriet företaga den i Kongl. Brefvet den 5 Julii 1827 Bil till R. »Sr. Just. Qmbudsm. Emh. Ber. d. i5 Jan. 1834. 39 förordnade revision af berörde Taxa peli med dess betänkande i ämnet inkomma; hvarefter och sedan detta betänkande inkommit en Comitce för frågans granskning blifvit förordnad. i3 lO Sökt nedsättning af tionden för Lovers Alunverk på Öland. Uti Nådigt Bref den ao Februarii i83o, har Kongl. Majit bifallit, att, tili understöd vid bekostandet af förbättringar i Alun verkets lastageplats vid Degerhamn, Interessenterne uti Lovers Alunverk må under ytterligare 8 år, llän och med i83o, åtnjuta nedsättning i tionden till hvar 3o:de i stället för hvar ioide tunna, med skyldighet att hvarje år använda en emot den beviljade nedsättningen i tionden svarande kostnad till lastageplatsen® förbättrande. i4-:° Yrkad skyldighet för ordinarie Domare, att af egna medel ersätta kostnaden för dess Yicariers resor från och till bostad utom domsagan. Genom Nådigt Bref den 5 Mars 1831, har Kongl. Majit, uppå anförde skäl, förklarat Sig icke kunna bifalla hvad Rikets Ständer i della ämne hemställt. i5 :0 Lånebidrag af allmänna medel till aftappning af odlings - bara kärr och mossar på Gottland. 182g den 3 Juiii i underdånighet anmäld och afslagen, i anseende till bristande tillgångar å nionde Hufvud titeln. l6.0 Förberedande åtgärder för sänkning af sjön Wenern. Genom Nådigt Bref den 28 September 1833, har Kongl. Majit anbefallt
Det finnes v a intet område utom heiinmet, som så agnar sig för Icvinnan, och där hon sedan urminnes ticler öfvat en så välsigizelseril~ verlisamhet soin inom valgörenlietsarbetet. A h e n för skolan, icke minst follrskolan, har lcvinnan visat sig vara oumbärlig. Det låg sklecles nästan i sakens natiir, a t t lagstiftarne skulle söla bereda l~viniian plats i de korporationer, som ha oin I~äncler leclningen af fattigvkclen och folkskolan. Notion vaclctes också vid 1887 års lagtiina riksdag af herr P. T. Borg om ratt för lwininain att hiva \ jas shsom med.l.em af fattigv&amp;rdsnamncl, fattigv&amp;i.clsstyrelse och skolråcl. I följd af riksdt~gens upplösning kom motionen icke till bel] andling. Den npprepacles emellertid vid den s. Ii. maj - riksdageii sa.mnza Ar, och lcamrarne beslöto, att hos Ii. m: t an11ålI.a om förslag i. amnet. Detta förslag, hvarigenom lcvinnor erliöllo valbarliet till fattigvårcls~~än~iid, fattigvårdsstyrelse och skolrhd, dock med rätt a t t när som helst afsäga sig uppdraget, frahlades i.nf6r 1889 h s riksclag, af livilfcen det ock antogs. Den kungl. förordningen om ratt för kvinnan a t t inväljas i. fattigvårdsnämnd, fattigvArclsst,yrelse och ~kolr&amp;d utko111 deii 22 mws 1889, och redan i nove~nber samina &amp; r invaldes en l&lt;vini~.a, fröken Lilly Engström, 1ämriiin.a vid stateils Normalskola för flickor, i en af h~~f~~~~dstaclsförsan~li~igar skolr&amp;d.
M:ts, uti Nådigt Bref den 'T5 Maji 182: meddelade befallning, att Collegium "skulle med noggrannhet tillse, att innehafvaren af "Löfås Silfververk, hvilken genom E. K. M:ts och Dess 526 Stats -Utskottets '•Högsta Domstols den 19 Dec. 1820 fattade beslut blifvit bibehållen vid de ifrån längre tider tillbaka Silf”ververket upplåtne förläningar, såsom af honom icke ”förverkade, behörigen och efter de föreskifter Bergs”Collegium ägde att gifva, underhölle Verket, äfvensom i ”öfrigt iakltoge och uppfyllde de vilkor och förbindelser, ”sorn med detsammas upplåtelse blifvit fästade, har Colle”gium redan under den [\ Junii 1822, efter en vid Lötåsen ”anställd Comrnissions-föri ättning, uppgjort och last”stäldt en arbetsplan för Grufvedriften derstädes; och ”täcktes E. K. M:t, af i underdthet bilagde afskrift ut”af. Collegii bref i detta ämne till Bergmästaren, in”hämta, att Collegium förordnat, icke allenast, att ”den dittills vanliga och nödiga arbetsstyrkan skulle ”användas för sjelfva malmbrytningen, hvilken på van”ligt sätt borde fortgå, så att Silfvertiliverkningens ”fall, till ytterligare förlust för Staten, i möjligaste ”måtto måtte förekommas, utan ock, att det skulle ”åligga innehafvaren, att, till beredande, om möjligt ”vöre, af en förmånligare Grufvebrytning och högre ”Metall-tillverkning för kommande tider, årligen ut”föra, efter af Gollegium föreskrifven ordning, ett för”sökningsarbele, svarande emot den behållning, hvar”af han genom de Silfververket upplatne förläningar ”vöre i åtnjutande.
För närvarande äro sterbhus, der behållningen ej uppgår till 100 R:dr, helt och hållet fria frän bouppteckningsstämpel och dä behållningen ej öfverstiger 1,000 R:dr, erlägges för hvarje fulla 100 R:dr endast 10 öre. För att icke genom nyssnämnda, nu beslutade stadgande förorsaka en allt för kännbar förhöjning för mindre bemedlade sterbhus, hafva Rikets Ständer ansett befrielse från bouppteckningsstämpel böra utsträckas till de sterbhus, der behållningen icke uppgår till 1.000 R:dr. Äfven i ett annat afseende hafva Rikets Ständer funnit undantag från nu gällande stagande angående stämpel å bouppteckningar böra ega rum, nemligen i fråga om efter - Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 135. 11 efvande makes giftorätt i bo. Då nemligen grunden för beskattning af den egendom, som död person efterlemnar, är den, alt eganderätlen öfvergår från en person till en annan, men i det fall, att den aflidne efterlemnar make, det endast är den del af boet, som tillhört den aflidne, hvilken förändrar egare, bör också endast denna, men icke den öfriga delen i boet, hvilken i sjelfva verket lika väl före, som efter dödsfallet tillhör den efterlelvande, vara föremål för beskattning. Då emellertid härvid torde kunna anmärkas, att svårighet kan möta för tillämpning af denna grundsats, enär arfskifte, hvari beloppet af den efterlefvandes giftorätt först bestämmes, icke alltid kan ingifvas samtidigt med bouppteckningen: hafva Rikets Ständer beslutat, att befrielse från stämpel ä bouppteckningar skall ega rum för efterlelvande makes giftorätt sålunda, att denna, ehvad den utgör mer eller mindre, beräknas till hälften af behållningen.
I afseende pä markegångssältningen torde jag lå erinra, hvad visserligen Hr von Rosen vet, äfvensom öfrige talare, alt markegången sättes lör det förIJutun året, och dä bör man i November månad ganska väl känna de pris, sorn varit gallande under året. Det är visserligen sanni, att 2:ne månader af året ännu återstå; men man bör dock vid den liden kunna förutse prisen. I alla fall möter den svårighet emot markegång» ns sättande i Januari eller Februari månad, att derigenom lördröjes lidea för räntetagare att undfå sina löner för det lörllutua året, hvilka de likväl uio berättigade D e ti J November f. m. att erhålla i början af det påföljande. Jag kan således icke inse något skäl till, eller rättvisa uti, att förändra nuvar. förhållande, hvarföre jag förenar mig om den propos. Frih. Cederström begärt. Frih. Cederström: Jag hade icke trott alt man behöfde vara särdeles vidlyftig i sina yttranden i delta ämne, då man vid återreinissen af första betänk, varit det och dä bestämdt upplyst frågans verkliga förhållande. I afseende på markegångens sättande och tiden derföre hade jag den äran att då för R. o. Ad. uppläsa Kammar-collegii und. lill. lill K. M. i anleda, af R. St:s vid sista riksdagen addina skrifvelse i detta samilia ämne. Uti delta utlåt, har collegium u t red t hela förhållandet med denna fråga, hvilken nian nu begärt ånyo skola utredas. Della hade CJlsk:s ledamöter haft tillfälle att inhemta, om de behagat läsa de handlingar, hvilka åtföljde återremissen från II. o. Ad , och jemväl om de läst de handlingar i ämnet, som kommo från K. M. Uti detta utlåt, finnes upplyst hvilka lagföiändringar, som först borde ske, oell likaledes visas omöjligheten af, alt, med bibehållande af ömsesidig rätt emellan räntetagare och räntegifvare, framflytta liden till Januari eller Februari månad, med mindre än att uppbördsstämmorna nedflvltas till Juli månad och lagen ändras om stämmooch afradsdagar.
St. sjelfva, och icke StatsUtsk., som först vid 1818, sedan vid 1823 års och slutligen vid sista riksdag gjort anvisningar på öfverskotten, sedan Utsk. inkommit med sina beräkningar. 1818 anvisade man på sådant sätt 4°,000 r:dr; 182Ö, 70,000 r:dr, och sistnämnde summa jemväl vid nästl. riksdag. Det är omöjligt för Utsk. att förekomma, hvad inom RiksSt. kan blifva beslutadt. Men ang:de den ifrågavar. första punkten kan jag icke finna skälet, hvarföre Stats-Cont. beräknat till 480,000 r:dr en inkomst, som StatsUtsk. beräknat till 5oo,000 r:dr. Jag vet icke, huruvida StatsCont. för dess beräkning möjligen kunnat äga någon tillförlitligare grund, än StatsUtsk. ägt för sin; men sådant synes åtminstone icke, och jag önskade derfö - Pen 28 April f. ra. 343 re, att Utsi;, behagade upplysa, hvad sorn kunnat vara orsaken dertill, att StatsCont. gjort sin beräkning till 20,000 r:dr mindre, än hvad nu synliga skäl tyckts föranleda. Att StatsUtsk:s beräkning vid sista riksdag ej var för hög, är redan af Hr v. Hartmansdorff upplyst. Enligt StatsUtsk:s tabell hafva endast trenne poster blifvit för högt beräknade och differencen emellan de beräknade beloppen och dem, hvartill de verkligen uppgått, utgör icke mer än j k 2000 r:dr, då deremot öfverskotten uppgått till 2 a 000,000 r:dr. Det är således icke från den förmenta höga beräkningen, sorn. bristen uppkommit, ehuru jag tror, att man vid sista riksdag verkligen beräknade något högt, emedan, såsom Gr. Cronhjelm anmärkt, man från båda sidor sökte uppdrifva beräkningen. Gr. Cronhjelm: De sista talarne synes icke hafva velat förstå mig. Det är en sanning, att beräkningarna varit sådana, att de burit sig; men jag afstår likväl ej från det påståendet, att de varit för högt beräknade och sålunda indirect föranledt skuldsättning.
Kronobränneri-byggnader må öfverlemnas till Veterinärinrättningens disposition, anser sig här endast böra vidröra den redan skedda upplåtelsen deraf, och får i sådant hänseende förklara, det Utskottet linner densamma hafva varit en följd af R:sSt:rsuti underd. skrifvelse d. i5 Oct. 1823 gjorda medgifvande, att något Kronans hus fmge för Inrättningens behof användas och att således denna disposition icke föranleder någon åtgärd. I öfrigt hafva, med anledning af R.*s Stsrs vid sista Riksdag fattade beslut, att förra Allm.MagasinsInrättningens fastigheter skulle försäljas så framt de 4 B. 35 53G StatsUtskottets icke mot ersättning öfverlemnades till allmänt nyttiga ändamål af nämnde Inrättnings byggnader upplåtits; 1:0-Mariae f. d. Kronobränneri till local för den härstädes inrättade Normal Vexel-undervisningsskola, jemlikt K.
Grefve Cronhjelm: Det skulle för mig vara ganska smårtande, om den siste värde Talaren, såsom det synes, trott, det jag velat åsyfta, att han på ett mindre direct eller loyalt sått framställt sina tankar. Men om han härvid fåstat sig vid ordet irijinuera, som jag i mitt yttrande nyttjade, så far jag nu helt öppet förklara, att jag dermed blott velat uttrycka, att den värde Talaren framkastat några tankar, hvaraf följden skulle blifva den Öfvertygelse, att en practisk militaire-undervisning icke vöre vid Universiteten möjelig. Jag har vål medgifvet, att den torde blifva mindre fullständig ån den vid KrigsAcademien, men jag har också trott det stå med tidens liberalité tillsammans, att icke neka en Inrättning, som denna fordrar, oell hvars nytta icke motsåges af det skål, den värde Talaren uppgifvit. Jag erinrar mig nu ett ställe i den värde Talarens yttrande, der han beräknat fördelarne af de Gymnastiska öfningarne vid KrigsAcademien. Jag kan ej'bestrida dem, och jag skall alltid berömma dessa öfningar, men jag hade icke trott dem vara uteslutande fästade vid KrigsAcademien; och då de dels redan åro inrättade vid flere allmänna Läroverk, dels fråga vid denna Riksdag om utvägar och medel till sådana öfningars anställande vid alla Läroverk Ridd. o. Ad.
Någon utbetalning af dessa anslag har dock ännu icke egt rum i följd af det vilkor, som derför blifvit föreskrifvet, eller att dessa samlingar dessförinnan borde vara ordnade och förtecknade, hvilket ännu icke af Kamereraren Sandberg medhunnits i anseende till deras stora, till ett antal af mänga tusen ark uppgående mängd, och Kamereraren Sandbergs öfriga trägna göromål, icke blott för sin mödosamma och ansvarsfulla tjenstebefattning uti Kammar-kollegii arkiv, utan också för det osparda nit och den sällsynta beredvillighet, hvarmed han, såsom allmänt är kändt och minst för detta Högvördiga Stånd behöfver omtalas, ständigt med råd och upplysningar tillhandagår alla dem. som för vetenskapliga intressen eiler i kamerala angelägenheter anlita hans ovanliga, genom mer än fyratioåriga arbeten och forskningar vunna kännedom om allt, som rörer fäderneslandets inre historia och kameral-lagfarenhet.
StalsContoirets stat upptagen; n:te punkten, lit. a., om tillökadt löne-anslag för Kongl. Sundhets-Collegium och de på Collegii stat uppförde Medico-Tbeologiska stipendiers öfverflyttande till Tionde Hufvud-Titeln; dito, lil. c, i hvad den angår beloppet af anslagen för Carolinska MedicoChirurgiska Institutet, samt personelt arfvode för Professor Retzius; dito, lit. d., om anslag för Allmänna Barnbördshus-Inrättningen; och dito, lit. e, örn tillökadt anslag för Djurläkare; I2:te punkten, angående Öfver-Intendents-Embetels anslag; i4.‘de punkten, tillökning uti anslaget för General-Landtmäteri-Contoiret; i5:de punkten, om beloppet af förslags-anslaget till aflöning, och om kostnader för Tull-Verket, samt afstyrkande af motion om indragning af någre tjensler vid Tull-Verket; i6:de punkten, angående uteslutande af anslag till Nummer-Lotteriets utgifter; i^:de punkten, angående åtskilliga förändringar uti anslagen för LandtStaterne; i8:de punkten, om anslag till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Rikets Colleaier, m. fl., äfvensom anslag till reseoch tractaments-penningar i civile ärenden; samt Stats-TJtskoltets Memorial, N.-o 3oi. 19 ig:de punkten, angående pensioner för åtskillige Landt-stats-tjenstemän, äro genom samtlige eller 3:ne Riks-Slånds beslut afgjorda och påkalla således icke för närvarande någon åtgärd; 2:dra punkten, angående ökadt anslag lör Justitiac-Revisionen; samt 5;te punkten i hvad den rörer anslagen för Stats-Expeditionerne af Kongl. Maj:ts Canzli; äfvensom uppförande å Indragnings-Stat af lönerne för öfvertalige tjenstemän i Justitias-Revisionen, jemte öfrige Fördelningar af Kongl. Canzliet äro ännu icke af samtlige Riks-Stånden afgjorda.
När Scholander dog, väckte det uppseende, saknad, sorg. Men det var icke för att han i lång tid innehaft sekrete-rareplatsen vid konstakademien; det var icke ens för att han var en mycket talangfull arkitekt och kanske en ännu mer betydande lärare i byggnadskonsten, utan det var för att han gjort sig känd på en mängd olika konstområden och kanske icke minst för att han skrifvit så förträffligaottave rime. Och dock var Scholander af stor betydelse såsom sekreterare, skulle kanske hafva varit af ännu större, 0111 han icke från barndomen tvungits och sedan af gammal vana tvungit sig sjelf att icke alltid uppträda så öppet, som hans stora förmåga berättigade honom och som bans i grund och botten lika ädla som omutliga karakter borde hafva uppmanat honom. Den starke mannen teg stundom, och det var till oberäknelig skada, når hans styrka kunnat gifva.utomordentlig vigt åt hans ord. H * vad känner allmänheten deromV Intet! Och likväl borde intresset for konstakademiens angelägenheter vara lika vaket som för teaterns. Hvem känner något deltagande för att Helgo Zettervall, Scholanders värdigaste lärjunge, nu ändtligen vunnits for akademiens byggnadsskola? Icke har man hört många tåla om den vigtiga, för vår arkitekturs värdiga utveckling kanske epokgörande tilldragelsen. Det är blott de få verkliga konstälskarne förbehållet att glädja sig åt Helgo Zettervalls flyttning till hufvudstaden, men de känna den glädjen så mycket lifligare. Redan nu Scholanders efterträdare på den akademiska lärareplatsen och såsom ledamot af öfverintendentsembetet, är Helgo Zettervall i tillfälle att göra den fosterländska konsten stora tjenster. Ut-nämnes den utmärkte arkitekten sedermera till Öfverinten-dent, icke en sådan der öfverintendent som göres af hvad träslag §om helst och som icke har någon intendentur att sköta, utan en verklig chef för öfverintendentsembetet och en sådan öfverintendent som Nikodemus Tessin d. y. var, så har den fosterlandsälskande konstvännen onekligen anledning att i det fallet känna sig belåten.
I Afd. 9 Haft. » 0 Bevillnings-Utskotlets Utlåtande, N:o 18. inländske och här i landet bosalie samt mantalsskrifne, vare sig Thealer-föreståndare eller förevisare af djur, panoramor m. m., måtte befrias] från afgifter för hvarje representation, samt deremot, lika med andra näringsidkare, taxeras efter 2 Art. med 5 procent af deras behållna inkomst. I afseende härpå förekommer jemväl, att Höglojl. Ridderskapet och Adeln förklarat, att uti 14 § skulle dels uteslutas clet stadgande, som ålägger Theater-directeurer bevillnings-afgift för hvarje representation i Slockholm och alla öfriga släder och orter, samt dels, i följd af nämnde stadgandes uteslutande, redactionen i den derpå följande mening om bevilluings-afgifts erläggande för hvarje represen ta lionsdag af kringresande inoch utländske personer, hvilka med serskildt tillstånd gifva representationer af mechaniska konster, iindansning, konstridning m. m., eller sådanc, som kringföra och visa främmande djur m. m., af Bevillnings-Ulskottet, med den föreslagne afgiftens bibehållande för detta slag af representationer, rättas. Efter närmare öfvervägande af detta ämne, uti hvilket någon motion icke förut blifvit väckt, anser Utskottet den för Theater-directeurer, vid andra än Konungens Spectacler, bestämda serskilda afgift för hvarje representation, nemligen i Stockholm 4 Iv.dr, samt i alla öfriga städer och orter 2 R:dr, vara både betungande och mindre rättsenlig, enär dessutom af nämnde Theater-directeurer skola erläggas minst 25
Serdeles om på sätt nu är föreslaget, 8 H. 21 322 Den 19 Juni. och R. ov Ad. beslutat, Filialbankerna få en större kreditivrätt, så är det så mycket mindre skäl, alt nu sätta ned räntan lill 2 proc., synnerligen som man i händelse denna ränta icke nedsättes, undviker den olägenhet, som här är omnämnd, att hädanefter upstående Filialbanker skulle komma att åtmjuta större fördelar än de hittills bildade. Alltså förenar jag mig med de Hrr, hvilka här föreslagit, att räntan för Filialbankerna må bestämmas till .3 i st. f. 2 proc. Propos. till bifall å litt. g, af Ulsk:s förslag, blef härefter framstäld och besvarad med Nej; hvarefter R. o. Ad. biföll den af Frih. Tersmeden för litt. g. föreslagna redaktion: ”Filialbank erlägger till Riksbanken 3 proc:s ränta, så väl å lånet, som äfven å de summor, hvilka på kredilivet lyftas. I fråga om punkten litt. (i., anförde Frih. Tersmeden: Likasom jag ansåg, alt vid förra momdet räntan på de försträckningar, som Riksbanken lemuar till Filialbankerna är för låg, likaså anser jag här den föreskriften, att Filialbank icke äger att beräkna högre ränta eller kreditiv-afgift, än som erlägges uti den utlåningsoch kreditiv-rörelse, sorn Riksbanken genom Diskonterne f. n. bedrifver vara obillig. Den förordning, som f. n. gäller för Privatbankerne innefattar icke en sådan föreskrift, utan de hafva rättighet, att vid utlåning taga högsta lagliga ränta. Detta hindrar icke, alt de flesta Privatbanker hafva funnit med sin fördel förenlig!, att icke taga (> proc:s ränta, ehuru detta kan vara olika. Jag vet i.cke hvarföre den inskränkning, sorn BankoUtsk. här har gjort, skulle införas. Uti nu gällande reglemde, finnes icke en sådan inskränkning.