Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I delta mål upplysa handlingarne, att Kronohemmans-åboerne på Wisingsö redan från äldre tider tillbaka varit befriade från hela mantalsräntan, emot skyldighet att, af hvarje mantal, lill Wisingsborgs Kungsgård utgöra \ dagsverken i veckan, hvilken dagsverksskyldighet äfven blifvit bibehållen för de efter år 1723 till skatte försålda hemman, då deremot de äldre 3i mantal skatte, i stället för mantals-räntan, utgjort endaslöökeoch 12 Dränge-dagsverken årligen; men att, genom Kongl. Brefvet lill Kammar-Collegium af den 18 Dec. 1766, blifvit förordnadt, alt, i anseende lill allmogens fattigdom på denna med mindre naturliga förmoner försedda ort och behof af lindring i sina besvär, de 4 dagsverken i veckan, som dittills af helt mantal utgjorts, skulle till 2:ne dagsverken i veckan nedsättas; att, i afseende på den ersättning Kronan för dessa dagsverken åtnjutit, E. K. M. uti Nådigt Bref den 9 Maji 1768, på förekomna anledningar, stadgat, att Wista Härads-Rätt och Magistraten i. nä.rmaste stad skulle föreslå ett serskildt markegångspris på dagsverken å Wisingsö, och Deputerade vid
Sön anflagne anner* menfal* ecb flomfjemtnan , famt te unter ©ccleftafliqnc» SiPile* ocl) Sttilitaire boildiien Ipbante bermann ocl) lägenheter, (tola, lifa niet anbre ternman, tili terås mår# ten uppfFattaö / od) ten teraf fia fyra procent beråfnate infomfl til» Idggas innebafroarenö öfrige Sönlngéförmoner, ecb 23emillning efter retan fiatgat grunt pdföraS, me t iafttagante: 8 Strf. II. §. 7—8. i:o. 9ftf, tå 23ett>iflninc}en utgått af bofidlöiodrbet, ben inbefbfe bogddördntan från Sönebetdfningen förfnrinner; 2:0. 9ftt 2öne*33enrianingen för (Smbetö# 0$ Sjenjlemdn kFe ffo» inbra* genom afgifte» för beraö enfFilba egenbom. §. 7. Öfroanftåenbe
Men utom dessa anslag som jemväl blifvit föreslagna af 1850 års Art.-komité vågar jag föreslå ännu ett 5:o eller att R. St. ville medgifva en förhöjning i beklädnadspenningarne af 20 R:dr för hvarje af Art:ts Reg:ts-, Divisionsoch Balter.-Trumpelare. Stödjande mig härvid, på billigheten deraf, att dessa personer, som äro i samma kathegori som UnderOfficerarne, måtte erhålla samma beklädnadssumraa som dessa erhålla, och hvilken sannerligen ej är för stor, enär den utgör 70 R:dr b:ko. De anslag jag nu vågat föreslå R. St. utgöra tillsammans - räknade för: 7 Tyg-Under-Officerare å 47 R:dr 329. 74 Sergeanter å 29 R:dr .' 2,!46. Summa B:ko R:dr 4,275. Mången tycker måhända att denna fråga bordt vara föremål för Regeringens omsorg och att jag ej bordt liksom gå dess tillgöranden i förväg — jag säger i förväg, ty ehuru jag i den Kongl. Den 24 December. i 09 propos:n om Statsverkets tillstånd och behof ,ej funnit någonting rör:de denna fråga antydl, så tager jug dock alldeles för gifvet att Regeringen behjertat de ifrågavande personernas bekymmersamma ställning, ehuru den ej nu, då den har föreslagit så många andra och ur .en måhända större synpunkt vigtigare anslag, ansett sig böra framkomma med flere s. k. personella anslag än den redan gjort. Men det torde få förlåtas en gammal man, som största delén af sin tjenslbara ålder sökt tjena sin Konung och sitt Fosterland såsom Artillerist och derföre mer än någon annan kanske känner huru det är af behofvet högt påkalladt att hjelpa dessa sina fordna kamrater — att nu fästa R. Stms upmärksamhet på denna sak. Sedan jag nu af pligt och rättskänsla upmanad, sökt väcka upmärksamhelen pä ännu qvarstående missförhållanden vid ArtilleriUnderbefälets lönevilkor, så ber jag att lill R.
Rl. om inhemtande af rotehållarues tankar, huruvida de skulle vara bugade att ingå contract om bätsmansbeklädnadens öfvertagande af Kronan, bar jag ingenting att invända, 0111 så kan ställas till, att enbet uppkommer i beklädnaden inom hvarje compagni; ty det lärer vara klart, att om Kronan skall öfvertaga beklädnaden för en del, men rolarne sjelfve ombesörja den för den öfriga delen, så kan icke följden blifva den som Utsktn åsyftat, nemi. att folket skulle vara väl och lika beklädl. Det bör således bero af majoriteten inom hvarje compagni att bestämma, huruvida de vilja ingå på den förändring att betala efter mai kegångspris emot alt få munderingen sig tillställd. Med denna .anmärkn., och under begäran alt Utsktn täckas förklara huru vid de compagnie!', der rekryteringen sker genom skof, skall förhållas mellan dem som äro skyldige all rekrytera, och dem som äro vacante, då vaeance-afgift skall åläggas, anhåller jag 0111 ålerremiss. Hr Nordensköld: Jag får bekänna, att detta undfallit mitt minne och att Frih. Gederström har rätt, att det verkligen finnes compagnie!', som rekrytera på sätt han anfört, nemi. de på Gottland. Kanske det ej fanns i sådant fall någon annan utväg, än att från förslaget utesluta Gottland, om ej Utsktn, medelst representanters från Gottland vidtalande, kunde bedrifva saken så, att rotehållarne derstädes ville ingå på den föreslagna förändringen och derigenom slippa att bålla koj och täcke åt sina rotar. Ur Westfelt: Frih Cederströms anmärka, är riktig att rekryteringen sker genom skof; i anleda, hvaraf jag påyrkar återremiss. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.IJtsktns betänk. N:o i3 återremitterades. De ii 5 September f. m. Föredrogs ånyo Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utskrns den 22 och 29 sisll. Augusti på bordet lagda betänk.
Att ofvanstående intyganden äro utfärdade af Professorn i Lowkyndigheten vid Universitetet i Köpenhamn Etats-Rådet Kolderup Rosenvinge, hvilken anses för en af Dannemarks förnämste Jurister, samt af Geheime-Archivarien Etats-Rådet Finn Magnusen, hvars kännedom och critiska forsknings-förmåga af gamla handlingar, är allmänt vitsordad, varder härmed bestyrkt och bekräftadt. Köpenhamn den 6 Mars 1840. £. Lagerheim. Kongl. Maj;ts Minister vid Kongl. Danska Hofvet. Enligheten med denna dag till Kongl. Kammar-Gollegium ingifna originalet, betygar; Stockholm den 2 Januari 1841. Ex officio: C. F. Peters. Registrator. Likheten med original-afskriften, intyga: Jac. Fredric Ek. D. Hedrén. Notarie. Kammarskrifvare i Kongl. Kammar-Rätten. Hilt. till K. St. Litt. B. Kong Christian den Fjerdes Reces af 16'43. Förste Bog. Om Geistligheden oc huis derlil hörer. Fjerde Capitel. Om Kirckernis Forsuarer oc deris Tilsiun. 1. Kirckernis Forsuarer ere Kongens Lensmaend, saa oc de, som Jura Patronatus haffue, Adel, Uniuersileter, Capiteler, Prouister eller Regenskabs-Prouster, Clostere oc andre Geisllige. Enhuer afl' dennem offuer sine betroede eller underhaffuende Kircker skulle alle forbemelte, den ene saavelsom den anden, rette sig effter denne Forordning. 5. Forbemelte Kirckers Forsuarer skulle haffue lige Tilsiun buer med sine Domb-, Kiöbstedeller Landsbye-Kircker, oc ramme deris Galin, oc see til, at Kirckerne holdis ved Haeffd oc Bygning, oc at med deris Imltegt sparsom oc rictig omgaaes; de skulle oc handhaeffue oc suare for Kirckernis Jorder oc Indkomme.
För hög beskattning å bränvinsjbränningen kommer säkerligen att medföra samma verkan, som för höga tulltaxor: att Statsverket sitter ensamt emellan; ty bränvin införes nu årligen från Dannemark, hvartill jag sjelf varit ögonvittne; oeh hvarföre öka denna import, för att sänka våra egne spannmålspriser, till mehn både för Jordbrukare och Löntagare, hvilket otvifvelaktigt deraf klefve en följd. Jag anser derföre både klokast och rådligast, att låta den saken oförändradt gå sin gång. Om en och annan nära Stockholm drifver den - Den 12 December e. m. na näring med fördel, så må han ju genm äga denna fördel; större delen bränvinsbrännare kunna ej skryta häraf; jag tror tvärtom, alt de endast mot dranken för deras ladugårdar rätt gerna skulle öfverlåta denna obehagliga handtering åt hvilken sorn hälst, och rätt väl vore, om de värde Motionärerne sjelfve förskaffadt sig sakkännedom; de skulle då utan tvifvel insett omöjligheten af att verkställa hvad de projecterat. Herr Anckar siv är d ^ August j uppläste följande; Ärkännande fullkomligt alla olägenheterna af bränvinets omåttliga förtäring, skall jag gerna biträda alla antagliga medel och förslag, ledande att bota delta onda, men jag anser äfven nödigt, att vid afhandlingen om en allmän industrigren ej låta möjliga missbruk för mycket inverka på omdömet af sjelfva handteringen, hvarom väl redan så mycket är taladt, alt det kunde synas öfverflödigt, att tillägga något; men då helt nya åsigter och förslag framläggas, hvilkas nytta och verkställbarhet åtminstone jag har svårt att inse, så finner jag det vara en pligt, att efter förmåga söka motverka den inflytelse, som en Motionairs längre embetsmannabana möjligen kunde äga, då det med skäl från sådan liand kunde väntas ett fullt moget och antagligt förslag, enär det opåkalladt frarnträdt till ali - Den ia December e. m. 23i män granskning; och är det af denna anledning, som Herr af Billberghs motion nu uppkallar mig.
I detta afseende har visserligen det äkta Syd-Tyska ölet ett stort företräde. Vi hafva allt mer vant oss ifrån den beska, surnande öldryCk, som härstädes tillagats och hvarutinnan ytterligare undervisning om beredningssättet visserligen kan vara, på sätt Utsk. förklarat, alldeles öfverflödig. Men det bör nu vara fråga om, icke att återgå till det som icke är tillfredsställande utan att fastmera fullkomna sig i en härstädes föga känd tillverkning. Den goda beskaffenheten, behagliga smaken och närande beståndsdelarne hos det Bäjerska ölet hafva gjort denna dryck till en 586 Den 30 Juni. i sitt hemland allmänt värderad och anlitad förfriskning för så väl arbetande, som förmögnare samhällsklasser, hvilkas starka kroppshelsa och frodiga utseende jemväl tyckas utmärka tjenligheten af denna nationaldryck. Också har, förmodl. till följd af detta öls förträffliga beskaffenhet, bränvinssuperiet blifvit en i Bajern nästan helt och hållet okänd sak. Ett sådant resultat vore här i Sverige synnerligen önskvärd!; men huru kan man länka all vinna det, så länge man såsom ersäitning för bränvinet ej har all erbjuda annat ån sådant öl, som med ett usnrperadt namn förenar ingen af de egenskaper som fordras för att vara lockande för smaksinnet, helsobringande för fysiken och lill sill till verkningssätt allmännare kandi ? Olvifvelakligt ligger dock en stor billighetsfordran deruti, att, då man å ena sidan gör alli för motverkande af hränvinets bruk hos den stora allmänheten, man å den andra äfven söker samtidigt dermed bereda henne någon verkligt passande ersäitning, något förmånligare surrogat. De förmögnare kunna, det är sannt, införskrifva veritabelt Bäjerskt öl från det land der det tillverkas; de fattigare kunna det, i anseende till varans genom frakten ökade dyrhet, säkerligen icke. Hvad äger man dernäst att i sådant hänseende föreslå? Mjöd är för. dyrt, om det skall blifva godt.
Berättelse af Banco-Fullmägtige. 27 Vid Banco-Fullmägtiges sammankomst, elen 7 November 1833, förelästes en från Kongl. Maj:t till dem under den 26 October allåten Nådig Skrifvelse, så lydande: ”Vår ynnest &c. Genom Vår Nådiga Skrifvelse af den 5 December förlidet år, håfve Vi uttryckt Vår förväntan att J, uti Wexel-cursens ofördelaktiga förhållande, skullen linna skäl för uppskof med ytterligare Silfverköp för Bankens räkning, till dess mera gynnande omständigheter satte Eder i stånd att uppnå ändamålet med de i förening med MyntbestämningsLagen af den 1 Eder gifna föreskrifter. Härå håfven J, i underdånig skrifvelse af den 28 December sistlidet år, svarat: ”att, om ännu innan Rikets Ständers nästa sammankomst tillfälle möjligen skulle yppa sig att fullgöra de Eder gifna uppdrag om Silfvers anskaffande, J viljen med all sorgfällighet afse, det Vår Nådiga afsigt, att förekomma Myntförsämring under tiden, icke må genom någon Eder åtgärd motverkas.” Då Vi nu gifve Eder tillkänna, att Vi håfve för afsigt att kalla Rikets Ständer att sammanträda före medlet af Januarii månad nästa år, anse Vi af allmänt väl påkalladt, att fästa Eder uppmärksamhet derå, att hvarje åtgärd till ytterligare Silfverköp, för Bankens räkning, skulle kunna begagnas såsom förevändning för Wexel-cursens fortfarande uppstegring, utöfver den genom Lagen af den 1 Mars i83o fastställda grund för Banco-Sedlarnes inlösen efter 128 skillingar för En Riksdaler Specie, och sålunda nedsätta Pappersmyntets värde till skada för allmänna och enskilda förmögenheten. Vi befalle Eder Gud Allsmägtig Nådeligen. Stockholms Slott den 26 October i833. CARL JOHAJS. C. D. Skogman .Den 14 November förekom hos Fullmägtige den fråga, huruvida af högstberörde Skrifvelse påkallades och föranleddes något underdånigt svar från Fullmägtiges sida eller icke.
Berörde motion har hos Utskotten till öfvervägande förekommit; och ehuru|, i betraktande af de utaf motionären anförde skäl, någon förbättring af lönen för Rector Scholas i Hudiksvall synes vara af billigheten på Bih, till Ii. St, Prot, 1845, 4 Sami, 2 A/d, 11 Haft, 1 2 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 4.2. kallad; likväl och som, i anledning af väckte frågor om lönetillökning för Rector Gymnasii i Gefle, Rector vid Nyköpings Högre Lärdomsoch Apologist-Skola samt Andre Apologisten vid Westerås Skola, Rikets Ständer, med bifall till hvad Stats-Utskottet i afseende härå uti utlåtandet, N:o 41, angående reglering af utgifterne under Riks-Stalens 8:de Hufvud-Titel, hemställt, ansett serskildt anslag för berörde ändamål icke kunna beviljas, enär, sedan anslaget för Elementar-Läroverken blifvit ökadt, Kongl. Maj:t, i fall bemälde trenne lärare skulle finnas hafva grundade anspråk på den ifrågaställda lönetillökningen, vore i tillfälle att låta dem deraf komma i åtnjutande; alltså och då enahanda förhållande synes ega rum med Rector Schöl® i Hudiksvall, samt Kongl. Maj:t, derest behof af löneförhöjning för denne Skollärare är för hand, tvifvelsutan lärer ett sådant behof behjerta, anse Utskotten sig ej böra för den nu ifrågaställda. löneförhöjningen för Rector Schöl® i Hudiksvall serskildt anslag tillstyrka; och få Utskotten således hemställa, att den af Herr Prosten Berg i ämnet väckta motion icke måtte till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den 20 Januari 1845. Reservationer. Af Herr Contracts-Prosten Doctor Björkman: "Inför Höglofl.
Sirs medverkan; men 0111 också dessa afgifter vore i grundlagsenlig väg tillkomna oell Stockholms stad berättigad alt dem uppbära af de trafikerande, så äro dock oftanämnda afgifter i alla fall i sältet orättvisa, ty då de äro tillkomna för underhållandet af stadens hamnar och broar, så skulle man också förmoda att de dertill skulle användas. Dock är icke förhållandet så, utan de influtna medlen, efter hvad upplyst blifvit, håbyn gått till aflöning åt stadens tjenstemän. Att en mängd personer, sorn alldeles icke begagna stadens broar och hamnar, utan dels passera slussen, dess lägga till vid egna här ägande bryggor, dock skola deiför erlägga skatt till staden, måste jag finna orimligt, och kan derföre ej annat än tillstyrka bifall till Utsk:s betänk. Ilar är visserligen föreslaget, i reservationen nemi., att hos Konungen begära undersökning om förhållandet; men det är icke sagdt att de trafikerande vinna något derpå, ty man kan ej så noga på förhand veta hvad beslut Konungen kan fatta, och för resten är icke föreslaget, att de personer, som dessa afgifter böra drabba, fortfarande skola draga denna beskattning, utan endast att man skall tillse huruvida dessa afgifter endast användas till broars och quaiers underhållande eller till andra ändamål. O111 nu lin afgiflerna endast skulle gå till fnrenämnda ändamål, så bör väl i alla fall ingen annan vidkännas betalningsskyldighet, än den som begagnar sig af stadens quaier och hamnar. — Jag yrkar således bifall till betänkandet. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Då Utsk. sjelft i premissen af betänk, gillat alt de trafikerande böra bidraga till sådana kostnaders bestridande, som till deras egen beqvämlighet lända, synes det mig förunderligt att Utsk. icke antagit den reservation, som finnes bifogad betänk., hvarigenom det afsedda ändamålet säkrast vunnits; och tillstyrker jag således den redan föreslagna propos. på bifall till reservationen både såsom en billig medelväg, och derföre att det af Utsk. sjelft antydda ändamål derigenom rättvisligen må kunna ernås. Hr Rosenblad, Bernh.:
Äfven jag kan icke gilla Gr. Cvonlijelms förslag. Det har under riksdagarna ända sedan i8i5 varit föremål för öfverläggning; men utaf alla discnssjonerna har jag icke kunnat öfvertyga mig om behofvet af någon väsendtlig förändring uti det ifrågaställa afseendet. Man besinne blott det stora antal ledamöter af detta Stånd, sorn vid hvarje riksdag för första gången äro representanter, och man skall lätt finna, hur svårt det alltid mäste blifva för dessa att inom en personal af femtedelen utaf Ståndet känna fern af erforderlig skicklighet och erfarenhet för att passa till electorer. Att deremot utur ett antal af 25:tedelen af Ståndet utse 2:ne personer, hvilka kunde vax-a lämpliga att utgöra ombud för afdelningen vid valet af electorer, torde vara lättare. Om man fäster sig vid möjligheten af Regeringens inflytande vid valen, toide man finna, att detta är lättare i mån sorn antalet af afdelningar, inom hvilka inflytandet skulle användas, är mindre, Den 12 Jun i. 229 och af dem, hvilka skola väljas inom hvarje afdelning, större. Jag har åtminstone tyckt mig förmärka, att valen visat sig mindre fria i samma mån, som ett större antal namn bort innehållas å hvarje vallista. Jag tror, att Utsk. gått en lämplig medelväg, enär det hittills verkligen kunnat hända, att man inom en bänkmrsafdelning icke känt någon så qvalificerad, att man velat utse honom till bankman. Jag tillstyrker altså bifall till Utskrs förslag. Men om återremiss deraf skulle beslutas, önskar jag, att Utsk. må i sammanhang med denna fråga ställa Ridd.Ordn. i full öfverensstämmelse med 4i §• Riksd.Ordn., så att de personer, hvilka äro uteslutna från deltagande i val till utsktsledamöter, jemväl böra anses oberättigade att deltaga i bänkmtsvalen, emedan dessa val äro första instansen af val till utsk;sledamöter. Gr. Cronhjelm: Hvad först beträffar den clairvoyance, hvartill Frih.
Ibland dessa funnos visserligen några, dem jag med trygghet kan förbigå-. Andra åter angå ett Stånd, som här icke har någon talan och således icke kan försvara sig. Deras talan må jag derföre här föra. Jag förmodar, att Gr. Liljencrantz icke fullkomligt menat hvad hans stränga ord inneburo, då han sade, att så länge konventiklarne komma att stå under presterskapets tillsyn, skulle möjligen genom presterskapets åtgöranden och deras sammankallande under presterskapets ledning, dessa förvandlas till oandliga sammankomster. Jag åter tror, alt det kall presterskapet fått sig anförtrodt utgör en borgen derför, att något oandligt vid dessa sammankomster icke skulle komma att äga rum. Jag tror nemi. att föremålet för dessa sammankomster skall blifva tolkande af Guds ord m. m. och således sjelfva ämnet förebygga allt oandligt, Gr:n befarat. Gr:n har äfven begagnat ett annat uttryck, som visserligen icke rörde PresteSt. men R. o. Ad., nemi. att det syntes Gr:n, som om en viss allmän rädsla för det andliga lifvet, uppenbarade sig inom detta Stånd, såvidt Gr:n kunnat upfalla åsigterne inom R. o. Ad. och den bildade allmänheten. Enl. min upfattning åter finnes icke en sådan räddhåga för andligt lif, derom vittnar redan det intresse, hvarmed discussionerna i dessa frågor blifvit följde. Räddhåga linnes likväl för det lif, som under sken af andligt, urartar på hvarjehanda sätt. Jag tror vi böra erkänna, alt under konventiklarne döljes mycket, som icke är andligt, och ali ifrån dera icke uteslutande utgår det andliga lifvet. Skall ett andligt lif slå rot inom fosterlandet oell blifva varaktigt, måste det framgå ur den upfostran man erhåller i hemmet. Gr:n har vidare sagt, alt man väl hör talas om rädsla för andligt lif, men icke emot delirium tremens. Jag vill erinra Hr Gr:n om hans sista besök hos mig på mitt embetsrum.
Brefvet den 28 Oktober 1817 anbefalldes, blef den ock verkställd af kommendanten å Waxholms fästning samt vederbörande kronofogde dervid atgifterna för 30 år, räknade från Motioner i Borgare-Ståndet 1865. År 1847 ingingo innevånarne i Waxholms stad till Kongl. Maj:t med en motiverad underdånig ansökan, att den tomtöreafgift, som under de då tilländalupna 30 år af tomter och jordlotter i Waxholms stad utgjorts, icke allenast måtte för framtiden oförändrad fortfara, utan äfven stadens dåvarande tomtoch jord-innehafvande innevånare äfvensom deras barn eller rättsinnehafvare finge bibehållas vid besittningsrätten, så länge tomtören vederbörligen erlades, dock under vilkor att mot lösen afträda en eller annan tomt eller jordlott, då den för någon anläggning till rikets försvar erfordrades. I det häröfver af Kongl. Krigs-kollegium infordrade och härhos bilagda utlåtande, af den 18 Januari 1848, inhemtas, att Kollegium afstyrkt nådigt bifall å berörda ansökan under åberopande "att den kostnad, som då användes för fästningens ombyggnad och förbättring, kunde blifva af föga gagn, derest platser på Waxön eller tomter i Waxholm upplätos till enskilde under vidsträcktare dispositionsrätt än hittills, emedan vid detta förhållande byggnader kunde uppstå i fästningens grannskap, hvilka utgjorde hinder för försvaret och eldens verkan från fästningen, utan att Kronan egde frihet desamma i rätter tid förekomma, inskränka eller borttaga.” Kongl.
Fem skillingar, hvilket maximum dock ide lazarettsoch kurhus-ditrikt, der lazareltets och kurhusets bestånd det oundgängligen fordrar, får höjas till Sex skillingar, allt banko, lika för alla betalande inom hvarje kurhus-distrikt, efter dess behof; att afgiften skall bestämmas af vederbörande inom hvart kui hus-distrikt, antingen till ettdera af dessa belopp eller deremellan, men ej må, utan vid serdeles tvingande omständigheter, fastställas till del högsta, samt att denna afgift skall utgå och redovisas inom hvart kurhus-distrikt serskildt, och de derigenom inflytande medlen i första rummet begagnas för de, efter behof och öfverenskommelse, på ett eller flera ställen inom länen inrättade kurans'alter, samt, hvad för sådant ändamål icke erfordras, utgå och användas för allmänna helsovården i länet, serdeles såsom bidrag till bestridande af laztrettens allmänna utgifter för svårare skador och sådana sjukdoms-tillfällen, som fordra chirurgisk behandling. För alt ådagalägga, i hvad mån ofvannämnda afgift fortfarande är förde under Kongl.
Men att utmärka nägon wiff Class som framför andra more af nägon förenkling och förbättring i behof, anser Utstoktet föga tjenande till nägot werkeligt ändamÄ, emedan de, som kunna wara mäst beswärade med oreda, ofelbart äfwen fordra en djupare förstning och längre tid, än de öfrige för att fullkomnas, hwarförutan dessa wigtiga föremäl i allmänhet torde snarast winna framgäng, om hwar och en som derpä kan och will arbeta fär wälja det ämne, hwars grunder han tror sig bast känna och der han haft basta tillfälle att förwarfwa tillräcklig erfarenhet. Med Herr Silver,tslps inser ock Utskottet wigten af en föregäende utredning af LagarneS Historia och sammanhang, bygd pä deras allmänna Philosophiska och Statistiska grunder, utom hwilken utredning försöken till förbättring mäste blifwa med större eller mindre ofullkomligheter behäftade.
Föredrogs och afslogs Sammansatta BeviUningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskotlets Betänkande N:o 12, i anledning al väckt motion om ändringar i Kongl. Förordningen den 15 April 1808, angående jagtoch djurfång, med flere samma ämne rörande författningar. S. I). Föredrogs och återremitterades ExpedUions-Utskottets Förslag till Itikels Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit N:o 180, angående ett lån till Gefle-Dala jernvägs aktie-bolag. S. 1). Föredrogs en af Höglofliga Bidderskapet och Adeln, medelst Protokolls-utdrag N:o 583, gjord inbjudning, att deltaga i nämnde Stånds, vid föredragning af Banko-Utskottets Utlåtande N:o 70, i fråga om sättet för användande af de medel, sorn, enligt Kongl. Majits och Rikets Ständers beslut, skola, lill allmänna rörelsens underlättande, å utrikes ort upplånas, fattade beslut, dervid Bidderskapet och Adeln bifallit hvad Utskottet i detta Utlåtande tillstyrkt och hemställt, samt jemväl det tillägg dertill, som Herr Mannerskantz i sin Utlåtandet bifogade reservation föreslagit. Inbjudningen afslogs, och Protokolls-utdraget lades till handlingarne. Den *7 Januari. Frän Högloft. Bidderskapet och Adeln. S. D.