Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 284, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 241; lades till handlingar ne. N:o 285, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 242; lades till handlingarne. N:o 286, angående det Rotehållarne inom Norrbottens län tillkommande belopp utaf 1830 med 1846 års rotefrihets-afgift för nya hemman inom samma län; bifölls. N:o 287, angående restitution af bevillning för den utaf konungariket Norriges bidrag till konvoy-kassan utgående aflöning, bifölls; och N:o 288, angående sökte löneförbättringar och föreslagne tjenstgörings-arfvoden vid Riksgälds-kontoret; bi fölls. Den 9 Augusti. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Företogs val af tvenne Revisorer för innevarande års granskning af Stats-, Bankooch Riksgälds-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning, i stället för Friherre Funck, Fredrik Alexander, samt Herr af Forselles, Adam Magnus Philip, hvilka anmält sig förhindrade att sådan befattning emottaga; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: Herr Uggla, Carl Gustaf, Brukspatron; och Herr von Tliroil, Samuel Gustaf, Ofverste-löjtnant, R.
Maj:t har i 18 §. föreslagit följande: "åliggande Revisorerna för öfrigt att, vid ”,utöfningen af deras befattning, ställa sig ”till noggrann efterrättelse föreskrifterna uti ”go RegeringsFormen och 68 Riks■”dagsOrdningen , samt följaktligen icke ingå J’i något klander af Kongl. Maj:ts gjorda ”anordningar, eller meddela föreskrifter elller besluta f örändringar i hvad StatsVer”ket angår.” Detta är redan en ganska väsendtlig förändring af 1812 års Instruction, der det i 3 §. står: ”men om Revisorerna ”finna något af Rikets Ständer faststäldt anslag vara öfverskridet eller något i öfrigt ”vid Förvaltningen att erinra, så höra Re”visorerne sådant uti deras till Rikets Ständer afgifvande berättelser anmärka och sitt ”Utlåtande deröfver afgifva, samt derjemte, ”med anledning af 3o RiksdagsOrdnin”gen, desse anmärkningar hos Kongl. Maj:t ”i underdånighet anmäla.” Om således Revisorerna sedt ooi’dningar i StatsContoiret, KrigsCollegium, eller något af de öfrige förvaltande Verken, hafva de enligt 1812 års Instruction ej allenast skyldighet att inberätta förhållandet till Rikets Ständer, utan ock, enligt 3o §. Riksdagsordningen, rättighet att till Kongl. Maj:t anmäla saken, på det den eller de, som sig förbrutit, må under lagligt tilltal ställas. t G 3 rättighet är borttagen uti Kongl. Majrts Föfslag; Revisorerne skulle ej lä göra sådana anmälanden, och Kongl. Maj:t sålunda ej sättas i tillfälle att känna och rätta oordningarne, utan dessa få oafbrutet fortfara. Detta anser jag rakt stridande mot afsigten med Revisionernas inrättande. Men ej nog härmed. StatsUtskottet har icke varit nöjdt med att stanna vid Kongl. Majrts Förslag; Utskottet har utelemnat Kongl. Majrts Förklaring af 90 §, och detta utelemnande är särdeles betydningsfullt. Denna 90 §. stadgar r "Under Rikets Ständers eller deras
Till vårdande af kronoskogarne inom länet äro anställde en öfverjägmästare, en ordinarie och en extra Öfverjägare, den senare utan lön på stat, 2 Underjägare och 7 Skogvaktare, hvilka sistnämnde, anställde för bevakning af länets 9 häradsallmänningar, aflönas af innevånarne i de särskilda häraderna. Utom nyssnämnde 9 häradsallmänningar, hvilka äro belägne: 2 i Grimstens och 3 i Edsbergs härad samt 1 i hvartdera af Hardemo, Kumla, Askers och Glanshammars härader, finnas inom länet 2 kronoparken Krämaremarken och Tysslingen, en sockenallmänning i Stora Mellösa samt 11 till skatte icke löste grufve och rekognitionsskogar, hvartill kommer Dylta svafvelbruks allmänning, hvarom här nedan vidare förmäles. Den i förra berättelsen omnämnde Guldsmedsboda grufveallmänning under Svartå Bruk är numera löst till skatte, samt sockenallmänningen Löfåsen i Hidinge delad mellan intressenterna. Kronoparkerna och Häradsallmänning arne äro, i tillsammans 17 skogsblock, indelade till trakthuggning o och skötas i enlighet med fastställda hushållsplaner. Aterväxten befordras genom årlig frösådd och plantering från de å dessa skogar anlagda plantskolor, hvaremot bruket af fröträd blifvit aflagdt. I häradsallmärmingar - Tab. Litt. C. Dagverkspriser åren 1856—1860. Under sommaren. Under vintern. Under sommaren. Under vintern. MansQvinsMansI bergslagen. Skogshushållning. Skogsinstitut. Sågar. nes ekonomiska förvaltning deltaga af häraderna utsedde deputerade, hvilka, hvar för sin socken, biträdadels med klassifikationens upprättande och bedömande af hvarje utsyningssökandes verkliga behof af virke, dels ock tillse att det erhållna virket blifver behörigen användt. Bland dessa deputerade utses ock en kassaförvaltare för mottagande af inflytande medel och bestridande af utgifter, som erfordras för skogarnes bevakning, vård och skötsel. Undantag härifrån äger rum endast i afseende å Askers häradsallmänning, hvars kassa är nedsatt i länets Ränteri.
Den förres större beräkningsförmåga, öfvergående ej sällan till slughet och tilltagsenhet, mera hastiga rörelser och raskare handlingssätt kontrastera einot slättboens trögare lynne, kallare men mera öppna väsende och lugnare besinning i företag. I skogstrakten finner man i allmänhet mera intelligens, än på slättlandet. Läsning, skrifning äro mera allmänna i skogstrakten, der spekulations-andan bildat de flesta till verkliga räknemästare. Deremot visar slättboen sitt företräde i moraliskt afseende, mera pålitlighet, hvilket äfven yttrar sig i mera månhet om andras rätt. Brottmålen inom skogs* 5 trakterna äro alltid flera än på sätllandet. Ibland den verkligt besutna delen af Länets invånare finnes en grund till välstånd och trefnad, som likväl i sednare åren fått känna skakningar af en mindre lycklig period för näringar och rörelse. Härom må några ord yttras, efter det näringarne blifvit framvisade. Näringar. Jordbruk är Länets hufvudsakliga näringsgren. En i sednare åren ökad sädesproduktion bevittnar dess framgång. Utvidgning och förbättringar följas egentligen åt. Likväl går utvidgningen med större än förbättringarne i allmänhet. De förra för mycket på de sednares bekostnad. Härpå bör likväl ej så mycket undras; ty vanor och traditioner äro äfven mäktiga krafter, som hvarken lätt eller hastigt bekämpas. Framstegen bland allmogen kunna endast gä småningom. Exempel verka, och då Skåne räknar flera agronomer, som med klokhet och omtanka använda kunskaper och naturens enkla men dock ofta obegagnade sanningar, erhålles eji föresyn, sorn slutligen verkar, om ej genast. Ladugårdsskötsel vill i allmänhet ej framgå så rationell som den borde. På en del större gårdar hafva likväl godsegare vinnlagt sig om förbättringar, dels genom bättre fodring, bättre skötsel och äfven genom införskrifning af främmande, större oell bättre kreaturs-racer. Likväl torde förbättringen genom nliändska racer ej ännu i allmänhet vara lämplig, innan n\an lärt sig inse nyttan af bättre och starkare utfodring. De inhemska racer, vi hafva, kunna otvifvelaktig! upphjelpas och förbättras genom bättre skötsel.
M. uppå der anförde skäl, behagat till Rikets Ständer i Nåder öfverlemna forsla» till förändrade Stadganden, rörande bysättning; hvilket Nådiga förslag, femte åtskilliga hos Rikets Ständer i ämnet gjorda framställningar, Rikets Ständer i behörigt öfvervägande tagit och hafva dervid trott sig finna, alt de öfverklagade missbruken af bysältnings-tvånget, så vidt möjligt är, torde kunna förekommas genom de föreskrifter, hvilka den Nådiga Propositionen innefattar och hvilka hufvudsakligen öfverensstämma med de i förslaget lill allmän Civil-lag följda grunder, nemligen: att gäldenär dels skall, om hans egendom af trades till borgenärerne, befrias från bysättningshäkte, sedan han bouppteckningen besvurit, dels ej kan bysätlas för fordran, som blifvit bevakad i hans concurs, eller för hvilken han en gång varit bysatt, derest han med ed betygar, alt han ej undanhåller egendom, som honom sedermera kunde tillfallit; hvarförutan Rikets Ständer funnit den Nådiga Propositionen medföra andra fördelar, såsom att bysättning ej får éga ruin för annan fordran än den, som genom utslag blifvit fastställd, samt alt löftesman å löpande skuldebref ej kan förr än 8 dagar efter erhållen del af lagsökningen bysältas, äfven om viss förfallotid är i skuldebrefvel bestämd. Rikets Ständer gilla' således de grunder, hvarpå den Nådiga Propositionen sig stödjer; men hafva i afseende på redactionen af de deruti framställda lagförslag, anmärkt två omständigheter, som möjligen skulle kunna förorsaka missförstånd om förslagets rätta mening. Rikets Ständer anse nemligen, dels att orden i förslagets början: ”med ändring af hvad uti 8 Cap. Utsöknings-Balken är stadgadt”, böra erhålla ett tillägg, som utmärker, alt 1, 3, 11 och 12 §. §. i samma Capitel 46s Expeditions-Utskottcts Förslag till und.
Utskottet sig böra hemställa efter -enna Artikel, ty alls till bifall, manna Bolag, Castor och Penningc-werk, hwilka agde sä beskaffad Egendom som namnes i L. mom. af 2. Art., wore wisterligen icke fria för den der stadgadt afgift, fästom »varande af grundskatts egenskap. n. Mom. n. Mom. Föressrifwer att alla in, Kfwenledes fann Utskottet newänare uti de deri nämde sia böra tillstyrka antagande Städer och orter, som ej af det härj projecterade Lil» kunna upföras till afgift för lägg af orden: eller Serös. ;oc> R:d. inkomst, skola i rver. botracktande af ortens all, Den 22 September. 667 wänna mistöde befrias ifrän all Bewillniug, samt atbwar och en, som till beställning upskartas, erhäl» ler afskrifning af En tredjedel emot hwad Tariffen N-o i. bestämmer. Dä meningen säkert ar, at äfiven de som hafwa östwer Femhundrade Riksdaler ärlig be!,Zilen inkomst stola njuta denna befrielse tilgodo, sä bör efter orden: nytznämde beställning tilläggas eller deräfwer. 2. Art. Dä de fleste i denna Artikel nämde Bewillnings af, gister rrv tilfäliiga och icke ärliga, kunde ordet ärlig ur ingresten uteslutas och införas pä de ställen'i Artikeln, der det wore pastande. Andra puneten fordrar för dest twetydighet stul en annan redaction, ungefärligen j detza ordalag: Denna afgift fästom af grundstatts egenskap, ätfäljer altid hemmanet, men arlägges endast til hälften när Rongl. Majrk i tjäder anbefaller rustningens upstättande. 2. Art. Dä ordet ärlig ej kan tillämpas ivid andre tillfällen an när det efter denne Art. bör komma i fräaa, eller afgift utaf deri uppräknade winstmedel äger rum, anser Utssoktet berörde ords uteslutande ej wara af nöden. 2. Mom. 2. Punct.
Riks-Ståndens Protocoll innehålla, att, i anledning af denna Utskottets framställning, Ridderskapet och Adeln beslutat, att, lemnande oförändrade nu gällande Tulltaxas utförsels-tullar, dem Kongl. Maj:t i alla fall, enligt sin grundlagsenliga rättighet, vore i tillfälle att, i förhållande till de olika näringsgrenarnes varande eller blifvande behof af lindring eller uppmuntran, nedsätta eller upphäfva, i afseende på införselstullarne vidblifva bestämmelserna i samma Taxa, med de af Kongl. Maj:t redan vidtagne samt genom allmänna Kungörelser och Circulär-bref tillkännagifne jemkningar, förklaringar och ändringar, med undantag endast för varuartiklarne: lackerade Bleckslagare-arbeten, Broderade arbeten, Cider, Garn, Salt och The, samt de artiklar, sorn funnos upptagne i den Tariff, som åtföljde Grefve Cronhjelms, Utskottets Betänkande vidfogade, reservation, angående hvilka alla Ridderskapet och Adeln ville serskildt fatta beslut; Preste-Ståndet åter, som beslutat att genomgå Utskottets Betänkande punktvis och i hela dess föijd, funnit någon dess åtgärd i afseende på det ifrågavarande tillstyrkandet icke erforderlig; Borgat e-Ståndet laggt denna punkt till bandlingarne; samt Bonde-Ståndet bifallit Utskottets berörde yttrande, likväl med förbehåll, att framdeles vid bestämmande af den tull, som måtte anses lämplig för de varor, hvilka i nu gällande Taxa äro till ineller utförsel förbudne, få serskildt pröfva, om anledning förekomme att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att dessa förbud till större eller mindre del må upphöra. Som Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden sedermera, vid pröfningen af Utskottets förslag till speciella bestämmelser, bifallit, hvad Utskottet hemställt, angående de af Kongl.
N:o 244, med förslag till voterings-proposition, i anledning af skiljagtiga beslut, i frågan om anslag för bildande af ett National-museum: Inbjudningen blef icke antagen, och voterings-propositionen godkändes; N:o 245, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o 205: Lades till handlingarne; och JN:o 246, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o 206: Gillades. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Uppå af åtskillige ledamöter inom Ståndet anförde klagomål Öfver den ovanliga tidsutdrägt, hvarmed Banco-Utskottet behandlat Rik.sStåndens anmärkningar vid Utskottets återremitterade betänkande, N:o 29, nud förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse m. m., beslöt Ståndet, att bemälde ULskott skulle anmanas, att med utlåtande i anledning af berörde återremiss, jemte de vid utlåtandet tilläfventyrs fogade reservationer, så skyndsamt sig göra låter, till RiksSiänden inkomma; hvarom protocolls-utdrag genast uppsattes och expedierades. S. D. Åter föredrogs Constitutions-Utskottets memorial till Riksens Ständer, N:o 33, angående ändringar och tillägg i föreskrifterna om grundlags-frågors behandling; Memorialet återremitterades, under förklarande, att Ståndet fann den af Utskottet föreslagna ändringen icke antaglig, utan deremot såsom sin gemensamma tanka antog Herr Wceras, memorialet bifogade, reservation, med anmodan i öfrigt till Utskottet att ställa 81 § Regerings-Formen i öfverensstämmelse med 56 § i samma Grundlag. S. D. Efter förnyad föredragning af Stats-Utskottets utlåtande, N:o 246, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o 206, vidhöll
Föreståndaren åligge, att noggrant föra de anteckningar, som af Konungen föreskrifvas; att desamma inför Domstol, Konungens Befallningshafvande eller Ofver-Ståthållare-embetet vid anfordran förete; att inom en månad efter hvarje års slut till Konungens Befallningshafvande eller Öfver-Ståthållare-embetet aflemna förteckning å församlingens medlemmar samt under årets lopp ingångna äktenskap eller inträffade födelser eller dödsfall i församlingen; att på sätt, som för Svenska kyrkans presterskap är stadgadt, utlärda betyg och till offentliga myndigheter lemna upplysningar om för - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 38. samlingens medlemmar; samt att för öfrigt ställa sig till efterrättelse lag oell de särskilda föreskrifter, som af vederbörande honom meddelas. Underlåter föreståndaren att iakttaga hvad honom enligt denna författning åligger; straffes med böter från och med tjugu til! och med trehundra Riksdaler eller fängelse från och med två månader till och med ett år. § 8. Innan något hus eller rum af församlingen begagnas till Gudstjenst eller andakts-öfning skall föreståndaren derom göra anmälan, å landet hos Kronofogden i orten, och i staden hos Poliskammaren, der sådan finnes, men i annat fall hos Ma gistraten. Vid församlingens Gudstjenst eller andakts-öfning må ej den offentliga myndigheten i orten tillträde förvägras. § 6. Ej tillåtes någon munkeller nunne-orden eller inrättande af kloster. § 7. Förvärfvande af fast egendom i riket vare främmande trosbekännares församlingar, inrättningar eller stiftelser förbjudet; dock må tillåtet främmande religions-samfund, hvarom i 1 § sagdt är, med Konungens tillstånd förvärfva eganderätt till den jord, som för utrymme till kyrka eller kyrkogård erfordras. A allmänna begrafningsplatser må främmande trosbekännare hädanefter, liksom hitintills, erhålla lägerstad för sina döde. § 8. Skolor och andra undervisnings-anstalter må ej af främmande trosbekännare inrättas eller upplåtas för andra, än bekännare af deras egen troslära eller deras harn.
Beslagsmål afgöras ofta i högsta instantien först efter 2 å 3 års rättegång och Beslagaren vet således icke, hurudan utgången kan blifva, och huru mycket honom må tilldömas, men måste emedlertid, med större eller mindre summor, godtgöra beslagsbiträden och angifvare, hvilkas namn måste förtigas och emot hvilka inga anspråk på deltagande i det långt efteråt utgående bevillningsbeloppet, kunna i laglig väg göras gäl Bih. till RSt. Prot. 1844• 5 Sami., 1 Afd., 4 Haft. 6 PcviUnmgs-VtskolleCs Betänkande, N.o ii. lande och på förhand kail detta belopp aldrig beräknas, emedan det beror af den summariska höjden af beslagarens sammanräknade löneförmoner och extra-ordinarie inkomst. Då nu för öfrigt Kronan åtnjuter minst en fjerdedel, men i alla de fall, då godsegare ej kan sakfällas, hälften af beslagare-andelar, taxeras beslagarne effective tvänne gånger för gjorda beslag, och då man tager lill grund för beräkning af hvad Kronan kan tillfalla i bevillningsprocent af beslagare-andelar, medelbeloppet af de under sistförilutne Irenne år öfver hela Riket beslagare tilldömde summor, så utgör detta circa 75,000 R:dr, hvarå bevillningen, beräknad till 1 å 2 procent, ej uppgår till mer än circa 1000 R:dr; hvaraf vill synas, att denna ringa inkomst för Staten gerna kan och bör uppoffras för fördelen af den uppmuntran till nit och ©förskräckthet i tjensten, som lemnäs beslagare, om de, ulan gravation af bevillning, få uppbära hvad de för vä rf va t, med äfventyr för lif och lemmar och uuder åsidosättande af alla andra obehag och olägenheter, sorn beslagsåtgärder ådraga förrättniugsmännen.”
"8lulligen bar Directionen, inseenäe bebokvet ak "allmän controll öfver Verkets unäsrbäll ocb styrelse "samt inkomsternes förvaltning ocb reäovisning, i un"äeräänigbet bemstsllt, att om äet skulle auses meä "Lolagets privilegier förenligt, att Directionen i sam"ma oräning som bittills, kortkar meä äenna 8t^relse "ocb Lärvaltning till Lansl-b^ggnaäens slut, likväl "seäermera allmänna ombuä mä gemensamt meä Del"ägarne äeruti äeltaga samt att genom offentliga besigtnings»- ocb ärlig revision ak räkenskaperne, kän^'neäom mä inbemtas buru förvaltningen banäbakves "ocb veäerbäranäe fullgöra sina sk^läigbeter enligt "äe reglementariska föreskrifter, som till rättelse äer"viä kunna mcääelas." "Viä ökverväganäe bärak bar Longi. IVlajrt, bvaä först "beträffar Lolagets genom äess Direction i unäerää"nigbet framstalläa anbällan, att ytterligare i kem är "kä uppbära ränta ak 8tatswsälsn ä äet är i8i8teck^'naäe ^ctie-Lapitalet ansett, att, unäer äe ak Direc"tionen uppgifna vilkor, nämnäe ränta bär till ock 464 8tatsock Lanco-Illskoltens "med för sr i833, likasom kitlills ak gröe klukvud"kiteln ärligen utgä; i köljö kvarak Oirectionen kom"me att ä Lolagets vägnar ovilkorligen ansvara för "Lsnalb^ggnadens fullbordande till alla cless delar io"om i833 ars slut, utan att något ytterligare understöd af allinänna medel dervid mä kunna af Dirsc"tionen eller Lolaget äskås."
2. ständiga artilleri-hästarne, och således med allt skäl kostnaden för detta underhåll, i stället att bestridas af särskildt anslag, äfven bör utgå af det förslagsanslag, som till utfordringen af artilleriets ständiga hästar är afsedt, helst derigenom jemväl redogörelserna öfver fourageringsutgifterna skulle förenklas, anser jag mig dock hellre böra i underdånighet tillstyrka, det Eders Kongl. Maj:t i nåder täcktes nu föreslå Rikets Ständer, att reservations-anslaget, 5,000 R:dr, till fouragering af artilleriets legda hästar må sammanföras med förslags-anslaget, 152,000 R:dr, till fouragering af värfvade kavalleriets och artilleriets hästar, samt detta sednare anslag, hvars summa sålunda blefve 137,000 R:dr, derefter benämnas: fouragering af artilleriets och värfvade kavalleriets hästar, vid hvilken sammanföring från Rikets Ständers sida någon betänklighet icke synes böra möta, då fonragerings-kostnaden för de legda artillerihästarne alltid måste komma att begränsas af tillgången på det till sådana hästars lega bestämda anslag, hvilket, likasom hästlegan, utgöres af visst spannmålsbelopp och således icke förslår till mer än ett visst antal hästar. - Beväringen. Gottlands Nationalbeväring.
Län den 25 April 1853, hvarom uti min berättelse för samma år förmäles, hafva nu blifvit afgjorda genom Kongl. Maj:ts nådiga Utslag den 3 December 1855, af innehåll, att ehuru vid det förhållande, att Konungens Befallningshafvandes åtalade beslut redan förut, i anledning af enskilda parters deröfver förda klagan, varit föremål för Hofrättens pröfning och genom dess utslag den 27 Aug. 1850 blifvit faststäldt, min mot Konungens Befallningshafvande förda talan om ansvar för beslutets förmenta lagstridighet icke kunnat hufvudsakligen pröfvas af annan afdelning i Hofrätten, än den, som samma beslut tillförene till pröfning förehaft, med mindre än att den ena afdelningen i Hofrätten saltes i nödvändighet att yttra sig öfver lagligheten af den andra afdelningen gifna domslut, samt till följd häraf antagas finge, att den afdelning, till hvars behandling målet först blifvit lottadt, ansett sig hafva varit obehörig att i pröfning af det anställda åtalet ingå, och på sådan grund undandragit sig att dermed taga befattning; likväl och som en slik pröfning ännu mindre kunnat tillkomma samma ledamöter i Hofrätten, som förut gillat det såsom felaktigt anmärkta beslutet, enär de derigenom komtne att dömma öfver lagligheten af sin egen åtgärd och sålunda blefve domare i egen sak; funne Kongl. Maj:t, med godkännande af min derom framställda anmärkning, de ledamöter i Hofrätten, sorn bidragit till dess ofvanomförmälta utslag af den 27 Augusti 1850, hafva varit, enligt 13 kap. 1 §. RättegångsBalken, jäfvige att med nu i fråga varande mål såsom domare taga befattning; hvadan och då Kongl. Maj:t för närvarande ej hade att bedöma, huruvida Hofrätten på annan, af ojäfvige ledamöter sammansatt afdelning måtte kunna anses behörig att åtalet till pröfning upptaga, Kongl. Maj:t, med undanrödjande af Hofrättens öfverklagade beslut, funne skäligt förvisa målet åter till Hofrätten, för ny lagenlig behandling.
Riksdagsfullmägtigen Anders Anderssen Aherg frän Vesterbotten anser det ej vara upplyst, att några skadliga följder för det allmänna upp. kommit af Judars vistande här i Riket, eller för framtiden vore af deras qvarblifvande att befara, joen anmärker såsom olämpligt, att dem å ena sidan är medgifvet, att utan skyldighet till Läro-år, få idka handel, och å andra sidan förbudet att drifva handtverk, och hemställer, om icke dem må ina kunna tillåtas att få träda i gifte med Rikets infödingar, med förbindelse, att barnen af sådana ägtenskap ovilkorligen borde i den Christna Religionen uppfostras, och dem tillika medgifvas att emot fullgörande af de skyldigheter, som i Författningarna äro eller framdeles blifva föreskrifne, samt emot deltagande i Borgerliga onera, få idka alla lofliga näringar; uti hvilket utlåtande Riksdagsmannen från Vesterbotten Moses Johansson jemväl instämmer. För egen del får nu Utskottet vördsamt yttra sina tankar i detta ämne. Då uppå Riksens Ständers underdåniga tillstyrkande vid 1779 års Riksdag en fri Religionsöfning och, såsom en följd deraf, allmänt tillstånd till Judars inflyttning beviljades, var, enligt innehållet af nämnde Riksdags - Beslut, afsigten dermed, att befordra Rikets tillväxt genom folkmängdens tillökning och den inhemska industriens förkofran. Om den tillåtelse, som således blef Judiska Nationen leninad, icke medfört all den Den 8 Juni. den nytta för Staten, som man ä-gt skal att hoppas, böra orsakerne dertill sökas dels i de föreskrifter, som bestämma denna Nations Näringsrättigheter, dels uti det särskildta förhållande , som i afseende på Rikets näringar i allmänhet under de sednare åren inträffat. Enligt Reglementet af den 27 Maj 1782 är det Judar uttryckligen förbudet att befatta sig med idkande af något ibland de tinder Skrå lydande handtverk.