Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter en lång frånvaro återkommer Sardelius till sitt hem och sänder Dromo sin tjenare, att berätta Sostrata om hans ankomst. På vägen håller Dromo ett tal i 50 versar om den nöd, han utstått, synnerligast på sjön; bättre än lida sådant, vore att ligga hemma på gården och göda sig, ”Om man än skulle effter herregårdslagh Äta strömming och wälling hwar endaste dag, Så slinker dock mölian och fläsket medh.” Nu får han se sin husbondes fru och löper till henne med budskapet; hon vill genast skynda sin man till mötes, men Dromo ber, att hon måtte medtaga lille herren, Judas, och Dromo får befallning att sätta på honom kjortel och hatt. Under vägen vill Judas taga en käpp från en annan gosse, men får bannor af modren; han vill sedan köpa en häst, men får nya bannor. Makarna mötas och prisa Gud för återseendet; Sardelius gläder sig att i sin son Judas se sin arftagare, men förebrår hustrun, att hon ej klädt honom efter sitt stånd. Sostrata ursäktar sig dels med mannens frånvaro, dels dermed, att han förderfvar kläder, som man sliter en garnhärfva. Sardelius befaller Dromo att bära Judas och vara hans tjenare samt att i allo lyda honom, Förgäfves varnar modren att ej i sonens närvaro gifva Dromo sådana föreskrifter. — Sc. 2. Dromo håller en monolog. Han skall ut och bjuda herrar och prester till barnsöl. Han tycker Judas ej vara värd så mycken ära, ty han topprider tjenstfolket och är ”motvillig” mot sin far, hvilket dock denne tycker om; det blefve väl annorlunda om frun finge råda. Judas kommer i sina nya kläder, och Dromo går åt sidan för att se, hvad han ämnar företaga sig. — Sc. 3. Stolt öfver sina nya kläder, säger sig Judas vara en friherre och välboren man; men får se en djeknegosse, hvilken han förföljer. Sardelius med sin hustru komma ut, och på tillfrågan förklarar den förre, att han vill gå ned till stranden.
Yid 2:a momentet, hvars l.a punkt Ridderskapet och Adeln bifallit med den förändring, att deruti upptagna summor blifvit, med anledning af Ståndets fattade beslut att till kreditiv åt hypotheks-föreningar anvisa en million Riksdaler, med nämnde belopp förminskade, och hvars 2:a punkt Ståndet återremitterat, för att omredigeras i öfverensstämmelse med nämnde beslut, äro inom de öfriga RiksStånden åtskilliga anmärkningar framställda, de der afse att någon del af de, genom förminskning af andra låneoch kreditiv-rörelsegrenar, tillgängliga medel måtte afsättas såsom fond till sådana Filial-banker, hvilka icke hafva till föremål att ersätta upphörd Privat-bank, på det att de orter inom Riket, som nu sakna sistnämnde slags Banker och ej heller ega afdelnings-kontor utaf Riks-banken, måtte komma i tillfälle att vinna lättnad i penningerörelsen inom orten, genom att derstädes upprätta Filial-banker, och på det att delta Banksystem må erhålla önskvärd utsträckning. På grund af dessa anmärkningar har Utskottet trott sig böra i så måtto förändra det i förra betänkandet i detta hänseende gjorda förslag, att då af den låne Bih. till R. St, Prof. 1835 & 1834. 6 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 2 10 Banko-Utskottets Utlåtande, Jff 48. och kreditiv—förlagens förminskning, Utskottet lil) belopp af 2,100,000 R:dr föreslagit att anvisas till Privat-bankers ersättande, en summa af 800,000 R:dr under sednare åren varit och till en del ännu ar i rörelsen använd, och sålunda icke lämpligen är att anse såsom ersättning af en genom Privat-bankers möjliga indragning inträffande förminskning af rörelse-kapitalet i landet, nämnde 800,000 R:dr må anslås till förlag åt Filial-banker, hvilka kunna oberoende af Privat-bankers indragning uppslå.
Varä nog ringag och öföreiiiigt med den proportion, sorn i denria del torde böra äga turn emellan Irihehafväre af Egendomar utaf vida Skiljaktiga värden, då t. ek. deri sorn har en Egettdöiti, i Bevillnibgs-stil värderad till 36,000 R:dr, icke fått låhå mer än den, hvars Egendom i Sämma stil blifvit ätisedd till i8,00Ö R:df. Örn mari ändteligen ähtager sorn en Stadgad Prinöipe för Bancjuehs säkerhet, ätt gsdje delen äf Egendomens i Bevillnihgs - Stil uppskattade Värde, bör vara högsta pointen äf Lårie-surnmaiij så vill dét likväl vara svårt ätt finna grunden dertill * ätt denna Summa icke får öfverstiga 60Ö0 Ridr, så vida Fondén hiöjligéri kan okas. Näst Silfret 1 Banqiiens hvälf, öch Hypotequet äf Jéhi, synes Bahqueri icke kuririi få eller tärfVa någon bättre eller mera tillräck^ lig säkerhet* ari första inteckningen i jord ööft fest Egendom. Efter dessi åhledfiingaf får hös Högloflig! Deti i 5 December. 335 Ridderskapet och Adeln jag ödmjukast föreslå, ätt, så vidt medel och utvägar möjligen stå ätt finna, Fonden i Bariquén för Lån, ej mindre på fast Egendom » än för större och mindre Odlingar, varder ökad i den "mån , söm ändamålet kraf ver, så att på deri förra får lånas minst en tredjedel af 18 rij. års UppskättningsVärde i Bevillriings-stil, utan annan inskränkning ari däri j söm Taxerings - summan bjuder-, samt ätt, i sädarit afseende, detta Memorial Varder !till Statsoch BäriCö-Ufskotteit remitteradt. Lädés på bordet; Trihefre Matiherheim, Lafs Åugust-t hade inlem nät följande: * K V. • Hos Högloft.
Banco, hvilka Öfverste-Lieutenanten, genom Kongl. Kammar-Rättens Utslag den 5 October 1826, blifvit skyldig känd, att, i egenskap af Chef för 3:dje Bataillonen af "WestgöthaDahls Regemente, ersätta KrigsFonden, enligt liquid å uppburne aflöningsförskotler för September månad år 1814 oc^ såsom en del af den Balance, hvarföre aflidne RegementsCommissarien Grönqvist häftat; till följd hvaraf Kongl. Majit förordnat, att beloppet skulle i Räkenskaperne afskrifvas. Statens tillgångar hafva, genom ofvanberörde restitution och eftergift blifvit minskade; och Revisorerne hafva derföre ansett desse utgifters beskaffenhet böra komma till Rikets Höglofl. Ständers kännedom. 3:o Under den tid ÖfverFältLäkaren, Professoren och Riddaren von Döbeln varit beordrad, att åtfölja en af Rikets Herrar, Fältmarskalken Herr Grefve von Stedingk vid Beskickningen till Ryssland år 1826, har ÖfverLäkaren, Doctor D. Ekelund bestridt ÖfverFältLäkare-göromålen vid Allmänna GarnizonsSjukhuset; och då Directionen af nämnde Sjukhus till Kongl. Majit i underdånighet hemställt, det bemälde ÖfverLäkare måtte för berörde Tjenstebefattning erhålla ett, emot den ÖfverLäkaren på Stat bestådda lön för ett halft år svarande, arfvode af 200 Ridr, att utgå af GarnizonsSjukhusets för året besparda anslag, har Kongl. Majit, enär de af Doctor Ekelund under Professoren von Döbelns nyssnämnde frånvaro, i dennes ställe, vid Allmänna GarnizonsSjukhuset bestridda ÖfverFältLäkare-göromål icke kunde anses för en Ekelund åliggande Tjenstepligt, genom Nådigt Bref den 9 Februarii 1827, funnit skäligt bifalla den af Directionen i berörde måtto gjorda underdåniga framställning.
Utskottets Utlåtande, Vilis 108, ioq, Lif. af Adeln, IX s i56, af PresteStåndet, IX s 169, af Borgare-Ståndet, IX s 172, af BondeStåndet, IX s 178. BergsContoiret. Särsk. Utskottets Betänkande, XI s 158— i63. — handteringen, anstalter i afseende på, I 1. s 29 — 32. — lagshyttor, angående Beläningsrätt för. BancoUtskottets Betänkande, VI 1. s 3o, Lif. afBorgareStåndet, IX s 121, afPresteStåndet, IX s 129. •— manshemmans Besittning, om ett nogare fullgörande af de med, förenade skyldigLeter. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 836— 841, Lif. af PresteStåndet, IX s 54i, af BondeStåndet, IX s 54q, af BorgareStåndet, IX s 568, af Adeln, IX s 572. 27 Bergsmans hemmans innehafvare må förpligtas alt sina skyldigheter fullgöra. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 11 o — 112, Lif. af Adeln, IX s i56, af PresteStåndet, IX s 170, af BorgareStåndet, IX s 172, af BondeStåndet, IX s 178. — män, om rättighet för, att lösa Kronans Persed leoch Tionde Tackjern. Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1185.
(Rgs Afd.) Till Stats-Utskotlet har Högloft. Ridderskapet och Adeln, enligt Protoeolls-Utdrag af den 17 nästlidne månad, remitterat en af Herr G. Odencrantz väckt motion, deruti, under anmälan, att, till bestridande af koslnaderne för bemälde Riks-Stånds , enligt dess beslut, vid Riksdagens början inrättade klubb, erforderliga medel blifvit, uppå Herr Landtmarskalkens reqvisition, förskottsvis af Riksgälds-Gontoiret utbetalde, motionären hemställt, att Utskottet måtte föreslå och Rikets Ständer besluta, att de kostnader, som hitintills under innevarande Riksdag för Riks-Ståndens klubbar utgått, må, sedan Herr Landtmarsknfken eller Herrar Talmän bestyrkt utgifteines riktighet, af Riksgälds-Gontoiret godtgöra»; äfvensom alt enahanda utgifter under den återstående tiden, af denna Riksdag må på samma sätt ersättas. 6 Slals-UlskollcLs Utlåtande, Avo 366. Med anledning af denna motion, anser Utskottet sig böra upplysa, alt klubbkostnaderne, hvilka under föregångna Riksmöten uppgått till högst ansenliga belopp, vid sistföiflutne Riksdag inskränktes till utgifterne för klubbrummens hyrande, samt förseende med ljus och ved , äfvensom för nödig uppassning derstädes och anskaffning af tidningar. Då, enligt Utskottets åsigt, enahanda besparing, som, i afseende på denna del af Riksdagskoslnaderne, sålunda vid sista Riksdag bereddes, jemväl af Rikets nu församlade Ständer bör iagttagas, får Utskottet tillstyrka, att, lill vinnande häraf, endast följande utgifter för Riks-Slåndens klubbar under innevarande Riksdag må , på salt för öfriga Riksdagskostnaders bestridande är föieskrifvet, af Riksgälds-Contoiret godtgöras, nemligen kostnaderne för klubbrummens hyrande, samt eldning och eklärering, äfvensom för tidningars anskaffning och nödig uppassning å klubbarne.
Fång-Styrelsens underd. utlåtande. Stormägtigste, Allernådigste Konung! Med anledning af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss till Dess och Rikets Stals-Contor uppå Rikets Ständers år 1839 afgifna Berättelse om den samma år verkställda granskning af Stats-Yerkets samt andra af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, har Stats-Contoret, enär 14 puncten af samma berättelse angår utgifter å anslaget till fångars vård oell underhåll, deröfver således yttrande af Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-Inrätlningar i Riket skulle erfordi as, uti till Styrelsen den 28 sistlidne Februari ankommen skrifvelse anmodat Styrelsen, att derutinnan afgifva dess underdåniga utlåtande. Till följd häraf får Styrelsen i underdånighet anföra, att då förenämnde 14:de punct af Revisorernas Berättelse endast innehåller en anmälan derom, att uti de utöfver det uppförda förslags-anslaget å Åttonde Hufvud-Titeln till fångars vård och underhåll för åren 1836 och 1837 utgångne summor, äfven äro inbegripne kostnaderne för de af undertecknad, Styrelsens Ordförande, åren 1836 och 1837 företagne Resor, till ett belopp af 804 R:dr 6 sk. 1 r:st., samt skjuts och tractamentsersättning till en af Styrelsens Ledamöter åren 1836 och 1837 med 1,350 R:dr 34 sk-, äfvensom de, utom aflöningen för Styrelsens Embetsoch Tjenstemän, lill visse af dem utbetalde gratificationer med 500 R:dr under hvardera af Revisions-åren, enligt Eders Kongl. Majrts
H rwio har det likwäl fastat Riksens Sländers upmärksamher, huruledes, til sörekourmanoe af origtigt begrep i anseende lil äldre stul vfordringar, sä -väl svin lil bewarande af U rikes B. -gena'ers ratt, någon ytterligare förest-ift häru innan torde wara nödig, och h-vadan R-ksens Si arver i underdånighet hemställa, om icke i Noder stadgas malle, at den som inom Riket millås, och hos annan hastver oanmäld fordran i Gods, Penningar eller hwad det ar, som är Nio är g munal eller derulöfmer, och ej kräfwer eller angifwer densamma inom natt och är efter denna Lag-förandriugs kundgörande, dera sedan icke mä äga någon talan, äfwensvm, .at N ländst Mm, eller N rikes wistande Swenst Uioersäie, r anseende til alla de fordringar, stur äro äldre än denna Lag-örmdrings lkundgöranve, mä ställa sig lil efterrättelse den Lag, som gällande ivar da Uckäningen fledde, men i anseende til de ester denna Lag-förändring tillkomna fordringar, rätta sig ester hwad derigenom förestrifwer warder, och det ivid den härutinnan förut, af talans förlust stadgade påföljd. Riksens
Sålunda hafva vid nämnda korps under en icke lång tidsperiod ej mindre än tre stora uniformsförändringar blifvit påbjudne; först hade truppen mörkblå kolletter, sedermera fick den hvita vapenrockar, och nu sednast har åter en ny blå uniform blifvit införd. Tätare uniforms-förändringar, än hvad hittills varit fallet, torde således icke Ben 16 Mars. 385 icke vara att befara, Unilorms-förändringar äro af 2 slag. nyttiga och onyttiga. Till hvilketdera vapenrocks-lörändringarne höra, leinnar jag derhän; (ill de nyttiga deremot räknar jag de hvarigenom utredning och beväpning fiirbältras. Under nuv:de förhållanden äro just dessa de svåraste att åstadkomma, så t. ex. ehuru sadelmunderingen allmänt erkännes vara föråldrad, torde dock många, många år åtgå innan den kan kasseras. Detta kunde dock med lätthet genast verkställas, om den föreslagna lörändringen vidtoges. Gr. af Ugglas: Då Gr. Björnstjrena i sitt första anförande erkände, att han till viss grad delade min farhåga, att den nu föreslagna skrifvelsen till K. M:t ej skulle komma att leda till något resultat, behölver jag icke ytterligare påpeka de svårigheter, hvarmed förslagets genomförande skulle vara förenadt, synnerligast om en del af rusthå11arne derpå inginge, en annan del deremot icke. Jag skulle i detta hänseende eljest velat påpeka, att då GeneralmÖnstringsinstruktionen löreskrifver, att, derest mer än halfva antalet persedlar är i kassabelt skick, hela munderingen skall kasseras, mycket trassel kan uppstå, då en del af underhållet bestrides af Kronan och en del af rusthållarne. Jag har egentligen begärt ordet lör att påpeka det enligt min uppfattning oriktiga uti det hufvudargument, Gr. Björnstjerna för bifall till förslaget anfört, det nemligen att det skulle vara inkonseqvent, om B. St:r, då de vid fyra föregående tillfällen ingått till K. M:t med skrifvelser i nu ifrågav:de rigtning, icke äfven nu skulle vidtaga enahanda åtgärd.
Kustoden, som sport om min nationalitet, hämtade emellertid bland dem fram ett häfte i rödt med guldsnitt – ett dedikationsexemplar af Tegnérs epilog vid magisterpromotionen i Lund. Tegnér och Goethe! De båda namnen förde med sig en ström af minnen från olika inre utvecklingsskeden, minnen af de plogbillar, som måste fåra ens själs marker, de snöstormar, de sommarsolar, hvilka måste gå däröfver, innan man blir Goethe-reif. Men framför allt väckte tanken på Tegnér i detta ögonblick hos mig en djup blygsel öfver att jag en gång trott hans ord, att det var kallt i »Goethes pelargångar» att man där mötte endast diktaren, icke människan – medan hvarje nytt steg in i dessa pelargångar leder närmare en människa, härligare än någon af hennes diktskapelser – en den skönaste och mest mänskliga människa som vandrat på jorden! Och äfven när ministerns, åldringens, diktarfurstens förenade värdighet lagt sig kylande öfver hans yttre väsen bevarade han en inre lifsvärme hvilken lika mycket skiljer honom från de flesta andra åldringar som hans geni från de flesta andra dödliga. I arbetsrummet, med trädgården omedelbart utanför fönstren, var det Goethe under mer än en mansålder och ända in i senaste ålderdomen dikterade alla sina massor af bref, författade, läste, experimenterade; kastade sig på nya kunskapsämnen och nya grenar af litteraturen: Orientens, Englands, Spaniens, Frankrikes litteratur voro sålunda hans läsning under de sista åren. Man känner den gamle Goethes hvardagsvanor: uppe klockan sex å sju om morgnarna, använde han, efter en mycket lätt frukost, tiden till två åt arbetet; efter en grundlig middag, vid hvilken han alltid ville ha något sällskap, ägnades eftermiddagen åt läsning, promenader, umgängeslif eller teaterbesök. Han kunde i sällskapslifvet – inom en förtrolig krets, bli så liflig ännu i sena åldern, att han gick fram och åter, talande och gestikulerande, slående i bordet, och ännu vid sextio år kunde man hos honom få se en uppsluppen munterhet. Han läste gärna högt och med ett utomordentligt lif: man tyckte sig se det drama spelas som han föredrog.
» Rosenblad, Eberhard Mathias, Major. » 330. » Silfversparre, Carl Johan Oscar Gustaf, Pos sessionat. » 331. » Adlercreutz, Carl Gustaf, Öfverste. » 338. » Tersmeden, Wilhelm Fredrik, Bruksegare. » 341. » Lagerheim, fullm. Herr Lagerheim, Oscar, Kammarherre. » 343. » Nauckhoff, fullm. Friherre Hermelin, Carl Al fons, Possessionat.^ » 354. » Fock, fullm. Frih. Åkerhielm af Margretelund, Knut, Löjtnant. s JM 355. Lagerbring, Carl Gustaf, Major, af Klinteberg, Carl Wilhelm, Registrator. Trolle, fullm. Friherre Bennet, Carl Stephan, Kammarherre. Edelcreutz, Jakob Daniel, Major. Haij, Erik Vollrath Wilhelm, Possessionat, von Platen, Carl Gustat Ludvig, Kgl. Sekreterare. Ehrenborgh, Gustaf, Kammarherre. Lagerstråle, fullm. Herr lagerstråle, Henrik Gerhard, Stats-Råd. von Paykull, Johan Gustaf, Kammarherre. Nieroth, fullm. Grefve von Hermansson, Carl Fredrik, Bruksegare. Skjöldebrand, Knut Erik, Landshöfding, von Vegesach, Ernst Mathias Peter, OfversteLöjtnant. von Schulzenheim, David Theodor, Bruksegare. Hjerta, Fredrik Philip, Possessionat. Vult von Steijern, fullm. Herr Vult von Steijern, Henrik Wilhelm, Kapten. Gyllenhaal, fullm. Friherre Liljencrantz, Carl August, Stallmästare, von Kraemer, Robert Fredrik, f. d. Landshöfding. Nordenfalk, Johan, Possessionat. Hochschild, Carl Fredrik Lotharius, Minister. Peyron, Gustaf Oscar, Ofverste-Löjtnant. af Schmidt, Carl Johan Georg, Ofverste-Löjtnant. Nordenskiöld, Adolf Otto, Kammarherre. Tamm, Claes Gustaf Adolf, Löjtnant.
— Det län hwarmed Contoiect ansett fig bära bispiinga Discont-Werkst i Äbo, har icke cl. ler i någon matto gagnar Werket, hwars rörelse genast afstadnat, uran har genom en sadan operation endast upkommit det förändrade förhållande, att enskilde personers fordringar hos Discont-Werkst för Reverser och utelöpande Assignarioner pä RiksgäldS-Tontoiret blifwit öfwerflyttade. I anseende till hwad sälunda förekommit, har Stars-Utskotttt funnit sig föranlälit anmoda Herrar Fallmägtige, akt Urlatandt öfwer hwarje af de nu anmärkte pnncter meddela. ^ Derom Utdrag af Protokollet skulle utfärdas. Nr och vag, som föreffrifwit star. Pä befallning, kröciLrius. Lika lydande med dcn afgängnr Original-Expedition, Setygar dl. krääeliur, Lit. E Äfstrifk. Odmiukr Memorial. Genom Utdrag af Protokollet för den 28 sistZednc Augusti har Höglvfl. Stats» Urffottek gifwir Zullmägrige tvid handen, huru som Högloft. Utffok»
Riksdagens snart föreslående slut, kan likväl Förslag lill ett sådant Lagstadgande nu icke till Eder framställas; och emot det af Eder öfverlemnade förslag förveter sig den anmärkning, att då detsamma innefattar, att borgenär bör, så ofta gäldenär vid utmätningstillfälle anmäler, det gods, sorn i hans bo finnes, hörer annan till, derom underrätta den uppgifne ägaren, på det att denne må kunna inom viss tid, räknad från den dag underrättelsen honom meddelas, utföra sin talan, ett sådant stadgande utgör den säkraste anvisning för gäldenären, huru han må kunna uppehålla borgenärs rätt, och, under det endast qvarstad får äga rum, hindra godsets executiva försäljning. Han behöfver nemligen för detta ändamål ej annat än föregifva, att en person, hvars vistelseort är aflägsen eller obekant, är ägare af godset. Denne skall då genom borgenärens försorg uppsökas och kungöras om förhållandet, hvarefter bevis måste företes om en slik communication, med öppet tillfälle för gäldenären, att då väcka invändningar, det hans uppgift vore missförstådd eller orätt person kungjord, eller ock skulle den förmente ägaren erhålla förständigandet genom allmänna Tidningarne; en åtgärd, äfven förenad med kostnad och tidsspillan. Från detta befarade missbruk skulle de föreslagne böterije föga afskräcka, ty sällan tor - o torde det blifva bevisligt, alt gäldenären gjort berörde uppgift svikeligen. Det synes alltså böra vara icke borgenärens utan gäldettärens åliggande att underrätta den förmente ägaren om det väckta utmätnings-anspråket och besörja, att han må kunna, på sätt Lagförslagets forsla moment innehåller, sin rätt iakttaga. Den, som till gäldenären anförtrott sina tillhörigheter, har ställt sig i beroende af hans redlighet och noggranhet äfven härutinnan. Underlåter gäldenären att nog tidigt tillsäga ägaren, och godset derigenom går förloradt, så inträffar ej annat, än hvad medelst samma gäldenärs tillgörelse på mångfaldiga andra sätt kunnat bända, och derföre godsägaren må honom tilltala.
60 öre till årets slut prenumerera på den illustrerade roman tidskriften Kring Aftonlampan erhåller ni: Kring eldbrasan, berättelser af Gonan Doyle (ungf. Blott en skugga, roman af Chr. Murray och H. Herman (ungf. 150 sidor med 7 ill.) för c:a 20 öre. Noveller af Paul Heyse (ungf. 200 sidor med 12 ill.) för c:a 27 öre. m. m., m. m. Kring Aftonlampan utkommer hvarje må- nad med ett häfte å 120 sidor med 8 — 10 illustrationer, i smakfullt omslag och tryckt på lint illustrationspapper. Prenumeration mottages a hvarje postanstalt. (G. MMM Wettergrens Manufakturaffär, | — Göteborg — g sänder på begäran och franko direkt till förbrukare profver på säsongens nyheter i Rikstel. Nordiska Museets Lotteri S PRÅKKUNNIGT RESSÄLLSKAP sökes fur ett medelålders fruntimmer som i slutet af instundande april skall resa till Carlsbad (Böhmen). Svar till * E.L, * Wintjern, Dalarna. (506) önskas nu genast i familj] " J ÄRARINNA på landet för 3 flickor 10 — 14 år. Svar med betyg och fotografi till » Anspråkslös », Iduns Expedition för vidare befordran. (520) BARNFRÖKEN erhåller förmånlig plats på landet instundande 24 april, om betygsafskrifter, referenser och fotografi jämle uppgift å lönepretentioner snarast möjligt insändas till » A. H. » p. r., Tierp. (518) N BILDAD FLICKA, som på ett godt, förståndigt och vänligt sätt kan handIcda och sysselsätta mindre barn, samt är villig att deltaga i hvarjehanda, inom ett hem förefallande göromål. erhåller plats i godt hem den 24 april. Goda rekommendationer, fotografi jämte uppgift å löneanspråk torde sändas till » M. S. », Sundbyberg f| 1 Maj utlottas 540,000 kr. EN STADGAD FLICKA, EJ UNDER 30 AR, får plats på landet nu genast att gå frun tillhanda.
Han har bedt mig först höra efter med dig, om du ännu minnes ditt löfte att hålla barndomsvännen kär, honom AUTARIS, med hvilken du lekt och brottats så ofta på Hangalas fjäll oeh i dess skogar, och om du ej i ditt hjärta återkallat ditt löfte, så är mitt ärende tillika att vara böneman * för Autaris hos din far oeh mor. » Saila stod, då Panni talade, med nedsänkta ögon. När hon åter lyfte dem, trillade två tårar ned efter hennes friska kinder, under det hon log genom tårarna mot Autaris ' böneman. » Jag har väntat dig, Panni, ty jag har förstått, att Autaris anmodar dig, när han vill hos far tala uti det ärende du nu har, och jag har vetat, att han minnes mig likasom jag honom. Men hvad skall väl far säga — han som tänkt mig åt Skiddi, du vet! » Saila satte sig på en annan af hudarna och torkade med afvigsidan af de små bruna händerna sina vackra mörkblå ögon, som dock icke ville blifva kvitt de förargliga tårarne. » H m », mumlade Panni, » det kommer nog att visa sig nu, hvad far säger. » — Tjutande skakar en stormby de mörka, knotiga tallarna vid kåtan, hvilka stå där, en stum och allvarlig hedersvakt, och sä börja regndropparne falla en i sänder och slutligen i massa genom rökfånget och rakt ner i elden, som därvid fräser af ilska. » Par kommer snart. Jag måste hafva i ordning kaffet och maten, till dess de komma, far och mor », säger Saila, som alltid respekterat sina föräldrars vilja och ordning. O, Panni, hjärta bultar seendet lugn pipa — om står under de om du visste, hur Sailas unga af bäfvan, under det du, till utoch liknöjd, rökar din norska lerdu visste, hvilka kval Autaris utmörka aningarnas hviskningar. Men äfven Saila synes lugn, då hon nu uträttar, det hon skall.