Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Här föreslås den ändring, att, när Laga skifte på en eller flere delegares begäran verkställes , der Stor skiftsdelning 3 sorn vunnit laga kraft j, föregått, sådant skifte icke skall öfvergå flere delegare, än dem, som det begärt^ eller dem, som sig derom förena. Hvad jag härom i mitt förra yttrande anfort, får jag åberopa. Jag har dervid bland annat uppgifvit, att, om de delegare, hvilka icke sökt och icke önska skiftet, möjligen skulle vilja någon tid fördröja mottagandet af de utdeldte Skifteslotterna och vid förra skiftet förblifva, de dertill, vid de fleste fall och när de utgöra största delen, hafva öppen utyäg, helst de icke möjligen kunna tvingas till lotternes tillträdande, då det icke verkar på dem, som vilja sina lotter emottaga. Man hade, tyckes mig, af Utskotten haft rätt att vänta en fullständig vederläggning af de skäl, som blifvit anförde för bibehållandet af Stadgans föreskrift i denna vigtiga principfråga, i stället att man nu fått se åtskillige värde Ledamöter i deras Reservationer mot Utskottens pluralitets beslut ytterligare utveckla motiverne för rigtigheteu af Stadgans be - Den 6 April e. m. 315 stämmelse härutinnan, och bland hvilka motiver förekommer det ostridigt rigtiga och hufvudsakliga, att numera, sedan blott ett Skiftessätt finnes, och då i många Skifteslag flere spridde egolotter måste för delegarne utläggas, utbrytning för en eller annan delegare, såsom vid Enskifte skett, utan alt motverka och aflägsna det nyttigaste och lämpligaste Skifte i det hela för skifteslaget, möter nästan oöfvervinneliga svårigheter, och att de öfrige delegarnes lotter icke nu, som förr, i ett lagligt Storskifte kunna utläggas, och en jemnkning i deras lotter, i följd af den enskilda utbrytningen, icke bör kunna få vinna fastställelse. Dessutom, hvarföre afse Utskottens Förslag blott den händelse, der fråga är om rubbning i Storskiften?
1 följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förda protocoll blifvit uppläst, Hans Excel/ence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således beslutat, det 33 H. 7* 1O0 Den 17 Julii f. m. ConstitutionsUtskottets ofvannämnde Memorial borde läggas till handlingarne. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 3 eftermiddagen. In fidem Protoeolli, O. J. Lagerheim. Fredagen den 17 Julii 1829. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Friherre Anckarswärd_, Carl Henrik: Genom Herr Grefvens och LandtMarskalkens i FörmiddagsPlenum gjorde framställning, att han icke kunde lemna proposition till återremiss af ConstitutionsUtskottets då i fråga varande Memorial, befinner sig Representanten i den högst besynnerliga belägenhet, att kunna till Thronen framföra hvilka önskningar som hälst, utom dem om en förändrad Minister, så framt icke ConslitutionsUtskottet lemnat sitt godkännande dertill. Genom den vändning discussionen fick på förmiddagen, ansåg jag mig icke böra då yttra min tanka, hvilket var så mycket mindre behöflig t, som flere Ledamöter yttrade sig i samma anda som jag hyser. Jag befinner mig nu på samma punkt, Den 17 Julii e. m. 101 sorn jag i lika fall var år 1818, och som jag ej fått anledning att sedermera förändra min opinion, utbeder jag mig blott att 1111 få framföra samma reservation, hvilken jag då anförde emot enahanda beslut. Hvarefter Friherre Anckarsvärd uppläste dess till Ridderskapets och Adelns Protocoll för den 27 April e. m. 1818 afgifne skrifteliga reservation, så lydande: "Vådan af en möjligen egenmägtig utsträckning utaf LaridlMarskalks eller Tale"mans rättighet att vägra proposition, har "af Lagstiftaren varit visligen föresedd, och "man får ej klaga att Grundlagen icke i "detta fall, genom den mest bestämda tydlighet, sökt förebygga all ensidig tolkning.
Berings, Cooks, Kotzebues, Beechey’s m. fl. resor ansågos då såsom djerfva, af lyckan gynnade forskningsexpeditioner af stor vigt och betydelse i vetenskapligt hänseende, men utan någon omedelbar praktisk nytta. För snart halftannat århundrade tillbaka gälde detsamma om Spångenbergs resa från Kamschatka till Japan år 1739, hvarigenom ryssarnes upptäcktsfärder i nordligaste delen af Stilla oceanen sammanbundos med holländarnes och portugisernas till Indien, Sundaöarna och Japan, och i fall det skulle lyckas för vår expedition att efter Asiens kringsegling nå Suezkanalen, så möter här ett storverk, som mer än något annat utgör en erinran derom, att hvad som i dag till och med af sakkunnige förklaras för omöjligt, ofta nog i morgon är genomfördt. Jag är äfven fullt öfvertygad derom, att en seglats längs med Asiens nordkust, i fall ej allt för ogynsamma omständigheter sammanstöta, ej allenast är utförbar, utan äfven kommer att blifva af oberäknelig praktisk betydelse, ingalunda omedelbart såsom en ny handelsstråt, men väl medelbart genom det insegel, som härigenom skulle lemnas på den praktiska användbarheten af en sjöförbindelse mellan nordliga Skandinaviens hamnar och Obi-Jenisej å ena sidan och mellan Stilla oceanen och Lena å den andra. Skulle mot förmodan expeditionen ej lyckas utföra det uppgjorda programmet i dess helhet, så bör den dock icke blifva förfelad. I så fall bör expeditionen under en längre tid komma att uppehålla sig vid ställen på Sibiriens nordkust, lämpliga för vetenskaplig forskning. Hvarje mil bortom Jenisejs mynning är ett steg framåt till en fullständig kännedom om vårt jordklot, ett mål som en gång måste uppnås, med större eller mindre uppoffringar, och till hvilket det är en hederssak för hvarje bildad nation att i sin mån bidraga. Vetenskapsmannen blir i dessa förut obesökta farvatten i tillfälle att lemna svar på en mängd frågor rörande polarländernas forna och nutida beskaffenhet, af hvilka mer än en i och för sig är af tillräcklig vigt och betydelse för att föranleda en sådan expedition, som den nu ifrågavarande. Endast några få af dessa frågor må det tillåtas mig att här påpeka.
Vaffelbruket från Utställningen 1897, 4 Norrmalmstorg (ingång från Smålandsgatan nära Birger Jarlsgatan), serveras numera, förutom m. m. anla a på DROTTNINGGATAN 2 9 A. Konstnärligt utförda porträtt eller Pigmenttryck. (öppna alla söckendagar kl. kolÄrlig hyra för fack, beroende af storleken, kronor. och dylika handlingar emottagas till förvaring; äfvenledes emottagas värdepapper 55185) d r samt Vi rekommendera vårt rikhaltiga lager af alla slags garn, i såväl ull s o m bomull, till billigaste priser i passande till OBS. (G. 84240) Förfrågningar om lämpliga garnsorter prisuppgifter sändas på begäran. och färger besvaras omgående och prof m e d Hushålls-Skola, GEFLE MANUFAKTUR-AKT.- BOLAGS Oblekta, Blekta och Färgade ' HUDIKSVALL. m. Höstterminen 2 2 a u g. Lundby Skönfärgeri och Kem. Tvättanstalt, FÖRSÄLJAS I.PARTI FRÅN KOMMISSIONSLAGRET Göteborg, Skyddsstämpel. behandlar allt till Herr-, D a m - och Barn-garderoben hörande. Herrkosty mer lagas m. m. om så önskas. Eget skrädderi. som tvättas, färgas m. m. och Tidsenlig, ny m e t o d; fabriksmessigt. STOCKHOLM Doktor ThoraWigardh AUTOMATISKA kför barn som le bado st c u h gor turisttält. Q U I 11 A I A oöfverträffad G Päte vanillée ä 40 öre Päte ä la violette å 35 öre Päte ä 1 ' anis ä 35 öre Pastilles ä I ' anis ä 30 öre Pastilles ä la menthe ä 30 öre Utmärkt lösande, välsmakande medel vid hosta, heshet och katarr. Päte ä 1 ' anis särskildt lösande för magen. Hos alla handlande och på de flesta apotek. • Östersund. läroverk i lands ortsstad m e d friskt, härligt läge, kan en skol gosse, helst yngre, erh. god inack. m e d nog grann omvårdnad. Svar » Driftig lärare » Tidningskont. Kungsg.
S. D. Föredrogs och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Statsoch Bevit/nings-utskottens den 24 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 15, i anledning af ifrågaställd ersättning åt skepps-ombudsmannen vid Stockholms sjömanshus, J. S. Freesej för uppbörden och redovisningen af det under berörde sjömanshus hörande sjöfolks kronoutskylder. S. D. Yid föredragning af Statsoch Bevillnings-utskottens den 24 dennes på bordet lagda utlåtande N.'o 16, i anledning af väckta motioner om folkskole-afgiftens fortsatta utgörande, samt om meddelande af närmare bestämmelser dervid, blef detta utlåtande af Bidderskapet och Adeln bifallet; likväl med den förändring, att, uti det af Utskotten till - Prot.-utdrag den 27 Maj 7848. 403 styrkta beslut, att afdrag för minderåiga barn bör ega rum endast å den ålagda bevillningen, äfven om denna ej uppgår till fulla afkorl nings-beloppet, och sålunda icke uti något fall kunna drabba folkskole-afgiften, mellanmeningen ”äfven om denna icke uppgår till fulla afkortningsbeloppet ansågs böra uteslutas. Från Hög v. Preste-ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Banko-utskottets: Memorial N:o 57, med underrättelse om Riks-ståndens fattade beslut, i anledning af Utskottets utlåtande N:o 47. Lades till handlingarna; Utlåtande N:o 58, i anledning af gjord ansökning om eftergilt af öfver ränta å ett af f. d. handlanden C. G:son Bagge i banko-diskont-verket upptaget lån. Bifölls; Dito N:o 59, i anledning af färgaren U. IV. Ahrnbergs ansökning om eftergift af öfverränta å diskontlån.
Löjtnanten borde vara i Stockholm; der är det enda ställe, der man kan göra lycka; man blir bemärkt, man kan få sig bekantskaper; man kan skaffa sig kanaler till högre ort, med ett ord endast i Stockholm kan man vänta lycka i befordringsväg. Willner. Den kan man, hoppas jag, 24 finna hvar som helst, endast man med nit och duglighet söker uppfylla sin pligt. Kammarh. Löjtnanten är mig en skarp satirikus; ha, ha, ha! verkligen rätt bra sagdt, på min ära; men raljeri a part; om Löjtnanten behöfver ett ord till vederbörande, så känner jag vägarna. Jag känner vägarna, herr Löjtnant, och är en infödd Blasieholmare. Willner. Kammarherren är allt för god; jag tackar emedlertid Kammarh. Åh, betyder ingenting, vänner emellan. Vi äro ju vänner? här ute på landet. Willner. Jag tackar, herr Kammarherre; vi äro vänner (med någon tonvigt) här ute på landet; när jag ser att blott duglighet ej förslår, skall jag anmäla mig hos Kammarherren. Men nu om något annat. Hur går det med vår tableaux vivant? Kammarh. Det var bra att påminna mig om den saken; ja, vi ha' beslutit, fröken och jag nemligen, att tablån skall föreställa det ögonblick, då Frithiof och In 25 Ingeborg knäfalla inför Balders altare och då Frithiof säger: "böj knä med mig; ej bättre gåfva, ej skönare för Balder fanns, än tvenne hjertan, hvilka lofva hvarann en kärlek fast som hans." Men men nu har jag som sagdt är inte tillfälle att vara Frithiof, utan har tänkt på någon annan, till exempel Löjtnanten; rôlen är lätt, man är alldeles stum och utan gester, och hvad attityden angår, ska' jag ge Löjtnanten den rätta ställningen. Willner. Jag får då knäfalla bredvid Emelie? Kammarh. Ja-ha, alldeles rigtigt, bredevid Baronessan. Ha, ha! Han skulle kanske hellre knäfalla för henne? Willner. Hvarför inte? Kammarh. Ja, hvem ville inte det? Hon ä' förtjusande.
Testamente ej annorlunda är förordnat-, lika delas mellan - 80 Den 11 October. lan flere Sysson af olika älder, och hwarwid de yngre komme att sakna det understöd för deras uppfostran, som de äldre redan njutit. Ehuru Riksens Ständer insett billighetens för. dran att nägon större andel af Boet borde till falla de barn som ännu tarfwa ssötsel och upp fostran, än dem som kommit lill älder att med eget arbete kunna föda sig, hafwa de dock ej ansett rädligt att genom bestämd Lag nägot nytt häröfiver stadga, men pä bet den utwäg genom Föräldkarnes förordnande, hwilken allmänna Lagen i ofwanberörde mätto lemnat öp> pen, mä blifwa allmännare begagnad, hafwa Riksens Ständer beflutit att i underdänigbet hos Eders Maj:t anhälla, det täcktes Eders Majit i Räder anmana Rikets Presterskap, ait wid husförhör och sjukbesök, med tjenlige före. ställningar söka förmä i swagare wilkor stadde Föräldrar sä förordna, att i händelse af deras dödsfall i de yngre Barnens spädare älder, dess senare icke mä derunder sakna nödtorftig fö. ha, kläder och upptucktelse. Riksens Ständer framhärda »c. Den il October. 81 E VppNit »ck xockkjnck lior »u» klinck»» ckea r» OKod.
Men då blefve det förmodligen icke de egenskaper, som mest gagnade Statens tjenst, om hvilka ynglingarne vinlade sig. Jag frågar, om Samhället skulle vinna på ett sådant förhållande? Nej, både det allmännas värf, och Adelns personliga duglighet, skulle derigenom förlora. Men icke nog dermed, att den föreslaglie förändringen skulle skada Samhället och mannen; den skulle sträcka sina menliga verkningar äfven till hushållet och qvinnan. Det rätta förhållandet, att mannen bör försörja hustrun skulle omvändas; ty om de än ärft lika förmögenhet, så skulle dock hans särskildta, genom dyrare uppfostran och uppehälle, samt omkostnader på tjenst m. m. vara, vid ägtenskapets ingående, öfverhufvud ringare än hustruns. Han skulle sakna tillfredsställelsen att vara husets upprätthållare; gnarare finna sig beroende af hustruns förmögenhet, och derigenom försvagas i sin ställning, såsom herre i huset. Hustrun deremot skulle förlora en fattig flickas hugnad, vissheten att vara vald för sin egen skuld, och ej för sin medföljande förmögenhet. Beliofvet att eftersträfva den sednare skulle i SS Den 21 J u n i i f. m. vårt fattiga land gifva rikedomen ännu mera vigt, och föranleda likgiltighet för de personliga egenskapernas utveckling och förädling äfven hos qvinnan. I hvilket samhälle se vi medborgerliga dygder mera blomstra, personlig duglighet mera utbildad, och det husliga lifvet meia lyckligt än i England, hvarest äldste sonen älfver föräldrarnes förmögenhet ostyckad, och de yngre barnen af båda könen egentligen icke få annat än uppfostran. Men denna erhålla de också desto bättre; ty fadren liar, genom den ärfda förmögenheten, kunnat gifta sig tidigt, öfverlefva barnens ungdom och gifva dem alla, i mon afsina ostyckade tillgångar, lika god uppfostran, fastän arfvet blifver olika. Derföre ser mansa ofta, att de yngre sönerne i England, hvilka behöfva söka Statens tjenst eller ingå i näringarne, utmärka sig så fördelagtigt genom kunskaper och skicklighet. Den man, som nu äger det berömdaste namn i England, och som står i spetsen för dess styrelse, är just en sådan yngre son, som trädt ur sin fäders hus, utan utsigt till arf.
4,800 » sjukoch medicinaivagnar, 4 å 850 rdr 3,400 b reservlavetter, 2 å 1,100 rdr 2,200 b trossoch expeditionsvagnar, 2 å 500 rdr 1,000 b furagevagnar. 4 å 800 rdr 3.200 b ridoch anspannspersedlar 50,373: 40 b positionsoch belägringsartilleri . 73,500 b infanterigevär, 7,000 st. ä 45 rdr 75 öre 320,250: — jemte 3,000 sådana i ersättning för målskjutningsgevär. som, enligt hvad jag härnedan ernar föreslå, skulle utlånas åt frivilliga skarpskytteföreningarna ; Transport 548,193: 40 Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj;ts Nåd, Prop. N;o I, örn Statsverket 1865. 107 * Transport 848,193: 40. Till modeller för tändnålsgevär 13,000: — » kavalleriskjutvapen 43,000: — » sabIar 10,200: — 618,393: 40, hvaremot, och då Carlsborgs fästning icke ännu på några år kan blifva i det skick att den kan bestyckas och under tiden bestyckningens beskaffenhet, i synnerhet hvad beträffar de gröfre pjeserna, kan komma att undergå genomgripande förändringar, jag i underdånighet hemställer, att med anskaffande af det föreslagna fästningsartilleriet må för närvarande få anstå. 2:o Fortifikationsbehof.
Hammarskattens utgörande, om ändring i föreskrifter lie om; StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s q36 — q4o, bif. af PresteStändet, IX s 274, af BorgareStåndet, IX s 276, af BondeStåudet, IX s 279. i‘9 Hammarskattsjernet» I t. s 836. — om sältet att utgöra; EkonomiUtskottets Betänkande, VIII s 810—8i3, bif. af PresteStåudet, IX. s 525, af BorgareStåndet, IX s 549» af Adelli, IX s 5^0. Hamn, om medel till förbättrande af; vid Halmstad. Motion, remitt. tili StatsUtskottet, II s 1227. Utskottets Utlåtande, IV 1. s 334 — 336, bif. af PresteStåudet, IX s 90, af Adeln, IX s 94, af BondeStåndet, IX s g5. — om understöd till byggande af, vid Jönköping; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1227. Utskottets Utlåtande, IV 1. s 38a — 394» återrem. af Adeln, IX s 93, bif. af BondeStåndet, IX s 106, återremitt. af PresteStåudet, IX s 126. Ytterligare Utlåtande, IV 3. s 117^ — 1182, i anledning af hvilket PresteStåndet fattat särskildt beslut, IX s 33o, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 333, men BorgareStåndet fattat särskildt beslut, IX s 336. bif. af Adeln, IX. s 361. Memorial om Ståndens olika beslut, IV 3.
De ökade hennes, under de tidigare motgångarne alstrade, själfmisstro. Och alla de öfriga nu allt talrikare framgångarne – bland annat den dramatiska I telefon – kunde icke återväcka själftilliten. Hennes literära skaplynne – som hon nog ibland sökte böja in i en annan form, t ex. i Tvist, i Påls figur (i Fru Marianne) samt i någon mån i den nu nyligen publicerade Romeos Julia – visade henne dock så bestämdt den väg hon hade att följa, så att i detta fall torde hennes ovisshet icke kunnat blifva af någon djup betydelse. Hon yttrar själf med afseende å dessa med hennes diktarlynne oförenliga inflytanden: Jag måste skrifva som jag gör, om man också hånar mig till döds för det. Jag har ingen fri vilja dervidlag. Det är som om arbetet tog mig och sade: lyd! Jag kan qvida och vrida mig under tvånget att välsigna der *** bjuder mig förbanna, men det är med mig som med den der trollkarlen, som bibeln omtalar: jag drifves af något. »Anden» kallar du det. Och den för mig hvart den vill. — – Om jag också önskade att omforma mig till en kopia, skulle det icke vara mig möjligt att utföra det. Jag tror dessutom, att friskheten ligger just deri, att hvar och en får vara sig sjelf, att hvar och en har en bestämdt utpräglad individualitet. Och icke häller med afseende å den etiska riktning, hennes tidigare diktning haft, hade någon ny synpunkt gjort sig gällande. Några månader före sin död yttrade hon t. ex. i den fråga, där hennes åsigt varit mest omtvistad: Min natur, min uppfattning, min erfarenhet: allt pekar på engiftet som ideal. Om således, både med afseende å innehållet och framställningssättet hennes starka författarpersonlighet visste att häfda sin själfständighet, så hade hon däremot en annan, värkligen sjuk punkt, själfmisstron, närd under de många år hon motarbetat diktarhågen »som den värsta skam», och då motgångarne syntes bevisa, att detta kall icke var hennes.
Jag har vid afgifvande af den nu föredragna motionen utgått från synpunkten af konseqvensens fordringar, ej mindre för mig enskildt såsom representant, än lör hela Representationen i gemen; och det har varit mig högst oförväntad! att vid detta tillfälle höra H. Exc. Just.-stats-ministern framställa den önskan, att mitt förslag icke måtte leda till Den 28 November f. m. 199 någon påföljd. Just af hvad H. Exc. vid nästföregående riksdag yttrade med anledning af min då väckta motion om en revision af föreningsfördraget, hemtar jag ett ytterligare stöd för min öfvertygelse, att Riksakten är i högsta måtto bristfällig och ofullständig, att der finnas åtskilliga oegentligheter, likasom der saknas liera stadganden af yttersta vigt. Det första vilkoret för en association, sådan som den emelian de tvenne förenade rikena Sverige och Norge, måste väl vara reda i bestämmelserna och en tydlig definition på hvad, som bör förstås med »unionella frågor, » och förrän detta begrepp blifvit noga begränsadt, kan man ej hoppas att få se försvinna det missförstånd de båda folken emellan, hvilket egt och fortfarande eger rum. Jag delar med Hr Frih. De Geer belt och hållet den åsigt, H. Exc. i sitt till sammansatta Statsrådets protokoll den 9 April 1861 afgifna yttrande framställt, att nemi. detta beklagliga missförstånd och de verkligen befintliga anledningarna dertill utgjorde ett hufvudsakligt skäl för att bringa frågan till någon närmare utveckling, och att det vore nödigt, att Sverige så noga formulerade sina önskningar i revisionsfrågan, att hvarje misstydning deraf blefve omöjlig. Hr Frihm tillägger, att, om Norge skulle tillbakavisa hvarje försök till en öfverenskommelse, torde omsorgen om Sveriges ära fordra att afslöja grundlösheten af de emot detsamma rigtade beskyllningar, och af den misstro mot dess afsigter, som synes vara rådande på andra sidan Kölen. Jag kan för min del icke förstå, att denna Sveriges ära blifvit mindre komprometterad genom den treåriga hvila, hvaruti frågan nu befunnit sig, än den var på den tid, då Hr Just.-stats-ministern afgaf detta sitt yttrande.
Jag har hört och en granne har vitsordat, det landshöfdingen i Wermland sagt, att i de s. k. colonierna finnas jägare, och jag måste således antaga, att så förhåller sig. Då man värfvar folk och sålunda drager dem från deras stånd, utan att de likväl af sitt nya yrke hafva sin bergning, gör man dem till tiggare och lösdrifvare. Jag har aktning för oilicerscorpsen, men jag ber Gud bevara Sverige för dylika militär-organisationer. Gr. Frölich: Det är en gammal practik, att då man vill vederlägga någon, går man vidare med sin motståndares ord, än han verkligen sagt. Jag började min argumen tation dermed, att jag icke har något mot sjelfva reg:tet. Gr. Horn har närmat sig denna tanka. Vi hafva båda talat om jugarnes följe. Ku måste jag svara Frih. Fleetwood, som a:ne gånger uppställt sin trovärdighet emot min, att nemi. en jägare, som hos Hr Frih:n sjelf varit betjent, derefter blifvit anklagad och dömd för stöld på Cathrineberg; att en jägare blifvit anklagad för stöld på Apertin o. s. v. Men jag ber att få återföra lill hvad jag egentligen påstått, att nemi. ett reg:te, så organiseradt, att personer dervid äga försvar blott för det de 3 veckor om året bevista mötena, ä priori leda till oordningar; att utaf denna grundfalska organisation härleder sig det förhållande, att en förut aktad dräng, sedan han tagit värfning, finner sig nedsatt i sin husbondes och i sina församlingsboers ögon. Så länge han har den gröna tröjan på sig, är han nog karl; men när han kommer hem, anses han för en moraliskt sjunken person. H. Ex. IJr Gr. Brahe: Man har sagt, att det är oparlamentarisk! att här ingå i yttranden och undersökningar om ett reg:tes disciplin. Häruti förenar jag mig till alla delar och frågar, om det är ändamålsenligt att förlänga en discussion, som icke kan leda till något ändamål; ty det är icke R.
Några kläder och fiskredskap, två eller tre renhudar för att hvila på – se der hela husgerådet i ett tschuktschiskt tält. Hvarje tält är derjemte försedt med några trummor (járar). Dessa äro gjorda af en träring, omkring 70 centimeter i genomskärning, hvarpå man spänt ett skinn af säleller hvalrosstarmar. Trumman slås med en lätt staf af hvalfiskben. Det derigenom frambragta ljudet är melankoliskt och blir det i än högre grad, när det beledsagas af infödingarnes entoniga, vanligen rytmiska sånger, hvilka synas mig Tschuktschisk schamantrumma. 1/8 af nat. storl. hafva stort tycke af de sånger man hör i Japan och Kina. En ännu större öfverensstämmelse tyckte jag mig finna i dessa folks dansar. Notti är en väldig jarar-spelare. Efter något bedjande spelade han flere af deras sånger med en känsla, som jag icke tilltrott honom. Åhörarne voro talrika, och på deras leenden och glädjestrålande ögon kunde man märka, att de voro hänförda af de ljud, som Notti förstod framkalla ur trumman. Notti åhördes också under djup tystnad med en beundran lik den, hvarmed vi i en stor salong lyssna till en ut märkt pianist. Jag såg intet annat musikaliskt instrument än det nyssnämnda i tälten. Den dag vi anlände till Najtskaj användes att bese byns omgifningar. Vi bestego derför en 30 meter hög kulle söder om byn, för att få en tydlig föreställning om trakten. Från kullens spets fingo vi en öfverblick öfver de två lagunerna vester och öster om Najtskaj. Den vestra tycktes, med afbrott af några jordhöjder, innefatta hela kuststräckan mellan Najtskaj, kullen vid Jinretlen och bergen, som synas i söder från observatoriet och Irgunnuk. Lagunen öster om Najtskaj skiljes från hafvet genom en hög sandvall och sträcker sig omkring 30 kilometer in i landet till foten af den kedja af kullar, som här framgår. Mot öster utbreder sig lagunen längs kusten ända till granskapet af Serdzekamen.