Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Svenskan lämpar sig ogerna till eleganta hvardagligheter, galanta flygtigheter, charmanta flatterier, småsöta fjollerier, gudomliga lapprier. Hon är dertill nog spröd och nästan alltid med förmycket eftertryck tonvigtig, yrkande på en viss både innehållets och formens dugtighet. Denna påminnelse var en af dem, för hvilka Thorild ifrigast påkallade gehör hos de vitterhetsmän, som i hans tid gåfvo den herrskande tonen. Det förekom honom, som vore de på väg att upplösa hela Svenska Poesien till ett societets-täckt, men eljest betydelsetomt krimskrams af idel Divertissementer, Prologer, Coupletter, Epitrer Complimenter och Bonsmots. Tidens smak tycktes honom både i sin production befatta sig öfver höfvan med dylika småsaker, och i sin kritiska värdering göra alltför stort väsen af den talent, som i sådant utmärkte sig. Bland hans anklagelser mot Kellgren är denna en af de hufvudsakliga. Medgifvas måste i alla fall, att Kellgren är bland våra skalder den ende, som det har rigtigt – eller nästan alltid –klädt att vara fransyskt sjelfsvåldig, och prata underhållande bagateller med ett sken af vårdslös beqvämlighet. Leopold har visserligen i ett och annat stycke af detta slag på lysande sätt lyckats; men han har då uppnått målet endast genom den sorgfälligaste bearbetning, glattning, slipning, tillspetsning 149. Oxenstjernas sånggudinna, med all sin både lätthet och i månget afseende bibehållna menlöshet, är likväl en af de skönheter, hvilka det anstår bäst att vara parerad; om än stundom enkelt, dock parerad likafullt. Sådan är hon t. ex. i berättelsen om Drottning ”Disa”: en rimsaga i den franska Contens maner, infattad i ramen af ett skaldebref. Detta poem kan, i sin art, af ingen öfverträfFas: ej af Frankrikes största mästare deri; ej af Kellgren.
Anna svarade ingenting, hon begrep nu allt för väl Konrads jagtlust, och denne, som utan ett ord till afsked, smugit sig bort, kastade bössan på axeln, hvisslade åt Ajax, och gick med snabba steg gångstigen framåt genom hagen. Det brusade inom honom, han gick som en drucken, utan mål, utan egentlig eller redig tanke. Konrad var ännu så ung, och utan att egentligen ega ett lifligt lynne, hade han tillräckligt djup och varm känsla för att anse sig förfärligt olycklig. Den första motgången i lifvet är vanligen det prof hvarigenom vårt verkliga lynne uppenbarar sig. Han älskade Anna, och skulle, i fall han någonsin varit älskad tillbaka och öfvergifven, kanske aldrig kunnat glömma; men obesvarad kärlek är i sjelfva verket endast en chimèr, man tröstar sig öfver förlusten af hvad man aldrig egt, då deremot saknaden öfver en förlorad sällhet – en sällhet som varit värt hjertas lif, – först med lifvet upphör. Det var med denna djupa nedslagenhet, denna bergfasta öfvertygelse, att nu icke ega något vidare att göra här i lifvet, denna dödande, plågsamma tomhet, som vid en grusad illusion så qväfvande lägger sig öfver vårt hjerta, och med denna beslutsamma känsla, att genast vilja dö, hvarmed vi ständigt mottaga den första stöten i verlden, som Konrad – sedan han gått sig trött, utan att veta hvar han befann sig – ändtligen nedkastade sig i skuggan på sluttningen af en kulle i skogen.
Konungen stadfästade Cassors, Penningeverks och Inrättningars fordringar hos de Tjenstemän, sorn äro satte att uppbära deras inkomster, för hvad af sådan uppbörd hos dem innestår; synes detta förslag vara ställd t i ett så nära samband med livad Comiten yttrat uti andra delar, isynnerhet angående bättre rätt, än hitintills, för inteckning uti fast egendom, samt örn omyndiges företräde för deras anspråk hos Föräldrar och Förmyndare, framför uppbörds-skulder m. m., att dessa hemställanden tjenligast böra gemensamt komma under pröfning. Ehuru ali anledning är, att Upsala Academie bör, på de i den underdåniga ansökningen åberopade skäl, få genom Lag sig tillerkänd en bättre rätt i Concurser för fordringar bos vederbörande Uppbördsman i och för deras tjenstbefattningar, äii Borgenärer i allmänhet tillkommer, anse likväl vi, som dela Lag-Comilens öfvertygelse, att Inteckningar i fast egendom, hvilka hafva så stort inflytande å penliinge-förhållanden emellan enskilde, borde tillkomma mera säkerhet än hitintills, att enär det till förmon för nämnde Academie nu sökta partiela beviljandet af Prioritet skulle icke allenast än ytterligare förringa Intecknings-säkcrheten, utan ock medföra 8 Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.o 64. en ny ojemnhet i Författningarne om Prioritet, hvaruti något motsvarande stadgande, angående Rikets öfriga Undervisningsverk oc-b andra likartade Inrättningar, icke igenfinnes, oss ej annorlunda böra i underdånighet tillstyrka Nådigt bifall af Academiens underdåniga anhållan, än så vida Kongl. Majrt täckes i Nåder pröfva skäligt att låta förelägga Rikets Ständer Förslag till ny Lag i allmänhet om Borgenärers rätt och företräde för hvarannan till Gäldenär egendom. Anmäles i underdånighet. Ex Protoeollo Carl. Ant. Kock. Utdrag af Protocollet öfver Justities-Ärendertj hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Ståts-Rådet pä Stockholms Slott den 27 Martil 182q.
Har en arfvinge sig urarfva gjordt men annan 11111 råd t egendomen, efter ty i ?. §. sägs; då skall ock offentelig stämning utfärdas; men den, som egendomen tillträdt, vare för lagsökning ej fri, 9; CaP; O/n drsslämning d Borgenärer. 1. §. Nu veta icke efterlefvande maka eller arfvingar annat, sedan laga Boupteckning skedt, än att boet till gäldens fulla betalning förslår, men vilja säkre vara, att icke okände fordringar sig yppa; agen då att hos Rätten, hvarunder Boet hörer, begära kallelse å dess samtlige Borgenärer, och gifven in förteckning med Edsförpligtelse underskrilven på ailä dem, om veterlige äro. 2. §. Enär kallelse på Borgenärer sa sökt är, sorn i i §. sägs, utfärda Rätten å dem offentelig stämning, att, på viss dag, näst efter natt och år, gifva sina fordringar skriftligen eller muntligen an ; och late den stämning å dess dörr anslås och i Allmänna Tidningarne tre gånger kungö - Konungens Nåd. Propositioner. 215 ras, tredje gången sist fyra mänader före Inställelsedagen. Kronans Ombudsman, Intekningsägare och veterlige Borgenärer skola om stämningen serskildt underrättas, sorn i 5. Cap. 11 §. föieskrifvit är. 3- ?• Varda makar i ägteriskanet skilde, eller upplöses Handels-Bolag , eller varder myndig person under Förmyndare ställd; i desse fall må ock kallelse å Borgenären så sökas och beviljas , sorn i 1 och a §. §■ sägs. 4- $■ Borgenär, som sin fordran ej å den utsatte dagen hos Rätten angifvet-, eller den ej förut anmält, håfve sin rätt förlorat, utan så är, att han af sökanden känd, men ej i dess förteckning uppgifven eller örn stämningen serskildt underrättad varit. 5- §• Utan hinder af års-stämning må Borgenär under anslagstiden sin fordran utsöka. G. §.
M:t varit betänkt på möjligheten ali å Handelsoch Sjöfarls-fonden anvisa dessa utgifter, hvilka afse att, jemte utplånande af sista spåret efter fordna liders stridigheter emellan grannländerna, för all framtid befria Sveriges handel och sjöfart från eli tryckande band, samt tillika bereda lindring i afgillerna för Sveriges transito-handel genom Konungens af Danmark besittningar; och då det visat sig, alt Handelsoch Sjöfarls-londens tillgångar kunde medgifva ali, under de närmast följande åren eller intill den med år 1858 inträdande nya statsreglcrings-periods slut, från nämnde fond verkställa de half Arliga inbetalningarne å lösniugs-summan för Sundska tullen, funne E. K. M:t följaktligen icke nödigt att af Rikets Ständer äska beviljande vid denna Riksdag af särskildt anslag lill de betalningar, som under nämnde tidrymd böra erläggas. Då emellertid traktaten icke allenast medförde minskning i statsverkets påräknade ordinarie inkomster genom upphörandet af de bland dessa upptagne och lill 40.000 R:dr Runt beräknade så kallade Danska fyrings-medlen eller Danmarks bidrag till underhållet af Svenska fyrar och håkar i Öresund och Kattegatt, utan äfven inncbure förbindelse till en på längre tid utsträckt betainings-skyldighel, för hvars fullgörande, i fall omständigheterna icke skulle tillåta, att utgiften fortfarande anvisas å Handelsoch Sjöfarts-fonden, andra tillgångar tilläfventyrs måste framdeles anslås, hade E. K. Sig böra till Rikets Ständer i Nåder öfverlemna alt genom deras godkännande bekräfta de förbindelser i afseende å godlgörelse till Danmark för Öresunds-lullen, som E. K. Al:t genom ifrågavarande traktat Sig och Riket iklädt. Bilt. till R. St. Skrifvelse N:o 52. Slutligen och dä traktatens bestämmelser, angående tullens upphörande borde träda i kraft från och nied den 1 instundande April, ville E. K.
Då* antingen Justiliae-can/deren eller JuslititeOmbudsmannen finner sig befogad att Högsta Domstolen samfäldt eller serskilde dess ledamöter inför Riksrätten tilltala, aske han hos Presidenten i Konungens och Rikets Svea Hofrätt, såsom Riksrättens ordförande, laglig kallelse å den eller dem, sorn skola tilltalas. Presidenten i Hofrätten foge derefter anstalt om Riksrättens sammanträde, för att kallelsen utfärda och målet vidare i laglig ordning behandla. Skulle emot förmo - 38 Hör lill Constilutions-Utskottets Memorial, N:o 36. dan han detta underlåta eller någon af de öfrige förenämnda embetsman undandraga sig att uti Riksrätten deltaga, stånde de, för en sådan uppsåtlig försummelse af deras embetspligt, till lagligt ansvar. Hafva en eljer flere af Riksrättens ledamöter laga förfall, eller finnes emot någon af dem laga jäf, vare ändock Rätten domför, om tolf personer deruti sitta. Är Presidenten i Hofrätten af laga förfall eller jäf hindrad, företräde dess ställe den äldste i tjenst varande Presidenten. Denna domstol, sedan ransakningen fulländad är, och domen efter lag fälld, skall densamma för öppna dörrar afkunna. Ingen håfve magt att sådan dom ändra, Konungen dock obetaget att göra nåd, hvilken likväl icke må sträcka sig lill den dömdes återinsättande i Rikets tjenst. 122 §. Vid hvarje Riksdag skall Riksförsamlingen välja Fyratioåtta bland sina ledamöter till en nämnd för att döma, huruvida Högste Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om visse af dem, utan bevisligen begångna fel eller brott, hvarom nästföregående §. handlar, likväl kunde anses böra ifrån utöfningen af Konungens domsrätt skiljas. Denna Nämnd träde samma dag, den blifvit vald, tillsamman. På det sätt, som för omröstningen inom Riksförsamlingen är i allmänhet stadgadt, röste samtlige ledamöterna, man för man, olver den frågan: skall omröstning anställas till uteslutande af någon bland Högsta Domstolens ledamöter? Besvaras denna fråga enhälligt eller al de liesta med Nej, blifve då Högsta
V. B. 100, 197. A. 222. VI. U. 22. A. 27. ( 76 ) Filialkontor, om inrättande af sädane i stället för upphörda Privatbanker. Se Banko-Utskottets Betänkande N:o 34 samt Bankooch Lag-Utskottens Betänkande!] Ntris 1 och 2. Finance-Departementets anslags-summor. Se Hufvud-Titlar. Finance-Deparlementet, extra anslag till föremål, tillhörande dess handläggning. Se Statsreglering, extra. Finlantj, om tullfri införsel derifrån landvågen af bjelkar, bräder, plankor rn. m. Se Införsel. Fiskaler, Lands-, om dessa tjensters indragning. III. B. 385. A. 421. Fisket vid Trysunda Fiskehamn. Se Trysunda. Fiskeläget Råå, om ersättning till nämnde fiskeläges innevånare för kostnader, i följd af eholera-farsolens härjande derstädes. Se Statsutskottets Utlåtande N:o 160, 20 punkten. — Torekow, om rättighet för detsamma att npbära tolag för varor som derstädes lossas och lastas. XII. B. 362. A. 406. — om anslag till lifbergnings-bälar, att stationeras företrädesvis vid Arilds, Höganäs och Torekows fiskeläge. V. B. 37, 91. A. 175. E. 221. Fiskeri-näringen, om anslag till understöd för. Se Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 71. Fiskodlings-konsten, väckt motion angående stats-anslag till resestipendier och premier, i ändamål att i Sverige göra densamma känd och begagnad. Se Anslag. Fjerdingsmanna-beslyr, angående ändring i gällande föreskrift i afseende på skyldigheten att deltaga uti. V. B. 37, 91, 175. A. 177. Fjerdingsmän, om förhöjning i deras dagtraktamente vid syner och andia förrättningar. Se Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 35.
Såsom författare uppträdde han genom ett arbete »Om koppors ympande» och som öfversättare genom försvenskandet af ett arbete af Davenant »Om sättet att vinna i handelsvågen». Johan Fischerström (1735–96) ekonomi-intendent, var medlem af Tankebyggarorden. Han intogs i Vetenskapsakademien och gjorde sig som författare känd genom åtskilliga arbeten på det nationalekonomiska området samt genom en lefnadsteckning af fru Nordenflycht. Fru Nordenflycht var född 1718, sålunda egentligen 17 år äldre än Fischerström. Sjöö säteri ligger i Holms församling (nu en del af Hjälstaholms kyrksocken i Upland). På fru Nordenflychts tid var det i de la gardieska, nu är det i banérska slägtens ego. Det på fru Nordenflycht syftande stället i Kellgrens »Mina löjen» lyder: Skryt (Grekland) ej utaf din Sapfos sånger, Som störtat sig på Leukas’ bank; Den svenska var ju tusen gånger Mer ful och mera älskogskrank. »Äreminne öfver fru H. C. Nordenflycht», tryckt i »Vitterhetsarbeten af Creutz och Gyllenborg», Stockholm 1795. Osäkert är, om härmed menas Ladvik i Salems socken af Svartlösa härad i Stockholms län eller det vid sjön Vällingen belägna Ladvik i Turinge socken af Öknebo härad i Stockholms län. – Sätra (det s. k. Bockholmssätra) ligger i Ekerö socken, Färentuna härad af Stockholms län. Härmed åsyftas den rättegång, som vid riksdagen 1765 anstäldes mot delegarne i växelkontoren, (förnämligast Kierman, Lefebure och Klas Grill), som beskyldes att på bankens bekostnad hafva tillskansat sig otillbörliga fördelar. Bankodeputationen fick i uppdrag att »utan afseende på förut gifna décharger och författningar» söka utreda, huru banken skulle åter kunna komma till sin rätt. Ständerna voro domare, sedan justitiedeputationen afgifvit betänkande i frågan.
Vid skildringen häraf bedja vi att först, få lämna en kort beskrifning öfver deras majestäters våningar, till orientering för dem af våra läsarinnor, som ej haft tillfälle se dem, till erinran för dem, som haft ett sådant. — Vi börja med Konungens våning. Uppgången till denna är i västra hvalfvet. När vi hunnit upp för första halftrappan, stanna vi och blicka till höger. Vi se där af slottets byggmästare en bröstbild, som på konungens bekostnad för några år sedan uppsattes. V id gående uppför de tvänne därpå följande halftrapporna må vi se uppåt. Vi ha då för våra ögon den första af Kronbergs sköna plafondmålningar, om hvilka vi i ett annat sammanhang skola närmare tala. Komna en trappa upp, vika vi af till vänster och komma in i försalen, f. d. drabantsalen. Innanför denna ligger Konungens biljardrum. Dess väggar äro klädda med i boasering infattade väfda tapeter, af hvilka en föreställer en skördefest. Biljard, soffor, stolar, bord utgöra möblemanget. Till vänster, några trappsteg upp, ha vi, byggdt på nordvästra flygelns tak, ett rum, som begagnas till vinterträdgård. I detta rum, biljardrummet, och ett par rum till höger om detta samlas gästerna vid större middagar, sedan kaffet är drucket, för att samtala och röka. Träda vi nu in genom de dörrar, som ligga midt för dem, genom hvilka vi kommo in i biljardrummet, ha vi Pelarsalen, så kallad, emedan taket är uppburet af pelare, 16 till antalet. Denna sal, vettande åt väster och norr, stor, ljus och glad, dekorerad i hvitt och guld, utgör samlingsrummet vid konungens audienser. Härifrån komma vi genom dörrarna längst fram till höger in i Viktoriasalen, ett aflångt, mycket stort rum, hvars tak är rikt orneradt och öfversålladt med gyllene kronor på hvit botten. Väggarna äro tapetserade med purpurfärgad silkessammet, försedd med guldbroderier och rika galloner, samt indelade i fält. Mellan hvarje sådant är infattad en trymå, i midten en utomordentligt stor, på hvardera sidan däraf tre något mindre. Framför midteltrymån står ko
Vi vete likväl att dessa båda platser icke tillhöra samma tjenstegrads-kategori, utan att den sednare befinner sig mycket lägre. Deremot kan en OfversteLöjtnant närmast jemföras med ett HofRättsRåd, och denne har dock en pension af 4,000 Rdr Rmt, under det att den gamle nu redan afskedade OfversteLöjtnanten blott skulle få 1,350 Rdr s. m. Jag tror således att en tillökning i dessa små pensioner icke af de civile skall anses obillig, och jag vågar, med afseende härå, föreställa mig, att StatsUtsk. skulle finna någon utväg att bifalla det förslag, jag' tagit mig friheten framställa, under förutsättning att punkten blir återremitterad. Hr Blomstedt: Till det yttrande, som jag nyss afgaf, an håller jag att få tillägga, att den ifrågasätta förhöjda pensioneringen måtte åtminstone tillerkännas alla de militärer, som äro afskedade och icke innehafva annan tjenst eller pension på Rikets Stat, samt synnerligast dem, som ännu qvarstå i Arméen, hvilka äro skyldige att när som helst ingå i tjenstgöring, och sålunda förhindrade att odeladt egna sin tid åt någon annan yrkes-sysselsättning. Efter härmed fulländad öfverläggning, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att, då särskilda anmärkningar blifva framställda i afseende på en del af de under förev-.de punkt uptagna morn., proposma derå borde särskildt framställas, samt att, i fråga om det första af dessa morn., emot hvilket icke någon anmärkn. blifvit gjord, Hr Gr. o. Landtm, nu finge hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla detsamma. Ropades Ja.
Regeringsformen. 14:e Punkten* Genom underdånig skrifvelse af den 15 December 1834 20), hvaruti hos Kongl. Maj:t anmäldes den af Rikets Ständer vid sistlidna Riksdag verkställda granskning af StatsKontorets förvaltning och räkenskaper för år 1831, jemte åtskilliga andra afgifna redogörelser, hade Rikets Ständer, ibland annat, i anledning af Kongl. Majrts under den 22 December 1831 meddelade förordnande, att ett förskott af extra utgiftsfonden, anordnadt till uppförande af ett hus vid LifGardets till häst Kasern, borde fonden godtgöras af 1832 års anslag till de i Stockholm varande publika byggnaders underhåll, förmält, det ifrågavarande utgiften icke syntes vara af beskaffenhet, att hafva bordt påföras sislberörde anslag, och hvarföre Rikets Ständer äfven anhållit, att detsamma dädanefter icke måtte till kaserners nybyggnad eller underhåll disponeras. StatsRådsProtokollen öfver Kammarärenden meddela upplysning om åtskilliga af Kongl. Maj:t sedermera rörande detta ämne fattade Beslut. Sålunda fann Kongl. Maj:t, den 5 Augusti 1835, uppå Föredragandens och StatsRådels underdåniga tillstyrkande, i nåder godt tillåta, att vid LifGardets till häst Kasern en ridbana, hvarför kostnaden utgjorde 2,912 R;der, skulle samma år uppföras, så vida, emot ersättning af nästpåföljde årets byggnadsanslag för de publika husen i Stockholm, medel dertill genast kunde förskjutas af extra utgiftsmedlen; hvilket beslut, uppå Handels och finansexpeditionens underdåniga föredragning, den 13 i samma månad, såsom Protokollet dervid utvisar, på det sätt befordrades till verkställighet, att, då extra utgiftsfonden för året icke lemnade någon tillgång för bestridande af nämnde förskott, Kongl. Maj:t ville i nåder hafva anbefallt StatsKontoret att den till ifrågavarande byggnadsarbete erforderliga summa af under händer hafvande medel förskottsvis utbetala emot ersättning af nästa årets byggnadsanslag.
Jag har kommit till den er - 4(S Den 1 Augusti. farenheten, att kor, som genom den vanliga utfodringen mjölkat fyra kannor om dagen, ökat mjölkningen, med den hos mig och äfven på andra ställen omkring hufvudsladen varande starkare utfodring, ända till 7 a 8J kannor om dagen, och dermed uthållit närmare 8 månader. Härtill fordras såsom ett villkor, att kon får sitt foder på bestämda timmar, ryktas och hålles mycket torr och ren, och alt sjelfva ladugärdarne hållas mycket snygga celi rena; och har det visat sig att, med denna skötsel och samina fodertillgång, ladugården kunnat ökas ända till 15 procent. Gerna skulle jag vilja medgifva, alt ett holländeri med utländska boskapsracer bör finnas vid Ulltuna Kungsgård, der ett, efter min öfvertygelse, nalional-landthruksinslitut efter är 1848 kommer att inrättas; men inga flera holländerier böra mera komma i fråga för Statens räkning. Men om holländerier med utländska racer skulle anses för landet behöflig.!, hvilket jag dock för min del bestrider; sä ber jag få fästa Ulsk:s uppmärksamhet derpå, att hellre öfverlemna till den enskilde speculanten att införskrifva utländska boskapsracer, emot rättighet alt få understöd af statsmedel, genom räntefria lån på vissa år, och sedan vissa procents afbetalning årligen, äfvensom med skyldighet att väl vårda och underhålla holländeriet till det allmännas nytta och bästa. Det bör icke lemnäs utan uppmärksamhet, att våra beten i allmänhet äro ytterst magra, och vinterfodret, om ock tillräckligt, mindre födande, än hvad de utländska boskapsracerna äro vana vid. Följden blir, att holländerierna med utländska racer icke komma att motsvara de kostnader och det ändamål, man önskade, och är det att förutse, att, efter 10 ä 15 år, de holländerier, som drifvas för statens räkning, komma att af sig sjelfva upphöra. Att dessa mina anmärkmr måtte få åtfölja den K. propus, till StatsUtsk., anhålles vördsamligen. Frih. von Kratmer, Robert Fredr.:
— Såsom vilkor för ifrågavarande lån, stadgades: dels 3 procents årlig ränta och kapitalbeloppets återbetalning efter 14 dagars uppsägning, hvilken uppsägning likväl först finge ske 3 månader efter de utgifna obligationernas dateringsdag; dels 4 procents årlig ränta och kapitalets återbetalning efter 3 månaders uppsägning, hvilken icke skulle få ske förr, än ett år efter sagde dag; dels enahanda ränta och uppsägningstid, dock under förbehåll, att uppsägningen ej finge verkställas förr, än 2 år efter samma dag; och dels slutligen 4£ procents årlig ränta samt lånesummans återbetalning 6 månader efter skedd uppsägning, hvilken, å långifvarens eller obligationsinnehafvarens sida, icke skulle få verkställas förr, än 3 år efter obligationernas dateringsdag. — 53 — Samtliga obligationerna blefvo ställda till innehafvaren och daterade för den 10 Juni 1848 samt utfördade å 250 R:dr eller 1;00() R:dr hvardera. Hvar och en obligation försågs med 10 st. räntekuponer, af hvilka kuponer en vid förloppet af hvarje halfår, räknadt från den dag, då obligationen var daterad, skulle af Riksgälds-kontoret inlösas; och borde den ränta, sorn vid obligationens utbekommande redan upplupit, kontant inbetalas af långifvaren, hvilken deremot vid nästa ränteliqvid skulle erhålla fulla beloppet af den dä förfallna kuponen. Till en början, fastställdes maximibeloppet för 3 procents obligationerna, eller de serien A. tillhörande obligationer, till .
Penningar, Bänkhyror, Arrenden och Interesse-Penningar - 364: 10. Vinsten på Spannemålen 2.497: 3. Den af Consistorio ingifne Berättelse gifver den anledning att detta Hospital, som ifrån gamle tider haft sine inkomster uti Krono-Titrnde Spannemål, skall uti Konung CARE IX:* Ståts-Utskottets Betänkanden. 1649 tid varå flyttadt ?:del4 Mil utom Staden * der det rm ar uppbygdt; meri hurti det blifvit egare till det Hemman Staffanbo 1 Mantal * som det nu innehafver, derom skall ingen underrättelse finnas. Elter Förslag på 1754 års Höspitals-iukomst, söm Lahds-fcontoiret genomsett, Skall den bestå uti Krono-Tionde till - ii 5 T;r 6 fj:r Afrads-Spannemål ... 69 T:r 6 fj:r Tillsammans 185 T:r 4 fj:r Spaiinemål. Uti Penningar: Interesse af Åhllöfske Testamentet 600: — Pe näringe - Ränta af Hemmanet Staffansbo 1 Mantal feth Arrende af fen Aker t - 24: irtskrifnings-Penningar - “ - 2öo.‘ ■— ArmböSSé-Penningar - * . För föisåld Spannemål a 597: 24. Efter en Kongl. Donation af deri ig Maji 1666, som den 10 Maji 1Ö84 är stadfästad, bestås dé Fattige 10 Tunnor Tullrrijöl af Östanå Qvarn; hvaraf t, Tunnor skola vara anslagné till Hospitalet och 5 till StadsenS Fattighus* och underhålles jiå hvarthera stället é stycken Fattige. På Hospitalets inkomster för år 1754 äf af Hospitals - Räkningen fett Utdrag af Landsbihang till Riks.Sii Fröt. tgtj4.de Sami* N:r 207.3*fi 1654 Siats-Utskottets Betänkanden1.