Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af exportvaror är endast att nämna spanmål, deraf åren 1851—54 skeppades i medeltal 31,695 tunnor och år 1855: 65,157 tunnor. För direkt införsel från utlandet voro under nämnde tid ej andra föremål, än sill och bräder från Norrige. För öfrigt har handeln varit inskränkt till utminutering, för förbrukning i orten, af varor, hemtade från Götheborg och Norrköping. Stadens handelsflotta utgöres af en brigg om 121 läster för utrikes sjöfart och 6 dels däckade, dels öppna båtar för inrikes sjöfart. Tulluppbörden uppgick åren 1851—1854 i medeltal till 1,896 R:dr 4 sk. och år 1855 till 1,773 R:dr 10 sk. Antalet af dem,' sorn i Marstrand idkat handel och rörelse utgjorde: åren 1831 — 40 i medeltal * Handlande 12. Handelsbetjening. 4. » 1841 -50 » 9. Bevillningen till Staten utgjorde: > För handel, För handtverk. åren 1831—40 i medeltal ?’ R:dr 91. 43. 59. 43. » 1841—50 » » år 1855 » 137. 16. , 17 . 36. r,\ 1 ' Den till Marstrandsön närbelägna Koön, 1 mantal krono oförmedladt, är till staden för mulbete donerad. Den innehåller åtskilliga bebyggda lägenheter, hvilkas utarrenderande bereder en årlig inkomst af 1,293 R:dr. Jemte en Apologist-skola, indelad i 2:ne klasser, med 2:ne lärare, har staden en folkskola, der undervisning lemnäs åt 30 barn; hvarförutan Kongl. Götha Artilleri-regemente här håller en skola för artillerist-barn. För helsovården har staden sedan år 1849 gemensam läkare med garnisonen å Carlstens fästning. Fattigvården handhafves af en dertill utsedd komité.
Sedan Mannerstedt bortlagt mössan, och med en sammandragning af ögonbrynen bemärkt kapten Lings sätt att helsa, vred han litet på notställaren, och vände sig så på sidan af de unga grossörerna, att han stod med ryggen emot kaptenen. Hans ställning hindrade likväl icke Rosa att betrakta det mörka uttrycket i hans vackra, manliga drag, samt att tillika finna, det hans vanligen något bleka hy i dag – sedan den purpursky försvunnit, som harmen eller någon annan känsla kastat öfver kinden – var ännu blekare än vanligt. Lektionen hade tagit sin början. Kaptenen, van att endast i nödfall genera sig, fortfor att tala med sin fästmö om hvarjehanda småsaker; men Rosa svarade så kort, och var så upptagen att afhöra det lilla stycke hennes bröder utförde, att Ferdinand snart fann sig utledsen, och kunde icke begripa huru Rosa, hvars talanger och smak voro så utvecklade, kunde finna nöje uti något så tråkigt. – Som förhållandet emellertid likväl var sådant, ville kaptenen låta henne ostördt njuta af de harmoniska skönheterna i gossarnes musik. Han steg sakta upp, tog sin mössa och hviskade till Rosa: ”Farväl, min engel; jag uthärdar icke längre. Men jag återkommer i afton.” Derefter smög han sig ut, och tänkte vid nedgåendet: ”Rosa har en obegriplig svaghet för de otäcka pojkarne. Då kaptenen sakta tillslöt dörren efter sig, förekom det Rosa, som en sten blifvit vältad från hennes hjerta. Hon andades lättare och friare; ty hon kände, och vågade tillstå det för sig sjelf, att ingenting kunde vara henne obehagligare, än att under dessa ögonblick, de enda lycksaliga hon genomlefde, finna kaptenen utgöra femte personen. Hon kände, att han var här icke allenast öfverflödig, utan äfven obehörig, emedan den vårdslösa ledigheten i hans väsende stundom antog ett skick, hvilket uti mera än ett afseende skulle såra Mannerstedt. Vår hjeltinna var nemligen icke det minsta svärmande, utan rätt och slätt en innerligt god och förståndig flicka. Hon fogade sig utan knot uti nödvändigheten att låta tingen hafva sin gång, och hon drömde aldrig om möjligheten af en liten komedi eller tragedi med den unge musikläraren.
Dock som, på sätt Ilr af Ekenstam redan upplyst, närvar, kamererare!! vid disconlverket här i Stockholm erhållit sin tjenst ulan något sådant villkor, som Utsk. för denne tjensteman nu föreslagit, och då han under sin tjenstetid, mig veterligen, icke gifvit anleda. till elen ifrågavar. restrictionen i de med tjensten hitintills förenade förmåner, har jag ingenting emot, att Utsk. frångår sitt förslag i denna del. Men hvad länecontoren åter beträffar, anser jag det vara nödvändigt, att dervar. kamererare för framtiden betagas rättigheten att sysselsätta sig med enskildas lånecommissioner och i stället erhålla den löneförhöjning, som Utsk. för dem.tillstyrkt. Jag får derföre, i öfverensstämmelse med hvad jag nu yttrat, föreslå, att det måtte öfverlemnas åt discöntdirectrn i Stockholm att, derest directm vid något tillfälle skulle finna någon olägenhet för allmänheten eller någon risk för discontverket vara förenad dermed, att kamereraren äfven hädanefter befattar sig med enskildas discontcommissioner, skilja honom från rättigheten dertill samt i stället tilldela honom någon lämplig löneförhöjning. Hvad för öfrigt angår den af Hr af Ekenstam gjorda anmärkn. i afseende på anmaningsbrefvens utfärdande, hvilket talaren ansåg böra af discontkamereraren besörjas, så skulle jag visserligen medgifva denna förändring, så vida kamereraren icke vidare finge befatta sig med några commissioner; men då han tills vidare troligen får bibehålla rättigheten dertill, ehuru, enligt hvad anmärkt blifvit, det vöre mest önskligt, att bemälde tjensteman icke ägde några sådana, torde man icke böra anbefalla en förändring endast i ändamål att öka antalet af dessa commissioner, helst jag icke förmår inse någon annan anledn. att nu ändra det förhållande, som i berörde hänseende alltsedan fliscoijtver - Den t6 Februari e. m. « tens inrättning ägt rum.
Med Matts Persson instämde: Riksdags-fullmäktige Henrik Andersson och Jöns Erik Ersson från Örebro, A. Sundholm från Stockholms, David Andersson från Hallands och J. Lindby från Gottlands samt A. Hylander från Wermlands län. STOCKIIOUM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Staissamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, Jt? 5. 1 M 3. Anis. lill Eip.-Utsk. d. 14 Aug. 1854, kl. 2 e. ra. Utlåtande, angående vackt fråga om, ändring, i vissa delar, af föreskrifterna, rörande Fyroch Båk-afgifters erläggande.
Kinberg, hvilka på grund af särskilda förordnanden komme att i expeditionen deltaga, skulle beredas tillfälle att, jemte tjenstgöringen å fartyget, egna erforderlig tid åt vetenskapliga undersökningar, den förre genom anställande af astronomiska och physiska observationer, och den sednare såsom Zoolog, dervid de 20 Kongl. Maj:ls Nåd. PropositionN:o 67. borde af befälhafvaren förses med erforderlige medel, Skogman lill belopp af högst 800 R:dr och Kinberg af högst 3000 R:dr, deri inberäknade 1200 R:dr för utrustning och inköp af föremål ur djurriket; att Vetenskaps-Akademien skulle ega att för ett belopp, förslagsvis beräknadt tiil 4,500 R:dr, uppköpa nödige astronomiska och physiska instrumenter och böcker till begagnande under expeditionen, samt att Botanisten och Zoologen borde, vid återkomsten till fäderneslandet, aflemna alla för vetenskapliga ändamål under resan gjorda samlingar (ill Natural-historiska Riks-museum, hvarifrån det, som kunde aflålas, skulle till Rikets universiteter aflemnas. I enlighet med hvad Kongl. Maj:t sålunda förordnat, hafva ofvanbemälde personer samt i egenskap af Physiker, Studeranden K. J. Johansson, åtföljt fregatten Eugenie å dess nu mera lyckligen fulländade verldsomsegling, och sedan de derunder gjorde samlingar af natur-alster blifvit till Riks-museum aflemnade, har Vetenskaps-Akademien, uti underdånig skrifvelse den 11 sisth Januari, aflemnat de af Vetenskaps-männen afgifne redovisningar för af dem uppburne medel samt dervid med vitsordande af det insigtsfull nit och de af fregattens chef verksamt understödda bemödanden i fullgörandet af sina åligganden, som alla de i expeditionen deltagande vetenskapsmännen ådagalagt, yttrat den öfvertygelse, alt de fördelaktiga resultater, som genom resan vunnits, skola, sedan allt hunnit fullständigare ordnas, lända till velenskapernes gagn och fäderneslandets heder.
Ridderskapet och Adeln nämnde dag, samt af HögYördige Preste-Ståndet den 22 och Vällofl. BorgareStåndet den a3 i samma månad, anser Ulskoltet, till följd af ^5 § Riksdags-Ordningen, denna fråga vara af Rikets Ständer afgjord och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Stockholm den i3 Juli 1840. Stats AJtskottels Utlåtande, N:o 225, O N:o 225. Ank. till Exp. Utsi;, den 14 Juli, kl. 3 e. m» Utlåtande, i anledning af erhållen äterremiss ä S tat s-Ut skottets Betänkande N:o 98, angående arrendatorernes af Nyqvarns qvarn oell bro ansökning om bibehållande vid arrendet af dessa lägenheter. (I. A.) Uti detta Betänkande, som af Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet blifvit bifallet, af Borgare-Ståndet deremot afslaget, och af BondeStåndet, i följd af gjorde anmärkningar, till vidare handläggning återremitteradt, hade Utskottet tillstyrkt, att Bagaren Johan Lemkes arfvingar måtte tillåtas att med nästa fardag åter tillträda och uti trettio års tid innehafva det, genom Kongl. Maj:ts Dom af den 2Q November sistlidne år, dem fråndörnde arrende af Nyqvarns qvarn och bro, emot de bemälde arfvingar forelagde villkor: att till Kronan afstå de vid qvarnen befintlige, dem tillhörige, hus och byggnader, hvilka i laga ständ borde underhållas och vid arrendetidens slut aflemnas; att för byggnadsoch underhålls-skyldighet af qvarnen ansvara, så att qvarnen med hvad dertill hörer vid arrendets utgång likaledes i laga stånd aflemnades, samt att erlägga en förhöjd årlig arrende-afgift af 666 R:dr 3a sk. Banco; hvarjemte arrendeinnehafvarne, såsom egare af Broby hemman, borde medgifva Kronans rätt till crvarnplatsens, damfästets och vattenfallets framgena begagnande.
Den ifrågasatta förändringen skulle ock nästan helt och hållet upphäfva den frivillighet, sorn nu vore skarpskytte-föreningarnes heder, öfver hvilken de med rätta kunde vara stolta, och hvilken äfven vore fäderneslandet en borgen för att föreningarne, lifvade af en sann fosterländsk anda, skulle i farans stund ej allenast sjelfva erbjuda sina krafter till landets försvar, utan äfven rycka med sig hela folket och göra försvaret af fosterjorden till dess heligaste och dyraste pligt, för hvilken alla andra måste stå tillbaka; och den skulle sätta i stället en frivillighet, grundad på egennyttiga små beräkningar, utan något stort mål för ögonen, utan att föreningarne på något sätt kunde vara berättigade till landets fulla förtroende genom att visa någon högre uppfattning af hvad de kunde vara. Såsom säkrare, än befrielse från bevärings-exercisen, befrämjande lif och utsträckning åt skarpskytte-rörelsen samt ökad styrka åt landets försvarskrafter, föreslog derföre Friherre Raab att de, som uti skarpskytteföreningarnes öfningar en längre tid deltagit, och, vid ankomsten till mötesplatsen, visade sig ega den färdighet i exercis och manöver, som i detta hänseende kunde komma att bestämmas, borde, i förhållande till sitt antal, bilda ett särskildt korporalskap eller kompani vid bevärings-bataljonen och särskildt öfvas. Måhända borde man till och med låta dem medtaga och begagna sina egna gevär och bandoler och sina egna uniformer, samt indela dem i tältlag till 12 för hvarje tält i stället för 25. Det vore väl bekant hvilken afsky en så kallad bättre person bure för att påtaga Kronans beväringskläder och huru vidrigt det förekomme att under loppet af 15 dagar vara inhyste 25 stycken i ett tält. Det vore äfven bekant att just dessa omständigheterna voro de, som afhöllo de fleste bland de förmögnare klasserna från deltagande i bevärings-exercisen; hvaremot, om tolf förlädes i samma tält, förhållandet blefve sådant det under långliga tider varit med kadetterne under öfningslägren.
Uti Erkestiftet finnas 164 pastorater och 153 komministraturer, » Linköpings Stift 147 » 121 » » Skara » 115 » 117 » » Strengnäs » 102 » 82 » » Westerås » 94 » p » » Wexiö )) 90 » 106 » » Lunds » 228 » 13 » » Götheborgs » 101 » 69 » » Calmar )) 42 » 32 » » Carlstads » 42 » 61 )> » Hernösands » 83 » 64 » » Wisby » 44 n 39 » 1.252 » 857. » Således 1,252 pastorer och 857 komministrar, utom komininistrarne i Westerås stift, hvilka icke finnas i matrikeln angifne, men troligen äro lika många med pastorerne. Stockholms stad är icke inberäknad, ej heller kapelloell brukspredikanter. Lägger jag härtill prestmännen i Stockholm, samt klockarne i Skåne, som, till följd af sin presterliga egenskap, äfven borde åtnjuta pensionsrätt, så kan summan icke uptagas till mindre än 3000. Behållningen af de indragna Biskopsdömena skulle deremot icke på långt när upgå till det belopp, som här blifvit nämndt, utan aldrahögst till 55,000 Rdr. Af denna min enkla framställning synes mer än väl, att, i det skick frågan nu blifvit framställd, kan ingen framgång för motionen vinnas. Jag anhåller att detta mitt yttrande måtte få medfölja till Utsk:t. 132 Deri 19 November f. m. Gr. Hamilton, Henning: Jag liar icke egentligen ernat begära ordet för att motsätta mig den ifrågavide motionen, hvars goda syfte jag villigt erkänner; men då de talare, som redan upträdt, endast med sannolikhet kunnat upgifva vissa siffror, anhåller jag att få till deras yttranden äfven lägga mitt, då jag är i tillfälle att till det Utsk;s tjenst, som kommer att behandla frågan, angifva dessa siffror med så fullkomlig noggrannhet, som det till följe af ofiiciela uppgifter för närvarande är möjligt.
Beträffande 2:dra punkten ang:de Revisorernes anmärkn. ibland annat, att inkomster och utgifter blifvit sammanförde, tillhörande både det löpande och följande året, så hafva Curatorerne bestridt, alt en sådan sammanföring någonsin egt rum för ett följande år, men att väl för föreg:de år inkomster och utgifter, som förut icke varit kände, måst i räkenskaper uplagas, hvarvid iakttagits att det löpande 31G Den 5 Februari. årets inkomster och utgifter upförts i Special-räkningen men det föreg:de årets i restanlie-räkningen. Hvad slutligen den anmärka, beträffar, att vid begge revisions-årens slut, kontanta behållningar förefunnits, som genom utlåningar bort göras fruktbärande, så hafva Curatorerne förklarat, att, i den mån del varit möjligt att kunna göra tillgängliga medel fruktbärande mot tillräcklig säkerhet, sådant äfven blifvit iakttaget. Af det sammandrag som åtföljer Revisorernas berättelse, visar sig dessutom alt behållningen det ena året icke varit fullt 5,000 r:dr och det andra likaledes icke fullt 4,000 r:dr, hvaremot den summan, som Curatorerne haft af nöden för årlig Stipendiiutdelning upgått till omkring 6,000 r:dr och för aflöning och andra förvaltningskostnader till omkring 3,000 r:dr, och deraf torde finnas uppenbart att en behållning af 4,000 till 5,000 r:dr icke varit mer än som för löpande utgifter erfordrats. Under sådana förhållanden öfverlemnar jag lill R. o. Ad. att bedomina huruvida StatsUtsk. haft skäl till det yttrande att Curalorernes förklaring i dessa delar icke kunnat godkännas. Med förklarande att jag såsom delaktig i styrelsen öfver ifrågav. inrättning, i händelse af omröstning, icke ämnar deruti deltaga, har jag icke desto mindre velat lemna dessa uplysningar i saken. Hr von Hartmansdorff, Aug.: I detta betänk, förekommer följande: ”Instämmande uti de af Revisorerne i omförmälda hänseenden yttrade åsigter, får Ulsk. som af förklaringen inhämtat att Kgl. Kammarrätten d. 5:le Octob. 1849 föreskrifvit alt räkenskaperne skola lill K.
Herr Tham, och flere med honom, hafva önskat en proposition lika med den, som Herr Grefven och Ordföranden förklarat sig icke hafva emot att framställa. Då olika propositioner blifvit föreslagne, äro alla lika berättigade att få dem till Ridderskapets och Adelns bifall framställde. Hade Herr Grefven och Ordföranden först gjort proposition på den af Herr Tham yrkade mening, men Ridderskapet och Adeln icke deruti instämt, så hade fråga uppstått, huruvida den från en annan sida begärda proposition hade synts Herr Grefven och Ordföranden af den beskaffenhet, att den kunde till Ståndets bifall framställas. Jag hemställer derföre, om icke Herr Tham må njuta sin rätt till godo, att Den 3 Februari i f. m. 107 få sin proposition framställd. Jag får tillägga, att då så många Herrar, hvilka önskat, att endast hufvudsaken nu må framställas, derjemte yttrat, att de anse stadgandet om publicitet böra intagas i RiddarhusOrdningen, vet jag ej, hvarföre vi skulle tveka att säga Ja lill denna proposition. Undertecknad Riddarhus Secreterare: Bet är endast för att undanrödja en möjlig villfarelse, hvilken kunde uppkomma af hvad Grefve Frölich yttrat, som jag är skyldig att lemna en historisk upplysning. Herr Grefven har uppgifvit, alt den vid sista Riksdagen framställda proposition icke åsyftade, att stadgandet om publiciteten skulle intagas i RiddarhusOrdningen. Sorn. jag då äfven hade den lyckan att vara Ridderskapets och Adelns tjensteman, och således var pligtig att deltaga i uppsättningen af propositionen, kan jag upplysa, att, just, i enlighet med dess ordalydelse nyssjberörde stadgande borde i RiddarhusOrdningen inflyta.
Proposition, N:o lil. längre tid lemnäs i ofullbordadt skick, hafva ofvanbemälde Tutorer, som, til! undvikande af nämnde olägenhet och af de ökade kostnader, hvilka ett dylikt afbrott alltid måste medföra, icke ansett annan utväg återstå, än att genom upplåning på möjligast lindriga vilkor söka anskaffa de bristande medlen, af sådan anledning i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj:t hos Rikets Ständer, för domkyrkans snara fullbordande i öfverensstämmelse med den fastställda planen, måtte äska ett lan af 25,000 r:dr b:ko, som till en början under byggnadsåren finge begagnas räntefritt och sedermera amorteras medelst inbetalning årligen af 4 procent å det ursprungliga kapitalet, deraf först årlig räjila efter 3 för 100 af det oguldna kapitalet skulle godtgöras, och återstoden utgöra afbetalning på låuesumman, till dess densamma vore till fullo betald; Och som Kongl. Maj:t, i betraktande af hvad sålunda blifvit anfördt, funnit det ifrågaställa lånet vara af behof påkalladt, vill Kongl. Majit hos Rikets Ständer föreslå, alt nämnda lån måtto beviljas på de af vederbörande uppgifna vilkor. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. P. Genberg. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 31. 3 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj.t Konungen i Stats-rådet ä Stockholms Slolt elen 28 December i85o. ' Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Siats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Statsråden: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Chefen för Ecklesiastik-dcparlementet, Stats-rådet
Lag-Utskottet föreslagit i sitt betänkande, få vädjas från Härads-Rätterne till Kongl. Maj:ts och Rikets Hof-Rätter, som blifver följden af Lagmans-Rätternes indragning, så medförer denna förändring den för Slaten kännbara kostnaden att anslå medel till förökande uti en hvar af Rikets Hof-Rätter med minst en division Ledamöter, i synnerhet som Kongl. Hof-Rätterne för närvarande ej medhinna afgöra alla de dit hörande mål, utan att årligen få betydliga balancer, och må hända föranleder jemväl till förstärkning af Kongl. Majrts och Rikets Högste Domstol med flere Ledamöter, för att indela arbetet på tvänne divisioner samt dertill hörande förökad Betjening inom Kongl. Majrts Nedre Revision till målens beredande. Under öfverläggningen i Lag-Utskottet har erinrats: l:o Att Lagmans-Rättens Ordförande stundom ej skall vara mera lagfaren och lagklok, än Ordföranden i Ilärads-Rätten, hvilkens utslag han ensam pröfvar, ty man anser, såsom det förhåller sig, att Nämnden icke eger erforderlig lagkunskap. Denna erinran förfaller, om 2 §. i 2 Cap. RättegångsBalken sättes uti en numera förglömd verksamhet på sått, att i stället deruti förordnas, det Lagmannen må taga till hjelp och råd någre lagfarne män att sitta i Rätten, detta lagrum sålunda förändras, att Lagmannen skall antaga sådane män till biträde i Rätten jemte Nämnden. 2:o Att tvistemålens afgörande uppehålles och tiden för rättsökander förlänges genom Lagmans-Rätternes bibehållande, hvilka allenast en gång hvarje år sammanträda. Denna olägenhet kan lättligen på sådant sätt afhjelpas, att med allmänna lagens förändrande uti 2 Cap. 1 §. RättegångsBalken, Lagmans-Rätterne årligen sammanträda tvänne gånger eller uti April och September månader. Bilt. till R. St.
Flere stora handelshus i Göteborg öfverenskommo , att, genom begagnande af Engelska licencer, utföra betydliga vahrulager till America, och sedermera genom Americanska licencer taga retour laddningar till Europa, Omkring 16 Den 4 Julii, Fartyg afseglade i sådan afsigt till Ostindien, men de hade icke väl passerat England torr än de möttes med underrättelsen om freden i Gang, hvarigenom hela denna speculation likaledes blef om intet gjord. Få voro de Handelshus hvilkas förlust härigenom endast utgjorde 100,000 R:dr. Men deremot voro flere, hvilka med nära *200,000 R:dr måste betala denna speculations olyckliga utgång. Då man sammanlägger de betydliga förluster Götheborgs Innevånare sålunda på handeln lidit och dervid tillika ihågkotnraer, att Stadens å nyo uppbyggande kostat öfver 6 millioner R.dr; att sedan 1815? 68 Utländska Handelshus flyttadt ur Staden till främmande länder, samt att 367 Köpmän under samma tid spelat banqueroutte, sä skall man tämmeligen noga kunna utfinna de orsaker, hvilka störtat denna så vackra och under en kort period så lyckliga och lysande Stad, uti ett djup af fattigdom och elände, hvarifrån den endast genom Riksens Ständers ädelmod kan hoppas att blifva räddad. För öfrigt hvad beträffar den föreslagne fonden, så tror jag, att BancoUtskottet är bäst i tillfälle att känna dess beskaffenhet, äfven, som med hvad säkerhet den föreslagne Summan kan derifrån utgå, och jag tillstyrker derföre, att den ifrågavarande Summan af 200,000 R;dr, må till utbetalning bifallas. Herr Påhlman Jng kan hvarken begära eller vänta mig, att något afseende skall göras på min supposition, ehuru den har någon grund af erfarenhet. Jag vet icke någon Stad 64 Den 4 Julii. som erhållit Lån, och icke vid följande Riksdag begärt d-ds prolongation, dels tillökning å lånet, och dels afskrifning, som Ständerne ofta måst bifalla. Och alltid har man åtminstone funnit det vara lättare att ge lån, än att få dem tillbaka.
Prof. 1853 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 27 Haft. 1 2 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 192. särdeles gagnande föremål, dertill tulloch beslagsmedlen vore afsedda, samt de under sednasle åren influtna dylika medels otillräcklighet för bestridandet af derå anvisade utgifter, ausågo dessa medel icke lämpligen böra anlitas till det för deni främmande ändamålet alt understödja gamla ulldiskont-fonden; hvaremot det, enligt Revisorernes åsigt, med bestämmelsen af de till understöd för landtmanna-uäringarue anslagne medel läto sig förena, att deraf godlgjordes de, för inhemska fårafvelns och ull-produktionens befrämjande, å gamla ulldiskont-fonden anordnade kostnader, för hvilkas bestridande samma fonds inkomster icke lemnade tillgång. Revisorerne hafva derföre hemställt, att den framtida ersättningen till meranämnde fond för det belopp, hvarmed fondens utgifter kunde för året hafva öfverstigit inkomsterna, måtte anvisas alt utgå af det under RiksStateus G:te hufvud-tilel uppförda anslag “till jordbruk, handel och näringar.® Enär Kongl. Maj:t, med anledning af denna hemställan, på sätt sednast församlade Revisorers berättelse innehåller, i Kader medgifvit, att, till fyllande af bristen i gamla ull-diskontens inkomster för åren 1851 och 1S52, de summor, som motsvarade hvad utgifterna för hvarldera året öfverskjöto iukomsterna, finge utanordnas utaf nyssberörde anslag, lärer Revisorernes i omförmälda hänseende gjorda hemställan, derå Kongl. Majit således fästat Kådigt afseende, icke föranleda någon åtgärd å Ri kets Ständers sida. 2:o Angående afskrifning af gamla Ull-di skönt-fondens i räkenskaperna balanserade skuld för ett af tulloch beslag s-medlen förskottsvis utbetaldt belopp. (1853 års revisions-berättelse, sid. 4—5, Kommers-kollegii underdåniga utlåtande sid. 32—33).