Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande den af Canal-Directioneri gjorde hemställan, att, till jemkning i arbete och kostnad, när omständigheternesåkunna fordra, Directionen måtte varda tillåtet, attfå lyfta högst 50,000 Rtdrutöfver det belopp, som för hvarje år blefve bestämdt, under vilkor, att motsvarande afdrag komrne att ske å anslaget för det efterföljande året, så, enär utgifvandet af en sådan summa, någre månader förr eller senare, icke kan medföra någon särdeles ökad förlust för Staten, men deremot ofta kan åstadkomma betydlig förmän vid arbetets gång och bedrifvande, i händelse oförutsedde omständigheter skulle erfordra opåräknade kostnader till arbeten, hörande till årets plan, eller lemna tillfälle, att, på särdeles fördelaktigt sätt, redan ett föregående år, verkställa förberedelser för arbetet under det kommande, hafva Riksens Ständer, på desse skäl ansett denna begäran icke böra förnekas; och hafva Riksens Ständer jemväl, med afseende på den tid af året, hvarunder förberedelser till arbetet egentligen böra verkställas, funnit sig böra, för uppbärandet af arbets-an. slagen, bestämma samma ordning, som hittills egt ruin, att nemligen 100,000 Rd. få lyftas i början af Ja - 846 Underil-äniga Skrifvelser. nuarii manad hvarje Ir, hvarefter återstoden forst får utbekommas efter slutad Revisions förrättning och derigenom vunnen säkerhet, det de förr leinnade bidragen blifvit, enligt föreskrift, använde. Den ändring, som Directionen begärt, i afseende på den af 1815 års Ständer föreskrifne tid för inbetalningen af de ännu återstående 10 Procenten å tecknade Actie.Capitalet, så att denna, inbetalning skulle få till nästkommande år uppskjntas, hafva Riksens Ständer funnit så mycket hel-, dre böra bifallas, som denna inbetalning i alla fall icke skulle före årets slut kunna infordras.
Hiddersliapet och Adeln. S. D. Föredrogos Stals-Utskottets nedannämnde Utlåtanden och Memorial, nemligen: Prof.-Utdrag dm 16 Oktober 1860. 847 N:o i97, i fråga om Bergsskolans i Fahlun (lyftning tilt Stockholm och förening med Teknologiska Institutet. Bifölls. N:o 199, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 157, beträffande Rikets Sländers år 1859 församlade Revisorers berättelse angående samma år verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel beslående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1857. Lades till handlingarne. N:o 2(10, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 14.5, angående förändring af sältet för markegångsprisens bestämmande. Lades lill handlingarne. N:o 201, i anledning af väckt motion angående upphörande af den så kallade Näs Kungsgårdshjelpen. Bifölls. N:o 204, i anledning af verkställd omröstning i åtskilliga till 8:de och 9:de Hufvud-titlarne hörande anslagsfrågor. Lades lill handlingarne. N:o 206, i anledning af Riks-Slåndens beslut rörande Stats-Utskotlets i Betänkandet N:o 165, framställda förslag om inrikes skeende upplåning mot Svenska fonderade Stats-obligationer. Utskottets hemställan angående förändrad lydelse af 8:de punkten uti ofvanberörde förslag biel' af Ridde.rskapet och Adeln bifallen; och lades Utlåtandet i öfrigt till handlingarne. N:o 207, med förslag angående aflöning för Riksgälds-konlorets Embetsoch Tjenstemanna-personal samt Vaktbeljening. Bifölls. N:o 208, angående arfvodes anvisande jemväl under innevarande riksdag för befattningen med de tryckta riksdagshandlingarnas mottagning, vårdande och utdelning. Bifölls.
Vid voter:ns slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 22. Nej — 17. § io. Hr von Hartmansdorff: Ehuru jag anser det vara fruktlöst att, efter den utgång omröstningen fått, försvara de grundsatser, jag tror vara rigtiga, har jag ändock velat erinra att min tystnad vid denna punkt icke må förklaras innefatta bifall till Ulsk:s förslag. 10 H. 22 338 Den 11 Augusti. Hr Printzensköld: Elnira jag, i likhet med Hr von Hartmansdorff, anser det icke löna mödan att med framgång göra anmärkn:r vid nu föredragna §, kan jag dock icke underlåta att fästa upmärksamhet uppå — jag säger rent ut — orimligheten deraf att vilja, såsom här uti 2:dra punkten af §:n är föreslaget, stadga enahanda straff för den, som stjäl aldrig så litet från posten, som för den, hvilken i kyrkan föröfvar stöld. Den som under forslingen eller uti posthuset stjäl ett paket tidningar, skall således straffas lika med den, som ur kyrkan tillgriper saker för ett värde af flera tusen R:dr. Icke kan sådant stå tillsammans med de principer, som vid all lagstiftning böra vara gällande. Kanske är jag alltför inskränkt och enfaldig för att kunna inse, att i en straffbestämmelse, sådan som denna, finnes någon princip uttryckt. Gr. Sparre: Jag har redan fästat upmärksamhet deruppå,' att Utsk. ansett, att latitud bör åt domaren lemnäs, samt att för ifrågavar.de förbrytelser kan tillämpas straffarbete från 2 t. o. m. 6 år. Man kan således för stöld från posten dömas till 2 års, och för tillgrepp i kyrkan till 6 års straffarbete. Detta är ju en betydlig skillnad i tid. Vill R. o. Ad. medgifva domaren en större latitud, låter det sig göra, men Utsk. ansåg att den icke borde längre utsträckas. Om man vill hafva posten fredad från tillgrepp, synes mig, att man icke gerna kan stadga ett mildare straff än 2 års fästning. Hr Printzensköld:
Majit i underdånighet anmält: att, oaktadt enligt den lastställda planen tor berörda reparationsoch ombyggnadsarbeten beräknats endast 817 Riksdaler för erforderliga smärre lagningar och underhållsarbeten å de två broarne öfver Hjerpeström, öster om Undersåkers kyrka och öfver Bådsjösundet, vester om Åhre kyrka, hade likväl under den tid som förflutit sedan ofvanberörda plan uppgjordes, omförmälda två stora träbroar, till följd af vårflöden och isgång, lidit så betydliga skador, ett, enligt ett af vederbörande efter noggrann lokalbesigtning upprättadt kostnadsförslag, till fullständigt iståndsättande af ifrågavarande broar skulle erfordras, för bron öfver Hjerpeström, inberäknadt anläggandet derstädes till framtida skydd för bropelarne af tre isbrytare af sten, 12,565 Riksdaler, samt för bron öfver Bådsjösundet, inberäknadt anläggning af en dylik isbrytare, 8,840 Riksdaler, eller tillsammans 21,375 Riksdaler utöfver de smärre underhållskostnader, som i förutnämnda förslag beräknats; och hade StyBih. till 11. Skrifvelse, N:o 178. reisen vid sådant förhållande hemställt, att sistnämnda summa måtte af E. K. Majit i nåder anvisas, i ändamål att berörda två broar, på hvilkas bestånd trafikens fortgåug genom Jemtland till Norrige vore beroende, måtte med görligaste första kunna iståndsättas. Med anledning häraf hade E. K. Majit under den 9 Mars 1860 åt Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnaderna uppdragit att, på det för ändamålet lämpligaste sätt, skyndsamt gå i författning om verkställandet af ifrågavarande reparationsarbeten, jemte öfriga åtgärder till broarnes skyddande mot isgång; och hade Stats-kontoret erhållit befallning att de dertill erforderliga medel, dock ej öfver den beräknade kostnadssumman, 21,375 Ridr, af under händer varande tillgångar utbetala. Sedermera och med anledning af Styrelsens för allmänna Vägoch Vattenbyggnader hos E. K.
Nu, min syster, tig stilla; det är din broder, och lägg det ärendet icke så på hjertat. Så blef Thamar ensam i Absaloms sins broders hus. Och då Konung David allt detta hörde, tog han det ganska illa vid sig. Men Absalom talade intet vid Amnon, hvarken ondt eller godt; dock hatade Absalom Amnon, derföre att han hans syster Thamar förkränkt hade. Efter tu år lät Absalom klippa sin får i BaalHazor, som ligger under Ephraim; och Absalom böd all Konungens barn; Och kom till Konungen, och sade: Si, din tjenare hafver fåraklippare. Jag beder att Konungen, samt med sina tjenare, ville gå med sinom tjenare. Men Konungen sade till Absalom: Icke så, min son; låt oss icke alla gå, att vi icke göra dig tunga; och då han föll hårdt efter honom, ville han dock icke gå, utan välsignade honom. Absalom sade: Skall icke då min broder Amnon gå med oss? Konungen sade till honom: Hvi skulle han gå med dig? Då nödgade Absalom honom, så att han lät Amnon och all Konungens barn gå med honom. Och Absalom böd sina tjenare, och sade: Tager vara uppå, när Amnon varder glad af vinet, och jag säger till eder: Slår Amnon; och dräper honom, att I intet frukten eder, ty jag hafver det befallt eder; varer tröste och frimodige dertill. Alltså gjorde Absaloms tjenare Amnon, såsom Absalom dem budit hade. Då stodo all Konungens barn upp, och hvar och en satte sig på sin mula, och flydde. Och medan de ännu voro på vägenom, kom rykte för David, att Absalom hade slagit all Konungens barn, så att icke en var öfverblifven af dem. Då stod Konungen upp, och ref sin kläder sönder, och lade sig neder på jordena; och alle hans tjenare, som stodo omkring honom, refvo sin kläder sönder.
De skola fråga efter den vägen åt Zion, och vända sig dit: Kommer, och vi vilje hålla oss intill Herran med ett evigt förbund, det aldrig skall förgätet varda. Ty mitt folk är vordet likasom en borttappad hjord; deras herdar hafva förfört dem, och låtit dem villo gå på bergomen, så att de ifrå berg till högar gångne äro, och hafva förgätit sina hyddor. Allt det som till dem kom, det uppåt dem; och deras fiender sade: Vi göre intet orätt; ty de hafva syndat emot Herran, uti rättfärdighetenes boning, och emot Herran, som deras fäders hopp är. Flyr utu Babel, och drager utu Chaldee land, och skicker eder såsom bockar framför hjorden. Ty si, jag skall uppväcka stor folk med hopom utu nordlandet, och låta dem uppkomma inför Babel; de skola rusta sig emot honom, och skola vinna honom; deras pilar äro likasom en god krigsmans, den intet misto skjuter. Och Chaldee land skall varda till ett rof, så att alle de, som röfva det, skola der nog af hafva, säger Herren; Derföre, att I glädjens deraf och berömmen eder, att I min arfvedel skinnat hafven, och springen likasom kåta kalfvar, och vrenskens likasom starka hästar. Edor moder står med stor skam, och den eder födt hafver, är till spott vorden; si, ibland Hedningarna är hon den aldraringasta, öfvergifven, torr och öde. Ty för Herrans vredes skull måste han obyggd och allstinges öde ligga, så att alle de, som framgå om Babel, skola förundra sig, och hvissla öfver alla hans plågor. Ruster eder emot Babel allt omkring, alle skyttar; skjuter till honom, sparar icke pilarna; ty han hafver syndat emot Herran. Skrier öfver honom allt omkring; han måste gifva sig; hans grundvalar äro fallne, hans murar äro afbrutne; ty det är Herrans hämnd. Hämnens öfver honom, görer honom lika som han gjort hafver.
Skrifvelse, N:o 10. 21 som utkomma fem gånger i veckan, 2 R:dr 50 öre, för dem, som utkomma fyra gånger, 2 R:dr, för dem, sorn utkomma tre gånger, 1 R:dr 50 öre, för dem, som utkomma två gånger, 1 R:dr, samt för tidningar eller tidskrifter, som utgifvas en gång i veckan eller mindre olla, 50 öre, allt för hvarje exemplar, att lika fördelas emellan poslförvaltarne å afsändningsoch utdelnings-stället. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 Januari 1863. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 10 Jan. 1863. Preste-Ståndet den lo —*- — Borgare-Ståndet den 10 Bonde-Ståndet den 14 Rikets Ständers underdåniga Skrijvelse, angående upphiijvande aj Så § i Kongl. Förordningen den 6 September 18å2, rörande truppers och persedlars fort skaffande. (Allm. Resv. och Ekon. Utsk. Betänkande N:o 12.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anfördt, att, då syftet med de af Rikets Ständer förordade och af E. K. Maj:l den 21 Mars sistlidet år utfärdade kommunal författningar otvifvelaktig! vore att framkalla och underhålla en verksam kommunalanda, men svårligen uågot kunde vara mera hinderligt för en gagnande verksamhet, än att krafterna loges i anspråk för saker, som vore af ringa eller ingen nytta, skäl syntes vara för handen att undanrödja ännu befintliga föreskrifter angående vissa mindre vigliga bestyr, hvilka hittills tillhört sockenstämma och, derest stadgandena derom qvarstode, skulle komma till kommunal-stämmns handläggning. Ett sådant, enligt hvad man förmenat, alldeles onyttigt besvär vore ålagdt sockenstämma genom 84 § i Kongl. Förordningen den 6 September 1842, der det föreskrifves, att, efter verkställd kronoskjuts, förteckning öfver de skjutsande m. m. skall å sockenstämma granskas och sedermera biläggas Kronofogdens redogörelse.
Struensee svingar sig upp i sadeln, och det bär af i galopp genom allén. Hvad har händt? Hvad har händt? Träden jaga hvarandra som skuggor i cirkel rundt omkring honom, där han flyger fram. Klockan är vid pass tre och det har börjat dagas. En svag morgonbris fläktar från Kalleboestrand in öfver de sanka markerna, förande med sig en frän doft af ruttnande tång. Han lyfter sin ena hand för att hålla hatten kvar på hufvudet, handsken snuddar vid pannan och blir våt – naturen luktar lik. Hästens hofvar dåna mot Vesterbro, men stadsporten är stängd, och det dröjer innan den öppnas. En väktare visar sitt omorgnade hufvud och ryter: – Här slipper ingen in! Det är natt nu. – Du tror så därför att du sofvit på din post. Det är ljusa dagen! Öppna bara! – Hoho! murrar väktaren och bligar upp. – Hvad är det för en hög herre, som tar sig en sådan ton? Struensee skälfver af otålighet i sadeln. Lumpna formaliteter! Dröjsmålet kan bestämma öfver lif och död. Han letar fram passersedeln och sticker den in genom öppningen. Det tager tid innan väktaren hinner granska papperet, och då hans röda näsa åter visar sig, har han en ny invändning till hands: – Passersedeln gäller för en annan. — Ni är icke lakej? – Jag är kungens hofmedikus. Om du icke öppnar strax, blir du hängd, Jens! – Kungens hofmedikus! brummar väktaren hånfullt. – Ja, om det så vore själfvaste kungens barberare, så skulle jag följa instruxen, så mycket han det vet! Och porten smäller i. Men strax därefter öppnas den åter och själfva väktarelöjtnanten visar sig. – Hvad står på? – Jag måste in! svarar Struensee häftigt. – Jag rider i H. M:t konungens ärende, och ni påtager er ett drygt ansvar, om ni hindrar mig. Det andra sömntrynet stängde porten, fast han hade passersedeln i hand. Honom tar hin håle i morgon! Efter denna energiska vädjan öppnas portarna, och Struensee rider in i staden.
Fänet, hvarest Gudstjenst då hålles, åden förstå eller andra Söndagen efter den dag Markegången sattes, och, i afseende på de Socknar, der Guds* tjenst icke förrättas hvarje Söndag, borde sålun.. da förhållas, att Konungens Befallninghafvande skulle, uti den af honom utfärdande Kungötelse , angående dagen för de till Markegångssättningen utsedde .Deputerades sammanträde, utsätta å hvilken Söndag Mai kegångs-Taxan kom ine att publiceras inom den Pastoratets Kyrka, hvarest Gudstjenst först hirf ve hållen ; hvarefter de besvär någon räntegifvare eller Bentetagare öfver Markegangs-Taxeringen skulle vilja anföra, mäste; inom femton dagar efter,kungörandet i den Socken eller inom någondera af Kyrkorna i det Pastorat der klaganden är boende, vara ingifna å Ugnds Cpntoiret, saint derifrån med först afgående Post, åtföljde af Konungens Befallningshafvandes utlåtande, insändas till Kongl. Kammar Collegium, inom hvilken tid äfven de anmärkningar borde vara afgifne till Fandshöfdinge-Embetet, sorn i afseende på Kongl. Majits och Kronans samt vederbörande Fromma Stiftelsers talan möjligen kunde behöfva anmälas, och hädanefter torde böra endast af Fands-Contoiret få göras; hvarefter Kongl. Kammar-Collegium skulle åligga att, inom fjorton dagar efter det besvuren - 39S Dm 16 Maj. svaren dit inkommit, dem afgöra oell expediér* till Konungens Befallningshafvande, sorn borde, å den första eller andra Söndagen efter det Kongl. (Collega beslut ankommit, låta detsamma uti alla Xiänets Kyrkor, hvarest Gudstjenst då föträttas, oeh uti de öfriga Kyrkorna vid första Gudstjenst derefter publicera; hörandes, efter Utskot. tets tanka; all annan granskningsoch pröfning», rätt af Markegångs-Taxorna än den här föreslag, ne, alldeles försvinna. 3:0 Emedan Utskottet är fullkomligen öfvertygadt, att det med flyttningen af tiden för Markegångssättrjingarne åsyftade ändamål, nemli. gen att de i orten under året allmänt gångbara pris kunna hinna vara stadgade innan denna förrättning skedde, särdeles i anseende till Spannmålen, icke mera säkert kan vinnas nu, dä Markegången sättes i December månad, än tillförene då den sattes uti November, helst erfa. yenheten utvisar, att uti någondera af dessa månader årets rätta varupris icke pläga hafva fullkomligen stadgat sig; men det häremot, enligt Utskottets tanka, är högst angeläget, att en så lång tid bestämmes emellan dagén för Markegångssättningen och för den, då Rentetagare och Rentegifvare böra lemna hvarandra tillsägelse,
Men huru olika de verkliga kostnaderna utfallit i jemförelse med dessa beräkningar, visade sig bäst deraf, att, då t. ex. kostnaderna för de oftanämnde jernkonstruktionerna uti Öfver-Intendents-embetets förslag voro upptagna till 26,319 R:dr 50 öre, och i förslaget af år 1856 till 31,297 R:dr 50 öre, kostnaderna derför i verkligheten stigit till 65,177 R:dr 90 öre. Denna stora skilnad 6 Stals-Ulskottets Utlåtande J\t 180. hade till en väsend ilig del sin grund deruti, att då i båda förslagen bärbjelkarne funnits upptagne af gjutet jern, hade Byggnads-chefen sett sig föranlåten att göra desamma af valsadt jern, synnerligen med hänseende till de stora tyngder, som bjelkarne i Hörsalen skulle möjligen komma att upphöra. En ännu större skilnad förefunnes i kostnaden för lanterninerna, hvilkas konstruktion, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad som finnes å musei-byggnaden i Berlin, icke kunnat vidare förenklas, eller göras utan väggar, för att icke blottställas för att. vintertiden få dem helt och hållet betäckte af snö och belysningen i de underliggande konstsalarne så godt som tillintetgjord. För vinnande af ett så vigtigt ändamål hade alla betänkligheter med afseende på utseendet måst vika. Största skilnaden visade sig emellertid uti dagsverkskostnaden, enär Öfver-Intendents-embetets förslag upptoge dessa för hela byggnaden till en summa af endast 270,978 R:dr B:mt, och den hittills utgångna utgjorde 379,417 B:dr 75 öre, hvilket icke borde förefalla oväntadt, då dagsverkslönerna under de 10 sista åren stigit med 40 å 50 procent och derutöfver.
Vidare har Hr Grefven förmodat, att något Den 29 Maj f. m. discussionsprot. inom Ulsk. icke vid della tillfälle blifvit fördl, oell alt således livad den ene eller andie ledamoten yttrat endast linnde vara kändt genom livad man inhemtat af de vid tillfället närvarandes berättelser. Jag kan icke annat än uttrycka min förundran deröfver, att Hr Grefven begagnar ett så förblommeradt språk; då hvar oell en, sorn var närvarande vid förstärkta StatsUtskis sista sammanträde, lärer erinra sig, alt äfven Hr Grefven dervid varit tillstädes såsom åhörare. Om Hr Grefven derföre baft någonting att anmärka emot hvad som dervid passerat, så hade lian kunnat göra det med full sakkännedom, emedan han både hört och sett alltsammans. I sjelfva saken har jag intet annat att yttra, än att jag till alla delar förenar mig med Hr von Hartmansdorff. Gr. Frölich: I händelse det behöfves något vittne lill bekräftande af Gr. Horns yttrande, förklarar jag mig villig att tillkännagifva den del af discussionen, sorn jag uppfattade vid mitt tillfälliga inträde här uti salen under det förstärkta StatsUtsk:s sednaste sammanträde. Någonting annat tror jag mig icke behöfva svara Hr Printzensköld. Frih. Rehbinder: Med afseende å Frih. Sprengtporten yttrande vill jag endast laga mig friheten yttra några få ord. Om, på säll jag föreslagit, R. o. Ad. skulle förklara, att icke något hinder funnes för voterings företagande inom förstärkt StatsUtsk. af den grannlagenhet, som man velat visa R. o. Ad. samt PresteSt., och detta sednare Stånd jemväl skulle fatta ett dylikt beslut; så tror jag i sanning icke, att de så kallade protestanterne, åtminstone på denna anledn., kunna fortfara uti sin protest. Hafva de något annat skäl, hvarför de icke vilja votera, så har man svårt att undanrödja detsamma innan man fått veta hvaruti det egentligen består. Jag anser i öfrigt, att vi icke böra låta tvinga oss att företaga inbjudningen förrän i laglig ordning. Frih. Boye:
De» 29 Marse. m. 1275 Stats-Utskottet får harwid uplysa, det Utstottets Betänkande tydeligen innehåller, at det är uti Herr Krigs-Räder och Riddaren L.oiic!,8 klemo, Ml, som orilräckeligheten af (Usans inkomster blifwir upgifwcn; men sedan Utskottet nu haft tilfälle, ae ännu närmare granska de upgifrer, som rörande denna Lassas inkomster och utgifter erhållits, kan Utskottet icke annat än instämma mi Herr Krigs-Radets yttrande, såsom pä werkeiiga förhållandet grundadt. Utskottet har i deh Betänkande icke sagt, at inkomsterne stola anwändas ril samlande af en konst, utan twartom at, i stallet för at samla en k^onst, de matte anwändas lil sit rätta ändamål, utdelning. Utskottet kan säledeS för deh del icke finna hivaruri motsägelsen ligger; i alla fal! star det fast, at Lassans närwarande inkomster, oaktadt den samlade jonston, äro otilrackelige, at kunna pensionera det stora antal sökande, som sig redan anmält, och ännu efter sista olyckeliga krig widare är at sörwänta. Utskottet tror icke at meningen kan wara, det Ronsten hör nu tilgripas och för framtida behof förskingras, pä der en obetydelig afgift til denna ^välgörande Stiftelse af dem, som bertil lstttils föga eller aldeles intet bidragit, för närwarande skulle kunna undwikas. Det är laugt ifrän ak Utskottet med sitt Förslag, såsom en annan wärd Ledamot af Wallof! Borgare-Ständer yttrat, egenteligen haft til syftemål at samla en omäktelig stor Lassa; och icke elier företer sig någon anledning, ar denna Lassa stall genom de pioMerasto afgrfter innan kort tjugudubblas eller ac Ronsten genom en enda afgift snart skulle waxa aldeles 0- rim - L-m 29 Mars. e. m. rimligt och längt utöfwer det werkeliga behofwet.
Utskottet får äfven fästa Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet deruppå, att den skillnad, som i förslaget blifvit gjord emellan Bergslagerna och andra orter, varit en nödvändig följd deraf, alt Utskottet ansett sig böra vidhålla en för bergshandteringen ganska vigtig princip, sorn alltid varit och ännu är i våra Bergsförfattningar gällande, nemligen att i Bergslagerne icke utvidga stångjernssmidet, utan framförallt tillse, att dervarande skogstillgångar må vara disponible för behofvet vid grufvubrytning och taekjernsblåsning. Utskottet hyser den öfvertygelsen, att frånträdandet af denna princip skulle icke allenast föranleda en skadlig rubbning uti nu bestående egendomsvärden och öfrige förhållanden inom Bergslag, utan ock ganska menligt inverka på näringen i det hela, förmedelst rudimateriernes alltför hastiga uppstegrande i värde. Någre obehörige hinder kunna icke heller, efter Utskottets tanka, sägas vara uppställde för en större smidesfrihets införande efter hand, äfven i Bergslag, enär en sådan utvidgad smidesrätt derstädes jemväl medgifyits under 2;ne andra vilkor — dels visad nödig skogstiilgång för 45o skepptd smide på härden, i förening med fortdrifvandet af en, i medeltal beräknad, oförminskad tackjernstillverkning, hvilken sistnämnde just ligger till grund för sjelfva bergslags frihetens tillgodonj utande och framtida bibehållande; dels ock härd-antalets inskränkning genom öfverflödige verkstäders nedläggning i det förhållande, att en rigtig proportion uppkommer emellan skogsfångsten och verkstäderne, å ena, samt smidestillyerkningen, å den andra sidan.