Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag känner bland allmogen, huru mycket missnöje yttras öfver km husmedlen; om 1111 en ytterligare tillökning, en slags koppskatt skulle åläggas den för skolgång, skulle de, som inga barn häfva, anse det vara tungt att betala för andras; att tjenstefolk, som redan galt genom skolan, borde betala för andras barn, skulle anses alltför båldt och de skulle ogerna betala. — Jag biträder Hr von Hartmansdorffs åsigt, att hellre en skolafgift efter skattebeloppet borde utgå; men jag hemställer, om det vore billigt, ehuru jag medgifver att det kan vara en småsak, att den, som på egen bekostnad håller en skola, äfven skall vara underkastad ett sådant skattebelopp öfver sin utgift för denna, dä han derföre har redan vida större utgift än hvad hans skattebelopp skulle utgöra. Jag tror det vara vådligt att genom lagstiftning motverka hvad som åstadkommes af den enskilda omtankan. Utsktns betank. omnämner bland lönevillkor för skolläraren Dea 22 Juli f. m. eif. lämpligt jordland, för att drifva träplautering och trädgårdsskötsel, på det att mera kunskap derom måtte spridas: jag bestrider icke åsigten som ganska vacker, isynnerhet i skrift, men i praktiskt hänseende tror jag det icke vara behöfligt och derför icke lämpligt. Yi hafva så myckel jord i vårt land, alt trädgårdsskötseln ocb trädplantering ännu icke på lång tid behöfver vara föremål för folkskolan; och jag tror, att man från Ingstadganden, så vidt möjligt är, bör utesluta hvad som är obehöfligt, Det är så mycket som är behöfligt , att detta gerna kan utgå. — Utskms åsigt rörande klockares pensionerande har af llr von Hartmansdorff blifvit underkänd med någon modification, men jag underkänner denna åsigt helt ocb hållet; ty jag anser det ingalunda vara behöfligt att deröfver reglementera och i början af en ny ordning i skolväsendet stadga om pensioner för lärare.
Jag tror för min del, att detta ej är lämpligt, och jag har i följd deraf föreslagit, att ingen summa borde stadgas, utan lån så ,44 Den 7 November f. m. länge beviljas , till dess enligt inlcomne rapporter 7,200,000 R:dr utgått, då de återstående 800,000 R:dr skulle fördelas emellan Låne-Gontoiren, efter den proportion sorn Utskottet nu i sitt förslag iagttagit. Sedan kunde jemkningar utan svårighet småningom ske, i fall de funnos nödvändige. Sådan är min öfvertygelse, och jag tror, att hvar och en dermed skulle vara häst belåten; hvaremot de nu gjorde förslagen, orri de antagas, troligen skola medföra en eller annan olägenhet, och lill och med kunna blifva ganska tryckande. Jag föreställer mig, att under det i Götheborg är en liflig handel och penningar således ti II myckenhet beliöfvas, kan en större summa vid Stockholms Discont ligga ofruktbar. Revisorerne komma tillsammans, och besluta en öfverflyttning af den öfverflödiga fonden till Götheborgs Låne-Gontoir. Men året derefter inträffar missväxt i de norra Provinserna. Då skulle åter det ökade capitalet dragas från Götheborg, och all tillgång på nya Discontlån således under en längre tid upphöra, hvilket troligen kunde medföra en sådan stagnation i handeln, att man mera skadade dermed, än man förut genom fondens ökande gagnat. Herr Munck af Rosenskjöld^ Eberhard: Innan jag går att yttra mig i ämnet, anhåller jag, att derest något Protocolls-Utdrag, innehållande Bonde-Ståndets beslut i ämuet Den 7 November f . m. i45 ämnet till Rirlderskapet och Adeln ankommit, detsamma må varda uppläst. Härefter upplästes Bonde-Ståndets Protocolls-Utdrag af den 6 dennes, hvaraf inhämtades, att Bonde-Ståndet uti nu förevarande fråga godkänt Banco-Utskottets
Detta förslag har vågat sig långt inpå definitionernas snarbelagda område, hvilket en klok lagstiftare, så mycket möjligt är, undviker alt beträda, emedan han städse löper fara att antingen utestänga casus som borde inbegripas, eller inbegripa dem sorn borde vara uteslutna. Exempel på dessa oundvikliga följder äro redan anförda; andra och långt betänkligare finnas i det farliga 3 cap. om försök till brott. Uti förordmn om strafflagens införande undantagas: grundlagens stadganden; åtskilliga §§ utur Missg.balken; krigslagen; fel och försummelser vid K. hofven; dito af embetsoch tjenstemän, i vissa fall; disciplinära straffen vid skolor; ingrepp uti kronans skog och jagt, samt brott i afseende på bruk af kronans jord; allt i följd af brådskan med ett förslag som, om det någonsin bordt till pröfning förekomma, rätteligen skolat uppskjutas till dess alla de undantagna lagarne ra. m. kunnat samtidigt och likstämmigt sammanjemkas, men nu ländande lill ökad oreda och största orättvisa mot dem som skulle vara underkastade dessa interims-lagar, med deras för alla andra förkastade strängare straff. Sistnämnde förordn. pag. 12 bekräftar med någon redaktionsförändring den 21 § af 10 cap. Rälteg.balken: ”att brottmål, svårare eller mindre, ransakes och dömes der gerningen gjord är, ehvad rätt han eljest hörer lill sorn brutit”; men denna § står, med sin närvar, allmäulighet i uttrycken, uti rak motsägelse med 8 cap. 2 § af samma balk, äfvensom med Adeliga privilegierna samt Presterskapets tillförsäkrade rätt om särskilt forum, hvadan det synes alt ett förslag, som gör anspråk på större fullkomlighet, hade bordt ändra och rätta, icke bibehålla, motsägelsen; så vida ej meningen är, hvartill af mycket annat slutas kan, att undergräfva Adel och Presterskap, för att ål samhället bereda den gyllene ålder som af juridiken, såsom ensam herrskare, visserligen, och med bevis af detta dess lagprof, skulle återföras.
Domstolar eller sä kallade fora privilegiata , Krigsrätter för alla •piil, som röra personer utom krigs-standel *6 LagUtskotiets Betänkande N:o 89. derunder inbegripne, mone upphäfvas, än ock nila privilegierade Executionsverk , såsom Rectors-Bmbetet vid Universiteten och Riksniar* skalks-F.rnbetet , sa vidt detta har befattning med utsökningsoch verkställighetsärenden , afskaf as. Skälen till detta förslag kunde af hvar och en inses. Det vore orimligt, att medborgare, sorn åro lika inför Lagen, skola pä olika vägar söka den rättvisa, hvilken genom samhälls-inrättningen är St dem alla försäkrad ; — att ett vid Bruk begänget brott icke får bedömas af Häradsrätt , utan af Bergstingsrätt; — att Soldat i en garnisons-ort , anklagad för brott, som han begått ensam eller i samband med andra personer utom krigs-ståndet ej får dömas af Stadens ordinarie domstol , utan af Krigsrätt ; — att man , innan man åt någon gifver credit, skall behöfva göra sig underrättad, huruvida den, med hvilken man arnar afhandla, lyder under vanlig Execuliongrätt eller under en privilegierad o. s. v. Men sk ulle ändock Lagstiftande Magten ännu finna de juridiska och executiva privilegierne så heliga och oåtkomliga, att samhället än längre mäste dermed bes varas, och olika former i lagskipningen för serskilde medborgare ega rum; så yrkade dock Motionairen: 1:0. I afseende pd Milit aire Domstol arne , att
Nej — 49- H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m. In fidem prolocolli, F, O. Silfverstolpe. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2:ne prot.utdr. för denna dag f. m. Frih. Cederström, Jacob: Emot det beslut, som R. o. Ad. i f. m. plenum fattat, röride arrendet af Nyqvarns qvarn och bro, får jag anmäla min protest, med begäran, att den får med prot.utdr. om R. o. Ad:s beslut åtfölja till de öfriga Stånden Jag grundar min protest i första rummet uppå det alldeles lagstridiga förhållande, att R. St. befatta sig med beslut om sjelfva förvaltningen af Kronans egendomar, hvarom det tillhör Styrelsen alt besluta i öfverensstämmelse med de föreskrifter i afseende på grunderna, hvarom Standerne, enligt 77 §:n Reg.F:n, öfverenskomma. Jag grundar ytterligare denna protest derpå, att K. M. genom nåd. resolution af ilen 27 April 1840, hvilken jag i f. m. uppläste och 11 v i 1 ken jag äfven begär malte prot utdr. lill MedStånden åtfölja, befriat Åsunda häradsboer från skyldigheten att underhålla qvarndammen och islafvarna vid Nyqvarn. I anseende dertill blir nu nödvändigt, att StatsUtsk. inkommer med förslag till beviljande af ett anslag på riksslaten för underhållet af dessa anläggningar, på det de icke måtte förstöras och Staten stanna i reconventions-ansvar till den af R. o. Ad. tillsatta arrendatorn, hvars arrende nu på do års tid blifvit förlängdt. Ytterligare motiverar iag min protest derpå, att StatsUtskts förslag till arrendets förlängande icke innefattar något af de villkor, som ovillkorligen borde vara bestämda, rörande de skyldigheter så i afseende på byggnader som uppsigt å bron, hvilka vid denna, lika med andra arrenden af Kronans lägenheter, städse noga i contraclen bestämmas.
Om taxeringskomitén blott får sig af bevilln.-beredn:n meddelad en slutsumma på en persons inkomst, så har den häraf ingen ledning för att bedöma huru mycket denna person ansetts ega i inkomst särskildt af kapital, eller af rörelse och lön, men om den ser i tabellen att bevilln.-beredmn antagit så eller så mycket för hvarje särskildt slag af inkomst, då kan den granska påföringen och jemka i de delar, deruti den kan anse beredmn hafva begått misstag. När man ej släpper ur sigte det förhållande att bevilln.-beredn:n endast har att upgöra ett förslag, som skall granskas af taxeringskomitén, hvars åtgärder ensamt bestämma beskattningen, så tyckes framstå klart att bevilln.-beredmn äfven hör lemna sina upgifter så detaljerade att en granskning deraf hos taxeringskomitén blir möjlig. Jag har hört att prot.-utdr. skall hafva ankommit endast från PresteSt:t, hvilket icke godkänt formulären, men då man icke har särskild ani. att göra någon förändring deruti, tror jag bäst voie, om R. o. Ad. bifaller formuläret, sådant det är af Utsk:t föreslaget, derå jag anhåller om propos. Gr. Lagerbjelke: Det förhåller sig alldeles icke på sätt den siste talaren upgifvit, att bevilln.-beredmn skulle kunna på grund af officiela upgifter fördela en persons inkomster/på sätt Bevilln.Utsk:t föreslagit. Det finnes nemi. alldeles inga officiela upgifter om en persons inkomster af kapital, näring, enskilda tjenstebefattning eller pension, utan endast af allmän tjenstebefattning. Denna fördelning är således en fullkomlig gissning.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 10 om aftonen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Lörclagen den II October. Plenum klockan 9 förmiddagen. Vid förnyad föredragning af LagUtslottets den 26 sistledne September under N:o 189 af. gifne, samt den g dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande om *3® Den i r October j. rn. befrielse för Riksens Ständers Bank fran skyldig» heten, att, i Concourser och årsProclama, hevaka sine emot lös pant ägande fordringar, fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingame. Företogs till pröfning RiddarhusUtskottets iden 23 sistledne September aflåtne, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, memorial, i anledning af Herr Franc Sparres, Bengt Erland, motion, om Stipendiers anslående åt Adelig® Ynglingar, hvilka ägna sig åt Näringarne. Herr vow Hartmansdorff, August', Jag utbeder mig, att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på origtigheten af det nu upplästa Memorialet, ej mindre om man betraktar saken i och för sig sjelf, än om man bedömer densamma med afseende å tillfälliga yttre omständigheter. Det är i sig sjelft orätt, att betala någon, för det att han lärer sig ett yrke, hvilket under sjelfva lärotiden gifver lärjungen sin utkomst. Endast den, som icke förr än efter flera år kan hafva sin bergning af det yrke, hvartill han bildar sig, bör hafva anspråk, att njuta understöd under läroåren. Uti förevarande händelse är förhållandet just omvändt; ty lärlingen af ett näringsyrke kan, såsom erfarenheten hittilIs visat, och dagligen visar, under sjelfva lärotiden förtjena nog med sitt arbete, för att hafva sin Den 11 October /, m. bergning.
Yid granskning af föreskrifterna i 168 och 169 §§ af reglementet har Utskottet till behandling företagit en af Herr A. O. Wallenberg väckt motion, N:o 250, i hvad densamma angår rättighet för Fullinägtige att bestämma upplåningsräntan ; och som Utskottet anser det böra tillkomma Fullmägtige att fastställa den ränta, som skall beräknas vid utlåning och diskontering från samt beviljande af kassa-kreditiv å Handelsoch Närings-Diskontfonden, torde det i öfverensstämmelse härmed vara i sin ordning att Fullmägtige ock bestämma räntan för de medel, som, ingående på uppoch afskrifningssamt deposit-räkningarne, användas till förstärkning af berörda fond; hvadan mom. e af 168 § och mom. c af 169 § till uppställningen förändrats, såsom af närlagda förslag till föreskrifter, motsvarande berörde §§, inhemtas. 42:o. Yid Diskontoch Låne-kontoren emottagas penningar på uppoch afskrifningsräkning af såväl enskilde personer, som enskilda korporationer, bolag och kassor, under följande hufvudsakliga vilkor nemligen: a) Insättningar och uttag få ske å 100 Riksdaler och derutöfver, äfven i brutna tal; b) Å insättning meddelas qvitto, hvilket icke kan å annan öfverlåtas; - Jemf. § 168.
Dmbuböman utfett ocf förorbnat 3j)ofrättéråbet i -Kongl, ©mea hofrätt ocf Rtbbaren af Kongl. 9Jlaj:tö Rorbftjerne#£>rben, Sarl Submig öanbin, äfmen# forn flöt, genom t behörig orbntng anjlälbt mal, ballat $EHagiftratS@ebreteraren i ©tocfl)olm, Sagmannen, Rtbbaren af Kongl. SDlajtté Rorbfljerne#Drben, fm rtö utriusque ©obtorn ocf filofofie SJlagtjtern Sbmarb ©abrtel huneberg, att efterträba mår 3uflitie#£>mbuböman, i fänbelfe fan innan näflbommanbe Rtböbag (fulle meb böben afgå. litbafå fafme flöt, på grunb af lös § Regeringsformen od) 65 § Ribs bagsDrbningen förorbnat ©eje för bunjbaper ocf lärbom bänbe män, att, jemte mår 3uftttie#£>mbuböman, om §rpcbfrifeten fafma mårb. §• 77. 3 öfmerenéflämmelfe meb 66 od) 67 §§ i RtböbagsDrbningen, fafme flöi malt måra fullmäbtige i föanben od) RibögälbSKontoret, famt för bent ut# färbat fttflrubtioner, forn uti be för berörbe flöerb upprättabe Reglementen äro intagna. 86 §• 78.
Jag har icke begärt ordet för att vädja till Hr v. Hartmansdorffs loyaute', utan för att till contrapropos. föreslå StatsUtsk:s tillstyrkande i förra utlåt. Hr Gunther: Jag anhåller, att conträpropos:n må blifva Hr v. Hartmansdorffs sista yrkande, nemi. att tiden för markegångssättningen skall blifva densamma, den hittills varit. 18 II. »5 Den 19 Januari e. ra. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan numera tvenne särskilda meningar, stridande emot bifall till Utsk:s nu föredragna tillstyrkande, sökt att göra sig gällande, återstode ej annat än att först afgöra, hvilkendera af dem borde blifva contrapropos. H. Ex. hemställde altså, om R. o. Ad. behagade till contrapropos. antaga Utsk:s uti betänk. N:o 2y3 i denna del afgifna tillstyrkande. Ropades ja och nej. H. Ex. förnyade samma propos.; men den blef åter med ja och nej besvarad. Hr von Hartmansdorff: Jag har begärt afslag å TJtskls tillstyrkande och afstår icke från min anhållan. Frih. Palmstjerna: Då Hr Gr. o. Landtm, icke kunnat utröna Ståndets tanke i afseende på den contrapropos., som Hr Hjärne begärt, anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. på Hr v. Hartmansdorffs begärda contrapos:n. Måhända Ståndets mening då uttrycker sig bättre. Hr Hjärne: Då Frih.
StatsRådets Protocoll besanna det af Stats-Utskottet angifna förhållandet och upplysa tillika, att beslutet om Theatrarnes bispringande intill påföljande Riksmöte blifvit i Kammar-Expeditionen fattadt, äfvensom att de härtill i Handelsoch Finance-Expeditionen utsedda medel tillfallit Statsverket, genom en af särskildta omständigheter påkallad, af Kongl. Maj:t utan Riksens Ständers medverkan , vidtagen anstalt, samt att för öfrigt dispositionen skett med förbehåll, att den borde hos Riksens Ständer anmälas, hvilket ockander innevarande Riksdag egt rum. Nu ehuruväl Stats-Utskottet icke saknat grund för sin framställning, helst Rik - HO ConstitutionsUtskottets bctänkandcn. sens Ständer bestämdt förklarat det något ytterligare allmänt bidrag åt Theatern ej kunde anslås; dock som den för ändamålet använda inkomst varit helt tillfällig och opåräknad, oell då, efter ConstitutionsUtskottets öfvertygelse, både Konungens representation och Nationens värdighet fordrat Hufvudstadens Theatrars fortfarande bestånd , finner Utskottet den anmärkta rådgifvande åtgärden, hvilken dessutom ej innebär något stridande hvarken mot 65 och 68 §•§• RegeringsFormen eller mot Rikets gagn, icke heller föranleda någon ansvarspåföljd. Stockholm den 31 Maji 1823. Ankom d. 28 Junii 1823 Memorial, till Riksens Ständer, angående Stats - Utskottets anmärkning emot disposition af Tull fr ilie t sine del, till Stockholms Invånares förseende med groft bröd.
Ilr De n 17 Mars f. m. 353 Hr Lefren, Joh. Pehr: Jag ber ora ursägt, att jag, ehuru sent uppkommen, begärt ordet i detta ämne; men som det interesserar mig mycket, hoppas jag, att R. o. Ad. lemnar mig denna ursägt. Jag skall vara så kort som möjligt. Jag är för min del benägen att tillstyrka den grundsats, som uttryckes i 8 § af Gr. Frölichs förslag, och att deremot ogilla Utsktns 6 § på den grund, att Gr. Frölichs 8 5, jemnförd med den ig, innebar en starkare säkerhet för sedelinnehafvaien. Det linues dock en hufvudsaklig omständighet, som saknas i Gr. Frölichs förslag. Begge förslagen innehålla, att, vid octrojens meddelande, teckningssumman skall vara till ett visst belopp bestämd; den har af Gr. Frölich blifvit föreslagen till 4 .millioner för actiebanker och mindre för de solidariska, hvarjemte man, på grund häraf, beräknat en insats i taka händer af i5 proc. för begge slags bankerna efter Utsktns förslag, men blott för actiebanker efter Gr. Frölichs. Häraf är således klart, att ingen bank bör äga rätt alt utsträcka sin rörelse eller skuld utöfver den octrojerade cnpitalsurnman, och det är detta tillägg, som jag önskar här måtte intagas af följande skäl. Det är alltid ensidigt för en bank, att publiken bar förtroende till densamma, och delta förtroende grundar sig egentligen på 2:ne elementer, nemi.: ilo publicitet och 2:0 ständiga redogörelser. Men det gifves äfven ett annat förtroende, som gäller för den större publiken, hvilken ej har tillfälle eller förmåga alt följa redogörelserna, och detta förtroende uppstår sålunda: man vet, att banken är octrojerad för en viss summa, och om man då tillika vet, att den ej får utställa skuldförbindelser öfver detta belopp, så gör man sig reda för hvilka personer ingått förbindelser för bankens säkerhet. Man uppgör då följande calcul:
Till dessa plikter hör att i hemmet lära barnen vårda ett hem. Känner man sig därtill ej ega förmåga, må man då tala vid någon annan duglig husmoder och under ferierna lemna dottern i hennes vård. Ferierna lämpa sig bäst till allehanda sysselsättningar i hemmet, ty under skoltiden äro barnen sorgligt n o g så upptagna, att den obetydliga fritiden nog behöfver användas till lek och rekreation. I folkskolorna torde kanske hushållslä- ran vara mera på sin plats, ty våra allmogehem äro ej sådana, att barnen där kunna inhemta dessa läror, och vilja vi höja vår allmoges bildning, bör det väl ske genom barnen; men till hvarje bildad husmoder ville jag säga: » Gif ej bort dina plikter mot barnen, värna ditt hem och därigenom dina barns framtidslycka, ty utan hem och fosterbygd hvad är ett männi skolif? » M. N. Vid älsklingens sjukbädd. S k i s s af A. H i l l. ^I^svällsolens sista strålar smögo sig in genom de höga fönstren och trängde sig mellan några yppiga bladväxter för att med sitt rosenskimmer upplifva ett par landskapstaflor af en af våra möderne mästare. En nytänd brasa i den öppna marmorspiseln började en segerrik kamp med det allt mattare dagsljuset och göt sitt klara, men osäkra ljus öfver rummets om både rikedom och smak vittnande möbler och konstverk. Den dyrbara mattan, som täckte golfvet, förtog ljudet af hvarje fotsteg, och allt vittnade om ett behagligt lugn. «HI&gt;v! Tillbakalutad i en mjuk hvilstol sitter en smärt kvinna, hvars bleka anletsdrag dock förråda den högsta oro. Krampaktigt sammanknäppta hvila hennes händer i knäet, under det att de ängsligt stirrande ögonen oafiåtligt äro fästa på den lilla bädd, ur hvars rikt spetsprydda kuddar ett litet mörklockigt hufvud sticker fram. Läkaren hade nyss lemnat henne. Han hade sagt henne, huru illa det var stäldt, huru svårt hennes enda, älskade barn var sjukt, huru ringa det fanns att hoppas, och huru nära den förestående krisen var.
För att emellertid komma till någon säker kännedom, huruvida i verkligheten den der öfverklagade olämpligheten -och obilligheten i den nuv:de lagen förefinnes, måste man göra sig bekant med förhållandena på den tiden, då såväl båtsmansroteringen som roteringen vid den indelta arméen infördes. Då, likasom nu, hade den enskilde lagstadde tjenare. Lagstiftaren gjorde emellertid den skilnad mellan rotering vid arméen och rotering vid båtsmanshållet. att då den lagstadde drängen, som ingått i arméens leder, skulle från och med den dag. han blifvit antagen till soldat, få åtnjuta sin rotelön; — så ansågs deremot en sådan dräng, hvilken blifvit antagen till båtsman, icke böra tillerkännas samma förmån, förrän han inträdt i kronans tjenst. Ett sådant stadgande hade sin grund uti de olika förhållanden, hvilka för dessa särskilda slag af krigsmän voro för handen. Jag tror ock, att om man vill eftersöka de skäl, hvilka härför lågo till grund, så skall man utan svårighet kunna finna dem. Den indelte soldaten upfordras under fredstid egentligen endast till möten, hvilka fortgå i några veckor, samt möjligen, vid ett eller annat särskildt tillfälle, till s. k. »läger», som kan uptaga nå got längre tid. 1 öfrigt kan soldaten, med K. M:s dertill gifna Nåd. bifall, kommenderas till arbeten för allmän eller enskild räkning, samt, i följd af det nyinrättade fängelsesystemet, till vaktgöring vid fängelserna, hvilken uptager 3 eller högst 4 månader. Arbetskommenderingarne åter vara visserligen sommaren ut; men bereda derjemte soldaten en icke obetydlig inkomst medelst dagspenning eller annan elter bestämdt arbete betingad ersättning, sorn I) e n 9 J ii ni e. m. 17» ofta ställer en arbetsam oell hushållsaktig soldat i tillfälle att till de sina kunna hemföra en icke så ringa summa.
St:rs LagUtsk. inlägger min motion : om antagandet af här i aftryck bifogade Norska Dissenters-Lagen af år 1845, såsom tolkning af 16 § Reg.F. af år 1801), är det med den glada förhopning om framgång som hjertat alltid fäster vid ett önskadt mål. Såsom tillägg till denna motion, tar jag mig friheten yrka det måtte, enär ingen ändring af Grundlagen, utan endast tolkning eller förtydligande af dess Reg.F:s 16 §. är i fråga af R. St:r, denna för landet aldra vigligaste fråga, företagas till beslut och afgörande på innevarande Riksdag; detta på det att Svenska medborgare som förtryckas ”för sina samvetens skull”, måtte snarligen komma i åtnjutande af deras yttersta menniskorätt som är ”samvetsfriheten”, och samhället ju förr desto häldre blifva delaktigt af dess välsignelser. — Då indragningsmagten på 1812 års Riksdag i Orebro tillädes Regeringen, var detta h. o. h. en grundlagsfråga och borde enl. Reg.F:n förslaget hvila till afgörande på nästföljande Riksdag, men denna gång iakttogs detta stadgande icke, utan vid samma Riksdag som förslaget väcktes, bifölls det äfven, hvarför jag pä detta prejudikat grundar mitt yrkande. Wörstin f iif/rn. ang:de dem, som bekänna sig till den kristliga religion, utan att vara medlemmar af statskyrkan, dat. d. -16 Juli 1843. (Öfversättning). §. 1. Dissenter, eller sådane, som bekänna sig till den kristliga religion, utan att vara medlemmar af stastkyrkan, hafva fri offentlig religionsöfning inom lagens och sedlighetens gränser, och kunna bilda församlingar under ledning af egna prester eller föreståndare. §. 2.