Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Säg mig äfven någonting om din man och om min älskling den lilla Theodor. Säg mig äfven rätt mycket om pappa och Sophie, ty, ehuru de allsicke bry sig om mig, roar det mig dock att veta något af dem; måtte jag alltid få höra dem vara friska och lyckliga! En ljuf stund har jag tillbragt med att skrifva till dig. Ack om du visste hvad jag håller af dig! Icke derföre, att min och din mor voro syskon, icke derföre att min goda mormor är också din mormor – allt detta är bisaker – men för ditt goda hjerta värderar jag dig och för din känslofulla själ som harmonierar med min. Mormor helsar dig tusende fallt. Lef väl! var lugn och grubbla ej på framtiden. Skrif snart till din Evigt trofasta vän. Mathilda B. Emelie till Mathilda! Stockholm d. 29 December 1830. Goda Mathilda! Hjertlig tack för ditt bref. O hvad det var intressant och hvad jag många gånger har läst och åter läst det! Till bevis att det rätt mycket gladde mig, svarar jag med omgående post, oaktadt vi äro midt i julhelgen och här är öfver trettio personer främmande till middag och qväll. Det kan inte hjelpas, tänkte jag, jag kan smyga mig ifrån sällskapet utan att vara saknad, det är postdag, jag måste ovilkorligen skrifva till min lilla Mathilda. Hvad det fägnar mig att du finner dig lycklig! det kunde jag ej vänta mig att få höra, ty, ehuru du är skapad för huslighet, arbetsamhet och stilla njutning, trodde jag dock, att det i Hernösand, hos mormor, skulle vara alltför tråkigt. Dock, när man som du finner sin sällhet i att skapa andras, då kan man öfver allt vara nöjd. Att du för den goda gumman förljufvar lifvets afton, att du med din vårvärme mildrar hennes höstkyla, att du lånar en ny glans åt hennes nedgående lefnadssol; att du som en glädjens engel sprider trefnad i hennes ensliga hydda – se det Mathilda! det gör dig lycklig. Men skall du alltid fästa ditt sällhetsbegrepp vid förljufvandet af mormors ålderdomsdagar? Åter har ett år förflutit. Ack huru sorgligt för mig!
Han lias sjalf berättat, a t t hon vid ett tillfälle, da hon väntade träffa en shdan, uppträdde med t v l 1a.ddade pistoler, den ena för Iioiioin, den andra för rivalen. Blla ekonomiska ' umbäranden uthärdade Iion dock, soin sagdt, med glädje för lians skull. Sjiilf tillagade lioii de sinas enkla kost, oftast bestående endast af bröd, viii och olja, och därmed var hoii fullt belhten. Den läkare, som vid Teresitas födelse vardade henne, liar berättat, att vid detta tillfälle fanns det livarken ljus eller inat ' 10. i huset; lian måste därför skyndsamt begifva sig till sitt hem för att anskaffa lämplig föda %t den sjuka kvinnan. Hiiiri stort värde en än sh liten penningsumma ägde för faiuil. jen visas af bl. a. följande lilla tilldragelse. E n dag föll den lilla Teresita utför trappan och slog sig illa. Garibaldi, som ej visste kur han skulle trösta sin gråtande älskling, tog tre sous - familjens hela förmögenhet, bevarad för något särskildt stort tillfälle - och skyndade ' ut för a t t köpa något åt barnet. Vid sin återkomst möttes han af sin hustru, som helt upprörd ocli bedröfvad ropade till honom: &gt;Man har stulit börsen !^ Alla äro eniellertid ense i skildringen af den lycka, som oaktadt bekymmer och de sydländska lynnenas hkiftighet, alltid r %dde B Garibaldis ocli lians första hustrus hem. Å r 1848 återvände Garibaldi till Europa och Italien. Han hade låtit sin hustru resa någon tid förlit, och medel till öfverf3rten hade han erliållit genom vänners och italienska patrioters sammanskott.
Helsingfors för att fullborda sina studier och derefter taga kandidatexamen. På flere månader erfor man i hemmet ingenting om honom; blott ett dunkelt rykte sade, att han fallit i händerna på de så olika bedömda pietisterna, hvilka i Sverige benämnas med det så betecknande namnet läsare; men på länge kom ej en rad ifrån honom. Sluteligen fingo de genom tidningarne erfara, att han blifvit prestvigd i Åbo och förordnad till adjunkt i ett pastorat långt upp i Österbotten. Vid samma tid erhöll äfven fosterfadren ett bref, deri han skref, att han nu först rätt begrep sin kallelse och det fåfängliga i hans fordna sträfvande, och att han derföre öfvergifvit planen att blifva magister och doktor, hvarföre han nu ofördröjligen egnat sig åt det andeliga ståndet, såsom det enda hugsvalande i vår syndbelastade verld. Likväl tackade han innerligt sin farbror för all hans välvilja och ömhet, nedkallande himmelens välsignelse öfver honom, men tillika afsägande sig för framtiden allt vidare understöd, sägande sig äga nog af sin tjenst. Djupt upprördes den gamle mannen af detta bref, det sista han erhöll, och vid sin död skänkte han honom en ansenlig del af sin förmögenhet. Sex år hade förflutit utan att Elisabeth och Leonhard haft någon underrättelse från Ferdinand, då han en vacker dag sågs lifslefvande inträda till dem. Han hade blifvit utnämnd till kapellan i närgränsande socken. Sedan den första glädjen var öfver, sågo de med förvåning den härjning tiden åstadkommit hos honom. Han var ännu icke fullt tretio år och såg ut att vara nära femtio. Det ljusa håret var gråsprängdt och glest, gestalten framåt böjd, en skär rodnad lågade stundom på den insjunkna kinden, och de blåa ögonen glänste ofta matta och glasartade. För öfrigt var hans väsende mildt och vänligt, ehuru allvarligt, utan spår af denna fördömmande stränghet, eller det proselytmakeri, hvarföre hans likar voro och ännu äro, fast ofta orätt, beskyllda.
Deras begäran att inköpsnämden måtte komma och se efter, om ej på opponenternas utställning, som öppnades samtidigt med det museum gjorde sitt val, funnes något arbete, värdt att införlifvas med musei samlingar, afslogs. Hvarför utstälde de ej på akademien? De hade fått inbjudningsbref till denna utställning. Nu fingo de skylla sig sjelfva och hade alls ingen rätt att beklaga sig. Det var svaret de fingo. Således: den som ej ville återvända till akademiens sköte, hade intet medhåll att vänta. Han finge reda sig bäst han kunde. Som vi torde minnas litet hvar gjorde, sedan musei enskilda inköpsnämd ett inköp på opponenternas utställning. Detta var en lofvärd gärd af rättvisa, och man må beklaga, att nämden ej kunde få Zorns » Mona » som den gerna velat köpa. Likaså lofvärd var samma nämds uppträdande i år i Göteborg, der en stor och god utställning var anordnad och der staten naturligtvis lät Göteborgs museum, konstlotterier och enskilda taga de bästa dukarna. Museinämden tyckes emellertid tagit till sin uppgift att efter bästa förmåga hela hvad staten, brutit. Den köpte för musei egna medel tre konstverk af yngre svenske konstnärer, Fallstedt, Pauli och Liljefors från Göteborgsutställningen. Statens officiella inköp förestår ännu, och till detta ega, som tidningarna nyligen till allmänöfverraskning meddelat, opponenterna att hembjuda de arbeten, som förekomma på deras egen utställning. Att museets svenska afdelning ej stort ökade sitt värde genom de i fjor inköpta taflorna i olja och aqvarell, är ett sakförhållande, som ligger i öppen dag. Man kommer ju ej utan anspråk upp på ett museum, man går inte der som på konstföreningen och känner sig glad, blott man får se en god tafla på dussinet Det, som vi finna allt lof värdt, om vi se det på en elevutställning, det skåda vi med vida mer kritiska blickar på en utställning af mästares verk. Det vi ha nöje af att se på en atelier bland studier och småkrafs, gå vi kanske med en axelryckning förbi, om vi finna det på en museivägg. Bland de taflor man köpte i fjor, vill jag nu endast yttra ett ord om två, Fagerlins och Nybergs.
Om , på sätt Riksdagsmannen Jon Jonsson anfört, Båtsmans - Indelningen i Blekinge icke utgör mera än omkring 86o hela hemman , sorn, enligt contract, äro skyldige, att till årlig tjenstgöring utrusta och underhålla 1,500 Båtsmän; så är det utom allt tvifvel, att denna Indelning måste vara mycket tryckande för Landet, i synnerhet då härtill äfven kommer, att Båtsmans-Rusthållen, som till största delen skola bestå af mindre hemmansdelar, måste hålla 2:ne Ordinarie Båtsmän på hvarje helt hemman, samt derjemte deltaga uti Bevärings-manskapets utgörande, lika med alla andra hemman i Riket, deremot Båtsmans-rotarne, som i Blekinge Län skola bestå af 3 till Mantal på hvarje Rote num - Den 7 Juli. nummer redan skola njuta befrielse från Vargeringeti och Fördubblingett. Det är Val en sanning, att till Båtsmans* Indelningens vidmägtliåliande äroanslagne Herri* mansoch Jordebok* Bentor; men «m dessa ej utgöra mera än 17, 18 till högst 20 Dal. Sunt för hvarje Rusthålls nummer, och Båtsmannens lön -deremot* enligt Contfact, är fastställd till 24 Dal. S.-rrtt, hvilka till större delen skola vara förvandlade i varor* så synas BåtsmansRusthållen äfven härutaf kunna hämta anledning till någon jemkning och lindring uti In* delningen. Def förslag , soni Riksdags mannön Jon jonsson härtill uppgifvit, att Indeldta Båtsmannens antal skulle mindskas till j-del eller med 250 man Och de qvarvarande Båtsmäns - Kusthållen få sig så mycket af den indragna Indelningen anslaget uti HemmansOch Jorcleboks-Rentor * att de hädanefter kardmo att njuta fulla 24 Dal.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande hade Krigs-kollegium anfört, att som regementskommissarie-tjensterna vid arméens regementen och korpser ej finnas på stat uppförda, innehafvarne af dessa befattningar väl icke äro berättigade att vid entledigandet undfå pensiousunderstöd af allmänna medel; men då sådan förmån förut, uppå Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, blifvit af Rikets Ständer regementskommissarie beviljad, samt för utöfning af regementskommissarie-tjenst, synnerligast efter den tillökning i göromål, som i sednare tider blifvit dessa tjenstemän ålagd, fordrades rörlighet och arbetsförmåga, som vanligen icke kunde påräknas hos en tjensteinnehafvare af långt framskriden ålder, hvartill komme att, under nuvarande arfvodesvilkor, det stundom kunde blifva svårt att förmå dugliga och fullt pålitliga personer till emottagande af regementskommissarie-befattning eller att sedan en gång dertill antagna personers tid och krafter i tjensten medtagits, oförtjent entlediga dem, om ej något hopp om pensionsunderstöd på deras ålderdom blefve dem beredt, — har Krigs-kollegium, i betraktande af här ofvan anförda åldersoch tjensteförhållanden, i underdånighet hemställt, att Kongl. Majk täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition derom, att Friman, vid afgång från regementskommissarie-befattningen, måtte på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande för återstående lifstid af en årlig pension med 550 R:dr, motsvarande hans nuvarande regementskommissarie-arfvode, sedan derifrån afdragits det deri till följd af Kongl. Brefvet den 1 Juli 1857 inbegripna vaktmästare-arfvode ; och har, med afseende å de för Friman förekommande omständigheter, Kongl. Majit nu föreslagit Rikets Ständer, att Friman må, med månaden näst efter den, i hvilken han entledigas från regementskommissarie-befattningen, få på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension med 370 R:dr, hvilket belopp, tillika med den pension, 180 R:dr, han såsom f. d. underofficer från Arméens Pensionskassa åtnjuter, motsvarar regementskommissarie-arfvodet 700 R:dr, efter afdrag af det deruti inbegripna vaktmästare-arfvodet 150 R:dr, hvarvid Kongl. Majit dock till Rikets Ständers behjertande öfverlemnat huruvida pensionen på Allmänna Indragningsstaten för Friman, derest sådan beviljas, kunde höjas till det af Krigs-kollegium föreslagna belopp 550
Maj:t har derjemte fluteligen i Näder förklarat, att om Riksens Ständer wilja med deras enskilde Werk förena en Allmän MagazinS-Jnrättning för sädane ätgärder, som icke äro ifrän StatS-Werket oskiljaktige, sä kunna de äfwen stadga huru denna Inrättning stall förwaltaS, bestämma antalet af derwid nödig Betjening och gransta alla Specialiteter, na af förwaltningen; men att, sä länge Ma, gazins.Jnrättningen utgör en ibland de förwalt, nings.grenar som styras af Embetsmän, nämde af Konungen, kunde Kongl. Maj.t icke, utan att upoffra en för Regeringssättets beställd wig tig - Den z Octodek. 201 tig grundsatts, medgifwa att styrelsen af denna Inrättning skulle 01» Underbetjeningens antal och willtor samräda med Riksens StänderS Re. wisorer, eller wara ssylldig Riksens Ständer och deras Rewisorer redowisning för hela sin fönvaltning, och säledcs icke blott för Räken» staperneS ordning och riktighet, lnvitken redo. wisnrng lätteligen skulle föra Riksens Ständer till ett emot Regerings-Formens 90. § stridande klander af Styrelsens företag, och derigenom leda till wädliga misihälligheter emellan Regering och Ständer. Ibland de Kongl. MajstS Nädiqa Prvps. sition bilagde handlingar, hafwa Utskotten först fästat fin upmärksamhet wid det yttrande, som Allmänna Maga;in6.Directionen till StarS Bcrcdningen afgifwit. Directionen har deruti pä följande fält uptagit Allmänna MagazinS. Inrättningen» nu warande tillgängar: Uti Tontante medel wid näst. lcdne Iunii mänadS flut R.d. 85,8Zi: 5, «.
Den ao Juni! fena , lika som i elen anilia händelsen driffjedern, till Författningarnas öfverträdandei men frestel*en att undansnilla Tullen å Gods, sorn, emot en påbuden afgifts erläggande , kan ifrån Keder-, laget lofligen disponeras, för att afytt.ras i. landet, måate naturligtvis ej vara lika stor, som, frestelsen vid, en lockande utsigt till vinst genom inrikes, afsättning för en vara., som ej annorlunda, än genom missbruk, kan erhållas från Nederlagen, D,en Controll, sorn skulle, kunna anses göra tillfyllest till förekommande af Tullförsnillning uti Nederlags - rörelsen , blifver således, aldrig tillräcklig, för att hindra en oloflig åtkomst af varor, som ej kunna fortullasj hvarförutan härvid bör anmärkas., alt, då vid kust eller inlopp, slika varor, tili hvilkas inpraetiserand® tillfälle sökes , blifva upptäckte om bord, å Fartyg, tjenar Keder!ags-friheten till förevändning att dölja d^ras hemliga bestämmelse, och att rädda dem från con.fiscations anspråk, ©et synea afven vara, grundadt i, sakeus. natur, att då både för inhemska ©andla,ndes °ch Utländska, Säljares räkning, varor af alla slag tå införas, utan erläggande af Tull, oph endast erno.t en ganska låg
Efter hvad kändt är, har Chalmerska slöjdskolan visat sig medföra ett verksamt gagn i afseende på slöjdskicklighetens befrämjande och af sådan anledning inom landet tillvunnit sig ett allmänt och välförtjent förtroende; men då motionären vid sin ofvanberörde framställning icke fogat sådana upplysningar, hvarpå ett säkert omdöme kan grundas rörande behofvet af den föreslagna tillökningen i berörde tecknologiska läro anstalts nuvarande stats-anslag, har Utskottet, med hänsigt derjemte till statsverkets nuvarande knappa tillgångar, funnit sig böra hemställa, att förevarande motion icke måtte till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. 16:o Från Borgare-ståndet har Utskottet erhållit remiss å ett till bemäldte riksstånd af Herr Gustafsson afgifvet memorial, deruti —jemte förmälan, hurusom, genom föranstaltande af den i Stockholm till slöjdernas förkofran stiftade förening, en för yngre slöjdidkares, serdeles gesällers och lärlingars, undervisning beräknad slöjdskola blifvit härstädes inrättad, hvilken skola, deruti vissa dagar i veckan undervisning meddelades af fem lärare uti mathematik, ritning, målning, modellering, m. m., innan kort vunnit det förtroende, att elevernes antal ökats till mera än 150 — motionären föreslagit, att, enär slöjdföreningen, hvars tillgångar utgjordes allenast af frivilliga bidrag af dess medlemmar, icke vore i tillfälle att för skolan bekosta mera än anskaffandet af rum och nödiga inventarier, Rikets Ständer måtte, till beredande af en sådan utvidgning utaf nämnde läro-anstalt, att undervisning dervid kunde meddelas åt 200 lärjungar och utsträckas till alla dagar i veckan, för nämnde skola anvisa ett årligt statsanslag af 6,600 r:dr, att, enligt upprättad aflöningsstat, an - Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 90. 15 vändas till arfvoden och löner åt skolans föreståndare, åtta lärare, en för gudstjenstens förrättande anställd prestman och en vaktmästare.
Folkköken hafva, som bekant, i vinter åter börjat att arbeta, m e n nu, j ä m f ö r d t m e d förut, på något olika grund och efter utvidgad plan. M e n hur skall detta tillgå? De ytterst låga priserna få under inga villkor h ö j a s; de stora portionerna få inte m i n s k a s; den kraftiga, vällagade maten inte försämras. N e j, visst inte! Men a l l m ä n h e t e n själf skall understödja saken genom en i väsentlig grad utsträckt hämtning af matportioner från folkköken. S e där medlet! Hämtningsidén har dock för närvarande ej vunnit någon större anslutning, och det kan m e d fullt skäl frågas: hvarför d e t? Det är t, ex. stök i huset, tvätt och skurning eller dylikt. Tjänarinnorna, de m å v a r a två eller en — ty här talas egentligen icke o m rikt folk, sojn har råd att h å l l a m å n g a tjänare — äro fullt sysselsatta m e d de extra göromålen. Det är otrefligt i h e m m e t, och familjefadern och de v u x n a barnen, s o m hafva arbete borta, skulle helst se sig befriade från hela stöket, mest därför att de ej få m a t i rätt tid och kanske inte heller så god mat, s o m de äro v a n a vid. Jo, säkert. Går m a n sedan till den burgna arbetarefamiljen, där ingen tjänare finnes, utan hustrun skall sköta hela h u s e t; hur ställer sig saken d ä r? M e n räcka hennes krafter alltid till härför? Knappast. I de flesta fall finnes det en talrik barnskara, s o m skall hållas ren och hel, och tusen andra bestyr falla inom det dagliga arbetets o m r å d e. Ty i hvarje hushåll, större eller mindre, spela både matlagningskonst och ett förståndigt inköp af f ö d o ä m n e n afgörande roller. Och i dessa afseenden h a f v a de väl organiserade folkköken naturligtvis ett gifvet företräde framför hvilket mindre hushåll s o m helst.
Riksmynt» afsättas och under namn af Beck-FYiisiska Donationen, till förvaltning af Riddarhuset emottagas; att, om hennes slägtinge Fröken Eva Marie Sofie Eleonora Gustafva Horn öfverlefver testamentsgifverskan, skall hon ega att årligen i sin lifstid uppbära räntan af dessn medel; att, i motsatt händelse, äfvensom efter bemälda Frökens död, skola 2 fattiga enkor efter Svenska adelsmän, hvilka enkor RiddarhusDirektionen egde att utnämna, till hälften hvardera i sin lifstid uppbära räntan, samt att efter enderas eller begges död RiddarhusDirektionen bör utnämna en eller tvänne sådana räntetagare och så framgent i evärdliga tider. Elter att hafva anbelallt bevakning af detta testamente, har Direktionen ännu icke erhållit någon säker underrättelse, huruvida inbetalning af de sålunda testamenterade medlen kan vara att påräkna, § 2. Den kapitations afgift, som egentligen endast till bestridande af kostnaderne för reparationer å Riddarhuset, varit bestämd att under de 3:ne sistförflutne åren erläggas med 1 R:dr R:ko årligen af hvarje mantalsskrifven adlig mansperson, som för lön eller förmögenhet betalar bevillning, har under samma tid, enligt kassnräkningarne, influtit med tillsammans 10,996 R:dr 71 öre Runt, men den genom denna afgift bildade Ueparations-fondens fordringar och tillgångar, hvilka vid 185 5 års slut utgjorde 52,072 R:dr T 78 öre, uppgingo vid sistlidne års slut, efter afdrag af fonden9 skulder, till endast 2,236 R:dr 44 öre, hvilken förminskning härrört dels af den, enligt Ridd. o. Adelns beslut vid sista riksdag, af Reparations-fonden bekostade ersättningen, uppgående till 3,859 R:dr 7 5 öre, till Wadstena Jungfrustifts-kassan för genom stöld förlorade medel, och dels af de sednaste årens högst betydliga reparation9-kostnader.
Friherre 8tael von klollstsin, 6orkik2 I. uäviZ Äisköntdet synes billigt, at afwen BoställsInnkhafivare wid denna beskattning matte bidraga, sä är det likwa! efter min kanka högsta obillighet, at det sini!le sie efter samma grund, som för dem, hwilka ä. ga sina egendomar; Boställen äro Kronans, och de» återbetalning, sem sker pa 2O ars tid, är af den beskaffenhet, ar som 2o:de delc>n ar blott y kr' (!«nr, sa more ick^e allenast det sörstokkswis gjorda LspitLler en ren förlust, utan äfwcn i kr Lent i räntan; det kan ej sagas at någon afbetalning sier pä et Lapitsl^ dä icke en gäng sull ränta erhalles. Af ätstilliga yrkades proposition pä Momentet med undantag för indragna Boställen. Hans Lxcelloncs Herr Grefwe» och Landt - Marskalken. Bifaller Högloft. Riddersia-» pet och Adeln 4:de lVlomenrer af 2st. §. med den förändring, at indragna och pa wist lid reckueeraös Boställen icke ifrån upsiattning och beräkning befrias. Hirtsl ropades J p, blandadt med et och annat Nej. Herr von Ln§ssträm, lovs». Af hwad i vircourierna anfördt biifwik, har jag ej funnit mig fulleligen öfwertygad; men för at ej förnöta tiden ge 147 - n?v — -u liom widare Zelibersuon, will jag ej något widare » Verta anine Pika, utan begär blott, ak i krotocollsr antecknas, ac öfwer 2000 hela Hemman härigenom stänga deltagandet i Ven annars allmänna Asgiften. Herr k^oräsnstol pe, .gnä ers, begaf sig af, weu med der wilkor, at alla högre Ämbetsmän mätte göra lika ädelmodiga upoffringar, som BrukS>Patronerne gjort. 29.
Äfven med vitsordande att Fullmägtige hafva rätt i hvad de anfört om den i Hamburgska statspappers-marknaden förekommande fixa kurs å Pund Sterling, och att alltså skilnaden i värde mellan förenämnda tvänne slag af obligationer icke lärer blifva af den betydenhet, som 1864 års Revisorer synas hafva antagit, kan likväl Stats-Utskottet, som lika med Revisorerne anser tvifvelagtigt. huruvida det med denna affär afsedda ändamål någonsin stod att vinna på den väg, Stats-Utskottets Utlåtande JYs 29. 47 som Fullmägtige för densammas genomförande beträdde, icke undgå att finna hela denna operation af Fullmägtige så behandlad, att Revisorerne haft rättmätig anledning att deröfver uttala ett allvarsamt klander. Hvad dervid först angår det sätt, som Fullmägtige valde för att gifva Schröder & Comp. del af sitt förslag till ifrågavarande obligationsutbyte, torde det icke kunna nekas, att om — såsom det på ett ställe i Fullmägtiges förklaring heter — “inom den krets af verksamhet, som tillhör Fullmägtige, ärenden finnas af “beskaffenhet, att meddelandet af ett fattadt beslut lämpligast sker genom ett “bref, en skrifvelse, hvars expedition de beslutande kunna uppdraga, allt efter “omständigheterna, än åt ordföranden, än åt en ledamot ja än till och med åt “Sekreteraren allena, det likväl, “ — för att tala med Fullmägtiges egna ord — “i hvarje särskildt fall måste blifva sakförhållandet, hvarefter formen för beslutets expedition bestämmes.“ Men om sålunda sakens större eller mindre vigt icke bör blifva utan inflytande på det expeditionssätt, som, utan att fela mot tjenstgöringsordniugens föreskrifter, må kunna för särskilda skrifvelser väljas, och om i öfverenstämmelse härmed korrespondensen rörande en mängd kuranta, från upptagandet af ett utländskt lån oskiljaktiga ärenden, såsom meddelanden om vexeldragningar, obligationsutlottningar, kuponsinlösnfngar, m. m., öfverlemnas åt särskilde delegerade, finner Utskottet sådant vara en till enkelhet och skyndsamhet ledande åtgärd, deraf ingen skada må vara att hemta.
Klitt ' ’> *} ; r ... ur.tnmr, i . iC-ifjifjt?: nn •ffftlplMWlfl^-rt-1 * ' * *»** . ! 4'fUW*»1 **» tt*4- <k ;■ ^ > 11 4| å* fri *♦»«»■' »V ’*»••* , 1!‘“ l '■'■ '* t| \ . -S' * •- • *SJ ... , . t^-:. lii c ; ji ..’ ■ ...••••: 1 ;; ;r! "• • ' v; i .i.LT ;•.-■»>’« * t-'"' "• '.»sitt I>3« .■jzi.Yi'* ,'-!•?» .?• 'tj . y i11 i t n.i ' * i, . - . -li.i.t.r >5’ ■ .LUa-.if: i" | Jt..t ]i'■■>>>' 't staTdsM ••; •' f ...imil i-, I,,.,: tfclpTf. «8}0 ..Cv pvl É . .. i. -.clar öBiji.^ '.-in-.it "v ! ... • . ... r: ..; y:( 'y'-0 . if&jhtr C ab-ix - ...’... :.v.. t 5 * * • • M-rrv-' ; nsatmaé 'nitiåtrå? Vikis i: ~ - V l. ’0 1- 'fli.ylJt • | ’ - ■ ris® ' s* ** « T »*•» H Lf.l .t-t"-•'