Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gad kom till David, och bådade honom, och sade till honom: Vill du, att hård tid kommer i sju år i ditt land? Eller att du i tre månader måste fly för dina fiendar, och de förfölja dig? Eller att pestilentie blifver i tre dagar i ditt land? Så märk nu, och se till hvad jag skall säga honom igen, som mig sändt hafver. David sade till Gad: Mig är stor ångest; men låt mig falla i Herrans hand; ty hans barmhertighet är stor; jag vill icke falla i menniskohand. Alltså lät Herren komma pestilentie i Israel, ifrå morgonen intill bestämdan tid, så att folket blef dödt, ifrå Dan intill BerSeba, sjutiotusend män. Och då Ängelen utsträckte sina hand öfver Jerusalem, att han det förderfva skulle, ångrade Herranom det onda, och sade till Ängelen, som folket förderfvade: Det är nog; håll nu din hand tillbaka. Och Herrans Ängel var vid Arauna lado, den Jebuseens. Då David såg Ängelen, som folket slog, sade han till Herran: Si, jag hafver syndat; jag hafver gjort den missgerningena; hvad hafva desse fåren gjort? Låt dina hand vara emot mig och mins faders hus. Och Gad kom till David i samma tiden, och sade till honom: Gack upp, och res upp Herranom ett altare uti Arauna lado, den Jebuseens. Alltså gick David upp, såsom Gad sagt och Herren budit hade. Och då Arauna vände sig om, såg han Konungen med sina tjenare gå till sig; och tillbad på sitt ansigte ned till jordena; Och sade: Hvi kommer min herre Konungen till sin tjenare? David sade: Till att köpa ladona af dig, och bygga Herranom ett altare, att plågan må återvända i folkena. Arauna sade till David: Min herre Konungen tage och offre såsom honom täckes; si, der äro oxarna till bränneoffer, och slädar, och redskapen till oxarna till ved. Allt gaf Arauna Konungenom; och Arauna sade till Konungen: Herren din Gud låte dig vara sig behagelig.
Den högsta tullen på denna vara, införd från Finland, hvarifrån all införsel skedde, var först 20 sk. och nu har man föreslagit tullen nära nog dubbelt så hög. Jag förnyar derföre hvad jag i detta hänseende redan yttrat. Hr Hjerta: Frih. Palmstjerna har missförstått mitt yttrande, då han uppgifvit, att jag skall hafva sagt, att med ett pris af 5 r:dr för fläsk, det alldeles icke skulle löna sig att föda svinkreatur. Sjelf har jag icke någon erfarenhet i denna fråga. Jag har endast hört andra uppgifva, att, då priset understiger nyssnämnde belopp, det icke lönar sig, att producera fläsk i jemförelse med fördelen att producerara smör och kött. Min mening härutinnan är föröfrigt ådagalagd i mitt förra yttrande. En värd talare här midt öfver har yttrat, att man icke borde fördjupa sig i theoder; som han tycks hafva riktat delta yttrande emot mig, får jag fästa hans uppmärksamhet derpå, att jag alldeles icke fördjupat mig i några theoder. Jag har endast åberopat erfarenheten från annat land. Den värde talaren har sagt, att man borde grunda sina yttranden på andra länders erfarenhet i det hänseende, hvarom här är fråga, och vid sådant förhållande ber jag att få åberopa Englands åsigter. Deremot synes mig den värde talaren hafva begått en liten synd mot den sats, han framställt, då han sjelf otvifvelaktigt framkommit med en theod, uti det yttrande som han citerat efter Drottning Chtistina, ty det var icke , någon erfarenhetssats i det förevar:de ämnet ulan en theoretisk sats. Samme värde talare har äfven förmenat, att det exempel jag citerat i fråga om nedsättning i tullen af fläsk icke skulle vara fullkomligt rikligt, emedan det skulle kunna hända, att Amerika väl ville införa fläsk hit men icke taga vårt jern i utbyte. Den 2 Juni e. m. 223 Härvid torde jag få erinra, alt den värde talaren icke synes hafva riktigt begrepp om vilkoren för handeln, särdeles emellan platser, som ligga aflägse från hvarandra, ty det kan omöjligen på längden löna sig att föra ett lands produkter till det andra, med mindre än man får återfragt tillbaka.
Topografiska korpsen; af Herr Sundvallson, JVs 230, angående pension för Kamereraren J. A. Furstenhoff; af samme ledamot, JVS 231, om anslag till påbörjande af norra stambanans anläggning, i enlighet med äldre förslag, öster om Sigturiafjärden direkt till Upsala; i hvilken motion Herr vice Talmannen Murén instämt; af Herr Cygnaeus, JVS 232, om anslag för vidtagande af åtgärder till förekommande af utskärningar i Ume eif; af Herr Bäcklin, JVS 233, om anslag till upprensning och rötning af rännan i det s. k. Skantssundet vid inloppet till Nyköping; samt af Herr Lovén, JVS 236, angående pension för Kammarjunkaren Wvon Wright. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades nedannämnda motioner, jemte deröfver afgifna yttranden: Herr Schenströms, JVS 149, om låneunderstöd till anläggning af jernbana för lokomotiv från hamnen vid Köping norrut till Uttersberg med grenbana till sjön Lillsvan; 80 Prot.-Utdrag den 29 November 1862. Herr Carline, M 156, om anvisande till nordvestra stambanan af de för en sammanbindningsbana genom Stockholm från Jernvägen till Clara sjö afsedda medel, m. m.; samme ledamots, J\s 157, angående
Uti den aldkanärmaste gemenskap, haswa Revifoderne li^wäl leke nnna! obemäldt lämna, huru som någon an, elming fö ekommit ti l den förmodan, att Wexel-titigängarNe under de senast framflu.ne 2:ne är möslignvis torde hafwa kunnat medgifwa ett större upköp, i fall CoNtviret, dels wio moderats Courser nLgot mera lststräkt sine requlsitioner, och dels dä Courscn af tillfällig? anledningar warit nä, got högre, i si ll t för att innehälla med al'Wexelupköp, post dagligen gjort försök lil! uphandli -g af mindre De» -8 November. Z7Z Mindre summor, hwilka icke bordt kunna owilkor.igstt föranleda till Coursens stegring. Af de ifrän Boksluts - Contoiret till Herrar Fullmägtige inkomne Rapporter befinnes, att Wexelcoursen pä Hamburg ifrän September mänads början i8oZ till December mänads flut samma är, att räkna per medium, icke warit höhre utan snarare under 50 si. per N:dr Hainb. Banco, men att under besia fyra mannder Wexlar pä Hamburg endast blif* wit köpte till ett sammanräknadt belopp afRd. 85,675 ry si. Hamb. Banco; afwen som att ifrän den 2 Maji tilt den 4 Juli 1806 ingen uphandling ägt rum, ehuru Coursen under sistnämnde period warit omkring 5l si., något mer eller mindre. Dä Hamburg nu för tiden sä tillsägande är Medel-punkten för Europas betydcligaste Wexel-transackioner, förekommer det mindre sannolikt, att We» xebtillgängarne pä Hamburg wid en sa moderat Cours, som 49^ ä 49^ 6- stokat wara sä swags och knappa, att, i händelse Contoiret hwarje postdag med någre tusende Rd. ökat sine Wexel-requisitioner, sädant bordt altera Coursens läge.
M. blifvit begärda, icke äfven i andra fall skulle äga att pröfva och föreslå hvad de anse nödvändigt och nyttigt för, samt önska bevilja ett eller annat verk. Hr von Hartmansdorff: Jag lärer icke behöfva ådagalägga för Ståndet, att Frih. Gederströms anmärkn. icke hörer hit. Det är helt annat, sora här är i fråga. I afseende på Hr Ekströmers yttrande får jag säga, att om de regleringar och villkor StatsUtsk. gjort icke äro af någon vigt för institutet, så vet jag icke, hvarföre Hr Ekströmer sjelf och de öfrige herrarne äro angelägne att få förslaget bifallet. Är det likgilltigt, så låten då saken falla och oss vara i vår förvillelse; de som hafva den hältre insigten, behöfva ej gå vidare. Jag anhåller emedlertid att få erinra Ståndet om en omständighet, som omnämndes förra gången saken förevar, nemi. att frågan om institutets verksamhet och vidsträcklheten deraf ligger för närvar, under K. M:s pröfning. Detta sätt att fästa villkor vid anslag, är en utväg, som begagnas för att, så vidt sig göra låter, lägga band på K. M:s beslut, och ställa Konungen i den svårigheten att antingen afsäga en löneförhöjning , som nu beviljas åt institutets tjenstemän, eller ock alt gifva efter i sjelfva saken. Jag skulle tro, att ett sådant sätt att förfara hvarken är riktigt eller höfviskt. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag finner mig uppkallad i anseende till det ifriga motstånd, som StatsUtsk. röner i denna fråga, då den nemi. innefattar en vigtig princip inom den constitutionella lagstiftningen, Jag anser verkligen, oberäknadt att StatsUtsk. nu i denna fråga icke gjort annat än ställt sig i det närmaste till efterrättelse hvad K. M. förordnat och anbefallt för det Carolinska Institutet; jag anser, säger jag, att om man vill utveckla det constitutionella systemet och göra det till en sanning, samt icke vill qvarblifva i det fullkomligt outbildade statsskick, hvari vi hittills
Dä likväl Banken, dels för sin egen skuld, dels ock för att sätta den nya anstalten i tillfälle att med kraft öfvertaga och upprätthålla Bankens nuvarande förhållande till dess debitorer, måste i densamma ingå med ett stort, belopp, och alltså fä ett sä stort och öfvervägande intresse, att detta icke skall kunna anses tillräckligen bevakadt och skyddadt under de vilkor, som kunna stadgas för en konunandit-delägare. kan förslaget derom, ehuru icke utan fördelar, sannolikt icke anses antagligt. P.) Det tredje alternativet att Banken stiftar en ny Bank och dervid förenar sig med enskilde synes deremot medföra lösning af de flesta svårigheter, och torde derföre ett derpå grundadt förslag kunna påräkna en mogen och omfattande pröfning. Q.) lått sådant ordnande af Bankväsendet niedgifver, att, utan ändring af Grundlagen, undanrödja de väsendtligaste felen i det nuvarande Bankväsendet, enär den åt riksbankens sedlar gillia tvångskurs blifver oskadlig; vid Bankaffärernas bedrifvande den enskilda verksamheten och driften kan tagas till biträde, utan att Bankens säkerhet äfventyras; och Bankrörelsen kan göras beroende af den allmänna lagstiftningen. B.) Förslaget, upprättadt i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det af Finanskommittéen framställda, afser a) att Rikets Ständers Bank, som förvaltas på sätt 72 §.
Influtne Räntor Godtgjord Lagsökningskostnad Influtna hyresmedel Försålda Inventarii-persedlar Capital-afhetalning å osäkre fordringar Förvaltningskostnad, enligt Specificalion ) Sorn blifvit använd: Vinst Den 3r December År 1835. År 1836. yl. Till godtgörande af de, efter Revisorers pröfning, å serskildt blad, såsom osäkre, till saldering öfverförde B. Återstoden, å serskildt Conto afsatt, för att i stadgad ordning till Banken lefvereras **) *) Syecification. Aflöning och resepenningar Discretioner, arfvoden och miss Låne-Contoirets Fond dertill utgörande R:dr G,000 vid i835 års slut. R:dr 25,000 vid i836 års slut. Skuld: Till Banco-Disconlen i Stockholm för aflemnade . „ Bankens Låne-Afdelning för serskildt anvisade , Bankens Låne-Afdelning för balancerad vinst Tillgäng: Cassabehållning Utestående Lån Hos Depositions-Afdelningen (Vexel-Banken) inneslående Inkomst: 'ani: Influtne Räntor Inbegripen under allmänna förvaltningskostnaden Vinst Hav blifvit: Å serskildt Conto afsatt för alt till Banken öfverlemnas ***) '") Till Banken ingånget: Fördelning på Districter, Näringar och Yrken, af Malmö LåneContoirs vid slutet af åren i835 och i836 utestående Lånefordringar, med omsättningsrätt, enligt gjorde anteckningar. (Fortsättning från 1335 års Revisions-Berättelse). Den sista December År 183 5. Antal. Summa, Antal. Summa. Malmöhus Speciel fördelning af dessa, efter Districter, Näringar och Yrken, är uti Malmö Låne-Gontoirj Itevisions-handlingar icke att tillgå. Rikets Högloft.
Stockholm den 6 Ocloher iöaSt N:o 518, Ankom den 17 Oct. 1823- /I Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss af åtskillige hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckte frågor, angående ZCronans Fisken, Wid Stats-Utskottets, under N:o 3g4, afgifne yttrande, öfver Talemannen Anders Jansson Hy eker ts, med fleres Motioner i ofvannämnda ämne, hafva inom Hedervärda Bonde-Ståndet anmärkningar blifvit gjorde, som föranledt Ärendets] återremit - Stats-U t skottets Betänk an den, i89 terande till Utskottet; Och får Utskottet, på grund häraf, till svar och Utlåtande vördsamt meddela, att berörde dess Yttrande blifvit bifallet af Ilögloflige Ridderskapet och Adelil den 2 2:dra, af Ilögvördige Präste-Ståndet den icpde och af Yälloflige Borgare-Ståndet den 29 sistl. Julii, samt att Ärendet alltså, likmätigt 69 §, i Regeringsformen, redan är afgjordt. Stockholm den 6 October i8a3, \ N;o 5 ig, Ankom den 17 Oct. 4.833- UtMtande i anledning af kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om ändring i de nu gällande föreskrifter om Arrende-Spannemålens utgörande af kungsgårdar samt derunder lydande Hemman och Lägenheter. Till Stats-Utskottet har blifvit remitterad Kongl. Majrts i omförmäldte ämne iqo Stats - U t s k o 11 e t s B c l ä n k a n d e n. under den 18 sistl. Januarii aflåtne Kådiga Proposition af följande innehåll: (Se i Sami. i Band. s. 215—319.) Enligt äldre författningar har det altid varit
Min tanke är den, att, om vi få bibehålla stationen vid Fatehurssjön, samt om vi få en godsoch person-station vid Stadsgården och en 3:dje vid Sperlings backe eller Humlegården, med sidospår till Nybrohamnen, så kunna vi nöja oss dermed, och jag är ölvertvgad om, att vi på ett sekel ej behöfva mera. En stor fördel skulle deremot i sanitärt hänseende beredas staden, 0111 endast Klara sjö fylldes; men för denna åtgärds vidtagande behöfver ej någon bank öfver Mälaren byggas; 0111 för detta ändamål staden behölde att af det allmänna med en tillräckligt stor summa understödjas, skulle jag vara den förste, sorn röstade derför. För någon t'd sedan hörde jag en af våra mest ryktbara läkare hålla ett föredrag på börsen, hvari han framhöll förträffligheten af en bangårds förläggande vid Klara sjö, äfven i satinärt hänseende. Det skulle emellertid intressera mig att få inhemta denna framstående läkares åsigter öfver hvilket mer eller mindre behagligt inflytande deri vid centraljernvägsstation oundvikliga ständiga signaleringen med hvisselpipan kommer att ega på Serafimerliizarettets patienter. Hr Bildt har förordat en centralstation vid Clara sjö. Han sade att de faror, sorn man framhållit i afseende på en eldsvåda, icke borde hafva något inflytande på ett sådant beslut, och att, i fall man förutsatte olyckor, det hiefve nödvändigt vid hvarje anläggning, likasom vid hvarje tjenst, att hafva substituter. Jag får då göra Hr Bildt uppmärksam på den skillnad, sorn är emellan dessa båda saker. Dör en tjensteman eller chefen för ett verk, så upphör ej kontinuiteten, ty det finnes alltid Den 12 Maj f. m. 257 alltid en närmaste man, som kan intaga den bortgångnas plats; men om en centralstation brinner upp, finnes det ej någonting att sätta i stället. Då man, såsom Hr Bildt, utgår från den princip, att en sammanbindningsbana är i militäriskt afseende nödvändig, bör man äfven tänka sig möjligheten af att Stockholms stad kan blifva afskuren från landet.
Borgare-Ståndet remitterat till Stats-IItskottets åtgärd, andragit, huruledes den i Calmar varande Dom-Kyrka, hvilken, i sitt slag, vore bland de skönaste byggnader Fäderneslandet äger, skall fordra en reparationskostnad , som, enligt förslag, stiger till 16,093 R:dr 46 sk , till bestridande hvaraf Stadens i medelmåttiga vilkor stadde 4000 Invånare ej skola äga förmåga, samt Kyrkans egna tillgångar finnas otillräckeliga, heldst utaf de till dess underhåll anslagna 98 tunnor Kronotionde, blott 42. tunnor äro i behåll, efter afdrag utaf Kyrkobetjeningens aflöning, samt Kyrkans Capital endast utgör 146g R:dr 46 sk. Banco; och som denna Kyrka, byggd i Konung Carl XI:s tid, icke blott föi Stadens behof, utan äfven för A. miralitetet, hvilket Konungen ärnade der i Sta2 den förlägga, skall blifvit uppförd af allmänna medel, samt häraf synes följa, att denna Dom-Kyrka primitivt blifvit betraktad som en byggnad , hvilken mera tillhörde Staten äa Calmar Stadsförsamling; så anhåller Grosshandlaren Fornander, att till den samrnas reparation måtte bevilljas understöd af allmänna medel till ofvannämnda nu erforderliga summa. Under
Utskottet får, med anledning häraf, upplysa, att ifrågavarande 16 Mom. icke kunde i Värderings-grunden upptagas, då Utskottet deruti, på sätt vid 10 Punkten ådagalägges, föreslagit en hufvudsaklig förändring, och att 21 Morn. af den grund blifvit förbigånget, att åtskilliga jemnkningar, i afseende på Brännvins-bränningsrättigheten, kunna komma att ega rum uti detta Moments innehåll, men då de förenade Utskott, som behandlat sistnämnde ämne, nu derom inkommit med serskildt Förslag, som i och för sitt syftemål kan verkställas, utan att lägga hinder för Taxeringsvärdets åsättande, samt Utskottet anser, att de i 2i Mom. intagna Sladganden om det afseende, som, vid värdets bestämmande å Landtegendom, bör fästas å Brandförsäkrade Åbyggnader, äro med rättvisa Öfverensstämmande och på ett lämpligt sätt hänföra sig till alla härvid förekommande omständigheter; så får Utskottet föreslå, alt Beviilnin"s~Utskottets Utlåtande N.o 18. 5 t 21 Mora. af a §. 3. Art. må införas ibland de uti ifrågavarande Grund intagna hänvisningar. Tolfte Grunden.
Småningom infunno sig dock ånyo begynnelser till ett ljusare sakernas skick; och det företrädesvis i kraft af de Språk-studier, dem Protestantismen hägnade för att begagna dem till vapen. Just af dessa studier vann det undertryckta Skönhets-behofvet så mäktigt bistånd, att det ändtligen ej längre tillät sig återhållas. Den herrskande Theologien fogade sig; och mildrade så till vida synpunkten, att hon numera såg i det Skönas behof och yttringar någonting, väl icke christligt, men också ej heller ochristligt. Det theologiska och det ästhetiska interesset gingo hvarandra derhän till mötes, att det sednares sysselsättningar – äfven såsom fritt sådana – antogos vara en i sig sjelf oskadligt verldslig lek, som derföre finge efter behag hämta sina leksaker från de Gamles mythiska fabler och öfriga poeteri-kram; blott med de förbehåll, att vid möjliga collisions-fall borde Vitterheten alltid gifva vika för Kyrkoläran, och att hvarje vers-tillverkare borde, utom sina ”verldsliga dikter,” äfven författa ett antal ”andliga,” såsom en gärd åt Kyrkan och den allmänna uppbyggelsen. Motsättningen mellan Dogmatikens och Vitterhetens områden blef dymedelst en fredlig. Den inre grund-enheten af Religion och Poesi begrep man ej: om den ock understundom anades. Men bägge fingo hädanefter bredvid hvarandra fortgå, utan befarande, att den sistnämnda skulle störa den förra genom sina (mestadels) blott tillfälliga och utvändiga beröringar. De många förträffliga Psalmerna från denna tid bevisa tvifvelsutan, att jemväl då lefde en djup känsla af Religionens och Poesiens invärtes samband; men de, som i sådana qväden utgöto sin bön, sin tack, sin ruelse och förhoppning, betraktade dem sällan annorlunda än såsom blotta – andakts-utgjutelser, hvilkas inre nödvändighet vore en uteslutande religiös. Detta förhållande sträckte sig, med ingen eller ringa förändring, genom det sjuttonde århundradet ett långt stycke in i det adertonde.
Hr von Hohenhausen har vidare befarat, att det stadgande, som bär är föreslaget, skulle leda till en mängd tvister. Det är just i anledn. af den mängd af tvister, som ägt rum och hvaröfver man klagat, som detta förslag blifvit väckt i StatsUtsk., och som StatsUtsk. funnit dessa skäl så grundade, att Utsk. har velat tillstyrka en förändring. På dessa enkla skäl får jag vördsamt anhålla om bifall på detta betänk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag instämmer i Frih. Raabs tillstyrkande af bifall till Utsk:s förslag i denna del. Man har visserligen bär väckt förslag om att bestämma en viss vigt för spanmålen, hvilket förslag, på sätt Ilr von Troil riktigt anmärkt, bör stå i sammanhang med öfriga föreskrifter om räntespanmåls beskaffenhet, hvilka gifva en controll derpå alt de ordalag, som bär äro begagnade i afseende på beskaffenheten af räntespanmålen, icke kunna missbrukas. De öfverensstämma dessutom med de gamla stadganden, som från uråldriga tider varit gällande rör:de leveranser af spanmål, hvilka säga, att spanmålen, som utgöres i Kronans räntor, skall vara sådan den på hemmanet vuxit, ehuruväl dessa gamla föreskrifter icke äro uti de sista författningarne intagne. Emedlertid har likväl alltid, då spanmålen varit rengjord och strid, d. v. s. icke slösäd, densamma mäst intagas i Kronans magasiner, såvidt den icke varit sämre än hvad årsväxten i allmänhet medgifvit. Det har antagits, att icke någon säd kunnat anses strid med mindre den vägt, råg 13 hti 5 U oriad, korn 11 LU 15 samt bafra 8 Lti 15 men några vissa stadganden i detta afseende hafva likväl icke varit för räutegifvarne kungjorda, ehuru de måst rätta sig deref - 320 Den 29 Mars. ter vid magasinerna.
Hr von Hartmansdorff, Au g.: Som det utan tvifvel är ogörligt för statsverket att, under nuvar. omständigheter, fä låna penningar emot 3 proc. ränta, anser jag StatsUtsk. hafva rätteligen förfarit, då det afstyrkt låneunderstödet i den form, det blifvit begärdt. Men om vederbör, deremot äro villige att betala så hög ränta, som riksg:s-kont. sjelft får erlägga, hvarigenom staten, pä ett så beskaffadt låneunderstöd icke äfventyrar någon förlust, samt betryggande vilkor i öfrigt fastställas, tror jag det vara skäl att lemna det begärda länet. Det kan ofta vara af stor vigt för dylika inrättningar att få låneunderstöd af slaten, hvarigenom de betryggas mot uppsägning och kunna obehindradt verkställa de åtgärder, som för inrättningens förkofran, erfordras. Om således riksg:s-kont. för sådana ändamål skulle göra upplåning i någon större skala, än som här är föreslaget, tror jag sådant skulle vara snarare nyttigt än skadligt. Jag underställer derföre R. o. Ad:s bepröfvande, huruvida icke detta betänk, borde återremitteras, på det Utsk. må komma i tillfälle att tillstyrka, samt Ständerna att bevilja låneunder - Den 9 Juni. 31 stöd åt dessa inrättningar, för den händelse att de vilja betala den ränta, hvarföre riksg:s-kont. kan anskaffa penningar samt för öfrigt underkasta sig de vilkor, sorn kunna finnas af behofvet på kallade. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi-.: Under andra förhållanden kunde det visserligen vara möjligt alt få någon ändring i StatsUtsk:s förevar, betänk., men under nuvar. förhållanden inser jag icke huru detta kan låta sig göra, alldenstund riksg:s-kont. sjelf måste genom lån förskaffa sig ett stort belopp. Det torde vara angeläget att detta behof först fylles innan man ålägger riksg:s-kont. att skaffa penningar för andras räkning.
» En ringa tjänare frambär sina vördnadsfulla välgångsönskningar till fröken Sonja på hennes födelsedag. » » Alllid den samme i alla väder, » log grefven; » det är en röst från din farfars chevalereska dagar, som talar till dig, Sonja. » » Till middagen hoppas jag emellertid, att vi skola ha det litet lifligare omkring oss, min flicka, » sade grefven, sedan de slagit sig ned. » Våra gäsler komma med tåget kl. 4. Ja, du vet, hvilka jag menar — alla utom en. Men den får du heller inte veta; det blir min öfverraskning till dig, min stora present på din födelsedag. » » En öfverraskning? Du gör mig nyfiken, pappa. Säg, säg genast, hvem du menar och plåga mig inte till döds. » Den lilla handen stannade på halfva vägen mellan fatet och munnen, beväpnad med silfvergaffel och ett aptitligt stycke af Jakobs tryfferade chateaubriand. Och de bruna, skälmska ögonen försökte förgäfves anta ett hotfullt uttryck att skrämma pappa till bekännelse. » Nej pass, fröken Nyfiken, kan du inte fundera ut det själf — och det gör du inte — så ej lurar du del ur mig. » » Jaså; ja, då är det farbror Axel, » förklarade Sonja öfvertygadt och böjde sig på nytt ned öfver sin tallrik. » Jag säger ingenting — du får väl se! » Ack, han vår för olidlig, den stygga pappa, med sitt hemlighetsmakeri; men när han satte sig på den kanten, då var det inte värdt försöka öfvertala honom, det visste Sonja af erfarenhet. » För öfrigt, hvad bryr jag mig om, hvem som kommer, när jag bara har dig. » klippte Sonja utaf; men inne i hennes lilla hufvud dansade de nyfikna frågorna lika fullt rundt, rundt: hvem? — hvem kunde det vara? — farbror Axel, ja, den snälla farbror A x e l; honom höll hon j u så mycket af, och hon skulle blifva så glad, om han k o m n e — men ändå, inte var det väl någonting alt vara kokas ånyo 10 minuter. 1 soppskålen läggas rostade brödskifvor, på hvilka soppan hälles. Anm.