Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Att du kan vara så elak och hjärtlös, vi, som varit så goda vänner i två hela år och bara för den välsignade direktionens skull. Jag önskar, att jag aldrig gått in, jag önskar jag vore död. Ack om Herrman vore här, han är den enda i världen, som förstår mig! Se så där ja, nu regnar det inte mer, nu kan jag gå hem. God bättring! Direktionssammanträdet följande morgon uppsköts på fru Kruses begäran, då fru Holm omöjligt kunde närvara, hon hade blifvit så häftigt sjuk föregående dag. »Annie hade varit så förskräckligt rädd för ovädret, troligen var anfallet en följd däraf.» Föröfrigt låtsade fru Kruse ej det ringaste om deras sammandrabbning, hvarken för sin man eller någon annan. Hon höll fast vid teorin om åskvädret, och att Annie öfveransträngt sig de senaste veckorna och dansat sig sjuk. Fru Holms man, som hade tagit sig ledighet för att stanna på badorten en månad och kommit ut några dagar efter den stora kampanjen, blef ytterst bestört, då hans hustru berättade honom, att hon brutit med fru Kruse. Så förargligt, just nu, när han skulle ha sitt viraparti med Klas Kruse och presidenten Norén, nu gick det väl om inte. Men kunde det inte bli godt igen, hvad hade de sagt hvarandra? Fru Holm visste ej så noga, hvad hon egentligen yttrat, hon hade varit så rädd för åskvädret, men så mycket kom hon ihåg, »att hon sagt Ines allt hvad hon tänkte om henne.» Vid denna förklaring suckade herr Holm och gaf upp hoppet om sitt spelparti, »hade hon sagt det, då kunde saken omöjligt repareras.» Föröfrigt ville inte fru Holm stanna kvar, inte ens en vecka, långt mindre en månad till, hon ville inte råka »det där stycket». Att resa var den enda utvägen att på ett ordentligt sätt komma ur den välsignade direktionen för nytta och nöje. Doktorn fick förklara, att västkusten ej passade henne, hon ville hällre fara till deras landtställe, det var tusen gånger bättre att dö af ledsnad där än af förargelse här. Grefvinnan Tranhjelm valdes in i direktionen i fru Holms ställe och fru Kruses förslag, soireén med tablåerna, gick igenom vid nästa sammanträde.
Föreskriften i instruktionen för generalfälttygmästaren »att han i egenskap af chef förer befälet öfver artilleriet», och i Kongl. Maj:ts bref af den 29 April 1830, (stadgar för nuvarande organisation), »att artilleriofficerare endast må utnämnas till grad och lön, men icke till särskilda befattningar i afseende på tjenstgöringen; att generalfälttygmästaren och chefen för artilleriet må ega att efter utnämningen beordra hvar och en till den tjenstgöring inom vapnet, han pröfvar nyttigast och hvartill olika skicklighet hos individen föranleder», samt slutligen stadgandet: »att batteriernas och kompaniernas nummerordning går inom hela vapnet», antyda att ofvannämnde grundsats i åtskilliga fall varit erkänd, ehuru den icke på långt när blifvit tillämpad. Af artilleriets beskaffenhet följer, att ett stort antal af dess officerare — alla de, som ofvan blifvit hänförda under benämningen staben — tjenstgör utom regementena. Men ehuru dessa icke hafva något med regementena att skafta, äro de, enligt nuvarande organisation, med sina löner derstädes anställde. Detta kan icke vara rigtigt. Vidare äro, med undantag af tvenne platser (chefen för artilleristaben och fälttygmästaren), alla regementsofficerare och de mest ekonomiskt fördelaktiga beställningarne inom kaptensgraden fästade vid regementenas 158 stationer, hvilket helt naturligt har till följd, att de flesta af dem egna sig uteslutande åt den rent praktiska tjenstgöringen, och att få med större håg och nit omfatta verksamheten i den andra riktningen, hvarigenom det scientifika elementet inom vapnet kommer, såsom lätt inses, att stå tillbaka. Vid befordringar ingifver nu regementschefen förslag. Helt naturligt tänker han dervid på sitt regemente i första rummet, d. v. s. på de der tjenstgörande, och vapnets fördel kommer i andra rummet. Generalfälttygmästare!! kan visserligen föreslå en annan, men sådana olika åsigter hos det högre befälet måste föranleda många olägenheter, oberäknadt enskilda obehag och missnöjen. Vapnets fördel bör stå i främsta rummet och organisationen bör icke lägga hinder häremot, ty sådant medförer förr eller senare vapnets förfall.
Härifrån härleder sig uppenbarligen den slögliet och liknöjdhet, som utmärker Slättbygdens innevånare vid jemförelse med Skogslunden, hvars mera trefsamma bostad och mera mångfaldiga föremål för närigsomtankan gör honom liflig, gladlynt och verksam. Derföre träffas också välmågan mera allmänt hos Skogsboen, ehuru det torde synas som om slättbygdens vidsträcktare och af Naturen bördigare åkerfält borde vara en rikare källa för välstånd, än de förtjenster Skogsbonden är i tillfälle att bereda sig. Verkningarne af de sednare årens svaga skördar, samt de svåra missväxterne åren 1826 och i83o hafva också hufvudsakligast drabbat slättbygden, såsom mest blottställd för inflytandet af den missgynnsamma väderleken och mest beroende af jordbrukets afkastning. Ehuru Länets skuld till Staten för den i anseende lill 1826 års missväxt lemnade undsättningen, uppgående till 321,9*76 R:dr Banco, genom Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers begifvande att den erhållne Spannemålen fick lösas efter Markegångspris, blifvit minskad med ii5,joo R:dr, återstod ännu en betydlig del af denna skuld, då den ytterligare missväxten år i83o inträffade och föranledde en ytterligare skuldsättning till Staten till belopp af s5o,ooo R:dr Banco.
I de Förmanskapsdistrikter på landet, hvarest utvidgad handelsfri het enligt 2 § af Lagen den 28 Sept. 1857 kan utöfvas, är Skjuts-Entreprenör berättigad, utan att erlägga särskild afgift, att drifva sådan handel, sorn i allmänhet är eller varder tillåten Landthandlande med Kongl, tillstånd. Slutligen må följande upplysningar rörande detta ämne meddelas. Norrska mil. Längden af Hufvudvägarne var vid slutet af år 1855 534jj af Bygdevägarne d:o 922^ tillsammans 1 457*2 Bilagan Ml. * 10 Finland. I allmänhet finnas skjutsombyten vid alla Hufvudoch Bygdevägar, om än rörelsen derå är särdeles obetydlig. Afståndet mellan skjutsstationerne är allmänneligen I å 2 mil, undantagsvis kortare eller längre, minst \ och högst 3 mil. Någon minimieller maximitid för resandes fortkomst mellan skjutsombytena är i Norrska Författningarne om Skjutsningsväsendet ej bestämd. En resande i Norrige, hvarest ensitsiga åkdon hittils vanligen begagnats, betalar nu för tiden, om åkdonet leges, I städerne. På landet. för EntreVanlig EntreVanlig prenadGästgifprenadGästgifskjuts. varskjuts. skjuts. vnreskjuts. hästlega 48 sk. 36 sk. 36 sk. 24 sk. lega för kariol Hållkarlens tillsägningspenningar om medelafståndet mellan Gästgifverierne 6 » 6 » 6 » 6 » antages till \ mil — 4 » — 4 » således för en Norrsk mil 54 46 42 34 eller för Svensk mil omkring R:mt R:dr 1,90 1,62 OO 1,19 utom belöpande Bro-, Bom-, Sundoch Färjepenningar. Dock bör anmärkas att, enligt 1851 års
Förraulair böra grunda sig på de för en or-! dentlig Bokföring i allmänhet gällande principer, så att det må innefatta fullständighet, enkelhet, säker controll, så liten vidlyftighet sorn möjligt, samt lättfattlighet för äfven dem, som icke äro närmare bekanta med Bokföring, och att Formulairet jemväl bör tydligt allvis?), att balancerne från det föregående och till följande året skola fullständigt upptaga tillgångar i fastigheter, fordringar, behållningar i penningar eller gffecter, äfvensom skulder, allt i penningeVärde; bärande derjemte föreskrifvas, atti hvarje Hufvud-Bok intages ordentlig Gassaredogörelse, och, der Verket har räkning med Banken eiler Riksgälds-Contoiret, serskildt Conto för sådan räkning, I afseende å väckt fråga, huruvida Räntp-Kammarens Hufvud-Böcker böra åtföljas af Contra-rakningar med Banken och Riksgälds-Contoiret, har väl blifvit upplyst, att sådana Contra-räkningar alltid blifvit förda, och äro samt blifva för Rikets Ständer och deras Revisorer att tillgå; men Rikets Ständer hafva ansett, att fullkomlig poptroll och ordning i denna del endast vinnes derigenom, att löpande räkningar med Banken pch Riksgälds-Contoiret, åtminstone half-års - Fxp,-Utsk. Förslag till und. Skrif», NVo 43i. 89 vis, summariskt för hvarje Conto, ingå i sjelfva Räntekammare-Hufvud-boken , hvarigenom denna, nu egentligen blott varande Cassa-Bok, får densamma Afslutnings-controll, som en Hufvud-Eok kan lemna. Hvilket Rikets Ständer härigenom få hos Ji. JC M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc, N:o 43t, XJppl, 0, godt, hos Ridd, och Adeln’d.
Ständers StatS « Utskott den 28 Sept. i8og. / S. D. Till Stats - Utskottet har ifrän Högd tvbrdige Prästc - Ständet anfommit Fabrikören och Riddaren af Kongl. Wasa - Orden l^ars krelks uti ingifwit Memorial gsorde berätttlse om den af honom inrättade Fabriaucs-rdrrlscs tillständ jemte anmälan af h« 1L8L Den 4 Dctober de swärigheter som ännu stola möta honom, för at fullkomligt utföra dcn plan han antagit. Utaf denna berättelse inhämtas: at Fabrikören krelk stall warit den första som är 1799 erhöll Konungens Nädiga tillständ at inrätta Klädes - Fabrik pä Landet; at detta tillständ bcwiljadcs i en antagen Compagnon bosell ?1oeiberA8 namn, hwilkcn förut i 14 Ärs tid pä
Eniga uti sina tänkesätt för de lagar, som utgöra deras sällhet, stola de icke förgäta ak det är at Eders Majtts hägn, som wärdén ar öfwerlemnad af vesta helgade förbindelser; och försäkrade, at Eders Kongl. Majtts uplysta och waksamma rättwisa lofwar dem den största säkerhet, stola de i denna sällsynta förening af wittja och förmäga, se en den säkraste borgen för framtidens lycksalighet. Mätte Eders Kongl. Majtt tackas emottaga deras önskningar, .at en sä lycklig stallning alltid ma fortfara, och de tvaga försäkra, ak deras bemödande at samfalldt bertil bidraga stall bl siw a lika beständigt som upciktigk. Riksens Stander framhärda m. m Gillades. YZI Hans ^xeellence Herr Grefwen och Landt Marskalken erinrade wid detta tilsälle. at Borgare-Srä »det och sedermera de kwänne andra Stan. den, b»flutit, at de i5 tunnor Guld Utrikes gäld, hmarmed Statswnket warit behäscadt, matte til betalning pä Riksgälds Werkek krgnspr.riocss, och proponersHöglost. Ridderskapet och Adeln, al likaledes der* uti inga. Beswarades med Ja. Fihrerre I'/)!! hemställde om icke detta af Riksens Ständer fattade beslut äfwsn kunde i Tacksägelse-sälellen omnämnas. Herr Grefwen och Landt-Marskalken trode det icke laka sia gära, sedan Se andra Standen redan undsatt hmar sit Exeniplar af eääröllsa och sör modcligen den samma gillat. Friherre Oa 6eer,6sr l. Sedan denna skuld of r6 tunnor Guld blifwjt pä Riksgälds-Wecker rrsnsporrsrgä, mäste wäl medel uptankas til dest be, talande. Bewillnings-Uiskottet har nyligen fran Hemliga Utskottet erhållit upgist af den summa, som erfordras i Bewillning samt til ^cmmorrislLmsmr konZsns utgörande.
3. och för en Fänrik 208: 37. 2. allt efter hvad bilagde specificerade uträkning intygar; och lika fullt äro de personella afgifterna ej å denna behållning afdragna. Det är med denna svaga inkomst, den enda de, i saknad af egna tillgångar, hafva att påräkna, som dessa tjenstemän skola anskaffa och underhålla 2:ne olika uniformer samt bekosta dagliga underhållet i en garnisonsort, så dyr som hufvudstaden; och det är ej svårt att förutse, till hvad resultat ett sådant förhållande i längden skall föra. Om Reg:tsOfficerarnes löner ej alldeles stå i samma missförhållande till gradkamraters inom Armeen, som Compagnibefälets, visa de dock, vid en skeende jemnförelse, det lemligen betydliga minimum af nära en tredjedel. R. St. beviljade år 1816 en aflöningsstat för Skånska InfanteriRegtterna, som redan då ansågs vara af behofvet påkallad för dessa Regtters Officerare, hvilka dock äro stationerade i en af de provinser inom fäderneslandet, der man kan lefva för bästa priset. Denna stat upptager dock t. ex. för en Capitain mer än 3oo R:dr B:co högre Jöningsvilkor, än som bestås samma grad inom Liflievär:sReg:tet, oberäknadt ett dubbelt större belopp t:r spannmål under lönen. Månne jag derföre bör anses begära för mycket, om jag för LifBevär:sReg:tet skulle våga föreslå en stat, lämpad efter ofvannämnde begge Regtters? Isynnerhet om i betraktande tages, att vid dessa Regtter inga accordsräntor å lönerna utgå, hvilket åter är händelsen vid LifBeväi-:sReg:tet, der 3 Capitainer betala 124 R:dr, 5 D:o 100, en Lieutenant 60 och en Fänrik 45 R:dr B:co i årliga sådana räntor.
Sedan derefter Chefen för Iugeniör-korpsen, uti afgifvet yttrande, förmält sig anse stora betänkligheter förekomma emot öppnandet af den ifrågasatta kommunikationsleden, genom hvilken det klefve möjligt för fiendtliga fartyg att kringgå Waxholm och i ryggen på dervarande befästningar inkomma i hufvudstadens hamn, samt att, om dessa betänkligheter funnes böra vika med afseende å de fördelar, som företaget i öfrigt beredde handeln och sjöfarten, inloppet borde starkt befästas, har, sedan fråga jemväl förekommit, om icke farledens upprensning allenast för miudre djupgående fartyg skulle i allt fall medföra väsendtliga fördelar, bemälde Chef, enligt erhållen nådig föreskrift, låtit upprätta en efter farledens fördjupning till 10 å 12 fot lämpad befästningsplan, hvars utförande beräknats till 520,000 R:dr, men hvilken kostnad, i händelse farleden fördjupades till 18 fot och sålunda klefve tillgänglig äfven för större krigsfartyg, skulle komma att ökas med 150,000 R:dr, för befästningarnes förstärkande med två detacherade verk; varande kostnaden för bestyckningen å do för det förra alternativet afsedda befästningar beräknad till 250,287 Ridr. Efter sålunda vunnen utredning af kostnaderna för farledens upprensning och fördjupning samt förseende med erforderliga befästningar, anbefallde Kongl. Maj:t, under den 16 September 1859, Öfverståthållare-embetet att, efter vederbörandes körande, till Kongl. Maj:t inkomma med uppgift på det bidrag, som af Stockholms stad kunde vara att påräkna till kostnaderna för meranämnda kommunikationsleds beredande och framtida underhåll. Uti det till följd häraf afgifna, den 29 Augusti sistlidet år lill Kongl.
Denna brist på utredning af just de förhållanden, hvilka med en lönereglering äga så nära sammanhang, innefattar efter mitt vördsamma förmenande sådana väsendtliga förbi»eenden af Konungens vederb:de rådgifvare att jag lifligen önskar att han och hans Colleger icke i någon mon gjort sig dertill skyldige. I afseende på den föreslagna tillökningen å Landstatstjenstemännens personal och specielt ang:de inrättande på ordinarie stat af ytterligare en länsmanstjenst i Gudhems härad af Skaraborgs län, utbeder jag mig få uplysa, att i nämnde härad, hvilket hittills utgjort endast ett länsmansdistrikt, göromålen varit så skötta af don för kort tid sedan från tjensten afgångne ensamme Länsmannen i häradet, att, enl. hvad jag vill minnas, denne, på nuvarande Länsstyrelses förord, hugnades med någon 6 T> e n 3 J an u ari. serskild Nådig ntmärkelse, och att de iva Länsmännen, emellan hvilka göromålen sedermera delats, haft och fortfarande hafva deras bostad på ett och samma ställe inom häradet; i följd hvaraf jag vågar ifrågasätta tillvaron af verkligt behof af två Länsmänner inom ifrågavrde, ingalunda vidsträckta härad, så vida icke något annat än behöriga skötandet af de vanliga länsmansgöromålen afsetts med personal-tillökningen. I sammanhang med löneförhöjning har äfven under 6:te hufvudtiteln äskats anslag till förökande af tjenstemännens pensioner; men besynnerligt nog har härvid tagits i beräkning de dem under tjenstetiden årligen tillfallna extra inkomster eller sportler, hvilka deremot icke alls synas vara uptagne i räkningen vid regleringen af deras löner. Mig synes dock att ett alldeles omvändt förfarande rätteligen bordt iagttagas, eller att sportlerne, såsom ofta utgörande ett högst betydligt tillskott till lönerne, bordt uptagas bland tjenstemännens årliga lönevilkor, men deremot alldeles icke beräknas eller afses vid bestämmande af hvars och ens pensionsbelopp.
Den Z ZebruariL. radshösdinge pä Landshöfdingens anmodan ej bör i criminelie mäl undandraga sia, acr genast hälla Urtima Ting; uti Kongl. Brefwek den i8 Ockober akt ransakningen om häcklade Personer, dä de wid Ordinarie Ting ej kunna stutas, böra wid Anima Ting fullföljas och uti Kongl Breswet den inte December 1766, att den Domare eller annan Embetsman och betjent, genom hwars mäklande näston ckelin^uent Uppehälles i fängelse, längre än behof warit, bör utan ftonsmäl äläggas fängsörtärings ersättning till Kronan, utom det answar hans försummelse eljest kan förtjena, öfwer efterlefnaden hwaraf tillsyn j hålles, ej allenast af AdvocatFiscalerne, hwar pä sitt ställe, wid genomseende af de kill OfwerDomstolarne inkommande sänglistor, man ock stuteligen äfwen af JustitiäCancelieren, jom, enligt sin Jnstrucuon, äligger desie sänglistor noga gransta. Om oagradt hwad salunda är stadgadt, det stundom hand , att med ransaknings anställande öfwer häcklade Personer längre tid kommit att dröja, har sä« dant ej egenteligen härrördt frän saknad af nägon Lag, som bestämdt utsätter tiden dertill, i synnerhet dä enligt Författningarne, wederbörande Embelsmän och Domare böra answara för allt uppehåll, som ej af laga hinder finnes förorsakadt, uran har orsaken härtill legat uti sjelfwa organisation af Domstolarns pä Landet, der Häradshöfdingarne hwar för sig äw Ordförande i flere serfkilote HaradrRatter, samt antingen genom andre Ordinarie eller Extraordinarie förrättningar, eller genom afläqsenheten af HäradsHöfdingens wistelseort innom Domsagan och det Härad, der undersökningen skulle företagas, warit lagligen hindrade, att mäler förrän som stelt lill rån - Den 5 Lebruarli33 sakning upptaga.
Om nu en större del af dessa låntagne capitaler, skulle på en gång förvandlas till löpande mynt, så kom tillgången af detta att efter dess varande värde, vida öfverstiga behofvet. Inneliafvarne skulle således nödgas för det söka annat användande, men då ett sådant ej kunde vinnas för ett mynt sorn i sig sjelft ägde intet värde, och ej medförde någon rätt till utbyte mot ett mera réelt mynt, så måste dess värde falla, ända till dess det, så vida tillökningen fortfor, kom att un. dergå assignaternes öde, oell detta tror jag, att ingen önskar vårt mynt. Ladea på bordet. Den i 5 Februarii, 485 Herr af Darelli, Isaac, uppläste ytterligare följande: (Se Bilagan N;o 3.) Lades på bordet. Herr Gyllenram, Carl Anton, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande ; (Se Bilagan N:o 4.) Lades på bordet. Herr Gripenjledt, Jacob, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o 5.) Lades på bordet. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus , uppläste följande: (Se Bilagan N:o 6.) Lades på bordet. Den 15 F elmar iit Grefve Gyllenborg, Johun Henning, hade inlemna-t ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: (Se Bilagan N:o 7.) Lades på bordet. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade ytterligare inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes och var af följande innehåll: (Se Bilagan N:o 8.) Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus' Såsom Ledamot af ConstitutionsUtskottet, utbeder jag mig få upplysa, att Utskottet mycket noga öfvervägat mängden af de göromål, som tillhöra det, och jemfört dem med den tid, Grundlagen för Riksdagen bestänuner. Utskottet har dervid funnit, att StatsRådsProtocollerne för 5 år utgöra en så högst betydlig massa, att deras genomläsning skulle komma att medtaga en ganska lång tid.
För landet har deremot någon förändring i nuvarande stadgande om antalet al ledamöter i Taxeringskomitéen icke funnits erforderlig. Utskottet, som i öfverensstämmelse härmed uppställt bilagda förslag till lydelse af | 46, hemställer alltså, att detta förslag mätte gillas. 0 § 47. Af Herr Ditzinger har vid denna § blifvit erinradt, att, då i 3:dje mom. förekommer det stadgande, att den som valts till ledamot i Taxeringskomité är skyldig att fullgöra detta uppdrag, såvida han icke af laga förfall derifrån hindras, författningen jemväl borde innehålla en föreskrift, hvilken dock der saknas, eller om hvem som har att pröfva huruvida anmäldt förfall må anses lagligt eller icke; men då § 80 i det anmärkta hänseendet innefattar erforderlig föreskrift, har Utskottet, med hänvisning till sistnämnde §, skolat hemställa att motionärens erinran må lemnäs utan vidare afseende. § 51. Utskottet har ansett nyttigt att vid hvarje taxeringskomités första sammanträde jemväl uppläses Art. II af Bevillnings-stadgan, enär denna artikel innefattar sjelfva taxeringsgrunderna eller den del af stadgan taxeringsmännen egentligen hafva att tillämpa; och har Utskottet infört ett tillägg härom i § 51, hvilket tillägg torde gillas. § 61. Alldenstund det ansetts vara ett obestridligt faktum att fastighetsvärdena inom rikets olika delar blifvit på högst skiljaktigt sätt uppfattade, har uti motion (N:o 180) hos Ridderskapet och Adeln. Herr Friherre Cederström, R., erinrat om angelägenheten, bland annat för belåningar, af en slutlig pröfning af alla utafTaxeringskomitéerna bestämda jordvärden, på det verkliga och med hvarandra jemförliga värden mätte så noga som möjligt träffas. Sådant hade nu i allmänhet icke åstadkommits och kunde ej heller medhinnas af Pröfningskomitéen med dess 20 ledamöter och derutöfver på den korta tid af några fä, kanske blott en till två dagar, som desse vore i residensstaden samlade. Enligt motionärens förmenande, syntes lagstiftaren icke heller hafva åsyftat, att
Och jag vill ej heller förtagat, då edra döttrar och brudar skämda och horor varda; efter I upptagen en annor Gudstjenst med de horor, och offren med de slemma slunor; ty det galna folket vill slaget varda. Vill du Israel ju bedrifva boleri, att dock Juda icke ock finnes skyldig; går icke bort till Gilgal, och kommer icke upp till BethAven, och svärjer icke: Så sant som Herren lefver. Ty Israel löper lika som en galen ko; så skall ock Herren låta föda dem, såsom ett lamb det vildt löper. Ty Ephraim hafver gifvit sig i sällskap med afgudar; så låt honom fara. De hafva gifvit sig uti svalg och boleri; deras herrar hafva lust dertill, att de komma skam åstad. Ett väder skall bortdrifva dem, hvilko de icke skola kunna emotstå, och måste öfver sina. Gudstjenst till blygd varda. Så hörer nu detta, I Prester, och akta häruppå, du Israels hus, och fattat i öronen, du Konungens hus; ty ett straff varder öfver eder gångandes. I som ena snaro i Mizpa ställt hafven, och ett utsträckt nät i Thabor. De slagta fast mycket, och bedraga folket dermed; derföre måste jag straffa dem allasamman. Jag känner Ephraim väl, och Israel är för mig intet fördold; att Ephraim är en sköka, och Israel en sluna. De tänka intet dertill, att de måtte vända sig till sin Gud; ty de hafva ett skökohjerta, och sköta intet om Herran. Derföre skall Israels högfärd för deras ansigte ödmjukad varda; och skola både Israel och Ephraim falla för deras ondskos skull; ock skall Juda falla med dem. Så skola de komma med sin får och fä, till att söka Herran, och dock intet finna honom; ty han hafver vändt sig ifrå dem. De förakta Herran, och föda främmande barn; derföre skall ock nymånaden uppfräta med dem deras offer. Ja, blåser i basun i Gibea; ja, trummeter i Rama; ja, roper i BethAven, på hinsidon BenJamin.