Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på fördelningen af ManufacturDiscontFondens lånetillgångar, hvilken, enligt nu gällande föreskrifter, bestämmes efter fabrikanternes beedigade uppgifter å värdet af deras tillverkningar, hafva Revisorerne fästat uppmärksamhet vid den betydliga skillnad, som förekommer emellan åtskillige fabrikanters år i83o inlemnade värdesuppgifter, då t. ex. tillverkningskostnaden å kläde af samma nummer och finhet af den ene fabrikanten uppgifvits till 10 R:dr och af en annan till 7 R:dr 3a sk. Af förekomne anledningar hafva följande Kongl. Maj:ts Nådiga förordnanden blifvit meddelade i afseende på redan erhållne lån utur ManufacturDisconten, nemligen: 1:0 af den 2g April i83o, hvarigenom Manufacturisten Owen, till lindring i den skuld af 20,536 R:dr, för hvilken han då hos DiscontFonden häftade utöfver sin samma år ägande lånerätt, erhållit tillstånd att, emot behörig säkerhet och vilkor att under tiden drifva sin jerntillverkning, årligen under sex års tid afbetala en sjettedel af skuldbeloppet; dock så, att de år, när hans disconträtt kan svara emot hans då ägande skuld, någon afbetalning å ofvanberörde summa ej kommer i fråga; 2:0 af den 2 September i83o, som tillåter Fabriksidkaren Rydell att under sex års tid, med en sjettedel årligen, få återbetala sina skulder till ManufacturDiscontFonden af io54 R:dr 3g sk. 3 r:st. och lill UllDisconten af I2i5 R:dr 4 sk. 1 rist., samt att, vid fullgörandet deraf, befrias från öfverräntas erläggande; 3:o af den 3o December i83o, att Handlanden i Götheborg A. R.
Olikheten i de båda redactionsförslagen härrör endast från bristande correc.tur, hvilket kan inhämtas Den 26 Fe b r u a r i i f. ra. 197 af ConstilutionsUtskottets vid sista Riksdag afgifne Memorial i iimnet, som igenfinnes sid. 243 i 3:dje Samlingen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll. Deraf synes klart, att Utskottet då endast åsyftat ett förslag till förtydligande af §:n, genom förändring af ordet äge till vare berättigade. Men genom misstag vid redigeringen har man förglömt att iakttaga den redan förut föreslagne förändringen, att valbarheten skulle utsträckas från blott de verldslige Facultelerne till alla ordinarie Professorer. Herr von Hartmansdorff': För min del instämmer jag med Herr Grefve De la Gardie, att den gamla redactionen, som inskränker valet till de verldslige Faculteternej är bättre; emedan de Professorer, som äro Prester, eller tillhöra Theologiska Faculteten, kunna i alla fall väljas för sina Pastorat. Det är väl sant, att en Professor af de verldslige Faculteterne äfven kan vara Prest, och, om han har prebende, blifva såspm Kyrkoherde vald af Stiftets Presterskap; men meningen med Universiteternes representationsrätt har väl varit, att män, som tillhöra det lärda Ståndet, utan att vara Prester, äfven skulle blifva representerade, och detta ändamål vinnes säkrare, om valet alltid sker ur de verldslige Faculteterne. Jag skulle således vördsamt tillstyrka, att redactions-förslaget pag. 14 alslås, men att deremot den nya > 198 Den 16 Februarii f. m. redactionen pag. 25, sorn med bibehållande af det gamla stadgandet, rörande de verldsliga Faculteterne, förändrar ordet eige till vare berättigade antages. Derigenom bibehålies det gamla rigtiga stadgandet om sjelfva representationen, och undvikes den hiltills varande tvetydigheten, huruvida stadgandet innebär en befallning eller blott tillåtelse för Universiteten, att skicka Riksdagsmän.
Enligt stadgandet i Rättegångs-Baikens 32 Kap. 2 §, sådan densamma lyder i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, skola de så kallade ensaksoch vitesböterna äfven ga till Konungen, men enligt Kongl. Brefvet den 20 April 1785 skola Fiskaler och Krono-åklagare åtnjuta hälften af dylika böter, hvilka på deras åtalan utfalla; och finnas dessutom i särskilda ekonomiska författningar föreskrifna mångfaldiga sins emellan olika grunder för böters fördelning, enligt hvilka andelar deri tillfalla dels Kongl. Majit och Kronan, dels menigheter, fattigvården, fromma stiftelser och sjukvårdsinrättningar, handels-, handtverksoch fabriksföreningar, särskilda kassor m. m., dels ock åklagare, angifvare och beslagare m. fl. Nu hafva vid innevarande riksdag motioner afseende fördelningen och användandet af böter blifvit väckta, hvilka, efter remiss till Lag-Utskottet, blifvit i anledning af deras sammanhang med bestämmandet af Statsverkets inkomster och utgifter, af sammansatt Statsoch Lag-Utskott behandlade. Riksdagsfullmägtige N. J. Bäckström från Calmar län (motionen Nio 242) och Gustaf Johansson Uih. till K. Sammans. Statsoch Lag-U Isko Hels Betänkande N:0 43L från Kronobergs län (motionen N:o 403) hafva framställt förslag i den syftning, att Statsverket skulle lill kommunerna afstå sina saköresmedei. Längst i detta afseende går Gustaf Johansson, hvilken äskar, »att de böter, som hittills hafva ingått till Staten och de fattige, måtte anslås till landstingens disposition.» Bäckström yrkar, att Kronans andel i vitesböter skall tillfalla socknens eller stadens fattige, d. v. s. fattigvården.
Upplästes elt af Hr Fåhraeus, Olof Immanuel, ingifvet mern. af följule lydelse: Af angelägnare tjenstegöromål för någon tid hindrad att bevista riksdagen, anhåller jag vördsamt om entledigande från de mig anförtrodde befattningar såsom Bänkman och en af de ledamöter, som enligt 47:de §:n R. O. blifvit utsedde att taga del i talmans-öfverläggningarne, anhållande jag att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., härtill lemnat bifall, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade i början af näst inträffande plenum företaga val af en ledamot för deltagande i talmans-öfverläggningarne efter Hr Fåhraeus; hvilket bilölls. Föredrogos i ett sammanhang så väl Borgare-St:s den 20 och 22 dennes bordlagda prot.-utdrag N:o 307, som ock BondeSt:s den 16 och 20 dennes på bordet lagde prot.-utdrag N:o 283, med inbjudningar till R. o. Ad. samt Preste-St. att biträda de förstnämnde Riks-Slåndens beslut i afseende å ll:te punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 87, för så vidt det rörde beviljande af 1,062,000 rdr till förberedande arbeten för norra stambanans fortsättande från Upsala till Sala. Hr Skogman, Carl Johan Alfred: Redan vid föreg:de tillfällen, när dylika frågor varit före, hafva (lere talare ganska riktigt visat det olämpliga utaf att ena dagen fatta ett beslnt och andra dagen upphäfva detsamma. När det är fråga om mindre vigtiga redaktions-förändringar eller om förändringar i vilkoren för ett anslags utgående, då kunna sådana inbjudningar vara på sin plats, men när man fattat ett beslut i en så vigtig fråga som denna, så tycks det vara skäl att man qvarblifver vid detta beslut.
I händelse hos Riksens Ständers Plena gemensamt, eller uti något af RiksStånden, betänkligheter uppstå emot antagandet af hvad Utskottet tillstyrkt uti det, som rörer antingen Statens reglerande, eiler Bevillningens derefter lämpade hela belopp, eller hvad till Riksgälds-Kontorets utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksgälds-Kontorets styrelse och förvaltning, tillkomme Utskottet den befattning, ledande att bringa sådana ämnen till slutligt afgörande, hvilken 69 § af Regerings-Formen, jemte sättet dertill, föreskrifver. Yppar sig sådan skiljaktighet om grunderna, sätten af deras tillämpning och fördelningen till Bevillningens utgörande, hvarom 71 § af Begerings-Formen förmäler, förfare Utskottet, förstärkt till det antal af Ledamöter, som Begerings-Formens 69 § föreskrifver, dermed på det sätt nyssnämnde tvänne §§ utstaka. Sta ts—Ut skottet åligge, att dess Berättelse om Riksgälds-Kontorets förvaltning så tidigt inlemna, att val till Fullmäktige derstädes må enligt 67 § kunna förrättas. Bih. till R. St. Brot. 1862 & 1863. 3:o. I händelse hos Riksens Ständers Plena gemensamt, eller uti något af RiksStånden, betänkligheter uppstå emot antagandet af hvad Utskottet tillstyrkt uti det, som rörer antingen Statens reglerande, eller Bevillningens derefter lämpade hela belopp, eller hvad till Riksgälds-Kontorets utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksgälds-Kontorets styrelse och förvaltning, tillkomme Utskottet den befattning, ledande att bringa sådana ämnen till slutligt afgörande, hvilken 69 § af Regerings-Formen, jemte sättet dertill, föreskrifver. Stats-Utskottet åligge, att dess Berättelse om Riksgälds-Kontorets förvaltning så tidigt inlemna, att val till Fullmäktige derstädes må enligt 67 § kunna förrättas. Hänvisning: Konst.-Utsk. Memorial N:o 31. Ridd. och Adelns Prot. den 6 Juni 1860.
Derigenom förlorar i sjelfva verket denj andra kammaren sin sjclfständiga karakter, i det den blifvit endast ett återljud af den första; och det medlande, modererande, försonande, conservativa element, man velat deruti nedlägga, försvinner. Det förmenta tvåkammar-syslcmet upplöser sig följaktligen uti ett enkammar-system. Men om uti sättet att bilda den andra kammaren, tvåkammar-systemet endast existerar tilt namnet, visar sig uti andra kammarens inflytande i riksförsamlingen ännu tydligare dess obetydlighet; ty i de vigligaste målen skola kamrarne, derest de råkat i olika beslut, sammanträda ”för att am frågan samfäldt öfverlägga och besluta.” Då nu den första kammaren innehåller 175 personer och den andra endast 75, lärer väl icke blifva tvifvelaktigt, hvem som förestafva!' riksförsamlingens beslut. Utaf denna strid emellan mina tänkesätt och de stadganden, som detta hvilande grundlagsförslag innebär, följer, att jag utan alt upptaga tiden med någon egentlig detalj-granskning af detsamma, kan fatta mitt beslut. En enda anmärkn. vill jag dock icke förbigå, nemi. den stora abnormitet, hvartill val-lagen föranleder i afseende på del antal röster, som på landet skulle tillkomma ägare af större och af små fastigheter. Men som detta ämne blifvit särskildt behandladt i tryck, vill jag blott exempelvis derutur låna ett exempel. Inom Örebro län skulle ett taxeringsvärde af 7,671,000 r:dr endast gifva 596 röster åt ägarne af större egendomar, under det att del vida mindre taxeringsvärdet af 6,340,000 komme att tillerkänna mer än 6 gånger så många röster, nemi. 3,707, åt ägarne af små fastigheter. Samma abnor - Den 28 Augusti. 29 milet förekommer äfven inom andra län och sannolikt öfver hela riket; ett förhållande, som i min tanke förljenade att motivera ett afslag. Till följd af hvad jag nu haft äran anföra, afstyrker jag på del högsta antagandet af nu hvilande förslag till nationalrepresentationens ombildning. Hr Prytz, Lars Adolph:
Jag tror, att man erfar något liknande, om man är nog lycklig att bibehålla medvetandet, när man dör, och det är säkert, att när man som nu jag, brottas med sitt eget lifs stridiga krafter, erfar man den känsla, som är en försmak af döden. Med en ironisk förnimmelse af hur öfverspända alla mina föreställningar i själfva verket blifvit, började jag emellertid att kläda af mig, och när jag gått till sängs blåste jag, utan att någon synnerlig viljeansträngning behöfdes, ut ljuset. Jag märkte visserligen genast, att den obestämda farhåga, som hela tiden behärskat mig, ögonblickligen, så att säga ömsade plats, så att jag nu med samma oro ville speja ut mot mitt yttre rum, som jag förut därifrån sökt genomtränga mörkret i det rum, där jag nu låg. Men jag erfor i samma ögonblick en så deciderad känsla af sömnlust, att jag ett ögonblick trodde att jag utan vidare skulle somna bort från alla de fantasier, som förut ansträngt min hjärna. Jag var dock tillräckligt nervös för att taga ned revolvern, hvilken hängde på väggen invid mig, och lägga den på mitt nattduksbord; men sedan detta var gjordt, väntade jag att sömnen skulle infinna sig. Därute hade det emellertid börjat blåsa, och jag hörde tydligt genom tystnaden huru de gamla trädens bara grenar sopade öfver den låga byggnadens tak. Detta ljud höll mig vaken, och det föreföll mig ett par gånger, som om jag hörde fel och ljudet egentligen var något prasslande uppe på vinden. Jag lyssnade med spänd uppmärksamhet, och ju längre jag lyssnade, desto säkrare syntes det mig, att ljudet ej kunde vara enbart förorsakadt af blåsten. Det lät, som om man sopade, eller som om fliken af en dräkt dragits öfver något hårdt. Mina hörselnerver spändes till det yttersta, som om jag med hörseln velat genomtränga väggarna, alldeles som jag nyss ansträngt mig för att med ögonen genomtränga mörkret. Min ängslan domnade bort för ett ögonblick, men endast för att i nästa sekund vakna till lif, och det var som om jag själf blåst upp denna ängslan, och på samma gång jag önskade det, varit rädd att den skulle slockna. Denna ängslan var dock af en vida mildare natur än hvad jag förut erfarit.
Det är således icke min mening alt belasta alla dem, hvilka företrädesvis omfatta de radicala omstörlningsförslagen, med det moraliska ansvar för följderne af sådane förslags bringande till verkställighet, helst jag funnit en och annan bland våra fokledare rygga tillbaka för consequensen af deras egna tillgöranden. Men jag vågar till R. o. Ad:s bepröfvande hemställa den fråga, om icke de sedan 2:neårhundranden ständigt återkommande revolutionära omkastningar af vår statsförfattning, hufvudsakligen om icke uteslutande, bidragit att föra oss uti det svaghetstillstånd, hvari Sverige sig befinner. Konungamakt och nationalrepresentation hafva vi aldrig saknat, men vi hafva aldrig förstått att till fasthet och styrka gemensamt utveckla dessa krafter. Återstår att betänka, om de kunna harmoniskt framkallas af den nya revolution man vill frambringa. Dervid kommer i betraktande, icke allenast de allmänna tidsförhållanden, hvari vi oss befinna, men synnerligast det stadium af politiskt förstånd, hvaruti Svenska allmänheten råkat, medelst bearbetning af den destruclivt revolutionära tidningspressen, hvilken, i stället för befästande af den monarkiska principen, har grundlagt den republikanska förvillelse, sorn alstrar så många utopiska drömmar om fördelarne af en dygdig och upplyst democratisk öfvervigt lill en Konungamakt, som böjer sig för folkväldet. Det torde vara förlåtligt om en man, hvilken redan med ynglingens hela liflighet deltog i befordrandet af den statshvälfning, som grundläde värt närvarande samhällskick, som sedermera af pligtkänsla sökt medverka till utvecklingen af den democratiska tendensen af 1809 års lagstiftning, som just derföre allt för länge varit dårad af de vackra illusioner, dem han förvexlat med Svensk nationalitet, om denne man, inseende sin förvillelse, genom en närmare bekantskap med de olsåker, som vållat densamma, blifver så mycket varsammare mot democratiens oaflålliga försök att intränga på Konungamakten, och att han tror sig under masken af den mest devouerade royalism kunna upptäcka republikanaren.
De sålunda begärda uppgifterna blefvo derefter, enligt hvad Kongl. Maj;t uti Nådig skrifvelse den 11 Mars 1841 bland annat gaf Rikets Ständer tillkänna, från vederbörande embets-myndigheter infordrade, men hunno likväl ej före riksdagens slut afgifvas och Rikets Ständer meddelas, hvadan detta inqvarterings-ärende förblef hvilande till påföljde riksmöte, då Kongl. Maj:t, sedan berörde uppgifter, åtföljda af kostnads-förslag och ritningar, emellertid inkommit, under den 16 September 1S44 ånyo till Rikets Ständer öfverlemnade frågan om den föreslagna inqvarterings-ordningen för Stockholms stad tillika med alla ärendet rörande handlingar. I anledning häraf och då de Rikets Ständer meddelade kostnads-förslag upptogo för uppförande af kasern med öfriga byggnader för Svea Artilleriregemente, hvartill någon tjenlig, staten tillhörig, odisponerad byggnad eller tomt ej kunnat uppgifvas, en utgift af 315,000 R:dr, utom köpeskillingen 30,000 R Proposition, N:o G8. 25 medel till bekostande af omförmälda nya kasernbyggnad och de ifrågaställda reparationerna å redan befintliga kaserner icke kunde af för handen varande tillgångar beredas, samt alt för öfrigt frågan om kasernernas årliga underhåll af statsmedlen stöde i ett så oskiljaktigt sammanhang med den om byggnaden och iorduingsställandet af desamma, att dessa begge frågor icke lämpligen kunde åtskiljas, anmälde Rikets Ständer under den 5 April 1845 i underdånighet hos Kongl. Majit det några medel för ifrågavarande ändamål då ej funnos att anvisa. Vid den 12 Juli samma år skedd föredragning af denna Sikets Ständers underdåniga anmälan, i följd hvaraf frågan om anskaffande af kasern för Svea Artilleri-regemente tillsvidare förfallit, förordnade Kongl. Majit, huru, sedan Rikets
Med anledning af hvad Kongl. Maj:t sålunda funnit godt stadga, angående restitutioner af statsmedel, hafva, på sätt Fullmäktige i Riksgäldskontoret, uti skrifvelse till Stats-Utskottet, anmält, framställningar hos dem blifvit gjorda om samma stadgandes tillämpning vid restituerandet utaf Riksgäldskontorets medel; i hvilket afseende Fullmäktige erinrat och upplyst: att de beslut, som i frågor om orätt intlutna medels återbetalning blefvo af Kammar-ratten meddelade, expedierades genom dels utslag och dels skrifvelser till Kongl. Maj:ts Befallnings - 20 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 237. hafvande, dervid det sednare expeditionssättet alltid iakttoges, när vederbörande, som hos Kammar-rätten skulle bevaka det allmännas rätt, tillstyrkt fastställelse å Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes resolutioner, hvilket då också i skrifvelserna tillkännagafs. I alla sådana fall voro Kammar-rättens beslut att anse såsom egande laga kraft; hvarföre desamma genast kunde till verkställighet befordras. Deremot blefvo besluten i dylika mål expedierade genom utslag vid de tillfällen, då restitutionerna af Kammar-rätten beviljades antingen emot kronans ombuds bestridande eller efter anförda besvär öfver föregångna taxeringseller debiterings-åtgärder. A dessa utslag kunde någon verkställighet icke lagligen följa förr, än desamma emot kronan vunnit laga kraft eller, i händelse af deröfver anförda underdåniga besvär, blifvit af Kongl. Maj:t i nåder gillade. I afseende på verkställigheten af Kammar-rättens således på olika sätt expedierade beslut, hade likväl uti ofvanåberopade nådiga bref någon skillnad icke blifvit omförmäld, hvadan, genom en obetingad tillämpning af samma bref, skulle kunna hända, att restitutioner komme att af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande verkställas på grund af beslut, som, i anledning af underdåniga besvär, sedermera blefve af Kongl. Maj:t ändrade eller upphäfda.
Utskottet på sådan grund funnit att någon ändring deruti icke kan tillgöras, har det dock icke undfallit Utskottet, att, enligt hvad Herr Professoren Doctor Hagberg anmärkt, egenteliga föremålet för Allmänhetens samlande i Kyrkan å Sabbats och Helgedagen är densammas behöriga firande, och att, med en fortfarande andagtsöfning under den tid för Gudstjenst är bestämd, inhämta de undervisningar och förmaningar, hvilka af Uäraren varda lämnade, samt att det med ett sådant föremål icke kan vara förenligt, att under det de i Kyrkan närvarande endast dertill ägnat sin uppmärksamhet, afbryta och vända densamma på verldslige ämnen, som för dem framställas, hvarigenom sambandet uti andagtsöfningen före och under samt efter predikan otvifvelagtigt skall rubbas; hvartill än vidare bör läggas den eftertänksamma omständighet att de menliga följder, ett sådant afbrott uti sinnesstämningen till gudsdyrkan skall för hvar och en medföra, uti än större moa mäste erfaras af dem, hvilka i Kyrkan sig infunnit till nattvardens högtidliga begående och dervid behöfva att icke störas från åtänkan af deras förehafvande. Utskottet har trott sig kunna derigenom förena de livar för sig nödige förhållanden, att a ena sidan Allmänheten på ett lika säkert sätt, som kittilä varder kungjord om de Författningar - Lag-Vtskot:ets 1'et'dnkanden. gar och påbud, hvilka den bör åtlyda, och åden andra från Gudstjensten skiljes allt hvad för densammas oafbrutna forrtsättande och en derunder hos de i Kyrkan församlade forrtfarande andakt kan vara hinderligt, då Utskottet nu i så måtto tillstyrker bifall till hvad Herr Professoren Doctor Hagberg, på sätt här ofvan är förmält, föreslagit, att den ändring uti det som Kyrko-Ordningens 2.
• ^ V å g o n skald har sagt: Kristiania, Köbenhavn, Jgf Stockholm, Helsingfors » Sanningens w par räkna intet fä- dernesland, hela den är deras och de äro värlåkerfält hela dens egendom. » värld, känivärlJa, d e n som öppnar hjärta för dem och sikt arbete, har stone delvis räkna dem Det är nen lioner utvidga att s å s o m sina. d e m följa legerade från 1 3 0 dede amerikanska olika staterna, o m k r i n g 7 0 o m b u d från särskild anledning att nykterhetsföreningar nu några då väl säga ord, snart sagdt hvilken som helst rättelsen att den kan dag underväntas, » S:t Sunniva » kastat ankar å svenska kusten. En ej och så den annan, som n o g a följer med dagliga torde fråga: S:t är gelskt är fartyg, nordens ända ned land äro dess kotill Queensrepresenterade. V i d a r e m å l s m ä n för nykterhetsarbetet inom Kina, Japan, och det Kalifornien sydliga Tasmanien. gör nu sitt förhyrdt korståg kring nykterhets-förbundets för s o m frän så- Englonier — N e w f o u n d l a n d enett det kvinnliga världsledare själfva D e n n a kvinnliga armé Sunniva "? » Sunniva af pressen, » Hvad land inom en r e s a till hufvudstäder nykterhetshela Eur o p a, b e g y n n a n d e i norden, med fortsätta föresats ända Kom, Athen, ned att till Konstanti I82 IDUN iMa Den, s o m äger en ädel k v i n n a s kärlek, föraktar all last. W. nopel o c h Alexandria. Pappersbladen fint l i n n e. Mången sörjande maka och m o d e r döljer sig i dessa n a m n. Fastän tillhörande olika land, ha de funnit hvarandra o c h i systerlig förening arbetat för s a m m a idéer, outtröttligt o c h m e d sällspord framgång. Somers Cocks. Den unga makans lidanden böjde det ungdomliga öfvermodet.
För öfrigt kan det icke wara fräga om att neka votering sa framt den begäres; Men det är angelägit för tidens »vinnande, att snart afgöres, huru,vida man will derifrån bege sig eller ej. Herr ^Ironström. Jag anhäller, att Herr Grefwe» och Landkmarffalken behagade högtideligen förklara, att ingen ventilation öfwer denna staga widare kan aga rum, sedan proposition blifwit gjord. Harwid upkom mycken oro. -Herr Grefwen och Landtmarffalken Dä jag gjorde den första proposition, blef densamma med starka Ja och nägra fä Nej besivarad. Jag gjorde derefter en ny, med nägra modificationer, men den blef icke eller antagen. För att komma till flut med denna sak, lärer dä inret annat medel finnas, än akt Ridderflapel och Adeln voterar öfwer den första. Ropades Nefi Friherre Ltael von wolstein. Dä denna punct först förekom war ännu icke Hufwudsumman bewilr jad. Desi bewiljande bör narurligtwis föregä, och sedan de särskilta ändamäl bestämmas, hwarlill delar deraf böra anwändas. Herr Lilverstolpe, 6ustak ^brabam.' Afwen jag är af den öfwertvgelse, att den första propositionen tämmeligen allmänt blifwit bifallen och endast nägra fä Nej deremot yttrade. Emedlertid sättes detta i fräga och jag ser ej nägon annan unväg för akt flita denna twetydighet, än om Herr Grefwen och Landtmarstalken räcktes fräga de Herrar, som i besluter icke instämt, om de öfwer samma proposition Åstunda akt votera. Friherre Ltael von wolstein. Om den första propositionen stal! anses bifallen och Riksens Ständer i föl - Den 22 Zebmarii. 109» följe deraf ej särskildt fä bestämma Anflags-Summorne, fär jag för min del bestämt förklara, att jag öfwer denna fräga will votera.