Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har redan förklarat, att örn Riksens Ständer skulle vilja besluta eftergift af Brännvins afgiften fördem, hvilka densr-mma ännu icke betalt, så kunde sådant icke Den 2 Majit f. lil. 4* arsetts hafva skeft på grund af rattsprincipe , utan af välvilja för medellöse Medborgare, och jag sku le tro, att samma Auctoritet, sorn äger magt att pålägga en Skatt, äfven har rätt a 11 eherskänka densamma. Herr af Brinkman, Gustaf; Då jag varit d: n första» som yttrat den tanka, att ifrågaställde a‘giit icke blifvit beräknad efter rättvisans grundsattscr, och denna tanka icke endast \ur,nit bifall af tvenne Stånd innom JåevillningsUtskottet, fastän sedermera, efter det. la Utskoas sammansättning med Statsutskott fet, underkänd, utan äfven nu af flere värde Talare blifvit understödd, behölverjag, tillstyrko derföre, icke antora vidare skäl, än mitt serskilt bifogade yttrande innehåller. Den ittväg till mildring i det fattiga Folkets hårda öde-, sorn Högloflige Utskotten förmodat k mna åstadkommas, genom en under, damg önskan till Kongl. Maj:t, att Författningarne om afkortning måtte vid afgiftens uttagande noga handhafvas, fruktar jag vara af föga förmonlig påföljd ; ty alla afkortningar böra ju verkställas efter denna föreskrift, och likafullt mäste den yttersta skärfven uttagas. J den bern dlades ögon äro 24 Skillingar en ganska obetydlig Summa; men de gälla mycket för den, som dertill skall använda sin sista tillgång, och äro i synnerhet tryckande för dem, på hvilka de falla såsom efterräkning, utöfver deras egtnteliga förbindelser. Jag kan icke med full visshet inse, att et» restitution till dem, som afgiften erlagt, äro» Den 2 Maji, f, m. undgångelig, eller äfven i sådant fall förenad med oöfvervinneliga svårigheter.
Genom de utförliga berättelser, angående Riksgälds-kontorets utgifter och inkomster samt skulder och tillgångar, som vid de numei'a årliga statsrevisionerna afgifvas, erhålla Rikets Höglofliga Ständer fullständiga upplysningar ej allenast om de under loppet af hvarje år från Riksgälds-kontoret verkställda utbetalningar och dit influtne medel, utan äfven om detta verks vid årets slut återstående skulders och tillgångars belopp och beskaffenhet. Då nu sådane revisions-berättelser för de 3 sistförflutna åren komma att i tryckta exemplar inom Riks-Stånden utdelas, hafva Fullmägtige i Riksgälds-kontoret ansett sig i den berättelse, hvilken det, enligt gällande Reglementes 263 §, åligger Fullmägtige att för tiden mellan sednaste och nyligen öppnade riksmötes början till Rikets Ständer afgifva, kunna 4 Stats-Utskottets Memorial N:o och böra i allmänhet hänvisa till de ur Fullmägtiges protokoller och Riksgäldskontoret» räkenskaper hemtade uppgifter, som genom revisionsberättelserna redan blifvit Rikets Ständer meddelade, rörande de årliga förändringarne af hvarje särskild skuldoch fordringspost samt det belopp, hvar och en Riksgälds-kontoret ålagd utbetalning eller anslagen inkomst under ifrågavarande tidrymd utgjort. I likhet med alla andra under sednaste årtionden angående Riksgälds-kontoret afgifna riksdagsberättelser, har äfven vid denna berättelses uppställning samma ordningsföljd för de särskilda räkenskapsförhållandenas och förvaltningsåtgärdernas omförmälande bibehållits, som i Riksgälds-kontoret» Reglemente finnes iakttagen. Riksgiilds-koutorets skulder. (Reglementets §§ 2—23.) Utom de i särskild räkenskap upptagna skulderna för de medel, som efter 1858 års början upplånats till fortsättningen af statens jernvägsbyggnader, och utan beräkning af de, enligt derom meddelade beslut, tid efter annan inom linien förda skuldposterna utgjorde Rilcsqälds-kontorets skulder vid ingången af år 1859
Aflöning en för Riksgälds-kontorets tjenstemanna-personal och vaktbetjening utgår enligt den af Rikets Ständer för nämnda verk fastställda allönings-stat. hvilken icke får öfverskridas; varande nedanstående vilkor och förbehåll stadgade för tillgodonjutande af den för bemälde tjenstemanna-personal och vaktbetjening, dels under föregående riksdagar, dels under den nuvarande, beviljade löneförhöjning: l:o Innehafvare af de ökade lönerna inom Riksgälds-kontoret äro underkastade den vidsträcktare tjenstgörings-skyldighet eller den jemkning i åligganden, som antingen vid en blifvande förändrad organisation al detta verk eller eljest kan varda i allmänhet stadgad: och böra de fullmagter, som för Riksgälds-kontorets tjenstemän utfärdas, innefatta förbehåll om vederbörandes skyldighet att åtaga sig de nya eller förändrade göromål, hvilka kunna dem åläggas. 2:o Sådana uppdrag och bestyr, sorn, till följd af Rikets Ständers förfoganden, böra af tjenstemännen vid Riksgälds-kontoret förrättas, skola, oaktadt särskilda arfvoden för enahanda uppdrag och göromål tillförene utgått, hädanefter inbegripas under vederbörandes bestämda tjensteåligganden; hvadan alltså den framtida vedergällningen för sagda uppdrag och bestyr kommer att innefattas i den aflöning, gällande stat upptager. 3:o De tjenstemän och vaktbetjent^, som, till följd af Rikets Ständers under inne varande och sednast förflutna riksdag fattade beslut, kommit i åtnjutande af löneförbättring, äro icke berättigade att vidare uppbära s. k. ljuspenningar. 4:o De å aflönings-staten, i egenskap af tjenstgörings-penningar, upptagna arfvoden skola åtfölja utöfvandet af sjelfva tjenstebefattningarne; dock med rättighet för Fullmägtige att medgifva den tjensteman eller vaktbetjent, som af sjukdom hindras frän bestridande af sin tjenst, att uppbära det för samma tjenst bestämda arfvode. 5:o
Angående de från Stats-Verket till Riksgälds-Contoret ajlemnadej behållna öfverskott och besparingar. (Reglementets 118 §.) Under den tid, som denna Berättelse bör omfatta, hafva Fullmägtige från Kongl. Stats-Contoret emottagit derstädes upprättade liqvider, angående Stats-Verkets ölverskotter och besparingar för åren 1838—1841, hvaruti Blifvit Riksgälds-Contoret till godo förda: Behållna öfverskott å Stats-Verkets inkomster: För år 1838 R:Jr 1,161,376: — 11. i. Besparingar å Statsanslagen: R:dr 3,962,614: 22 Deremot äro Riksgälds-Contoret uti samma liqvider på jorde: A ofver skotten anvista utgifter: Brister i Förslagsanslagen: För år 1838 . R:dr tunnan för den under lönerna beräknade spanmål: För år 1838 . R:dr 55,487: 32. — * „ 1839 78,817:34.— „ „ 1840 39,724: 6. — 174,029:24- — Då sammanräknade beloppet af dessa Riksgälds-Contoret påförda utgifter och ersättningar 1,802,098: 32.11. afdragas från de detta Verk för samma år tillgodoförda öfverskott och besparingar, återstår den under ifrågavarande tiderymd till Riksgälds-Contoret aflemnade öfver skottsoch besparingssumma R:dr 2,160,515: 37. 1. xremligen för år 1838, R:dr 755,471:32. 6. till Riksgälds-Contoret levererade i December 1840. Transport Bih, till R. St. Fröt. För år 1839 . Dito i December 1841.
Genom Utslag den 3 Februarii 1834, bär Kongl. Götha Hof-Rätt sig uilåtit, celi dä Borgerskaps-Sekreleraren Nordström i så måtto begått försummelse att Coneurskallelsen kommit Banken några dagar för sent tillhanda, så fälldes han att derför böla 16 R:dr 3a sk. B:co, men någon ersättningsskyldighet kunde icke i sammanhang dermed honom åläggas, enär det visat sig att bevakningshandlingarne ändå framkommit till Konungens Befallningshafvande i så god lid alt de bordt kunna anmälas och till Concurs-Domslolen inlemnäs före fatalietidens slut, hvaremot Konungens Befallningshafvande, som genom sin underlåtenhet vållat Bankens förlust, ålades alt densamma ersältningsvis gälda, Herr Landshöfdingen m. m. Grefve Hamilton till -|:delär och Lands-Sekreteraren Nordström lill d-:del. Emot detta Utslag, hvaröfver Fiskals-Embetet ansett sig icke äga fog att klaga, har Konungens Befallningshafvande i Östergöthlands Län i underdånighet anfört besvär hos Kongl. Maj:t, som, medelst Utslag den 3i Julii i834, förklarat, det Kongl. Maj:t fann Dess Befallningshafvandes uti ifrågavarande" mål anmärkta förfarande icke innefatta försummelse eller vårdslöshet i Embetets utöfning, så att på grund deraf någon ersättningsskyldighet till Banken borde Konungens Befallningshafvande åläggas, hvadan Konungens Befallningshafvande från allt ansvar frikändes. Revisorerne, anse sig böra hos Rikets Ständer anmäla den förlust Banken sålunda lidit. Med anledning af stadgandet uti sednaste Banco-Reglemenles §.
Vädret var under hela färden högst fult och regnigt, så att jag ej kunde se stort af landets utseende på Saones stränder. Lifvet i kajutan var ganska roligt, man åt och drack oupphörligen, spelte och glammade, men röka var ej tillåtet. Detta tyckas Fransoserna i allmänhet anse för särdeles ohöfviskt och mer än annorstädes blir man här påmint om detta förbud. Det, såsom ock bruket af hatt, tyckes ännu vara qvar af de gamla artighetslagarne i sällskap. Navigationen på denna flod, såsom jag sedermera äfven märkte på Rhône, har sina svårigheter och fordrar sin egen konst samt erfarenhet. Kl. omkring 2 straxt efter middagen hunno vi fram till Lyon, der jag gick in på det första värdshus jag såg emot mig och det var Hotel de hirondelle. Som vädret allt fortfarande var fult med temmeligen starkt regn, tänkte jag blifva på kammaren; men kunde dock ej hålla mig att gå ut, dels för att höra efter huru det var med ångfarten härifrån, dels ock för att få en liten öfversigt öfver staden. Sedan jag uträttat det förra, begaf jag mig således upp på den stora höjd, som till höger om floden dominerar hela staden och på hvars sluttning en del af den är byggd. Uppgången här liknade mycket den i Havre, men var på långt när ej så vacker, ty här saknades trädgårdarne i Havre. På höjden fanns efter Franskt bruk ett kapell eller kloster, och vid gatorna närmast derintill bodar och förfriskningsställen; de förra voro fulla med vaxljus och gudabilder, de senare erbjödo kaffe och vin etc. för pilgrimer upp till kapellet, helgadt åt, jag kan ej mera påminna mig hvilket helgon. Från toppen hade man utsigt öfver hela staden och nejden deromkring, som dock nu låg insvept i tjockt mörker, så att jag ej kunde se mycket deraf. En del af staden, nemligen den som låg närmast under mig, är byggd på sluttningen af den höjd på hvars topp jag stod.
Genom 3 §, 9 mom. i 1719 års CanzliOrdning, ålades Canzli-Presidenten och Collegium, att hafva noga inseende huru studierna i riket idkades, samt, med Consistoriernas tillhjelp draga försorg att Skol-Ordningen förbättrades, att stipendierna ej måtte försnillas, eller till andra behof, än vetenskapers lärande, användas. I 1773 års Canzli-Ordning § 2 mom. 7, ålades Canzli-Collegium enahanda upsigt öfver Akademier och 14 * 212 Den 11 Mars e. m. öfriga läroverk som den, de föregide Canzli-Ordningarne föreskrifva. Då berörde Colligium uplöstes 1801, updrogs ”till ernående af ett fullkomligt sammanhang i hela upfostringsverket, och till afhjelpande af de brister, som i dessa angelägna verk sig visade, samt från en delad upsigt deröfver kunde härflyta” öfverinseende! och styrelsen af upfostringsverket, alldeles odeladt, åt ett Canzlers-Gille, bestående af Canzlererne vid rikets trenne Akademier och sedermera derjemte af flere civile embetsman. Efter statshvälfningen 1809, uplöstes Canzlers-Gillet, oaktadt de, för dess stiftande anförda, goda skäl. Det, under namn af CanzliStyrelse, åter uprättade Canzli-Collegium, fick, ehuru blott till namnet, utom hvad några stipendier beträffade, vård och inseende öfver läroverken, enl. 2 § 4 mom. af Canzli-Ordn:n den 23 Qct. 1809. Förbindelsen mellan Universitets-Canzlerna uphörde, och splittringen af Ecklesiastik-förvaltningen bief, i detta hänseende, större än förut. Snart derefter nedsattes en Upfostrings-Komité, som varade i flera år, och af hvars arbeten 1820 års Skol-Ordning blef slutföljden.
Under den 4 innevarande manad har Kongl. Maj:t behUgat till Statsutskottet aflåta en nådig skrifvelse af innehåll, att då, oaktadt Kongl. Maj:ts lifliga önskan, att den närvarande politiska ställningen i Europa icke måtte för de förenade rikena medföra någon rubbning af de utaf fredens lugn härflytande fördelar, en nödig försigtighet likväl fordrade, att ej vara oberedd på de händelser, som af nämnde politiska ställning tilläfventyrs föranleddes, och synnerligast de sednaste tilldragelserna inom ett grannrike, hvilket utgjorde föremål för Svenska nationens varma deltagande, kunde påkalla, att Sverige, för skyddandet jemväl af egna, dyrbara intressen, icke underlåter att lemna det understöd, som derifrån blifvit begärdt; men Kongl. Maj:t emedlertid ansett Sig icke böra uti en så maktpåliggande fråga fatta beslut förr, än Rikets nu församlade Ständer, såsom Svenska folkets ombud, lemnats tillfälle att, efter noggrann pröfning, uttrycka sina åsigter, huruvida nationen må vara villig att underkasta sig de uppoffringar, som dermed måste blifva förenade, så hade, af sådan anledning, Kongl. Majit, efter att hafva inhemtat Hemliga Utskottets underdåniga yttrande, med fullt förtroende till Rikets Ständers bedömande af hvad Sveriges ära och sanna intresse fordra, nu velat framställa den begäran, att, ej mindre för nödiga förberedande rustningar, än på det att Kongl. Majit måtte blifva i tillfälle att vidtaga de åtgärder, som omständigheterna kunna påkalla, Rikets Ständer, oberoende af de uti 63 § regeringsformen omförmälda kreditiv, vid hvilkas bestämmande Kongl. Majit gjorde Sig förvissad, att de nuvarande politiska förhållandena tagas i behörigt öfvervägande, måtte till Kongl. Majits disposition ställa ett serskildt kreditiv af Två millioner riksdaler banko; förväntande Kongl. Majit, att med möjligaste skyndsamhet erhålla del af det beslut, som härom blefve af Rikets Ständer fattadt. Bih. till K.
Detta anser jag mig nu hafva bort anföra, efter ämnet kommit på tal. Gr. Frölich: Då Hr Rosenblad anser tillfället lämp ligt, i anledn. af en debatt emellan Gr. Löwenhjelm och mig, som icke egentligen rörer saken, att få gifva mig dementi, så får jag i afseende på taxan erinra, att just det förhållandet, att Konungen bestämmer taxan och att blott Konungen fått sig genom privilegium gifven rättigheten att bestämma den, visar ett skiljaktigt förhållande emot det nyare bolaget, hvilket förbehållit sig att icke Konungen skall kunna ändra taxan utan bolagets samtycke. Att vid alla sådana taxors utfärdande det tillhör och anses tillhöra Konungen att bestämma dem, det trodde jag icke skulle vara den värda ledamoten i Commerce-colkm obekant. Jag trodde ej heller, att, då han eftersökt 1793 års privilegium, det skulle vara honom obekant, att der verkligen finnes en strof, att Konungen i nåder täcktes vid taxors föreskrifvande icke sätta dem så lågt att icke bolaget mätte dermed kunna utgå. Deraf har jag trott mig kunna draga den slutföljd, alt Konungen ägt full rättighet att utan bolagets kännedom nedsätta Trollhätte slussverks afgifter, likasom flan flera gånger höjt dem på bolagets begäran, utan att sådant behöfde särskildt bestämmas, då det verkligen hörde till Konungens jus majestaticum. Att bolaget genom ett särskildt contract förbehållit sig uteslutande utöfningen af delta jus majestaticum, är hvad jag anser såsom det hufvudsakligaste felet. Upplästes K. M:s nyss ankomna nåd. propos. till R. St. ang:de villkoren för nedläggandet af Norrtelje gevärsfactori, gifven Stockholms slott den 27 April lBji Remitterades till StalsUtskotlet. Föredrogs ånyo Stat&Utskts den 28 sisth April och den 5 dennes på bordet lagda mera. N:o nled förslag lill ny instruclion för R. St:s revisorer öfver riksgäldsverket. Frih. Cederström, Jacob: Jag har egentligen icke mera än en anmärkn. att göra, nemi. vid moni. litt. Der står nemi.
Herr Friherre Stjernstedt, Herr Friherre Cederström, Herr Doktor Forssell och Herr Lands-Kamereraren Ryding hafva förklarat sig biträda det af Herr Doktor Sandberg väckta, men af Herrar Revisorers pluralitet underkända förslag, att de inspektioner, som af Banko-Utskott eller Revisorer kunna framdeles komma att vid Tumba Bruk verkställas, må ske icke af Utskottet eller Revisorerne samfäldt, utan af 4 Delegerade. o n ... - •!’>(■. ti'.t atét'r.jt : ^qtdmu-rSft r.ruiS sallm i ■■■ >.:■■ éu: -.n. /I• ■ .•nu;!-;-: (T .•!.>•{< 1 ■.■.j-ll' •.• .:. ■ ’0 ." :ii-1: >!öR:i a - .f»~■iavJl ■ ■ t) i — :'rt ' . .. ?'•, ■ . ' • • •; rc' cx :f;£ .. i . ■ I — •: tb:f! Iniilt öjjtiii Ali.(}JM i ■ fiRii: : ,i-.U ; . ■ rv f • - i: .* ; ilt! ivJ.-y.yt ,'I ■■■•>' ••!,> -i-. *'i *• itc. 1 f. n-rt | •> , i gil i; i:. •: !i'- * 5> ; ii.-ii : "... *.} .'!!■•■ 1 I£i J '-iiii-Hc-v m ; rc r .'i m \ :• :r ■: /' rtt t: ■ I fl ’V i> H i'> f:: !lii! r'i HJifii •%!*».>;: tft;:£'. i.: :i • : '"i ,• ,y.\ Miil "7. )> -'
Man vill, att stats-rådet skall befrias från 15S Den 19 Januari f. m. (le s. k. besviirsmålen för att uteslutande kunna egna sig åt organisationsfrågor. Jag tror, att de 3:ne sednare årens erfarenhet har ådagalagt, att icke tid har saknats för stats-rädet att befatta sig med dylika stora organisationsfrågor. Jag har icke försport, att besvärsmålen längre än hvad förut varit fallet hvilat oafgjorda, och likväl hafva under dessa 3 år en mängd vidlyftiga författningar utkommit. Vi hafva nemi. fått en fattigvårdsförfattning, en näringsfrihets-författning, en författning ang:de försvarslöse; vi hafva fått förslag till försvarsverkets organisation till lands och sjös och till undervisningsverkets förbättring. Tiden synes hafva varit för stats-rädet fullkomligt tillräcklig. Jag anser att det ifrågavar. förslaget icke bör antagas just derföre, att hesvärsmålen blifvit ifrågasatte att afsöndras fran stats-rädet och jag föreställer mig att afsigten med samma förslag skall kunna tydas derhän, som man möjligen skulle kunna tro afsigten endast vara att lätta den börda, som nu hvilar tungt å stats-rådets ledamöter. På grund af dessa och redan anförda skäl, anhåller jag att få instämma i det yttrande, Bonde-St., ehuru kanske något för tidigt, afgaf redan vid sista riksdag, nemi. att ifrågavar. grundlagsförändringar möjligen kunde dels i en framtid medföra oberäkneliga statsutgifter och dels, i afseende på högsta domstolens fördelning pä divisioner, rubba den enhet, som i sista instansen vore angeläget att vårda. Jag får derföre anhålla om propos. till afslag ä ifrågavar. förslag. Hr Bruce, Rob. Edv.: Jag förenar mig med de Hrr, hvilka tillstyrkt bifall till den K. proposm. De af Hrr Hjerta och Gunther anförda skäl äro så talande, att jag anser öfverflödigt att dervid göra tillägg. Jag kan dock icke tillbakahälla min förundran deröfver, att man anser Konungamakten i något afseende förminskas derigenom, att de s. k. besvärsmålen afsöndras från stats-rådet. Hvaruti består dä Konungamakten?
Cj) Ivrigs-Kassören Brattströms balans, som vid i838 års början utgjorde 19,398 Rdr 3i sk. 9 rst., beror ännu på utredning af konkursmassan; dock hafva smärre afbetalningar åren i838 och 1839 verkställts, så att balansen, vid sistnämde års slut, uppgick till 18,909 Rdr 4° sk. 6 rst. d) Artilleri-Afdelningen-s forddngar i sterbhusen efter Tyg-Kapitenen C. M. Gumcelius och Beväringsvaktaren E. S. Westgren, 1,478 Rdr 44 sk. 11 rst., bero på Kongl. Krigs-Kollegii Advokat-Fiskals åtgärd och indrifning. 10 — 74 e) De till nybyggnad af Tygoch Hof-Rätls-huset i Christianstad förskottsvis utbetalda 63,397 Rdr 23 sk. 1 rst. balanseras, med anteckning alt summan ”kommer att redo visas i General-Redogörelsen för hela kostnaden vid arbetets fullbordande»” f) År i836 äro till Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori förskottsvis utgifna, under titel: ”Modellgevärs-tillverkning”, 5^5 Rdr 32 sk. t\ rst» samt å titeln t ”Underhållsmedel” 16(7 Rdr 87 sk. 6 rst., hvilka blifvit anvisade att ersättas af 1840 års anslag till nämde Faktori, samt finnas uti Faktoriets Räkning utbalanserade till år 1840, för att, i mån af tillgång,. Afdelningen godtgöras. § I* Följande poster, beroendepå dels utredning af konkurser, dels indrifning af Kongl» Krigs-Kollegii Advokat-Fiskal, äro i Balansförteekningen upptagna, nemligen: Aflidne Tygvaktaren Bergstedts sterbhus, 162 Rdr 4° sk» 2 rst», Handelshuset De Ron och Söner, ^2 Rdr 16 sk. 3 rst., KapitenenTidholms och Tygvaktaren Östlings sterbhus, \ 17 Rdr 3 r sk. 2 rst.
Åtskilliga städer hafva, likasom Borås, lidit genom härjande eldsvådor, utan att erhålla det ringaste understöd, såsom Cimbritshamn och Sölvitsborg, hvilken sednare stad för 3o år sedan totalt uppbrann. De hafva hjelpt sig sjelfva. Jag vill nämna en annan stad, Uddevalla. Vid samma tid, då en eldsvåda öfvergick denna stad och dess handel var i sitt största flor och nästan täflade med Götheborgs, förlorade den sin betydligaste rörelse genom sillfiskets upphörande, då man emedlertid, i hopp, att handeln fortfarande skulle visa sig lika gynnsam som förut, börjat stadens Den 25 April. 269 återuppbyggande i stor scala. Denna stad sökte nedsättning och eftergift af de låneunderstöd, den af staten erhållit; men sådant afslogs vid sista riksdag. Då vore det väl en stor orättvisa att nu medgifva sådana lindringar för Borås, som äger alla sina näringskällor lika goda qvar. Hr Lefre'n, Johan Pehr: Jag delar i allode premisser, som den siste talaren lagt till grund för sin åsigt i ämnet. Om corporationer framdeles skola påräkna någon välvilja af staten genom erhållande af lånunderstöd, måste den grundsats hållas helig, att staten icke skall förlora på en sådan välvilja. Men å en annan sida kan jag icke neka, att billigheten fordrar, det någon lindring å annan väg beredes; och en sådan fordran tror jag, till allt hvad den rättvist kan sträcka sig, uppfylles, om t. ex. 10 års anstånd lemnäs med afbetalningarna å lånecapitalen. Jag afviker från Hr Rosenblads förslag endast i den omständighet, att jag föreslår capitalafbetalningarna till 1 i stället för 2 proc. Jag tror, atf billighet och rättvisa sålunda iakttagas. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Jag har icke afhört discussionen från början, och det är derföre möjligt, att jag kan komma att upprepa, hvad som förut kan vara anfördt; jag ber R. o. Ad. då ursägta sådant.
Det finns heller inget skäl varför summorna skulle var olika. Därför har Vi velat bifalla att de höjs till 200 riksdaler för var och en av de tre värdigheterna och 100 riksdaler till kadettkassorna. Stockholms slott den 21 juni 1815. CARL Kungörelse angående förhöjning av arvodet för skeppsavmätning. Den fastställda taxan för arvode för skeppsavmätning och kalkylerarens utskrivning är 2 skilling specie för varje läst. Den bör ökas till 3 skillingar per läst i Stockholm, men bara där. Avmätningsarvodet för utländska skepp är 4 skillingar per läst och skall uppbäras i alla stapelstäders hamnar. Stockholm den 22 juni 1815. A N EDELCRANTZ Cirkulär till landshövdingar och regementschefer rörande benämningen av f d General krigskommisariedepartementet inom Krigskollegium, samt underrättelse om ett särskilt inrättat Departement för indelta arméns underhåll under mönstringar och möten. Stockholm den 22 juni 1815 Den 19 juli beslöt Ständerna inrätta ett Krigs Kollegie Underhålls Departement med uppgift att sköta underhåll vid Indelta Kavalleriets och Infanteri Regementenas underhåll vid möten och mönstringar samt ha tillsyn över hästavelns upphjälpande i riket. Vidare ändras nuvarande GeneralKrigs Kommisarie Departementet till Krigs Kollegie Utrednings Departementet. De skall handlägga ärenden som rör arméns tropper, beklädnadsremtygs, trossoch utredningssamt sjukhuseffekter. Stockholm den 22 juni 1815. JOH AUG SANDELS Kungörelse angående befrielse från erläggande av naturalisationsavgifter för sådana fartyg, som, byggda i Norge, av svensk undersåte förvärvas, även som för sådana, som, byggda i Sverige, kunna genom köp eller annan avhandling bli norsk mans egendom. Stockholm den 4 juli 1815 Norska regeringen har hemställt att den avgift som förordnades den 13 mars 1812 på 12 ½ %, lagd på alla främmande skepp och fartyg, vilka av norska undersåtar genom köp förvärvats, är olämplig under Sveriges och Norges nuvarande förhållanden. För att befordra handeln bör avgiften försvinna för alla skepp som köpas eller säljas till Sverige, mot att samma gäller fartyg som köps eller säljs till Norge.