Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tillgången på arbetare är tillräcklig och priset på ett mansdagsverke 16 skillingar, samt för ett qvinsdagsverke 8 sk. banko, med kost. Angående prohibitiva författningar, till stadens förmån, gäller hvad om Upsala är i underdånighet anfördt. Staden har en vexelundervisningsskola med en lärare. Sjukvården bestrides utaf en af staden lönad läkare. Fattigvården ombesörjes, till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts sednaste nådiga författning i ämnet, utaf en direktion, enligt ett af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande faststäldt reglemente; och äro dess tillgångar bestående i arrenden af fattig-kassan tillhörig jord, räntan å skänkta medel, insamlingar vid begrafningar, bröllop, barndop m. m., jemte saköres-medel samt af bidrag, som å stadens invånare årligen blifvit utdebiterade till ett ungefärligt belopp af 500 Riksdaler banko. Stads-kassans inkomster bestå af tomtören, afradspenningar af jord, byggnadsoch brandkasse-medel, sotare-afgift, gärdesvaktareoch barnmorske-löner, mätarepenningar, saköresmedel, afgift af auktionsverket, arrendeoch hyresmedel, platspenningar och hyror för salu-stånd jemte tillfälliga mindre afgifter, utgörande tillsammans, enligt de sist afslutade räkenskaper, 4,176 R:dr, 35 sk., 7 r:st. banko. Ilamnoch grund-penningarne af de stadens Å begagnande fartyg och båtar utgjorde sistlidet år 368 R:dr, 19 sk., 2 r:st. banko och användes den deraf samlade kassa till segelledens, kanalens och hamnbryggans vidmakthållande. Under rubriken ''diverse onera” äro i tabellen upptagna de utskylder, som bestå af bidrag till brandvakters, sotares och gärdesvaktares aflöning, gångledsoch inqvarterings-besvär, riksdagsmans-arfvode samt allmänna byggnaders, broars, torps och gators underhåll.
Majit i underdånighet meddelas, icke kunnat åstadkommas, enär, vid flere hällne syner, kyrkan befunnits så bristfällig, att dess förskönande, i närvarande ställning, helt och hållet skulle vara utan ändamål; och rQ Från Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdags-Fullmägligen Nils Strindlund från Vester-Non lands Län; varande jemväl utaf honom hänvisadl till de åtgärder i förevarande ämne, som Rikets senast församlade Ständer vidtagit, hvarförutan Strindlund_, jemte det han gifvit tillkänna det förhållande, som redan omnämnts i slutet af Herr Westmans; nyssberörde motion, anfört: att kyrkan i Hernösand, såsom vådlig för församlingens säkerhet, måst casseras och Gudstjänsten alltsedan år 1836, i följd deraf, hållas å annan local, som icke inrymmer mer än omkring 400 personer, utgörande endast leidel af församlingens invånare; att församlingen, saknande tillgångar alt uppföra en ny kyrkobyggnad , hvartill lärer åtgå något öfver 80,000 Riksdaler, utom orgelverk och annat innamede, befunn»s i den mest beklagansvärda förlägenhet, helst då den, likasom andra församlingar i Riket, der Dom-Cäpitel finnes och från hvats Stift Domkyrko-tunnor utgå , trott äfven sig berättigad till Domkyrka, men hvarken skall ega förm’ga eller förmena sig vara skyldig alt, ulan bidrag från Stiftet eller annorstädes, uppföra en sådan; och har motionären på desse skäl anhållit, alt Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit å nyo enhälligt understödja den önskan, att Hernösands Stift måtte återfå de 124 tunnor spanmål, hvaraf Stiftet allt sedan år 1647 varit i saknad. Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande j N.-o 106.
Vill man åter betrakta frågan med hänsigt endast till panträtt genom inteckning; så må man gä tillbaka och eftersinna förhållandet med den största långifvaren, Rikets Ständers Bank, och publica cassör, hvilka alla, enligt nuvarande Lag* förhållanden, emot inteckning i fastigheter och vederbörande domares be* vis om hinderslöshet från innehafvande förmynderskap, eller andre sådane medel, hvilka kunna minska Bankens eller Cassans säkerhet, utlånt flera millioner R:dr, utan att dessa stora långifvare veterligen derpå något förlorat, hvilket nogsamt bevisar, att svårigheten att få utredt förhållandet med innehafvande förmynderskap i allmänhet icke är så stor, som man velat framställa den. Man har äfven såsom skäl åberopat, att de tysta förmonsrätterna* tillbakasättande efter inteckning, vore af allmänna rösten påkallad. Detta är dock ett misstag så vida med allmänna rösten må förstås Representationens. Förhållandet är nemligen sådant: att Rikets Ständer vid i8a3 och i83o årens Riksdagar inkommo till Kongl. Maj:t med underdåniga skrifvelser, att den i 17 Gap. 8 §. Handels-Balken, Kyrkor, Fattighus, Kronan eller Frälsemän för fordringar hos deras uppbördsman lillagde vilkorliga förmonsrätt framför inteckningar mätte upphöra; men i »tället Zag-Uts&ottets Utlåtande IV.O 110. att minska den rött Lagen tillägger barn-arf, i förmyndares egendom, begärde Rikets Ständer, att i tydliga ordalag måtte bestämmas, att den förmonsrätt, som tillägges barn-arf, måtte utsträckas till all en myndlings egendom, sora under en förmyndares vård och förvaltning är ställd. Sådan var allmänna rösten för 4 &r tillbaka, angående barn-arfs förmonsrätt och säkerhet; sådan har den i 100 år, enligt 1^34 års Lag, varit uttryckt: och sådan har den, före denna Lags tillkomst varit af Svenska folket stadgad i de äldre, så väl Landskaps60m Slads-Lagarne, af hvilka Stads-Lagen l5 Cap. B. B. innehåller:
vi vete ock» att 1 det theoretiska begreppet om rättegångsordning, man icke gillar mera än tre instantier. I gamla tider var den grundad deruppå, att de två förste skulle vara locala och den siste eller Konungen med Sin Nämnd, tillfällig och ambulatorisk. Detta sätt fortfor ända till SeXtonhundradetalet, då KonungaNämndeit deltes i 4 delar och sattes på 4 ställen. Derigenom uppkom en instance till, då man ej kunde annat än skiljs benådningsrätten , som icke kunde lemnäs åt HofRätterne. Man varse blef sedan i tidernas fortgång oiägenheterne af att skilja högsta pröfningsrätten från Konun» gens person, och derutaf uppkom å nyo Konungens nuvarande Högsta Nämnd eller Dom* stol. Sålunda hafva nu fyra instantier uppkommit, i ställtt för tre, hvilket ej af alla gillas. Vid HofRätternes inrättande, tilläde man dem vissa åligganden, som man tagit ifrån LagmansRätterne, utan att kunna, i anseende till det erkända behofvet, af andra instancens bibehållande i localtorm, helt och hållit upphäfva dessa sednare. Rå det sättet kommo LagmansRätterne att stå qvar i samma skick som de nu äro, i egenskap af andra instaocen i vissa mål. Nu tyckes opinionen påkalla ert större hastighet uti målens afgörande. Jag tror det vara oafgjordt om icke, sedan KonuttgaRätten blifvit åter samlad omkring Konungens person, det vöre riktigast att man återginge till det gamla; att man nemligen bibehölle Lag - t)tn 15 Juni i e. mé mansRätterne med HofRätternes afskaffande, men att deremot LagmansRätterne blefvo så sammansatte, att de kommo att bestå af ett större antal personer, åtminstone 3 Ledamöter, utom Nämnden. Vi äro icke okunnige derom, att flere Lagkloke i vårt land yttrat, att man borde hafva flere HofRätter än tre.
Individu i samhället godkänd tillräcklig förmåga, men endast med säker calcul på en framdeles snart återvinnande styrka och full solidité; samt att en sådan utsträckning, sorn, med försigtighet begagnad , icke medfört några menliga följdet för Verkets Credit, hvarken då kunnat eller vid framdeles möjligen inträffande oundvikeligt behof, skulle kunna äga rum, derest Verkets ställning varit, eller hädanefter göres, synbar för alla, och dess verkningsförmåga sålunda inskränktes blott till redan ägande disponible tillgångar. Om å andra sidan fanken vid 1809 års Riksdag blifvit starkare til litad än dess förut till andra ändamål begagnade krafter medgåfvo, bör sådant tillskrifvas ögonblickets kraf, men ej en bristande kännedom om sanna förhållandet, enär dåvarande Banko-Utskottet inför Riksens Ständer icke döljde att de biträden, som genom följderne af ett olyckligt krig, och till bevarande af Rikets framtida sjelfbestånd påfordrades, i väsendtlig mohn rubbade de grunder, som för Banco-Verkets förvaltning i allmänhet blifvit stadgade. Och Banco-Utskottet hyser för dess del äfven nu den oförändrade öfvertygelse, att Bunko-Z/tskottets fortfarandet af samma hufvud-principer, som förf i århundraden heredt och bibehållit Banko-Verisets solidité och välstånd, i förening med det Allmännas fördel, äfven hädanefter torde utgöra ett ibland de llufvudsakliga vilkoren för dea rubbade ordningens återställande. Så länge en Banko-Inrättning med noggranhet uppfyller sine förbindelser, efterfrågar ingea dess inre tillstånd; på samma sätt är förhållandet med den enskilde Banqnierens; men enär en rubbning i denna ordning inträffar, blir miss-1 troendet till dess styrka en naturlig följd deraf. Sedan Rikets Ständers Bank med Silfverufvexlirigen upphört, är den uti sistnämnde belägenhet. Den har tillgångar nog till betalning af sine skulder, eller till inlösen af Sedlarne , som är detssmma; men fordringame kunna icke disponeras utan att rubba Samhällets bestånd L sin grund.
Söerf, blifvit flällb i anfon* rigbet för ett Sån, upptaget för f. b. SlrmeenS glottaé Sf Så flottans ©tafioners StäfcnfTapcr fpecielt rebowifa för be mebel, font åi’, förvaltningen af ©iö Ånim marklätten rotb famina Stäfenffaper gjorbe annmrfningar på laga tttrebiting ocf) bebömanbe bero. Set bär Iifroäl fä fia t Utfrottets uppitiärffaiitbef, att, bå be mebel, ömilfa uti åi. fönoaltningens af ©jö4lrcn* berne åöufiiutbböcfer fåfom utbetalbte afföraé, till betpbliga* fte belén utgöra leverering tilt ©tationerne, uti fioilfaö Stäfenfiapcr be tilt egentlig rebomiöning förefomma, fallit bet ofta måftc inträffa, att be ide unbcr årets lopp fullt utgå till fine bejfämbe bef)of eller funna fåfom reboroific apraS, l;i»arförutan mebel afroeit birectc till ©tationerne LXXI © t a t S * U t f f o f t e 15 funna inflyta o rf) antingen ter gcnafi anwänba? efter förfi ett annat Sr titt g&rmaltningen af ©iö^lrenberne tcraercva&', görmattningcnö .futfnuiöbof uti befi nmuaraitbc fficf icfe getter fan uttnifa twrfliga foftnaben för gtottan hvarje Sr ocf) förgåttanbct meb bitgöranbe utebelö anjlagj men fou:
Masts hälsa icke Mäter uppfyllandet af Dest dyra Konungsliga kall, mätte inträda uti utöfningen af Konungamakten, med all den rätt nu warande Grundlagar densamma tillägga, och i Kongl. Masts Namn Rikets styrelse föra, samt att Hans Kongl. Höghet täcktes destemellan fortfara, att med Sina räd ga Kongl? Mast tillhanda; hwarjemte Prest-Ständet för sin del godkände det af Högloft. Riddcrstapet och Adeln igenom Deputation communicerade Förslag till underdänig strifwelse till Kongl. Mast uti ofwanberörde ämne. Ut supra. Lx krotocollo Z. 17. Almguist. Ut, 38 Den sz April. Utdrag of prstocollet, hållet i Hägwördl. ge Prest-Städet, wid Urtima Riksdagen i Orebro, den az April idis. SDUpplöstes Kongl. Majtts efterföljande Nådiga Skrifwelse och Propositioner, samt remitterades till nedannämnde Utstött, nemligen: Till Lonstitutionsoch Stats - Utffotten, Kongl. Majtts Nådiga Proposition, angående en särskild författning med Swensta Ultramarinsta Besittningars Styrelse och Drätsel; Till Stats-Utskottet, Kongl. Majtts Nådiga Propositioner, angående ändring i wisa omständigheter af hwad hittills blifwit sörordnadt om Accords-ersättningar till Officerare af f. d. Finsta Armeen; angående Centonalen till Wadstena Krigsmanshus-Casa; och rörande Räntan pa det län, Egaren af Rosenfors Jernbruk Majoren Rosenborg af Wadstena Krigsmanshus-Casa innehar; Till Lewillnings-Utskottet, Kongl. Majtts Nådiga Skrifwelse, angående Bewillningen. Till Allmänna Bcfwärs-och EconsmieUtftottet, Kongl. Masits Nådiga Proposition, angående Bekläonaden för Extra Roteringsmanstapet; samt Till BewillningsLagoch Allmänna Bcfwärs. och Economie-Utskotten, Kongl.
I denna sinnesstämning hade evangelium för henne blivit en bok, i jämförelse med vilken Platon och Porfyrios stodo såsom natten bredvid dagen, och läsningen av denna bok gjorde på henne ett intryck dess djupare, som ingen före dess studium inplantad mening om Kristus' väsen störde och minskade det. Vad hon tarvade, en föresyn i lidandet, fann hon här, men hon skulle icke funnit det, om Kristus varit för henne Gud själv, som medveten om sin kallelses ofelbarhet fullbordat återlösningens verk med en liten tids självpåtagna lidanden. För henne var det stora, överväldigande och ovillkorligt gripande i evangelium att se en människa, för vilken framtidens bok var förseglad, hos vilken tvivel således kunde uppstå, för vilken prövningarna voro verkliga prövningar och frestelserna verkliga frestelser, att se denna blotta människa framgå som segrare ur striden mellan det godas högsta krav och världens ingivelser, i sin renhet uppenbara Guds beläte och därmed varda människosläktets föresyn och frälsare, utrustad till detta kall icke med övermänskligt vetande i de gudomliga tingen, icke med välde över de gudomliga härskarorna, utan allena med den orubbliga tro på en sedlig världsordning och en god fader i himmelen, som varje barn av en kvinna bör och kan tillägna sig. Kristus, den blotta människan, bär alla de lidanden, varmed samhället kan överhopa oss han har icke en egen tröskel och icke något, varemot han kan luta sitt huvud; han går misskänd genom världen hans egen moder och bröder begripa honom icke, hans lärjungar missförstå honom; bristen på framgång måste ingiva honom oro; hatet förföljer honom med smädelser; överheten och de bildade av hans folk eftertrakta hans liv; han svikes av de få, som följa honom, han ber förgäves vännen, som vilat vid hans bröst, att vaka med honom i Getsemane, den viljestarkaste förnekar honom och en annan säljer hans liv för trettio silverpenningar; folket, som han vill föra till Gud och friheten, ropar på hans korsfästelse och på en missdådares benådning; han hudflänges, hånas, fastspikas vid korset och dör en kvalfull död.
Och derföre bör du, såsom hederlig karl, icke heller prata en hop sådant der strunt, som du gjorde då jag kom till kommerserådets hus i afton, hvilket bevisar, att du är i högsta grad dubbel, en serdeles dålig egenskap, samt dessutom för tillfället alldeles opåkallad, emedan ingenting tvang dig att skräfla om känslor, som ligga endast på ytan af läpparne.” ”Det göra de just icke egentligen heller, min bäste farbror,” invände kaptenen; ”hon är för mig ...” ”Åh, tyst!” afbröt professorn förtretad, ”hon är ingenting för dig; för ditt hjerta, menar jag. Att du kan försöka slå puder i ögonen på mig, då du ännu i dag på morgonen tiggde, som en lifdömd fånge, om mitt samtycke till förbindelsen med Hilda, hvarvid det helt enkelt föll af sig sjelf, att jag skulle få det nöjet att sätta bo åt unga herrskapet! Hade jag varit nog flat att säga ja härtill, skulle du stått färdig att, med åsidosättande af all heder och grannlagenhet, genast flyga till kommerserådet, för att återgifva honom sitt löfte. Fy, Ferdinand! sådant förhållande är både omanligt och dåligt. Du gifter dig med flickan, för utsigten till en förmögenhet att rumla bort, sedan farbrors knappa handpenningar och den hittills lika knappa lönen icke vilja räcka till att hålla hästar och hundar, samt att för öfrigt ruckla bort natten vid det förb – spelbordet. Och sedan jag nu känner allt detta, lika väl som du sjelf, så vill du prata för mig om känslor för den innerligt söta flickan, dem du icke hyser. Jag ber dig, kom icke fram med sådant der mera; ty jag känner, att jag kommer att riktigt hålla af Rosa. Gud gifve du så visst vore henne värd, som du icke är det!” ”Men, min gode farbror,” sade kaptenen, ”jag bedyrar, att det ej å min sida är helt och hållet skrymteri. Det har funnits ögonblick, och de hafva icke varit så få, då jag känt att Rosa kunde blifva lika dyrbar för mitt hjerta, som Hilda var och tyvärr ännu är; men hennes orubbliga köld, eller vänliga lugn, hvad jag skall kalla det, afskyler den varmare känslan.
Försålda andelar af laddningen ersättas efter de priser, som å dylika varor i bestämmelseorten galla, när fartyget dit anländer, eller, om delta icke sker, kunnat efter resans vanliga förlopp dit anlända; dock med afdrag af tull och landningskostnader. § 43. För fullgörande af de aftal, befälhafvare i sin befattning med annan ingår, svare redarne, så långt fartyget med dess tillhörigheter och frakten räcker. Utöfver fartyg och frakt må i dessa fall anspråk emot rederiet ej sträckas, der det ej sådant sig särskildt åtagit. § 44. Har rederiet gjort annan inskränkning, än som i §§ 41 och 42 sägs, i befälhafvares rättighet alt förbindelser å rederiets vägnar ingå, må sådan inskränkning emot tredje man ej åberopas i annat fall, än då denne icke varit i god tro § 43. Om efter anträdd resa befälhafvaren erhåller underrättelse atti fartyg eller laddning eiler bådadera blifvit genom utbrott af krig ofria eller att bestämmelseorten blifvit genom blokad stängd, ställe han sig till efterrättelse hvad rederiet föreskrifvit, eller vid fartygets befraktning öfverenskommet är. Finues ej föreskrift 12 eller öfverenskommelse, söke då befälhafvaren antingen att inlöpa i närmaste svenska eller neutrala hamn och der inhemta föreskrift af rederiet, dess ombud eller svensk konsul, eller att under konvov fullfölja resan till bestämmelseorten § 46. Går fartyg under konvoy; vare då befälhafvare skyldig att, så länge han begagnar detta skydd, ställa sig konvoy-chefens föreskrifter till noggrann efterrättelse. § 47. Befälhafvare ege ej att försälja fartyget i annat fall, än att det, genom offentlig myndighets beslut, blifvit för k larad t odugligt, ej heller något af laddningen, utom i de fall, §§ 42 och 179 omförmäla. § 48. Så ofta rederiet det fordrar, vare befälhafvare under resa skyldig att till rederiet insända räkning öfver fartygets inkomst och utgift. Då resa slutad är, skall befälhafvaren inom en månad från lossningens slut till rederiet afgifva redogörelse för hela resan.
Summa li:ko R:clr 170,000: 249,920: oell utgjorde Riksgälds-Konlorets skuld lill Banken för återstående 748 Obligationer, ä 4,000 R:dr B:ko hvardera, 2,992,000 R:dr B:ko. 31 §. U. Å Bankens uti 149 och 151 §§. af Reglementet omförmiilde, Afbetalning inom linien balanserade fordringar hos Staten och Södertelje Kanal-Bolag ^en^alanhar endast blifvit verkställd en inbetalning af 10,000 R:dr, som den se rade for10 Augusti 1850 influtit i afräkning å f. d. Allmänna Magasins-Inrätt,ll,v9arningens skuld för lyfladt Kreditiv till uppköp af myntbara metaller; hvadan samma skuld blifvit förminskad till 85,000 R:dr Banko. §• 451. Riksgälds-Konloret har från Juni månads utgång 1849 till och inlösen af med den 30 Juni innevarande år till Banken lefvererat dit influtna ski$n!yntskopparskiljemynls-pollelter till belopp af 040 R:dr Riksgäld. Berörde polletter. polletter, hvilkas kopparvärde utgjort 305 R:dr 24 sk. Banko, hafva, efter del af Banko-Fullmäktige den 13 Mars 1836 fastställda pris af 19 sk. per U. v. v., blifvit till Kongl. Myntet försålda för 30S R:dr 9 sk. 10 r:st. B:ko; hvarefter på de, i och för inlösen af samma polletter, i Banken förda räkningar balanceras, å ena sidan, såsom ”Fond lill inlösen af Riksgälds-Kontorets utelöpande Kopparskiljemynlspolletter”, R:dr 72,005: 44, 10. och, å den andra, såsom polletternas kopparvärde, R:dr 54,331: 37, 8. sistnämnde mynt. Som ifrågavarande
– Triumf! ropade han i dörren, med blixtrande ögon: allt är sagdt, allt är medgifvet: alla svårigheter, som skilda religioner, skilda fädernesland, och afvikande seder och bruk, lägga i vägen, äro lyckligt öfvervundna. – Han började berätta; med hvad förtjusning insög ej mitt öra hvarje ord! Han hade gått längre än hans fullmakt sträckte sig: men jag sjelf hade ej kunnat betinga mig bättre villkor, – villkor, utan hvilka jag ej vågade påräkna min faders samtycke. – Skyndom, skyndom tillbaka till ön! ropade jag i min glädjeyrsel. – Nej, anmärkte han, er Fanny är i dag för mycket upprörd, unna henne denna aftonstund att hämta sig: jag har lofvat henne det i ert namn! I morgon så tidigt ni befaller, står jag till er tjenst. Men ni behöfver ingen underhandlare: med fadren är allt till punkt och pricka afgjordt, och med flickan lärer ni ej hafva någon tolk af nöden. Utomdess talar ni ju redan så mycket fransyska, som är nödvändigt? Er lott har fallit, fortfor han med en förändrad röst; ifrån i morgon skall ni icke äga en enda önskan, som ej uppfylles. Äfven jag kunde blifva lycklig, suckade han. – Jag såg på honom, frågande. – Ni känner kanhända af ryktet, fullföljde han, vår konungs böjelse för prakt, isynnerhet för ädla och skönt arbetade stenar. Jag har till en hamn i Indien från Europa förskrifvit en mängd kostbarheter: för några dagar sedan erhöll jag bref från Surat med underrättelse, att de ankommit. Gerna ville jag, under denna resa, äfven besöka diamantgrufvorna i Golkonda. Men till allt detta är mitt eget penningeförråd på långt när icke tillräckligt ... Med ett ord, nådigste herre, jag vågar anhålla att ni räddar mig ur denna förlägenhet; att ni lånar mig en summa, som jag efter min återkomst från Kandahar tacksamt vill återbetala. Jag begär dessutom dessa penningar icke utan att lemna full säkerhet, – fortfor han, då jag dröjde att svara, emedan jag, sysselsatt med helt andra tankar, knapt hade hört honom.
Af sådan anledning har motionären ansett sig böra föreslå, “att i vederbörlig ordning måtte stadgas, att, vid arrende-auktion å boställshemman på enskild mans risk, den motsvarighet och jemlikhet inför lag skall ega ram och städse iakttagas, att likasom förre arrendatorn eller hans löftesmän, i händelse af lägre arrende-anbud, än det i hans kontrakt bestämda, måste ersätta bristen, skall ock honom eller hans rättsinnehafvare, i motsatt händelse, tillgodokomma och tillhandahållas öfverskott^.* Hvad motionären sålunda föreslagit har sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet tagit i öfvervägande; och enär det i de otn arrende å publika hemman och lägenheter afslutade kontrakter föreskrifna vilkor, att arrendator skall fullgöra sina arrende-skyldigheter vid äfventyr alt eljest hafva förverkat sitt kontrakt samt vara skyldig att ersätta den förlust, som Kronan kan tillskyndas genom hemmanets å nyo utarrenderande, är för bevarande af Kronans säkerhet nödvändigt, samt utkräfvandet af sådan ersättning icke ifrågakommer för annan än den, som icke ställt sig arrende-vilkoren till efterrättelse och derför blifvit af vederbörlig domstol från arrendet skiljd, anser Utskottet att på en sådan arrendatorns ersättnings-skyldighet icke kan grundas någon rätt för honom att tillgodonjuta det högre arrende, som möjligtvis kan erbjudas vid en af hans olagliga förfarande föranledd ny auktion, helst genom medgifvande af en sådan rättighet en arrendator skulle af sjelfva underlåtenheten att uppfylla sina arrende-förbindelser hemta fördelar, som icke komme den ordentlige till del. På grund häraf hemställer Utskottet, att ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 9 Februari 1857. Stafssamt Allm. Bese.- och E/eon.-Ulsk.s Utlåtande N:o 6. Ank. til! Exp.-Utsk. d. 12 Febr. 1857, kl. 12 m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående penninge-depositioners införande i stället för nu brukliga kautioner för vissa tjenster samt ar renden.