Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I enlighet med denna åsigt har Riksdags-ordningen i 79 § äfven stadgat, att ”ingen af Ridderskapet och Adeln, som till säte och stämma berättigad är, icke eller någon lagligen kallad och vald riksdagsman för annat stånd, må kunna, af hvad anledning som helst, förmenas att riksdagen bivista.” Mig synes med andan af denna föreskrift stå i öfverensstämmelse, att i rikets tjenst anställd adelsman, som anmälde sig till utöfning af sin riksdagsmannarätt, finge, på sätt Kongl. Maj:t, enligt Stats-rådets fleste ledamöters tillstyrkande, den 21 September 1858 ansett behörigt, icke vidkännas afdrag å sin lön; åtminstone borde det ej ske till enahanda belopp, som är stadgadt för åtnjutande af vanlig tjenstledighet, ty det betydelsefulla representantvärfvet är väl till sin beskaffenhet något, och väsendtligen, olika mod en för enskilde angelägenheters vårdande begärd ledighet, äfvensom af ojcmförligeu högre vigt och värde. Särskildt synes något löneafdrag alldeles 12 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 5. icke böra drabba riksdagsman, som inom Utskott anställes i egenskap af ledamot, i hvilket fall tjensteman ovilkorligen är förhindrad att sina tjcnstemanna-åligganden oafbrutet under tiden fullgöra. Enär ifrågavarande Riks-Stånd icke åtnjuter riksdagsmanna-arfvode, såsom de andra Ståndens ledamöter göra, synes ock en billighet ligga deruti, att, så vidt sig göra låter, förstnämnda Stånds medlemmar icke ytterligare betungas med uppoffringar för sitt riksdagsmannakall; helst härigenom hvarje adelsman, som saknar betydligare enskild förmögenhet, i sjelfva verket nästan urståndsättes att besagde rätt utöfva, men insigter och fosterlandskänsla icke kunna antagas med rikedomen företrädesvis vara förenade.
Vid dessa verk voro år 1855 skattskrifne följande antal arbetare och be tjening: vid Olofsforss och Holmforss mankön 133 qvinkön 136. ■ Hörneåforss dito 39 dito 39. * Säfvar och Johannisforss dito 42 dito 59. « Robertsforss och Fredriksforss dito 104 dito 103. I enlighet med taxerings-kommittéernes beslut har, för år 1855, Olofsforss bruk med derunder lydande ofvanberörde hamrar ansetts äga: •:del af stångjernssraidet 4,014: 11. 2. -J-idel af manufaktur dito 150: — 7. såsom behållning 4,164 Rdr 11 sk. 9 rst. Hörneåforss bruk: ^-:del af stångjernssmidet 3,250 Rdr. Säfvar bruk: |:del af stångjernstillverkningen . 1,928: 9. 1. Johannisforss bruk: :del af stångjernssmidet 538: 33. TV:del af stångjernssmidet 3,150: -^:del af manufaktur dito 900: 4,050 Rdr. Fabriker och Bruk, som ej tillhöra bergshandteringen, äro dels tvänne glasbruk vid Strömbäck och Ytterstforss, vid hvilka tillverkningen af grönt fönsterglas samt buteljer drifvits med temmelig fördel, dels en å Skellefteå prestebords område för tillverkning af terpentin, hartz och kimrök anlagd fabrik med ringa produktion af brist på rudimaterier och trög afsättning af tillverkningen, och dels fem mindre kalkugnar, de der likväl ej fullt motsvara ortens behof. De mindre färgerier och garfverier, som linnas å landet, drifvas i så inskränkt skala, 14 att de ej fylla behofvet derstädes, ulan mäste de i städerna befintliga enahanda inrättningar af landsbygdens invånare anlitas.
Då vidare 2 mom. i 56 § Reg.F. tydligen bestämmer det åliggande för Constit.Utsk., att samtliga RiksSt:ns tankar till ett helt utlåt, i möjligaste måtto sammanjemnka, och att, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtliga RiksSlms behandlande anmäla, men Constit.- Utsk. uti sitt memor. Pf:o 58 ej ställt sig detta stadgande till efterrättelse, och ett gillande af Ulskcs yttrande således skulle vara rakt stridande emot Ståndets redan fattade beslut, ansåg H. E. ingen annan åtgärd i anledn. af Constit.- Ulsk:s memor. N:o 58 kunna vidtagas, eller någon annan propus, kunna framställas, än att nämnde memor. återremitterades med anmodan till Constit.Utsk. alt, till följd af 2 mom. i 56 § Reg.F., inkomma med förslag till sammanjemnkn. af de anmärkn:r, som RiksStm, hvart för sig, förklarat för deras gemensamma tankar. H. Ex. hemställde, derefter, om R. o. Ad. instämde i denna uppfattning af förevar, mål, i följd hvaraf Conslit.- Utskrs memor. JJ:o 58 komme att, på sätt nyss nämndt var, till Constit.Utsk. återremitteras. Ropades ganska starka och upprepade ja, blandade med ett eller annat nej. Frih. Cederström: Emot Hr Gr. 0. Landtnäs uppfattning af R. o. Ad:s, under namn af anmärkn., yttrade 366 Den 18 December e. ra. afslag till en del och bifall till en annan del af Gonstit.- Utsk:s förslag till grundlagsförändring anhåller jag, på grund af grundlagens tydliga föreskrift, att mig må lemnäs rättighet att till prot. anmäla min protest. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, yttrade: Hindrad att genast från början af eftermiddagens plenum vara uppe, blef jag vid min ankomst af Ordföranden, H. Ex. m. m. Hr Gr. Brahe underrättad om det för mig smickrande beslut, R. o. Ad. under min bortovaro behagat fatta.
Krysanteus lemnade vagnen och tillsade formannen att köra vidare. Han ville besöka Clemens. Lampskenet kom från dennes grotta. Den unge anakoreten hade förmodligen vakat under stormen, mot hvilken hans usla boning endast kunde hafva lemnat otillräckligt skydd. Krysanteus ville se, huru Clemens befann sig. Kanske också, att han nu, i natten och ensamheten, sedan elementernas raseri börjat lägga sig, var mer benägen att uthärda åsynen af sin fader och lyssna till hans välvilliga ord. I denna förhoppning tog Krysanteus sin väg öfver den välbekanta begrafningsplatsen och styrde derefter kosan mot det från andra sidan fältet synliga ljusskenet. Han befann sig snart i grannskapet af anakoretens grotta. Lampan, ställd intill en vägg, som skyddade henne mot blåsten, upplyste grottans inre. Clemens satt på sin mossbädd. Han var icke ensam. Gentemot honom, med ryggen vänd mot grottans öppning, satt hopkrupen på marken en hisklig gestalt, i hvilken Krysanteus till sin förvåning upptäckte Simon pelarhelgonet. Simon hade under det häftigaste åskvädret lemnat pelaren och begifvit sig till sin granne. De hade redan länge samtalat, och samtalet fortfor ännu, när Krysanteus stannade utanför grottan. Simon talade med hög och vredgad röst. – Än en gång: drag hädan, sade han, vänd till Clemens. – Jag känner dig, yngling. Du är en son af den gamle ormen och sjelf en orm, den jag fostrat vid min barm. Du har hitkommit, för att bestjäla mig, men akta dig, Filippos, jag har skarp syn och skarp hörsel. Tjufven skall komma på skam. – Fader, sade Clemens med synbar ängslan, – jag förstår icke dina ord. Hvarför vredgas du på mig? Är det derför att mitt hjerta är ondt? Jag beder dagligen om ett nytt, och himmelen synes vilja höra mig, ty englarne och Guds moder bevärdiga mig med sin åsyn, och rena mig med sitt umgänge. Har icke äfven du, Simon, kämpat med synden, innan du vann den helighet, som nu omstrålar dig?
Det sednare kunde då möjligen svara, att detta Stånd behagade först afvakta hvad Utsk. kunde hafva i saken att säga, innan Ståndet bestämmer sitt beslut: och hvad till StatsUtsk. beträffar, så tror jag icke, att Ståndet, i en föreskrift till detsamma, skulle kunna på förhand antaga tillvaron af några tillgångar, som ännu icke äro officiel t kända. Vid sistlidne riksdag fattade R. St. det beslut, att icke på förhand förordna om den nu ifrågavar. tillgångens begagnande, utan lemna den såsom en upplagd och besparad penning till nu församlade Ständers förfogande. Detta anser jag vara rätta sättet alt tillvägagå med Bankens räntevinst, äfven i närvarande tidpunkt, då det är ovisst i hvad mån Banken sjelf kan behöfva sin räntevinst. Att på förhand betaga Banken hvad han under tiden Den 20 Mars e. m. 503 intill nästa riksdag kan upplägga, det vore, att jag så må säga, el t öfverdåd. Man hyser visserligen förhoppningar, att landets ställning skall blifva baltie, men vi äro långt ifrån visshet om detta snart förväntade lyckligare förhållandes fortfarande intill nästa riksdag. Låtom oss likväl antaga, att bancovinsten icke skulle behöfvas (ill att beläcka de förluster, som Banken kunde under tiden lida på silfverultagningar, silfverköp na. na., hvartill ofördelaktiga handelsställningar kunna föranleda; så är likväl förhållandet, att Banken har en skuld till Riksg.cont. af 1,100,000 r:dr samt en annan skuld lill allmänheten af 500,000 r:dr ungefär. Således tillsammans öfver 1^ million r:dr b:co. Den närmaste utvägen alt använda Bankens vinst, vore väl att dermed betala hans skulder, och slippa dithörande ränteliqvider? Låtom oss nu antaga, alt bancovinsten fortfore att årligen uppgå lill samma belopp som hittills. Större blir den väl icke; ty enligt hvad jag hort af bokslutcommissarierne, kommer räntevinsteu för år 1844 alt föga öfverstiga 800,000 r:dr, hvilket är betydligt mindre än hvad hon utgjorde är 1843.
Ridderskapets och Adelns inbjudning, utan äfven besluta, att den Underdåniga ansökningen må, i afseende på den Önskade Undersökningen samt den deraf beroende érsättnings-rattigheten, Sträcka sig till alla de Indeldta Infanterie-Regementen, hvilka äro med Knekte-Konttakter försedde, och å hvilka 1812 års Beklädnads Författning blifvit tillämpad. S. D. E när Bonde-Ståndet i anledning af Allmänna Besvärsoch Eko nomi-Ut skot tets förliden gårdag Upplästa och på bordet lagde Betänkande om en friare handel med Skogsproducter gjorde anmärkningar, lät sig detta mål till förnyad handläggning förekomma, fann Ståndet för godt, att med godkännande af Herr Presidenten tili m. Friherre Édelcrantz’s till Utskottets Protokoll anförde särskilde mening, antaga det beslut: att Riksens Ständer må hos Kongl. Majist i Underdånighet bestämdt tillstyrka följande förändringar uti nU gällande författningar, angående handel med Skogseffecter, 1. Att alla Skogs-effecter, äfven Mäste-träd och gröfre bjelk ar, må blifva tillåtne att både med egne och främmande fartyg utföras, utan inskränkning i Dimensioner eller myckenhet. Att utgående Tullen för dessa varor med Svenska skepp må bestämmas till närmaste likhet med proportion af värdet med utgående Tull för andra svenska producier, och. 3. Att utgående Tull med främmande skepp som nu för dessa varor är tredubbel, äfven måtte nedsättas i jemförelse med hvad, svenska skepp erlägga, till närmaste likhet med svenska producter hvilka efter nu varande Tariff, merendels betala blott dubbel utgående tull med utländska Fartyg. I öfrigt och i öfverensstämmelse med dessa grundsattser, biföll Bonde-Ståndet, Utskottets förslag: att Riksens Ständer må till Kongl Maj:C frambära deras underdåniga önskan, om rättighet för gränse orterne intill Norrige, att till detta Rike få exportera deras skogs-effecter.
Enär således Utskottets hemställan, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att Kong). Majit täcktes taga i öfvervägande lämpligaste sättet att för elementarläroverken åstadkomma en närmare gemensam tillsyn och vård, samt i detta ämne till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådigt förslag, blifvit af tre Riks-Stånd hufvudsakligen bifallen; och enär det tillägg, ett Stånd dervid gjort och jemväl ett annat Stånd efter inbjudning antagit, redan blifvit af två Stånd förkastad t, samt vid sådant förhållande Utskottet eger desto mindre anledning frångå sin mening i förevarande fråga, då i betraktande tages den utgång, väckta förslag om inrättande af ett Öfver-konsistorium (Utskottets Betänkande Nio 67) och om tillsättande af en general-inspektör öfver samtliga elementarläroverken, universiteten och rikets öfriga högre läroverk (Sammansatta Statsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 18) hos Rikets Ständer erhållit; anser Utskottet sig böra, med vidhållande af sin förut gjorda framställning, inbjuda Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-Stånden att densamma, oförändrad, godkänna. Hvad slutligen angår ordalagen i den underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit, som Utskottet föreslagit, eller att Rikets Ständer skulle l:o “anmäla, det Rikets Ständer anse, att för en tidsenlig befordran af elementarläroverkens utveckling och till vinnande af större ändamålsenlighet i gällande bestämmelser rörande med denna gren af undervisningsväsendet sammanhängande ämnen, nedannämnda åtgärder äro af behofvet påkallade, nemligenetc. 2:o “anhålla, att Kongl. Majit täcktes, i enlighet med dessa grunder, låta omarbeta nu gällande stadga för rikets elementarläroverk", så har ej mindre den förra punkten blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, än äfven den sednare punkten, utaf sistnämnda Stånd, till Utskottet återremitterad.
Då dessa stadganden äro ovilkoiliga, och således äfven torde böra tillämpas i brottmål, synes deraf följa, att då allmän åklagare, å tjenstens vägnar, i gröfre för allmänna säkerheten vådlige brottmål påkallar vittnen, Staten, hvars talan åklagaren förer, jemväl är pligtig att ersätta från Domstolen aflägse boende vittnens inställelse-kostnad i de händelser, då den tilltalade antingen icke kan till ansvar dömas, elier ock sakfälles, men saknar tillgång att ersättningen gälda, i sistnämnde fall af det skäl, att, då den som vittne påkallat, bör dess inställelse kostnad betala emot rättighet att af den, som saken tappar, derför erhålla ersättning, den sakfälldes oförmåga att godtgöra hvad åklagaren bordt till vittnen förskjuta, synes böra falla Staten, men icke vittnet, till last; hvaremot ifrågavarande ersättningsskyldighet lärer böra drabba åklagaren sjelf, om han finnes utan skäl hafva åtalet anställt. Då nu en sådan Lagens tolkning är öfverensstämmande med både rättvisa och billighet, enär Staten utan tvifvel, icke mindre uti förevarande, än andre likartade fall, såsom i fråga om ersättningar för Medico-legala' besigtningar m. m. d., bör vara skyldig att af allmänna medel bekosta hvad, som till allmänna säkerhetens upprätthållande erfordras och att hålla den enskilde skadeslös för de kostnader, honom i sådant hänseende drabbat, och hvilka uti ifrågavarande fall mången gång kunna för mindre bemedlade vara ganska känbara, finna Utskotten af nöden, att en lagförklaring i öfverensstämmelse härmed varder utfärdad och att tillgångar af Staten beredas till bestridande af de utgifter, som deraf blifva en följd.
Det återstod då för oftanämnda Utskott ingen annan utväg till förekommande af RiksgäldsSedlarnas påtaglig blifvande misscredit och fcontoiret* säkra iråkade förlägenhet, än att tillita Banken med ett obestämdt biträde till RiksgäldsSedlarnas inlösande; ty för att kunna bibehålla RiksgäldsSedlarna vid de - Den 29 Juli f. rt%, ras mot BancoSedlar fastställda värde, måjits nödvändigt hvar och en som vill göra utbyte, få Banco i de förras ställe, ty eljest skola de oundvikligen Förlora all egen c ^ v. skap af mynt neli förvandlas till a-signalet. Det kan för öfrigt aldrig hlifva fråga om att hvarken Riksgäldseller BanooSedlavne beständigt skola bibehållas i rörelsen till en och densamma precisa numeraire, ty sådant ar omöjligt; men derföre lyda orden också, att RiksgäldsContoiret. skall söka alt i det närmaste bibehålla samma belopp af RiksgäldsSedlar sora befnnnos i rörelsen vid detta års början, utgörande omkring 8 Millioner Riksdaler RiksgäldsSedlar. Jag får nu slutligen vördsamt erinra, att det är vid denna punkt den rättelse bör göras, att i stället för ordet nuvarande sättes den sista December år 1814. Herr Swedenstjerna, Eric Thomas f som redan förut hade anmält sig att tala^ förmälte att han sedan Herr Påhlman alldeles rigtigt utredt frågan icke hade något att tillägga. Grefve Lilliencrantz: Af Herr Maior Pahlmans anförande har jag tillräckligen fattat, att dä StatslJtskottets förslag, angående Discontrörelsens öfverlåtande till Riks» Den 29 Juli f. nu gäldsContoiret icke blifvit antaget, saknar RiksgäldsContoiret en stor del af påräknade utvägar, att sprida de nya Sedlar som tillverkas; men så mycket mera ökas min förundran, att StatsUtskottet icke velat begagna den utväg som erbjudes derigenom, att bidragen för Götha Canal ifrån RiksgäldsContoiret finge utgå. Herr Tahlman: Frågan om Götha Canal hör väl i sig sjelf icke till närvarande ämne.
Deras uppkomst tillskrifves allmännast vallhjon och vägfarande, af hvilka de förra, i synnerhet då kreaturen mycket besväras af yrfän, antända stora stockeldar, som föga aktsamt vårdas; likasom formän föga akta på de eldar, som under hvilostunderna af dem uppgöras vid vägen. Inom länet finnes intet glasbruk, obetydliga och få tegelbruk, ingen pottaskeeller hartstillverkning, obetydlig salpetcrberedning samt tjäru-, beckoch kalkbränning knappast motsvarande ortens behof. Kolning verkställes hufvudsakligen för Huså kopparverk samt för Rönnöfors och Ljusnedals jernbruk, begge med ringa tillverkningsbelopp. I intetdera af dessa eller dylika hänseenden kan skogsförbrukningen sägas vara af betydenhet i förhållande till skogstillgången. Icke heller förtjenar i detta hänseende antalet getter — den fattiges bästa kreatur — någon ogillande uppmärksamhet. Eldstädernas och stängselsättets beskaffenhet förorsakar utom allt tvifvel den största skogsförödelsen. Visserligen äro skogsprodukter i stigande pris samt i trakten omkring Storsjön och på några andra ställen ganska dyra; men det är mindre sjelfva veden än arbetet, som stigit. Torftägt, stenkol eller andra surrogater för skogsbränslet förekomma ej inom länet. Taiib. N:is5o. G. ]j) Bofdjurs utödande. Tabellerne 5 och 6 redogöra för antalet dödade rofdjur och af rofdjur dö dade husdjur, så vidt dessa förhållanden kunnat utredas. Annu under ifrågavarande period hade hvarje tingslag för sig ordnadt om skottpenningar och hvad härmed äger sammanhang. Numera är detta en länets gemensamma angelägenhet. Tab. N:o 7. E) Bergsoch brukshandtering samt F) Fabriker, manufakturer och handtverk. Den summariska redogörelsen för dessa ämnen lemnar tab.
Men här är en annan omständighet som Ulsk. icke vid detta tillfälle tagit i betraktande, och hvarför jag tror att det blir svårt att bevilja denna förhöjning till 20 sk. b:co per mil der entreprenad icke finnes, och den är, alt på många ställen der kontrakter om entreprenad äro ingångna, är det likväl icke hela kommunen, som ingått på kontraktet, utan der finnas somliga som skjutsa för sina hemman, och dessa erhålla endast 16 sk. b:co, men entreprenören har deremot i kontraktet förbehållit sig alt upbära skillnaden, ty den resande får ändå betala 24 sk. b:co. Om nu legan förändras till 20 sk. b:co, skulle derigenom kontraktsbrott upkomma och den skjutsskyldige erhålla denna tillökning af 4 b:co, hvilket icke vore fullkomligt rättvist och således lägger ett af de största hinder för bifall (ill deli af Ulsk. tillstyrkta förhöjningen. Skulle R. o. Ad. besluta alt afslå den tillstyrkta förhöjningen, vill jag visserligen icke ensam motsätta mig detsamma, men jag bestrider Hr Hjärnes sats, all nemi. entreprenaderne skulle gå om intet, i fall denna förhöjning beviljades. Jag känner icke den erfarenhet som Hr Hjärne i detta fall insamlat, men jag har också någon erfarenhet härutinnan, och tror mig bestämdt kunna säga att orsaken, hvarföre entreprenader icke kommit till stånd på åtskilliga ställen, alldeles icke ligger deruti att entrepreuads-skjulsen är för låg, utan härflyter från helt andra grunder. Allmogen på sådana ställen anser sig mera nöjd med att skjutsa för sina hemman, och om äfven legan höjdes till 32 sk. b:co så skulle entreprenad icke kunna der åstadkommas. Bland de många omständigheter som lägga hinder deremot, är det en ganska maktpåliggande, den nemi., att man önskade öfverflytta gästgifveri-bestyret på entreprenören. Detta har icke på alla ställen kunnat verkställas.
Men om jag kunde äga dm förmätenheten att anse nödigt rättfärdiggörelse af Regeringsåsigter , derföre att de varit motsatta mina, så äfven i denna händelse, skulle jag finna en sådan i den erinran , att striden emellan de begge så kallade Liberala Dea 10 Julii /. m. och Prohibitiv! Systemen ånnu ej tyckes i Theorien vara slutad; att det senare i nära ett århundrade med få afbrott herrskat hos oss, och slutligen i minnet af 1815 års Riksdag, dåvarande Ständers underdåniga skrivelser och serskildta Utskott. I full Consequens med systemet och Riksens Ständers yttrade önskningar hafva skärpta stadganden i nya SeglationsOrdningen och nya Lurendrägeristadgan blifvit införde. Regeringens åtgärder i afseende pi ledning gen af Allmänna MagazinsInrättningen vila uppenbarligen den ömmaste omvårdnad lör nöd•täldte medborgare. Om dess bemödande ej vunnit önskadt resultat, så torde orsaken igenfinnas i det onaturliga af ett Regerings Handelslnstituti som förenadt med större omkostnader skall köpa dyrare än enskildte och sälja mot bättre vilkor. I motsats med 1815 års Ständer, som trodde sig i en sådan inrättning finna medlen att förekomma nöd genom missväxt och befordra jordbrukets fligande, tror jag producenters och consumenters ömsesidiga intressen bäst befrämjas genom att lemna uppgörandet åt dem sjelfva och befria dem från d^.bördor, de vid en sådan allmän Handelsinrättning oundgängeliga förluster medföra. Styrelsen af Krigsärendeme saknar ej spår att Sveriges Konung är en af tidehvarfvets störste Härförare. Med anslag för Arméernas och Flottornes alla materiella behof, knappt uppgående till hvad Barackväsendet ensamt i i88 Den 10 Jul i i f. m. ett annat Constitutionelt land med ej stort större krigshär kostar, hafva krigsförråden uppfyllts, Örlogs-och SkärgärdsFartyg anskaffats, en Fästning såsom Centralpunkt för Rikets försvar och förråder grundlagts.
Borgare,Gtändets pro* tocoll, käller wid Urtima Riksdagen L Orebro den 8 Arig. 1312. S. D. ^a nu widare förchades Allmänna Re, swärs, och Economie - Utskottets genom Protocolls, U-draq meddelte underrättelse, att Utskottet ansöge Riksens Ständers pluralito hafwa bifallit det i Betänkandet om Bränwinsbränningen tillstyrkte för, bud n ot in försel af Utsandsst Bränwin och andra starka drycker, fann Borgare-Ständet sig böra för, klara, att Ståndet förblefwe wid sitt förut gjorde tillkännagifwqnde, att det för sin del alldeles icke bifallit dettef färsing och ansaae, sedan Hederwärda Bonde - Stander nu afwen instämt i enahanda yttrande, förstaget hafwq helt och hållit förfallit. pt kuprs, Lx krotocollo, ls. Lerjström. Ut - Den 8 Augusti. 2473 Utdrag af wävoflige Borgare - Gtändets prorocoll, haster wid Urtima Riksdagen j örebro den 8 2lug '812 S. D. ^a nu uti ett sammanhang a nyo föredrogs Banco, och Stats, Utssotkens afgilne Uria-, tayden om antaler af de Revisioner, som före nästa Riksdag böra anställas öfwer Banco, Stats, och Riksgälds,Werkens tillstånd, fann Borgare-Standct för godt, att gilla beha yttranden, under det förbehåll, hwad Stats-Werket beträffar, att innan nästa Revision deröfwer infaller, 1809 och föregående arens Räkenskaper mage wara behörigen afsiutade och reviderade; samt Revisorerne samedeM beredas tillfälle, att inhämta den wid 1810 ars början warande Balanee i skulder, tillgångar och afkortningar; Deruti Respective Med-Standen skulle inbjudas att stg förena. lUt suxr». blx krotocollo, ch Lerjström.
At orden: 8umma Inventarii, säsom förmodeligen en mitzstrifning i 19. §:s sednare lvloment, angående Boupteckningars ckLrterzncle stola rattas til: B.'fallntt 8ummsn i enlighet med hwad Utstottets förra och i denna omständighet oanmärkta Förflag innehaller; och z:o> At Utstotkets i senare Betankandet gjorde Förflag, at den sa kallade k^xtrz Stamplingen kunde med nasta Julii manads början uphöra, samt ifrån den tiden hwar och en wara tillätit , at antingen strifwa sina Handlingar pa cblirtseLiZillLtD eller dem dermed belägga och försäljningen af ek^tor werkställas uti särstildte contoir efter Urstottets förra brojeLt, bör ogillas sa mycket haldre, som äfwen detta förflag icke är föranledt af någon anmärkning och således strider emot den af Riks-Standen redan godkände princip, at werkftällighcten af i fraga warande förordning i alla detz delar kommer at taga sin början med nästkom? mande är 18 Efter noga öfwerwägande af hwad sälunda blifwit exindrar, fann Utstottet stäligt, at til bifall understödja den i första pnnAcn yrkade jämkning; äfwensom at de af mifltag uti 19. §. infiutne orden: 8umm^ Invenmrii mä förändras ti! Be» hällna 8nmm-rn; men hwad angar Wällofl. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 22 Juni. 301 Föredrogos, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, Konst.Utskrts d. 16 d:s bordlagde Memoria], nemi.: N:o 33, med förslag till ändring i 14 §:n, 1 mom.