Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande skrifvelsen till Kongl. Majit, kan jag icke gilla den af Utskottet föreslagna, utan jag anser den af Presidenten Akerman vara mest lämplig att antaga.’) 13:o af Riksdagsfullmägtigen Hakan Pettersson från Blekinge län, som anmält det han ej deltagit i Utskottets beslut rörande bibehållande af nu utgående tullafgift å salt och reserveradt sig mot beslutet om fortfarande tullfrihet för mjöl och gryn, samt fläsk, kött och smör. 14:o af Riksdagsfullmägtigen -dugsindersson från Östergötlands län: )>Undertecknad, som icke deltagit i Utskottets beslut om tullfrihet å vissa ladugårdsprodukter, spanmål, malen och omalen, samt tullbestämmelsen å sill och salt, har vid beslutet om den underdåniga skrifvelsen till Kongl. Majit, angående förslag till ny tulltaxa, stadnat i minoriteten; och får emot samma beslut anmäla den reservation, att jag mot frihandelssystemet hyser de betänkligheter Herr Presidenten Akerman uttalat samt instämmer fördenskull i hans reservation rörande denna del af betänkandet.» 10:0 af Riksdagsfullmägtigen Carl Ifvarsson från Halland' län: »Då; enligt min åsigt, vid tulltaxefrågans behandling hänsyn bör tagas både till grannländernas tullagstiftning, rörande sådana varor, som kunna ifrågakomma till ömsesidig inoch utförsel, och till de inhemska näringarnes inbördes förhållande tili hvarandra, äfvensom till ett i görligaste måtto konseqvent genomförande af den grundprincip, nemligen skydd i förening med statsinkomst, på hvilken tulltaxan i allmänhet hvilar; så och då jag icke kunnat biträda de härifrån afvikande be - 92 ltevillnings-Ulshollcls Betänkande A':a 8. slut, som inom Utskottet blifvit fattade, synnerligast beträffande, å ena sidan, salttullens bibehållande och, å den andra, bibehållen tullfri import af jordbruksalster, till och med å ladugårdspodukterna, fläsk, kött och smör, får jag härigenom nedlägga min reservation emot Utskottets beslut i dessa delar, likasom emot den inkonseqvens i öfrigt, hvilken jag tror blifvit begången i flera mindre väsendtliga, men dock icke ovigtiga delar, såsom t. ex. då tullfri import föreslagits å en större del, långt mindre behöfliga varuartiklar, än sill, oaktadt tullen å denna sednare fortfarande ansetts erforderlig, eller då nedsättning i tullafgiften ansetts kunna cga rum i många fall, utan föregången utredning, angående lämpligheten deraf, på samma gång underdånig skrifvelse tillstyrkts just i fråga om en sådan utredning.
Uhr 1 rån Nerike. Den förre motionären har anmärkt, att ehuruväl i 22 Kap. 4 § Ärfda-Balken stadgades, att de lösören, som omyndig sjelf ej behöfde, borde till hans nytta föryttras och hans redbara penningar af förmyndaren så förräntas som bäst och säkrast prölvades, saknades likväl föreskrift, inom hvad tid förmyndaren borde utlåna den intlytandö räntan eller, som det vanligen helte, lägga räntan till hufvudstolen. Denna ofullständighet i lagstiftningen hade gifvit anledning till otaliga rättegångar och föranledt olika beslut, till och med i högsta instansen. Sedan genom Kongl. Förordningen den 19 Maj 1845 blifvit stadgadt att förmyndare skulle för hvarje är upprätta räkning, hade mången förmyndare ansett sig skyldig att hvarje år lägga räntan till kapitalet, hvarigenom förlust för förmyndaren vanligen uppstode, enär det oftast hände att räntan icke inflöt den dag, då den vore förfallen, och i allt fall låntagare icke genast funnes. Andra - förmyndare åter vidhöllo den gamla praxis att lägga räntan till hufvudstolen blott hvart tredje år. Motionären ansåge derföre ett tydligt lagstadgande härutinnan vara af nöden, i anseende hvartill han hemställde, att »Lag-Utskottet ville uppgöra och till Rikets Ständer inkomma med förslag till nytt lagstadgande i ofvanantydda syftning, bygdt på de grunder, som f. d. Lag-kommittéen och Högsta Domstolen i detta hänseende antydt.» Enahanda skäl, som sålunda åberopats för behofvet af ett lagstadgande i detta ämne, hafva ock blifvit anförda af Riksdags-fullmägtigen Uhr, hvilken, jemte framställande af förslag till särskilta föreskrifter, rörande reglering af förmyndarevården, hvaröfver Utskottet genom sitt Betänkande N:o 37 redan meddelat yttrande, tillika föreslagit ett stadgande af innehåll, att räntan å omyndigs kontanta tillgångar måtte få af förmyndaren räntefritt innehafvas ett eller två år för att användas till löpande utgifter, — två år, om utgifter funnos, men eljest blott ett år, hvilken tid ansåges behöflig för indrifning och utlåning.
Den ena innebär det förtroende till bruksägaren, att han ej behöfver visa sina böcker, och den andra åsigten dr, alt han skall förevisa sina böcker lill granskning, då upplysningar derutur behöfvas. Hvad man vill vinni, är naturligtvis, att Kronan ej skall lida; men då skatten är beräknad på tillverkningsqvantum, så finnes bestämda uppgifter derom i de s. k. motböckerna. De kunna infordras, ty de äro offentliga handlingar, sorn i vissa fall skola företes inför bergslingsräl len vid liqvider, och det synes mig vara ganska lämpligt. De innehålla räkningar emellan bruket och arbetarna, och så vidt jag vet, finnes i dem allestädes i Riket uppgifter på qvanliterna af D t n 16 Januari c. tu. smidet. Man äger således tillfälle alt jent lora bruksägarens uppgift nied dessa böcker, ifall man så vill. I öfrigt anmärker jag, lika nied en reservant, Biskop Hedren, emot lämpligheten af edgång, att jag anser den böra så mycket sorn möjligt inskränkas och ej utvidgas. Bland reservationerna förekommer äfven en, sorn torde förtjena någon uppmärksamhet, nemi. den af Hr von Troil, emot Utsk:ns beslut om frälsefrihetens bibehållande. Jag hemställer då till Utsktn, ifall Ulsktn fortfara i sin åsigt alt skatten hör nedsättas, om det ej då vore bättre att borttaga frälsefi iheten, emot åtnjutande af frihet från skatt i vissa år för det t i I lök ta smidet. Bruksägaren kan anses derigenom hafva åtnjutit tillräcklig nedsättning för sin frnlsef i ilie!, och en förenkling göres uti uppbördsverket. Jag anhåller, alt dessa anmärkningar mätte lå åtfölja ålerremissen lill Utskotten. Hr Tersmeden, Carl Reinh.: Likasom den siste värde talaren, anser jag i afseende på jerohandleringen, att tillverkningen hör beskattas, och j ig förenar mig i delta afseende med Ulsk;n, alt denna beskattning bör blifva lika öfverallt, eller en proc. af tillverkningen.
Vid bestämmandet derföre af planpenningarnes rätta värde, den tiden de utsattes, och vid jordlegans hänförande dertill, hade Kongl. Maj:t, med bifall till Kongl. Krigsoch KammarColIegiernes derom gjorda underdåniga hemställan, funnit, att de, vid indelningen i planpenningar föreskrifne, tre daler i det närmaste svara mot tio och f kappar spannmål, och fördenskull i Nåder förordnat, att, vid nämnde regementer, planpanningax-, i de händelser, de enligt kneckte-contracten utgå böra, eller behöriga Bihang till RiksSt, Trot, 1823, Qide Sami, N:r i§, 226 Best), och Ekon. Utsk. Betankandett. öfverenskommelser till ett annat förhållande icke föranleda, skola af hjelpeller utro» tärne, samfällt och i män af deras andel i Koten, till Stamroten erläggas med tio och två tredjedels kappar säd, hälften rag och hälften korn, eller med penningar efter markegång* trien i Östergöthland endast med hälften deraf eller 5-3- kappar spannmål. Vidkommande frågan om bestämmande af ett visst vederlag i spannmål åt Stamroten, för ät soldaten lemnade gärdselfång* vedbrand och mulbete för hans kreatur, sä, enär Riksens Höglofl. Ständers sednare framställning i detta ämne ej innefattade, att dessa soldatens förmåner borde ingå i den af Ständerna äskade föreskrift för jordiegans förvandling till spannmål, hade Kongl. Maj:t ansett desto mindre lämpligt, att härutinnan något förordnande meddela, som i allmänhet icke endast Stamroten dessa förnödenheter för soldaten tillsläpper. Slutligen hade Kongl. Maj:t ej funnit af nöden, att, pä sätt Riksens Höglofl. Ständer önskat, något ovillkorligt påbud, att den jord, soldatetorpen utöfver kueckte-contractet innehafva, borde utläggas, utfärda, emedan derigenom en rubbning uti de emellan Rote och Soldat möjligen träffade öfverenskommelser eller afhandlingar skulle å-> stadkommas.
Systemet har icke eller kunnat hittills utgöra föremål för en allmännare folk-undervisning, då först vid innevarande Riksdag frågan om Folk-skolor kommit till någon alfvarsam handläggning. Vid detta förhållande måste Utskotten, som dela den af Kongl. Maj:t yttrade mening, alf, innan tillämpningen af det nya systemet täger sin början, en allmän kännedom derom bör vara spridd, anse tiden för dess påbjudande till efterlefnad ännu icke vara inne. Derföre, ehuru Utskotten visserligen icke underkänna den sanningen, alt ämnen af praclisk natur både fortast och säkrast läras under handläggning i dagliga lifvet — den stora folk-skolan, hvars vexelundervisnings-method är mägtigalt bibringa kunskap äfven åt den trögaste fatlningsgåfva — och Utskotten medge, alt, utan tvånget, och behofvet af en sådan kunskap, densamma icke allmännare förvärfvas, finna Utskotten sig icke kunna tillstyrka förslaget att nu genast påbjuda det nya systemet för mått, mål och vigt till allmän efterlefnad. Då Utskotten dessutom hålla före, att della systems införande borde åtföljas af decimal-räkningens antagande i myntet, men Rikets Ständer vid innevarande Riksdag afslagit framställningen derom, anse sig Utskotten af alla dessa skäl böra hemställa, alt Herr Lefrens ifrågavarande motion mätte förfalla. Men anse sig Utskotten deremot, för alt i möjligaste måtto påskynda ett snart införande af delta system, böra tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, alt Kongl. Maj:t täcktes låta genom Dess Vetenskaps-Åcademi utarbeta en kort handledning i ämnet med comparaliva tabeller och anbefalla vederbörande, alt undervisning skall 32 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsleottens Betänkande, N:o 58. i Folk-skolorne ifrån ar 1842 meddelas om del nya, på de cimal-räkning folade, systemet för mått, mål och vigt; samt att, så snart någon allmännare kännedom derom kan anses vara spridd, Kongl.
-— om tryckning af Borgareoch BondeStåndens Protocoll, jemte Bihanget till samtelige RiksStåndens Protocoll vid innevarande, samt utdelning af nämnde Stånds Protocoll och Bihanget för sislförflutne Riksdag. Mars P. Go3. >— i anledning af Kongl. Maj‘ts Nådiga proposition om fortfarande af den provisoriska Läns Styrelsen på Öland. Mars P. 6o3. — om de fleste LandsKamererares underdåniga ansökning om tillökning i expencer och Skrifvarelön. Mars P. 6o3, 699, 708. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående inrättande af ett nytt Fögderi i Wermlands Län. April P. 221, 287, 344* 365. *— angående tryckningskostnaden för Ridder - 518 skåpets ooh Adelns samt PresteStåndets Protocoller vid innevarande, äfvensom utdelning af sistnämnde Stånds Protocoll vid nästförflutne Riksdag. Mars P. 6o3. StatsUtskottets Betänka uden, Memorialoch ProtocollsUtdrag: i anledning af Konungens Proposition angående Handlanden Lorentzi ansökning om skatteköp af några lägenheter under Elfsborgs KungsLadugård. Febr. P. 752. Mars P, 167, 208, 6o3. -— i anledning af Kongl. Maj:ts Remiss uppå Landshöfdingen Grefve von Rosens ansökning om befrielse från ansvarsskyldighet i afledne KronoFogden Grönvalls bala nce, Febr. P. 757. -— innefattande fyra anledningar till anmärkningar mot Föredraganderne af KrigsÄrenderne och Föredraganden af Handelsoch FinanceÄrenderne. Julii P. 480, 5og, 670, 671. -— angående Allmogens i åtskillige Härader af Malmöhus Län dagsverksskyldighet till Flyinge och Dahlby Kungsgårdar. Febr. P. 800.
Sedan hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord om ändring i nu gällande föreskrifter rörande anmälan af missnöje emot sådana af domstol i invändningsfrågor meddelade beslut, emot hvilka klagan icke finge annorlunda än i sammanhang med hufvudsaken fullföljas, hafva Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 21 Oktober 1863, anmält, det Rikets Ständer för sin del, med upphäfvande af Kongl. Brefvet den 2 November 1759, beslutat den förklaring af 16 kap. 4 § Rättegångs-Balken, att part, som underlåtit att för domaren gifva tillkänna missnöje öfver dess beslut i anledning af någon sådan invändning, som i samma § sägs, icke derigenom är betaget att detta beslut hos högre Rätt öfverklaga, då hufvudsaken der fullföljes. Emot detta förslag, hvaröfver Stats-Rådet och Högsta Domstolen afgifvit yttrande, har, bland andra anmärkningar emot redaktionen, blifvit erinradt, att ordalydelsen i förslaget kunde föranleda till det emot en god och allmänt vedertagen rättegångsordning stridande antagande, att en i invändningsfrågan tappande men i hufvudsaken vinnande part borde, för att vid den af vederparten hos högre Rätt påkallade pröfning af målet få invändningsfrågan åter skärskådad, i den högre Rätten uppträda såsom klagande och sålunda iakttaga allt hvad enligt lag i sådant afseende erfordrades, ett antagande, hvilket ej i lika mån framginge af 1759 års Kongl. Bref, hvars upphäfvande blifvit föreslaget. Med afseende härå och å den ringa vigt, som den föreslagna lagförändringen synes innebära, och då inom lagskipningen veterligen icke något trängande behof af en slik förändring gjort sig gällande, har Kongl. Maj:t icke funnit skäl att förslaget godkänna. Med afseende derå, att de med stämnings delgifvande förenade olägenheter, hvilka genom Kongl. Resolutionen den 29
Son, men ej afkomling uti fjermare led, af Frälseman, som, på sätt 3a §. af 1723 års Adeliga privilegier omförmäler, sitt bo och hemvist utrikes flyttat, är under de vilkor nästföregående r4tde 5:te Den 9 April f. m. Moment föreskri fver, berättigad till säte och stämma bland Ridderskapet och Adeln. §. 16. Uppgifter till de Genealogiska Tabellernes completterande och behöriga förande, ankommer det på hvarje Frälseman att, vid det äfventyr §. 14, Momentet 7 stadgar, till RiddarhusDirectionen afgifva. §• r7* Vid början af hvarje Riksdag skola, efter dagen förut skett anslag, af RiddarhusDirectionen under LandtMarskalkens ordförande 3:ne upprop hållas på alla lefvande Ätter af Frälse-värdighet; det första dagen efter kungörandet af Riksdagens öppnande enligt §. 23 af Riksdagsordningen; de båda öfrige dagen förr än Riksdagen, enligt §. 26 af Riksdagsordningen, öppnas. Vid hvarje af dessa trenne upprop må hufvudman, men endast , vid det sista äfven Ättemän och Fullmägtig, som sig personligen infinner, till säte och stämma för den började Riksdagen antecknad blifva. §. 18. Efter dessa trenne upprop må ingen till säte och stämma antecknas förr, än inför RiddarhusUtskottet, hvilket, endast i och för sådan anteckning, en half timma före hvarje utsatt Plenum bör sammanträda. Den 9 April f. m. i5 §• l9- Alla tvistiga frågor om rätt till Säte och Stämma till följe af Frälsevärdighet, så väl de, hvilka föranledas af Frälsemans anhållan att till Säte och Stämma antecknad blifva, som de, hvilka angå redan antecknad Ledamots uteslutande, skola af Ridderskapet och Adeln in pleno afgöras; Ståndet dock obetaget, att, när det för godt finnér, öfverlemna målet till Svea HofRätt, för att i Rättegångsväg behandlas.
Nu är det väl sannt, att äfven förut ett slags förteckningar öfver förmynderskap finnas i de protokoller, som uti dylika ärenden af ålder varit hos domstolarne förda; men, utom det att dessa protokoller, i följd af deras form och uppställning, icke lemna lättfattlig öfversigt öfver befintliga förmynderskap, är det tydligt af den föreskrift, 4 § i Förordningen innehåller rörande anteckninga, som skola i nämnda förmyndareförteckning verkställas, och hvilka icke kunna göras i de äldre förmynderskapsprotokollerna, att lagstiftaren afsett, att den särskilda förteckningen öfver förmynderskap • skall upptaga alla, så väl äldre som yngre ännu fortfarande förmynderskap. När dessutom Förordningen i nyss åberopade 4 § föreskrifver. att förmyndare skall för hvarje år afsluta räkning och i början af det följande året inlemna den, jemte summariskt utdrag derur, till Gode männen eller Socknenämnden samt derelter berörda summariska utdrag, förseddt med Gode männens eller Socknenämndens intyg, att förmyndareräkning jemväl blifvit aflemnad, i stad till Rättens Ordförande, före den 1 September, och å landet till Domhafvanden före eller sednast å första rättegångsdagen af sista tinget året näst efter det, då räkningen afslutas, inlemna och att häröfver anmärkning skall göras å den förteckning, hvarom ofvan (i 2 §) är stadgadt; synes deraf icke kunna dragas andra slutsatser, än att, då i fråga varande Förordning utkom sistlidna år R. St. Just.-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1862 års Riksdag. 17 430 och måste antagas genast hafva trädt i verksamhet, enär icke annat i förordningen stadgas, det sålunda föreskrifna inlemnandet af räkningen för det näslförflutna året skulle försiggå under innevarande år. Någon räkning för »nästförflutna år» hafva deremot de förmyndare, som under innevararde år blifvit tillsatta, icke att afgifva, och följaktligen kan om fullgörandet af deras skyldighet någon anteckning icke i fråga komma.
Den 25 Mar t ii. 9o9 Utskotten, så vidt deras arbeten skola stallas systematiskt, måste i alla fall förut sjelfva öfverenskomma om grunderne hvarj på de skola uppföra sin byggnad, och kunna således när de om dem beslutat, dermed inkomma till Stånden för att vinna dessas sanction, innan de fortsätta ett långsamt, trägit och i synnerhet i detaillerne svårt arbete. Jag finner väl att grunderne till en FinancePlan ej kunna framställas i sin enkelhet utan mäste vara motiverade, dels för att rättfärdiga Utskottens åsigt, dels för att gifva ledning åt Ståndens omdöme, att arbetet således erfordrar tid, hvarföre jag icke heller yrkar någon prescription för inkommandet deraf utan öfverlemnar det åt Utskottens egit nit för allmänt bästa, anhållande blott att de hufvudsakligen nu må befatta sig med Financeplanen och ej insända till Stånden andra mål, hvarken med tillstyrkan till nfilag eller bifall, innan grunderne för den oftanämnde FinancePlanen blifvit afgjorde, så att Stånden veta vid bifall eller afslag hvad tillgångar de hafva att påräkna. Ifrån denna generela regel undantager jag likväl sådana frågor, som genom sin overkställbarhet icke möjligen till bifall kunna tillstyrkas. Grunderne till Financeregleringen tyckas mig vara inneslutne i följande frågor: 3 ;sta Afdelningen i,o. Skall man mot Bancosedlar i vista 91® Den s5 Martil, eller på termin mot bestämd eller varierande Cours få tillbyta sig silfver i Banken, myntadfc eller omyntadt? 0:0. Skall om detta utbyte tillåtes, elen nu befintliga BancoSedelstock bibehållas i omlopp tillika med silfret eller ej, till samma belopp sorn nu, större eller mindre? 3:0. Skall, om en realisation .äger rum9 den verkställas med Bankens nu ägande fond myntbara metaller eller denna fond ökas, och till hvad beloppP 4:0. Om fonden skall ökas, hvilka äro de medel som dertill föreslås, uppköp af silf ver, actier eller lån? \ 5:0. Skall VeXelBanken skiljas från LånsBanken eller ej? 6:0.
Utskottet så mycket mindre är i tillfälle att tillstyrka bifall till hvad Herr Blomstedt i ofvanberörde måtto föreslagit, som sådant icke äger någon direct gemenskap med den motion af Herr Eckhoff, hvilken föranledt Utskottets nu ifrågavarande Betänkande5 och som för öfrigt redan är a£ de trer.ne andra Respectiva RiksStånden oförändradt antaget och bifallet. Stockholm den. 3. N:r 83* Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotts Betänkande i anledning af åtskilliga väckta motioner och gjorda Förslag, om vidtagande af nödiga Bcsv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. ’’åtgärder till förekommande af Värf"vade krigsmäns permitterande och kring’’vandrande i landet, samt upphörande ''af Handtverks-Gesällers lika beskaffade ''vandring från den ena Staden och Qr~ "ten i Riket till den andra." Från Vällofl. BorgareStåndet och Högvördige PréstStåndet hafva i des a ämnea blifvit till Utskottet remitterade: 1:0 Memorial af Herr Lagmannen , G. Kjellander, hvaruti anfores, hurusom i Landsorterna nog allmänt skall klagas deröfver, att VoJontairer från Regementerna uti Carlskrona, äfvensom Soldater frän andra Regementen, permitteras till och med på år till något visst Län, Stad eller Socken, utan föreskrift af någon sysselsättning och med den enda för dem uppgifna anledning, att besöka sin hemort, hvarefter sådaae personer, oftast halfnakne, drifva omkring i landet och, då sällan något arbete vågar dem anförtros, uppehålla lifvet genom hvarjehanda illgrepp, stölder och nidingsverk, derom Domstolarnes ransakningar skola bära vittnesbörd, i anseende hvartill Herr Kjellander framställt den önskan, att, i händelse ofvannämnde personers permitterande skulle utgöra någon beräknad lön eller inkomst för vederbörande Chefer, en motsvarande ersättning af Staten då måtte dem bestås, emot det att landet blefve förskonadt från dessa kringvandrande krigs, iBihang till RiksSt.
Enligt denna synpunkt böra BancoFullmägtige ej fördölja den öfvertygelse de hysa, att om under förutsättande af möjligaste noggranhet vid Laneoch Säkerhetshandlingars granskning tillfälle för FilialDisconternes ännu öfrige Gäldenärer blefve beredt, att genom fortfarande omsättningar efter hand afbörda sina skulder, många förluster torde kunna undvikas, sorn deremot ofelbart skulle uppkomma af Lånens forcerade indrifning, likväl skulle Banco-Fullmägtige för deras del tro, att tiden för en dylik förlängd omsättnings-rättighet ingalunda borde vidare utsträckas, än till högst 2:ne år från den dag Rikets Ständers beslut i ämnet fattas, emedan det skäligen lärer kunna antagas, att den Gäldenär som, sedan han begagnat de förut medgifne omsättnings-terminerne icke inom en sådan ytterligare tidrymd förmår anskaffa utväg för återstående skuldens successiva afbördande, i alla fall slutligen måste blifva underkastad Lagsökning, hvars uppskjutande vid sådan händelse onekligen medför skada StatsUtskottets Betänhanden. 121 och förlust för Utrednings-fonden, utan att Gäldenären ens deraf eger någon verklig båtnad. Hvad för öfrigt rörande detaillerne af ämnet uti de remitterade Motionerne förekommer, lärer Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret ej underlåta att till utredning och besvarande upptaga. Stockholm den 8 Februarii i8a3. Transsumt af Protocollet, hållet hos Rikets Högloft. Stånders sammansatta Statsoch Banco-Utskott vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 25 Februarii 1823.
N:o 241, i fråga om användande af en del utaf bränvinsbrännings-afgiften till de lägre undervisnings-verkens och follisk oi örn es behof; N:o 242, ang:de ansvarigheten för de af Hypotheks-föreningarne uplagne lån; N:o 243, ang:de fortfarande understöd för Riksg:sKont:s Enkeoch Pupill-kassa; N:o 244, ang.-de inlösning af ytterligare anmälde, först efter praeskriptions-tidens slut hos Riksg:sKont. företedde Iliksgis-sedlar; N:o 245, i anledn. af väckt motion om inlösen för Statens räkning af Kamereraren Cari Sandbergs anteckningar i Kameralväsendet; samt N:o 246, ang:de afskrifning utaf återstoden af lånet för ett utdiknings-arbete vid hemmanet Elmhult i Stenbrohults socken af Kronobergs län. Slutligen anmäldes och begärdes på bordet ett från YällofL BorgareSt. ankommet prot.-utdrag N:o 546, med inbjudning till de öfrige RiksSt:n att instämma uti BorgareSt:s beslut rörande 10:de punkten af StalsUtsk:s Utlåt. N:0 235, ang:de begärdt statsbidrag för enskilda jernvägs-anläggningars företagande. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ på 10 om aftonen. In fidem protocoili, Alberl Munck. Den f> Februari. 311 Lördagen de» 6 Febrnari 1858. Plenum kl. half 10 f. m. Justerades ett prot.-utdrag för den 3 och 4 dennes samt pleni prot. för den 23 sisth November. Hr Estenberg, Carl Christian, anförde skriftligen: Då jag nu här nedlägger min reservation emot I!. o. Ad:ns uti sednaste plenum (den 4 Febr. e. m. 1858) fattade beslut, med afs:de på det uti LagUtsk:s Utlåt. N:0 61 öfver frågan om uphäfvandet af 1726 års