Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att all salpetertillverkning blir fri, så att när hemmansägaren levererat vad Kronan skall ha, äger han rätt att till vem han vill sälja inhemsk salpeter. Brister någon i Kronans leverans skall Vår befallningshavande anställa auktion för att upphandla vad som saknas, vilket den skyldiga får betala. Lämpliga leveranstider blir mellan 1 november till februari. Denna nya inrättning träder i kraft 1804. Vi har inte velat pålägga någon ny och okänd skyldighet, utan endast med den nya ordningen lätta för hemmansägarna det gamla tunga besväret och i stället ge betalning och vedergällning Vi uppdrager till Krigskollegium, som handhar salpetertillverkningarna i riket att på allt sätt underlätta för hemmansägarna. Stockholms slott den 26 oktober 1801. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse om vad som iakttagas bör vid deras prövning, vilka i publik tjänst söka inträde Drottningholms slott den 27 oktober 1801. I och med Uppfostringsverkets förbättring förväntar vi att tillgången på skickliga tjänstemannaämnen skall kunna påräknas. Vi vill härmed erinra och anbefalla, att ingen antas till något Verk, som inte genomgått förhör och prövning. Han skall ha underbyggnad och kunskaper, som svara mot vad som i en sådan ansökan ligger. Drottningholms slott den 27 oktober 1801. GUSTAF ADOLPH. Instruktion för det tillförordnade Kanslersgillet Drottningholms slott den 27 oktober 1801. Då man i senare tiden fått en annan syn på undervisning, har Vi överlämnat och uppdragit överinseendet av Allmänna Uppfostringsverket till Kanslersgillet. Den år 1724 utfärdade skolordningen har i åtskilliga delar blivit omodern och redan 1760 förbättrats av Uppfostringskommissionen. Men någon huvudsaklig åtgärd har inte kommit till stånd, därför ålägger Vi Kanslersgillet att taga dessa skolförordningar under noggrannaste granskning. Därefter skall de utarbeta förslag till ny förordning, som är bättre anpassad till vår tids behov. Särskild vikt skall läggas vid att de Högre och Lägre skolorna anpassar sin undervisning för dem de är till för. De Högre skolorna skall inte behöva uppehålla sig vid vad redan på lägre stadium skall vara inhämtat. Tjänliga och enahanda skolböcker skall följas. De skickligaste lärarna skall tillsättas.
Han mäste således skrymta, derest han icke vill låta anse sig för ochristen, hvilket han dock ingalunda är, och derigenom äfven vara utesluten från den behörighet till det allmännas tjenst, som kan vara beroende af christlig trosbekännelse. Han måste skrymta i hela sin lefnad, aldrig yppa de begrepp om den heliga urkundens sanna mening, hvilka icke punktligen öfverensstämma med det trossamfunds bekännelse, hvartill han sällat sig, eller ock äfventyra, antingen att man blott förskjuter honom, eller att man förkättrar och förföljer honom. Den religionsfrihet, han sålunda åtnjuter, är följaktligen icke samvetets, icke förnuftets, icke upplysningens frihet. Denna, den andra arten af religionsfrihet behöfver deremot icke församlingens söndrande i särskilda kyrkosamfund för hvarje nuance af särskilda trosmeningar. Friheten finnes här inom sjelfva kyrkan och sträcker sig lika långt, som skilda meningar om den heliga urkundens rätta betydelse kunna sträcka sig, utan att förneka denna urkunds äkthet och vitsord. Det är förnuftets och samvetets frihet, innebärande den enda sanna fördragsamheten, hvilken icke medgifver att från sin trosförvandtskap utstöta eller såsom ohelig och inför Gud förkastlig anse en trosförvandt, hvars föreställningssätt i någon mån afviker från det i läroboken antagna. Denna art af religionsfrihet lemnar vägen öppen för all den upplysning, som icke befinner sig oförenlig med denna Gudalärans urkund, tili hvilken vi bekänna oss; och de mest upplyste bland tänkande menniskor skola svårligen någonsin förneka det väsendtliga af den iära, som denna urkund innebär, endast man icke förbjuder dem att hålla sig till urkunden sjelf och fatta dess mening med sitt eget förnuft, utan att slafviskt binda sig vid andras uppfattning. Till en sådan upplysningens lära är det, som den svenska evangelisk-lutherska kyrkan bekänner sig. Utan öfverträdelse af våra läroböcker kan ingen christen här förkättras, han må tillhöra hvilken christen sekt eller kyrka som helst, så länge han med sin från våra läroböcker afvikande mening icke förargar församlingen, d. v. s. icke fördömer dess lära och icke fordrar att få predika sin egen.
1653 anställdes bal för de danska gesandterna363, de dansade litet, men drucko sig till duktigt rus; 1662 d. 19 Febr. riksmarsken har logerat franska Envoyén på slottet och trakterat honom så duktigt, att de måste bära honom in i sitt gemak; 1664 d. 24 Febr. den kejs. gesandten har druckit skräckligen hos riksamiralen, larmet var så stort, att ingen lärer varit i sällskapet, som icke trätt med någon.” Ännu ett exempel från Carl XI:s tid! Konungen bevistade 1693 en jubelfest i Upsala och hade till taffel inbjudit kgl. råden och biskoparna. Han blef mycket upprymd, skänkte sjelf i ur en butelj, kysste biskoparna och gaf vakten befallning att icke släppa dem ut, förr än de voro alldeles druckna364. På samma bacchanaliskt öfverflödande sätt yttrade sig den svenska gästfriheten inom alla klasser. D’Ogier, som anmärker, att ”hos lärda och olärda, bättre och sämre folk är här icke ovanligt att finna ölstopet bredvid biblen,” beskrifver en resa, som han gjorde från Stockholm till Fahlun och tillbaka öfver Upsala; resebeskrifningen är en berättelse om ett fortsatt drickande, och löjligt är att läsa om hans många, men alltid fruktlösa försök att slippa undan dryckeslagen365. Den andra omständighet, som hos folket visar ett af tidens sämre inflytanden, och hvilken kan anses som medverkande orsak till den förra, är en större råhet i tänkesätt och samtalsspråk. Den var en naturlig följd af de långa krigsåren; krig skapar icke veka sinnen; det gör känslorna hårdare och gröfre, hvaraf följer att de icke alltid i valda ordalag gifva sig luft. De hemkomna soldaterna förde med sig lägervanorna, och dessa voro smittsamma. Detta synes dock stå i strid med det förhållande, att just under Christinas tid en högre bildning började utbreda sig inom nationen. Christinas hof var ett det mest lysande i Europa. Hon omgafs af en rad utaf statsmän och hjeltar, med hvilken knappast något land i verlden kunde uppvisa något fullt jemförligt.
Denna är så mycket oriktigare, som ifrågavarande anslag i alla fall icke kan göras så stort, att det länder jordbruket lill något väsendtligt gagn, eller uppfyller de fordringar, som man har på en större hypotheksförening. 352 Den 12 April e. m. Banken skänker, genom denna utlåning, endast bort en del af sin räntevinst, på sätt Hr von Hohenhausen anmärkt, derigenom att Banken utlånar för ringare ränta än som vanligen är gångbar. Följden deraf är, såsom Hr von Hohenhausen äfven sagt, att den som eljest icke behöfver låna, gör det derföre att han sjelf icke behöfver betala mera än 4 proc., men kan lagligen låna ut samma penningar emot sex. Det blir således mellanhandlaren, som tager vinsten i st. f. Banken, utan att den verkligt lånebehöfvande bar någon nytta af den förlust, som Banken gör. Detta är ett misstag i Bankens förvaltning. Om man icke vill rätta det; sä bör man åtminstone icke föranleda Banken att göra ytterligare förluster genom fastighetslånens tillökande. Till och med Hr Rosenblad bar sagt, att dessa lån äro obetydliga. De äro det för jordägarne, men icke för Banken, som kunde och borde använda så betydliga medel på ett rikligare sätt, Man säger, alt inteckningarne i fastigheter äro af mycken säkerhet för Banken, hvarföre man borde tillåta dem ökas. Banken skulle kunna hafva en förträfflig säkerhet i skuldebref, som icke voro uppsägbarä på mångå är. Men sådana äro icke användbara för Bankens rörelse, om lian behöfver hastigt realisera dem. Man säger, att i Banken finnas en sådan mängd af låneansökningar. Det är sant, men kommer sig deraf att så små fastighetslån gifvas, till och med på 200 r:dr. Likaledes förhåller det sig med discontlånen. De blifva med hvarje år liera och sämre, emedan den minsta summan äfven der är för liten. Man indrager derigenom i discontrörelsen hvarjehanda personer, som alldeles icke hafva någon egentlig näring att bedrifva, utan som låna för att lefva för dagen. Alla dessa i ullåningssättet och ullåningsbeloppen liggande missförhållanden må man icke anföra såsom skäl för att göra nya felsteg ofvanpå de gamla.
Länet, såsom på lieie sidor omgifvet af sädesrika provincer, kan icke påräkna afsättnings-ort för spannemåls-productionen, örn icke lill Halland och en del af Wassbo Härad i Jönköpings Län. Enskddta speculationer hafva hittills så mycket mindre kunnat riglas åt detta yrke, som Statens mellankomst under missväxtår gjort en sådan handel osäker och nästan omöjlig, att bedrifva. Ehuru denna Province visserligen icke kan räknas bland de sädesrike, har likväl productionen stigit derhän, att om äfven Staten undandrager sig, att i missvexlår komma till hjelp, bör genom inrättande af Sockne-förvarings-Magaziner, spannemålshrist icke kunna befaras; äfven som den enskildte spannemålshandlaren i sådant fall lackas att i goda år samla förråder med eller utan biträde å Statens sida. Vid de allmänna Marknaderne är oftast liflig handel med kreatur och Landlmanna-producter, särdeles om hösten. Till stor lycka för Landet har den så kallade Gårdfarihandeln börjat aftaga. Politisk Författ nili g. Kammarverket: Ali ödejord i Länet bär under de sednare åren efter hällne undersökningar antingen kommit i bruk eller med Kongl. Kammar-Collegii tillstånd blifvit ur Jordebokeli afförd. Ägodelnings-rätterne äro fullt sysselsatte med de Laga skiften, som i allmänhet förekomma. Verkan af den Kongl. Förordningen härom har ännu icke hunnit visa sig. — Hemmans-klyfningar och jords-afsöndringar från hemman bidraga visserligen till odlingarnes förökande, men i en så mager och stenbunden ort, som denna, är jordens styckning i smärre lotter icke fördelaktig, särdeles när dermed ofta är förenadt vilkoret af ett ganska drygt lifstidsundantag åt föräldrar, som vanligen öfverlåta tidigt sin egendom till barnen. Sjelfegancle jordbrukare liro Nio Tusende Sexhundrade Femtionio samt Arrendatorer och Brukare Ett Tusende Niohundrade Femtioåtta. Till Postföring äro anslagne Tjugotre Hemman oell vid Landssamt Härads-vägar finnas Sextiofyra Gästgifvaregårdar.
Banco-Utskottets Betänkande, N:o 29. 39 Innan Utskottet afgifver yllrande öfver här ofvan upptagne motioner, hvilka alla alse de vilkor, hvarunder lån böra från Handelsoch Närings-Diskonten utgifvas, har Utskottet tagit under ompröfning frågan, angående det maximi-belopp, som för ifrågavarande låne-rörelse bör bestämmas; i hvilket afseende Utskottet till en början skolat tillkännagifva, att, såsom här ofvan jemväl är vordet antydt, för utlåningen genom Handelsoch Närings-Diskonten, vid nästlidet årsslut voro använde: af influtne och reserverade räntevinster 3,041,375. af upplånte medel: i Stockholm 288,375. i Låne-kontoren . 60,000. saint Stockholms Handelsoch Närings-Diskonts Reserv-fond 231,525. Summa B:ko R:dr 3,621,275. Denna summa har under innevarande år blifvit minskad med något öfver 70,000 R:dr, utgörande beloppet af de upplånte medel, sorn efter förutgången uppsägning blifvit återbetaldte och hvarigenom fonden för denna utlåning är vorden nedsatt till ungefär 3,550,000 R:dr Banko.
Fortsattes den i förmiddags Pleno började pröfning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 28 sistlidne October under N:o 216 afgifne, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, i fråga om Näringsfriheten, samt dermed gemenskap ägande ämnen. Om Lärlingar. §§. 3 och 4 blefvo, uppå gjorde propositioner, af Ridderskapet och Adeln gillade. Den 12 November e. m. 5i9 III Artikeln. Om Gesäller. §§. i och 3 blefvo af Ridderskapet och Adeln hifallne. §. 3. Herr Grefven och Landt - Marskalken tillkännagaf, att Herr Estenbergs , Pehr, den io dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial innefattade anmärkningar mot ifrågavarande §. af hvilken anledning Herr Landt-Marskalken nu lät uppläsa berörde Memorial. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag föreställer mig , att ej något undantag skulle behöfva göras för Timmer-Gesäller, åtminstone ej af de skäl, sorn af Herr Estenberg blifvit anförde. Om nemligen Mästaren sjelf blott har en vederbörlig uppsigt på sina Gesäller, så bör han icke kunna vara okunnig om deras märken. Icke heller synes något undantag behöfva göras i afseende på städjan; ty Timmermästaren lär i alla fall af sin Gesäll aldrig hafva något slags olägenhet eller möjligt äfventyr, utan endast en säker inkomst. Herr von Hohenhausen, Michael.: Jag tror lika med Herr Estenberg, att detta undantag är angeläget, ej allenast för Tim - 520 Den 12 November e. m. mer-Gesäller, utan äfven för Murare-Gesäller, hälst, om än Mästaren sjelf efterser märkena, han ändock behöfver Gesällen qvar, som förstår sig på desse märken, och som med lätthet kan uppsätta en byggnad efter tillhuggen eller märkena, hvadan jag anser ett bestämdt undantag hörn göras för Timmeroch Murare-Gesäller.
247 till understöd upptagne personer sådant understöd upphört för aflidne Registratorn Hagelins efterlemnade hurr, samt att det uti litt. o utförda belopp blifvit ytterligare nedsatt, så att detsamma för närvarande uppgår till endast 3oo R:dr årligen. De under litt. o/, e, f, g och h uti §. 248 upptagne tillfälliga an s'ag hafva, i och med detsamma den nya organisationen sattes i verket, upphört, hvaremot de anslag, sorn omförmälas uti litt. a, b och c, ansetts än vidale erfordeilige. Och har Utskollet derjemte, med bifall till Banco-Fullmägtiges i ämnet gjorde framställning, funnit sig böra tillstyrka, att för nya sedlar af valeurerne 5oo, 100, 33|, 16?, 10, 6| och 2 R:dr samt 3a sk. , måtte få utgå de belopp, här nedan upptagas. Sådane föreskrifter uli ofvanberörde artikel, hvilka icke blifvit set skildt vidrörde, har Utskollet ansett böra oförändrade uli det nya Banco Utskottets Meni'r al, N.o iSzj. 5 Banco-Reglementel inlagas ; oell får sålunda härmedelst föreslå, alt i nämnde Reglemente följande stadganden måtte inflyta, motsvarande ■yide Artikeln i senaste Banco-Reglemenle: Banco-Styrelsen eger att på räkningen: Obestämda Supplement arStatev, disponera ett arfvode af högst 3oo R:dr Banco årligen, såsom ersättning till den person uti Banken, som, uppå Banco-Secrclerarens hemställan, blifver af Styrelsen förordnad att vid räkenskapsgöroinålen inom Styrelsens Expedition Secreleraren bitiäda. 2:0.
— Emot Hr Schartaus reservation, uti hvilken Hrr Berg och Gustafsson instämt, måste jag på det högsta protestera. De värde reservanterne tyckas hafva helt och hållet glömt hvad både rättvisa och billighet kräfva. Utskm hafva utredt, att de kostnader, kronouppbördscommissarierne nödgas vidkännas för restantiernes indrifvande, år 1S43 uppgått i medeltal för hvarje uppbördsdistrict till 121 r:dr b:co, oberäknadt dem för indrifningen af handräckningsposterne från länen, under det straffböterne utgjort 219 r:dr 41 sk. 4 r:st. samma mynt, likaledes i medeltal för hvarje uppbördsdistrict. 20 proc. af denna sistnämnde summa utgör 43 r:dr 46 sk. 8 r:st. och jag frågar då de värde reservanterne, om det är obilligt att kronouppbördscommissarierne för en kostnad af 121: blifva tillagde en ersättning af 43: 46. S. då deras årliga förlust i allt fall för hvarje district uppgår till 77: 1: 4. Den 5 Februari e. m. 127 Det lärer icke vara de värde reservanterne obekant, att kronouppbördscommissarierne i allt fall, lika med Stockholms öfrige innevånare, i förhållande till deras inkomster bidraga till fattigförsörjningen derstädes, och huru kunna reservanterne då påstå det vara rättvist, att kronouppbördscommissarierne skola derutöfver bidraga dertill med ett så stort belopp, som dessa 121 r:dr b:co hvardera? Jag för min del kan åtminstone icke instämma uti ett så orimligt påstående.
Endast genom en obetydligt kostsam rensning af Norrlands Elfvar att göra dem flottbara, skulle icke allenast Stockholm derifrån erhålla sitt Vedbehof, Utan äfven Riket flere ExportArticlar. Endast genom ett ökadt korn af Utsädets gröda skulle Riket vinna öfverskott af Spannmål. Endast genom ett lamb Och en kalf mer pålagde vid hvart hemman, efter en förbättrad Ladugårdsskötsel , skulle Rikets behof af Ull och alla slags Victualier kunna fyllas; men den minsta förkofran hindras af ostadigheten i Författningarne vid våra täta Riksdagar, där olika interessen sällan kunna förenas till Landets väl. Herr Flach, Carl Eric, anförde skrifteligen i Då nu ändteligen, efter nafa 4 månaders Arbete, Riksens Ständers Statsoch BancoUtskott framlägga ett Förslag, af bvar« fö'jder Svenska Folket väntat en lycklig förändring Den 17 Martn , f. tn. i de Finansiella förhållanden , hvaraf det varit nedtryckt i oro och bekymmer, kan jag af nämn: de Förslag ej se något hopp för denna Nationens väntan: Vid afgörandet af denna fråga, böra besluten i min tanka stödja sig vid den Grundsats, att med möjlighetens omfattning förena de stridiga Interessen, som vid ämnen af denna beskaffenhet alltid uppkomma; men för att hinna detta sköna mål, på hvars bana Nationen följer sina Representanter med bekymmersamma blickar, låtom oss antaga den hufvudregeln, att rättvisan vederfares Individuer, och att vi hafva allmänt väl till föremål: Utskottet synes mig ej hafva antagit denna Lära, då dess Förslag, nu framlagdt för Riksens Ständer, innefattar en kränkning i äganderätten, hvarigenom Fordringsägare hos Disconterne skulle förlora mera, än om de, med beräknande af de uppgifne tillgångar, gjorde sina anspråk gällande under Lagens skygd. Den principe i Utskottets Liqvidationsgrund, att all beräkningal upplupen ränta skulle försvinna, huru orättvist drabbar ej den innehafvarne af Fordringsbevis med flere års eller några veckors upplupen Ränta?
R:dr till och med 2,900 R:dr, pensionen föreslagits till vissa procent af nya lönen i nedstigande skala, så att den för högst 600 R:drs lön skulle utgöra 90, lör högst 700 R:drs lön 89 procent o. s. v. samt för en lön af från 2,800 R:dr till och med 2,900 R:dr 67 procent; hvaremot för löner, öfverstigande sistnämnde belopp pensionen skulle bestämmas till 66| procent eller | af lönen, utom för Amiralerne, för hvilka undantag gjorts på den grund, att deras tjenstgörings-skyldighet blifvit utsträckt fem år längre än för Officerare i de högre graderne och tio år längre än för dem i de lägre, hvadan de ansetts böra erhålla en till 6,000 R:dr bestämd pension. För att bringa detta förslag till verkställighet erfordrades likväl icke obetyd liga bidrag af statsmedel, enär Amiralitets-krigsmans-kassans förmåga att fullgöra de densamma, enligt gällande reglemente, åliggande förbindelser vore begränsad af pensionsfondens tillgångar, och dessa åter redan en lägre tid varit för ändamålet så otillräckliga, att pension först efter långvarig väntan kunnat afskeds-sökande tilldelas. För något mer än ett tiotal af år tillbaka hade Arméens pensions-kassa befunnit sig i enahanda belägenhet, men sedermera genom Kongl. Maj:ts nådiga bemedling riksdag efter annan varit understödd medelst särskildt på Riksgälds-kontoret anvisadt kreditiv samt sålunda satts i tillfälle att till hvarje pensions-berättigad delegare i kassan, med månaden efter erhållet afsked, utgifva honom derifrån tillkommande pension.
Så lätt, så omärkligt, som det gamla framstående gästen och åstadkom en Don Juans-typ nom uppkommande plötsliga afkylningen kan förstöra året glider in i det nya, hade för henne skuggorså full af lif och eld, skalkaktighet och öfverdåd, mången plåt med bakverk. — Blandar man rifven nas lif här nere vikit för det högre, allt förklaatt säkerligen på mycket länge här ej skådats någon kokt potatis eller förvällda risgryn i bröddegen, så rande, ljusa, eviga lifvet. bättre framställare af detta parti. Och det var ej håller sådant bröd sig längre saftigt. Att öfverstryka brödkakorna med ljumt vatten före gräddningen förblott publiken, som rycktes med; äfven på de med* spelande utöfvade signor d ' Ändrade det allra största hindrar att de spricka sönder; öfverstrykning med inflytande, allt till båtnad för det hela. Så intenkallt vatten under stekningen och sedan de blifvit siva applåder, som under de fyra aftnar operan nu Fröken von Rathen kom till vår förvåning tilltagna ur ugnen, ger dem ett vackert glänsande utgifvits helsat den ärade gästen, hafva vi sällan bebaka, men icke ensam. seende. Tager man starkt saltadt vatten, blir skorvittnat å k. operan. Äfven de medspelande förtjäna pan hårdare. En kusin till henne, den fräjdade onkelns dotter, loford, särskildt naturligtvis fru Ostberg som Elvira medföljde. Syltningstiden är nära förbi, om man nu ej vill och fru Edling som Zerlina. Det var en öfverväldigande ära, som skedde koka fruktmarmelader och göra sylt af morötter. I afton gifves operan » Rigoletto », i hvilken sigmadames hus, den åstadkom på ankomstdagen en Af nedslampade lingon pressas nu saften, som icke ny rätt på bordet och den chamoisfärgade klädnor d ' Ändrade har sin andra gästroll. alls får något uppkok. — Men det under sommaren ningen på madame.
I enlighet med nämnde hemställan aflat ock Kongl. Majit till Rikets åren 1847 och 1848 församlade Ständer nådig Proposition i den af Kommitterade föreslagne syftning; men i anseende till Riks-Ständens olika beslut i anledning af den nådiga framställningen, hvars bifallande tillstyrktes af Stats-Utskottet, förföll densamma vid nämnde riksdag. Vid följande, eller 1850—1851 årens riksdag blef frågan åter, i anledning af enskild motionärs framställning, föremål för Rikets Ständers pröfning. Stats-Utskottet vid sistnämnda riksdag förmälde sig hafva erhållit den upplysning, att ifrågavarande boställe icke innehades af Chefen för Dalregementet, utan inginge afkomsten deraf, enligt 1833 års lönereglering, till regementets löningsfond, för hvars räkning Stats-Utskottets Utlåtande N:o 201. 5 räkning bostället vore utarrenderadt; och då allmogen i Näsgärds fögderi, utom ofvannämnda kontanta afgift, vore skyldig att, i händelse berörde medel ej för afsedda ändamålet vore tillräckliga, fylla det bristande samt att dessutom till nämnde kungsgård, utgöra åtskilliga tjenstbarheter, och en föregående fullständig utredning under sådana förhållanden erfordrades, för bestämmande af den ersättning, som borde tillkomma regementets löningsfond, i händelse allmogen frän berörde skattskyldighet befriades, homställde Utskottet att framställningen i sitt outredda skick för det dä varande ej mätte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, hvilken hemställan ock af Rikets Ständer bifölls. Enligt 145 g af nu gällande Beviilnings-förordning äro de, som hafva sig ålagdt att utgöra den sä kallade Kungsgärds-hjelpen, sä länge detta onus fortfar, förskonade frän en fjerdedel af bevillningen efter l:a och 2:a artiklarne; så vida de icke pä annan grund njutit lindring till hälften frän personela afgiften, dä den icke vidare bör efter l:a Ärt. dem tillgodokomina.