Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. att godtgöra en sådan glömska å nationens sida, att till arbete för samhällets utveckling ock bästa tillkalla skickliga och ädla män, som möjligen af valkretsarne blifvit uteslutne eller förglömda? För mindel skulle jag tro, att för den händelsen, att en sådan rättighets öfverlemnande till K. M. vore obehörig, så skulle man också, lillbakagående under seklerna, kunna komma till det resultat, att hvarje adlad person inom Riddarhuset varit obehörig då han insattes; men jag säger såsom en annan talare före mig, Ur Tersmeden, att då man icke vill förslå, så förstår man heller icke. Man synes också icke hafva för afsigt att villja förstå Ilr Åkermans förslag. Man har velat finna obestämdheter i hvarje ord, under det alt förslaget i sjelfva verket är så bestämdt som det kan vara, för att utgöra endast några allmänna grunder. Vill man hafva ett förslag bestämdt, så måste det uppgöras i detalj. Ett detaljförslag kan man icke begära skall framkastas till antagande såsom en gemensam tanka. Nu Den 12 Mars e. m. 209 Nu hemställer jag till litet hvar, om det icke är omöjligt alt få ett delaljförslag antaget, så framt man icke kan förena sinnena om en allmän tanka. Man kan nemi. vara ense om vissa allmänna grunder, och likväl dissenlicra i afseende å detaljerna, och jag skulle tro, alt om man vill hafva en gemensam tanka anlagen, så bör man icke lägga fram den i detaljer. Jag tror derfö re, ali för den, som vill förslå delta förslag, så är det tillräckligen begripligt och tillräckligen bestämdt. Man torde nemi. både vilja ock kunna förstå, att nationens röst påkallar en försoning och ett avlägsnande af del nuvarande ståndssplitet, och att man icke horde motarbeta en fosterländsk Ilegerings bemödanden i delta afseende. Man har yttrat, all ”om samhällets fästen remnade håde öfver och under oss, så skola våra Slånd frälsa oss”.
Hr Lagerhjelm har yttrat, såsom en allmän sats, alt bakom ett ord bör stå en man och att skulden på denna grund måste betalas. Jag anhåller, att root den värde talarens yttrande få anmärka, att det är just denne man, som ännu saknas, som ännu är helt och hållet obekant, ty någon långifvare eller låntagare är ännu alldeles icke för RiksStm uppgifven. Hr Lagerhjelm har äfven yttrat huru han älskar sitt fädernesland icke med ord, utan med gerningar, och härvid måtte det icke förtänkas, om jag yttrar att jag anser min uppfattning af fosterlandskänslan, äfven om jag skulle blifva af en med Hr Lagerhjelm alldeles motsatt tanke, äga samma anspråk på utgångspunkt från redlighet i afsigter och från goda afsigler för fäderneslandets bästa, samt att det möjligen kan in trä lfa, att om Hr La gerhjelm finner gerningen eller handlingen — jag erinrar mig ej hvilket uttryck han begagnade — bestå i betalning, jag kommer alt anse den fosterländska handlingen absolut, oeftergifligen, oundgängligen böra bestå i afslag till skuldens betalning. Hr Ihre har framfört Statsministerns för utrikes ärendena förklaringar i detta ämne, och jag måste härvid med en verkligen djup smärta beklaga, att de på mitt omdöme öfver sakförhållandet ej kunnat bibringa den verkan jag så lifligt skulle önskat. Hvad Frih. Stjernelds redliga afsigter vidkommer, så behöfva de icke vitsordas. Jag gör mig en ära af att i första rummet erkänna dem till alla delar och att dertill lägga min öfvertygelse om den obestridliga förtjenst han ägt vid den brydsamma förvaltningen af cahinettscassan, efter dess inträde i ministeren; men dessa obestridliga egenskaper, och af ingen enda menniska bestridda, kunna icke frikalla Statsministern Frih. Stjerneld från beklagansvärda misstag vid behandlingen af hela denna fråga och förändrar i min tanke icke det ringaste af sjelfva förhållandet deruti.
_ 7.50 8. — » » » » » » &gt;; » fransk engelsk fransk engelsk striped fransk » Twills Madapolam Twills Medium Madapolam » » engelsk Twills ... » 9.75 » 9.75 ... » 9. — » 11.50 » 7.60 ... » 4.75 » 6. — » 5. — 5.75 Plgschpiqué .. randig piqué Flanell fransk Madapolam » 7. — » 6.50 » 8. — » 10. — » 12 — » » Victoria Lawn crémfärgad Satin hvit blommig » Victoria Lawn linne l:ma domestik Terrg Cloth ylle 14 — » » 14. — » 14. — » 16.50 » 3.50 » 2.50 » » 1.75 2.75 » randiga bomull 2.7o 2.25 1.50 2.~ » linne » » kambrick ... » kammarduk L a k a n (Priserna d erklä och utan spetsar 8.60 8 — 90.- 96 — 117. — 58.50 54.- 69 — 45 — 28.50 36 — 60 — 69 — 42 — 78 — 48. — 30 — 36. — 42 — 19 — 28 — 28 — 33 — 42 — 15 — 15.50 21 — 33 — 16.50 7.50 9 — 12 — 17 — 11 — 16 — 18 — Örngott. och broderier.) breda af linne, 5.4 m. » groft » 4.S m. » » d:o 150 cm. bred. af bom. t. tjenstfolk, 4.8 » st. Örngott, stora af linne .. » d:o mindre » » » d:o större extrafina af linne d:o mindre » » d:o grofoa » d:o » bomull t. tjenstfolk ä 16.25 » IS. Drållhanddukar 1 » Bad» 2 st.
För öfrigt och fastän Summan af Bane*- och Riksgäldssedel’, sammanlagd med de å Vexel-Banco-Räkningar innestående Summor, som kunna mot Assignationer när som hälst lyftas, visar sig R:dr i,635,94i'• 33. 1 r, mindre den 28 November innevarande år, än den 3o September i834, följer deraf dock icke, alt Landets Rörelse-Capital blifvit med enahanda belopp förminskadt, till stöd hvarför må åberopas, alt, såsom här ofvan är utredt, Silfver R:dr 272,456: 3o. 7., motsvarande Banco R:dr 726,551: 1. 7., utgått i allmänna rörelsen uti myntad form, hvartill bör läggas clet mot Sedlar under berörde tidrymd utlagne Kopparmynt R:dr 12,116: 3a. —■ , äfvensom att blotta återföringen af Riksgälds-Contorets Creditiv vid Julii månads ingång ensamt åstadkommit i Ziffran en nedsättning af en million R:dr. Bankens egen Gnidoch Silfvertillgång, j)å det sätt uträknad, att från Metalliska Cassan afdrages den andel af Vexel-Banco-Skulden, som består i Dukaler och Silfver Specie, har utgjort, i Riksdaler Banco evalverad, och öjverstigit ett förhållande af 2 lill 5 mot Sedelstocken, på sätt som följer, vid de ofvan uppgifne lickpunk terne: På det att iiti de-jemnförelser, sorn för hvarje vecka uppgöras öfver förhållandet emellan Bankens Metalliska Cassa och dess Sedelstock (BancoReglementels §.§. ia5 och 126) ej må behöfva i beräkning tagas några af Låne-Bankens förfallna Skulder, förr än ifrån det ögonblick, då utbetalning skett och en verklig
Sannolikt samma anda, som predikar förbud och höga tallar* såsom osvikliga medel att basreda fäderneslandets lycka och trefnad, fear verkat bibehållandet af derin* §. och tillika fortfarande stadgat, att den, so» en gång tillförne blifvit jbeträdd med oloflig ineller utförsel af varor, ansvarslöst skall i hela sin Iterstående lifstid vara fridlös i sitt eget hus, så att intet rum derinom vidare skall vara heligt. Jag tillåter mig hänvisa till hvad jag yttra» vidi 6. om lättheten att utan uppsåt eller afsigt fela emot invecklade, hsnr bända någon gång till och med onaturliga, Tull-Lagar, och jag frågar,om dessa lagar, som man går att stifta eller conserveraj äro vår tid värdige, e|ler instämma med^ nationens lynne, dess anspråk på Upplysning och 3o B ev. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon. Utskottens Betänkande, N:o 11. dess fordran af reformer? Ett af två mäste här väljas, antingen husfridens skäliga bevarande, eller ock indragning af den dyrköpta yttre bevakningen, emot uppoffring af all både husoch hernfred; ty för en sådan uppoffring måste någon lösepenning gifvas. Jag föreslår, att denna för alltid måste bannlsyas ur vår lagstiftning, i den säkra förmodan, att i83o års Ständer, som, uti skrifvelse den 18 Mars samma år, bos Kongl. Maj:t i underdånighet begärde, att Tullförfattningarne blefvo sådane, att laglydige medborgares rättsén liga anspråk på husoch hemfridens helgd icke äfventyrades, icke dermed åsyftade, att ingen vrå af medborgarens hus skulle vara fridlyst för verkställande magtens efterspaningar. 35 §. Att, utan alt vata förvunnen brottsling, likväl låta såsom en sådan visitera eller afkläda sin kropp, måste erkännas såsom ett prof af den största undergifvenhet för Lagen. Följagtligen torde få medgifvas, att den största varsamhet vid tillämpningen af detta offer åt samhällslagen också bör iagttagas.
Genom de grunder för fältläkare-corpsens pensionering, som här nedan, i sammanhang med corpsens organisation, komma att föreslås, skulle äfven en tillgång kunna beredas af pensionerade läkare, med tjenstgöringsskyldighet under krig vid arméens inom landet varande depöter och sjukhus. Kommitterade, som i det ofvanstående yttrat, att den civile läkarecorpsen icke under ett blifvande krig kan för någon vidsträcktare tjenstgöring inom arméen vara att påräkna, böra emellertid tillägga, att de anse detta förnämligast gälla arméen i fält, hvaremot för depöterne helt visst kan väntas biträde, såväl af provincialläkare som af stads-, lazarettsoch distriktsläkare, hvilka författningsenligt hafva sig ålagdt, att. då behofvet så fordrar, taga vård om sjuke från tågande, eller på fältfot ställd, trupp. Älven för den aktiva arméen kan en värderik läkaretillgång frän den civila läkarecorpsen i och för vården å arméens stående sjukhus beredas, om Eders Kongl. Maj:t behagade förordna: att laudets extra provicialläkare vid uppkommande krig förpligtas, att, i fall behofvet sådant kräfver, med bibehållande af sin lön och mot ett förhöjdt arvode vid arméen tjenstgöra. Genom en sådan anordning skulle nemligen i behofvets stund för aktiva arméens fältsjukvård tillvägabringas en ytterligare tillgång på ett tjugotal läkare, ej blott erfarne i läkarekonstens praktiska utöfning, utan äfven förtrogne med embetsbestyr, hvilket är af vigt vid en tjenstgöring, der det medicinska vetandet visserligen är af stort inflytande, men likväl, då det ej åtföljes af embetsmannavana, kan under vissa förhållanden komma att i väsentlig mån förfela sitt syfte. Vid ett krig i eget land bör ock kunna antagas, att läkare, som icke äro anställde i allmän tjenst, skola finnas villige att biträda vid läkarevården å sjukhus, som för arméen inrättas i de orter, der de hafva sin öfriga verksamhet. Det är emellertid icke endast läkare utan äfven underläkare, som äro för arméens sjukvård behöflige.
J håfven velat begagna edert bättre vetande och eder högre bildning, för alt framtvinga en skatt, hvilken skall lätta nationens materiella bördor, Den 8 Augusti. 113 bördor, men J håfven icke velat befria den frän det moraliska förderf, hvarunder den sä länge suckat. Jag protesterar på det högsta emot en sådan sakens utgång och anhåller att R. o. Ad. mätte antaga den af Utsk. bestämda skatten. Hr von Troil: Hr Adelborg har ställt lill mig den frågan, af hvad skäl jag tror att lönkrögerier förr skola upstå, om skatten bestämmes till 16 sk., än om den nedsättes till 8 sk. Jäg vill till svar endast fråga Hr Adelborg, hvarföre han anser, att låga tullsatser skola alstra mindre lurendrejeri, än de höga. Jag instämmer uti sådant afseende med honom, och önskar blott att han rör:de denna fråga äfven ville bibehålla samma konseqvens. Jag tager mig friheten nämna, att jag alldeles icke önskar en lika, utan en sann beskattning. Frih. Raab vill hafva ett minimum af 300 kannor med 16 sk. b:ko i skatt å hvarje kanna. Jag deremot vill hafva 600 kannor och en skatt af 8 sk. Inko. Vi komma precist lill samma resultat, men jag tror, att jag kommer dit på ett sannt och Frih. Raab på ett falskt sätt. Frih. Raab: Den siste värde talarens yttrande påkallar några ord från mig. Han har trott, att hans förslag så till vida vore bättre, som man derigenom kom sanningen närmare, dä deremot det sätt, jag föreslagit till samma måls ernående, vore falskt, eller för att närmare förklara mig, han har ansett, att man icke bör antaga, att en krog kan sälja så litet som 300 kannor. Jag får svara, att det finnes många gästgifveri-gårdar, der det icke säljes 300 kannor. Jag har sjelf egt en sådan, men sedermera sålt den. Under dea tiden jag egde den, förtärdes der 400 kannor, och då söps icke mindre än nu.
Jemnför man nu det allmänna gagn, de fördelar för landet både i politiskt och merkantilt hänseende, som i en framtid äro att förvänta af Landskrona hamn, i förhållande till åtskilliga andra hamnbyggnader, för hvilka Rikets Ständer ej mindre vid denna än liera föregående riksdagar beviljat vida högre anslagssummor, än den som här är i fråga, och täger man tillika i behörigt öfvervägande, att det med stor kostnad påbörjade arbetet, bestående hufvudsakligen i muddring, måste, i saknad af erforderliga medel, afbrytas och ligga nere, samt all det lill arbetets bedrifvande anskallåde mudderverk med ångmachin, som medtagit den högst betydliga summan af nära 30,000 r:dr b:ko skulle, under afvaktan på nya tillgångar, snart nog blifva förstördt, äfvensom alt de till arbetet begagnade fästningsfångarne på stället komma att sakna en lika allmänt önskad som nyttig sysselsättning, hvartill ytterligare må läggas, att den del af mudderarbetet, som hittills blifvit verkställd, i anseende till dess ofullständighet sannolikt innan kort blefve utan nytta, enär en jemnare strömgång i hamnen, hvarmedelst nya uppmuddringar Sfa/s-U/sko/tets Utlåtande. N.-o 1(53. 31 förekonunas, först genom arbetets fulländning kan vara att förvänta, så torde af alla dessa omständigheter vara uppenbart, att anspråket på statsbidrag för fullbordande af hamnarbetet vid Landskrona icke skäligen kan lemnäs otillfredsstäldt, likasom att hvarje uppskof dermed blefve i flera hänseenden menligt. För att närmare ådagalägga rättvisan och billigheten af detta milt påstående, tillåter jag mig att, genom anförande af några fakta, uppställa en jemnförelse mellan Landskrona hamn, de uppoffringar staten och kommunen sjelf för densamma gjort, samt en annan hamnbyggnad, lill hvars fullbordande statsanslag vid denna riksdag ånyo blifvit tillstyrkt, nemligen vid Wisby: Till Landskrona hafva Rikets Ständer beviljat 25,000 r:dr, deraf likväl staden bör återgälda 5del 5 således anslag 16,666: 32. — Nu äskas 34,736: 32.
\ ,'JMi;i-f\ . 1-17 Y : ,.9 'i■; ': .i i;f• mi .< .b .1 -i; ;c'ötllii: l t !• -‘uibiiV^«.i ii'; - '-'il; . • I i ' ' ' ;:il -uaAZt f»lotin »t -> .'-jnci/Kjiin mon-jii n; —. .i -\<I.V ■; i.ui :! iif.t -om J i); ' t c-if ■ •; < -; i •^-i-r -r i ilil «•) -«•'! ii . ■ - . I :; ' t -l'ivio. I IjI • :»••! o* inisbu-i r. lii i* I -u: -mJ ■<-.■■ mU. i-.-l/iiT (rv.,1 !•. *:ill I . 'i . »1 .'IIUi;! i:M-:J • ;• i. • .»i
Om sådant likväl må vara förhållandet, så anser jag en oriktighet redan vara begången deruti, att Konungens Rådgifvare? omdöme icke i förväg uppfattade möjligheten af politisk missräkning, ty i det fallet hade Nationen icke blifvit blottstäld hvarken för skymf eller förlust, hvilka bägge gravamina, efter hvad utgången visat, ganska säkert aldrig inträffat, om Konungens Rådgifvare försigtigt och pligtmässigt afstyrkt hela skeppshandeln. Att de på fartygen Tapperheten och af Chapman förhyrde Svenska besättningar icke underrättades om Expeditionens bestämmelse, finnér icke eller Utskottet utgöra en grundad anledning till anmärkning, StadsRådsProtocollen, säger Utskottet, utvisa, att, vid den tiden, många SjöOfficerare, på deras underdåniga ansökningar, erhöllo två å tre års permission, för att idka utrikes sjöfart; och det är, anför Utskottet, allmänt bekant, att manskapets förhyrning på nämnde fartyg icke var en följd af någon Svenska Regeringens omedelbara förfogning, utan blott, såsom Utskottet uttryckt sig, skedde med Hennes tillåtelse, otvunget och efter fritt beting. Denna punkt anser jag så vigtig, att, innan jag ingår i bedömande deraf, mäste jag ordagrant upprepa D c ii l8 J u I i i f. in. *47 sista punkten af den, vid de den 18 Mars och 19 April i8a5 upprättade, och af Herr GeneralAmiralen Grefve Cederström, jemte Michaelson et Benediks undertecknade, Contracterne bilagde pro memoria: ”Att sorn ”det vore tillåtit så väl för Officerare, Underofficerare och Matroser vid flottan, att ”söka permission till sjöfarts idkande, möt”te intet hinder i den vägen, enär Michaelsson och Benediks befullmägtigade derom ”uppgjorde enskildta öfverenskommelser.”
Att vid alltför olika intrinseqve värden å de ädla Metallerne och a Koppar, då Mynt-Silfver förhåller sig till Koppar som 80 till 1, den af Rikets Ständers Revisorer antagne beräkning af Myntnings-kostnaderne öfver hufvud, och utan skillnad på Metallerne, elter viss procent af totala räknevärdet eller valeuren, alls icke är lämplig, lärer icke kunna bestridas, och den sålunda uppkomne märkliga skillnad i kostnader för åren 1836 och 1837 förfaller helt och hållet, endast i betraktande tages, hurusom utmyntning år 1836 af circa 70 Skå. Kopparskiljemynt mera än år 1837, ensamt föranledt ökade utgifter, i beräkning å circa 90 R:dr per SkM, med ungefärligen 6,300 R:dr för förstnämnde året. Äfven utan närmare kännedom om Kongl. Mynt-Verket i dess detailler, måste det för hvar och en lätt varda tydligt, att specificerande af kostnaderne, såsom af Rikets Ständers Revisorer afsedt, icke skulle kunna — 223 iakttagas utan betydlig tillökning i Tjenstemanna-personalen, — nu bestående af endast Myntmästaren och Mynt-Kamereraren med biträde af en Verkmästare; enär Myntproberaren endast åligger halt-undersökningar — större loealer, och särskilte inrättningar för de särskilte utmyntningarne. — Vid begagnande af samma loealer, rnyntmaschinerier och verktyg, vid förbrukning af Jern, Stål, Ved och Kohl m. m. gemensamt för alla myntningsbehof, ligger alls icke inom möjlighetens gränsor en absolut sann utredning af myntningskostnaderne för hvarje särskildt myntslag.
Villy menade, när han stack händerna i byxfickorna och såg på mig – bara såg, så vill jag inte heta Lovisa Petterkvist. Nå ja, han ska få sin vilja fram för den här gången, fast det är skamligt gjordt både mot Ester och den andra, som också varit så utmärkt snäll! Allt gick efter beräkning. Ester kom strålande söt i sin ljusa vårdräkt, men när jag såg med hvilka ifriga blickar hon följde alla som skyndade ner till båten, började jag just skämmas för min Villysvaghet. »Kommer inte Krycke med?» frågade hon till sist med hufvudet bortvändt. »Nej, kära du», stammade jag, »vi trodde – jag tänkte inte, hm, att det skulle roa honom.» Nu vände hon sig snabbt om och såg mig rakt i ansiktet. I min häpenhet tittade jag på Villy litet för menande fruktar jag, ty med ett leende fullt af skälm slog hon armen kring min hals och hviskade: »Kära tant Lova, det hjälper inte ändå!» Nej, stackars Villygossen, det hjälper nog inte ändå, men tant Lova har åtminstone bjudit till att göra hvad hon kan, och när jag såg att inte Ester visade skymt af humör – för det gjorde hon inte – kände jag mig riktigt lätt om hjärtat igen. Visst är, att hon är en ovanligt rar unge! Hade jag varit hon, så hade jag naturligtvis slagit till att gråta, jag! — Också tycker jag just, att Gustaf kunde visa sig litet mera intresserad af henne än han gör. »Hva sa?» frågade Gustaf, där han satt bredvid mig på akterdäcket. »Ska jag .» »Ja, just du.» »Men du sa ju.» »Hvad för slag?» »Att jag tittade för mycket.» »På Ester?» »Ja, just på Ester!» »Det har jag alldrig sagt», sa jag, »och har jag sagt det, så är det så längesedan, att det just är riktigt fult af dig att påminna mig om’et Men det är nog så att du inte tål henne! Hade hon nu varit svart och ondsinnt som en tattarunge, så hade du nog –» Men här häjdade jag mig lyckligtvis. Hvad hade Gustaf egentligen för orsak att inte tåla henne, och när hade han någonsin visat det? Men sådan är jag alltid.
Banco i enahanda ändamål må anordnas af Nionde Hufvud - Artikeln i Riks 9 Staten för Jemtlands Län, som lika med Ångermanland öfverflödar på ofantliga skogar och vildmarker , hvilka, uppmätte och behörigen undersökte visserligen skola, finnas innehålla en mängd, tjenliga platser till odling och nya Bostäders inrättning, men hvilka lägenheter af landets Invånare nu endast begagnas till Fäbodeställen och så kallade Afradsland, der Kreatur en korrt tid af året underhållas och något ringa foder af Myror och Kärr hopsamlas; hvaremot Ängsskötseln på Hemmanens Odalägor uti denna Jemtlands provins finnes i allmänhet högst vanvårdad. Någre Ståndspersoner derstädes hafva väl med berömlig omtanka och betydliga kostnader beflitat sig om en förbättrad Ängscultur, hvartill climatet äfven tyckes isynnerhet gifva anledning; men utan tillfredsställelsen för odlarne sjelfve, att derigenom gagna det Allmänna och åt deras efterkommande bereda någon fördel, hafva dessa exempel af ovanligt arbetstid ej verkat någon efterföljd hos mängden. Enär Den 8 Marsl 049 Enär Förnämsta orsaken dertill otlfvelaktigt ligger uti folkbrist, hvilken i Rikets Norra Provinser i allmänhet och Jemtland isynnerhet är märkbar, hvilken brist åter genom annat medel ej lärer med säkerhet kunna afhjelpas, än medelst anvisande tjenliga lägenheter till nya Bostäder , hvarigenom äktenskap bland den egentligen arbetande klassen af undersåtare kunna uppmuntras, och genom drägliga vilkor för de Nybyggare, hvilka odlingsarbetet företaga, har jag uti berörde underdåniga skrifvelse vidare hemställt, om icke Kongl.
För att icke såra en hel corps* och för alt icke göra orättvisa åt dem\ hvilka med nit och skicklighet uppfylla de£ ras bestämmelse, inskränker jag mig till meddelande af den upplysning, att på flera ställen finnes ingen och på ännu flera ett ringare antal Lotsar, än Staten utsätter, hvartill orsaken blifvit uppgifven vara, alt Lönen för Lotsen endast utgör 5 å 10 R:dr om året, och att Lotsnings-fcirtjensten på mångå ställen icke uppgår till lika summa, under hvilket förhållande det skall vara lika omöjligt a,tt tunna complettera Lotsar - 13 Bil. t. Bevillnings-Ulskotlcts nes antal, sorn att utsträcka fordringarne på deras skicklighet och conduite. Då likväl en säker tillgång på skickliga Lotsar är ett hufvudsakligt vilkor för en liflig sjöfart, på hvilken ort som helst, men Statens tillgångar icke medge deras aflönande efter tidens fordran, så anser jag det vara den minsta gärd af välvilja, som Rikets Ständer kunna visa dessa vanlottade Statens tjenare, äfvensom det är det lindrigaste sättet att vinna förbättring i Lotsverket, om ändamålet dermed vinnes, alt befria gemenskapen af Lots-staten ifrån Bevillnings erläggande, hvartill såsom 3'tterligare skäl kan anföras, att, då Lotsar stå under Militair-befäl och äro sämre lottade, än Soldater och Båtsmän, hvilka äro befriade från Bevillnings erläggande, så synes; äfven billigheten fordra, att Lotsarne icke strängare behandlas i beskattningsväg. Skulle likväl Utskottet icke dela denna min tanka, anhåller jag att detta milt anförande må, såsom Reservation, få åtfölja Betänkandet. Ankom till Exped. Utskottet d. 6 Aug. i8ag. Betänkande, angående Johan Eric Janssons, från Carlstads Län, Mo - Bevillning*-Utskottets Betänkande. N.o /f.2. i3 tion om befrielse från Bevillningsafgiften för Grufve -arbetare. Tili BevilInings - Ulskottets handläggning ar remitterad en af Riksdagsfullmägtigen Johan Eric Jansson, inom Hcderv.