Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den pag. 17. af Memorialet, JN;o igo, föreslagna redaclion af 1 mom. godkändes, i följd hvaraf voterings-proposilionen, pag. 17 och 18, ej påkallade någon åtgärd; denna punkt, i hvad den rörer 2 och 3 morn., lades till handlingarne; voterings-proposilionen, till omröstning i Förstärkt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott, i afseende på 4 morn., gillades, och yttrandet öfver 5. mom# godkändes. §. 6. Utlåtande och voterings-proposition, i afseende på denna §., uti Memorialet, N:o 190, gillades. § 7. Memorialet, N:o 190, bifölls. §. 8. Redactionen af 1, 2, 3 och 4 morn., enligt Memorialet, N;o igo, antogs, och voterings-propositionen, pag. 25, Öfver 5 mom, gillades. § 9. Yttrandet pag. 26 af Memorialet, N;o »90, att ett der åberopadt serskildt beslut af Preste-Slåndet må förfalla, gillades. I öfrigt lades denna punkt af nämnde Memorial till handlingarne. §. 10. Memorialet N:o 190, gillades. §. 1 1. Denna punkt af Memorialet lades till handlingarne. § 12. Voterings-propositionerna, pag. 27, 28 och 29 af Memorialet, N:o 190, öfver 2 och 5 mom, godkändes; äfvensom hvad Utskotten yttrat, pag 29, öfver 7 morn., gillades; och i öfrigt lades denna punkt till handlingarne. §. i3. Denna punkt af Memorialet N;o 190, lades till handlingarne. §. 14. Yttrandet öfver 1 morn , pag. 3o af Memorialet, N:o 190, gillades, och hvad, i afseende på 2 morn., förekommer, lades till handlingarne. §. i5.
För att sätta sockennämnd i tillfälle att fullgöra ofvanuppgifne åligganden torde erfordras, dels alt till densamma allemnas ett exemplar af de bouppteckningar och arfskiften, som efter aflidna personer upprättas, liksom af de förmyndare-förordnanden, hvilka ntfärdas, och hvaruti, så vidt ske kan, beloppet af myndlingens arfscapital bör utsättas, dels ock att nämnden skulle äga livart tredje år emottaga, och i fall behofvet så påkallade, dessemellan från förmyndare infordra sådan redo och ^räkning för förmynderskapet, som honom enligt 23 cap. 1 § Arfdabm åligger afgifva, på det sockennämnden må kunna tillse alt den omyndige rätt sker. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, att detta anförande, såsom ägande sammanhang med LagUtsk:s återremitterade betänk. N:o 14, finge till nämnde Utsk. remitteras; hvilket bifölls. Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 17 dennes f. m. på bordet lagda betänk. N:o 46, i anledn. af väckt motion om undersökning, ronde Technologiska Institutets förvaltning m. m. Frih. Cederström, Jacob: Jag kan ej neka till att det förundrar mig alt finna, att detta betänk, slutar med, ”att tillstyrka R. St. alt hos K. M. i underd. begära nedsättande af en comité' af sakkunnige män, lill utrönande af tillståndet inom den Technologiska undervisningsanstalten, samt, ifall skäl till anmärkmr förefinnas, till utredande huruvida orsaken dertill ligger i Institutets stadgar, eller i desammas försummade efterlefnad”. Har icke Sverige fiscalsembeten, som kunna tillse^ huru inrättningar och embetsverk fullgöra sina skyldigheter? Aga ej R. St. sjelfve en Ombudsman, som åligger att i hvarje fall anställa åtal, i fall anledn. dertill förefinnes? Behöfva väl särskilda comiteer dertill förordnas? Hvart leder väl en sådan ordning, och huru kunna väl R.
Just som när hon nyss efter slutadt mål kastade sitt vinglas genom fönstret, eller i går, flämtande, förde den vilda Kehrausen genom alla gemaken på Ascheberg ut genom trädgården, ut i sjön. Öfverallt är hon främst, outtröttlig som en mænad, eggande glädjen till sinnesyra, njutningslystnaden till feber. Hej! Hej! Det knallar i skogen och öfver stock och sten störtar den skrämda dofhjorten fram mot jägarkedjan, och drottningen skjuter; träffadt i bringan, dignar djuret på knä; tårarna rinna från de bruna ögonen ned öfver den ludna nosen – och hon skjuter på nytt. – På en slätt ett stycke från slottet ränna bönder, förklädda till riddare, in på hvarandra med fällda trälansar och rulla sprattlande om i gräset, med knäckta refben. Och drottningen skrattar. — Men nu står månen öfver sjön och öfver det blanka vattnet glida vaggande hvita båtar med lyktor och bloss. Vid årorna sitta Rantzaus bönder och lakejer, utspökade till napolitanska fiskargossar, på tofterna hvila ljusa damer och kavaljerer, skrattande och svärmande och lyssnande ibland till drottningen, som sjunger en känslosam barcarolle! Och när hon senare kastar sig i sin älskares armar, stråla hennes ögon, blossa hennes kinder just som när den skrämda hjorten blödde för hennes skott. Ack! Hon är ännu så ung, och hennes hjärta rymmer otvifvelaktigt en stor passion! Hur tårades icke hennes ögon vid det han gaf henne den ringa gåfvan af ett par strumpeband, som han köpt i Hamburg den dagen, då majestäterna incognito åto middag hos Schimmelmann. Hon kysste dem och bar dem närmast hjärtat hela den följande dagen och vid den officiella couren i Altona dagen efter; men på aftonen, på maskeraden hos Schimmelmann, nyttjade hon dem för första gång. Han stirrar och stirrar framför sig med en tung blick. Grå och smutsgula dunster fylla luften öfver Elbe, ovädersskyarna ha stigit öfver zenith och nu slocknar solen.
Nådiga pröfning och stadfästelse; att vid Wanås, under den strängare arbetstiden, tångarne derstädes böra åtnjuta en ful fält p-irtion, med undantag af brännvin, som icke bör få utdelas oftare, än Befäihalvarén finner att fång3rnes arbetsamhet och flit kan förtjena en sådan uppmuntran: att för den tid, då sådane arbeten af arrestantern: vid Wanås icke förebafves, äfvensom för fångarne på Rikets öfriga fästningar, då desse endast mäste föda sig af fang-tract> nente, en särskild provianteiings-stat kunde antagas, och skulle det i allmänhet åligga Krigs-Collegium, att förse samtelige fästnings fångarne med proviant in natura efter faststälde Stater; att om fånge genom olydnad och sturskhet gjort sig skyldig Äng. inr. af ett allm. Arb. och Correctionsh. m.m. 129 skyldig till bestraffning, densamma endast måtte bestå i fängelse i mörkt rum, på högst 14 dagar, hvilken bestraffning Commendanten utsätter; att för rymnings-försök, fånge bör, efter af Commendanten anställd undersökning och på dess befallning , beläggas med jern eller black under en tid af högst 2 månader efter omständigheteme; samt att fångens beklädnad må, såsom hittills skett, verkställas genom Krigs-Collegii försorg, i mån af behofvet, dervid till beredande af fångens lättare igenkännande , i synnerhet vid inträffande rymning, det synes lämpligt att klädes-persedlarne förfärdigas af olika färgor , såsom grått och grönt, hvaijemte håret bör afklippas nära intill hufvudet samt endast trädskor nyttjas.
Men säger man, om ni betager oss rättigheten att åtminstone discursive anföra hvad vi ej directe såsom bestämda Anmärkningar kunna göra gali ände, §4 250 Den 13 Februarii. stanger ni dermed en af de få vägar, hvarpå sanningen kan framtränga till Thronen. Jag svarar att med upplysta och vaksamma Regen* ter, sådana som Sverige ej hittills saknat och ej framdeles skall sakna; med en Stats-Författning som föreskrifver att dessa Regenter skola hämta råd af ansvar underkastade Rådgifvare, och med Regenter, som för alla deras Undersåtare äro tiilgängelige, blir det icke och kan ej blifva upplysningarne, som skola saknas kring Thronen; men om någon gång sanningen likväl ej kunde framtränga, så är det ej ljuset som fattas men Fassionerne, hvilka här som annorstädes förmörka vägen, och ju mera dessa sättas i rörelse, ju mera oenigheten, misstankan, farhågorne utspridas, ju förr skall också sanningen fly en trakt, där oväsendet ej mera tillåter den att höras. För öfrigt är det väl i Riks-Ståndens Plena, under dt-ras öfverläggningar om Allmänna Arender, under deras omsorger och åliggande att med mognad och lugn fatta de beslut, sorn antingen skola afhjelpa det närvarandes brister eller stadga Efterkommandes välfärd, är det väl där, under deras befattning med så vigtiga Arender, som Personliga förhållanden och händelser kunna och böra granskas? Är det väl där, som Anmärkningar emot de Administrerande få ske på mer än ett bestämdt föreskrifva sätt? Är icke detta tillfyllest för ansvarighetens verklighet och för hvarje Riksdagsmans håg, som i detta afseende tror sig halva något att anföra? Den 13 Februarii. 251 För alla andra mindre betydande omständigheter, för alla andra fall, som skulle vara snarare^ Opinions-frågor än föremål för Anmärkningar, gifves ett ganska vidsträckt och för alla lika öppet falt uti Tryckfr,heten. Har man icke där en fullt laglig och rättvis väg för Granskningsrättens utöfning?
— Enligt förut omförmälda från ett Svenskt bomullsspinneri meddelade upplysningar, uppgår hela tillverkningskostnaden, alla slags utgifter inberäknade, till 1 R:dr 64 öre pr bundt garn af medelnummern 14, eller icke fullt 16 öre pr Svenskt skålpund. För groft och medelfint garn, eller sådana slag, som företrädesvis här tillverkas, utgör således de föreslagna tullsatserna ett vida högre skydd, än som rimligen kunde begäras, äfven om skyddssystemet fortfarande skulle uppehållas. För finare slag blir väl afgiften i förhållande till den högre tillverkningskostnaden och varans värde billigare, dock visserligen alltid fullt tillräcklig såsom skydd och uppmuntran för den tillverkning, som här kan ifrågakomma. Skulle något särskiljande af gröfre och finare garn med olika tullsatser ifrågakomma, borde detta således icke föranleda förhöjning af nämnde tullsats för de finare slagen, utan snarare en ytterligare nedsättning för de grofva; men till en sådan åtgärd gifva traktatsförhandlingarne icke anledning. Om följaktligen ur spinneri-industriens synpunkt någon tvekan icke kan uppstå om antagligheten af de föreslagna tullafgifterna för ofärgadt och färgadt bomullsgarn, bjuder deremot afseendet å väfnads-industriens behof, att detta material, hvaraf icke obetydliga qvantiteter fortfarande måste hemtas från utlandet, ej oskäligen fördyras. Komiterade, som tillika erfarit, att bomullstråd icke utgör föremål för någon nämnvärd inhemsk tillverkning till afsalu, finna sig alltså föranlåtne att underdånigst tillstyrka antagandet, utan någon öfvergångstid, icke blott af de tullafgifter å ofärgadt och färgadt bomullsgarn, om hvilka underhandlarne varit ense, utan ock af den från Frankrikes sida äskade tullafgiften å bomullstråd. Linneoch För Batist, Linön och Flor samt Kammarduk af lin och hampa, hvarå vWmcier tullen nu utgör 3 R:dr skålpundet, har å Sveriges sida föreslagits 75, men å Frankrikes blifvit yrkadt 60 öre, hvartill, bland annat, skäl torde hafva hemtats från de betydligt lägre tullsatser, Tyska Tullföreningstraktaten utvisar, nemligen 46 öre skålpundet å kammarduk samt endast 23 öre å de öfriga slagen.
Under sjuttiotalets lopp följde vid olika tider o c h under olika signaturer ytterligare tre dramatiska verk, af hvilket det senaste, » Alfvan », som 1880 gafs å dåvarande N y a teatern, utan gensägelse stod högst o c h mottogs med intresse o c h bifall a f en teaterälskande allmänhet, som härigenom — visserligen helt oveten om att genom de olika märkenas alster ha följt en författareindividualitets utveckling — dock g a f en bekräftelse till, att denna utveckling verkligen varit ett jämnt framåtskridande m o t målet: en harmonisk och på sina medel sälcer konst. Det var den år 1882 utkommande första samlingen a f den novellserie, hvilken författarinnan benämnt » U r lifvet », som m e d ens gjorde hennes namn berömdt. H o n kände med sig, att hennes långa lärotid nått sitt slut, ' att hon numera var herre öfver sin framställningkonst, o c h så lät hon anonymiteten fara o c h framträdde i eget namn för allmänheten. R e d a n detta, att arbeta tyst o c h ihärdigt i tretton år o c h ej a f någon falsk egenkärlek eller vunna framgångar låta förblinda sig att tro, det man nått mästerskapet, förr än man känner sig alldeles säker på sin sak, talar för gedigenheten hos hennes talang. Den första delen » U r lifvet » vann genast stor popularitet; den utkom samma år i tvänne upplagor, hvilka ett par år senare följdes a f en tredje. Största bifallet af dessa berättelser egnades » E n bal i ' societeten ' » m e d dess ypperligt tecknade flicktyper, A r l a o c h Gurli, o c h författarinnan frestades häraf att gifva dessa o m - tyckta typer äfren scenens lif. » En räddande engel » har o c k blifvit ett ofta speladt repertoarstycke o c h specielt har den yrhättan Gurli med sin brådmogna lystnad efter det flärdfulla lif, som väntar att mottaga henne, då hon fått lägga bort den korta klädningen, i fruarna Hartmans o c h O d a Nielsens samt fröken Lina Sandells gestalter hänfört publiken i nordens förnämsta städer. Redan året därpå utkom berättelseseriens andra samling o c h första häftet a f den tredje.
R:dr hvardera, dock med det uttryckliga vilkor, att de icke må åtaga sig någon slags befattning, vare sig af allmän eller enskild beskaffenhet, härifrån endast undantaget det fall, då någon af bemälde ledamöter vore lagligen pligtig att för någon nära anhörig förmynderskap bestrida. Då Stals-Ulskotlel icke tillkommer alt ingå i någon pröfning af de föihållanden, som motionären ansett böra föranleda till den föreslagna löneförhöjningen, och i öfrigt den förut för ledamöter af Högste Domstolen fastställde aflöning synes stå i skälig öfverensstämmelse med hvad för Statens öfrige Civile Emhetsoch Tjenstemän är i lön uppfördt, afstyrker Utskottet bifall till motionen. 2:o. För Kongl. Svea Hof-Rätt, som, till följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnande, borde efter dess ständiga fördelning på fyra divisioner, bestå al tjugufyra ledamöter, men bade sig anslagne löner endast för tjugotre, sa att den tjugufjerde ledamotsplatsen måst fyllas af en adjungerad ledamot, för hvilken ej fanns någon annan bestämd inkomst att påräkna, Stats-Ulskoltets Utlåtandej N'.o 35. 7 än andel uli de åt Kongl. Hof-Rätten anslagne, nu icke till 30 R:dr å hvarje lott uppgående, adjunctions-mede), har Kongl. Maj:t äskat en nv Assessors-lön nied 1,500 R:dr.
O 0 7 afföras till destinations-orten, sa hade, under denna tid af mindre än 9 månader tull-uppbörden vid Svenska gränse-tullkammaren uppgått till något öfver 17,000 R:dr banko, då den deremot år 1846 icke utgjort mera än 2,706 R:dr 24 sk. samma mynt, likasom denna rörelse snart upphört, sedan Norska Regeringens Finans-departement underkänt en sådan tolkning af författningarna, hvilken åsigt jemväl godkänts utaf den kommitté af Svenske och Norske män, hvilken är 1846 blifvit nedsatt, lör att taga handelsoch sjöfarts-förhällandena emellan båda Rikena i öfvervägande; hvarvid kommitterade likväl framställt skadligheten af berörda inskränkning och förordat upphäfvande deraf. Dä emedlertid den uti ifrågavarande hänseende här gällande förordning af den 24 Maj 1825, utfärdad i Norrige år 1827, derstädes utgjorde en lag, som icke utan Sforthingcts samtycke kunde ändras, vore det, enligt motionärens förmenande, af högsta vigt att framställning derom skedde till Norska Storthinget; och har motionären derför föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes i Nåder vidtaga de åtgärder, som Honom lämpligast syntes, för att frågan måtte blifva föremål för Norska Storthingets ompröfning och de hinder undanröjde, som hitintills mött lör ändring uti 1825 års Svenska författning och 1827 års Norska lag; och har motionären såsom ytterligare stöd för sin framställning, uti ett till Utskottet remitteradt anförande, åberopat, dels att, Finland, Allm.
— Att, det oaktadt, såsom förvandlingsstraff blifvit föreslagen en straffart, fängelse vid vatten och bröd, som ostridigt är af vida svårare beskaffenhet, än den för urbota brott lindrigaste, eller enkelt fängelse, kan väl hafva sin förklaringsgrund i omsorgen att genom fängelsestraffets skärpning kunna förkorta tiden för detsammas varaktighet, och sålunda undgå att under allt för lång tid beröfva den bötfallde sin frihet. Men denna förklaringsgrund, hvars giltighet, såvidt fråga endast är om kortare fängelsestraff, ej kan bestridas, synes dock ej tillåta en så långt utsträckt tillämpning af det skärpta fängelsestraffet, som förslaget antager. Fängelse vid vatten och bröd är nemligen af beskaffenhet, att för hvarje dag det till tiden ökas, straffet äfven i intensivt hänseende i stigande proportion försvåras. I början, jemförelsevis lindrigt, tillväxer det således sä småningom i skärpa och dess hittillsvarande högsta mått 28 dagar har alltid betraktats, som ett särdeles strängt straff, hvilket derföre tillämpades vid verkligen grofva förbrytelser och till och med för vissa brott varit alternativt med dödsstraff stadgadt. Vattenoch brödstraffets användande såsom förvandlingsstraff i nyssnämnde utsträckning har dock kunnat försvaras så länge sådane gröfre brott, såsom t. ex. stöld, vissa arter af förfalskning, försök till förgiftning, edsöre m. fl., hvilka enligt förslaget medföra straffarbete under längre tider, voro med böter belagda; men då enligt förslaget bötesstraff blifvit bibehållet för endast mindre förseelser under det böterna till beloppet mångdubbelt ökats, synes den skiljaktiga uppfattning angående bötesstraffets betydelse, som sålunda inom lagstiftningen gjort sig gällande, äfven böra visa sitt inflytande på förvandlingsstraffet och föranleda en mildring i detsamma. Hvad i afseende å längre tids fängelse vid vatten och bröd här ofvan blifvit erinradt, eger dock ej tillämpning å detta slags straff i allmänhet, utan synes fastheldre sådant fängelse under kortare tid företrädesvis lämpligt att i stället för böter begagna.
Bko må från och med nästk:de år utgå med ett förhöjdt belopp af 2,000 Rdr Rmt årligen. Vid voteringens slut befanns att rösterna hade utfallit som följer: Ja — 19. Nej — 50. 83:dje punkten, ang:de pension för Presidenten Frih. J. Cederslröms enka; S4:de punkten, ang:de pension för Assessoren J. G. Björkegrens enka; 85:te punkten, ang.-de pension för enkan J. JU. Wallberg; och 86:te punkten, ang.-de pension för OfverDirektörcn A. E. von Sydows enka. Dessa punkter biföllos. 87:de punkten, ang:de pension för frami. HofSekrclcraren Stenborgs cfterlemnade dotter Catharina Stenborg. Den i) December e. m. 185 Frih. Cederström: Utsk:s Betänk, visar, huru det förhåller sig med denna fråga. Aflidne HofSekreteraren Stenborg i lifstiden hade nemi. förbehållit sig, att resande theatersällskap, hvilka g å f v o representationer i landsorten, skulle lemna hans enka och dotter en viss afgäld för denna rättighet, men att, sedan till följd af il. St:rs uttryckta önskan, denna afgäld uphört, dottren på gamla dagar kommit i nödställd belägenhet, hvarföre och med afs:de på Stenborgs sceniska talenter, motionären Frih. Bonde föreslagit en årlig pension af 400 lidr till Slenborgs dotter. Härpå svarar Utsk. »som härv:de framställning grundar sig på ett rättsanspråk, hvilket det icke tillkommer B. St:r att pröfva, hemställer Utsk., att motionen icke måtte till någon åtgärd föranleda.» 51ig synes som här vore för handen, om icke rättsanspråk, dock de största och mest talande billighets-anspråk ; och just svårigheten för Slenborgs dotter, att göra sådana sina anspråk lagligen gällande, synes mig vara en giltig anledn. mer för R. St:r, att af godhet bevilja den begärda pensionen, destoheldre som just genom R.
Rättigheten för Sätcrie-och Frälse - ägare, alt utan tillständ hugga witza bärande träd, anser Utskottet i bfwcrcnsstämmelse med wänlig praxis tillhöra jorden, och pä sädant sätt har den ock länge blifwit utöfwad i hwarS ägor jorden ock warit, hwadan denna omständighet ej kun anses utgjdra nägon utcsiutande förmän. 17 Z kan ej eller med minsta skäl anses säsom nägot Privilegium. Oen sist utkomne stadgan om Jagt och Ojuifäng af den IZ April förledet är, finnes i dctza delar mera inskränka än lämna Riddcrskapct och Adeln nägon utcsiutande rättighet. I anseende till 18 Z har Riddcrskapct och Adcln under benna Riksdag afgjort en rättwiS inskränkning i den rättighet Ridderskapet och Adeln härutinnan ägt. Utskottet har sälcdcs i sammandraget anmärkt och utfört, huru och pä hwad sätt denna § ännu» enligt Riddcrskapets och Adelns Protocolls - Utdrag af ben 2 sistlcdne Juni!, kan säsom älerstäende Privilegium werkeligcn anses» En, 4623 Den 25 Oetober. Enligt 19 § ar det, ttkom hwad förirtgäende 12 § fi. ires stadga om frihet till Inrikes handeln, Ridderskapet och Adeli: tilla>ct, alt emot skalig CoNtingen k till Staben, handla med Växlar, reda i Skepp i Städerna, handla i Grotz med Utrikes wahror, men icke i minut, samt inrätta Manufakturer, som äfwcn jämlikt 1 § nti allmänna Manufaktur - Priveligierna af den 29 Mlji 1789 är ansedt wara Ridderskapet och Adelns uteslutande rätt att kunna »verkställa pä Landet.
Alla hittills utgifnä Vänliga Förskrifnirtgar och Pennmgeförbindelser, af hvad namtl 60m helst, böra liqvideras efter siffran, i nu gällande Banco-sedlar, eller till halfva beloppet Den 18 December. i Specie-mynt. Var deremot, i förbindelsen, Summan utsatt i Silfver, med utrryekiigt förbehåll att i återbetalning erhålla Specie; så måste ovillkorligen Silfver återbetalas, eller åtminstone dess värde i Sedlar. Hädanefter borde, i alla Förskrifningar och Fenninge Contracter, summan beräknas och utsättas i Silfver. Krono-skatterna borde äfven utskrifvas i Speciemynt, och beloppet följaktligen nedsättas till hälften. Det skulle likväl stå den Betalande öppet att liqvidera med Sedlar, under iakttagande af deras förhållande till Silfver. 10:0 Billigheten tyckes fordra, att Statens Löntagare åtminstone ej erhålla mindre Silfver i aflöning nu än fordom Man borde derföre jemföra närvarande Aflönings - Stat med den, hvarefter Lönerna utgingo före Myntets senaste försämring, då Sedlarne nemligen ännu voro jemngoda med Specie. Befinnes nu gällande Stat mer än dubbelt högre änden äldre ; så bör Lönen, efter den nu gällande, utgå i Silfver till halfva beloppet. Skulle åter den äldre, eller om jag så får säga, Silfver - staten uppgå till mer än hälften af den nyare, eller Pappersstaten; så bör Lönen utgå i Silfver, efter den äldre Statens siffra. 11:0 Slutligen borde man söka så laga, att Svenska Folket aldrig måtte för framtiden behöfva i nödens srund straxt taga, såsom det hittills så ofta måst göra, sin tillflygt till ny SedelskapelsDetta vore det säkraste sätt att trygga Banquens Credit, och att skingra den på 384 Den 18 Decemberi erfarenhet grundade fraktan, hvaraf eljest mini gen torde qväljas, att Banquen kunde, vid minsta Krigs - orolighet, genast blifva tvungen att åter missbruka sin magt att skapa Mynt-representativer, och följaktligen de nya Silfver-sedlame framdeles kunna blifva af ödet kan hända ännu hårdare behandlade, än de nu gällande redan blifvit.
Herr Iliam, ?ekr, trodde, ar det Ivore för twänne saker man erlade Branwins-bewillning: för rättigheten at fa supa och för rättigheten at fä bränna. Pä denna grund anfäge han Jnwänarne i Stockholm och Götheborg böra betala för den förra rättigheten, och iViaZarins-vireÄionen för rättigheten at nyttja pannorna. Ätssillige fwarade härtil, ar för rättigheten at fa supa erladeS icke Bewillning. Friherre Legerström, ^sacob, förmodade, at öfwer detta amne icke kunde hos Högloft. Ridderssapet och Adeln vem-leras, innan man kände de andra Ständens beslut i detta ämne, och en enskildt Ledamots mouon icke ens kunna til ventilation uptagas, man föregängen remiss til et Utstött och inhamrande af dest uklätande häröfwer. Hwad Herr il-ams förflaa anginge, trodde han det ej wara billigt, at afgift erlades för annat än rättigheten at bränna: rättigheten at supa, kunde wäl icke nägon förmenas. Gref - Den 2z Mars. Grefwe körner, astolf 6öran^ förmo» dadé, at det wore af något mitztag, som Friherre (legerström ansett förewarande fräga icke kunna ventileras, innan de andra Standen afgjort denr samma: Grefwe körner trodde ej at Nidderskapers dch Adelns ventilations-rätt derigenom äetermineraäes. För sin del anfäge han - lika med Grefwe ve la Laröie, al när Stockholm ock) Götheborg icke erhölle brännings»rättighetborde de ej heller derföre erlägga Bewillning, Utan tyckte billigast wara, at b4aF22M8 vireÄionen betalade afgiften, enär densamma naturligtwis wunne pä berörde Staders uteslutande fran brännings-rättigheten. Grefwe vs la Oarclie. För min del hade jag gerna önskat M en skillnad i afgifter blifwit fastställd för rättigheten at Nyttja, och^för rättigheten at bränna Bränwin.