Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon var också förträfflig från början till slut och man torde få söka förgafves i alla fem verldsdelarne (och antagligen på Venus eller Mars också) efter en för sådana roller lämpligare framställarinna. Vi kunna ju säga detta opåtaldt för alla privatinflytelser, då, som allmänheten torde fatt klart för sig, frkn Anna Pettersson icke särdeles högt älskar oss och verkligen icke det minsta stält sig in hos oss till beröms vinnande, som allmänheten desslikes fått bevitna. För nästa säsong kunde frkn Pettersson taga i öfvervägande om icke » Lille Hertigen », en af den franska operettskolans bättre alster, skulle passa henne bra. Med Fatinitza slutade hon nu som direktris för teatern, men återvänder som primadonna i höst. Sans rancune au revoir — allez en paix! Innan vi lemna Vasateatern ha vi några ord att saga med anledning af ett utfall mot oss i N. A., med hvars ungdomsfriske teaternotarie hr x — n vi skämtade litet smått i Qor i följd af hans hänryckningspoem (på prosa) öfver denna teaters Pariserlif. Ett halft år har poeten tigit och förargats i det tysta, men nu vid den mirakulösa upptäckten af understöd från Sarcey var tystnad det unga blod för svår. Vi skulle ej fästa oss vid denna lilla rolighet, om icke der funnos så många oriktigheter till allmänhetens förvillande. Icke är lille gubben Sarcey någon auktoritet i musikfrågor, det vet hvarje Parisermusiker. Gubbens lilla svaghet för den Offenbachska musans behag har flera gånger ådragit honom musikaliska kretsars löje och protest. Att gubben för sin privata del tycker det är skönt att en eller annan qväll till omvexling med de mer ansträngande teater-aftnarne pigga upp sina åldriga känslor med en Grande Duchesse ou Belle-Hélèné, det må vara honom obetaget. Om dessa pjeser voro utan musik, skulle gubbens lofsånger öfver dem gå fredade for alla gensagor, utom på sin höjd ett stilla småleende — blott. Men då nu musikens herrliga konst neddragits att krydda boulevardfarcer af denna kulör, då protestera musikens vänner, och äro deri i sin goda rätt.
Hr von Hartmansdorff har vidare försökt att framställa alla de slutföljder, hvartill man skulle komma, derigenom att man beviljade qvinnan lika rättigheter med mannen. Jag betviflar att lian hade fullt allvar med hvad han då talade, ty ingalunda blir af den lika arfsrätten en följd, alt qvinnan slutligen skall t. ex. deltaga i riksd.förhandlingar, lika litet som sådant blifvit satt i fråga inom Borgareoch PresteSttn under de 2 sista århundradena. Men efter den värde ledamoten fästat uppmärksamhet på qvinnans icke-deltagande i lagstiftande maktens utöfning, så får jag också förklara, att han omtalat just det skäl, hvarför qvinnan i många länder icke ärfver lika med mannen. Hvarföre hon i detta afseende icke njuter full rättvisa, utan verkligen misshandlas, det är derföre att hon icke deltager i stiftandet af lagarna, och man måste beklaga, att den olika arfsrätten just utgör ett bevis på ofullständig moralitet, då den visar att de, som ensamne stifta lagar för båda delarna af roenniskoslägtet, så behandla denna rättighet, att de derigenom tillvälla sig enskilda fördelar. Hvad åter angår qvinnans och mannens uppfostran, så må det visserligen äga sin riktighet, att mannens är dyrare än qvinnans; men sedan den är fulländad, så bör också mannen, om han icke är af naturen alltför o - Den a September e. m. lyckligt lottad oell linn vill begagnade gåfvor, som naluren oell uppfostran honom lemont, kunna berga sig sjelf och lefva ett lyckligt, oberoende lif, äfven utan förmögenhet. Men så är icke förhållandet med qvintian. Dessutom bör man komma ihåg, alt uppfostran vanligen icke besörjeS med de arfslotter, som man erhåller, ulan i allmänhet med de gäfvor, som föräldrarne redan i lifstiden lemna sina barn. Man bar talat om behofWt af deritia uppfostrans fullkomnande, och man har sagt, att den nu vöre sämre än för 200 år sedan.
Dessutom är skada eller förlust.» 4: Jemför 33 §: »De frågor, sorn afse tilllarnpning af Bankens Embelsoell Tjenstemäns betalningseller ersattnings-skyIdighet, få icke, i händelse af bestridande, afgöras utaf Fullmägtige eller Under-styrelsen, utan böra, efter föregången undersökning, öfverlemnas till vederbörlig domstol. mer att ersätta en tredjedel och den eller de kontrollerande två tredjedelar; börande ersättningen, då de kontrollerande äro flere, af hvardera med lika belopp utgöras; men skulle deusainma icke kunna hos en eller annan af de ersättningsskyldige uttagas, skola de öfrige, en för begge och begge för en, eller en för alla och alla för en, godtgöra bristen. Den som, enligt Instruktionen eller förordnande af Fullmägtige, Under-styrelsen eller vederbörande Chef, förrättar en annans embete eller tjenst, står under tiden i samma ansvar, som ordinarie innebafvaren deraf; men om någon eljest, med Chefens tillstånd, sätter annan i sitt ställe, ansvarar lian sjelf för vikariens' åtgärder. Dessutom är hvar och en Bankens Einbetseller Tjensteman, likmätigt sin ed, vid eget personligt ansvar, förbunden att i tid upptäcka och tillkännagifva, om han förmärker något å färde vara, som kan lända Banken till skada eller förlust. Derest Fullmägtige eller Under-styrelsen, efter föregången undersökning, anse betalningseller ersättnings—skyldighet böra någon Bankens Embetseller Tjensteman åläggas, men denne bestrider att samma betalningseller ersättnings-skyldighet fullgöra, skall målet till vederbörlig domstol öfverlemnas. Bih. till R. St. Prot. 1853 & 1851. 6 Sami. 1 Afd. 56 Uäft. 2 Banlco-Utsholtcfs Memorial, JM Hl. B) Banho-stateng indelning och löneförmåner. S:o Tjenslegraderna inom Banko-verket iiro fyra, nemligen: Första graden: Kommissarier, Banko-sekreteraren och Advokat-fiskalen; Andra graden: Kamererare, Kassörer och Sekreteraren hos Under-styrelsen Tredje graden:
Frankrikes exemp l såsom c>t bewis emot hwad jag yttrat men lätom ost ihågkomma, att ingen damm kan hindra de» ström, som as owilkorUga naturlagar mäste framstörta, och att Tryckfnhclen i F ankrike ej war en orsak til folkyra», ulan att denna sednare deremot war en orsak til den förras yra och statliga förfall. Och hwatz Lewisar dens ciucloritek som sträfwade til inflytelse under alla de stiften som Fransta revolutionen 'inder en yrande gäng framwlsade, och hwilkett person, ledd af blotta erfarenheten, säkert gick wisare, men ocksä harmfullare derifrån, än han, retad af Statens olyckor, dit anträdde sin bana? Sstan jag nu framställt stalén för min önsta», om Den"26 Juni!» 799 vm en sä liket -som möjligt inskränkt tryckfrihet, äterstär för mig ait granska Constilntions-UtskottetS nn afgifna betänkande, och ffall detta ske med all' den upriglighet, svin är min Riksdagemanna pligt, och alltid tillhör en redlig, för sitt fosterlands wäk nitälskande medborgare. Constitutions^ Utskottet har 1 sitt betänkande ej upsyllt allt hwad man af detsamma kunnat fördra. Utskotten aro i förhällande till Riksens Stander, hwad Stats-Räd och wista embetöwcrk äro lill Hans Kongl. Maj:t. De äro inrättade att bereda mälen, att »plysa alla de saker, som eljest under en öfwerlaggning bland en folkmasta, läkt kunde öfwerhaikaS, och Eonstitulions-Utfkottek hade ej bordt kunna förbigå fyftemälet med 2 mom. 8? § Negerittgsformen och tillsammans behandla Kongl. Majus nådiga proposition och den nyprojecterads tryckfrihetslagen. Jag kan omöjligen finna annat, än att det, enligt samma §, anstalt CoiisiilutionsUrskottet, att till Riksens Ständer afgifwa ett särskildt utlärande om samma proposition.
Der nemligen hemmanen äro i jemförelse med deras upptaxerade verkliga värde lågt skalllagda och derföre deras bevillning relativt högre, der blir ock fyrk-värdet högre, men i stället fyrk-talet för alla andra bevillningsskyldige lägre, och tvärtom i följd af lägre fvrkvärde fyrk talet lör de öfrige större der hemmansskatten är hög — hvilket ock bör så vara, emedan der hemmanen äro högre skattlagda och redan derföre mera betungade, der böra de ock med dess flere fyrkar af de öfrige bevillningsskyldige understödjas, och tvärtom, der hemmanens kronoskatt och kommunaltunga år i jemförelse med hemmansvärdet lägre, der böra de öfrige betungas dess mindre, Dock, med allt hvad genom hvilka förändringar som helst i kommunalförordningen må kunna åstadkommas, är ändå ingen förändring vidtagen i hvad beträffar den egentliga hufvudorsaken till alla i berörda afseende öfverklagade missförhållanden. Det är nemligen i sjelfva statsbevillningen, enligt nu gällande förordning derom, som den rätta ändringen måste företagas, alldenstund den kommunala fyrksättningen måste deraf blifva beroende. Man betänke blott det missförhållande, som i nuvarande statsbevillning eger rum emellan exempelvis fastighetsegaren eller kapitalisten å ena sidan och, å den andra, tjenstemannen och arbetaren. För enahanda taxeringsbelopp af t. ex. 2,000 R:dr, vare sig de uppbäras i lön eller egas i kapital eller i jordvärde, erlägges i bevillning, af tjenstemannen 20 R:dr, af kapitalisten 1 R:dr, men af Bonden 60 öre; och skattar således tjenstemannen 20 gånger så mycket som kapitalisten och mer än 33 gånger så mycket som Bonden, samt likaså arbetaren, — oaktadt ingendera i sådan egenskap har hvarken säljbar jord eller stående kapital eller något annat fast att skatta för, utan endast en lätt bruten arbetsförmåga, samt, i händelse af sjukdom, ofta ingen bättre tillflykt, än fattighuset.
B:ko, hvilka, jemlikt Fullmäktiges under 25 Augusti och 30 November 1836 fattade beslut, blifvit innehållne af beni ähle Kommissaries lön för 4:de qvartalet sistberörde år; lärande Bankens Fiskals-Embete, som erhållit förständigande, att Bankens rätt och talan i förevarande mål iakttaga och bevaka, icke underlåta att, uti dess till Höglofl. Utskottet afgifvande Berättelse, för samma mål redovisa. § 49. Direktionen öfver Götheborgs Låne-Kontor hade, uti skrifvelse af den 19 September nästlidet år, jemte förmälan, att, under den närmast förflutna tiden omkring 20,000 SkU. Stångjern blifvit å Götheborgs Börs försålde till pris af 11 R:dr 24 sk., 11 R:dr 36 sk. och 12 R:dr per SkM, hvilket sistnämnde kunde anses för fast, och att, med afseende derå, belåningspriset för det jern, som, under loppet af år 1842 och första hälften af år 1843, blifvit belånadt, icke understege det värde, jern i allmänhet kunde anses ega, upplyst, dels att den qvantitet stångjern, som då funnes hos Kontoret pantsatt, med beräkning af 12 R:drs värde per SkU., utgjordes af 62,751 SkU, belånade under år 1842, samt 28,953 SkU. belånade underförstå hälften af år 1843, eller tillsammans 91,704 SkM-, och dels att, emot pant af berörde jern, utgifne lån blifvit lemnade åt personer, hvilkas namn, äfven med då gällande jernpris, innefattade nödig säkerhet för de lånebelopp, de erhållit. 40 Berättelse af Banko-Fullmäktige.
Vidkommande åter anmärkningen mot den hittills följde grund för Lysningssedlars charterande; så enär yttersta principen för all Lagstiftning mäste vara, att den med billighet förenar bestämdhet och tydlighet, samt således vid tillämpningen är latt, klar och oberoende al aik vilkorligt bedömande, hvilka egenskaper Utskottet trott sig finna uti de hufvudbeslämmelser, som uti 1824 års Författning äro gifJ ne till uträkning för chartss-beloppet å lys-1 ningssedlar, i förhållande till mannens bevillning effer 2:dra Art; har ock Utskottet, då inga bättre eller säkrare grunder blifvit uppgifne, ansett sig böra förblifva vid de i denna del hittills gällande. Deremot har Utskottet ansett så mycket mera olämpligt, att charttebeloppet å lysningssedlar skulle i någon rnon afse qvinnans förmögenhet eller vilkor, som det egentligen är mannen, ej qvinnan , som begär lysning; och han således skulle prenurnerationsvis erlägga afgift för en förmögenhet, af hvilken lian 2o BevillningsUtsftöttets Betänlande N:o 15; möjligen aldrig '(orarne i besittning. I afseende å controllen på ebartering af sådana lysningssedlar, som utfärdas för Allmogens Söner och Drängar, hvilka, så vidt kändt är, ej hafva enskild egendom, utan äro mantals, skrifne hos Fader eller Husbonde, har Utskottet gifvit Författningen samma ordalydelse, sorn Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Consistorierne af deri 25 Januarii 18S6 föreskrifver i och tror dermed vara undanröjd all billig anledning till klagan öfver svårighet af denna controll. Då härjemte ig §.
N:o 5f, om indragning af Taffelpenningarne för Rikets Högsta Ämbeten m. fl. N:o 56, om Boställes anslående åt Krono» Fogden i Sollentuna, Wallentuna m, m. N:o 57, om medel till förbättrande af hamnen vid Halmstad. N:o 58» om uppförande af en Bro öfver Färjesundet vid Sigtuna. N:o 59 , Förnyadt Betänkande angående Wendtholms Hofstalläng. N:o 60, om understöd till Assessoren Lundeqvist för dess utgifne KammarVerk.. N:o 68, om inköp af Boställe åt Domhafvanden i Åre, Barne, Wiste och Kållands Domsaga. N:o 63, om Tulltägts upphörande af den Ved, som införes till Halmstad. N;o 64, om Tryckning af Landshöfdingarnes Fem-ars Berättelser. N:o 66, om Ångfartygs byggande, på allmän bekostnad, till förskaffande af Båtsmans Conomenderingar. Hvarjemte Ståndet låtit bero vid sistnämnde Utskotts förnyade Utlåtande, i frågan om anslag till Reparation af CalmarDomkyrka. Fröt. Utdr. d. i April 1Q23. tyl Frän Vällofl. BorgareStändet. S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottets Memorial N;o 2, d. ig sistl. Martii, i anledning af BorgareStåndets återremiss uti frågan om ökadt antal Betjening, fann Ståndet, enär Utskottets förra Memorial radan blifvit hos 3;ne Riksstånd bifallet, detta sednare endast böra läggas till Handlingarne. S, D, Föredrogs och bifölls LagUtskottets Memorial N:o 17, af den r8:de sistl, Martii, om arfvode för ytterligare en Cancellist. S. D. Föredrogos § nyo och biföllos StåtsUtskottets Utlåtanden af den 12 sistl.
Hr Wahlström bland andra framställningar i detta ämne, särskildt yrkat, att undervisningen måtte vid elementnr-läroverken meddelas jemväl uti Sveriges författning och i moralfilosofi; men dessa läro-ämnens uteslutande från elementar-undervisningen synes Utsk. hafva varit ganska välbetänkt, med afsule derå ej allenast att undervisningen, för att vinna i grundlighet, bör inskränkas till de mest oundgängliga läroämnena, utan ock att en utförligare framställning af statsförfattningen och moral-filosofien mindre väl lämpar sig för den ålder, lärjungarne i skolan innehafva, och desto hellre synes ‘kunna upskjutas till dess ynglingen inträder vid universitetet, som dels undervisningen i fäderneslandets historia bibringar lärjungarne vid elementar-läroverket all nödig kännedom om stats lörtattuingens historiska utveckling och dess grunddrag, dels ock moral filosofiens studium torde der vara umbärlig! i samma man, som religionsundervisningen derstädes omsorgsfullt meddelas. Nu vill jag icke bestrida möjligheten af hvad Utsk. i denna punkt yttrat, men jag hemställer likväl, om Utsk. riktigt förfarit, då det, med förbigående af alla de gjorda, ganska grofva anmärk, och utan att i sak afgifva svar, likasom tager sin tillflygt till några specialiteter för att öfver dem lemna ett motiveradt svar. Enl. min åsigt nr det icke tor mycket att påstå, att detta är jemförligt dermed, då en person tilltalar en annan med helsningen »Guds fred», och den sednare svarar »yxskaft.» Slutligen har Utsk. yttrat-: Beträffande derefter öfriga anmärkningar mot läse-ordningen, sa har Utsk. anledn. till den förmodan, att dessa anmärkntr, jemte de flera af samma eller mera genomgripande syftning, hvilka i periodiska och andra tryckta skrifter äro eller kunna blifva gjorda Den 17 Oktober 121 mot nämnde lnse-ordning, skola, sedan de hunnit blifva ej allenast af den offentliga granskningen behörigen undersökte, utan äfven genom erfarenhet en pröfvade, komma att leda till åtskilliga nyttiga och måhända äfven nödvändiga föiändringnr uti Skol-stadgnn.
Uteblifva de ändod, anmäle hatt förhållandet f>oS konungen* befallningshafvande i affeende på böterne, och varde Mantals* och ©fttttfrifningen verf fälld, enligt deupplpS* ttingar, font ändod funna erhålla*. ©en, font ej nöje* åt konungens befallningshafvande* Utflag, harige* nom (;an till böter blifvit fälld i något af de fall, font finnas uppräfnade, ej mindre i denna bevil!ningS-©tadga, än uti de om Mantals* och ©fattjfrif* ning gällande får filt a nådiga författningar, må ega att befvära fig i ^vongl. kammarrätten, inom eller ftf å ^prationdefemte dagen, efter af konungens befäHningSf;afvandeS Utfag erl;ållen del, comntunicationS-dagen oräfnad, med iafttagande i öfrigt af h^ad angående böter* nedfättning vid ändring* föfande i allmänhet är förejfrifvet. §• 47. ©e vid tantal** od; ©fattffrifningen meddelda uppgifter om perfoner* ttautn och ålder, fola med åpu*förl;örS*bofen på fället noga jemnföra*, få att ingen fattfpldig förbigå», eller futeö ur Mantalslängden; och när förre eller mindre del af en ©ocfen* invånare är i annat ©tfrict Mantal** od; ©fattfrifven, bör ett af vederbörande fjiafor, få vida icfe hän eller den perfott, font dej} fälle företräder, är vid förrättntngS*tiUfället närvarande, un* dertecfnadt Utdrag af #uSförhöré*bofen, till nödig upplpSning vid Mantals* od; ©fattfrifnittgett, förete*, l;\x»ilbct äfven gäller, då någon från annan §ör* fantling till Mantals* och ©fattjfrifning fig anmäler. 33i&. titt 31. ©t. ^3rot. 1834 & 1835.
Orden: »hos Konungens Befallningshafvande» uti derefter följande 13:de punkt å sistnämnda sida ändrades till: hos vederbörande Kommunalnämnd». Den 17 Jani, Från Högloft. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Vid föredragning i ett sammanhang af såväl Borgare-Ståndets protokolls-utdrag, J\s 321, innehållande inbjudning till Ridderskapet och Adeln att biträda Borgare-Ståndets beslut rörande 44:de och 45:te punkterna af Banko-Utskottets Betänkande, M 35, eller frågan om användandet af den upplupna Bankovinsten, som ock Preste-Siändets protokolls-utdrag, M 302, hvarigenom Ridderskapet och Adeln likaledes blifvit inbjudet att instämma i det beslut, som PresteStåndet i samma fråga fattat; antog Ridderskapet och Adeln Borgare-Ståndets inbjudning och lade Preste-Ständets protokolls-utdrag till handlingarne. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets nedannämnda Utlåtanden, nemligen: JVS 105, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga Proposition, angående i vissa afseenden förändrade föreskrifter i fråga om sättet för ularrenderingar of Kronans egendomar. Med a Islå g å Utskottets hemställanden, biföll Ridderskapet och Adeln Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i ämnet. 106, i anledning af dels Kongl. Majlis nådiga Proposition, angående förändring och tillbyggnad al Kronans egendom JVs 4 ä Riddarholmen, för inrymmande derstädes af Riks-arkivets samlingar, m. rn, dels väckta motioner om anslag till en nybyggnad för Riks-arkivet och Kongl. Bibliotheket. Utskottets hemställan bifölls, dock med undantag af sista delen deraf, som börja med orden: »dels ock tillåta, att sedan ej mindre Riks-arkivets» etc. hvilken del af Ridderskapet och Adeln afslogs. Prot.-Utdrag den 17 Juni 1863. 421 JV$ 109, i anledning af vackla motioner, angående
Lån Löfångers, Burträsks och Skellefteå Socknar Jemte Arfvidsjauers och Arjeplogs Lappmarks Församlingar; hvarförutan Motioner inom samtlige Respective Riks-Stånden blifvit våckte, om tillsättandet af en Provincial-Låkare i Norra Halland; äfvensom Riksdags-Fullmagtigen Johan Jacob Rutberg, vid föredragning inom Hedervärda Bonde-Ståndet till Remiss af den, utaf Pehr Andersson från Halland i nyssnämnda ändamål våckte fråga, i egenskap af särskild Motion, yrkat anslag för en Provincial-Låkare i Norrbottens Lån;— Och hade slutligen Nils Strindlund tillika hemställt, att ett Apothek måtte få i Sollefteå inråttas. Stats-Utskottets Betänkanden. q8i Till ådagaläggande af behofvet utaf en utvidgad Läkare-vård, uti ifrågavarande Lån, har blifvit anfördt: af Pehr Ericsson, att, inom Sunnerbo Hårad, det storsta till vidd och folkmängd i Kronobergs Lån, icke finnes någon ståndigt bosatt Läkare; att detta Hårad icke eller har någon Stad, hvarifrån Låkare-hjelp skulle kunna våntas, samt att, då Lånets ende Provincial-Låkare, som har sin station i Vexiö, år aflågsnad ända till 12 a 13 mil, från den längst bort belägne delen af Sunnerbo Hårad, storsta svårighet möter för honom, att, åt Innevånarne i denna ort, kunna lemna något biträde: — Af Nils Strindlund: att, ehuru , Vester-Norrlands
Gurgla er flitigt med en 4 proc.- den blir mycket låg. V i d nästa och öfver sommaren emot fritt vivre plats lösning af klorsyradt kali. — Förbättras ej följande hvarf iakttages, att man icke häraf ert onda, bör ni personligen vända er i ett gladt, trefligt hem på landet f ö r till läkare. för nålen genom bakre delen af maatt gå frun till hända i hushållet och D:r - d. skorna i föregående hvarf, utan tages undervisa i musik. Svar torde med Annonser. Handarbeten. tillverkningar, Å Fredrika-Bremer-Förbundets Bolagets belönade med E n ung * alltid i främre delen. Denna obetydliga förändring af den vanliga virkningen åstadkommer ett vackert rutmönster, om virkningen sker löst. Så- lunda fortsattes tills man från nedre kanten på tröjan får önskad längd upp till ärmhålen. För dem göres med den löpande ändan en uppläggning af 50 maskor. Nästa maska virkas tätt bredvid den, som föregick uppläggningen, och man fortsätter som förut halfva tröjans vidd framåt. Der göres en liknande uppläggning för det andra ärmhålet. När man kommer tillbaka till första ärmhålet, virkas det lika som första hvarfvet på tröjan. Naturligtvis äfven det andra. Sedan virkas rundt omkring som förut, så att axelstycken bildas. Man glömme ej bort, att en hoptagning göres numera i hvarje vinkel och för hvart hvarf. På detta sätt fortfares tills halsringningen Breflåda. första sändas flicka till » Carola », f ö r s t a vid pr i s e t utställningen i Köpenhamn 1888, finnas till salu i alla välsorterade väfnadsbutiker i Sverige. [25] års årgång af IDUN fr. o. m. n:r 11 t. o. m. n:r 52 eller mer än tre qvartal (Obs! I n:r 11 börjar den längre följetongen, hvadan intet af den samma går bort.) säljes oinb. för I kr. 50 öre, med lösa permar för 2 kr. 50 Öre samt kan användas som en synnerligen lämplig present vänner och väninnor emellan. Efter till Eedaktionen af Idun ingången reqvisition sändes årgången mot efterkraf med tillagdt porto. Falun.
Något tillägg rörande Grundlaqarne har Utjskvltet likwäl icke ansett nödigt dä i anseende till dem är tilräckeligen stadgadt uti 8r §. af Regerings Formen. 55- Z. Dnna §. grundar sig x.Z derom Uthärdad Kongl. Förordning as dcn ro Ann. 1762 och har således as litssvllct va annar satt cllcr n,ed lindtigiro påföljd för fönnninieipr ej kunnat sörcfläs. Skol? Ri-derskapet och Adelns G nealoai-'r, som äro la. magt valjggande 06) för Sländct till fullkomlighcte» sa nötwändiga , nu'och för ftamkidcn kunnl hallas i någon ordning sä tror UEoiket akt d-n sörcsiagne och dchukoni förut stadaade nlwäaen är den enda jom kan teda till ett sädant ändamål. Etter 6tt> har Urlkottet enligt Herr Koklllisbs onmä'k'nt>a insatt en ny H. rörande adoptioner, som Nidrtrffapel och Ad.Ins widare uplysta pröfning nn« dcrstälics. Slutcliqen och rörande H rr ^orbliebr ästundadé tiliäqaniiiq af de flere säcMde Författningar, 6tt uti Riddarhus-Ordningen uptagas, som pä ett eller annett lätt röra Riddcrssap.tt och Adelns prxro» gativer, sä kan Ut^otlct sa mycket mindre sinna lämp - Den a 6 December. - rvOr liqhete" R ^ r!»s Ordningen, hwikken tör u .. -oom Stätt det, bcstäwmsndrt of ^ "ä t / och förhällandct i Dest so u-: ' i.-r-, .'.e.