Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelse om kaffets införsel och bruk; Stockholm den 6 april 1802. Förbudet för kaffe som infördes 6 april 1799 upphävs nu. Vi har Nådigt velat tillåta införsel och bruk av kaffe emot 3 skillingars tull per skålpund. Stockholms slott den 6 april 1802 GUSTAF ADOLPH Stadga om värvning och manskaps lejande till krigstjänst; Stockholm den 7 april 1802 Vi har uteslutit värvning ur Våra krigsartiklar från 1798 och utfärdar en särskilt författning därom. Då behörig man genom överenskommelse med behörig värvare frivilligt samtycker att tjäna kronan har värvning till krigstjänst skett. Värvaren skall ha regementsbefälhavarens pass och patent att få värva på en viss ort. När sådant pass erhållits skall det kungöras från predikstolarna. Vid indelta armén och båtsmanshållet får rotehållaren själv ersätta de nummer som fattas. Behörig att taga värvning, är var fullmyndig, frisk mansperson som inte är över 40 år. Omyndig sjuttonåring med tillstånd av föräldrar eller förmyndare får värvas på högst sex år. Saknar han sådan omvårdnad får han själv bestämma. Till krigstjänst får inte värvas, bruksfolk och arbetare vid bruksmansrörelse. Nödvändiga arbetare vid boktryckeri och fabriker. Gesäller och lägossar vid kronans gevärsfaktorier. Hantverkslärgossar som inte gått ut sin lärotid. Undantagna är också reservkarlar, lotsar, lotsdrängar och lärlingar. Ostoch västindiska kompaniers sjöfolk, samt i sjömanshus inskrivna för tjänstgöring på större och mindre handelsskepp. Skattskrivna och i tjänst varande betjänter, hantverkare och arbetare vid sillsalterier och trankokerier i Göteborgs och Bohus län. Gäller även saltoch insjöfiskare och deras folk samt varvsarbetare. Städernas brandvakter är också undantagna. Låter sig någon av dessa värva sig blir han återkallad om husbonden eller förmannen så önskar. Värvaren får böta, om han visste att den värvade tillhörde någon av ovanstående grupper och dessutom betala husbonden för den skuld han förorsakats. Tjuv eller vanfrejdad person som är försvunnen anses ovärdig till krigstjänst.
Februarii af Herr I.tSndt-Marskalken och öfrige Ståndens Herrar Taleman jemte Ordförande i Utskotten, i ändamål att samrådas angående den vedergällning som borde tillkomma Riks-Ståndens samt deras Utskotts Secreterare, Cantzlier och Vaktbetjening, det blifvit förklaradt: ”att huruvida en vid slutet af sista Riksdagen visse Tjenstemän inom Riks-Stånden tillagde förhöjning uti deras Tractamenten , vid denne Riksdag jemväl måtte beviljas; derom kunde ej, innan sig visat em göromålens mängd och Tjänstemännens nit påkallade en dylik belöning, något Utlåtande meddelas,’’ så hafva Herr I,andt-Marskalken och Herrar Talemännen, efter ånyo d. 30 sistledne Junii hållen rådplägning i detta ämne, skrifteligen meddelt Stats-Utskottet det yttrande: att, »om under närvarande Riksmöte göromålens både mängd och vigt varit större än vid sista Riksdag sami priset på lifsförnödenheter i allmänhet icke vöre mindre nu än då; så ansågo Herr X/andt-Marskalken och Herrar Talemännen sig 2024 S:ats-TJlskottets Betänkanden. äga anledning tillstyrka, att den vid slutet af sista Riksdag Riks-Ståndens Notarier oell Vice Secreteraren i Bonde-Ståndet tillagde förhöjning af En R:dr Banco om dagen ufven nu malte komma bemälte Tjenstemän till godo; i följd livaraf de 2 ne äldsta Cantzlisteme hos Högloft. Ridderskapat oell Adeln, Eiri Notarie hos Högvördige Präste-Ståndet obli En hos Väilofl. Borgare - Ståndet komrno att erhålla 4 R:dr 24 sk.
Vid öfvervägande af detta ämne hafva Rikets Ständer insett vigten och fördetarne deraf, att en pensions-anstait för sjömän, hvarom fråga förut vid serskilda tillfällen, ehuru utan påföljd, förevarit, må kunna till vägabringas, helst med ernående af hufvudändamålet, eller sjömännens understödjande, äfven vore att motse dels minskade frestelser för denna folkklass, att af vinningslystnad söka anställning i främmande nationers tjenst, dels ock en icke obetydlig förstärkning af dugligt sjöfolk, att af fäderneslandet vid inträffande krig påräknas. Vidkommande åter sättet för pensions-inrättningens ordnande, hvartill väl, jemlikt E. K. M:ls och Rikets Ständers tillförene fattade sammanstämmande beslut, de så kallade Förings-snedlen kunna anväpdas, äfvensom det synes sannolikt att något bidrag härtill kan vara att påräkna från Ilandelsoch Sjöfarts-fonden, hafva Rikets Ständer funnit framställningen härutinnan i öfrigt sakna den för frågans bedömande i dessa delar erforderliga utredning, särdeles som tillskott från Statens sida icke lämpligen kunde medgifvas, innan ett fullständigt förslag till pensions-inrättningens organisation vore uppgjordt och ett reglemente för densamma utarbetadt, samt skepps-rederierne jemväl blifvit hörda, huruvida de, såsom billigt synes, vilja till inrättningen lemna bidrag. Rikets Ständer hafva fördenskull icke funnit skäligt att i ärendets nuvarande outredda skick bevilja något anslag lör understödjande af den föreslagna pensions-anstalten; dock som det åsyftade ändamålet är högeligen behjertansvärdt, få Rikets Ständer, med anmälan om förberörda förslag till åvägabringande af en pensions-inrältning för Sveriges handelsflottas skeppare, styrmän och sjöfolk, i underdånighet anhålla, att E. K. M:t i Nåder täcktes låta utreda, huruvida en dylik anstalt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med ofvanuppgifna grunder, kan åstadkommas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 22 September 1854. Expedilions-Vtskottets Förslag till underd.
Han afyttrar något sämre för ett bättre, antingen genom fördöljande 8 Lag-Utskottets Utlåtande Jt? 52. af ett befintligt fel eller genom förnekande af dess tillvaro, ehvad felet tillkommit genom konsten eller naturen; och han handlar således i begge fallen oredligt mot köparen. Man har derföre ansett det i återremitterade 24 § upptagna brott böra likasom det andra hänföras under de i 37 § upptagna förbrytelser; och då den straffmildring, som således för berörde brott blifvit påyrkad, synes vara nödig för bibehållande af enhet i lagen, har Utskottet ock funnit sig föranlåten att i sistnämnda §, som i det reviderade förslaget blifver den 36, sammanföra ifrågaställa förbrytelser; vid hvilket förhållande 25 och 26 §§ j Utskottets förslag, hvilka lemnats utan anmärkning, måst i nummer-ordningen uppflyttas. Förslagets 28 § har, efter hvad ofvan är anmärkt, föranledt anmärkningar inom samtliga Riks-stånden. Dessa anmärkningar äro riktade dels emot den straffbestämmelse, som i denna § föreslås, dels ock deremot att Utskottet icke, lika med hvad som skett i Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, upptagit det fall, att någon af lättsinne obehörigen tillvällar sig embete eller tjenst. Hvad straffbestämmelsen angår, så har man funnit den i vissa fall vara väl sträng och ej lemna domaren tillräcklig latitud för att lämpa straffet efter de särskilda nuancer, hvaruti gerningen kan förekomma. Men om man närmare granskar anmärkningarne härutinnan, så ligger deri egentligen en antydan om behofvet af vidare nuancering af gerningen, än som ifrågavarande § innefattar. Den är nemligen inskränkt till den händelse, att någon svikligen, i uppsåt att skada göra eller fördel sig eller annan bereda, tillvällar sig utöfning af embete eller tjenst, då deremot Kongl. Maj:ts förslag ej nämner något om afsigten, utan blott talar derom att någon obehörigen tillvällat sig embete eller tjenst, under medgifvande af straffnedsättning, om det skett af lättsinne, och skada ej timat.
Och ehuru det med införande af ett dylikt medelpris åsyftade ändamål säkrast och bäst skulle vinnas, om dervid föreskrefs, att persedlarne ovilkorligen skulle lösas med penningar och räntegifvarnes optionsrätt att leverera dem in natura följaktligen upphörde, helst såsom säkert måste antagas, att i annat fall natura-leverering ständigt komme att ega rum, då årets markegång understiger medelpriset, och deremot lösningsrätten alltid begagnas, när ett motsatt förhållande inträffar, men, enligt hvad kändt vore och genom flere vid serskilda tillfällen gjorda underdåniga framställningar blifvit bestyrkt, ett fullkomligt och ovilkorligt upphörande af ali rätt till räntornes och tion dens afbördande in natura skulle inom vissa orter af riket, i följd af saknade af sättnings—tillfällen och de serskilda omständigheter i öfrigt, som derstädes ega rum, kunna medföra betydliga svårigheter, har Kongl. Maj:t ansett den förmån i berörde Slals-Utskottets Utlåtande, M 167. 11 afseende, hvilken räntegifvarne från de äldsta tider fått tillgodonjuta och som så nära sammanhänger med hela vårt på natura-prestationer grundade skatteväsende, icke billigtvis kunna för framtiden dem helt och hållet betagas, utan ifrågavarande rättighet äfven framgent i viss mån böra fä fortfara, dock med den inskränkning, att endast spanmål må till leverering in natura uppsägas, med skyldighet för räntegifvarne att i sådant fall forsla afrads-spanmålen på enahanda sätt, som i afseende å tiondespanmål finnes föreskrifvet; hvarförutan, och enär det egentligen skulle vara vid inträffande rika skördar, då en öfverproduktion utöfver orternes egna behof uppkommer, eller då årets markegång är låg, som afradsoch tionde-spanmålens leverering in natura egentligen kan vara af behofvet påkallad och komma i fråga, densamma också borde inskränkas till de år, då markegången är lägre, än det till grund för persedelskatternes lösande fastställda medelpris, med vilkor dervid, till förekommande af förlust för så väl räntetagare som kronan, att, derest räntegifvarne vid sådant tillfälle vilja begagna sin uppsägningsrätt till spanmålens leverering in natura, de då skola vara pligtige att kontant tillägga skillnaden i spanmålens värde efter årsmarkegången och ofvannämnde medelpris.
Öfverräntor 1 Influtna osäkra fordringar: Kapital 218: 31. 3. Diverse arfvoden och tillfälliga aflöningar 1,325: 26. 8. Revisions-kostnad. Omkostnader för skrifmaterialier, böcker, konsumtions-artiklar m. m 3,099: 10. — Fastighets-onera och underhåll 932: 43. 6. Postporto 1,538:43. Till Låne-Afdelningen för begagnadt Kreditiv . Förskjul na Lagsöknings-kostnader . Låne-Konlorets hus . Inventarier Summa B:ko Rsdr Balance inom kolumn: Osäkra Lånefordringar Pä lagsökning beroende, men bland säkra lån upptagna fordringar 3:o. Siånie-S4oBii««s*et å Malmö. Inkomster: Förskotlsräntor Öfverräntor . Summa Utgifter: Aflöning Inköpta Inventarier . 12: — - Behållen Vinst. B:ko K;dr Skuld vid årets slut: Utestående Lån Fordran för förskjutna sedelvexlings-omkostnader . Låne-Kontorets hus Inventarier 1853. 1854. Inkomster: Förskotts-räntor Öfverräntor Influtna osäkra fordringar: Till Låne-Afdelningen för begagnadt Kreditiv Tillgång vid årets slut: Osäkra Lånefordringar 4,291 14 11 3,349 40 11 \ 61 Fördelning på Distr ikter, Näringar och Yrken af de från Lane-kontoren år 1855 utgifna nya Lån med Omsältningsrätt. Distrikter: Götheborgs Stad Götheborgs ocb Bohus Län Skaraborgs Län . Elfsborgs d:o • • • Hallands d:o Malmö Stad Malmöhus Län Christianstads d:o Blekinge d:o Gottlands d:o .. S:a Näringar och Yrken: Jordbrukande utom Bondeståndet „ inom Bondeståndet Bergsbruksidkande Fabriksidkare Handlande Handtverkare . Embetsoch Tjenstemän, Ecklesiastike, Civile och Militaire . Diverse S:a Eller: Landtmanna-Näringar Stadsmanna-Näringar
Ridderskapet och Adela fann sig, emot föreskriften i Riddarhus ordningens Zo:de Z, icke kunna i anseende till det embete Ju« stitiä-RLdet och Riddaren sMg VWKelm öäsrks von bekläder, honom fäsom ledamot as Den 2z IM. 367 af Riddarhus-Directionen widare bibehålla; bestöt Ridderjkapet och Adeln i betraktande af JustiiiaRädet lVlarks von ^VurtonberZ8 synnerliga sörajenst i afseende pä Riddarhusets genealogi ika archiv, att Honom, säsom ett särffilc förtroende och as erkänsla updragas, att nied öfwer inseendet deras för lifstiden fortfara, emot ätnjukande af ett lika honora, rium, 200 R:d. Banco, som Niddarhus-Directeurerne efter nu mera antagen beräkning tillkommer: hwarom Justitia-Räder tVlarks vsn WurtenbsrZ skulle genom utdrag as protokollet underrättelse meddelas. Och skulle detta beslut communiceras Riddarhus-Utskottek jemte anmodan, arr med sitt utlåtande inkomma öfwer sättet och medlen till bestridande as berörde honorarium, Ilt tuxi-A. Ridderskapet och Adeln ätjkiljdes klockans till 4. 17t lu^ra. In stäam xrotocolli ^ 6. Liiverstolps. Fredagen de» 24 Julli. Plenum klockan ro förmiddagen. Uplästes det protocoll som förledne gårdag blifwik hältet wid sammanträdet af den nämnd, ät hwilken warit upvragit, att enligt roy §. Regerings Formeit döma hurnwtda Högsta Domstolens - Z68 Den 24 Julli. storns ledamöter gjort sig förkjenke att i deras kast bibehällas: och befanns omröstningen, sedan cn ledamot btifwit utlottad, hafwa sä utfallit, akt den jakande propositionen blifwit af de öfrige 47 ledamöterne med Ja beswarad.
P. v. Heidenstam äktade engelska damer, hvilka åtminstone på mödernet voro af adlig börd; fru Ehrenhoff var född Reade och hade till mor lady Augusta Glögg, medan fru von Heidenstams, född Skene, moder var dotter af sir William Forbes, baronet. Ministern Ehrenhoffs döttrar äro gifta Knut Filip Bonde — farbror till den nuvarande herren till Eriksberg och särskildt bekant såsom » förste direktör för h. m:ts hofkapell och spektakler » — vigdes vid lady Augusta Fitz-Clarence, hvilkens far, earlen af Munster, var naturlig son af den sju år förut aflidne konung William IV och således kusin till den både då och nu regerande drottning Victoria. Friherrinnan Augusta Bonde afled emellertid redan efter två år på Gimmersta i Södermanland vid sitt enda barns födelse, sedermera nuvarande hertig d ' Otrantes första gemål. — Frih. Bonde hämtade äfven sin andra gemål från England, miss Florence Robinson dotter af sir Richard Robinson och dotterdotter till earlen af Mountcashell; hon är numera såsom änka bosatt h ä r i Stockholm. Hennes dotter, nu afliden, var gift von Horn och mor till grefvinnan Reinhold v. Rosen härstädes. — Dotterdotter åter till frih. Bonde och lady Augusta Fitz-Clarence är kammarherre Fredrik Peyrons fru, född Fouché d ' Otrante, hvilken genom sin engelska mormor kan bland sina sysslingar räkna prinsens af Wales måg, hertigen af Fife. Utom den första friherrinnan Bonde h a r i den svenska aristokratin ingifts blott ännu en enda britisk dame, som haft rättighet att tituleras ' lady ', såsom dotter af en earl, nämligen nuvarande änkefriherrinnan von Essen, född lady Mary Lambart, dotter af earlen af Cavan. Hon är styfmor till friherrliga ätten von Essens hufvudman och änka efter fa. exc. riksmarskalkens äldste broder. Änkefriherrinnan är mycket TROLLENAS: SALONGEN.
För sin åsigt, att de lörespeglade olägenheterna i afseende på hushållningen med fodertill - gången icke kunna vara särdeles betydande, och all de åtminstone kunna på annat sätt undanrödjas, har Utskottet fått stöd af den mening derom, som, på sätt förut är omförrnäldt, inom Hedervärda Bonde-Ståndet temligeu allmänt gifvit sig tillkänna; och Utskottet föranlåtes alltså tillstyrka, Sammansatta Lagsaint Allm. Besv.- och Ekart.-Utskottets Betänkande M 25. 7 afslag å Herr Prosten Sundéus och Nils Fredrik Anderssons berörda motioner. Herr Björck Uter har inom Vällofl. Borgare-Ståndet sökt utveckla nödvändigheten af förändrade, föreskrifter rörande tiden för tjensteaflalet och i sådant afseende, jemte det han sökt ådagalägga, att denna förändring icke egde något omedelbart sammanhang med den redan afgjorda frågan om husagans behöflighet, utan vore af helt andra förhållanden beroende och sedan längre lid tillbaka påkallad, anfört, all tjensteaftalet i allmänhet innebure, att tjenslehjonet lemnade dispositionen öfver sina arbetskrafter åt husbonden och alt denne åter finge till skyldighet att bruka och vårda dessa krafter så, att de bibehöllos och, om möjligt, förökades och förädlades. Likasom i afseende på den husbondens egendom, som för det ena eller andra ändamålet lemnades tjenaren i händer, del uppstode en gemensam nyttjanderätt, hvars gränsor ondast bruket kunde bestämma, så visade sig äfven en gemensamhet i begagnandet af den tjenande personens arbetskraft och i vården om denna, hvilken jemväl bestämdes mera af bruk än af lag. Denna inbördes ställning medförde och inneslöt i sig ett rent personligt förhållande, hvilket ock utgjorde skilnaden emellan aftalet om tjenst och det om annat arbetsbiträde. I allmänhet uppstode mellan husbonden och tjenaren en ömsesidig välvilja och tillgifvenhet, som gjorde att tjenaren både erkändes och kände sig sjelf såsom en medlem af den familj, i hvars öden han deltog både för dess och för sin egen skull.
Till utredande af ämnet är derjemte vordet upplyst, dels att, genom eli af Konung Christian III i Danmark den 9 Maj 1555 utfärdadl Nådigt Bref, en del kronans tionde icke allenast uti ofvan-omförmälda församlingar, utan äfven i Hera andra socknar i Torne, Froste, Willands m. II. härader blifvit vederbörande pastorer anslagen till Förbättring af deras inkomster, hvilken kronotionde allt sedermera till dem utgått, dels ock att, uti uppkommen tvist om sättet för denria tiondes utgörande i Nöbbelöfs församling, Kain - Expeditions-Utskottels Förslog till underd. Skrifvelse N:o 454. 431 mar-koUegiuni genom utslag den 1 Mars 1796, med Åberopande af 1638 ars tionde-stadga, 4 § i 1723 ars Presterskapets piivilegier m. fl. författningar, Irirklarat alt. kyrkoherden egde bibehålla “den i förfaltningarne grundade oell hittills öfvade rättighet att den honom anslagna kronans andel al tionden efter räkning pä åkern uppbära11. Då, vid nu anförda förhållanden, den antydda förändringen i sältet för oftanäinnda kronotiondes utgörande, hvilken förändring Rikets Ständer för sin del ansett vara med billigheten öfverensstämmande, likviil ej torde kunna, i strid med presterskapets privilegier oell öfriga gällande förfällningar, på administrativ väg vinnas; men deremot genom den vid innevarande riksdag viiekta frågan om ett allmänt ordnande af presterskapets aflöning tillfälle torde kunna beredas lill en sådan jemkning af nuvarande förhållanden, hvarigenom församlingsboerne uti ofvannämnda socknar klefve berättigade att utgöra den till paslorerne anslagna kronotionde efter i allmänhet stadgade grunder, få Rikets Ständer hos E. K.
Den värde Talaren, som i den föreslagne Författningen trott sig igenfinna hela den Jkråanda, hvars Jkadliga inflytelse man med sä fora /leil jernt Sjver,klagat, anmärker såsom bevis derpå; Deri 7 April f, m. 73 1:0. Att, enligt 1 Art. 1 Embeten äfven hädanefter skulle inom handtverkerierne få inrättas. f / 2:0. Att likmätigt d Art. 5 och 6 § §. både utländsk och och inländsk man, som önskade vinna Mästerskap i Sverige, skulle, såsom Herr Grefvens ord lyda: kunna endast af Magistraten dertill vinna bifall, sedan ve* detbörande Idkare blifvit hörde, och 3:0. Att en lärotid af 6“ år i allmänhet föreskrifves innan man får blifva Mästare. I sammanhang härmed föreslår Herr Grefven följande arne hufvudgiunder för den nya Författningen, nemligen: 1:0. Att det må våra hvar och en person af begge könen tillåtit, att utan afseende på Läroår eller någon af de omständigheter, som böra anses som hvar och en sjelfständig menniskas ensak, välja ocl\ idka hvilken loflig slöjd, som helst, till och med drifva flere näringsgrenar på en gång. 2:0. Att deremot ingen må kunna få tillkännagifva sig såsom Idkare af en handtering, utan att han på vederbörligt sätt ådagalagt, att han icke, genom bristande skicklighet uti densamma, utsätter medborgare, som lemna honom sitt förtroende, för den obehagligheten att bedragas.
Med anledning af hos Rikets Ständer gjorda framställningar om förändring i den nu medgifna tiden för bränvinsbränningens utöfvande, till gagn för dem, som skulle vilja börja handteringen å andra lider, än de nu löreskrifna, eller fortsätta den under sex eller tio veckor, har i 2 §:n blifvit infördt ett nytt inoment, innehållande, att bränvinstillverkare må ega att under en, en och en half, två, två och en half eller tre af de stadgade terminerna handteringen utöfva, äfvensom alt bränvinsliliverkning jemväl må börjas den 1 November samt fortsättas till den 1 eller 15 December; Och hafva såsom följd häraf, äfven §§:ne 8, 9, 20, 22 och 23 erhållit den förändrade redaktion, förslaget i sådant afseende utvisar. § 6. Sedan E. K. Maj:l genom kungörelse den 12 Juli 1861 förklarat, det flere till bränvinstillverkning berättigade egare eller innehafvare af i mantal satt eller särskildt skattlagd jord må förena sig i bolag om bränvinstillverkning, har detta stadgande blifvit bär intaget, hvarjemte i 8 § föreskrift lemnals, huru af sådant bolag tillämnad tillverkning skall anmälas. § 7.
Då flera förslag blifvit uppgifna såsom lämpliga för inrymmandet af Riksarkivet, torde det äfven tillåtas mig att påpeka nuvarande auktions-kammarens Inis. Denna egendom har tillförene tillhört R. St:r, och jag anhåller, att Utsk. måtte fästa upm irksamhet dervid. Det är visserligen ganska osäkert, huruvida Stockholms stad ville afstå denna lokal' men omöjligt är det vål icke, så vida den befinnes vara för ändamålet synnerligen tjenlig. Frih. Sprengtporten: Jag vill blott uplysa den siste värde talaren, att den af honom omnämnde byggnaden är stadens, som tillbytt sig densamma af Kronan emot ett annat hus, nemligen Riksgåldskontorets. För närvarande är den äfven uptagen för ett annat behof, för hvilket det icke torde vara lätt att finna annan plats. Efter härmed slutad öfverläggning remitterades K. M:s ifrågavarande Propos. tillika med de i anledning deraf nu upgifne yttranden till StatsUtsk:t. Föredrogos, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, StatsUtskis den 31 sisth Mars bordlagda Utlåtanden N:ris 84 och 85, angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Fjerde och Femte Hufvudtitel; hvarefter H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., med tillkånnagifvande att Talmännen öfverenskommit föreslå RiksStånden, att ifrågavarande Utlåtanden skulle hvart i sin nummerordning sättas främst å hvarje Stånds föredragningslista nästa Onsdag d. 11 dennes, hemställde huruvida R. o. Ad. behagade detta förslag bifalla. Ropades ja. Föredrogs Bevilln.Utsk:s d. 31 sistl. Mars bordlagda Utlåtande N:o 19, dels i anledning af återremiss å Betänk. N:o 13, i fråga om den s. k. tolagens utgående på sätt före sednaste Riksdag varit stadgadt, dels i anledn. af ifrågasatt ändring i de vid samma Riksdag för tolagsersättningens beräknande fastställde grunder. H.
Statsoch Bevillnings-Utskollens Betänkande, N.o 22. l N.o 22. Ank. lill Exp Utsk. den 22 Äng., kl. 12 midd. Betänkande , angående så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af frumställdt förslag, att halfva Tull-upphör den for inkommande utländska stenkol må, till understöd för Höganäs stenkolsverk anvisas, som ock åtskillige i detta, ämne väckte motioner. Uti Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer af den 24 silslidne Mars, i anledning af en utaf Direclionen för stenkols-verket vid Höganäs till Kongl. Maj:t ingifven underdånig skrift, innefattande, å ena sidan, en berättelse om de betydliga understöd, stenkols-verket af Staten åtnjutit, dels genom andel af tullen för inkommande utländsk stenkol, dels genom praemier för hvarje från grufvan afyttrad tunna stenkol, dels genom eftergift af en Statens fordran hos stenkols-verkets förre egare och dels genom hög skyddstull å utländsk stenkol, samt om de dryga kostnader, som för verkets fullkomliga iståndsättande måst bestridas, och, å den andra, en underdånig anhållan, att, enär stenkols-verket för bestridandet af dessa kostnader måst åsamka sig betydlig skuld och derjemte, i anseende till en på senare tider ökad införsel af Engelska stenkol, nödgats nedsätta prisen å de inhemska stenkolen, hvaraf följt, att stenkols-verket icke lemnade någon behållning, utan hotades med upplösning, derest icke biträde från det allmänna lemnades, halfva tullafgiften för de stenkol, som från utrikes orter till Riket införas, måtte till understöd för Skånska stenkols-verket varda anslagen; har Kongl. Maj:t, som jemväl ansett Höganäs stenkols-verk, såsom ett med betydliga uppoffringar, så väl å Statens, som å enskildes sida, nu mera fnllbordadt företag, vara i flera afseenden förtjent af allmänt hägn och understöd, velat lemna Rikets Ständer del af den genom stenkols-verkets