Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderstapets och Adelns ompröfwande hemställer, huruwida 5 ars fängelse pä Fästning, som Utskottet föreflagit, wore ek emot brottet swarande straff, öm icke deri nägon lindring wore billig, och om i alla fall det wore tilständigk at Fästnings-arbete borde kunna aläggas» Herr von iftIusnollck. Lag-Ucstottet har trott, at der brott som här blifwic satt i staga, wore et af de grofsta, och derföre möjligtwis borde kunna härdr bestraffas. Följderne deraf kunde wara gansta olika, och den stada kaninen lidit hafwa mänga grader. Et tilfälle borde derföre finnas för Domaren, at efter en beräkning deraf, lämpa straffet. Den omständigheten stulle äfwen kunna inträffa, at man med afseende pä ösncMns hemligheter borde wara angelägen, at de af en bestraffad Fullmägtig ej matte kunna yppas, och alman derföre kan finna angeläget, at nägon längre tid hälla honom i fängslig! förwar Herr iliam yrkade, at Fästnings-arbetet matte mesiutas. Som det här i staga warande brott ar gansta swart, och Friherre klannerkeim sjelf yttrat, ar det borde wara nägon olikhet i straffens grader, torde Utstottets förflag kunna gillas, dock med uteslutande af Den 14 Mars. 609 af Fästnings-arbete, hwaremot jag högeligen protesterar, emedan en Fullmägrig atrid ar en flags Representant för Riksens Stander. Fängelse-straffet finner jag ej olämpligt, ty Statsfangar hafwa ofta med ara utgatt ifrån Fästningar, men Fästnings-arbete ar alrid förknippadr med förlust af fira eller existimation. Herr von plans wolf k hade anfört sina stal til Lag-Utssorceks förfarande, och hemstalde derföre nu, antingen Ridderstapet och Adeln wille enligt Laq-Utffottets försiag utsätta Fastnings-fängelset til ; ar, eller, efter Friherre KlannLi-steims, endast pä 2 ar.
Det är så väl kändt och kunde icke heller för Utsk:ts samtlige ledamöter vara obekant, att det förekommer en mängd frågor på landet, som icke kunna afgöras pä sockenstämman, och att socknarne icke hafva förmåga att fatta ett beslut, som afser någon afgift för kommunen, annat än i vissa fall. Nq är häradet en enhet, som icke kan såsom sådan upphöra, och för länsstyrelserna t. ex. är det omöjligt att för häradet få något beslut, emedan det icke finnes någon behörig myndighet, som kan fatta ett sådant af bindande beskaffenhet. Här är, så vidt jag vet, icke fråga om att på något sätt förändra den nya kommunal-författningen om landstingen, utan endast alt komplettera den, och att framkalla en myndighet, om hvars behöflighet jag trott att alla läns-styrelser, likasom alla, hvilka hafva reda på förhållanderna på landsbyrgden, borde vara enige. Jag har just af författningen om landsting vunnit den öfvertygelse, att en härads-representation är alldeles nödvändig. Det heter nemi. i 3:dje mom:t af 47:de §:n: »Då fråga om grunden för afgilters uttaxering uppkommer, skall denna fråga först afgöras. Framställes inom landsting påstående, att företag, hvarom förslag blivit väckt, är af den beskaffenhet, att endast stad eller endast landsbygd af företaget kan hafva hufvudsaklig nytta, och att förthy i förra fallet landsbygden och i det sednare städerna», etc. etc. etc. etc. — Här står nu ordet »landsbygd» i motsats till städer. Med landsbygd kan således icke menas någon större eller mindre del, än länet, d. v. s., är det nu så, måste en följd deraf vara, att landstinget icke är befogadt, likasom jag för min del skulle anse det vara en stor olycka, om så vore förhållandet, att företaga sig att förklara den eller den frågan vara af väsendtlig nytta för det eller det häradet, och på denna grund pålägga detsamma utgifter. Landstingets befogenhet måtte icke kunna vara någon annan, än att besluta för hela länet. Skulle deremot landstinget anse sig berättigadt att äfven lätta beslut för häradet, så skulle konseqvenserna af sådana beslut för landet blifva högst vådliga.
Dessutom skulle, i fall lotteriet indrages, tjenstemännen derstädes uppföras på indragningsstat, hvarigenom en statsutgift af nära 7000 r:dr skulle uppkomma, Gr. Cronhjelm: Uti StatsUtsk:s betänk. N:o 44 finnes följande uppgift: ”och blefve, utom hvad i postmedel och bevillning hittills utgått, den årliga bristen för statsverket r:dr 67,180;” och deruti är inberäknad den indragningsstat, hvarpå lotteriets tjenstemän skulle komma att uppföras. Hr Rosenblad: Sedan Hr Gr. o. Landtm, täckts förklara, att beslutet i anledn. af StatsUtsk:s förevar, betänk. N:o an ej kan komma att inbegripa frågan örn classlotteri, och att den frågan skall stå öppen, såsom utgörande föremål för en särskild motion, får jag vördsammast anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, uti propos. till bifall å detta betänk, måtte utesluta de alne sista raderna, innehållande: Och har Utsk. icke, på sätt ifrågastäldt blifvit, funnit skäl tillstyrka denna inrättnings förändrande till classlotteri”; ty om äfven denna del af betänk, blefve bifallen, torde Hr Gr. o. Landtm, finna, att, i motsats mot hvad Hr Gr. o. Landtm, förklarat, den af mig yrkade mening sedermera ej kunde göras gällande. D c 11 C Augusti f. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då endast liufvudpunkten blifvit för B. o. Ad. uppläst, bade H. Ex. ansett endast den nu vara föremål för öfverläggning och beslut; dåden sednare, eller afstyrkandet af classlotteri, genast härefter skulle blifva för R. o. Ad. föredragen, blefve det då tillfälle för Hr Rosenblad att söka göra sitt förslag gällande. H. Ex. framställde derefter propos. till bifall å den nu föredragna liufvudpunkten, ang:de nummerlotteriets bibehållande. Ropades starka ja, blandade med nej. Gr. Cronhjelm:
Hvarje menniska, så länge hon icke öfverskrider rättvisans lagar, äger fullkomlig frihet, att söka sina egna fördelar i sin egen näringsväg och att med sin industrie och sitt capital täfla med hvar Och en annan menniska eller näringsclass. Styrelsen är då alldeles bsfriad ifrån en pligt, hvars försökte fullgörsnde måste alltid vara underkastadt oräkneliga misstag och öfverstiga förmågan af all mensklig vishet och kunskap5 den pligten nemligen att vara förmyndare öfverön, Den II Junit e, m. 637 skillda menniskors Industrie och att leda den till de yrken t sora äro de mäst fördelaktiga för samhället. Från dessa grundsatser har ock Bevillningsutskottet utgått vid uppgörandet af det förslag, som af ett upplyst RiksStånd ou granskag. Fritt från all smitta af principer, sora lägga konstlade och onaturliga tvångsbsnd på den enskilde medborgarens fria kraftfulla verksamhet, har Utskottet trott, att ett vidsträckt utrymme för folkhopens arbetsförmåga,' en obegränsad frihet i den inhemska industriens serskilda grenar, äro de grundkällor, hvarifrån den verkliga Simhällsförmågan utgår, och att, i följd deraf, allt tvång pä export-handeln är den genaste vägen, att qväfva National välmågan Utskottet har ändteligen trott, att hvarje individs fria ostörda dispositionsrätt öfver dess ärfda eller förvärfda jord, ofelbart skall föra till ett säkrare, med landets sanna väl mera öfverensstämmande, mål, kraftigare medverka till det stora Samhälls-ändamålei, enskild och allmän styrka och sällhet, än alla skrålagar, Skogsförbud och Förmynderskap öfver fullmyndiga menniskor. Jag får hos Eders Excellence Herr Grefven och Landt-Marskalken vördsamt anhålla om proposition till bifall af Utskottets Betänkande. Friherre Cederström: I anledning af de ytterligare anmärkningar, corn emot Utskottets Den ii Junti e. rn'. Betänkande blifvit frtmslätlde, anhåller jag, att få tillägga några ord.
Utskottets förslag lyder sålunda: 3'Så anser ”BancoTJtskottet sig icke kunna eller höra 31 tillstyrka någon förändring i de vilkor för 33återbetalningen af Götheborgs Stads lån, 33sorn, vid s ednäs te Riksdagen, utaf Rikets 33Ständer blifvit bestämde; utan föreslår, 33att, i enlighet dermed, vederbörande än 33vidare lemnäs öppet, att, antingen såsom 33hittills, till Banken erlägga, utom ränta 3320,000 R:dr årligen, eller ock, med oför, 3ändradt antagande af Reversformulairet, De ii g Juni! e. ro. 3*7 *'kunna återgälda skulden långsammarej ge”, nom betalning i ett för allt af 14/>oo R:dr ”hvarje är uti ränta och capital-procent Om Ridderskapet och Adeln således bifaller Betänkandet, så är det, om en för alla och alla för en ansvara för återbetalningen, Staden öppet att få lindrigare vilkor. Det synes således ej vara skäl till återremiss af Betänkandet, ty Utskottet skulle icke kunna svara annat, än att Betänkandet redan är sådant, att, genom dess bifallande, Staden kan få bättre vilkor, om den vill ingå på det rätta formulairet tili skuldsedeln. Jag anhåller om proposition till bifall. Grefve von Rosen: Jag vill visst ej neka, att den siste värde Talaren har rätt i sin framställning; men å andra sidan, om Staden hädanefter betalar, såsom Betänkandet innehåller, 14,000 R:dr årligen, så afbetalar Staden g procent på Capitalet i stället för 2, och detta är ej enligt med Rikets Ständers beslut. Andra Städer betala icke mer än 4 procent i ränta på de lån de undfått, men Götheborg får betala 5 procent, och jag tviflar, att några Städer så accurat betalt på dagen, under loppet af 5 år i5o,ooo R:dr B:co, såsom Götheborg gjort. Herr von Hartmansdorff:
Se Fjerde Hufvud-Titeln. b. 30 Maj b. 30 Maj jb. 31 Maj a. 30 Maj j 96 Se Fjerde Hufvnd-ITiteln. •}U[S3f{.8 SL W £ § g ® d ' 05 03 & £ 2 B p: So 2. ^ *"S B CD B s ^ ^ § M 3 A. < O CD ►Ö CD £. 3* CR 5’ 05 g* Sj ^ CD N7<r N:o Sid. Ar tilleri-b eliof, angående anslag till 1 4 1 51 27 Artilleri-försök vid flottan, angå- ende anslag till 1 4 1 52 14 Artilleri - officerare, angående resestipendier åt 1 4 1 51 13 Artilleri-regemente, Svea, angå- ende anslag till kasernbyggnad för 1 4 1 51 59 Artilleri-regementena, angående anslag till 1 4 1 51 12 Arvidsjaurs kyrka, om väganläggning mellan Roknäs by i Norrbotten och 4 1 78 11 Arvidstorp, om upprensning af vattendraget mellan sjön Kalfven och - 4 1 78 39 Asp, T. F., Bokhållare vid Tumba bruk, angående årligt understöd till — 6 1 8 — Augmentsränta, - angående nedsättning i lösen för uträkning deraf och om behörighet att verkställa en sådan uträkning — 8 — 6 — August, Hertig af Dalarne, angående förhöjning af statsanslaget för ] 4 1 8 4 Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Preste Ståndet. Borgare Ståndet. Bonde ståndet. Se! Fjerde Hufvud-jTiteln. Sej Femte Hufvud-jTiteln. Se Fjerde Hufvud-Titeln. ^Se Stats-jbidrag till vägar, m. m. b. 9 Dec. b. 9 Dec. b. 9 Dec. Se b. 9 Dec. g. 13 Dec. b. 6 Dec. Björsta Hufvud - g. 9 Dec. g. 6 Dec. CD ^ | Riks-Ståndens Beslut.
Ständer tilldelats årligt understöd, när oförmögenheten till vidare tjenstgöring blifvit styrkt; samt att af sådan anledning två Häradsskrifvare, Jacobsson och Medelplan, af hvilka den sednare varit behäftad med samma sjukdom som Sjöberg, blifvit, utan alt hafva uppnått förcskrifven lefnadsoch Ijensteålder, jemlikt Kongl. Brefvet den 25 November 1060, å indragnings-staten uppförda till åtnjutande af full häradsskrifvare-pension; och då Sjöberg, efter att en längre tid bafva lidit af skrifvaredarrning, enligt läkarens vitsord, egde föga hopp om förbättring, utan vore att anse såsom obotlig, hade Stals-kontoret med afseende å Sjöbergs ålder och tjenstetid samt hans af Landshöfdinge-embelet vitsordade under tjenstgöringen städse ådagalagda sällsynta nit och drift samt utmärkta skicklighet, till Kongl. Majits pröfning öfverlemnat huruvida icke anledning förefunnes att till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om Sjöbergs uppförande å allmänna indragningsstaten efter afskedstagandet med en årlig pension af 1,500 Ridr. Stats-kommissarien
Byn Combe Down, två mil från Bath, har haft den glädjen att utgöra hemvist åt en af dessa hjältinnor, som visa oss, hur stark en kvinna kan bli i sin tro. Då Miss A m y Fowler, numera känd s o m Syster Rose Gertrud, föreståndarinna vid Damiens sjukhus i Kalawas, Molokai, ännu i högsta blomningen af kvinnans ålder, hängifver sig åt dessa olyckliga, pestsmittade varelser, hvilkas öde på senare tid väckt så mycken allmän medömkan, ålägger hon sig ett martyrskap, s o m beröfvar döden dess udd För endast tjugufem år sedan såg den vackra staden Bath födas andra dottern till Rev. F. W. Fowler, då adjunkt i St. Marys församling, Balhwick. Barnet, som alltjämt visat en ovanlig intelligens, hade knappast lagt de tidigaste flickåren bakom sig, när hennes far utnämndes till predikant vid Balhs arbetsinrättning, en post s o m han ännu innehar, o c h familjen flyttade till Combe Down. A m y Fowlers begåfning kunde ej döljas under » ena skäppo »; hon gaf sig hemifrån o c h blef sekreterare åt en konstkritiker i London. Därpå begaf hon sig till Paris o c h lärde sättaryrket, efter några års allvarligt öfvervägande omfattande den romersk-katolska tron. Vid ungefär 20 års ålder beslöt hon att studera för det steg, hon nu tagit. Hon lärde alla en god sjuksköterskas plikter o c h innehar en mängd betyg. Hon egnade sig särskildt åt fall af spetelska, af hvilka alltid förekomma några få vid sjukhusen i Paris, o c h vid expositionen därstädes i fjol undersökte hon med intresse modellerna af lemmar och hufvuden af hawaiske spetelske, hvilka voro så vederstyggliga, att de flesta åskådarne så fort som möjligt vände ryggen åt dem. Miss Fowler lemnade England den 18 jan. detta år för att ensam resa genom Amerika till sin bestämmelseort, i bästa helsa både till kropp o c h själ. Hon kommer ej att stanna längre i Amerika, än s o m är nödvändigt för alt besöka en bror, bosatt där, o c h fortsätter sedan sin färd från San Francisco till Honolulu.
M 56, i anledning af väckt motion om antagande af en lag angående in ternationel litterär äganderätt Bifölls. J\s 59, i anledning af väckt motion om förmånsrätt för kommunalutskylder. Bifölls. Bth. till R. St. JYS 40, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JYS 17, öfver väckt motion angående sättet för stämnings delgifvande åt byalag eller annan samfällighet. Lades till handlingarne. JYs 42, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JYS 27, öfver väckt motion om förändrade bestämmelser i afseende på universiteternas disciplinära domsrätt öfver de studerande. Lades till handlingarne. JYS 43, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JYS 28, öfver väckt motion om inrättande af förlikningskomitéer. Lades till handlingarne. JYs 48, i anledning af väckt motion om upphörande af den genom Kongl. Förordningen den 13 September 1864 medgifna frihet i ränteaftal. Bifölls. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets Utlåtande och Memorialer: JYS 67, i anledning af väckta motioner om åstadkommande och användande af Svensk jernvägsmateriel. Bifölls. JYs 68, med förslag^ till voteringspropositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, dels i fråga om anslag till komplettering af bristande materiel å redan anlagda stambanor, dels om anslag till fortsättande af nordvestra stambanan, dels om anvisande af medel till utvidgning af den beslutade bangården vid Clara sjö. De föreslagna voteringspropositionerna godkändes. JYs 72, i anledning af återremiss af Utlåtandet JYs 37, angående ifrågasatt befrielse för gästgifverihemmanet JYs 3 Weda från erläggande af rotevakansafgift. Lades till handlingarne.
Till belöning för andra extra arbeten och till uppmuntran för Extra-ordinarier, hvilka visa synnerlig flit och skicklighet, må Fullmägtige, efter hvad hittills varit vanligt, emot redovisning, årligen disponera till och med Sexhundra Sextiosex (666) Riksdaler, trettiotvå (32) skillingar Banco; dock får utaf denna summa något icke utbalanceras, utan bör hvad för året icke kommer att utgifvas, blifva en besparing för Verket. §. 102. Likaledes och, enligt 1810 års Riksdagsbeslut, skola Fullmägtige ega att till nådegåfvor åt sterbhus efter i torftighet aflidne Tjenstemän och Vaktbetjente årligen disponera till och med Etthundra femtio(i5o)Riksdaler Banco, under de vilkor samma beslut innehåller. Deremot får utbetalning af några andra arfvoden lill Riksgäids-Cor.- 38 Bil. till Stats-Utskottets Memorial N.o 4l0, torets Embelsoch Tjenstemän samt Vaktbetjente, än de, som uti Staten och detta Reglemente äro utsatte, icke ega rum. §. io3. Då någon bland Riksgälds-Contorets Embetsoch Tjenstemän samt Vaktbetjente, som icke uppnått den ålder, att han, enligt allmänna Författningarne, är berättigad att, vid afskedstagande!, behålla hela lönen såsom pension, begär afsked med pension, kommer dess ansökning att pröfvas och afgöras, i enlighet med hvad för Rikets Ständer Banks Tjenstemän finnes stadgadt. §• i°4- När sysslor skola bortgifvas eller förordnanden till lediga tjensters förrättande tills vidare meddelas, bör sådant genom anslag kungöras uti samtlige under Riksgälds-Verket lydande Departement, och uti dessa anslag utsättas, så väl löne-vilkoren, sorn tiden inom hvilken de sökande böia sig anmäla. §. Till ledige sysslor och befattningar vid de Departementer, hvilka stå under Commissariernes närmaste inseende, upprättas af Commissarierne förslag, å hvilket en af de sökande uppföres. §. 106.
Utan tvifvel kan landtbruket, lika som alla andra practiska yrken, reduceras till någon grad af vettenskaplig säkerhet; utan tvifvel kunna de strängare vetenskaperna åt detsamma lemna sitt bidrag; utan tvifvel kunna för landtbruket uppställas allmänt rigtiga reglor, som fordra afvikelser och modificationer i tillämpningen efter särskilda locallörhållanden; och utan tvifvel kan det således blifva föremål för studier och städad SOS Den 28 Fehruarii. ’ tankeföremåga. Om perroner af bättre uppfostran, men med ringare förmögenhet, ägde tillfällen att från ungdomen studera landtbruksyrket „ och ville nöja sig att med eget rörelsecapital sköta andras jord, till dess de kunde förvärfve egen, skulle de icke då snart bilda en dass af arrendatorer, som jordägarne skulle vara glade att emottaga? Bergsbruket i sin natur mera vetenskapligt än landtbruket, Och tidigare derför ansedt, äger redan, mera än det sistnämnda, bildade personer vid sin närmare handläggning; dock tviflar jag ej, att äfven der finnas många platser för den dass, hvarom jag talar, om endäst allmänna tänkesättet gjorde det till bruk, att uppsöka dem: men ännu blir man hellre surnumerär Fändrik eller Auscultant, än man blir Bruksbetjent med utsigt om framtida utkomst. Manufacturer och Fabriker kunna visserligen icke umbära vettenskaperna,• ju mera personer af uppfostran kunde dragas till deras skötande, ju mer skulle dessa näringsgrenar vinna. Det återstår slutligen de egentliga handtverkerierna, som pu, för det mästa, ligga i arbetsclassens händer. Det sätt, hvarpå Lärgossar och Gesäller tiildanas, är så litet egnadt att flytta dessa yrken ur arbetsclassen, att sällan någon till välstånd kommen, och i följd deraf mera bildad, handtverkare låter sin son välja samma yrke, Den 23 Februarii. 9°9 om det icke kan ske under dess egen ledning. Mången mindre bemedlad fader, som kunnat lemna sin son bättre uppfostran, men ringa förmögenhet, hade kanske längesedan anvist honom ett handtverk, om han icke fruktat elaka sällskap, otjenlig sysslosättning och mindre god behandling under läroåren.
De genomströfva ön, de samla alla krigare, som ännu finnas der och på närmaste öar, och ännu engång öfverfaller den lilla hären Panu, den fremmande inkräktaren. Men den lilla hopen faller som småskogen, när orkanen far fram öfver ön, och Tongatabus höfding ligger slagen bland sina män. Ingen sjunger dödsklagan öfver den fallne, ty från hans lik rycktes af Panus händer hon, som bordt sjunga hans dödssång, hon som bordt följa honom i döden. Hvite man, sannas dina ord, Wainahée slafvinna åt en fiendtlig höfding? Se äfven Panu är stolt och mäktig nu, och Panu befaller öfver Wainahée. Men hela ön är i hans våld, hvi skulle han neka den sköna Wainahée att gå till stranden, för att afskölja bloden från sin drägt, från sina händer, blod af hennes hjertas lif. Wainahée stod vid vikens strand, hon blickade öfver hafvet. Hon sjöng som vågen sjunger mot stranden: "Fri är Wainahée, fri som kormoranten i skyn, som vågen i hafvet, som vinden i löfven. Fri är Wainahée, hon är icke vattenöst, hennes själ är icke bunden, hennes ös gud säger icke: du skall vara mannen undergifven, Wainahée behöfver icke lyda slafvens lydnad". "Wainahée lefde gladare än rosenskyn, ljufligare än doftande blomman, ty hon lefde som en droppe i den starkes hjerta, hon hade gerna varit ett stoft under hans fot; hon kunde ega hjertats fria, vackra ödmjukhet, ty ingen befallte henne lyda slafvens lydnad". "Hvite fremling du sofver, men Wainahée är fri, hon måste icke vara slaf, ty hon är icke vattenöst, och hennes gud befaller henne icke att lyda". "Wainahée älskar icke Panu, höfdingen. Wainahée vill icke vara honom undergifven, se hon är fri". "Fria haf, fri som du är Wainahée, emottag henne i ditt sköte".
Jag ansåg vid förra Riksdagen det vara vigtigt, att det funnes många lagliga bränvinsutskänkningsställen, på det att de olagliga ej måtte upkomma, men jag har, såsom sagdt, sedermera funnit, att hvarje möjlig inskränkning i detta hänseende medför sin stora nytta. Det må väl vara, att. det förefaller mången orimligt, att man ej skall få köpa sprit på apotheken, då apothekare hafva distilleringsrättighet, men jag får härvid erinra, att man enligt förslaget derstädes finge köpa sprit, blott man företedde recept eller, om man är näringsidkare, betyg fran vederbörande myndighet, samt att detta recept eller betyg troligtvis kunde begagnas flere gånger eller hvarje gång man behöfde varan, så att besväret ej blefve särdeles stort. Oell man saknar väl icke anledn. att befara, att då apothe kare ega rättighet att hålla två distilleringspärinor samt vinsten af oloflig bränvinsförsäljning är betydlig, mången af (lem skall låta af vinstbegäret förleda sig att missbruka distilleringsrättigheten. Jag erinrar mig just nu ett exempel på ett slikt missbruk, som egde rinn vid en marknad, der det försåldes en betydlig qvantitet s. k. Den 18 Juni. 413 Riga balsam, som i sjelfva verket icke var något annat än bränvin. Jag anser mig böra tillstyrka bifall till förslaget. Hr Lilljehöök, Carl Berthild: Många personer, som icke äro näringsidkare, kunna ganska ofta behöfva fullkomligt ren sprit till hvarjehanda ändamål. Då de, som äro berättigade att försälja sprit, icke äro ålagda att tillhandahålla allmänheten fullkomligt ren dylik vara, så vore, om ej sådan sprit finge köpas på apotheken, det omöjligt för t. ex. en person, som sysselsätter sig med kemiska experimenter, att få den sprit eller alkohol han dertill kan behöfva. På grund häraf får jag anhålla om afslag å det i denna g föreslagna tillägg. Hr Printzensköld: De skill för bifall till denna §, som Prih. Raab här anfört, kan jag för min del icke godkänna.
På grund häraf och de uplysningar den siste talaren lemnat, anhåller jag att R. o. Ad. ville bestämma pensionen till 2,000 lldr, hvilket belopp är ingalunda öfverdrifvet. Frih. Cederström, Rud.: Aterremiss bör visserligen icke vägras, då erforderliga uplysningar saknas, men i förev:de fall sväfvar åtminstone icke jag i någon ovisshet, som förhindrar mig att fälla mitt omdöme nu genast. Gr. Sparres förslag synes mig i alla afs:den lämpligt, och hvarföre jag äfven understödjer den SlatsUtsk:s härv:de ledamöters afgifna förklaring, att motionen icke kunnat af Utsk. tillstyrkas, derföre att framställning i ämnet bordt komma från Regeringen, har Utsk. sjelf vederlagt, enär Utsk. i punkten 64 tillstyrkt en pension på grund af enskild motionärs framställningar, och hvilken pension R. o. Ad. ock bifallit. Den saknade kännedomen om en sådan mans förtjenster som Hr Plageman synes, hvad R. o. Ad. beträffar, numera böra vara häfd, och jag förenar mig derföre i den hemställan, Gr. Sparre afgifvit. Sedin härefter Hr Frih. o. Ordftden framställt, att i afs:de på ifrågavtde punkt blifvit yrkadt, dels att R. o. Ad. måtte besluta att R. St:r må för Assessoren m. m. C. F. Plagemann, vid afskedstagande! från den innehafda Salpetersjuderi-Direktörs-befattning, bevilja en årlig pension af 2,000 Rdr Rmt, att utgå från allmänna indragnings-staten; dejs ook återremiss, blef den först till bifall å förev:de punkt framställde proposrn besvarad med Nej, hvarpå Hr Frih. o. Ordftden hemställde om R. o. Ad. b i föl le, att R.