Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständets tanka icke bör betagas nHgon Swensk undcrsäre ten rättigheten, att i wänlig och Laglig ordning underställa sin sak Kongl. Majus och Rikets Embctsmäns bepröswandc, fann Ständet intet ffäl att assia ifrän desi i detta mäl yttrade mening. Sluteligen och dä Ständet beflöt, att i det ändamäl ssm Regerings-Formens 71 §. omförmäler, af desie anmärkningar lemna de Nsspective Med-Ständen del, ansäg Ständer sig jemwäl böra wördsamt och wänligcn fvreflä, att det ät Bewittnings-Utjkottet mä updragas, att, efter erhällen del af Riks - Ständens beslut , Aidd. och LS. prot. 6:te Band. s:dra Aftz. L7:s ^4. 690 Den 17 April. fluk, och l de delar, hwarom samtelige Sländön enhälligt gilla Utflcttcts Project och tillllyrkta ändringar, genast upsäita ei: sädan Ncdaction af ifrägawarande Författning, som med Rike-Ständcns dcflut är öfwcrensstämmandc, hälst som det är anledning förn oda , att bcmäldte Utstött , som har närmaste kunfiap om Letze ärrader, med mindre lids utdrägt torde kunna ctt sädant arbete fullborda, än om det öfwerlcmnas till Expeditions-Utskottet, som i synnerhet nu wid Riksdagens annalkande slut ärmed flera angelägne göromäl ' spselsatt. Illt supra. S. D. Kongl. Majtts Nädiga swar till Riksens Ständer pä deras underdäniga strifwelse rörande Wargeringcn, tillika med Aniirnlen Herr Friherre Ii. <lsUeiskrörnZ till höglofl. Ridcrstapet och Adeln ingifne och Stället communiccrade anförande i detta ämne, remitterades till Riksens Höglofl.
Härpå följer ånyo praktisk tjänstgöring å apotek under minst ett år såsom s. k. laborant, hvarefter en 2-årig kurs vid institutet vidtager såsom beredelse till den andra och sista examen, » provisorsoch apotekareexamen ». O c h så äro de sex läroåren till ända, visserligen en ganska lång beredelsetid och som nog ofta blir ännu ett å två år längre, men dock ingalunda så dyr som en motsvarande kurs vid ett universitet eller en fackskola. Under hela den tid, man är anställd å ett apotek, erhållas nämligen fritt vivre samt äfven någon årlig lön, uppgående för en elev till 100 å 2 0 0 kr., för en farmacie-studiosus till 4 0 0 å 600 kr. och för en provisor till 1000 å 1200 kr. D e t blir sålunda egentligen endast de 2 åren, hvarunder man vid institutet läser på sin sista examen, som kräfva ett studiekapital. Till erhållande af eget apotek är sedan kvinnlig apotekare lika berättigad som manlig, och att våra apoteksinnehafvare i allmänhet hafva en tryggad och g o d, ofta riklig bergning, är j u en känd sak. Men vi vilja icke ensidigt göra blomstermålningar. Apotekareyrket är nog, åtminstone under läroåren och specielt under elevtiden, också ganska fordrande. Göromålen, såväl de gröfre som de finare, äro trägna och kräfva ständig uppmärksamhet, man får föra ett instängdt och bundet lif, man måste t. o. m. turvis bestrida natttjänstgöringen, då den vakthafvande farmaceuten påklädd sofver bredvid apoteksrummet, beredd att väckas af portklockan vid c: hastigt inträffade sjukdomsfall och behof af medicin. Apotekarne själfva hafva ock framhållit dessa omständigheter såsom talande mot möjligheten af kvinnans kompetens till yrket, och många bland dem torde nog af dessa skäl vägra att på sitt apotek mottaga en kvinnlig elev. V i våga emellertid tro, att med g o d vilja å herrar principalers sida dessa förhållanden skola låta så ordna sig, att de ej behöfva omintetgöra den reform k. m:t velat till den svenska kvinnans förmån och på hennes egen begäran åstadkomma.
Skogskolning är likaledes en hufvudsaklig binäring. Den idkas dels i Bergslagen och bruksdistrikten, der kolen försäljas och användas inom Länet, dels också i skogs-socknarne af Sahlbergs fögderi, hvarest den uppgår årligen till 18,000 stigar, med ett värde af 20 till 24,000 R:dr Banko. Kolen försäljas för det mesta till Bruken och Bergverken inom Länet, men något deraf utgår dock till Bruk i angränsande Län till ett ungefärligt belopp af 4,000 R:dr Banko årligen. Tjärubränning idkas äfven i Sahlbergs fögderi till 7 ä 800 tunnor årligen, hvaraf ungefär hälften säljes utom Länet. Laggning i sammil fögderi idkas såsom förr. —• Afkastning deraf beräknas till 2,000 R:dr Banko för försäljning utom Länet. Säl tpeter-till verkningen har under de sednare åren minskats. Jagten är lönande i skogsorterna och idkas der mer och mindre, dock ej till afsalu utom Länet. Sedan den år 1832 af Eders Kongl. Maj:l i Nåder gillade förening på lein års tid om premier för utödande af rofdjur ulan skallgång tilländalupit, hafva nya öfverenskommelser af någon olikhet inom olika Härader och trakter af Länet blifvit vid allmän sammankomst träffade om sådana premier och af Eders Kongl. Maj:t genom Nådigt bref den 2 Februari 1838 lill efterföljd fastställda. Dessa öfverenskommelser synas medföra önskad verkan, ty antalet af dödade rofdjur har årligen varit betydligt nog, på sätt mina derom årligen afgifna underdåniga berättelser innehålla. Fiske idkas i de talrika sjöarue och vattudragen, men mer och millin» betydligt. 32 Laxen går stundom upp ifrån Mälaren och fångas någon gång uti Strömsholms-åen eller Ramnäs-strömmen. Kronan har ett särskildt utarrenderadt laxfiske vid Strömsholm, hvars afkastning dock är ringa sedan Kongsådern blifvit öppen lemnad för laxens passage högre upp i strömmen.
M:ts nådiga oetroj, derigenom en ändring i planen för förstnämnda jernbanas anläggning blef nödvändig, emedan vägslräckningen emellan Örebro och Ervalla var gemensam för begge jernbanorna, träffades den öfverenskommelse emellan Köping-Hull och Örebro-Nora jernvägsbnlagen, all det senare bolaget skulle inskränka sig lill anläggandet af jernvägen emellan Nora och Ervalla, eller något mer än hälften af den våglängd, som enligt det ursprungliga förslaget borde af della bolag åstadkommas, samt verkställa den jernvägsanläggning, hvilken af bolaget kommc alt utföras, med större dimensioner, så all den blefvc af enahanda beskaffenhet och kunde begagnas af samma Iransporl-materiel, som Köping-llull-jernvägen, hvaremot del förra, eller Köping-Hult-bolagel, skall ombesörja trafiken å samt underhållandet af och finvallningsbeslyren vid jernvägen emellan Nora och Ervalla. Beträffande det för jernvägs åsladkommande emellan Örebro och Nora bevil jade statsbidrag, blef, efter derom gjorda underdåniga framställningar och Fullmäktiges i 110 Expeditions-Utskollets Förslag till tinderd. Skrifvelse, N:o 226. Riksgäldskontoret hörande, bolaget för Örebro-Nora-jernvägc», hvilket antagit benämningen Nora-Ervalla jernvägs-bolag, i näder förklaradt berättigadt alt, såsom understöd för den större jernvägs-anläggningcn emellan sistnämnda tvenne ställen, utbekomma hela den af Rikets Ständer i egenskap af anslag anvisade summa, 75,000 R:dr, oell jj.-delar, eller 100,000 R:dr banko, utaf lånebidragct. Derjemte har E. K. M:t, genom högslberörda nådiga Skrifvelse, behagat tillkännagifva, att, efter det jernvägen emellan Örebro och Nora blifvit fullbordad och för trafiken upplåten, hade samma jernvägs-bolags-direklion, uti en af E. K. M:ts Befallningshafvande i Örebro län insänd och förordad ansökning, hos E. K.
Man tycktes ana faran, att här omsider indragas i en hvirfvel, der all menniskovishet kunde lida skeppsbrott. Och i sanning, för en person med Thorilds känsla måste det vara svårt, att på allvar läsa t. ex. capitlen 14–17 af Johannes’ Evangelium, utan att fråga sig: en så himmelsk förening af kärlek, vishet, skönhet, smärta och salighet, – har den någonsin talat, och kan den någonsin tala, från en blott mensklig tunga? – Mycket vore att säga om denna Christophobi, som jemväl bland de ädlaste af den tidens snillen var så allmän. Vi må inskränka oss till den anmärkning, att tidehvarfvets Theologi var dess första orsak. De funno sig ställda emellan en till mumie vorden Dogmatik, och en nytillverkad, men redan från sin födelse äcklig, lam, oförmögen. Å ena sidan mötte dem en trånghufvad och skoltorr Renlärighet, ofta parad med hyckleri och skenhelgd; å andra sidan den nyssnämnda ”Neologien”, bredvid ett det mest ytliga ”Fritänkeri”, – hvilket den ändock ej förmådde motväga. Ur detta dilemma redde de sig då esomoftast så, at de vände ryggen åt båda hållen, och vandrade sin väg framåt, utan att vidare bry sig om någondera parten. Så hade äfven Thorild gjort. De särskilda omständigheter, som bevekte honom att just i London återbegynna christligt-religiösa betraktelser, känna vi ej. Nog: de bägge engelska skrifterna visa, att så skett. En hög aktning för Christendomen uppenbarar sig här; ton och ordasätt af Bibelspråket användas gevna; om Jesus talas flerstädes, och såsom om en person, i hvilken Gudomens fullhet bott företrädesvis148, – en gudalik Välgörare, och sannfärdigt menniskornas ”Återlösare”, emedan han i verlden infört den religion, som är Hjertats, Kärlekens, Fridens; hvad numera återstår, säges vara att genom en sann Philosophi, men på grunden af hans verk, utveckla denna religion till det klara, fullt sjelfmedvetna Förståndets.
Fenella, en rol för en tra-gedienne, dansas af tvenne dansöser, af hvilka ingenderarkan sägas prestera något helgjutet trots aktningsvärda försök. Da Gurli Åberg ej mer är å prendre. kunde ' ej Olga Björkegren mod sin sydländska apparition och uttrvcksrika förmåga här vara lämplig? Dessa begge klena framställningar föra tanken osökt till personalens beskaffenhet, de nya engagementen och reengagementen. De senare i synnerhet uro egnade att slå operavännen med häpnad. Ingen utom vederbörande sjclfva kunna väl begripa hvad gagn operascenen har af hrr Rosén och Qrcritlius eller fröken Jarctte, om ej den senare skall fungera som s. k. sjukbudssångerska, som man tar till i » Faust », di Ek — Margaretha är hes, eller i rBergtagna », då Ingeborg — Grabow insjuknat. Och tror verkligen teaterstyrelsen, som dock borde vara hemma i Mefistoroler, att hr Södermans Mefisto, trots anlag o. d., kunnal ersätta hr Langes? Och stode det ej i mensklig makt att något reducera mängden af f. d. röstegare, för att värfva en enda jemte hr Odnum presentabel tenor? Sängei-skorna vid operan äro många, ganska många. Så ha vi ej mindre än tro Mignons, tre Neméor (Konung för en dag) och ända till fyraZelidor i nyssnämnda operett, att nu ej tala oift alla dubbla prinsessor, pager och subretter. Men hvar ha vi någon Donna Anna, någon Fidelio någon Agatha eller Valentine? Jag vet att man visar mig till fröken Ek för de sistnämnda. Må vara. Ur Dagens Krönika UR DAGENS KRÖNIKA MÅNADSKRIFT FÖR SKÖNLITERATUR, TEATER OCH POLITIK UNDER MEDVERKAN AF FLERE SVENSKA OCH UTLÄNDSKA FÖRFATTARE UTGIFVEN AV ARVID AHNFELT SJETTE ÅRGÅNGEN 1886 STOCKHOLM CARL SUNESONSTOCKHOLM.
e,/ Z^/o/oeeV/e^ 6/"ne,' /,e„e/e„, //r/Z/e^ //e„/u' Zt/e,/.^ /-ec -V/oe /- H/ott e/e„ l e) 1844. tXurvuruncte: Luns Lxeettenee 4nslilike-8lul8-^tinistern tterr Lriteerre t7r/ Luns Lxelttenee 8luis-!VIinisl6r» tor Olrities /Lenlteiiu Leer triteerre //rre, Luns Lxeeltenee 8luls-ttältel tterr Lriteerre Lr,Ac,/u/e//,e,' 8luls-ttulten: /o/lr ceres, t ritierre 8/cre/ von //-/s^ern, 32 Aon§l. ä/q/its lVää-Aa /'-position, ^V.o S. Af«n//ie, löiiierre I^s^/roTr, fäilierre ^orc/en/o//?, 8/V/ee^s/o^le. 8tats-I>ädet neli Oresen för I^aildtförsvsrs-Oe^artementet, f"ri!l6rre /^en, c>n, föredrog i underdäiligllet — 3:o.
Han tassade fram till soptunnan, lyfte av locket och började peta med sin käpp bland avskrädena, plockade upp några benknotor, vände på dem och stoppade dem i sin påse. Därefter lade han locket på tunnan och smög sig åter bort. Den tunga porten slog igen om honom med en skräll. Smedens slägga arbetade alltjämt, och eldskenet på muren flammade allt rödare, medan gårdens längor och plank svartnade mer och mer i oktobermörkret. En hund började skälla i granngården några kvinnor pratade och skrattade i portgången och det blev åter tyst. Tomas spratt till: någon knackade på dörren. Det var Märta. Å, Märta, är det du jag satt här ensam i mörkret och tänkte på dig, men jag väntade dig inte... du skulle ju gå bort! Ja, sade Märta, jag kommer just därifrån. Det var så tråkigt där. Jag sade att jag mådde illa och gick min väg. En herre måste följa mig, naturligtvis, det var omöjligt att slippa. Han följde mig ända till vår port, och där stod jag innanför och väntade en lång stund, innan jag vågade mig ut igen... Och nu är jag här! Hon lade kappan på en stol och stod framför honom i sin vita sällskapsdräkt med tyllärmarna. Hon hade icke skaffat sig någon ny sedan våren. Men i skärpet och på håret hade hon icke längre violer, utan vita rosor. Hon stod ännu upprätt mitt på golvet. Jag vill säga dig något, Tomas, sade hon. Jag vill säga dig, varför jag grät. Tomas kände, att han bleknade. Jag tror, att jag kommer att få ett barn. Han stod mållös och stirrade på henne, som om han icke förstod. Men Märta stod vit och lugn. Hon grät icke nu. Vi ha gjort orätt, Tomas, nu går det oss illa! Timmarna runno. Tomas och Märta kunde icke lämna varandra. Varje sekund tycktes dem dyrbarare än någonsin. De kände lyckan glida sig ur händerna; de trodde sig se henne likt en nyckfull, förnärmad gäst vända dem ryggen och lämna dörren på vid gavel för mörkret, för det okända, för olyckan. De kunde icke ångra, att de hade älskat varandra, och de ångrade då i stället varje timme, som de låtit gå tom och obegagnad förbi.
7:o vid berättelsen angående Alnarps landtbruksinstitut. af Kontraktsprosten L. Grönvall: »Emot den i berättelsen om Alnarps landt bruksinstitut intagna kritik öfver bokföringssättet får jag anmäla min reservation. Räkenskaperna hafva för åren 1860 och 1861 blifvit af dertill utaf Kongl. Majit särskildt förordnade Revisorer, bestående af fullt sakkunnige män på orten, vitsordade såsom förda — 270 — med utmärkt redighet och noggrannhet — ett omdöme, som af Rikets Ständers Revisorer icke heller kunnat jäfvas; och då dertill kommer, att, såsom revisionsberättelsen för 1861 vid handen gifver, nuvarande räkenskapsförare för de, särskilde Revisorerne framlagt en af dem godkänd plan till förändrad bokföring, hvilken, såsom orden lyda, »kommer att blifva ännu tydligare och redigare, särdeles vid de mera komplicerade konti. såsom arbetsfördelning, kreaturs m. fl.», har något skäl icke synts mig vara för handen, att i detta afseende göra någon anmärkning, minst en så omständlig, som den Revisorernas pluralitet beslutat » Uti denna reservation förenade sig Kyrkoherden J. A. Berg. 8:0 viii berättelsen rörande Kongl, Bibliotheket. a) af Kyrkoherden Berg, med hvilken Doktor Sandberg och Prosten Ahlberg sig förenade: »Då pluraliteten af iievisorerne ej funnit skäl att i detta årets revisionsberättelse intaga en framställning rörande Kongl. Bibliothekets nuvarande tillstånd, får jag äran anhålla, att nedanstående reservation måtte få åtfölja berättelsen: De Kongl. Bibliotheket tillhörande samlingar bestå af 120,000 volymer, då dervid likväl ej inberäknas 11,000 häften af oafslutade verk och tidskrifter, 7,000 portföljer, innehållande 7 ä 800,000 småskrifter, 5,500 handskrifter, 2 i 4 portföljer, innehållande kartor och plancher, samt en större gravyrsamling.
General-krigs-kommissariatets aflöning jemte expenser 2,206 20 Sgr 587,366 23 i Stals-Ulskoltels Memorial M 64. 7 nådiga ätgdrders vidtagande till upprätthållande af Rikets neutralitet, å RiksgdldsBanko, lyftade kreditiv-summa blifvit använd. Under är Under Januari Summa med April månader , ... — - 18 SS. 18S6. 1837. Fortifikations-afdelningen: ISSi. Transport 587,366 | 23 7 till Waxholms fästnings försättande i förs va rstillstånd 48,600 — » fästningsbyggnads-arbeten vid Carlskrona 17,572 18 9 » byggnadsarbeten å Carlstens fästning 21,935 28 2 » arbets-kommenderingen å Carlsborgs fästning 4,281 24 2 Artilleriafdelningen : för ammunitions-persedlars anskaffning » reffling af 12,000 st. infanteri-gevär . » 1,000 st. kavalleri-sablar » den i Stockholm inrättade skjutskola » en jernugn till kanonkulors uppglödgande Sgr 92,389 I 231 Sgr Intendents-afdelningen : för upphandlade persedlar för Arméens behof hvaraf för 115 st. nya tält utbetalts 7,049 R:dr 13 sk., för 3,000 par stöflar 18,012 Rdr, för förfärdigandet af 1,000 kapotter och 6,000 par byxor 9,862 R:dr 32 sk., för sjukvårdsoch servis-persedlar åt 18S4 års kommenderingar 26,924 R:dr. » materialier till 10,000 st. kapotter åt Arméen » 10,000 st. tändhatts-väskor » beklädnadsoch utredningspersedlar åt beväringsmanskapet » SO st. regements-instrumenlal-kislor » 60 st. »bataljons-förbinderi-vagnar»
Utrymmet för öfrige åhörare skulle genom förändringen icke betydligen förminskas, emedan meningen naturligtvis är, att icke förstora utrymme i den afskrankning, som nu föreslås, eller den särskilda delen af läktaren som nu för samma personligheter finnes afsedd. Den nu föreslagna platsen skulle komma att rymma högst 30 personer, hvilket torde vara tillräckligt. Jag kan icke fatta den yttrade farhågan att de personer, som hafva sina platser på högra sidan nere i salen, skulle, genom trappgångens öppnande lill läktaren, hindras från tillträde till dessa sina platser, än mindre oroas af de tippeller nedgående åhörarna från läktaren. Hr Bruce, Rob. Edv.: Del finnes en annan enklare utväg, hvarigenom det ändamål, som motionären åsyftat, kan vinnas, den nemi., att alla platser blefvo nummererade och att vissa af dessa platser afsattes, dels för de nu ifrågakomne personerne, dels ock för damer. Derigenom vunnes dessutom en kontroll derå, alt icke flere biljetter ullemnades än platser finnas, hvarigenom den obehagliga trängseln vid uppgången till läktaren kunde undvikas. Frih. Boye, Fredr.: Med anlcdn. af denna diskussion får jag den äran upplysa, att 120 platser finnas på läktaren. Motionären har föreslagit att 30 platser skulle genom en särskild afskrankning förbehållas åt Corps Diplomatrque och liera i motionen uppräknade personer, således } af hela antalet. På dessa 124 Den 4 December. platser skulle sällan finnas iner än 5 personer. Skulle nu lill denna afskrankning bildas en särskild gång från den trappa, sorn motionären föreslagit borde upptagas, sd skulle den ät åhörare i allmänhet upplåtna delen ändå mera inskränkas. En värd ledamot har äfven anmärkt det menliga inverkande af tysthet inom salen af detta uppoch utgående; och det vill synas mig, som borde vi väl behålla vår sals ingång fredad för främmande personer. Jag får derföre för min del afstyrka den i delta afseende väckta motion. Flere ledamöter yttrade härtill bifall. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om II. o. Ad. bifölle, att Frill.
Lades till handlingarne. Frih. Alströmer, Oscar: Vid denna punkt är förhållandet, att K. Mit begärt att åt länsmannen Peterson måtte beviljas en pension af 675 rdr, hvilket Stats-Utskit föreslagit måtte nedsättas till 525 rdr, då Utskit ansett att endast filar af lönen borde Peterson i pension tilldelas, och att i de 675 rdr han såsom filar af lönen under tjenstledighet nu uppbär, äfven inbegripes hans till 150 .rdr upptagna hyresersättning, hvilken icke borde vid pensionens bestämmande beräknas. Men då pensionen likväl icke skulle uppgå till samma belopp som lönen, trädes det af Utskit påpekade förhållande icke för när, äfven om hela det af K. Mit begärda beloppet beviljas. Blefve endast det af Utskit föreslagna belopp beviljadt, skulle alternativt inträffa, antingen att Peterson qvarstode i tjensten, som mot endast 175 rdrs ersättning komme att förestås af en vikarie, hvilket skulle menligt inverka på tjenstens skötande, då en person, som finge så ringa ersättning för sitt besvär, vore tvungen att på annat sätt skaffa sig in - Den 9 Maj f. m. 171 komster; eller, det andra alternativet, att K. M:ts Befh:de skulle vidtaga en sådan våldsåtgärd, som att afskeda en länsman endast derför att lian fått en obotlig sjukdom. Vid öfvervägande af dessa förhållanden hoppas jag att R. o. Ad. skall finna skäl, såsom Preste-St. gjort, bifalla det af K. M:t begärda anslaget, hvarom jag vågar anhålla. Gr. Mörner: Vid behandling af denna fråga stöter man åter på det olyckliga deri, att pensionsregleringen befinnes i samma obestämda skick som förut, och man måste således till en viss grad gå in på godtycklighetens och subjektiva billighetsgrunder. Den länsman, om hvilken nu är fråga, är född 1824, och har haft tjensten endast under 14 år, derunder han en längre tid haft tjenstledighet. Vid sådant förhållande synes mig en pension, motsvarande jf:delftr af lönen, fullt tillräcklig.
N:o 64. 149 tutions-Ulskottets, som egentligen fått sig uppdraget att granska Grundlagarne och Stats-Rådets Protocoll, hafva Rikets Ständer för tjenligast ansett, att ej mindre Justitiae-Ombudsmannens Embets-Berättelse i det hela, än ock bans Diarier och Registratur, hvilka senare handlingar, ehuru af Juridisk egenskap, hittills, i följd af 1815 års Riksdags-beslut, omedelbarligen aflemnats till Constitutions-Utskottet, må hädanefter ingifvås till Rikets Ständer, för att derifrån hänvisas till Lag-Utskottets granskning och utlåtande; och hafva, af sådan anledning, samtlige Riks-Stånden gillat och antagit, ett, redan sistförflutne Riksdag, af då varande Constitutions-Utskott, i anledning af uti detta ämne väckte frågor, såsom nytt Moment, vid slutet af 14 §• i Instructionen för Rikets Ständers Justitias-Ombudsman, föreslaget så lydande tillägg: ”Justilias-Ombudsmannens ofvannämnde redogörelse samt årliga berättelser höra, genast vid Riksdagens början, ingifvas, för att i tid kunna förvisas till granskning af Lag-Utskottet, dit jemväl, i enahanda ändamål, hans EmbetsDiarier och Registratur inlemnas; skolandes dessutom Justi tiae-Ombudsmannen, då han för Rikets Ständer anmäler, hvilka af deras beslut och framställningar af Konungen bifallits och utfärdats, tillika serskildt upptaga dem, som icke blifvit i underdånighet föredragna eller i Nåder afgjorda.” Hvilket tillägg Rikets Ständer nu härmed fä hos E. JK., M. i underdånighet anmäla, un - i50 Exp. Utsi. Förslag till undt. Skrifv. N:o 64, 65. der anhållan, att E. K. M:ts fastställelse derå måtte varda i Nåder meddelad. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 4 Maji £829.
Gräsö Fyr-Bak, bestigande per medium till 16,930 R:dr. 7 st 6 r:st. om äret, hwilka medel ej äro innebegripne under Allmänna Tullarrendet, men upburits såsom Landt-Tull, tro Urflokten kunna med lika lätthet hädanefter uptagas wid Sjö Tullen j hwarföre delta belopp icke är beräknadt wid Landt-Tulls ersättningen; kommandes äter, sedan Finland nu mera icke tillhörer Swerige, den förut upburna och af Tull arrende Societeten serskildt redowisade sä kallade Äbo Academie-afgift att förswinna, men för den förr stadgade Bewillningen ä wiste waror, en fullkomlig ersättning att utgå i den förhöjning ä Tullen för rätt Socker, som nya Bewillnings-förslaget utsätter. Som det för öfrigt befinnes, att Sand-'Salebooch Nordansjö Bergs-Tullar samt Lilla Edets Tull äro af Kongl. Majst och Kronan bortarrenderade, de förre lill Herr Majoren Baron kunk till ar 1820 emot z8Z R:d. och den senare till Trollhätte Canal-Bolag intiS »818 emot roos R:d. ärligen, tor - -98 Den A Zebrirarir. torde alfta Riksens Högloft. Ständer tackas, till ytterligare befrämjande af hufwud-ändamälet söka hos Kongl. Maj-.t i underdånighet bereda ulwäg, att berörde arrenden efter wederbörandes höranden kunna blifwa infriade.