Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hade i stället positif lag kunnat åberopas; så syntes mig räsonerandet hafva varit förgäfves, och rättstillståndets värnlöshet då fast heldre mäst erkännas. Men säkerligen vore det icke mindre med lag, än med förnuftsgrund oförenligt, att en domstol genom definitift utslag i rättegångsmål hvarken dömde, eller förklarade sig obehörig att döma *), Vöre det skäl giltigt, på hvilket Hofrätten ogillat min talan, nemligen att det åtalade beslutet ej blifvit af Akademiekantslersembetet eller af Kongl. Maj:t ändradt, så blefye deraf den omedelbara följden, att Hofrätten öfver åtalet för detta beslut icke ägde domsrätt. Och tvertom, ansåg jag det klart, att om domsrätt öfver åtalet Hofrätten tillkom, Hofrätten då borde öfver detta åtal verkligen döma, d. v. s. uttala sin mening om den åtalade, handlingens ostrafflighet eller straffbarhet. Att deremot frikänna, utan att utlåta sig, huruvida denna åtgärd vore straffbar eller ej, trodde jag icke vara att öfver åtalet döma. Fpreipålet för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning vore således, huruvida Hofrätten, i enlighet med verkliga •*) Hofrätten har i stället uttryckligen förklarat sig behörig, i anledning af Professor Naumanns invändning. — 7,9 — innehållet af dess utslag, måtte förklaras icke vara rätter domstol i ett ämne, hvilket efter uttrycklig föreskrift i Akademiska Statuterna tillhörde Hofrätts pröfning, eller ock målet skulle till hufvudsaklig laglig handläggning hos denna domstol i Nåder återförvisas; hvilket jag underdånigst påyrkade. Nådigt Utslag uppå dessa underdåniga besvär har ännu icke fallit.
Län: Samuel Andersson, Lars Jönsson, Olof Olofsson, Anders Andersson, Anders Nilsson och Botvid Jonsson; ifrån Skaraborgs Län: Anders Brisman och Lars Larsson; ifrån Elfsborgs Län: Anders Danielsson, Lars Ifarsson och Hans Jansson; ifrån Götheborgs och Bohus Län; Lars Hansson, Olof Svensson och Olof Eriksson; ifrån Kronobergs Län:. Sven Heurlin, Johan Christoffersson och Göran Jonsson; ifrån Christianstads Län: Per Nilsson, Per Jonsson och Jöns Jönsson;. ifrån Westernorrlands Län:. Johan Olof Dahlberg, Erik Svanberg, Johan Bengtsson och Nils Strindlund; ifrån Jönköpings Län: Johannes Andersson, Johannes Svensson^ Peter Jönsson, Anders Pålsson och Per Persson; ifrån Blekinge Län: Vice Talmannen Jon Jonsson, Ola Jeppsson, B, G. Appelqvist och Olof Mänsson; ifrån Wermlands Län : Bengt Eriksson , Johan Erik Jansson, Olof Olsson, Jonas Kylander, Johannes Olofsson och Per Ersson; ifrån Calmar Län: Johannes Andersson, Peter Persson, Nils Magnusson och Samuel Jönsson; ifrån Hallands Län: Peter Andersson, Bengt Gudmundsson och Anders Svensson: ifrån Stora Kopparbergs Län: Erik Ersson; ifrån Jemtlands Tjärs: Erik Nilsson och Anders Mårtensson; ifrån Westerbottens Län; Jölun Larsson Wiklund, Olof Olofsson och AndersNormark; ifrån Örebro Län: Anders Eriksson,. Nils Persson och Lars Olsson; ifrån Gefleborgs Län: Erik Persson; ifrån Upsala Län '.Johan Andersson och Nils Larsson; samt ifrån Westmanländs Län: Erik Ersson och Andeis Andersson; hvilka motioner blifvit remitterade dels till Bevillnings-, Lagoch Oeconomie-Utskotlen gemensamt, dels. serskildt tilL något af desse. Utskott.. i..
Iakttagandet af denna föreskrift är af största vigt, helst när det angår en Grundlagsfråga; och oaktadt det icke kan sättas i fråga under vår närvarande Landtm., kan dock i en framtid den Landtm, finnas, som möjligen skulle passa på att företaga ett vigtigt ärende, då Ståndet vore fåtaligt tillstädes, och sålunda genom öfverraskning åstadkomma ett önskadt beslut. Jag anser altså frågan först böra uppföras på bordlistan, då, hvad jag ock nu hemställer, densamma i nästa Plenum kan tili afgörande förekomma. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att frågan, till följd af derom gjord begäran, komme att hvila på bordet. Gr. Horn: Jag hemställer till Hr Gr. o. Landtm., huruvida det är PresteStrs Prot.-Utdr., eller den discuterade Grundlagsfrågan, som blifvit lagd på bordet. Ex. Hr Gr. o. Landtm, upplyste, att det var såväl PresteStrs ProL-Utdr. som frågan om skyndsamt afgörande af det sedan sista Riksdag hvilande förslag till förändrad rcdaction af irsta delen af 5g §. Riksd.-Ordn., hvilka komme att hvila på bordet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 f, m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Tisela gen den 4 Februarii 1834* Plenum kl. io f. m. Öppnades Hrr Electorers listor till val af Ledamöter uti samtlige de uti Riksd.- och Ridd.-Ordningarne föreskrifne Utskott; och hefunnos hafva blifvit utsedde till Ledamöter i Constitutions-Utskottet: Frih. Ehrenborgh, Casper Wilhelm; — 1115. Hr Gyllenhök; Fullm. Hr Hedenstjerna, Otto; — ii 17. „ Cederschjöld, Pehr Gustaf; — i5q4- „ von Heyne, Georg; — 1741* n Wolffelt; Fullm. Gr.
Riksdag och dels outtagne bihangs-häften, det för närvarande i Riksgälds-kontorets förvar befintliga riksdagstryck, hvaraf en eller flere delar saknades, 12,781 band, af hvilka 7,157 tillhörde Riks-ståndens protokoller för 1812 och följande års riksdagar samt 5,624 hibangen till samma protokoller. Fullmäktige, som ansett sig icke behöfva ingå i någon utredning af de fyrfaldiga orsaker, som under tidens längd föranledt dessa betydliga brister eller defekter uti de lill Riksgälds-kontoret aflemnade och der förvarade exemplar utaf de tryckta riksdags-handlingarne, hade dock till dessa uppgifter tillagt den upplysning, att de inkompletta protokollsoch bihangs-exemplarens antal under sistförlidet år ansenligen tillökats genom den då, i öfverensstämmelse med Rikets sednast församlade Ständers beslut, från Riddarhuset till Riksgälds-kontoret öfverlemnade stora samling dylika handlingar. Med hänsigt till det uppdrag Fullmäktige erhållit, att inför Rikets Ständer uppgifva och föreslå de beslut och stadganden, som, i fråga om användandet eller framtida förvarandet af Riksgälds-kontorets återstående behållning utaf tryckta riksdagshandlingar, ansågos lämpliga och ändamålsenliga, hade Fullmäktige anmält, att de allmänna verk och embetsmyndigheter samt bildnings—anstalter och vetenskapliga Slals-Ulskotlels Memorial, M 236. 21 inrättningar, som, enligt hvad Rikets Ständer tillförene medgifvit, fått sig tillerkänd rättigheten att från Riksgälds-konloret utbekomma sagde handlingar, under sednaste åren och efter det de blifvit på föreskrifvet sätt derom underrättade, vida mer än förut begagnat sig af denna rättighet; och Fullmäktige trodde det med all sannolikhet, isynnerhet hvad bihangen till Riksdags-protokollerna beträffade, kunna antagas, att, i den mån tillgången till dessa handlingar underlättades och vanan vid deras begagnande under förekommande ärendens behandling blefve allmännare, önskan och behofvet att erhålla desamma skola allt mer och mer ökas.
Till Lag-utskottet; l:o Af Christen Pehrsson och Ingemund Odin från Gottlands län, om ändring i gällande föreskrifter angående bysättning; 2:o Af Pehr Pehrssoji Eden från Yester-norrlands län, Hans Hansvo/i4 från Bohus län, Lars Larsson från Elfsborgs län och Anders Pehrsson från Örebro län, rörande förtydligande af och tillägg till lagens stadgande om giftorätt i bo; 3:o Af Anders Johan Sandstedt från Jönköpings län, i fråga om skyldigheten till underhållande af byvägar. 48 Prot.-utdrag den 18 December 1847. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet: l:o Af Sven Heurlin för Kronobergs län och Jöns Mänsson från Malmöhus län, angående sältet för antagande af klockare och folk-skollärare, samt i sammanhang jdermed af Pehr Bengtsson från Calmare län, om ändring i 1842 års skolstadga; 2:o Af Eric Andersson från Skaraborgs län, Sone Pehrsson från Malmöhus län, Petter Pehrsson från Jönköpings län och Anders Olofsson från Jemtlands län, angående vissa förändringar i afseende på presterskapets löningssätt; 3:o Af Lars Venander från Götheborgs och Bohus län, angående förändrad organisation af fattigvården; 4:o Af Jonas Petter Danielsson från Calmar län, om förbud mot kroghållning vid landtmarknader. Den 18 December. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Lag-utskottet herr Rääfs, Leonard Fredrik, denna dag väckta motion, om utarbetande af förslag till en författning, hvarigenom nu gällande lag i hvad den rörer stöld, förfalsknings-brott och bedrägeri, utbytes emot nya och mera fullständiga stadganden, jemte de i anledning deraf nu afgifne yttranden; och skulle berörde motion, jemväl kommuniseras de öfrige riks-stånden. S. D. Remitterades till Stats-utskottet: Friherre HamiltonsHugOj denna dag väckta motion, angående pension af 2,000 r:dr banko åt framlidne Professoren E. G. Geijers enka, jemte de i anledning deraf nu afgifna yttranden. Bevillnings-utskottet:
BordeStåndet remitterade, den 4 sist* letine Martii på Bordet lagde Memorial, deruti yrkas den ändring i 17:86 Gap* 2 RättegångsBalken, att Handlandes rättighet, att med ed besanna förd Bok, först bör ega rum nar skriftliga reqvisitioner elfer Motbok, med den som sökes, kunna företes och krafvel bestyrkas. Herr Lagmannen Dankwardt och Herr H äradshöfdingen Ribbing yttrade, att de, med anledning af ifrågavarande motion, och uppå de af LagCommittécn vid 1 Gap. 28 och 29 §§. af dess förslag till HandelsBalk anförde motiver , tillstyrkte, att 2 §• i 17 Gap. RättegångsBalken måtte varda i likhet med nämnde §§• ändrad} hvarmed RiksdagaFullmägtigarne Pehr Andersson och Anders Larsson sig förenade. Utskottets öfrige Ledamöter deremot ansågo sig, på de uti Betänkandet N:o 39, upptagne skål, icke böra tillstyrka ändring uti hvad nu gällande Lag och Författningar härom stadga; dock trodde Herr Borgmästaren Hjertström och RiksdagsFullmägti - LagUtskottets Betdnlanden. 137 garne Nils Håkansson och Börje Börjesson det tillägg uti i7:de Cap. 2 §. RättegångsBalken böra ega rum, att Handlande, som med Ed viii besanna Bok, deruti bör hafva gjort anteckning i det fall annor person an den hvarå råkningen lyder, uttagit de borgade varor, hvarom frågan vore. Ut Supra, Ex Protocollo. Joh. Jac. Kleman, N:o 40. Ankom d. 7 Maji 1823. Betänkande, i anledning af Herr Lectorn och Theologiee Doct örn Häggblads Memorial, angående bestämmande af viss grund för Fastighetsvärde vid Bouppteckningar, hvarefter f.dcls Fattig-proQenten må beräknas. Uti till Högv.
Domstolar i laga ordning tilltala dem, som uti sina einbetens utöfning, af väld, mannamon eller annan orsak, någon olaglighet begå eller underlåta att sina embetspligter behörigen fullgöra, ulan ock 9 i den för Justitiae Ombudsmannen utfärdade Insii nelion förmår alt, om någon klagar hos Justitiae-Oinbudsrnannen öfver Domares eller Em betsoch Tjenstemäns åtgärder, och sin klagan, skriftligen författad., med fullständigt 12 LagUtskoltets Betänkande N:o 138. handlingar och bevis söker styrka, Justitieombudsmannen må, om han efter de i Instructionens 1 och 2 §§. bestämda grunder, anser sakens beskaffenhet och vigt det fordra, åtala eller låta åtala sådana åtgärder, eller, i annat fall, skriftligen anvisa den klagande att, der honom så godt synes, Konungens Justitiae-Canceller om Laga rättelse ansöka, finner Utskottet, å ena sidan, hvarje medborgare vara försäkrad om skydd och upprättelse för Domarens möjliga orättvisa och förtryck, och, å den andra, Domaren billigt tryggad för de anfall, sorn af oförstånd, kitslighet, hat och ovilja eller hämnd, utan fog skulle kunna emot honom försökas, i fall obegränsad frihet lemnades hvar och en enskild person alt, efter egen urskillning och på eget äfventyr, ställa Domaren under tilltal. Utskottet får derföre vördsamt tillstyrka, att denna motion ej må bifallas. Beträffande åter frågan om upphäfvande af hvad i 4 3tdje punkten af berörde Kongl, Förklaring är föreskrifvet, angående uppenbar kyrkoplikt; så, ehuru kyrkoplikten, sorn egentligen är endast en religieus handling, LagUisiottets Betänkande.
Men uppe vid byvägen, på ömse sidor om diket, stod en hop små, låga enbuskar, al och vide. Här och der kröpo glänsande lysmaskar fram i gräset, lyste en stund och försvunno igen. Ljungen stod hög och stram i backarne, porsen doftade, och klasar af rödaktiga lingonkart tyngde ned sina stjelkar mot marken. Ella tog af sig hatten och torkade svetten från pannan. Han suckade så tungt. »Kasta tjugufem år af ditt lif dit bort i sjön, så får man se, hur det blir,» hade hon sagt. Han hade aldrig tänkt på det förr; han var en gammal man snart nu, och hon, hon var ung som en vårmorgon. Hon hade ungdomssinnet hon, och han ? Nej, det hjelpte inte att gå och fundera... Han skulle gå till byn, träffa på sina vänner, rådslå med dem och så försöka sin lycka! Men Ukko? Nå, det var just svårigheten. Hän skulle först försöka få bugt med den unga; se'n komme väl turen till honom, den gamle; hans hårda sinne skulle väl ändå en gång böjas. Högt uppe på åsen låg Äjälä by. En hop grå stugor, härs och tvärs placerade med gaflarne både hit och dit, med små, små fönsterrutor nära marken och fula, illa skötta inhägnader på gården, afsedda för boskapen. Det luktade så starkt af den obrunna gödseln, och af de i gytjan liggande korna ångade det varmt och kraftigt. Svinen sofvo här och der i dikena invid husen, och hönsen sutto i grupper, inpyrda i sophögar och öfverallt der de funno det beqvämt. Några små enstaka hus bestodo sig med potates-, tobakseller solrostäppor bakom trapporna, men de fattigas enda lyx bestod i att på sina torftak hafva verkliga ängar af högt prägtigt gräs, bemängdt med blommor i alla färger, en lyx som det skulle varit för besvärligt att göra sig af med, alldenstund inga stegar ledde till taken och den kala väggen var obestigbar. Höga som kyrktorn pekade de stora pumpbrunnarnes spiror upp mot skyn.
Jag har under fortgången af denna märkwärdiga öfwerläggning hört fosterlandskänslan högt yttrad, sett alla de la - Den 13 April. 46 L la dcn allwarliga Lfwcrtygelse jag ager, atk allt-hwad hittills blifwit gjordt, under loppet af detta Riksmöte, för Fäderneslandets räddning eller upprätthällande, för StatsWerketS frikostiga upphjelpande, för befästandet af en Regeringsform , som försäkrar hwarje Swensk mans lagligs frihet, more utan allt ändamål, om ej dermed tillika förs bundits nog kraftiga förswarsmedel, att bereda ett säkert, skygd för waraktighctcn af desta anstalter, och ej ät framtidens wägspcl öfwerlcmna wära ater förwärfwade rättigbeter. — Mä dcn som smägtar under en Despotisk styrelse, wara likgiltig för sitt Fostcrlands-förswar, och sjelfständighet, mä han med liknöjdhet anse, om dest beherrskare talar hans sprak, eller om de bud hwars werkningar harr erfår, tolkas honom frän ett främmande tungomäl; merr mä deremot ej dcn fria Medborgsmannen dela den förres köld, mä han lifligen känna sin formans-rätt, sine högre pligttr, sine heligare förbindelser, och) närmare wara fästad wid den jord och wid dcn Stadsförfattning, som gemensamt ar ett wittne och en borgen af dest rättigheter» Det har wid ett föregående tillfälle under denna Riksdag warit sagt frän Throncn, att i ingen tidepunkt Sweriges tillkommande Statskonst synts af händclscrne wara merg, i sörwäg bestämd eller ligga i mera öppen dager, än i dcn närwarande. Krigslystnadens tidssifte ar till ända rupik; en för Riket nyttigare ara har antagit dest rum, den att öppna nya farleder att i odlade falt förbyta wärdslössde ödemarker, att med ett ord bärja spillrorng af ett till branten af afgrunden fördt Fädernesland.
1 och 2 säges, gore derom skriftlig anmälan hos Vår Befallningshafvande i länet, med uppgift å stället der handelsrörelsen är ämnad alt utöfvas, samt företeende af de betyg, som tili styrkande af Sökandens behörighet, jemnlikt nämnda §§, erfordras; och åligge det derefter Vår Befallningshafvande att genom delgifvande af ansökningshandlingarne lemna sockenstämman i den församling, der handeln skulle komma att idkas, tillfälle att inom en månads tid yttra sig såväl i fråga om Sökandens behörighet som rörande behofvet och nyttan för orten af den sökta handelsrättighetens beviljande. Eller nämnde tids förlopp bör, ifall sockenstämma å ansökningen lillstyrkt bifall, Vår Befallningshafvande densamma ofördröjligen tiil pröfning företaga och, derest laga hinder emot bifall till ansökningen icke förekomma, för sådan närings utöfvande å upp gifvet ställe vederbörligt tillståndsbevis utfärda. Den som erhåller rättighet, att å landet idka handel i öppen salubod, på sätt i § 4 mom. 2 samt § 6 mom. 1 och 2 omförmäles, skall vara bosatt samt mantalsoch skattskrifven å den ort, der handelsrörelsen af honom idkas ; Och må dylik handel ej af samma person samtidigt idkas på två eller flera särskilta ställen. Ank. till Exp.-Ulsk. den 2 Okt. 1857, kl. l e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om utfärdande af kungörelse, innehållande föreskrifter för resandes anteckningar i dagbok. Uti en inom Hedervärda Bonde-ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad, motion har Riksdagsmannen ISits Andersson från Christianstads län anfört, att resande under sina färder ofta framställt anspråk på att skjutsskyldige eller gästgifvare ögonblickligen skulle uppfylla deras mången gång öfverdrilna fordringar, och, dä sådant icke skett, infört osanna uppgifter i dagböckerna, hvilka föranlett antingen gästgifvaren eller hållkarls eller skjutsskyldiges inkallande till kansliförhör.
Vinna säker upplysning i denne del och tillika kontrollera Hall-Rätternés berörde uppgifter, anse Riksens Ständer hvarje lånsökande Fabrikant af stämpelbar vara böra inom den lid , som för insändande af Hall-Rätternés uppgifter är bestämd, till Flali-Rätten ingifva Förtekning på de vid hans Fabrik tillverkade varor, som det föregående året blifvit i Hall-Ratten afstämplade, hvilken Förtekning det skall åligga Hall-Rätten att, jemte sif» egen uppgift, irtom behörig tid insända till Kommerse Collegium^ som derefter eger rättighet 684 Underdåniga Skrifvelser. att , vid någon i'Collega öfvertygelse uppkommen anledning till fmisstanka on* origtigbet och så vida Collegium finner annan upplysning om rätta förhållandet icke stå alt vinna , ålägga och föreskrifva den Lånsökande Fabrikanten , att, innan det begärda Lånet erhållas, sin ofvannämnJ de Tillverkningsuppgift med liflig Ed inför HallRätten fästa , vid det äfventyr , i fall lian i nå} gon del åt eden brister, att vara hela sin Diskonträttighet för det året förlustig; Men, då Tillverkare af ostämpelbara Varor redan hafva sig å* lagdt att fästa sine tillverknings-uppgifter med Ed, eger i afseende på dem någon vidare kontroll ieke ruin. Riksens Ständer framhärda &c. N:r 35a. Uppläst och godkänd hos’ Ridd. och Ad, d. 11 Juli 1818. £ £ — Prest-Ståndet d. 11 Borgare-Ståndet d. i3 Bonde-Ståndet d. i4 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående gr under ne för de blifvande '1'ull af gifter ne.
Detta kunde på sin höjd vittna örn, att tryckeri-afdelningen inom Exped.Utsk. icke fullgör sin pligt, men ingalunda att de öfriga Utsk:n ej arbeta som de böra. Man skulle lätt kunna bevisa, hvilket visst icke vore ur vägen, att, hvad StatsUtsk. beträffar, detsamma blifvit satt utom tillfälle att arbeta, derföre att BondeSt. sjelft icke nog hastigt afgjort sådana beslut, som kunnat afgöras, emedan nämnda Stånd icke haft plenum på samma gång som 11. o. Ad. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag tror mig särskildt kunna nämna, att anledntn till det emot Exped.Utsk. anmärkta förhållandet varit, att Exped.Utsk. icke haft något att trycka, emedan samma Utsk. för LagUtsk. tillkännagifvit sin önskan alt få något att trycka. Således torde skäl ej vara för handen att fästa något afseende på BondeStrs hemställan. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga BondeStts ifrågavar. inbjudning. Ropades nej. Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. den enda åtgärd, som i anledn. deraf vore att vidtaga, vara att lägga den till handlingarna. Vid förnyad föredragning af Const.Utsk:s den 7 dennes på bordet lagda mern. N:0 49: i anledn. af PresteStrs återremiss på förslaget litt. A. uti mern. N:o 43 j blef den deruti föreslagna voterts-propos. af R. o. Ad. godkänd. På begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., och Frih. Hermelin, Aug. Söderling, lades ånyo på bordet Const.-Ulslus d. 7 dennes första gången bordlagda memorialer: N:o 5o, ang:de und. skrifvelse lill K. M., med anhållan att K. M. täcktes complettera Statsrådet; N:o 5i, ang:de återremiss af mern. Ånyo föredrogs Const.Utsk:s den 7 dennes på bordet lagda mern.
Och detta elände åskådas med vemodiga blickar af salig gubben Blum, excellensen Gustaf Löwen-hjelms och svenska legationens allt i allom under fyrtio års tid, hvars porträtt står på golfvet lutadt mot väggen. Under runda fem års tid ha tillgångame icke medgifvit inköpandet af en spik och ett snöre för att upphänga den gamla hedersmannens konterfej på väggen. Grefve Lewenhaupt har — efter allt utseende, ganska ofor-skyldt — råkat illa ut hos norrmännen för hvad de kalla hans brist på uppmärksamhet mot deras land, då han underlät att vid verldsutställningens invigning formligen framstå såsom Norges högste representant. Rätta förhållandet härmed torde vara tillräckligt upplyst genom hvad som skrifvits derom, och det är öfverflödigt att här återkomma till denna historia, som från norska sidan, tyckes det, beror på en missuppfattning och ett missförstånd. Med mera skäl skulle vi svenskar kunna beklaga oss öfver ministerns egen brist på riktig uppfattning och insigt om hvad utställningen skulle komma att blifva, ty det får väl tagas för afgjordt att om han i detta afseende haft tillräcklig klar blick och gjort gällande alla de skäl, som talade för Sveriges deltagande i densamma, så hade ock nödiga penningemedel beviljats, oviljan på högsta ort mot Frankrike nödgats gifva vika, och vi sluppit att slå med skammen såsom de der icke ville eller icke förmådde taga del i denna hela verldens stora fredsfest. Följderna af denna blunder, både från ekonomisk och annan synpunkt, skola ej blifva så lätta att utplåna. Att det härvidlag för honom gifvas åtskilliga förmildrande omständigheter, kan väl vara sant; men just dessa äro af sådan art, att de icke båda riktigt godt för framtiden. Genomgår man grefve Lewenhaupts föregående embets-mannabana, så skall man aldrig kunna misskänna, att han på alla platser, lägre som högre, lagt i dagen en stor arbetsamhet, synnerlig vilja och pligtkänsla, desto mönstervär-daste ordningssinne och många andra liknande egenskaper, som göra honom, såsom här ofvan sades, till en framstående expeditionskarl Men, spordes det också här ofvan, månne detta är nog för en utrikesminister under närvarande förhållanden?
Och man tackade den gamle faktorn, som blidkad men torrt meddelade redaktören, att det fans mat nog för i dag, och gingo tillbaka in, der vattnet redan sjöd och bubblade och rök. Och Elsa lade den bruna materian i påsen och lät vattnet gå igenom och brygden stå och sjunka, och stod der i redaktörens lilla tarfliga ungkarlsrum och sysslade så händigt och stilla och hemmavandt, som om hon här kände sig som mora i eget hus. Och så serverade hon kaffet, som smakade godt, och värden slog i punsch och strök tändsticka till cigarren; och så blef man sittande i gemytligt och förtroligt samtal, såsom inom närmaste slägten, då ett ungt par har besök af föräldrar, ända tills det knäppte och slog borta i träbölet och det var tid att bryta upp och gå till tåget. Nere i Hamngatan hade mor ett ärende in i en butik, och far följde henne in för att betala. De begge unga gingo långsamt allena i förväg nedåt mot Kanalen, brydda och saliga på samma gång, begge två, vid att gå så der samman under allas ögon samt bytande de mest likgiltiga ord med läpparne. Just som de veko om hörnet med uppgången till Baudes konditori, lupo de rakt i famnen på Nisse. Han stod framför dem, helt plötsligt, innan de hunnit rigtigt besinna sig derpå, och betraktade dem med sina genomborrande ögon under de buskiga brynen. Der måste ha legat något visst förrädiskt öfver det unga paret, ty Nisse knep munnen samman och fick en eftertänksam min. Han stod en stund och såg sig den sällsamma uppenbarelsen under stumhet an. Den unga flickan blef röd; och redaktören plumpade naturligtvis, för att sauvera situationen, ut med en fullständig fånighet. «Hm,» sade Nisse och tog sig om hakan. «Får jag kanske lof att bjuda herrskapet på limonad och kakor,» – han blängde upp till konditorifönstren. «Nå så,» afbröt han sig hastigt, – han hade fått syn på Per Larsson uppe i gatan och fann, att det var hög tid att rädda sig, «det var inte tid till det, – sa ni så? Ja, alltså, go’ afton, godt folk.