Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
till konungens förfogande i och för inköp af mark å det vid Karlsborgs fästning belägna Vaberget, lär hafva för afsikt att såsom bidrag till inköp af några mindre pansartorn för det å samma berg nu under arbete varande fortet erbjuda ett större penningebelopp, under förutsättning att riksdagen kraftigare än hittills låter bedrifva dessa befästningsarbeten. Kvinnlig organist har utsetts i Färgelanda församling i närheten af Venersborg, där fröken Maria Ferlin betrotts med detta för en kvinna sällsynta ämbete. * En finsk banbryterska. Femtio år fyllde den 17 mars fröken Kosina Heikel, Finlands första kvinnliga läkare. Hos hennes rikt begåfvade ande vaknade redan tidigt håg för läkarekallet, och ehuru vägen ej var banad, kunde intet hinder kväfva den inneboende kallelsen. För 28 år sedan begynte fröken Heikel sina studier i anatomi och gymnastik. Vägen var då hård och obruten, men slutligen vanns målet, och för 14 år sedan tillerkändes fröken Heikel rättighet att utöfva läkarekallet i sitt hemland. Denna seger var visserligen värdefull för henne själf, men i vida högre grad för alla dem, som fått lyckan att anlita en läkare af sitt eget kön, och af högsta betydelse för de unga kvinnor, som härefter ägna sig åt läkareverksamheten. Två förlofvade kandidater. FörlofniDg mellan en fil. lic. och en med. kan. torde med all säkerhet höra till sällsyntheterna. En sådan har emellertid i dagarne eklaterats, i det med. kand. frö- ken Anna Glaseli förlofvat sig med amanuensen vid riksmuseets paleontologiska afdelning fil. lic. Gunnar Andersson. • Prinsessan Karadja som författarinna. Prinsessan Karadja, som bekant född Smith, en dotter af den kände grosshandlaren L. O. Smith, har uppträdt som författarinna på franska. Den bok, hon utgifvit, utgöres af en samling aforismer, sammanförda under titeln Edacelles (Gnistor). Boken, som är dedicerad till prinsessans man, utmärker sig för en sällsynt vacker utstyrsel och är utgifven af förläggaren Alphonse Lemerre i Paris. Den djärfva engelska upptäcTetsfarerskan mrs Frank Sheldon har nyligen fullbordat en expedition till det inre Afrika.
Genom ett noga aktgifvande på naturliga förhål - Den 29 November e. m. 605 landen och ett ihärdigt uprepande af otaliga försök, har man der gjort husdjurens förädling till en verklig vetenskap, och hunnit så långt, att form, lynne och öfriga egenskaper nära nog efter menniskans godtycke kunna förändras. De många utmärkta constanta kreatursracer, som England och Frankrike numera hafva att upvisa, härstamma alla ifrån urfäder, lika små och ofullkomliga, som våra närvande slag. Endast dessa nationers egen eftertanka och omsorg ha bringat deras boskapsafvel på den höga ståndpunkt den nu står. Den Engelska Durhamsracen eller de s. k. Shorthorns, den första race med constanta egenskaper, som i England ansågs ega något högre värde, upkom der endast för omkring 50 år sedan, genom de i denna viig outtröttliga och för sin fosterlandskärlek högt aktade bröderna Colling’s bemödande; och sedan dess hafva Englands flesta öfriga racer så småningom upstått. En tid af omkring 70 år har åtgått för England till att updraga de förträffliga constanta racer der nu finnas, en tid ju ej så utomordentligt lång, att den kan afskräcka från efterföljd af detta vackra exempel. Utan dessa bemödanden, att, af egna redan acklimatiserade djurslag, bilda något eget för sig, hade Engelsmännen omöjligt, om ock de bästa utländska kreatur till landet in forsk r i fvits, kunnat upnå någon verklig grad af djurförädling. Se der äfven orsaken till, hvarföre de försök af detta slag, som man på sednare tider gjort inom vårt land, ej svarat emot våra förhoppningar. Ar 1844 anslogo E. St:r 70,000 E:dr b:ko till upriittande af stamholländerier för utländska constanta kreatursracer. Omkring 50,000 K:dr b:ko hafva blifvit använda till 8 sådana, nemi.; 4 af Ayeshires, 2 af Pembrokeshires, 1 af Allgauers och en af Vougtlands kreatur. Mycken glädje upstod till en början häraf i landet.
Län, varit välbetänkt att försvåra denna be - 6 24 Den 30 December. skattning, emedan sällan ett helt Hemman derstädes, ännu mindre en hel By eller Socken blifvit med sin Tionde till en och samma Räntetagare anslagen. För min Egendom 3?- Mantal, är Krono-tionden till Sju ställen anvist, hvilket årligen medförer obehagliga Negociationer och Liqvider, med Sju serskildte Personer, i följe hvaraf, och för att undvika slikt krångel, har enda utvägen varit, att låta sig af Ränte-tagaren efter godtfinnande taxeras, hvilket merendels sker igenom tredje man, som ock bör lefva. Enär man nu antager, att af 6j,ooo Hemman i Riket, de 60,000 utgöra 2 Tunnor Krono Tionde och Afrad på Hemmanet; så uppkommer deraf 120,000 Tunnor; hvartill kan räknas Häste-vacance-afgiften till omkring 30,000 Tunnor, hvarigenom Total-summan blifver i^o.ooo Tunnor Tionde och Afradsspannmål, för Speculanter att ockra på. Oagtadt jag godvilligt förra året betalte 2 R:dr för Tunnan utöfver Markegången, så fant Räntetagaren sig ändock icke dermed belåten, utan debiterade mig ytterligare till 1 R:dr 16 sk. på Tunnan. Sant är väl, att en del Löntagare aldrig begagnar sig af den rättighet, de på detta sätt äga, att uppdrifva Tiondeoch Afrads-priset . ty vid det Regemente jag i 34, år uppbar Lön, kom aldrig sådant i fråga. Jag känner äfven en stor del af der Vördiga Präste-Standet, hvilka aldrig tager utöfver Markegängen; men sä har man ock exempel, att en del Löntagare, serdeles deras Entrepreneurer, taga 3 ä 4 R:dr på Tunnan, hvilket säkrast bevi - Den 30
I Afd. 13 Haft. 3 18 Bil. till Banco-Utskottets Betänkande, N:o 29. ett belopp, ungefärligen motsvarande hvad de under sednare åren haft i omlopp, niea deremot kan jag ingalunda instämma i Utskottets tanka, att, om Privat-bankerne upphöra, de skulle kunna ersättas genom utgreningar af Statsbanken. Oafsedt de större kostnader, som under Statens förvaltning och stelare former skulle uppstå, så inses lätt, att en ny sedelemission af cirka 5,000,000 R:dr skulle för myntvärdet vara mera farlig, i den moa lånerörelsen, ställd under Rikets Ständers lagstiftning, måste antaga en lastare form, i likhet med Riks-Diskontens; hvaremot Privat-bankernas omsorg om sitt eget bestånd tvingar dem att hålla sina fonder rörlige, och alt minska sin rörelse så snart Riksmyntet vill försvinna. Den noggranna kännedomen om hvarje låntagares karakter, ställning och verksamhet, som utgör Privat-Bank-Direklionens ledning, kan aldrig af en Statsförvaltning vinnas; ej heller kan det enskildta intressets vaksamhet, icke allenast på den personella säkerheten, utan äfven på provins-aflairernes gång och fordringar under annan form ersättas. —- Det är dessa privat-förhållanden, som infört den prisade depositoch kassa-krediliv-rörelsen, som aldrig kan uppfylla sitt ändamål om icke Bank-Afdelningarne ligga så nära, att de dagliga liquiderna kunna, ofta utan kommissionärsskap, och utan tidsödande och dyra postremisser genom dem anordnas.— Jern-Kontorels misslyckade försök alt organisera en kassa-kreditiv-rörelse är derpå det tvdligaste bevis. 1 provinserna inser man allt mera dessa förhållanden; hvarföre ock t. ex. Smålands och Wermlands banker hafva hvardera 4 serskildta kontor, sorn med närboende föra räkning och handhafva rörelsen efter serskildta lokalförhållanden. I ett kapital-fattigt land anser jag det vara en obestridlig fördel, att Associationer förena sig att erbjuda gemensam kredit.
Men stridiga åsigtcr, förnämligast inom Borgare-Ståndet, beträffande de nya grundsatsernas tillämplighet hos oss, och farhågor för städernas bestånd hindrade länge ett allmännare erkännande deraf, att näringsfrihet är en naturlig rättighet, hvars utöfvande kan väl stå tillsammans med borgerlig ordning och städernas förkofran. Den komité, som af Kongl. Maj:t år 1812 förordnats att, med fästadt hufvudsakligt syfte å beredandet af öfvergång till ett friare system, sammanjemka åsigterna i ämnet, inkom år 1818 till Kongl. Maj:t med förslag till Handtverkerioch Handelsreglementen samt till en förordning om gerningsmäns antagande på landet. Dessa förslag öfverlemnades till Rikets Ständer vid 1823 års riksdag, dervid tre Stånd, efter att hafva förenat sig om åtskilliga jemkningar och förändringar i hvad komitérade föreslagit, till Kongl. Maj:t ingåfvo nya detaljerade förslag till förordning om handtverkerierna, till författning om gerningsmäns antagande på landet, och till Handels-ordning. Borgare-Ståndet, som icke delat Med-Ståndens 4 Allmänna Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 119. beslut, aflåt deremot en särskild underdånig skrifvelse, hvaruti, med erkännande, att uti de äldre författningarne förändringar uti tideus längd blifvit behöfliga, Ståndet anhöll, att alla då gällande författningar och reglementen rörande handel och näringar måtte öfverses samt så jemkas och förändras, som behofvet kunde fordra och hvartill en vunnen erfarenhet kunde föranleda; men Ståndet uttryckte likväl härvid den åsigt, att de flesta grunddragen uti dessa äldre författningar ännu vore antagliga och värda att bibehållas. Under det härefter striden emellan de olika åsigterna alltjemt fortfor vid de följande riksdagarne och jemväl vid 1840 års riksdag gaf anledning dertill, att Borgare-Ståndet, icke gillande Med-Ståndens beslut i ämnet, ännu en gång behandlade frågan såsom Ståndets enskilda besvärsmål, var frågan emellertid beroende på Kongl.
Fröt, issi — jSsg, 9,’de Samt, aldra Haft. 45 ^54 Pret. Ut dr. V7. 3» Dekc. ig»& tutet samt gratification till Professor 'Akerman. 6:0 Herr af Sillens, Lars Gabriel, den 15 dennes e. m. på bordet lagda Motion, angående de till Skånska-Dragon-Regementets Befäls - aflöning anslagne Fördelsoch Hästhemsnansräntor. 7:0 Herr af Stenhofs, Christian, den 15 dennes e. m. på bordet lagda Motion, om afskaffande af Nummer-Lotteriet och Assistance-Contoret. g:o Herr von\ Heynes, Georg, den 15 dennes, e. m. på bordet lagda Memorial, i anledning af Kongl. Maj:ts deri 22 sistlidne November e. m. till Stats»Utskottet remitterade Nådiga Proposition, angående hästars posterande i stället för Manskap af extra roteringsskyldige. 9:0 Herr Liljenstolpes, Carl, den 15 dennes e. in. på bordet lagda Motion, angående anslående af flere Löner för Befälet vid Smålands Grenadier-Batalion m. m. io:o Grefve Brahes, Magnus, den 15 dennes e. m. på bordet lagda Motion, att Sxpectance-Fonden för lönlöse Office - Trot. XJtdr, d. i» Dec. xStg. 3§5 1 vare mätte erhålla en årlig tillökning af 5000 R:dr. Il:o Grefve Frölichs, David, den 15 dannes e. m. på bordet lagda Motion, om förhöjning i Svenska Stats-Rådens löner till 8°oo R:dr Banco för hvardera, så länge de ära i activ tjenst. l?:o Herr Bräkenhjelms, Per Reinhold, den 15 dennes e. m. på bordet lagda Motion, om försäljning för Statens räkning af da till Ädelfors nedlagde Guldverk hörande hemman, och lägeniiatec.
Hr von Troil yttrade, att om i den ofta åberopade §:n stått, att Advokat-Fiskalen skulle få 12 proc. af alla de medel, som, lill följd af hans åtgöranden, influtit eller bordt inflyta i Kronans kassor, så vore saken intet tvifvel underkastad. Men om §:n egde denna lydelse, så skulle Advokat-Fiskalen få alltför mycket; ty i Kronans kassor hade naturligtvis bordt inflyta allt hvad redogöraren försnillat. Men Advokat-Fiskalen har hittills icke haft räll till ålalsarfvode för något annat, än hvad af de försnillade medlen kunnat indrifvas. Man har äfven påstått, att ifrågavande §:s tolkning tillhörde lagstiftande makten. Det är sanni, att R. St. kunna förklara, alt stadgandet skall i framtiden så eller så tillämpas. Men detta gäller ej för den förflutna tiden; ty för den måste aflalet i Instruktionen gälla. Om den ena kontrahenten, eller R. St., ej vilja vidkännas dess innehåll, så nödgas den andre, eller t jenstemannen, vända sig till Domaren för alt hos honom söka sin rätt. Hr von Troil har ytterligare anmärkt, att hufvndfrågao redan vore afgjord och har i denna omständighet velat finna ett stöd för SlatsUlsk:s förfarande. Det är sannt, att frågan är afgjord i hänseende till Presidenten af Billbergh, men hon är icke afgjord hvad Advokat-Fiskalen Printzensköld beträffar. R. St. egde, utan tvifvel, rätt att efterskänka sina 88 proc. af de indrifna medlen. Men de saknade befogenhet alt derutöfver bortskänka Advokat-Fiskalens 12 proc. När R. St. likväl så gjort, måste de hålla Advokat-Fiskalen, såsom sistberörde medels rätte egare, skadeslös. O . Frih. Åkerhjelm har erinrat om olämpligheten deraf, att en embetsman skulle kunna hos R. St. anföra klagomål öfver en af Konungen vidtagen regeringsåtgärd. Hr Printzensköld har, så vidt jag vet, icke klagat öfver Konungens utslag på hans underd. ansökning.
Ledsamt är nog att se, hur de muntra lekarne i det gröna utbytas mot promenader i släpande takt, kryddade af ett matt, läspande utbyte af fraser, hvilkas hufvudbeståndsdel ä r o: vådligt stiligt, rysansvärdt piffigt o. d., eller se ungdomarne vräka sig på » kondis » soffor. Nog väcker det afsmak att se denna lilla värld med barnets härmningsförmåga tillägna sig det ytligaste, löjligaste och sämsta af societetslifvet, att höra hur herr A. på 9 år presenterar sin vän herr B. på 10 för fröken C. på 8, att observera deras täflan att få sitt dansprogram väl och snabbt fulltecknadt o c h få pryda sig med många kotiljongsdekorationer, att iakttaga deras barnsliga försök att vara resignerade eller blaserade eller höra deras konversation, yttranden, uppsnappade från något gömställe bakom en gardin eller ett draperi eller möjligen citat ur någon bok. Men på barnbalerna gifves något, som är värre än allt detta, plågsammare att se o c h farligare, åtminstone för dessa arma små varelser, som ha svaga kroppar o c h svaga hjärnor. Det är vinet. Vinet har kommit alltmer i bruk hos oss. Snart omtalas det ej mer som en skandal, när ett barn får bäras från de storas fest, berusadt af alla smuttningarna på de äldres glas. Dess mor känner hvarken fruktan eller blygsel öfver att hennes barn är i ett sådant tillstånd, o c h icke heller dess far bryr sig o m att stäfja detta ur mer än en synpunkt simpla och farliga bruk att låta de små läppja på de starka varorna. Det är så lustigt att se deras grimaser o c h hur de hvälfva med ögonen, hur smeksamma, jollrande och öppenhjärtiga de bli. Barnet finner emellertid behag, ej endast i den skarpa smaken på tungan, den uppmärksamhet, för hvilken det är föremål, utan äfven i den stämning, hväri det kommer. Snart tar det för sig af den eldiga varan, så snart det får tillfälle. När så frågan kommer på tal, huruvida det skall serveras vin eller icke på barnbalen, bestormas det svaga modershjärtat — o m ens nå- gon stormning behöfs.
Irrläropredikanterne hafva så lätt att, genom upprepande och, såsom det är att vänta af dessa obildade lärare, misstydande af Skriftens heliga läror, förvilla den enfaldige, och, när hos denne tviflets gift insmygt sig i hjertat, är detta öppet för mottagande af de nya läror, som förkunnas, synnerligen då dessa, såsom stundom är fallet, hylla de menskliga lidelserna; och den, såsom den enfaldige förmenar, nitiske och uppbygglige predikanten begåfvas rikligen af den förvillade. Exempel saknas icke att dessa predikanter på många ställen åstadkommit söndringar emellan makar, emellan föräldrar och barn, emellan husbönder och tjenare; äfvensom klagan mer än en gång försports, att en af makarne fråndragit det gemensamma boet bohag och födoämnen, för att dermed begåfva läraren, som icke försmått att rikta sig på den enfaldiges bekostnad och beröfva de fattige hvad de så väl behöft till eget och de sinas uppehälle. Uti tre församlingar hafva de förvillade gått så långt, att de hos Domkapitlet skriftligen anmält att de helt och hållet skilja sig och fly från den, efter deras mening, falska statskyrkans gemenskap, till dess de återfå kyrkans gamla, såsom de förmoda, mera renläriga handbok, psalmbok och katekes samt ren lära på predikstolen. De bibelförklaringar, som af presterskapet söndagligen hållas i Hernösand, besökas flitigt och verka otvifvelaktig! mycket godt. Sedligheten är ännu ett utmärkande drag hos Norrlänningen i de socknar, som äro mest aflägsna från städerna och de större vattendragen: hvaremot detta icke kan sägas om städerna och i allmänhet icke heller om de vid hafvet samt de större elfvarne belägna socknar. Veneriska smittan griper mer och mer ikring sig och kurhusen äro ofta så uppfyllda af patienter, att rum för flera saknas.
Bevilln samt Allm, Besv,o.OecVtsk, Bet, N.o 3. 3 Herr Rosenqvists Memorial, i den del det Ssyftar underdånig framställning, ali CaractérsFullmagter ej vidare måtte utfärdas, har varit föremål för Allmänna Besvärs och Oeconomie* Utskottets behandling; men ehuru Utskottet inser, att Caractérs-Fullmagter, utan åtföljande Tjenst eller Embete, någon gång kunna förorsaka missförhållande, och att deraf uppkomna anledningar till ett öfverflödigt lefnadssätt förtjena uppmärksamhet, samt Utskottet således, för sin del, medgifver, att dylika Fullmagter så mycket hellre böra högst sparsamt utdelas, som ett motsatt förhållande utan tvifvel leder till menliga följder; likväl och som Caractérs-Fullmagter, med urskiljning och måtta beviljade^' såsom vedermälen af Konungens Nådiga välbehag eller af Förmåns serskilda uppmärksamhet, innefatta en utmärkelse af den sanna förtjensten och ett bevis derpå, att den bordt, om utväg dertill funnits, verkligen belönas; sa anser Utskottet sig, vid sädant förhållande, icke kunna biträda Motionairens hem." ställan om underdånig framställning i detta ämne till Kongl. Majit, I fråga om serskild Bevillning å Innehafvare af sådane Caractérs-Fullmagter, har Herr Rosenqvists Motion, i förening med de utaf tvänne Ledamöter af Hedervärda BondeStåndet afgifne, ofvanomförmäldte förslag, kom< mit i öfvervägande hos Bevillnings-Utskottet; och som Caractérs-Fullmagter, ehvad de i Nåder 4 Bevilln-saint Allm. Besv.o,QecrlJtsk.
Lag, hvari någon utsträckning utöfver dess ordaljrdelse ej hörde ega rum. Då emedlertid Motionairen ej trott Lagstiftarens mening vara att för så olika fall, och der moti verna till förbrytelsens begående äro så vidt åtskiljda, stadga enahanda ansvar, har Motionairen yrkat den förklaring öfver i8n3 års Förordnings att densamma måtte anses tillämplig endast till de bestämda fall, då åverkan sker å Allmänning ellerå andras enskilda egor.. Af Herr Joli. Fredr. v. Schinckel, sorn fä-, stat Utskottens uppmärksamhet vid det skogsödande taktäcknings-sätt, som i Rikets mest nordliga Provincer skall vara öfligt, bestående deri, att, efter pålagd så kallad klöf-, ved eller klufna trän, och uppå densamma utbredd näfver, pålägges för dennes fasthållande, under benämning af troi eller takved, unga raka trän af vid pass en arms tjocklek, hvartill åtgår, för ett hus af 35 alnars längd, 35o unga trän och 2000 näfver, utan att ett sådant taks varaktighet kan påräknas utöfver 20 år. Motionairen har yrkat, Lagsamt A. Besv.- o. Oec.-Utsk. Uti. N.o 22. 7 att detta ämne, vid uppställningen af en ny Skogs-ordning, mä tagas i öfvervägande. Inom VälloflL. Borgare-Ståndet har Herr Lindqvist anmärkt den skiljaktiga tolkning, som eger rum vid tillämpningen af i5 Cap. 1 §• Byggninga-Balken * att en del Domare anse ansvaret af 100 Dalers böter böra endast då åläggas, när skogs-eld, som uppkommit genom oförsigtigt svedjande, gjort skada å andras egor, då deremot andra Domare anse skada vara skedd och ansvaret sålunda böra ådömas, om ock endast svedjarens egen, Skog blifvit antänd. Motionairen, sorn anser den sista tydningen vara med Lagens, anda öfverensstämmande, föreslår, såsom lagförklaring, följande nya redaction i sista punkten af ofvannämnda §.:
Och har motionären till utveckling af förslaget anfört, att uträkningen af den nya krono-skattens belopp blefve mindre svår, än man måhända föreställde sig, emedan alla frälsehemman hade varit krono eller skaLte, samt öfvergålt till förstnämnde natur genom rust-tjenst, förläning, köp, byte eller förpantning. För en stor del, om icke för alla hemman, som genom de 3:ne sista utvägarne blifvit frälse, kunde deras gamla krono-räntor igenfinnas i äldre jordeböcker och åter påföras. Många säterier hade uppkommit på det sätt, alt de från krono blifvit köpta till frälse och derefter bebyggda till sätesgårdar. Frälsehemman så gamla, att de aldrig haft räntor sig i jordehöckerna åsätta, förmodades vara ganska få. För desse behöfde man blott tillse, huru mycket hvarje mantal, af deras bättre natur, erlade mindre till kronan, än ett mantal krono-skatte; och skulle skillnaden af det förra hemmanets egare årligen utgöras till kronan, sorn deremot skulle ersätta honom genom det kapital, stats-obligalionen ulfäste, jemte den årliga ränta, som derå erlades. Om t. ex. ett hemmans skatt ökades med 50 R:dr så erholle egaren 14 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 76. en stats-obligalion å 1,000 R:dr, hvarå 5 procent motsvarade samma 50 R:dr. Räntan å ett. kronoskatle-hemman vore icke alltid lika, ens i samma län, ännu mindre i alla. I de flesta eröfrade landskapen, nemligen Blekinge, Christianstads, Malmöhus, Bohus och Jemtlands län, utginge räntorna efter kronovärdi utan förvandling.
För framtiden skall jag, till undanrödjande af denna Revisorernes anmärkning, låta föra verifikationerna med tvänne nummer, den ena tillhörande arbets-stationen, och den andra för bokslutets revision. 4: o att räkenskaperna utvisa, dels att vid åtskilliga tillfällen traktamentsersättningar, under verkställda resor, fått uppbäras till högre belopp än det, hvartill tjenstemannens grad, på grund af gällande rese-reglemente, berättigat, på sätt n:rs 22, 32, 35 och 38 i Mars månads verifikationer för vestra stambanan utmärka, dels att räkningar för hushyra blifvit godtgjorde, oaktadt månads-arfvoden och rese-kostnader samtidigt utgått, på sätt n:ris 7, 31, 82, 33, 34 och 48 bland nämnde månads verifikationer för vestra stambanan närmare utvisa, och dels att, enligt verifikationen n:o 8 för December månad, kostnaden för en tjenstemans aflyttning från Mariestad till Alingsås blifvit, utan beräkning af tjenstemannens grad eller vägens längd, godtgjord med en rund summa af 200 R:dr; och som, genom Kongl, brefvet den 31 Januari 1855, Chefen för Statens jern vägs-byggnader blifvit berättigad, att, i mån af hvars och ens förtjenst, höja traktaments-kostnaden, ansågo Revisorerne att, då dylik förhöjning utöfver hvad författningarne medgifva, af en eller annan person åtnjutes, utgiften bör genom Chefens skriftliga medgifvande verificeras. Till besvarande af de i denna punkt gjorda anmärkningar, får jag i underdånighet upplysa, att vid Statens jern vägs-byggnader en persons grad, nan må vara militär eller civil embetsman, icke lägges till grund för hvarken hans aflöning, hushyra, rese-ersättningar eller häst-rationer. Så finnes vid dessa byggnader t. ex. en Major anställd, som har i aflöning lil R:dr 16 sk. pr månad, en Kapten med 166 R:dr 32 sk. och en Löjtnant, anställd som Distrikt-ingenieur, hvilken aflönas med 250 R:dr i månaden och dessutom ration för tvänne hästar.