Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men ingenting hjelpte. De fortforo att slitas om honom, de två, och han skulle velat ge allt hvad han egde, bara för att få ro. Han gick alltid med en hemlig känsla af att hvad han gaf åt en, det tog han ifrån en annan, och det var narren skuld till. Derför beslöt han att bryta med denne; han ville helt enkelt resa ifrån honom och söka räddning hos skeptikern. Detta visa beslut satte han i verket med en brådska, som om det gält att rädda sig undan en jordbäfning. Han sålde sitt hus, satte auktion på sina husgudar och köpte sig en lifränta. I Lund kunde han icke stanna, ty hvarje medellös student var en snara, — ja, öfver hufvud hvarje student, som befann sig i »tillfällig» knipa. Och gatorna vimlade af dem. Till Stockholm kom han en ruskig decembermorgon, medan staden låg och sof. Han njöt af att allt såg så främmande ut och kallt. Här skulle han vara fredad. Hans böcker och hans musik skulle bli hans verld. Studentsången gaf han tusan; här hade han stora operan. Och så hade herr Tobiasson under sin jagt efter rum funnit en möblerad dublett, som var olik alla andra dubletter han besett. Han hade endast anmärkt, att han skulle önska en schäslong i sitt innersta rum, och en schäslong anskaffades. Värdinnan var en vänlig menniska, förskräckligt rädd att herr Tobiasson skulle bli missnöjd och flytta bort. I hans dåvarande sinnesstämning gjorde denna ödmjukhet honom godt, ty den kom honom att känna sig som en hårdhjertad gammal man, hvilken icke bekymrade sig om något annat än sin egen beqvämlighet. Han försummade intet tillfälle att framstå som sådan. Det skulle vara ett slut på gamla lifvet, — absolut! Han var ordentligt rädd för att få intresse för sitt värdfolk. Men nu — der han stod och beskådade sitt nyrakade ansigte — nu hade han ändå dessa menniskors historia så klar i sitt hufvud som i en uppslagen bok. Han hade fått den bit för bit, utan att de sjelfva vetat derom; han hade fått den af uppsnappade ord, af frun, af pigan, af barnen; af sjelfva möblerna, som han begagnade.
Deremot håller jag före, att i stället den mindre ångbåtsflollan bör, till en början, ökas, dels med 22 stycken ångkanonslupar af sådan beskaffenhet, som de nu vid Motala mekaniska verkstad förfärdigade, så vida nemligen dessa, efter behörig pröfning, befinnas vara till alla delar fullt ändamålsenliga, men i motsatt fall så förändrade, som erfarenheten kan gifva vid banden, enär dessa fartyg, passande för så väl den öppna som den af skärgård omgifna kustens försvar, i liera afseenden blifva af vidsträckt nytta och nära nog oumbärliga för vapnet ; dels ock med 2 stycken snabbgående depescheller chefs-ångfartyg, ett för hvardera af Flottans båda stationer, hvaraf dessa så under krig som i fred äro i stort behof. Sedan jag nu för Eders Kongl. Maj:t i korthet utvecklat mina åsigter om lämpligaste sättet att förbättra, omsätta och genom nybyggnader något utvidga nuvarande Sjö-krigs-materiel, sådan den vid 1858 års början skulle befinnas och uti första kolumnen till bilagan Litt. Y angifves, för att deraf både med minsta kostnad och på kortaste tid kunna ål Riket, till bevarande af dess sjelfständighet och rang såsom sjömakt, bereda en, om icke i alla afseenden efter tidens fordringar fullkomlig, dock ganska kraftig och pålitlig flotta, återstår för mig att uppgifva den tiderymd, hvarinom en sådan ulvecklings-åtgärd möjligen må kunna fullt genomföras, äfvensom att redogöra för de kostnader, som af densamma skulle föranledas.
Uti 7:de Art. stadgades: att mot förenämnde Brudskatt 100,000 B:dr Specie skulle afsättas vederlag af ett lika Capital eller 100,000 K:dr Specie, hvarå komtne att utfärdas en särskild förskrifning med underpant af visse Gods och rentor till den Kongl. Prinsessans desto större säkerhet: att i fall Hennes Kongl. Höghet blefve i Enke-Stånd försatt, H011 tomine att åtnjuta för Brudskatten och vederlaget tillsammans 12,000 B:dr Interesse: att derest Hennes Kongl. Höghet efter iråkat EnkeStånd, med Pikets Ständers samtycke skulle besluta ett ständigt blifvande utom Riket, borde Hennes Kongl. Höghet återställa Enke-Sätet, men agde, att alla de öfrige Hennes Kongl. Höghet i dess Enke-Stånd anslagne och förskrif ne - ■ 18 o Dea s Juli. ne rentor och inkomster uppbära; och loide Artikeln innehaller äfven:' att i det fall Deras Kongl. Högheter finge Bröst-arfvingar, hvilka dem bägge öfverlefde, så skulle de ärfva ej allenast Brudskatten och vederlaget, utan ock allt annat som den Kongl. Prinsessan tillhörde. Under den 35. Augusti 1766, har Glorvördigst i åminnelse Konung Adolph Fredric jemväl utgifvit en särskild förskrifning, af innehåll bland annat: att som enligt det upprättade Giftermåls-Contractet, den Kongl. Prinsessan borde för de 100,000 B:dr Specie
Inbindningspenningar för ingåendeDombocker, kunna åtminstone icke uti Svea Hof-Rått till något visst betydligt beräknas, ty sådane afgifter erläggas der icke, mig vetterligen, ock kunna ej eller fordras, då Dombåckerne insändas inbundne, som nu fortiden merendels sker, och Låsen får Gravations-bevis, fås sällan i Hof-Råtterne, emedan Under-Råtterne åro ålagde lemna dessa bevis för hälften mindre betalning; dessutom gäller val cm alla dessa Sportler, att de skola vara vedergällning får någon moda, eller något arbete, och når detta upphår, skall vål också all vedergällning derför upphöra, 870 Stats-Utskottets Betänkatiden. eller om till exempel i fall af missbruk genom prejeri i afseende på inbindningspenningarne, vederbörande Hof-Rått skulle finna nödigt bifalla Under-Domare, att ovillkorligen alltid sjeltve låta inbinda Dom-bockerne, samt tillika förbjuda vederbörande Advocat-Fiscaler, att någonsin emottaga Inbindnings-penningar, skulle då Staten derigenom blifva skyldig ersätta en sådan, icke i någon Lag påbuden Sportel? om taxan på Gravationsbevis blefve nedsatt, skulle då Staten betala differencen? om också, genom ändring af nu gällande ansvars-lagar, Advocat-Fiscalen skulle alldeles mista eller få en mindre andel af alla böter, som nu på hans åtal utfalla, skulle då Staten umgälla det, eller (att jag så må såga) plikta för sine enskilde medlemmar, på det Tjenstemannen måtte få behålla sin inkomst fullt, fast med ett minskadt arbets besvär? Sådane principer skulle vål blifva högst besynnerlige, och jag vågar påstå, att de till sina följder blefvo högst betungande för Staten; lika rått med en Advocat-Fiscal, skulle ock en Lands-eller Slads-Fiscal, eller andra Beslags-karlar i fårhållande till en hvars åligganden tillkomma, och hvem inser icke, hvad utgifter slikt skulle tillskynda Staten? — Stats-Utskottets Betänkanden.
Nära låg dock det missförstånd, att drifva denna insigt till ett nedsättande af Versens, Meterns, Rimmets värde; att anklaga dem såsom blotta sirater, hvilka, i sig sjelfva tillfälliga och oväsendtliga, omsluta känslan och tanken med onödigt tvingande skrankor, som hämma snillets lifligaste, varmaste, fullaste uttryck. Sådant missförstånd undgår man endast i den mån, som man har afgjordt sinne för hvad i skaldekonsten är konst och konstnärskap; ett sinne, hvarmed (hos den utöfvande skalden) alltid en lika afgjord talent för versification är förenad. Hos Thorild var detta sinne icke det öfvervägande. Till hans ursäkt länder föröfrigt, att hans motståndare nästan allsicke förmådde se Poesi annorstädes, än der de sågo Vers och (inom de nyare vitterheterna) Rim; under det hans egentligaste mönster och smaklärare voro först Gessner, sedan den af Macpherson på en klangfull prosa öfverflyttade Ossian, och ändtligen den store rimhataren Klopstock. För honom, hvars poetiska läsning och förkärlek hade fortgått från den ene till den andre vid ledning af en och samma idylliska tråd, syntes de alla tre lika närbeslägtade till formen som till väsendet, och lika urbildliga i afseende på båda. Redan i det första af de bref till Heurlin, med hvilka han i Lund 1780 sökte mildra känslan af att hafva lemnat sitt förlorade Arkadien för alltid, tilldelar han åt ett i o-vers affattadt diktstycke namnet ”prosaisk Ode”. Heurlin hade äskat tvenne grafskrifter; den ena för att gälla såsom sitt eget verk; och i anledning af denna yttrar Thorild: ”Den orimmade är för Er. Jag älskar den prosaiska Oden. Den är mera fri, och uttrycker bättre det häftiga och naturliga i känslan, än dessa rimmen, för hvilka man evigt skall förskapa, stympa och uppoffra tankan. Den är icke heller oädel. Hvad Fischerström gjort öfver Fru Nordenflycht, Bergklint öfver Höpken16 och Kellgren öfver Baronessan
Om derifrån afräknas den egenleliga Ålderdomen, eller Åldrarne öfver 70 år, utgörande, såsom här ofvan i underdånighet blifvit visadt, 3oo6a, återstår den arbetsföra delen af Mankönet med 86o547 personer. Minderårige Gossar: j Små- På ^ Gifta Ståndspersoners och de StockStäderLan 1 andra Classernes hemmavaholm. ne* det. Till Läroståndet ■—< Civil-Staten —. Militair-Staten Sjömän —• Ilandels-Classen 15392 Bruks-och Fabriks-dito Possessionater, afskedstagne 22023 Ämbetsmän m. fl. —• ^92 Konstnärsoch Handtverks16128 Classen —• *— 2196 I Små- På Stockh. Städerne. Enkorj 10629 S°m lefva af egna Medel i3i5 2290 34982 Som lefva af arbete »—- 2269 5311 Ståndspersoners, sorn sköta Landt1502 Bruk *—* —• —< ■—• Ogifta Qvinnor Sorn lefva af egna Medel Som ho för sig sjelfva och 14569 lefva af arbete — 124 Handels-Bodbetjening 1266 Fabriks-arbeters kor —. Qvinnokönet utgör ett antal af 977148. Om derifrån afräknas alla Qvinnnor öfver 60 år, hvilka vid den åldern redan inträdt i Ålderdomen, utgörande, såsom ofvan i underdånighet upplyst är, i3oi68; så återstår den arbetsföra delen af Qvinnokönet med 846980 personer. 38tu65 Riksens Ständers x o in Minderåriga Flickebarn.
För bifall till handbokskomiténs förslag uppträdde under det följande meningsutbytet hrr Ullman, Bring, Kjellin, Norrby och Sundelin, hvaremot hrr Staaff, C. Hammarskjöld, Rohde, Billing, Fehr, Ehrenheim, Rundgren, Rudin och Keijser biträdde hr Rihbings yrkande på afslag. Denna senare mening segrade ock, så att, hvad vigselformuläret angår, det framgent blir vid det gamla. * En medarbetare i Idun gick den 1 0 dennes ur tiden, då postexpeditören C. O. Gumcelius afled i Sköfde, 5 1 år gammal. Den bortgångne var en i vida kretsar varmt skattad personlighet, ovanligt musikalisk och lycklig novellförfattare. Hans första bidrag i denna tidnings spalter var äktenskapshistorien » Hvems var felet », för hvilken han under år 1 8 8 9 förvärfvade pris under signaturen Ottar. Sedermera har han flere gånger bidragit, under signaturen C. O. O. och under sitt fulla namn, bland annat med följetongen » Småstadslif » under år 1 8 9 1. Den bortgångnes jordfästning var mycket högtidlig, och hans minne hugfästes vid densamma bland annat genom vackra verser af hr H. A. Rosén, som utdelades vid grafven ocb hvilka benäget tillsändts oss. V i anföra ur dessa följande strof: Farväl, o broder! Du, som mången annan, Fick uti prosan dränka poesin, Men uti hjärtat, under höga pannan Förkväfdes aldrig känslan, fantasin. Det sköna var du trogen till det sista, Thy faller sorgen tung invid din kista. * Hyllad lärarinna. Måndagen den 9 dennes fyllde skollärarinnan Sofia Larsson i Tidaholm 50 år. Samtidigt hade hon varit lärinna i Agnetorps sockens småskolor i 25 år. Vid pass ett 40-tal af barnen och skolans vänner hade med anledning däraf på aftonen föranstaltat en subskriberad fest å Högbergs hotell, därvid till festJ u v e l -, g u l d - och s i l f v e r a r b e t e n, passande till lysningsoch hederspresenter. lägsta pris efter dagens kurs å silfver. Billiga priser. omgående.
Dd emellertid, på ofvan anförda skål, den rätt, som genom inteckning af pantaftal angående lös egendom kan beredas en fordringsegare, icke, på sätt motionären antagit, kan blifva af enahanda beskaffenhet med den sakrätt, som vinnes genom inteckning i fast egendom, får Utskottet vördsamt hemställa, att Anders Pehrssons motion icke må vinna afseende. Det återstår således att tillse, huruvida pantaftal om lös egendom kunna tilläggas egenskapen att medföra förmånsrätt i gäldenärens konkurs, eller vid samtidigt uttagande af flera fordringar ur hans bo; och då Utskottet vågar uttala sig för denna åsigt, hvilken ofta blifvit bestridd och äfven vid ett föregående tillfälle rönt motstånd inom Konungens Högsta Domstol, stödjer sisr Utskottet bland an> nät. på Lagberedningens auktoritet. I 13 och följande §§ af 6 Kap. Handelsbalken föreslog nemligen Lagberedningen införandet af underpant i lös egendom, hvilket uttryck likväl icke får anses motsvara det Romerska ”hypotheca", om det äfven kunde synas vara en öfversättning af detta ord. Det förra betecknar nemligen enligt den tydliga meningen af Lagberedningens förslag endast en förmånsrätt, under det att, på sätt ofvan är anmärkt, det Romerska hypotheca är en fullständig sakrätt. Lagberedningen erinrade, att, enligt Sveriges äldre rättssystem och lagskipning, var inteckning af pantaftal erkänd såsom ett medel att förvärfva förmånsrätt i lös egendom, intilldess detta förhållande ändrades genom ofvanberörda Kongl. Förordning den 11 November 1730, hvarefter denna rätt förbehållits endast vissa gynnade näringar, hänförliga till de borgerliga yrkena, samt att det af Justitie deputationen vid 1727 och 1731 års riksdagar framställda förslag om bibehållandet af den förmånsrätt, som förut efter flera författningar egt rum för intecknad underpant i lös egendom, vid granskningen af nu gällande lag föll, hufvudsakligen för Borgare-Ståndets motstånd. I denna lag, sådan den för Ständerna framlades, hade man dock visserligen sörjt för nämnda Stånds bästa och de gynnade näringarnes trefnad.
Föredrogos ånyo och lades lill handlingarne Banco-Ulskottets Utlåtande N:o 148, i anledning af de inom Högloflige Ridderskapet oqh Adeln fnamställda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 143, afgifna Betänkande; och Memorial N:o 149. i anledning af ett Riks-Slånds återremiss å Utskottets Memorial N:o 145. S S. D. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets Memorial Nto 126, angående nödvändigheten af samband emellan de beredde Gmndlagsändrings-förslagen till Lagtima Rikdagars periodiska återkomst och lill bestämmelser, rörande Urtima Riksdagar, blef samma Memorial ablaget. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne förstärkta Bane o-Utskottets Memorial N;0 50, med anmälan om utgången af de i förstärkta 116 Fröt. öldr. d. 2i Maji 1835. Banco-Utskottet anställda, i Banco-Utskottets Memorial N:o 147 föreslagne voteringar. S. D. Föredrogs Banco Utskottets Memorial, $:o i5j, i anledning af Högloflige Ridderskapets och Adelns samt Högvördige Preste-Ståndets Utskottet gifna åläggande, att inkomma med anmälan, huru Utskottet uppfattat Rikets-Ständers beslut, i fråga om Ranco-Reglementets underdåniga öfverlemnande till Kongl. Maj:t; lades till handlingarne.
Kongl, kungörelsen den 6 September 1815, skall i Städerne och i allmänhet å Landet upphöra; likväl till undvikande af förnyad kostnad, medelst omarbetning till den här faststälde rymd af de tilläfventyrs större pannor, hernmans-egare å Landet förut innehafva, må de, hvilka år 1&22 vid Mantalsskrifningen emot högre afgifter ingått i Bränvins-bränning nied större pannor, enligt berörde moment, så vida de begagna samma pannor, som då antecknades, till godo njuta den rättighet, att de, hvilkas Bränvinsbrännings-rättighet, efter Tariffen, i Första Classen bestämmes till Tjugu kannors rymd och deröfver, bibehållas i maximum för samma Class och bruka till högst Femtio kannors pannerymd; de som efter hemmansvärdet få begagna Femtio kannors pannerymd och de öfrige i andra Classen till godo beräkna maximum af berörde Glass, eller högst Sjuttiofem kannors rymd; samt likaledes de, hvilka efter hemmansvärdet få nyttja Sjuttiofem kannors rymd, äfvensom de öfrige i Tredje Classen uppgå ända till Maximum deraf, eller högst Nittio kannors pannerymd: allt eniot förbindelse af,den förhöjning i afgiften, sorn. nedanföre stadgas; men denna utvidgning af Btanvtnsbränningen må för ofvannämnde Jordj Förslagi 2 53 brukare endast till godo njutas intill nästa Riksdag. Vid bestämmande af den pannas storlek, hvilken, jemte en Nittio kannors panna, får pä en Femton Tusen Riksdalers värde öfverstigande egendom nyttjas, följes endast hem mansvärdet, utan att den här ofvan intill nästa Riksdag medgifna förhöjning dervid ma ega ruin.
Räkenskaperna liro uti Kongl. Kammar-Rätten för hegge åren granskade utan anmärkningar och utvisa: Debet. år 184*. år 1843. Balans frän föregående äret: Uppbörd: Statsanslag, räntor, arrendeoch försäljningsmedel samt insalta ka pitaler m. m . 177,562:28. 3. 182,076: 20. 3. Balans till påföljande året: Balans från föregående året: — Utgift: Balans lill påföljande året'. Behållningar och fordringar 456,468: 47. 4. 501,925: 7. — Summa 670,964: 14. 4. 695,890: 34. 11. i. — 228 — Utaf <Le 25,000 R:dr, hvilka Rikets åren 1840 och 1841 församlade Ständer beviljat Upsala Universitet, att i första rummet användas till uppförandet af en ny Observatorii-byggnad, samt för öfrigt till andra nödiga ansedda Universitets-byggnader, hafva, under dessa tvänne åren, endast 16,000 R:dr blifvit för det afsedda ändamålet uti RiksgäldsKontoret lyftade. 1/ii inis KonglUniversitet Dess räkenskaper äro i Kongl. Kammar-Rätten granskade, för år 1842 utan och för år 1843 med anmärkningar, samt utvisa följande förhållande : Debet. år 1S42. år 1S43. Balans från föregående året: Uppbörd: Balans till påföljande året: Balans från föregående äret: Löner, arfvoden, pensioner, gratialer, materialier, byggnader och reparationer m. m 126,056: 35. 7. 101,182: 39. 1.
Befallningshafvande äfvensom Domkyrko-rådet att inkomma med åtskilliga nödiga ansedda upplysningar, angående förhållandet med domkyrkans inkomster Och utgifter samt anledningen till det yppade behofvet af ny begrafningsplats för staden; — och har Kongl. Majit, sedan de sålunda infordrade uppgifterna blifvit under loppet af sistlidet år afgifna. låtit i nåder öfverlemna alla handlingarne i målet till Stats-Utskoltet, för att vid behandling af den hos Rikets Ständer i detta ämne gjorda framställning komma under öfvervägande. Nyssnämnde af Kongl. Majlis Befallningshafvande och Domkyrko-rådet sednast afgifna yttranden i denna fråga utvisa, bland annat, att kyrkan för närvarande med en skuld af 6,141 Ridr 40 sk. 1 rist. och en kapital-behållning af endast 3,563 Ridr 27 sk. 7 rist., befunne sig i det tillstånd, att den dels nu genast och dels inom få år tarfvade till sitt iståndsättande utgifter till sammanräknadt belopp af 13,200 Ridr; och när dertill lades den del af kyrkans skuld, hvartill kassan icke lemnade tillgång, så uppkomme den betydliga summan af omkring 16,000 Ridr Banko, som utgjorde domkyrkans behof för närmaste åren, men genom hvars fyllande, om medel dertill funnes, kyrkans ekonomiska ställning likväl icke blefve på ett tillfredsställande sätt betryggad, enär kyrkans byggnadssätt och beskaffenheten af de materiaher, hvaraf den är uppförd, göra för ali framtid behöfligt att använda icke obetydliga belopp till detta dyrbara tempels vidmakthållande.
Har Lag-Utskottet förklarat, at i de Orter, hvarest twänne Ting ärligen inträffa och Bördemannen borde senast til det Ting dä tredje Upbudet meddelas, stämma Köparen, samt pä de ställen, dar allenast et Ting om äret hålles, och Bördemannen förklaras skyldig, at genom Stämning til det Ting, dä andra Upbudet beviljas, göra sit klander anhängig, borde i bada händelserna Bördeftillingarne innom flutet af sädana Ting wara uti Rätten nedsatte; men som et sädant stadgande skulle leda bertil, at Rättegängen eller Bördes-klandret singe börjas och fortsättas, samt möjeligen kunde wara wid första Domstolen af-jordt, förr än den, Bördemannen före - skrefne tid til Bördestillingens nedsättande inträffat, hälst osta handa kunde, at Bördes-Driften wid Tingets början förekom, utfördes och kunde med stut afhjelpas, utan at Bördemannen ännu ansag sig plrktig til Bördestillingens infattning; Alisa, och da Lagen owilkorligen bjuder, at i Zäörd, klander aldrig gäller utan med Penningar, ansag Borgare-Ståndet Det harwid böra orubbadt förblifva, sä at Börde-> man, dä han lagligen stämt och desi klander förekommer, bör, säsom en ytterligare grund til desi talans »plågande, Penningar i Rätten nedsatta, pä satt Lagen därom i i Z. Z Cap. Jorda-Balken harvin förordnar. gro. Beträffande de förklaringar och tilläggnirff gar, för detta Lagens rum, hwilka Lag-Utflottet fö* restagit, dels därigenom, at, med bewis pä sädana insatte Penningar som allmänt i Riket galla, skulle kunna förstas, icke mindre Deposition-steller, som af Riksens Ständers Landus utgifwas, ilian äfwen sadana, hwilka Landt-Ränkerierne meddela, och dels nt i den händelse , dä twänne eller siere
#_iITTI tm nin bi* y in* 1I; ; a i Nedan den revision af Stats-verkets, jemte dertill hörande fonders, tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1816 och 1817, hvilken, i följd af 68 § Riksdags-ordningen, Rikets sednast församlade Ständer utsatt och Kongl. Maj:t, den 8 sistlidne Juni, i nåder kungjort, att taga sin början den 15 September innevarande år, blifvit af undertecknade i behörig ordning verkställd, få Revisorerne derom nu afgifva den i 7 § al Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer den 17 April 1841 föreskrifna Berättelse. Vid början af denna förrättning, hafva Revisorerne fått emottaga Berättelser al nedannämnde Embetsmyndigheter om tillståndet och styrelsen utaf de under deras förvaltning stående delar af Stats-verket, nemligen: af Kongl. Stats-kontoret, angående sjelfva Stats-verket, Karta-sigillata-verket, Statens spanmåls-förvaltning, kreditivfonden och f. d. Allmänna magasins-fonden. „ Krigs-kollegium. Förvaltningen af Sjöärenderna. „ Sundhels-kollegium. „ General-Tullstyrelsen. „ OJver-Postdirektörs-em betet. Ofver-direktörs-embetet för Myntoch kontroll-verken. ' „ Styrelsen öfver fängelser och arbets-inruttningar i Riket. „ Riksmarskalks-embetet. „ t. f. Kansleren vid Kongl. Krigs-akademien. „ Direktionen öfver Allmänna Garnisonssjukhuset. „ „ öfver Civil-slatens pensions-inrä It niny. „ „ öfver Arméens dito. „ Kongl. Ronvoy-kommissariatet. „ Styrelsen för Vägoch vattenbyggnader. „ „ för Ekeplantering arne. „ Kommittéen för Salpeter-ärenderna. „ Kongl. Ofver-Intendents-embetet. Stuteri-Ofverstyrelsen. „ Direktionen öfver Invalid-inrättningen. „ Kongl. Serafimer-ordens-gillet. „ Direktionen öfver Stockholms Allmänna Barnhus. „ Chefen för Topografiska Corpsen. „ Kongl.
Förordningen, den 10 April 1810, angående Lagfart med förpantad fast Egendom. S. A. K. Kikets Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad på olämpligheten af det i Kongl. Förordningen den io April i8io meddelade stadgande, att, om någon, som under förpantning innehafver fast egendom, till hvars inlösen viss tid ej är i Pantbrefvet utsatt, anmäler hos Domstolen, hvarunder egendomen lyder, att Pantegaren eller hans rätts innehafvare eller deras vistelse-ort ej äro af honom kände, Domaren eger förordna, det sådan anmälan bör tre gånger införas i Hamhurger-Tidningen, med föreläggande, att, om ej gälden, inom ett år, efter den sista i nämnde Tidning införda Kungörelse, betalas, komme egendomen att uppbjudas och dermed förfaras, på sätt Lag och åberopade Författningar föreskrifva; och som de förhållanden, hvilka till föreskriften om berörde kungörande lära hafva gifvit anledning, nemligen att, enligt då gällande författningar, kallelser å utrikes vistande Borgenärer borde i Exp. Utsi. Förslag till urul. Slrif. N:o 58- 139 Hamburger-Correspondenten införas, .samt att denna tidning då ansågs för, så till sågandes, en allmän verldstidning, numera icke ega rum, helst cessionsoch urarfva-anscSuiingai ej vidare behöfva i utländska tidningar kungöras, och Hamburger-Correspondenten dessutom synes hafva förlorat sin fordna vidsträckta publicitet, hafva Rikets Ständer alltså trott sig höra i underdånighet föreslå, det, med ändring af Kongl. Förordningen den i o April 181 o, angående lagfart med förpantad fast egendom, när pantegaren ej är till namn eller vistelseort känd och viss tid till egendomens inlösen ej är i pantehrefvet bestämd, till allmän efterrättelse må stadgas, att den i högstherörde Kongl. Förordning föreskrifna Kungörelse om tillämnad lagfart med dylik egendom hädanefter ej behöfver i Hamhurger-Tidningen införas. Rikets Ständer framhärda etc. 140 Exp. Etsk. Förslag lill and.