Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Där Det var under sådana förhållanden ingen voro harpspelaren Pratte, fröken Olivia Regsinekur att vara husfru på Malmgården. Både neli samt musikern C. A. Nygren och af de » mamsell Hilda » och » jungfru Anna » hade litterära vännerna ofta Lea, men i så fall ganska sträfsamma dagar. Författaren, som endast hon. Värden satt mestadels tillbakaså mycket älskade att se sig omgifven af litlutad i soffhörnet och hörde tyst på, då han terära och politiska vänner, afskydde däremot icke själf satte sig vid pianot och föredrog att möta främmande ansikten ute i köket och några af sina kupletter. Men rätt som det vare sig det var stort främmande eller endast var, kunde han smyga sig ifrån sällskapet och ett par herrar till middagen, så fick köksdegå upp till sig. Man hörde hans steg i öfre partemontet reda sig utan hjälp och punktligt våningen, men gjorde intet afbrott, ty man visste, att han älskade höra, hur de spelade. och snabbt måste det gå ändå. Under det sista året af August Blanches För att rätt förstå, hvad detta innebar, må- ste man erinra sig den tidens Östermalm. Bolif kan man säga, att hvardagslifvet på Malmdar och butiker funnos icke, vattenledning lika gården, sådant som jag nu skildrat det, var litet, och det nu så väl försedda Östermalmsregel. Författaren var trött och undvek sälltorg existerade icke som salutorg i samma meskapslifvet så mycket som möjligt. ning som nu. Hvem v e t ' — hade han lefvat längre — och Klockan 4 och 5 på morgonen var » jungfru han var icke gammal, - då han dog — så hade Anna » på benen. Med sina bägge stora mathan kanske blifvit en enstöring, som lefvat korgar under armarne traskade hon i väg ner mest för sig själf och sett en ny tid gå förbi till staden, till Kornhamstorg, till Nassman vid med sina förändrade förhållanden och brutna Stora Nygatan och Fiskarehamnen för att göra illusioner. Men han var lyckligare än säl sina uppköp och knogade så hem hela den Thore Blanche. långa vägen, pustande och andfådd, ty det var brådtom.
Orobildning af hufvudstadens fyra fem-klassign Elementar-läroverk, angående: B. IX. 205. 367, A. 367. Ombud, Sveriges, vid en för ordnande af mellersta Italiens angelägenheter beramad Kongress, angående föreskrifter för —: B. 111. 139, A. 141. Omedelbara val af Ridderskapets och Adelns Herrar Elektorer, angående; motion af Herr Mauritz Brakel: se Motioner, Omregleringar af landets kyrkliga, judiciella och administrativa indelning, angående väckt fråga om anvisande af erforderliga medel för verkställande af vissa —: B. II. 333, 379, A. 379. Omyndigs medel, angående föreskrifter rörande ränteberäkning för —: B. XI. 289, 313, A. 313. Onera, angående befrielse derifrån för ett af Skellefteå stad inköpt hemman: B. IV. 6, A. 38- —, allmänna, angående skyldighet för egare af utjordar eller andra lägenheter utan åsatt hemmantal att deltaga i —: B. X. 63, 158, A. 158. Ordförande vid Riks-Ståndens gemensamma öfverläggningar, angående: se Riksdags-Ordningens 46:te §:s 2:dra moment. Ordföranden i Landtmarskalkens ställe: Grefve Lewenhaupt, Erik August: II. 377; XI. 166. — Gyldenstolpe, Adolf Fredrik Nils: II. 380; III. 46. Ordnings-stadga för Ridderskapets och Adelns sammankomster, dess uppläsande: I. 4 —, angående en till följd af Riddarhus-Salens förandrade inredning nödig befunnen omarbetning deraf: I. 4, B. 272, A. 344. Organisation, angående förändrad sådan af Rikets Ständers Bauk: B. XI. 249, 255, A. 255. —, Domkapitlens, angående förändring deri: B.
Ku du efter 4° års förlopp den Nådigst anslagne Hushyran får åter komma Staden till godo, skall hos Borgerskapet den hilliga fruktan uppstått, att i stället för de fordom åtnjutne 200 R:d. i Silfver, en dylik Summa i Baneosedlar torde få uppbäras, derest Kongl. Majit, i anseende till Bancosedlarnes fallna myntvärde och tidernas förändrade skick och omständigheter, icke skulle till lindring i Borgerskapets bördor och för att sätta detsamma i tillfälle att åstadkomma kostnaden till Residencehusets Brandförsäkring, i Nåder täckas förordna, att Hushyran hädanefter mätte lämpas efter den öfver allt i Riket nu gångbara, för begagnandet af ett sådant Boställe och emot hvilken Hyra Borgerskapet anser 65o R:d. Banco vara svarande; Eller ock har Borgerskapet i underdånighet anhållit, att få till Kongl. Majit och Kronan aflåta Residencchuset med tilihörigheter, för en summa af 20,000 Rid. Banco, såsom köpeskilling, sorn väl vöre mindre än Husets nu varande fulla värde, men dock skulle bidraga till godtgörande af Stads-Cassans skulder, samt att lindra Borgerskapets tryckande Stadsbidrag. Kongl. Stats-Contoiret har, uti dess häröfver afgifne och af Kongl. Majit i Nåder gillade underdåniga Htlåtande, förmält det väl vara utom dess kännedom i hvad mer eller mindre man det förskott af 8000 Rid.
En dylik omtanke för de verkningar, framtida beslut möjligen kunna medföra, är visserligen ganska lofvärd; men här är ju endast fråga om de följder, förev:de beslut kan medföra; och detta beslut omfattar ju endast ett belopp af 1 million, hvarmed afses att träda emellan och skaffa kurs åt hypoteksbanken obligationer. Om man nu antagar, att obligationer köpas vid särskildta tillfällen till ett belopp af t. ex. 500,000 rdr hvarje gång, så, äfven om de måste säljas med någon rabatt, dröjer det dock mycket länge, innan någon fara för hela den ifrågav:de summan kan uppkomma. Således tror jag att denna farhåga för bankens säkerhet saknar all grund. Det förundrar mig högeligen, att på detta rum, der jordbrukets intresse borde hafva så många målsmän, man tyckes vara döf för dess när v: de betryck, enär man icke vill gå in på att lemna denna näring en i sjelfva verket så liten hjelp som den nu ifrågav:de. En talare midt emot har sagt, att om papperen blifva goda, behöfva de ingen hjelp, enär en god vara alltid är afsättlig. Frihandlare som jag är, vill jag ingalunda bestrida detta, men det skadar i allmänhet ej, att, när man vill sätta ny vara i marknad, man eger vänner, som uppköpa den och derigenom för densamma ingifva förtroende, och uti handelsverlden är det ej ovanligt, att en bankir, som vill sätta sina vexlar i kurs, vidtalar en annan bankir att inköpa en och annan af dem. Ungefär på sådant sätt vore meningen, att banken nu skulle träda emellan; och om någon förlust skulle uppstå, ja, till och med om hela ifrågav:de belopp skulle gå åt, men ändamålet derigenom vunnes att skaffa hypoteksbanken obligationer kurs, så vore dock summan enligt min tanke väl använd. Man har vidare anmärkt, att det vore orättvist att gynna ett visst slags obligationer på de andras bekostnad.
Hvad åter beträffade afgiften i städerne, så enär beloppet deraf för hvarje stad serskildt redovisas, har Kongl. Maj:t ansett städerne böra fortfarande utbekomma hvad för dem hvardera influtit; dock att, i händelse inom någon stad fördelning emellan olika församlingar bör ega rum, den då efter nyssnämnda grund verkställes; och skulle genom antagandet af ett dylikt fördelnings-sätt de nu erforderliga serskilda redogörelserne för berörde medel komma att undvikas, och den redovisning 48 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 51, Litt. A. för totalsumman, som bör ingå uti hvarje uppbördsförvaltnings special-räkning blifva tillfyllestgörande, hvadan således jemväl i afseende å ifrågavarande medels redovisande nödig förenkling kunde vara tillvägabragt. Utskottet, sorn tagit ifrågavarande förslag i noga öfvervägande, har icke funnft detsamma medföra någon betydlig lättnad uti uppbördsmännens redovisningsbestyr, men deremot åstadkomma ett ökadt arbete för Lands-kontoren, äfvensom att en och annan församlings rätt till denna kommunal-afgift skulle, ehuru i mindre mån, kunna äfventyras; och anser Utskottet sig derföre böra till Rikets Ständer hemställa, att Rikets Ständer icke måtte bifalla ifrågavarande Kongl. Majlis nådiga proposition.
Man har sagt att 1824 års Tulltaxa bordt förr utkomma, än i December månad år 1824, då den skulle blifva gällande den 1 Januarii i825; men svårligen torde det varit möjligt, alt den förr kunnat blifva synlig, enär man bör besinna, att Riksdagen slutades i Decein - 32 Den i September f. m. ber månads slut 1823, och att de af St"nderne uppgjorde förslag till ny3 Tullförfattningar först skulle meddelas Näringsidkare och EmbetsYerk, att tid skulle lemnäs dem till förslagens pröfning och till uppsältningen af deras yttranden deröfver, och att derefter StatsSecreteraren vid Handelsoch FinanceÄrerdexna skulle uppgöra ett helt af alla dessa säkerligen mycket heterogena delar. Anmärkningsvärdt synes det mig derföre ej, att förenämnde Tulltaxa ej utkom förr än i December månad 1824. Beträffande den Tulltaxa, som nu är i fråga, komma väl ej så stora förändringar med densamma att äga rum , emedan jag vill hoppas , att hon blifver uppställd på nära samma grunder, sorn den af 1824; men ehuru beslutet om densamma icke af Rikets Ständer torde kunna fattas, förr än om 6 å 8 veckor, eller möjligen ännu sednare, och förslagen derefter öfverlemnas till den verkställande magten, är det likväl af högsta vigt, att verkan af denna författning börjar med nästkommande år, sedan man beslutit, att Bruttoinkomsten af Tullmedlen skall beräknas, från och med år 1836 till 2,200,000 R:dr, enär Stalsregleringen för nästkommande år derpå är beräknad, och denna måste gälla från och med nämnde år. Detta förhållande bevisar således, att fall kunna ges, der äfven författningar af den allmännaste inflytelse icke kunna utgif vas - Den i September f. ni. 33 vas, förr än de skola gälla.
4. hvartill komme den hittills afkortade indelta räntan, hvilken för framtiden skulle komma att utgöras » 52: 24. —• tillhopa ll:dr 738: 29. 4. hvadan genom arbets-skyldigbetens upphörande för boställshafvaren visade sig en förlust af 73 R:dr 18 sk. 8 rst.; men då Lillö boställe skulle lemna dess innehafvare större behållen inkomst än någon annan Kungsgård inom. Skånska provinsen, hade på detta och i öfrigt anförda skäl någon ytterligare godtgörelse till detta boställe icke ansetts erforderlig eller böra föreslås. Expeditions-Utskottets Förslag till underd■ Skrifvelse, N:o 97. 183 Herrevads-Klosters Kungsgård: om 7£ mantal, för gamla passevolans-kassans räkning år 1836 utarrenderadt, med rättighet för arrendatorn att tillgodonjuta arbets-skvldigheten af tillslagna bönder och torpare, dock under förbindelse att för trädgårdens skötsel och, när så fordrades, för passevolanseller exercis-sqvadrons-inrällningar, utan ersättning, afstå högst en tredjedel af äckor, körslor och dagsverken till nämnda behofs fyllande.
Delta dispositiousätt af Löner, som äro pu Ordinarie Stat uppförde, har StatsUtskottet ansett icke vara instämmande med Förfaltningarne, som bestämma ordningen vid Tjensters ocb Löners tillträdande; Men deremot genom vidtagande af ett allmännare användande derafj kunna föranleda till minskning uti Statens af befordringar påräknade inkomster ocb besparingar; Och Utskottet tillstj^rker derföre Riksens Högloflige Ständer, alt i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit vid bortgifvande af de på ordinarie Stat uppförde Löner alltid må täckas nämna den Person, sorn deraf skall komma i åtnjutande. 5:o Uti det Utlåtande, under IV:d 3g5, som Stats-Utskottet afgaföfver åtskillige anmärkningar vid dess förslag till reglering af ulgifterne under Allmänna Indragnings-Staten , anmälte Utskottet, beträffande den från Högvördige PresteSlåndet äskade närmare upplysning om hvad sedan sista Riksdag blifvit tillgjordt för de af anslaget för en Commitlee till.öfverseende af Rikets oeconomiske författ - Si, a ts-U t s ko 11 e t s Be lä lika nde 11, 79 r ningar samt utarbetande af forsla" i afseende på ny organisation af Civile Styrelseverken lill Öfver-Directeuren Rönbeck ulbetaldte medel, att Utskottet, genom IIofCancellers-Ämbetets åtgärd, infordrat upplysning härom, för alt kunna särskildt meddela det yttrande i denna omständighet, hvilket sålunda blifvit fordradt och såsom syftande på en förfluten tid ej borde uppehålla Slats-regleringen, utan afgifVas i sammanhang med hvad som angick granskningen af Stats-Verkets förvaltning. I följd häraf får Stats-Utskottet nu anmäla de upplysningar i detta ämne, Utskottet genom Hof-Cancellers-Ämbetct erhållit från Kammaroch Ivrigs-Expeditionerne af Kongl.
M. inkomma med uppgift om detsammas fortgång, förordnat, att af anslagssumman för år 1845 ett tusen r:dr borde genast utbetalas, men att E. K. M. deremot, i nådigt bref af den 8 December 1846, förklarat att, som Kaptenen Cronstrand icke lemnat några bestämda uppgifter, att merberörda arbete i väsendtligare mån fortgått, sedan föreskriften om anslagets användande meddelades, så kunde utanordnandet af andra tjedjedelen af samma anslag, såsom stridande emot de vid anslagets beviljande fästade vilkor och derom meddelade beslut, för det dåvarande icke af E. K. M, bifallas. ExpeditionsUtskottets Förslag till und. Skrifvelsej IV.-o i83. 373 Yid 1111 anförda förhållande och då dessa vilkor ännu icke lära vara uppfyllda, hvadan någon ytterligare utbetalning å samma anslag hittills ej eller egt rum, hafva Rikets Ständer beslutat, att, derest Kapitenen Cronstrand inom 1850 års slut fullgör de med ifrågavarande understöd förenade åligganden , återstående beloppet deraf, två tusen riksdaler, bör, enligt E. K. M:s nådiga föreskrift, af Riksgälds-kontoret utbetalas, hvaremot han i annat fall, kommer att anses hafva förlorat ali rätt till detta understöds vidare åtnjutande. Hvilket Rikets Ständer få hos E. Iv. M. i underd. anmäla, med anhållan, det E. K. M. täcktes i nåder låta om detta beslut merbemälde Kapiten förständiga. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 26 Augusti 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Aug. 1848. Preste-ståndet den 24 Borgare-ståndet den 24 Bonde-ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förnyande af ett sammandrag afi författningar m. m., sorn böra från predikstolen uppläsas. (Lagsamt Allm. Besv-. och Ekon.-ulsk. Bet., N:o 31.) S. A. K.
St. Hvilka är det, sorn närmast skola iakttaga deras bästa, om icke deras Pullunge? Jag tror icke att man skall kunna upvisa någon Bank, der icke Öfverstyrelsen har en sådan befattning. I egenskap af BankoFullrn. härstädes, har jag af Franska Bankens Styrelse blifvit ansedd såsom ettslags medbroder och fått öfvervara hennes förrättningar. Dervid sitta Direktörerna eller Fullmige sjelfve och afgöra vexlars diskontering. Innan dokumenterna pröfvas, äro de lill sin formella riktighet förut genomgångna af underordnade tjenstemän, hvarefter Direktionen bestämmer huru mycket som får utlånas. Jag tror alltså, att detta bör äfven hos oss framgent förblifva en rättighet, som R. St. icke med skäl kunna antvarda åt andra än sina egna Fullmige, ty hvad som förloras, mista Ständerna. Man har här sagt, att köpmän bäst känna hvarandras affärer. Det må vara. Skulle man utlåna penningar företrädesvis åt köpmän eller endast ät dem, då vore det rikligt att sådane hufvudsakligen funnes i direktionen; men om annat folk äfven får låna, är det då skäl alt. köpmän utgöra det öfvervägande antalet ledamöter i Diskonten? Hvad mig beträffar, får jag säga, att under de tider, jag der suttit, bar jag funnit, alt det merändels äro de båda Kommissarierne och Bankens Fiskal, som bäst känna folks ställning; delta troligen derföre, att Kommissarierne längre tid handlagt dessa ärenden, samt veta, hvilka som punktligt betala kapital och räntor, eller hvilka som derutinnan äro försumlige. Fiskalen vet, hvilka han sluppit Iags'öka o. s. v. Dessutom har direktionen . brukat skicka Fiskalen eller någon annan ut i landsorterna för att efterhöra, huru det står till med lånesökandes affärer, emedan diskont-distrikten äro så vidsträckta, att man icke på annat sätt kan tillförlitligt erfara dylika omständigheter. Jag har i mitt förslag icke begärt att Diskont-direktörerne skola bibehållas längre lid än vederbör, utan blott att det gamla stadgandet måtte qvarstå, enl. hvilket de skola af Banko-Fullmige omväljas vid hvarje års slut.
Genom den föreslagna förändringen är också, efter hvad jag tror, en förvexlipg gjord emellan frälseskatte och skattefrälse, som dock har en olika uppkomst. Då den nuvar. förordningen tolkats på det sätt, att ränteägaren ut - J. H. Sandahl, Kammarskrifvare i K. Kammarrätten. Holmström, Kammarskrifvare uti K. Kammarcoll. 5S0 Den 30 November e. m. gjort nämnde ränta, finnér jag icke någon otydlighet i stadgandet, hvaremot det nu väckta förslaget dertill kan föranleda; och af sådan anleda, anhåller jag om afslag å förändringen. Hr Printzenskjöld, Carl: Den föreläsning i kameral lagfarcnhetcn, som Frih. Cederström hållit, tror jag icke har sammanhang med saken, icke eller någon inflytelse på det förhållande, som skulle uppstå, i händelse rusttjenstens utgörande in natura blefve af Konungen anbefalld. Kunde frälseränteägaren då icke uppsätta sin rustning, så torde han icke eller förmå att betala bevillning, och jordägaren komme väl i sådant fall att blifva den, som för dess erläggande måste ansvara. Hvad åter Gr. Mörners anmärkn. angår om skillnaden mellan skattefrälse och frälseskatte, så har jag, ehuru en icke så ringa del af min tjenstetid varit egnad åt handläggning af kameralärenden, likväl icke kunnat upptäcka denna skillnad. Väl känner jag, lika med Hr Grefven, att uppkomsten af frälseskatte och skattefrälse är olika, men detta verkar ingalunda på saken; ty naturen af räntan, den må hafva tillkommit så, att hemmanet kallas frälseskatte, eller skattefrälse, är enahanda. Orsaken, hvarföre Bevilln. Ulsk. föreslagit detta tillägg, har varit de många tvister, som mellan jordägare och frälseränteägare uppstått om skyldigheten alt betala bevillning för frälseräntan. De förre hafva bestridt denna skyldighet, de sednare också. Resultatet af en sådan tvist har alltid blifvit det, alt den, som ägt frälseräntan, ansetts skyldig alt bevillningen betala, och för att en gång för alla göra slut på slika tvister, har Utsk. trott sig böra föreslå detta förtydligande.
Jag vågar icke i della hänseende uttala ett omdöme, huruvida jag skulle anse ett seminarium vara det bästa medlet alt bilda lärare; jag skulle knappast tro, att jag skulle önska alt serskilda seminarier instiftades med hänseende till elementar-läroverken, utan jag skulle snarare tro, att det lämpligaste sättet att bilda lärare, vore just det, som Professor Carlsson i sin motion framställt, ehuru med åtskilliga modifikationer. Ty lätt nog skulle kunna hända, alt dessa kathedralskolor, hvarest lärare skulle beredas och undervisas, skulle lill den grad öfverflyglas af blifvande skollärare, att hela elemenlar-läroyerket skulle förvandlas till ett enda experimentalfält, och jag ville minst af allt lemna någon skol-ungdom lill pris för dylika experimenter; dertill torde det upvexande slägtet vara alltför dyrbart. Men jag tror likväl, att dessa olägenheter skulle kuqna afhjelpas genom åt skilliga modifikationer, om hvilkas beskaffenhet StatsUlsk. lätt torde kunna vinna nplysniug af de utaf de serskilda skol-revisionernas afgifna berättelser. Vi hafva dessutom en annan sak, som gör det aldeles nödvändigt att någonting vidtages för lärarne vid elementar-läroverket. Vi hafva sett att under ett tjugutal af år skolan ouphörligt undergått förändringar, dels i afseende på läroämnen, dels i afseende på iäro-methoderna. De flesta, som nu bildas vid universitetet för att blifva lärare komma från en gammal skola, och varda sedermera anställde som lärare vid en ny skola. Då händer vanligen, när man utnämnes till lärare, att man har så mycket qvar af den gamla skolans method, att det menligt inverkar på ens verksamhet inom den nya. Jag reserverar mig på förhand mot den slutsats, som R. o. Ad. häraf möjligen skulle kunna draga, eller att jag genom dessa ord velat upträda som försvarare af den nya methoden. Jag erkänner upriktigt, alt jag är sä konservativt sinnad, alt jag mera älskar den gamla methoden, och ännu mera skulle älska den, om den stride blifvit efterlefd enl. den då gällande skolordningen. Ty dess brister ligga icke så mycket i sjelfva skolordningen, som icke mera i felande efterlefnad. I fall R. o.
Icke Utan Surprice har jag funnit art StatS-Mstorret, som i dest förra projeck rörande Lewerantcurernes liqwiderande föresiagit, att de borde nöja si ; i fem är med blotta räntan, men i de derefrw päföljande 10 arén först fä deras Capital fordringar betalte, nu deremot i dest sednare Betänkande tillstyrkt att samma fordringar stola af Banquen till fullo liqwideras innom 2:ne än Alt Statens fordringsägare förnöjas ar billigt och rätt och äfwen politiskt, klokt och nyttigt, ty Statens Credit för framtiden torde eljest gä förlorad. Men soM det enda medel man härtill äger att wi.aga, pä en annan sida, ej-allenast i wist mohn u wergräfwer den allmänna Crcditen, dymedelst, att Banco Marnes warde fäsom representatiwe förringas utan och derigenom tillika, en hwar enskildt innehafware af desta sedlar förlorar en betydelig del af sin egendom, sä syneS ock ett sä beskaffad! medel icke Utan största försigtighet böra anwändas» Dä det säleds är gifwrk, att Leweranteurer böra betalas, men att ingen annan utwäg därtill finnes än medelst biträde frän Banqmen, sä fordrar wisterligen omtankan för Fäderneslandets bästa, atr da man will afhjelpa enstiltas lidande, man icke tillika fördärswar det allmänna pennigewerkec. En Den 20 Zebruarii. 90Z En medelwäg mäste säledes sökas emellan de rure ytterligheter, akt pä ena sidan förnärma Lewerarncurerne och den pä deras förnöjande grundade Stats Crediken, samt pä andra sidan att störa Banco-Werke!6 Credit, genom ekt alt för stort utgifwan, de as dest sedlar inom för kort tid. Denna medelwäg synnes bestä dari: AttLewerankeurerne pä 5 ärs lid fä deras fulla betalning.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga orri förändrade grunder för lösningsprisets bestämmande å Krono-tionde och hemmans-räntor inom Fellingsbro Härad. (I. A.) Jemte förmälan, hurusom Kronobonden och öfrige Hemmans-räntor inom Fellingsbro Härad af Örebro Län, hittills blifvit beräknade att utgå efter de för Länets Bergslager i 4 Markegångs-taxan stadgade pris, ehuruväl häradet ovilkorligen vore tili landslag hörande, har Riksdagsfullmäktigen Anders Andersson från nämnde Län, uti ett till Bonde-Ståndet afgifvet och till Stats-Utskottet remitteradt memorial, hemställt, att, efter behörig undersökning i ämnet, losningsprisen å nämnde räntor matte för Fellingsbro härad bestämmas till lika belopp, som vid Markegångssättning för öfrige landslager inom Länet fastställes. Då den rättelse i ofvananmärkte förhållande, hvilken af omständigheterne kan vara påkallad, lämpligast synes böra beredas genom ärendets framställning hos vederbörande embetsmyndighet, tillstyrker Utskottet,! att förrberörde motion icke må till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den i3 Januari 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. i5 Jan. kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om vissa hemmansegares i Marka m.fl. socknar befrielse från erläggande af skatt för betes-rätt å Krono-parken Mösseberg. (I. A.) I anledning af erhållen remiss å Jöns Palmqvists från Skaraborgs Län i Bonde-Ståndet väckta motion om vissa hemmansegares i Marks, Falköpings och Gudhems socknar befrielse från erläggande af skatt för den sedan längre tid tillbaka, utan afgift, utaf dem innehafda betes-rätt å Kronoparken Mösseberg, får Utskottet endast anföra, att, då upplysning saknas rörande uppkomsten af nämnde skatt ocb några skäl för den yrkade befrielsen icke blifvit framlagde, Utskottet, i ärendets närvarande skick, afstyrker bifall å berörde motion. Stockholm den i3 Januari i845. lith. till R. St.