Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu, sedan vattningen var slutad och hjortarne förtärt sin vanliga morgonspis, började jag att uppgräfva jorden och tillreda de sängar, som skulle mottaga de nya växterna, och hade dermed redan hunnit ganska långt, innan stunden till vår vanliga skillsmessa åter inföll. Så förlefde jag i sällskap med den vackra obekanta, en lång kedja af paradisiska stunder. Om dagarna, så ofta jag kunde slita mig lös från göromål och sällskap, satt jag på altanen af Salomos tempel, hvarifrån jag hade en obehindrad utsigt öfver nästan hela den lilla närbelägna ön, som inneslöt all min sällhet. Sällan visade hon sig ute annat än om mornarna: middagar och aftnar såg jag en man ro öfver till andra landet och återkomma med en lastad korg, som innehöll måltiden. Det var förmodligen en tjenare: den enda betjening jag blef varse. För öfrigt såg jag den dyrkade, under de mest vackra dagarna, spassera vid sidan af en man, som tycktes vara hennes far och utan tvifvel densamma som jag sett sofvande. Aldrig kom han så nära stranden, att jag kunde tydligt betrakta hans ansigte; men dock märkte jag att han var både gammal och sjuklig, ty vid hvart tjugonde steg stannade han för att hvila, och vid hvart femtionde nedsatte han sig på en bänk eller grässoffa. Flickan tog sitt rum bredvid honom, läsande eller arbetande på någon sömm, och det förstås, så ofta hon, obemärkt af fadren, blickade uppåt, åt min sida, försummade jag ej att hvifta från altanen. Men hvad, om denna man icke vore hennes far, utan hennes make? Stundom uppsteg denna tanke, och fyllde mitt bröst med ett bittert qval. O att hon dock förstode hundrade ord af persiskan, detta kärlekens tungomål! – suckade jag. Eller jag tusende af det, som flyter öfver hennes hulda läppar! – Väl hade vi vexelvis uppsnappat betydelsen af ett och annat ljud af hvarandras språk, men de betecknade blott yttre ting, och hvad som föregick i min själs innersta: detta kunde jag ej, till min förtviflan, med en enda stafvelse tolka.
S. D. Återremitterades, på grund af deremot gjorda anmärkningar, Banco-Utskottets Betänkande, N:o 68, i anledning af Herr B. H. Santessons motion om belåningsrätt vid Banco-Disconten och dess Låne-Contoir å ritorr Säd i Magazin, S, D. Banco-Utskottets Memorial, N:o 76, med hemställan, att till årets slut må förlängas Rikets Ständers, i anledning af Betänkandet N:o ^1, fattade Beslut om Silfvers uppköp och utvexling till Banken, blef, vid förnyad föredragning, af Preste-Ståndet bifallet. S, D, Föredrogs å nyo ocb bifölls Stats-samt Allmänna Besvärs-och Oeconoinie-Utskottens Ut - Pro t. Utdrag den 10 Sept 182g. 11 låtande, N:o67, angående Städernas Inqvarteringsbesvär. S. D. Föredrogos å ny o och biföll os Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 56, i anledning af väckt fråga om förbättrade Police-Fötfattningar för Städerne; och Betänkande, N:o 5y, i anledning af väckta frågor, dels om inrättande af Arbetshus i Länen, och dels om nödvändigheten af åtskilliga uppgifna åtgärder och bestämmelser i allmänhet, till förekommande af Lösdrifveri m. m. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 62, i anledning af yrkad försäljning af en Hemmanet Tofta förut tillhörig Skogm.m., blef nämnde Utlåtande af Preste-Ståndet afslaget. S. D.
Han skall då kunna säkrare bedöma deras duglighet och hvartill de bäst kunna användas. I st. f. att nu vara inskränkt inom en trång krets af sin egen Expedition, bestående af 7 ä 8 tjenstemän, hvaraf större delen sysselsätter sig med de mest mekaniska göromål, finge han då en mycket större krets af tjenstemän, inom hvilken han kunde med tillit och efter egen kännedom välja sina biträden och göra befordringar. I sammanhang med denna fråga borde äfven befordringslagarne förändras, så att det icke förnämligast skulle bero på tur och anciennitet, hvilken som skall få företräde vid besättande af lediga sysslor, utan fastmer på den öfvervägande och bepröfvade skickligheten samt lämpligheten för tjensten. Om derjemte examensväsendet ordnas så, att ingen kan i ett Colkm eller Depart. erhålla ordinarie plats, utan att genom aflagda prof hafva visat sig dertill äga erforderliga insigter, så tror jag, att de nuv:de förhållandena, hvaröfver så mycken rättmätig klagan föres, skulle blifva betydligt förbättrade. Det torde således ligga icke allenast i det allmännas, utan äfven i DeprtsChefmes eget intresse att få denna sak utredd och att vinna en sådan organisation som Utsk. påpekat. En värd talare, med hvilken jag smickrar mig att ofta öfverensstämma i åsigler, och för hvilken jag hyser stor veneration, har yrkat den modifikation i Utsk:s hemställan, att R. St:r icke skulle begära nedsättande af en komité, utan öfverlemna ärendet till Regeringens egen omsorg. Jag skulle häremot ingenting hafva att invända, om R. St:r på samma gång ställde till Regeringens disposition något visst anslagsbelopp för att användas för detta ändamål. Men om så sker, blir alltid resultatet, att den Minister, till hvars behandling frågan hörer, anmodar sakkunnige män att jemte sig handlägga densamma. Om nu dessa honom behjel p I i ga personer kollektivt benämnas komité, eller Ministerns biträden, kan vara likgiltigt, helst om, såsom det någon gång inträffat, Ministern af K. M. kallas att vara Ordftde i komitéen och der leda öfverläggningarna. Namnet gör ingenting lill saken.
Deras bristande juridiska uppfostran synes mig icke mera förskräckande för rättvisan, än åtskillige af våra SlottsRätts-, KrigsRätts-, Rådhusoch KämnersRätts-Ledamöters, som ändock dömma i de grofsta brottmål; och för partiskhet för Kronans fördel har jag lika liten anledning alt misstänka dem, som jag saknar anledning att för motsatt partiskhet misstänka deras Colleger af Magistraten, om ödet skulle så foga, att någon stadsbo stod till rätta jför begånget Iurendrejeri eller begången tullförsnillning. 443 Den 3o December e. m. Slutligen och beträffande Motionärens Åsigt om nödvändigheten af uppmärksam förvaltning i Tullverkets angelägenheter; så, i fall denna mening skulle vara föranledd af Motionärens vetskap eller supposition om något mindre rigtigt eller felagtigt handhafvande af Tullförfattningarne, får jag förklara, att om han, eller hvem som helst, som om slikt äger kunskap, derom vill lemna GeneralTullstyrelsen eller mig personligen benägen underrättelse, så skall skyndsam undersökning om sakens förhållande ej uteblifva, samt rättelse och ansvar ej saknas, om fel från Tullverkets sida är begånget. Att misstag inom denna högst svåra och complicerade administration skola äga rum, så väl som i andra af mindre omfång, ja äfven i enskilta förhållanden, är en gifven sak; men om uppsåten alltid äro goda och modan ospard, kan ändock mycket godt uträttas, då sundt begrepp och någon erfarenhet understödja företagen. På delta sätt kan hvar och en, äfven offentligen verkande man, bereda sig en belöning i sitt eget samvetes vittnesbörd, tillräcklig, om han är en stadig man, med inre sjelfständighet. Herr Tham j Wollrath: Hvarken öfverensstämmer det med min förmåga, eller är det nödigt, att, efter Friherre Åkerhjelm, ingå i några detaljer af ämnet; och jag anhåller således blott, att få fästa mig vid Den 3o December c. m. 44g ett, som jag tror, väsendtligt misstag i motionen, eller förmenandet, att Tullstyrelsen kunde förenas med CommerceCollegium eller med FinanceDepartementet.
Uti en från Ridderskapet och Adeln remitterad motion, har Friherre Hjerta_, G. A., efter framställning af Stuteriens nuvarande tillstånd och hvad lill deras förbättrande blifvit åtgjordt samt ytterligare erfordras, yttrat den förmodan, alt Rikets Ständer icke lära undgå inse den stora fördel, som Hästafvelns befrämjande i landet medför, så väl i militäriskt hänseende, sorn för näringarne, äfvensom det väsendtliga inflytande härå, som Stohållningarne redan haft och, i det af Motionairen föreslagne utvidgade skick, än ytterligare skulle hafva; till bestyrkande af hvilket förhållande Motionairen uppgifvit, alt Cavalleriets och Artilleriets remontering, hvartill, för 10 år sedan, användes i Skane T95 och i öfriga provincerne minst hälften Danska hästar, under de sisla åren kunnat verkställas, i öfre delen af landet uteslutande med inhemska hästar samt i Skåne med tillhjelp af högst Danska, samt att, då införseln af hästkreatur från Danmark år 1822 uppgick till 5g6 st., den år i832 utgjorde endast 71 st., hvaremot exporten af hästar, som år 1821 icke utgjorde större antal än 9 st., år 1882 åter stigit lill 56. På dessa anledningar och öfrige i motionen anförde skäl, har Friherre Hjerta föreslagit, att de hittills för Stohållningen i Skåne af serskilde medel utgående 2,400 R:dr måtte å Ordinarie stat anslås, samt dessutom 2,600 R:dr ytterligare beviljas, så att hela anslaget för Stohållningarne i Riket kotnme att uppgå lill en summa af 5,000 R:dr.
Om man derifrån afdrager 405 personer för förvaltningen af Statsskulden, återstå 535 för den egentliga Bankrörelsen eller mer än 3 gånger så mångå, som Svenska Banken använder, hvars aflöningsstat utgör 114,270 R:dr. Engelska Bankens hela förvaltningskostnad, utan att inberäkna förluster eller den till Regeringen erläggande ersättningen för stämpelafgift å dess sedlar, samt med afdrag af 40,000 £ St. beräknade såsom ränta å värdet af dess byggnader, i & Revisorernes Berätt, ang. Bancoverket. 106 utgjorde 299,400 £ St. (å 12 R:dr Svenska Bankens förvaltningskostnad steg år 1841, då den, af orsaker som Unders t yrelsens förklaring upplyser, var till den uppförda ziffran mycket hög, till R:dr 297,177 R:dr 22 sk. och år 1842 till R:dr 213,648: 42 sk. 8 rst., år 1843 till R:dr 241,193: 30 sk. 10 rst. eller i medeltal för dessa 3:ne år till 250,640 R:dr. Stockholm den 15 Maj 1844. C. F. HORN. M. C. BERGVALL. N. SANDBLAD. JOH. OLSSON. AUG. von HARTMANSDORFF. JOSEF WALLIN. FRANS SCHARTAU. BERNHARD ROSENBLAD. A. L. PETTERSSON. C. NORMAN. G. B. APPELQVIST. C. O. Ossbahr. Med utlåtande Öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar. Till Herrar Itanco-Fullniägtige. Genom Remiss af den 21 sistlidne December, tecknad å ett bestyrkt Transsumt af det bos Rikets Höglofl. Ständers sist församlade Herrar Revisorer vid sammanträde i Banken den 4 i berörde månad hällne Protokoll, hafya Herrar Fullmägtige infordrat
Det är således både en moralisk riktighet och politisk försigtighet att afslå Utlåtandet. Herr Cederschjöld: En värd Talare bar bestridt mitt yttrande om svårigheten för dera, som skjuta, att bedömma huruvida den rymmande vore dömd till döden. En fångförare kan visserligen någorlunda känna fångens historia: men jag hemställer till hvar och en, huru en Postkarl, som ser en person springa från häcktet, skall kunna be - Den 3 Februarii e. m. >99 slämdt veta hvem det är; och jag bekänner uppriktigt, att jag heldre skulle vilja vara i fångens, än i Postkarlens ställe. När dessutom icke lagar saknas för att styra våld med våld, och fångförare äro beväpnade med sablar och pistoler; så finner jag icke behof af någon ny lag i detta hänseende. Herr Bergenschöld > Eric Johan: Då jag är närvarande vid denna discussion, får jag förklara, det jag, såsom Ledamot af conseljen, deltagit uti den proposition, som här så mycket klandras. De motiver som föranledde densamma, äro väl utvecklade i ingressen, men jag vill i korthet upprepa dem eller att, då Regeringen af inkomne rapporter funnit, att fångar ej sällan undkomma från fästningar och arrester samt under fångtransporter, och så väl af dessa rapporter som ock af anmäldte gröfre brottmål erfor, att sådane från fästningar förrymde fångar sällat sig tillsammans, och förklädde stört enskilde medborgares hemfrid, hvarvid antingen mord eller rån, och stundom bägge dessa brott, blifvit föröfvade, Regeringen hade ansett sig böra föreslå en utväg, hvarigenom den förmodade att de vådor, hvarföre den fredlige medborgaren såmedelst blottställes, skulle förekommas. Enskildt vågar jag tro, att det föreslagne stadgandet skulle Vara tillräckligt att afhålla riem från sådane rymningsförsök, med förklarande tillika, att jag mera värderar att 200 D o n 3 Fe 1) r ti aril p. in. skydda oell bevara allmän och enskild säkerhet, än de till döden eller lifstidsfängelse dömde fångars lif, hvilka kunna spillas efter föreslagne stadgandet. Herr Tham, Wollrath:
Månad, gjorda hemställan om thoning för tvenne Extra-Ordinarie Cantzlister, lernnade Borgare-Ståndet sitt bifall; Men då Expeditions - Utskottet kommer i tillfälle, att af Cantzli-Betjeningen uti de öfrige Utskottgn , i den man deras göromål Protoeolls-Utdrag'. minskas, påräkna ökadt biträde, fann Ståndet Ut» skottets i sednare delen af Memorialet gjorda förbehåll ej kunna godkännas.] Protocolis-Utdrag fran Hedervärda Bonde St ande t, den 29. S. D. Vid föredragning fann Bonde-Ståndet skäligt bifalla Expeditions-Utskottets i Memorial af den 17 dennes gjorda hemställning om antagande af ytterligare tvenne Extra-Ordinarie Cantzlister med 1. K:dr 24 sk. Banco Tracfamente örn dagen för hvardera, räknadt från den i af innevarande Julii, och att i händelse göromålen mot Riksdagens slut skulle blifva så öfverhopatide, att Utskottets Cantzli-Betjening kornme i behof af biträde vid renskrifningen , det då må vara Utskottet tillåtet, att de utgifter, hvartill ett sådant biträde föranleder» framdeles få till ersättning anmäla. Underdånigt! Uppl. o. godkänd lios Ridd. o. Ad. d. '6 Aug. 1 823. Preste-Si åndet d. 11 Borgare-Ståndet d. 11 — -—■ Bonde-Ståndet d. t4 -—1 — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. l\]aj:ts Rådiga Proposition, rörande förändring af den Andrarunis Alun-Verk tillagde rättighet till uppköp af Skogs-ejfecter, m, rn. S. A. K. I anledning af väclct fråga, att egaren till Aliinhrnitet Andrarum, emot afstående fran den af honom, jemlikt åtskilliga Kongl.
Vi hafva väl fått veta, att så och så mycket skall anskaffas, och att detta skall kosta så och så mycket; men sjelfva försvarsplanen, som man dermed vill utföra, är oss obekant, och vi äro således ej i tillfälle bedöma, huruvida anskaffningen är ändamålsenlig och behöflig. Sålunda har man t, ex. ej underrättat Nationens representanter om, huru mycket Carlsborgs fästning redan kostat och hvad som till dess fullbordan ytterligare erfordras. Enahanda är förhållandet med Stockholms avenuer. Innan en sådan plan blir för Representationen framlagd, och Representationen blir i tillfälle att bedöma, huruvida den tilläfventyrs är riktigt uttänkt eller i för stor senia tilltagen, synes mig Representationen ej böra bevilja, hvad som begäres. Det är visserligen sannt, att åt en Regering, för hvilken folket har förtroende, öfverlemnar folket med full tilli t äfven sådana statsanslag, hvilkas speciella användande kom - D c n 28 August 1. mer att bero af Regeringens insigt oell förstånd; men i samma mån sora Styrelsen icke gör sig förtjent ivf ett sådant förtroende, i samma mån ökas anspråken hos folkets representanter alt noga se sig före i allt hvad de bevilja. Jag tror, att R. St. vid denna riksdag, hvilka man åtminstone tillsvidare är skyldig alt anse såsom representerande folket och som man ej synes kunna till sitt lynne förebrå någon alvoghet mot Styrelsen, likväl vid flera tillfällen ådagalagt, att Styrelsen sjunkit i Nationens förtroende, och att de ansett strängare controller nödvändiga för de anslag, de beviljat. Utgående från denna synpunkt blir det lätt förklarligt, hvarföre man icke utan noggrann detaljkännedom vill bifalla de ifrågavar. anslagen. Om SlatsUtsk., såsom det efter mitt omdöme bort göra, förutskickat det betänk., som fjtsk. lofvar oss ang:de användandet af de vid sista riksdag beviljade extra anslag, hade vi derigenom fått en ledning, en säkrare basis alt döma efter. För min del har jag väl nog fullständigt underrättat mig om förhållandet för att bestämma mitt eget omdöme i frågan; men för dem, som icke haft tillfälle dertill, måste detta bestämmande blifva mera svårt.
Dppfostrarinnor, hvilkas tunga aldrig står stilla, äro ett verkligt ondt för barnen. Ofta förstår barnen alls inte hvad som talas till dem, och därigenom vänja de sig att tanklöst apa efter hvad de stora säga. Häri k a n m a n ofta söka orsaken till att de s. k. underbarnen, då de växa upp, för det mesta icke alls öfverträffa andra, utan till och med stå efter dem. Genom att inplugga hos dem en massa ord, siffror eller andra saker h a r m a n icke lämnat deras unga själ tid att vinna den rätta spänstigheten och att utveckla sin tankeförmåga. Man bör alltså ej öfverhopa barnen med ordsvall och särskildt ej belamra deras minne med inlärandet af obegripliga verser etc. Följden af en dylik exercis skall sällan eller aldrig bli god. Man bör ej själf uppmuntra dem till a t t oupphörligt prata. Om m a n icke blott med tålamod hör på barnens myckna prat, utan genom frågor eller särskilda yttringar af välbehag sätter deras lilla tunga i en alltjämt ökad fart, måste till sist hos barnet utvecklas en riktig mani a t t prata. Men pratsjukan förleder b a r n e n endast alltför ofta till falska omdömen, till öfverdrifter, lögner och ofta äfven till slarf i språkets form. Ofta I har redan mången liten pratmakare varit orsaken till split och tvister af bittraste slag inom familjerna. Det har h ä n d t mer än en gång att b a r n genom att pladdra om sina husliga förhållanden gjort föräldrarne skada eller gifvit tjufvar anledning till inbrott, såsom den lilla flickan, som på gatan talade om för sin vänninna, att hennes far hade skåpet fullt med pengar, men att han inte alls var rädd om dem, u t a n många gånger lät nyckeln sitta i. Detta hörde en lösdrifvare, och då barnet äfven berättade, att ingen var hemma, gick h a n direkt och plundrade skå- pet.
Origtigheten af Herr Rosenschölds uppgift torde dock lätt inses deraf, att till Murning och Stenhuggning för en Sluss erfordras netto så många Dagsverken, som till gräfning af 1000 alnar Canal, eller Den 2 Martil. 23 till det förra i4>ooo och till det sednare öfverhufvud 15,ooo Dagsverken; och då Canalen utgör i längd 146,000 alnar, skulle till dess öppnande erfordras, om ingen Sprängning mötte, mera Arbete än till i5o Slussar. Men då Sprängning, Ältbeklädnad, Stensättning och öfriga Arbeten, directe tillhörande Canalens öppnande, tillkomma, erfordras dertill mera Arbete än till 260 Slussar. Enligt GeneralFörslaget af år 1815, är allt vid Canal-anläggningen förefallande Arbete, sammanlagdt med det, som till i8i4års slut var utfördt, värderadt till 6,446, 184 Dagsverken , hvaraf hela Murningen upptager 680,259, och då af denna Murning, Slussarne ej utgöra skulle af CanalArbetet kunna vara utfördt, utan att Murningen af en enda Sluss vore påbörjad, I anledning af Herr Rosenscliölds Anmärkning, får jag äfven nämna, att alla vid CaualArbetet återstående Kaydammar ej tillsammans erfordra 12,000 Dagsverken, eller så mycket, som gräfningen af 800 alnar Canal; och ej så mycket, som den ena vid Sjötorp, som redan är både uppsatt, begagnad och borttagen. '■ I Jag tror mig ej längre böra upptaga Ridderskapets och Adelns tid med att besvara inkast af denna beskaffenhet, och tilläfventyrs vore detta utan ändamål, då de fleste synas mig besvaras af jemnförandet med det Memorial, hvaremot de äro rigtade. 24 Den 2 Mardi. Men då en belt ny åsigt af Götha Canals Militaija nytta, eller den: att Canalen i Militairiskt afseende blir onyttig och skadlig, har blifvit yttrad, anser jag en tystnad i detta ämne innebära ett bifall, som jag tillstår mig icke kunna dela.
S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets i gårdagens plenum på bordet lagda utlåtande N:o 238, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 194, angående ifrågaställde extra stats-anslag till föremål, tillhörande civil-departementets handläggning, fann Ridderskapet och Adeln för godt att afslå det af Utskottet tillstyrkta lånebidrag af 20,000 r:dr Prot.-utdrag den 43 Juli 4848. 537 r:dr till Westerås stad för dervarande hamns utvidgande och förbättring, samt ansågs förevarande utlåtande i öfrigt icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Från Högv. Preste-ståndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Konstitutions-utskottets nedannämnde memorialer till Rikets Ständer, stannade Ståndet i följande beslut: N:o 23, med förslag till ändringar och tillägg uti 11 mom. 1 § tryckfrihets-förordningen, rörande allemnande af exemplar af tryckpressens alster till åtskilliga embetsverk och allmänna bibliotheker. Antogs att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. N.‘o 24, i anledning af B onde-ståndets återremiss å memorialet N:o 16, rörande åtskilliga Bevi/lnings-ntskottets åligganden, och å memorialet N:o 18, angående sammansatta Utskott. Lades till handlingarne. N:o 25, med utlåtande i anledning af återremisserna å memorialet JN:o 19, angående tiden för motioners afgifvande. Antogs att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. N:o 26, i anledning af frenne Stånds återremiss å memorialet N:o 17, angående motions-rätten. Ståndet,' som till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag antagit memorialet N:o 17, gillade den af Utskottet i memorialet N:o 26 föreslagna redaktion af de föreslagna grundlags-ändringarne.
Bergscollegium i delta ämne icke förekomma. De åtal, jag funnit mig föranlåten att anställa, och bland hvilka endast det här ofvan redovisade mot Vice Häradshöfdingen Sjöbohm hunnit komma till afgörande, hafva varit föranledda dels af angifvelse!-, men dels och oftast af fånglistornes granskning — ett arbete, sorn fortgår i den mån, medhinnas kan, men thy värr icke med den drift, behofvet fordrade, med afseende särdeles på hvad deri återstår, såsom följd af fangnumerns tillvext och listornes derigenom ökade vidlyftighet, mot hvilken i senare liden arbetsbiträdet i Justitie-ombudsmans-expeditionen icke varit svarande. Detta förhållanden har jag trott mig böra hos Rikets Ständer anmäla, och derföre uti memorial den 20 Juli .sisth år anfört, det fånglistorne i senare åren vuxit till flerfaldigt omfång mot det, de förut innehållit, så att exempelvis de för ett år senast inkomna utgjorde en fyra gånger större voluin, än de som inkommo år 1818 eller 1819, hvilka dock redan utvidgat sig betydligt utöfver de första årens efter Justitiä-Ombudsmans-embetets inrättande. O Jag har anmärkt det förökade arbete vid fånglistornes granskning, som från denna deras ökade vidd härrört, och hvarigenom handt, alt då den personal, hvaraf Justiliä-Ombudsmans-expeditionen, enligt gällande stat, utgöres, redan Jange varit otillräcklig för medhinnande af granskningsarbetel, detta arbete ej kunnat skyndsamare fortgå, än att vid mitt tillträde till embetet funnos ogranskade alla fånglistorne för år 1847 utom första qvartalet från Kongl. Göta Hofrätt, samt för 3:dje och 4:de qvartalet 1846; hvarförutan de för 3:ne qvartaler 1846 och första qvartalet 1847 från K. Göta Hofrätt väl vore 24 fi. St. Just. Ombudsm. Einb.-Berättelse fur är 1848. granskade, men de yppade anmärkningarne ännu icke vidare handlagde.