Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. eller Staten, än mindre något spår lill bestämmelse, huru de trafikerandes, möjligen i tysthet medgifna, anspråk skulle kunna verkliggöras, utan det snarare tvertom förekommer, att bolaget, utan att hafva genom contractet iklädt sig det i ardra §:n af privilegium föreskrifva villkor i afseende på det gamla bolagets förbindelser, i afseende pä sådana förbindelser i allmänhet blott i gide §:n af contractet åberopat bolagsreglorna, hvilka ingenting derom innehålla, och sålunda möjligen skulle vilja anse sig försatte, genom det utverkade speciella contractet, utom cathegorien af lagbundna statsborgare, med rättigheter, till deras egenskap nära nog liknande en utländsk potentats traCtatmessiga — eftersom bolaget uttryckligen, och med förbigående af alla andra controller, enligt contractets 4;de punkt, underkastat sig sådana, endast af Storamirals-embelets tredje afdelning ; fördenskull och som denna inrättning sannolikt snart kommer att försvinna och i alla fall icke äger något grundlagsenlig! sammanhang med civila lagskipningen , finnes, som jag tror, uti de nu träffade bestämmelserna för det allmännas väl och trafikerandes säkerhet i en framtid en alltför stor och vådlig lucka, den jag förmodar bolaget, sedan dess uppmärksamhet derå blifvit fästad, skall finnas villigt sjelft fylla genom contractets återkallande och nödiga stipulationers införande i privilegium och bolags-reglorna. Gr. Frölich yttrade derefter muntligen: Jag torde muntligen för dem, som icke studerat sig in i de offentliga handlingarna i denna sak, få fästa uppmärksamheten derpå, att det finnes icke mindre än 3 offentliga documenter, ang. bolagets förbindelser, nemi. privilegium, Den 11 Juli. bolagsreglorna och contractet; och då contractet är det sist tillkomna, så är det naturligtvis deri, som man inför domstol och enligt rättsbegrepp alltid måste söka de villkor, som bolaget och Staten såsom enskilde contrahenter uppgjort med hvarandra.
Utskottets angående 16 Kap. 8 och 13 §§ gjorda inbjudningar äfvensom sjelfva strafflagsförslaget i dessa delar afslogos af Bonde-Ståndet, sorn förklarade att, till följd af samma beslut, öfrige paragrafernas i detta kapitel nummerordning borde ändras 606 Prot.-Utdrag den 19 September 1863. Den af Utskottet beträffande 18 Kap. 14 g gjorda hemställan af slogs af Bonde-Ståndet, sorn vidblef sitt beslut i denna del. Med bifall till Utskottets framställning angående 18 § i 5 Kapitlet, förklarades derjemte, att ett å sista raden förekommande tryckfel, eller ordet »deras» i stället för ordet »doms», borde rattas. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande, JVs $6, i anledning af gjorda anmärkningar samt Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande, JVs 36, öfver dels Kongl. Majrts nådiga Proposition angående antagande af en författning om nya Strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall, dels ock enskilda motioner i dermed sammanhang egande ämnen, lades till handlingarne hvad Utskottet anmäit rörande 6, 17 och 21 <§§, hvaremot öfriga delar af Utlåtandet biföllos. S. D. Föredrogs och bifölls Banko-Utskottets Utlåtande, JVs 52, i anledning af Kamereraren C. P. Dahlgrens ansökning om eftergift, af öfverräntor å åtskilliga af honom, i egenskap af inlernnare, till Banko-diskontverket inbetalda lån. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Banko-Utskottets Memorial JVs 53 med förslag till voteringsproposition i anledning af framställningen i 28 punkten 2 mom. af Betänkandet JVs blef samma Memorial, med förklarande det Ståndet vidhöll sin i ämnet redan uttalade åsigt afslaget. S. D.
Jag frågar då, om en conseqvent grundlogsstiftare, — och såsom sådan måste han väl få anses — jag frågar, om han skulle med så omsorgsfullt skyddande former hafva omgifvit bevillnts-frågor, om han velat i bredd dermed öfverlemna åt 3 Stånds i vanlig form fattade beslut, att afgöra om Rikets ordinarie och permanenta intrader, dessa intrader, hvilkas brist bevillntri ar ämnad att fylla. 109 §:n Reg F:n innehåller äfven, att om R. St., efter 4 månaders riksdag, af K. M. åtskiljas, utan att någon ny bevilln. dessförinnan är fastställd, skall den förra bevillntn fortfara intlli nästa riksdag. Antoges nu den tolkning af 57 §:n Reg.Ftn, att R. St. ensamme, utan K. M:s samtycke, kunde afskatfa de ordinarie intraderna, så vore det alldeles icke grundlagsstridig!, om R. St., under de 4 första månaderna af sin sammanvaro, borttogo dessa intrader; och om, -sedan riksdagen blefve afblåst, utan att bevillntn vore fastställd, så skulle väl den gamla till sin natur transitoriska bevillningen qvarstå, men sjelfva grundfonden, nemi. de ordinarie intraderna, kunde deremot vara lagenligt försvunnen, ulan uägon emot ett sådant förhållande uppställd garanti-. Jag stöder mig slutligen på den 7? §:n Riksd.Ordn., men är i utvecklingen af denna del af min argumentation förekommen af Frih. Nauckhoff och Gr. Posse. Hvad dernäst beträffar den speciella frågan rörrde Nummer-lotteriet, så lärer väl denna inrättning svårligen kunna hänföras under benämning af skatt eller gärd; den är fast mera ett lucrativt regale, en vinstgifvande statsinrättning, jemförlig t. ex. med myntverket, conlrollverket eller krutfabrikationen, hvaraf inkomsterna gå till statsverket; elier med disconten och assistancen, innan den förstnämda inrättningen öfvergick till banken, och den sednare till Riksgrscontoret.
Och det är derföre föga troligt att denna Lag-beredning skulle komma att producera serdeles tydliga Lagar. Man har jemfört Lag-beredningen och RegeringsRätten. Dem emellan är likväl den stora skillnaden, att RegeringsRätten icke endast skulle sysselsättas med att skrifva nya författningar och yttra sig deröfver, utan den skulle äfven no Den 7 Mar s. tillämpa dem. Der räckte theori och praktik hvarandra handen; i Lag beredningen står theorien ensam. Om man åter antager, att Lag-beredningens ledamöter på samma gång skulle vara praktiska tjenstemän, så kommer Lagberedningen att blifva ett slags juridiske praebende. Vi hafva nyss utdömt de ecclesiastika, och de juridiska prcebendena skulle åtminstone icke blifva sämre aflönade; ty man har begärt 20,000 ll:dr om året för endast 3 eller 4 personer. Jag anhåller vördsamt om bifall till Betänk. Hr Hjerta, Lars: Ehuru obenägen att uptaga E. o. Ad:s tid kan jag ieke underlåta att uttrycka min ledsnad, om det anförande jag hade vid remissen af motionen, och hvilket man här kallar amendement, skulle lägga hinder i vägen för ett förslag, som man eljest anser rigtigt. Man tror nemi. att om Hr von Köchs motion antages, så skall den kunna leda till verkställande af det mål som jag antydt, men hvilket man anser för något förskräckligt, som skulle lägga sig mellan Konung och folk. Men om man till nästa Eiksdag beviljar det begärda anslaget för det ändamål, Hr von Koch afsett, så följer deraf ju ingenting annat, än att vi under tiden hafva tillfälle att besinna oss på, huruvida det vore helsosamt eller icke att fortgå i den rigtning jag antydt. På grund af hvad Gr. Lagerbjelke anfört får jag säga att ett icke fruktlöst föremål för den åsyftade Lag-beredningen kunde blifva at-t närmare skärskåda de förslag till nya Lag-förändringar, som antingen K. M. eller K. St:r kunna komma att framlägga. Högsta
Vare likväl den, hos “hvilken undersökning sker, i alla händelser öp“pet att, åsin sida, vittnen tillkalla, dock utan “att undersöknings-åtgärden dymedelst må up“pehållas. “ _ 38 §• lifver 37. ^ “Sådan Tjensteman , behörigen legitime“rad, som i föregående §. sägs, ege att anstälda undersökning efter olofligen infördt gods:“ “På vägar å'Landet och på gator i Städerne;“ “Uti hus och boningsrum, i Skärgård och “på hviloställen, der varutransporter befinnas “eller till vidare forsling uppläggas “I Salueller Upplagsbodar, Magazin “eller Uthus, och i sådana boningseller andira rum, der varor uppläggas, till salu hålglas, eller för något af dessa ändamål varit be - Bevilln.~ Lago. Oec. "gagnade af samina person, lios hvilken undersökningen hålles." Sista Momentet af denna §., sorn börjas med orden: "Finnes vid sadan undersökning etc." torde böra bibehållas oförändradt. 39 §• älfver 33. "Andra Boningsrum, än de uti ofvanstående §. §. utmärkte, vare 1 allmänhet fran undersökning efter olofligen infördt gods undan"tagne; men om etc." (resten af §. oförändrad.) 40 §. blijver 39. "Hos den, som för oloflig införsel eller utförsel af varor tillförene straffad blifvit, må "undersökning i Bonings-, eller hvilka andra “runi som helst, kunna ske, utan den inskränkning till ankomsttiden, som näst föregående §. "föreskrifver." 41 §. lifver 40.
Vid hvilka alne motioner blifvit bifogade de i afseende derpå afgifne yttranden af Herrar Ekerman, Levin och Helsingius, bland hvilka den förstnämnde ansett det icke vara försigtigt af Rikets Ständer att uppgöra, huruledes Ily.pötheks-Föreningar finge sig bilda, hvilket vöre en alldeles enskild sak; att det icke kunde nekas enskilde i provincerne att efter local eller andra förhållanden inrätta assosiationer och derefter sökaKongl. Majlis Nådiga sanction å desamma, men att för Ständerne det icke vore lämpligt att dermed sig befatta, och att, om Rikets Ständer för dylika Föreningar stiftade lag och de sedermera medförde ondt, t. ex. gingo öfver ända, kunde man tilläfventyrs göra anspråk, att desse Föreningar då skulle af Rikets Sländer understödjas; lill afböjande hvaraf Herr Ekerman bestridt alla anslag från Banken eller RiksgäldsContoret för dylike anstalter, uti hvilket yttrande Herrar Lundin, Langenberg, Zander, öhrnberg, Lundgren, Pehr Winblad, Frodell, Malmberg, Jsr. Winblad, Sjöblom, m. fl. af Ståndets Ledamöter tig förenat; samt frän sd väl Hederv. Bonde-Ståndet som Höglojl. Ridderskapet och J deln, genom Protocolls-utdrag af den 7 nasti. April, 2.-ne inom förstnämnde Stånd aflemnade, till Stats-Utskottet remitterade memorial, Banco-Vtskottets Betänkande N:o 5g. 7 hvilka detta Utskott återställ t, såsom ej tillhörande dess handläggning, nemligen: j:o af Hans Jansson från Elfsborgs Län, som hufvudsakligen anT fört: det man nu mera vore temligen ense i den mening, att
Dessa Verk, väl förvaltade, torde blifva för det Allmänna mera nyttige, om än deras Rörelse-Capital något förminskas — Uti Instructionen borde äfven vara stadgadt det belopp, Landet hade att påräkna, så att det" vqre skiljt från det för Städerne bestämda, och då dessa Verk nu komma att gå för Banqueris eoskildte räkning, torde årliga Räntan kunni nedsättas till fem proCent; hellst ändamålet äf att understödja , men icke utsuga den Hoge. Såsom en huld Fader understödde dä Banquer» sina behöfvande arbetande Barn, utan att förlora något af sin styrka , eller att befara något för sin integritet Jag vågar tro och hoppas att dessa förslager äro verkställbara, utan att någon Medborgare derigenom blifver lidande. En ökad Odling och Industrie skall onekeligen verka till en 'större Production af alla slags lifsmedel och derigenom sänka priserne på desamma, sä att Penninge-Löntagarne bättre finna deras utkomst, och Fabrikanten skall kunna lemna sin tillverkning för lindrigare pris, då dess uppehälle blifver mindre dyrt. Om något häraf skulle tillvinna sig Högr loflige Den 15 April 449 loflige Ridderskapets och Adelns bifall, vora det för mig smickrande: Emellertid har ändamålet härmed å min sida varit godt och upprigtigt. Herr vok Törne, Michaél, uppläste följande: Med snillets och kunskapens förenade krafter, har den nu fiamlagde Planen till Myntvärdets upprätthållande blifvit författad. Flera af de grundläror, som der framställas om Financeoch Stats-Oeconomi, äro tillförene yrkade af store Författare, lika kände för philo* sophisk skarpsinnighet, som utmärkte för finan» ciela jnsigter. Jag har alltid ansett att Rikets PenningeVerlc ej kan regleras genom något artificielt Finance-Systeme: att det Credit-Systeme, som nöden och tillfälligheterna påfört oss, borde understödjas, så att den minsta möjliga rubbning af Contract i företagna speculationer, och för handen varande varupriser måtte åstadkommas.
Ellen Nordgren, sedan 1890 fru Ellen Gulbranson, har rönt utmärkelsen att bland en krets af Tysklands mest lysande " Wagnertolkare kallas till deltagande i de nu pågående festspelen i Bayreuth, hvarmed 2 O-års-minnet af Wagneroperans första öppnande därstä- des firas; och hvad mera är, hon har som Brynnhilde gjort en genombrytande framgång, en för en främmande artist inför den fordringsfulla tyska kritiken nästan enastående succés, hvilken först och främst måste glädja alla landsmäns hjärtan. Idun har redan tidigare, i november 1890, bringat sina läsarinnor Ellen NordgrenGulbransons bild jämte en teckning af hennes personlighet och konstnärskap. Emellertid ha vi ansett, att just nu, då hennes stjärna står i strålande zenith, då hon fullt och rikt infriat de löften, som då dock delvis endast voro hägrande framtidsdrömmar — att hennes bild på nytt borde vara välkommen i den svenska kvinnans blad, så mycket mer som vi haft förmånen reproducera den efter den nyaste befintliga fotografi, hvilken fru Gulbranson på vår telegrafiska begäran personligen sändt oss från Bayreuth. Porträttet framställer henne i Brynnhildes dräkt tillsammans med hennes trogna stridshäst — en episod, hvilken beskrifves som särdeles verkningsfull, och hvilken endast lär gifvas på Bayreuthscenen. I Med hänvisning till den omnämnda tidigare uppsatsen ämna vi nu fatta oss kort som biografer. Däremot kunna vi ej förneka oss nöjet att genom nå^ra utdrag ur den tyska pressens entusiastiska utlåtanden, omdömen från de mest ansedda och vittnesgille auktoriteter inom musikkritikens gebit, bestyrka, hvilken verkligt äkta lager här hemförts åt den svenska sångkonsten genom en af dess hängifnaste och talangfullaste utöfvarinnor. » Amneris, Ortrud, Brynnhilde — det är ett vackert klöfverblad, förvärfvadt under två år af en börjande bana såsom dramatisk sångerska. Hvad skall icke då fortsättningen blifva? Finnas icke stora skäl för det på samma gång vemodiga och glädjande antagandet, att Ellen Nordgrens Se lifvet splittrar, skiljer, förstör Hvad icke är äkta; det bleknar och dör Och döms att i sanden förrinna.
Ad:s prot.utdr. heter det koj och täcke; men StatsUtsk:s betänk, innehåller koj och sängkläder, och detta betänk. är af trenne Stånd antaget. Jag vet ej, hvarför icke, vid sådant förhållande, de trenne Ståndens beslut skulle gälla framför det ena Ståndets. I stället för ordet rote elier rotehållare, vore det kanske lämpligare att nyttja orden rote-intressenter. Om skrifvelsen skall återgå till Exped.- Utsk., anhåller jag, att denna erinran måtte lagas i öfvervägande. I min öfvertygelse innefattade orden rotehållare Den i3 Januari f. m. 95 och roteintressenter detsamma; men andra torde anse det sednare ordet tydligare och bestämdare uttrycka det afsedda begreppet. En värd ledamot af Exped.Utsk. liar yttrat deti öfvertygelsen, alt den sista sti'ofen kunde utgå. För min del kan jag icke instämma deruti, emedan den är bifallen af alla Stånden. Det är således blott i afseende på orden rote och rotehållare, samt orden täcke och sängkläder, som rättelse bör äga rum, på sätt jag redan baft äran uppgifva. Hr Westfelt, Nils: Jag har begärt ordet, blott för att meddela den upplysning, att ordet roteintressenter nyttjas så väl i afseende på båtsmanssom soldat-roteringen, hvarföre jag föreslår, att detsamma såsom mera passande måtte användas. Gr. af Ugglas: I anledn. af Gr. von Plåtens yttrade förmodan, alt det skulle vara grundlagsvidrigt att borttaga sista punkten, får jag hemställa, om icke, i händelse man vill vara så samvetsgrann i form, då saken är densamma, man af samma skäl är hindrad att utbyta ordet han mot ordet den. Frih. Rehbinder: Jag vill denna gång i allo förena mig med Gr. af Ugglas och fortsätter min anhållan om återremiss, på det Utsk. må komma i tillfälle att, i anledn. af de gjorda anmärkntna, åt skrifvelse!! egna nödig handläggning. Jag anser sista punkten öfverflödig, i samma stund man antager, att det beror på piuraliteten i hvarje rote att antaga eonlracten. Gr.
Vi hadd int tal mö mä hôrann ut i bögda, å allri kom dä te, att ja kom te stann å tal mä’a, når ja geck ôm. För ja va jäntsky den tia. Men glaninga kunn ja int lätt var. Ja glan ôt jänta å jänta glan igän, satt dä ble änn sôm e maskpi mälla ôss i all fall. D’ä mäst i yga käleken setter å d’ä mä dôm en sier iffrå, att en ä gla i hôrann. Nu va dä en da, sôm ja geck förbi Lekens å kast en titt bål kring knutan för te se, ôm Anna va där — nä dä va inga Anna där, bar gôbben Lek, sôm stog där å slifft öxa si. Ja kan int nek, att ja ble litt surmodi. Men når ja hadd hunn ett stöck länger bort på vägen, så va dä nô, sôm sang bål i bärga. Hocken kan dä var, sôm sjonger så ljufverliga, tänkt ja. Jo, dä feck ja snart vet, för rässôm dä va kom e stor grann jänt ut på vägen ett bra stöck länger fram. Ja känd igän’a på ryggsia att dä va Anna Lek. Ôm jänta hadd sett mä, dä vet int ja. Men en kunn se på’a att ho vesst, att dä va en sôm va bakôm’a. Iblann sang ho en litten trall å iblann så böjd ho sä ner å rep tessä en näf kröser ve vägkanten. »Ska ja? — ska ja int? — ska ja? — ska ja int?» Tocken geck’a å öfverla för mä sjôl. Men dä ble sôm dä va, jänta geck för å ja kôm ätter å lik langt va å förble dä mälla ôss. D’ä dä kônsti mä jänter, att di kan titt mä nacken. För nock såg
Frankrike liar 3) färdiga skepp och i-2 under byggnad, således 4~ j vi borde då siga 3 hil diga och it5t under nybyggnad eller 4tt skepp. Frankrike har 3 ) (ai diga Ii egat!er och ii under byggnad, eller tillsammans 58; vi hurde dä hafva > färdiga neli 2TY fregatt under byggnad , tillsammans 5yy fregatt. Frankrike liar 22 corvetter, och vi borde så'edes hafva ?T3T corvctt Frankrike äger 164 avi os, hriggar, smärre fartyg och lastfartyg; vi borde då hafva 15 stycken; men Frankrike har inga mindre eller roende stridsfartyg, hvadan Sverige icke hiller hurde hafva några. Frankrike äger deremot >6 ångfartyg och vi hurde hafva 3-fjÅngfartyg. Jemlörelsen utfaller således, att vi för 4-tde hulvudtiteln hurde hafva ett anslag af 3,000,000 , men äga verkligen endast 1,183,547 >:dr, förutom håkoch fyr medlen. Vi birde äga j-pY skepp, men äga 10. „ , 5tY fregatter, „ y. , „ 2tY corvetter, , 3. „ „ 14TV småfartyg, „ 11. , Sy-jangla:tyg, , 3. Men dessutom finnes i den Svenska flottan, utan något motsvarande i den Franska: däckade kanonskonertar . 24 d:o joilar 3 öppna kanonslupar ... 88 d:o kanonjollar .120 mörsarelärtyg Om proportionen skulle vara fullständig, borde Franska flottan äga ej mindre än 2,673 skärgårdsfartyg. Resultatet af denna jemförelse utfaller således, att vår flotta, med endast 1,182,147 r:dr i stället för 3 millioner, eller med T359g af del anslag, som vår flotta i ofvan antydda proportion borde äga, likväl består af 5 skepp, 1 fregatt och liela skärgårdsflottan mera än som vederborde. Kanske torde man invända, att
Hvad åter angår hästar och får, vågar jag vördsamt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på behofvet för Jemtland, att till afvelns förbättring hugnas med något understöd af allmänna medel. Jemtlands afvel af arbetshästar har haft och har vä! ännu ett godt rykte om sig. Intresset för densamma är ock bland allmogen mera allmänt, än i de flesta af rikets öfriga landskap, men det är dock naturligt, att i ett land, der jordbruket icke ännu nått större utveckling än uti ifrågavararande provins och der större jordegendomar, för så vidt storleken mätes af odlingen, icke finnas, jordegaren icke mägtar underkasta sig den uppoffring, sorn anskaffande af för afveln fullt lämpliga hingstar betingar. Det synes derföre, till vidmagthållande och utbildande af Jemtlands för jordbruket. väl passande häsfrace, vara nödigt att genom allmän försorg fullgoda beskälare uppköpas och å lämpliga ställen i landet stationeras under vilkor, som betryggar såväl deras ändamålsenliga vård och skötsel, sorn ock allmänhetens i orten gagn af dem för stobetäckning. Gagnet af en sådan åtgärd skall dock icke inskränka sig till denna provins, utan skall sä mycket säkrare till andra orter spridas, som Jemtlänningen af ålder idkat handel med hästar, af hvilka han årligen tillförer andra landsorter ett icke obetydligt antal. Väl har jag mig bekant, att fråga om allmänna åtgärder för hästafvelns förbättring, till vinnande af goda arbetshästar i alla delar af landet, blif - Motioner i Preste-Ståndet 1865. 139 vit vid ett allmänt landtbruksmöte väckt, och framställningen härom af Landtbruks^ akademien understödd: men att Kongl. Maj:t, då åtgärder i sådant syfte på sina ställen redan kunnat af hushåliningssällskaperna eller genom enskildas försorg vidtagas, icke funnit frågan i dess föreslagna utsträckning för det närvarande böra föranleda äskande af det betydliga anslagsbelopp, som härtill skulle erfordras. Men då jag, med kännedom härom, dock vågar vördsamt påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet på Jemtlands behof i detta afseende, sker det i förhoppning, att mcranämnda provins skall anses vara ibland dem, hvarest företrädesvis en sådan åtgärd af omständigheterna påkallas.
Vid hvarje af de sednaste riksdagarne hafva mer och mindre omfattande förslag blifvit framställda angående ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar, och vid 1856—1858 årens riksdag har sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i Betänkandet JVs 5 åt en då gjord framställning om vägunderhållets bestridande genom vägafgifter egnat en utförlig behandling. Under förutsättning att våghållningsskyldigheten komme att bestridas antingen genom entreprenad eller genom en styrelse, som för vägarnes underhåll vore ansvarig, föreslog Utskottet vissa bestämmelser såsom grund för ett dylikt stadgande; och med antagande af den princip, att, i anseende till landets storå arealinnehåll i förhållande till trafikeh, afgiften icke kunde helt och hållet aflösa, utan endast lindra jordegarnes väghåTlningsskyIdighet, hemställde Utskottet, att såsom maximum skulle till en början bestämmas 4 öre per mil för hvarje dragare. Till följd af skiljaktiga meningar inom Riks-Stånden föranledde dock detta förslag ej till någon åtgärd från Rikets Ständers sida.
Jag tror, att någon gång en sådan utgift kan gifvas, som ej kan offentlig-göras, till och med som ej kan verificeras. I båda dessa afseenden anser jag, att extra utgifts medlen äro anslagne, och ifrån 1809 har det så varit. Jag tror ej, att det är Grefve Gyllenborgs enskilta tanka, eller någon annans, som kan stadga en principe, hvilken vore stridande emot hvad sorn i andra Länder ar vanligt, och här lika väl är af behofvet påkallad. Friherre Anckar/vård: Jag vet ej hvarifrån Grefve Mörner hämtar den mening, att Grefve Gyllenborgs, eller min eller någon an* nans enskilta tanka skulle kunna här utgöra beslut, eller ens förtjena att framställas såsom åsyftande en så löjlig förmätenhet; men jag vet ej eller något som kan hindra oss, att framföra våra tankar till lagenlig behandling, då Ridderskapet och Adeln lemnat och af OrdningsLagarne förbindes att lemna oss, lika som alla andra mo,j tionairer, denna rättighet. Herr Grefven och Landt Marskalken hem»; 324 Beu f Julii e. ni. ställde, otti Ridderskapet och Adeln ansåg Statsutskottets Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Företogs till pröfning Statsutskottet den 27 sistlidne Junii under N:o 25g afgifne, samt den 28 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, angående Nionde HufvudTitelns An> slags-summa. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o g.) Hvarefter Grefve von Schwerin munteligen tilläde: Jag underställer Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Ridderskapets och Adelns bedröfvande, huruvida denna anmärkning kan påkalla återremiss. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Göran: