Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För de socknar, hvarest, till följd af friskostiga bidrag och en hushållsaktig förvaltning, en väl ordnad fattigvård redan funnes, gingo de väntade frugterna af dessa anstalter förlorade genom den fria inflyttningsrätt, som nu blifvit medgifven. Dessa stadganden syntes icke heller väl stå tillsammans med den hittills antagna bestämmelsen, att fattigkassans fonder äro församlingens egendom, hvilken det således icke är tillåtet att mot egarens vilja honom afhända; äfvensom härvid vore förbisedt, att de kostnader, hvarje socken måtte bestrida för de inflyttade hjonens försörjning, i sjelfva verket icke äro annat, än en olaglig beskattning på socknens innevånare. Åtskillnaden emellan vistelseoch mantalsskrifnings-ort å ena, och försörjningsort å den andra sidan, den invecklade lagstiftningen och de godtyckliga stadgandena om sättet att utfinna den rätta orten för fattighjonens försörjning, de besvärliga, nästan omöjliga uppgifter, som i detta hänseende blifvit äskade af församlingarnes presterskap, alla dessa omständigheter utgjorde föremål för en skälig klagan öfver författningens olämplighet i dessa delar. I och med detsamma det medgåfves en socknens medlem att der vistas och mantalsskrifvas och att tillika hafva en annan försörjningsort, då fattigvård af honom behöfde anlitas; på samma gång blefve det ock för lagstiftningen omöjligt att genom bestämda stadganden undanrödja den oreda, som uppkomme af flyttningar från en ort till en annan, och att förebygga vidriga tvister socknarne emellan. Ehvad föreskrifter, sorn bestämdes i fråga om ersättningsskyldighet, kunde något hinder icke uppställas derför, att ju en församling, ehuru den ej har försörjningspligten för ett inom dess område vistande fattighjon sig ålagd, likväl i någon nion, ofta helt och hållet, komme att draga tungan af dess vård och försörjning.
Presterskapets rättigheter vore uråldriga, och befästade genom Gottlands-Lagen, Christian IIl.s Recess af 1538, Ribe artiklar, fréden i Brömsebro 1615, Conventions-Stadgau af idjS, Presterskapets allmänna privilegier, flera tid eller annan åkomna Kongl. Sanctioner, och nu gällande Grundlag, Tiondesättning, icke tionde nedsättning, borda hafva varit åsyftad. Kamraar-Collegium hade, genom sitt-underdåniga Utlåtande öfver Gollländska Presterskapets rättigheter, vållat osämjan derom, och Sökanderne anhöllo, att Stiftets samtliga Presterskap måtte höras öfver en i dess framlida bestånd så djupt ingripande fråga. Sedan Kongl, Majit beviljat denna anhållan, inköra Presleiskapet den *4 Julii 1826 med sine underdåniga skrifter, hvari de förra klagomålen upprepades, celi hufvudsakligen yrkades, alt al samtliga Pastoraten på Gottland måtte utgöras 8„43o tunnor 8 kappar, eller öfver hufvud 8 h’r 4 ^:Pr hvarje hemman, samt derjemte af Convcntions-artiklarne 7, nemligen i:q Lård vald sirö, i lass om 60 Lisp.; 2:0 råghalm, 4 häckar om 25 Lisp.; oio ved, 1 kast, 6 qvarter lång, eller lösen efter markegång; 4"° ökedagsverke, 1 på tiondegifvarens egen kost, eller dess värde efter markegång; olo qvicktionde, af lamb och gås, hvar tionde, men i stallet för kalf 8 markor smör; 610 strömming, 4 hvalar af en hvar, sorn idkade saltsjöfiske; 7:o fortfarande byggnadsoch underhållsskyldighet af Prestgården jemte stängsel. Deremot skulle jura stolse och alla öfriga afgifter försvinna; men allmogen afsäga sig rättigheten alt välja Prest. ■Under den 10 och 27 Januarii 1827 upptogo, med Kongl. Majlis
198 §, angående kreditivet för inhemska fårskötselns och ullproduktionens befräm jande, har samma lydelse som hittills gällande reglementes 203 §; dock kommer denna §, att ur Riksgälds-kontorets reglemente utgå, i händelse under innevarande riksdag framställt förslag att ulldiskontens särskilda lånerörelse hädanefter måtto upphöra, varder af Rikets Ständer bifallet, 199 §, angående kreditivet för ackords-rcgleringen inom arméen, innefattar ena handa föreskrift rörande detta kreditiv, som 204 § i ofta berörde reglemente; dock hafva härvid iakttagits de förändringar i redaktionen, hvilka erfordrats, då hvad utaf berörde kreditiv var vid sednaste riksdags slut begagnadt derefter blifvit till Riksgälds-kontoret återbetaldt. 200 §, angående kreditivet lör den incdgifna förhöjda pensioneringen vid arméen, motsvarar 205 § i 1858 års reglemente oell innehåller de beslut, Rikets nu församlade Ständer, genom bifallandet af 44:do punkten i Utskottets Utlåtande N:o 84, fattat i afseende på detta kreditiv. 201 §, angående det vid nuvarande riksdag beviljade kreditiv till förhöjning af pensionerna'för Flottans cmbetsoch tjonstomanua-personal, grundar sig på Utskottets af Rikets Ständer bifallna tillstyrkande i 21:sta punkten af Utlåtandet N:o 85 samt Rikets Ständers' beslut, enligt Förstärkta Stats-Utskortets Memorial N:o 173 sid. 13. Enär någon utbetalning af do vid sednast förflutna riksdag, enligt nu gällande reglementes 186;te och 206:te §§ anvisade medel till bestridande af kostnaderna dels för sedermera aflidne Grefve Th. Rudenschölds resor i och för folkskole* undervisningens ordnande och dels för Sveriges deltagande i en då tillämnad exposition i Paris, icke vidare kan ifrågakomma, hafva stadgandena angående dessa kostnaders godtgörande af Riksgälds-kontoret icke blifvit intagna i det nya reglementet för detta Verk. Stockholm den 19 Oktober 1860.
Import behof, som är 8so Den 9 Augusti. är Saltet, dä deremot wäre Exportör äro wida öfwerstigande, och ändä mera om wi frän jorden frambragte all den afkastning den kunde gifwa; wi hafwa öfwerflöd af odlingsbar jord, dels ofullkomligt Cultiverad, dels ännu ej widrörd. Tabell-Werket wisar, at Folkförökningen ärligen stiger ifrän 25 til zo,obo mennissor; blir dä icke följden af alt detta, at Nationens wanmagt härleder sig ifrän Äkerbrukets wanhäfd och bristande underwisning, som alstrar fattigdoin och modfäldhet, saint siutligen en fullkomlig Riks-misihushällning, at sörbigä det öfalla Krigsspstemct, som utblotta! Landet bade pä folk och penningar. Sedan nu änteligen uplysningen hunnit öfwertyga, at Enffiftade Ägor hafwa företräde och upmana til idogoch arbetsamhet, rester ännu at bringa all utlänt och donerad jord til Jordbrukarens sjelf-ägande egendom. Den Sjelfägande arbetar för sin omwärdnad och efterkommande: han Hugfätles att förbättra och förwärfwa, han finner utwägar till nya Odlingsföretag, ty hans egendom är hppothek i hans hand, dä deremot en utlänt jord, antingen til Ämbetsmän pä owisi längre eller kortare tid, eller Donerad til Publika Werk, mer eller mindre wanwärdas; at förbigä alla onera wid Boställs-Caracters-Byggnaders underhäll, som orsaka utgifter för Staten, och oändelige beswär och omkostnader, bäde för Ämbetsmän samt afoch tilträdare. Den Den 9 Jingri sti. 831 Den nu med Militairens Boställen fattatade Arrende-princip, tyckes til nägon del bi. draga til Landt-Culturens förkofran:
Men enligt hvad af Bankens Räkenskaper inhämtas, har denna anstalt, under de ifrån sednaste Riksdag förflutne 2tne Ar, endast af fyra Län blifvit berj I enlighet med de af Riksens Höglofl. Ständer och deras BancoUtskott vid 18,M års Riksdag gifne föreskrifter, angående upphörande af förra RiksDisconten och inrättande af ett Riksens Ständers BancoDiscontVerk, hvilket, enligt fastställde grunder, komme för Bankens enskildta räkning och utan deltagande af Private Actie-ägare, att fortsätta den Discont-rörelse, som förut af förstnämnde Verk blifvit besörjd, har BancoDiscont-i Verket vid Julii månads början förlidet år begynt sina utlåningar, hvaremot RiksDisconten ifrån samma tid upphört att utgifva Lån på 6 måna-, der, och efter hand inskränkt terminerne för återbetalningen af de derifrån utgångne Lån, så eå att de alla förföllo inom berörde års slut, ooh har utredningen af detta DiscontVerk sedermera blifvit fortsatt med den framgång, att Bankens extra Biträdes-summa redan i Januarii månad innevarande år var till fullo återbetald och Bankens, äfvensom Actieägarnes primitiva tillskott, jemte 10 procents utdelning för Femtonde året, numera jemväl blifvit godtgjorde. X samma för; hållande , som RiksDiscontVerket sålunda indra* git Riks. St.
Frih. Bennet, Wilhelm, Ofverste, med 107 röster; Suppleant derstädes: Frih. Stackelberg, Berndt Hjalmar, Major, med 81 röster; 558 Den 14 Februari. Styrelse-ledamot vid Lånekontor et i Wisby: Frih. D’Albedyhll, Christer Henrik, Öfverste, med 115 röster; Suppleant derstädes: Hr von Strussenfelt, Adolf Ludvig, Häradshöfding, med 113 röster. Föredrogos och bordlädes K. M:ts denna dag öfverlemnade Nåd. Propos:r: l:o ang:de kostnadsfri utdelning af Postoch Inrikes-Tidniogar till alla kommuner i riket; 2:o ang:de användande af öfverskott å det för Gymnastiska Central-institutet beviljade byggnadsanslag till ombyggnad af det gamla gymnastikhuset å institutets tomt; 3:o ang:de disposition af kronotionde från Gottland för dervarande presterskaps aflöning; 4:o angide anslag till ny skolhusbyggnad och nytt gymnastikhus i Carlstad; 5:o angide anslag af prostetunna från Borås pastorat till prosten uti Åhs kontrakt inom Skara stift och Elfsborgs län; äfvensom K. Mits Nåd. Skrifvelse med öfverlemnande af ett från styrelsen för Allmänna Hypotheks-banken inkommet förslag till ändringar i Kongl. Förordningarne d. 26 April 1861 angide dels en allmän Hypotheks-bank för riket och dels de allmänna grunder, som vid Hypotheks-föreningars bildande och framtida verksamhet skola till efterrättelse lända. Vidare föredrogs och lades till handlingarne K. Mits denna dag öfverlemnade Nåd. Svar uppå R. Stirs underd. skrifvelse angide riksdagens förlängning. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Banko-Utsk:ts d. 10 dennes bordlagde Betänk. Nio 10, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditivrörelse samt om användande af upplupen bankovinst; samt Mern. Nio 14, i ani. af väckt motion om befrielse för Vaktmästaren J. F.
Dessas rättigheter kunna ej, efter min åsigt, bero på sättet, huru skatterna utgöras, utan inskränka sig blott dertill ali åtnjuta samma rätt, som staten sjelf förbehållit sig; och dä nu staten afsagt sig all uppsägningsrätt, bör detsamma gälla för öfriga räntetagare, som annars blifva en privilegierad class och komma i en förhatlig ställning, hvilket af ingen kan önskas, utan tvärtom af alla bör förekommas. Jag ser således i Ulsk:s förslag ett vigtigt steg till förbättring i vårt skatteväsende. Det är icke möjligt att på en gång ändra det på sådant sätt, att det uppfyller alla theoriens fordringar; men detta förslag är af vigt såsom förberedelse till mera jemnhet i både skatter och löner. Det skulle hos räntetagarne alstra en vana att alltid påräkna ungefär samma belopp i löneinkomster, och hos räntegifvarne att utgöra sina skatter på enahanda sätt, hvarigenom man slutligen skulle kunna komma till det önskvärda mål att bestämma skatterna i contant och bringa mera reda i denna del af våra oeconomiska förhållanden, hvilket åter * skulle vara af stort inflytande på belåtenheten i landet. — Då jag således ej i förslaget finner något lidande å någondera sidan, och inga andra olagenheter än sådana, som äro en följd af oriktiga vanor eller inrotade fördomar, men deremot inser, att det skulle medföra betydliga fördelar, tillstyrker jag bifall till betänk. f i3G Dea aa Januari f. m. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag medgifver, att jag i TJtsltrs förslag icke funnit sådana garantier mot möjligt förnärmande af räntetagarens interesse, som jag hade önskat, och jag hade derföre gerna sett, att förändring i detta hänseende ägt rum uti en föregående punkt; men jag kan likväl icke utsträcka mina betänkligheter så långt, sorn Hr v. Hartmansdorff samt Gr:na Björnstjerna och Brahe. Jag är öfvertygad, att den nu ifrågaställda reformen är af så vigtig och nyttig beskaffenhet, att de mindre obilligheter för ögonblicket, hvilka deraf kunna anses uppkomma, betyda i det hela noll.
— På samma sätt föreställer jag mig böra inträffa med Stats-Obligationerne, att då de omkring år 1833 skola betalas, så sker det äfven genom afskrifning af de förskorter Banquen dertill lemnat och vidare ålägges göra, hvarigenom mäste förorsakas en ny BancoSedlarnes försämring, hvilken under riden blifvit förberedd af ett utöfver behofvet ökadt Rörelse - Capital utan fond. Då Höglofl. Utskotten förut bestämdt Rörelse-Gapitalet till 30 millioner, iriberäknadt Riksgälds. Sedlarne, tyckes det mig vara tvert emot detta beslut stridande, att genom utfärdandet af Stats-Obligationer återsätta i omlopp ett circulerande mynt äfven stäldt på Banco-sedlar och till en del på Banquens Credit, uppgående säkert, innan Ganalerne blifvit färdige, till lika belopp sorn den nu utelöpande Riksgälds. Sedelstocken. — Om det förra beslutet således antages, måste Obligations. Systemet, såsom ökande Sedelstocken, och således i sine verkningar emot detta beslut stridande, förkastas. Och skulle dessa skiljaktiga tankar uti det Utlåtandet åtföljande Protocolls Utdraget intagas. Ut supra. Ex Protocollo J. M. Spens. 391 • Banco Utskcttett Betänkandtn. Utdrag af Protocollet, hållet uti Högh Stats" och Banco Utskottens sammanträde den 2! S. D. Vid justeringen af Utlåtandet N:o a 6, bilagdt Utskottens Betänkande N:o 20, under Lit. F., anfördes af nedannämnde Ledamöter följande skiljaktige meningar, hvilka skulle Utlåtandet till Riksens Ständer å t fö ja; nemligen: i;o Af Herr Revisions Secreteraren Stråle: Då penningen eger ett bestämdt värde, vilja manga ega capitaler och deraf, som man tror, utan omsorg draga afkastning. Utlånte penningar återfordras icke, men få vilja sätta sig i skuld, och snart finnas flere långifvare än låntagare. Räntan faller.
Af Casper Wijkman från Upsala län oell Jan Olsson från Westerås Län: att den rättighet, hvilken ifrågavarande § tillägger egare af afgärda-hemman, att nert)iigeii söka och erhålla laga skifte* måtte, såsom stridande mot innehållet af K) Cap. 4 § Byggninga-Balken, samt mot hvad för öfrigt, i samma Cap. och Balk, om afgärda-hemman förordnas, upphäfveti varda. »Att begära och erhålla skifte å inegor ”har ingen tid varit egare utaf afgärda By ”betaget. Genom Kongl. Förordningen den ”10 April 1810 är förbudet, i ip Cap. 4 § ”Byggniriga Balken, för afgärda By, attbe”gära skifte i skog och mark, upphäfvet; ”med skyldig uppmärksamhet hvarå Utskotten anse sig höra hemställa, att den ”gjorda anmärkningen må förfalla”. 11 §. Af Herr ThamWollrath: att denna § tillåter rågångars uppgående, egoutbyten och hägnads-delningar m. m. utan ätt något stadgande finnes, om dessa förBih. till R. St. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N. o S. rättningar kunna fastställas eller icke, enär laga skifte ej föregått, ehuru något annat skiftessätt icke nu mera för framtiden eger bindande kraft; hvilket förhållande skulle, i Motionairens tanka, förleda den mindre kunniga Allmänheten till kostnader för onyttiga förrättningar. ”Angående Rågångs - förrättningar och ”pröfningen deraf är stadgadt i 5 Cap. ”Föreskrifterne i detta fall synas nog full”ständiga, och någon anmärkning om brist ”derutinnan är ej vorden gjord. Likaså ”torde hänvisning till 7 Cap., samt 9 § ”i:sta mom. uti 18 Cap. göra tillfyllest att ”häfva den framkastade betänkligheten i afseende på fastställelse å ego-utbyten.
Allt hvad lifvet kärast har, Allt hvad ljuft och dyrbart var, Han det undan stormen bergar Och åt bättre tider spar. Och, när vi till himlen redan Våra skatter sändt förut, Och stå ensamme till slut, O! hur lätt vi följe sedan! Kärlek, med sin balsamtår, Friskar minnet, läker svedan. Kärlek öfver döden rår. EROTISKA OCH IDYLLISKA ÄMNEN. IDYLL TILL LEOPOLD, 1804. TILLΕGNAN. I dalen der, vid vestans smek, Sig fröjdade Ett bygdens barn, i menlös lek Med blommorne; Och sjöng och band en liten krans: Ej dyr var den Af vårens sippa, som der fanns, Och väplingen. En vacker dag att pryda kort En Majstångs-topp I byn — och sedan vissna bort, Var allt dess hopp. Kom så från Floras rika fest, Till dal’n Linné: Gudinnans Tolk och Förste Prest Fick barnet se Och såg dess oförtrutna lopp, Att i sin dal De bästa blommor leta opp Med brydsamt val Och sade, leende: ”Gif hit, ”Din krans, min vän! ”Jag för ditt urval och din flit ”Värderar den.” ”O! gerna!” lydde gossens svar: ”Du syns så mild ”Men ringa är den krans jag har, ”Och späd och vild. ”Väl funnes blommor af behag ”I däldens hem: ”Men deras art ej känner jag ”Knappt namn på dem. ”Och skänkte lyckan åt min flit ”Ett fynd ibland: ”Med tveksam håg jag räckte dit ”Min rädda hand ”Och tänkte: ofta fagert prål ”Bedrar vårt hopp, ”Och ofta räckes giftets skål ”Men du, o främling! hvem du är! ”En Vis försann! ”O! stanna litet och mig lär ”Ty du det kan! ”Lär mig de skilda blommors slag, ”Som strö min dal, ”Och att dem foga med behag ”Och säkert val! ”Ej för att få, vid stoj af folk, ”En farlig fräjd: ”Jag ’ville bli naturens tolk ”I stilla nejd. ”En blomma ge åt dygdens vän, ”Dess vän i tjäll; ”Och säga: god är Skaparen, ”Och menskan säll.
Det bar blifvit sagdt att våra Förfäder, om en sådan fråga, som denna, hos dem förekommit, ej skolat ingå uti lång öfverläggning derom, utan kort och godt bifallit anspråken. För min del tror jag att förfäderna gjort tvärtom; ; emedan jag anser det för rigtigast; och om vi förfara annorledes , så frugtar jag, att vi eller våra efterkommande få desto längre och obehagligare öfverläggningar i följd af det skadliga beslut vi fattat. Jag anhåller således om proposition till bifall å Utskotlets-Belänkände. Anmälte.? och emottogs en Deputation från Hedervärda Bonde-Ståndet, anförd al Vice Talemannen, Riksdags-Fullmägtigen från Blekinge Jon Jonsson, sorn tillkännagaf, att Bonde Ståndet, enligt nu aflemnadt Prolocolls-Utdrag, uppå derom 488 Ben 25 November fl mi väckt motion» i dag beslutat» det Riksens Sländer borde till Kongl, Maj:t framföra Deras underdåniga önskan, att Hennes Maj:t Drottningens höga Kröning må efter uråldrigt bruk för sig gå , innan Riksens Ständer åtskiljas; Uti hvilket beslut de öfrige Riks-Slånden blifvit inbjudne, att sig med Bonde-Ståndet förena; hvarefter, i händelse af Deras instämmande deruti, Expeditions-Utskottet skulle anmodas uppsätta den underdåniga skrifvelse derom , som genom en stor Deputation borde till KongL Majrt i underdånighet aflenmas. Sedan Deputalionen blifvit af Herr Grefven och La n d t-M ars ka 1 k en besvarad, samt på vanligt vis utbeledsagad, yttrade sig : Grefve von Platen; Då vi nn äro midt under öfverläggning rörande ett annat mål, anhåller jag att Bonde-Ståndets Protocolls-Utdrag måtte hvila på bordet, så att man litet får tänka på saken. Herr Nordensköld; Det har blifvit sagdt om 1810 års Ständers Skrifvelse» att den ej innehöll något önsknings mål» och det i följd af 34 §. Rikdags-Ordningen
Widare och för al närmare träffa bade billighet och säkerhet wid ckarterivg af (^ontracker om HrrLttilen och Hälftenbruk af Jordagods a Landet med andra an underhafwande, anser Urffottet bäst wara, at Lbartan Lil sadane LontraÄsr beräknas i mon efter det wärde, hwartil hemmanet blifwit upstattadt wid Taxeringen til Allmänna Bewittningens utgörande, och bor salunda bestås 8 st.s Okarta a ^rrencle - LontraZ: om et helt hemman af lägsta elasson, och för hwarje eiass ökas med 8 st., i följe hwaraf den blistwer för andra elasson 16 st., tredje eiasssn 24 st. och öfwer Lassen zr H. Af de erindringar, som detzutom förefallit inom Wällofl. Borgare-Ständer, anser Urffottet den, ar Domare ej böra beswaras med uträkning af Lbartss LlgiliatW til et Oocurnsnt innehallande fiere persedlar, icke förtjena afseende. Beträffande aker det den af Utffotter hemställde förändring med ekarts a OontraÄLr öfwer hwad i wiht penninge-warde ej blifwit utsatt, icke mä sträcka sig, lil andra förmåner, an dem som i Markegangs-Taxan äro upförde; sa ock da under förra stadgandet härom icke synes hafwa warit begrepne an - 8z8 Den r? Mars. andre ämnen och persedlar, an dem som efter Mars kegangs-lsxan kunnat i warde beräknas, utstyrker Utstotter, at andre LonttEer utan witz Lumma ma förfcs med 4 tz, stämpladt papper.
Flere värde talare hafva föreslagit, att med kronans medel inköpa denna ö, i ändamål att derstädes ingarnisonera våra correctionister. För den, som ej har någon närmare kännedom om Gottska Sandön, är lätt att blindvis föreslå sådant. Ar i838 om sommaren företog jag mig af nyfikenhet, att resa från Wisby till denna kuriösa ö, i sällskap med en kronolänsman, som af landsk:embetet på Gottland dit blifvit beordrad, för att infordra underrättelser 0111 de plun - Dea 11 Mars f. ra. 35 dringar och våldsamheter, Ryssarne på våren der hade utcifvat. Under flera dagars väntande på ön, under afvaktan på gynnande vind, kom jag i tillfälle att taga en speciellare kännedom om öns beskaffenhetnästan i alla afseenden. Gottska Sandön, utkastad midt i hafvet, 22^ minuters latituds—distance norr om Gottland, är ungefär 3 mil i omkrets. Ingen hamn, blott raka långgrunda stränder finnas. Jordlagret består helt och hållet af bara flygsand, hvilken den n. v. disponenten sökt, med otroligt arbete, göra fruktbar, genom gödning med släke och sjögräs, som uppkastas på öns stränder. Oaktadt en öppen åker af 20 å 20 tunnb, erhålles likväl, enligt disponentens egen uppgift, så liten årsgröda, att den är otillräcklig till uppehälle för dess hushåll, som består af 14 personer, utan måste säd årligen hemtas från andra håll. Fårafveln är den enda sak, som lönar sig, emedan fåren derstädes trifvas mycket väl, och föda sig sjelfva ute i skogen, så väl vinter, sorn sommar. Ingen ängsmark finnes på ön. Väl finnas der några kor och hästar, men dessa födas under vintern på löfskogens bekostnad. Dessutom är ön helt och hållet tätt bevuxen med skog. Intet större fartyg kan lägga till ön, ej ens kasta ankar på dess redd, och en mindre båt kan svårligen komma i land, utan att kullkastas af de våldsamma bränningarne, till och med å läsidan af ön.
Det vöre besynnerligt, om en Skomakare hindrades att göra låsten, om en Stolmakare ej finge bettsa sina stolar o. s. v., om med ett ord en handtverkare uti åtskillige handtverks-detailler blefye underkastad, att få ett sämre arbete af en annan, ån det han sjelf kunde tillvägabringa. Långt ifrån att befordra handtverken, vore det rent af att hålla dem tillbaka. Det blifver ej en fabrik af en Skomakareverkstad, för det att Skomakaren gör låsterne sjelf, och om så skalle blifva, kan det ej hindras af Författningarne, ty det beror af enskilte contracter. Bära inrättningarne sig, så åro de icke eller skadlige. Herr Herta: Jag finner af §;n, att det blott år fråga om deltagande uti sådane arbeten, som fordra andre handtverbs-idkares handlåga C m OO ning, för att blifva fallfärdiga. Jag tror således icke, att denna §. kan gifva anledning till den fruktan Herr von Hartmansdorff tyckes hysa, men äfven om så skulle vara, får jag upplysa, att erfarenheten helt och hållit motsåger det. Jag har i någre af Europas största fabriksstäder sett, huru den sann fördelen i handt vers-anläggningar är att aflägsna allt, som icke tillhörer mera direct de enkla delarne. Jag har t ex. sett att, vid klådes-fabrikerne, det icke anses lönande att sjelf färja klädet, utan att det öfverlämnäs åt andre nårings-idkare. Derföre tror jag ej, att §. gifver anledning till så svåra följder. Hvad sista momentet af § n angar, så ål’ det af ganska stor nytta, och b?- Den 30 Augusti f, m, 333 träffande missbruket af det förra, så finnér det sitt correctiv uti den egna fördelen. Herr von Hartmansdorff: Friherre Cederström har satt i fråga, livad den mångslöjd jag omtalat, ville såga. För att upplysa det, får jag till exempel nämna en Sadelmakare, som lemnar färdiga vagnar.