Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den stora publiken lika väl kommelse i detta syfte ingicks med Stora som den fint bildade musikern och musikoperans direktör Halanzier. Mathilda Gravännen skall alltid hylla den åsikten, att bows framtid hägrade nu i den rosigaste damänniskostämman ej kan tänkas annat än i ger och hon begaf sig på väg till Ryssland, samband med melodisk och fristående behandling af vokaluppgiften. För den musikaliskt findärvid passerande sin födelsestad. känslige behöfver ej en sångartist kunna öfEmellertid uthärdade ej hennes svaga konverrösta orkanens dån. D e svenska sångerstitution resans strapatser och ombytet af skor, som eröfrat en värld, hafva ej heller klimat. Den unga sångerskan insjuknade och vunnit sina segrar på det sättet. Tvärtom, den ingångna öfverenskommelsen om uppträ- den milda, något dämpade doft, som hvilat dande i den ryska hufvudstaden måste brytas. öfver deras röster, har i hög grad bidragit Detta var naturligtvis en stor olycka för att förhöja verkan af deras känslofulla sång. en konstnärinna, som utan tvifvel med sin Publiken har funnit, att Mathilda Grabow rika begåfning skulle småningom hafva tillkämpat sig en mycket bemärkt plats i de interär en af de konstnärinnor, för hvilka förmå- nationella musikkretsarne. Men det var till gan att i sången tolka skiftande själsstämstor fördel för hennes landsmän, som nu fingo ningar betyder mer än lungkraft och detta är, tro vi, en i hög grad bidragande orsak behålla fröken Grabow for sig. I december 1876 var hon så pass återtill den folkgunst, hon åtnjuter. Hon är en ställd, att hon kunde låta höra sig af förträfflig företrädarinna af forna dagars » bel sina vänner i Stockholm, hvilket skedde vid canto », dit också hennes ej så starka som en konsert å Stora teatern. Man var allvälljudande stämma, momentana inspiration mänt öfverens om, att röstens utbildning lemoch hela hennes musikaliska uppfostran hännat de allra bästa resultat, man beunvisa henne.
Danmarks hamnar, redder, (loder eller kanaler eller utmed dess kuster, samt de bojar, prickar och sjömärken, som nu finnas och tjena till underlättande af sjöfarten i Kattegat, Sundet och Bälterna, äfvensom att, i sjöfartens allmänna intresse, vidtaga de åtgärder, som kunna finnas behöfliga i afseende ä förändring af formen eller läget af dessa fyrar, håkar, bojar och sjömärken, eller tillökning i deras antal, dock alltid utan att derigenom någon utgift må främmande fartyg tillskyndas ; d) att fortfarande vaka öfver lotsväsendet, hvilket det i Kattegat, Sundet och Bälterna alltid skall stå fartygs-befälhafvarne fritt alt anlita eller icke; skolande lofsafgifterna vara lika för Danska och för utländska fartyg och ej kunna affordras andra fartyg, än dem som sjelfmant begagnat lots; e) att medgifva hvarje enskild person, Dansk eller utländsk, rättighet att i Sundet och Bälterna fritt förlägga fartyg, i ändamål alt med bogsering biträda de handels^ fartyg, som deraf vilja sig begagna ; f) att till varor, som förås å alla de vägar eller kanaler, hvilka för närvarande sammanbinda elier framdeles kunna komma att sammanbinda Nordsjön och Elben med Östersjön, utsträcka den befrielse frän afgifter, hvaraf på några af dessa vägar vissa i traktaten uppräknade inhemska elier främmande handelsvaror äro i åtnjutande; samt att, i händelse ytterligare på någon väg andra produkter skulle komma i åtnjutande af en likartad frihet från afgifter, låta nämnde frihet åtnjutas på alla ofvanomförmälda vägar: g) att på alla dessa vägar eller kanaler, till en likformig och efter vigt beräknad taxa af högst sexton skillingar Danskt riksmynt för femhundra Danska skålpund, nedsätta afgiften för de varor, som nu äro dermed belagde, utan att denna taxa må kunna höjas genom någon annan under hvad benämning som helst. OI 'vanupptagna förbindelser skola ega gällande kraft från och med den 1 instundande April. Såsom skadestånd och ersättning för de af Hans Maj:t Konungen af
Den tredje corpsen är Generalstaben, iler han emottages som elev, och undfår genast 1100 fr. utom reseoch tractamentspenningar; 4:o vid krutoch saltpeter tillverkningen: eleven får 1200 fr. och resepenningar; 5:o vid marinen, der han får 800 fr. och fri taffel om bord. — Högsta inkomst han som amiral kan vinna är 18,000 fr.; i sjöartilleriet lika som landtartilleriet, i skeppsbyggericorpsen, på samma sätt som i marinen, med den skilnad, att första lönen der är 1200 fr. I hydrographiska corpsen är första aflöningsgraden i5oo fr., vid vägoch brobyggnads-corpsen är aflöningen för i;a classens elever 800, 2 classens 1200 och den 3:dje classens 2000 francs o. s. v. Denna sistnämnda skola emottager ensam 3o elever årligen, artilleriet omkring 80, fortificationen 4° °- s> v> 366 Den 18 Mars e. m. Detina mängd af praktiska corpser gör det möjligt att fordra Löga kunskaper oell sträng pröfning. När man nu härmed jetnför hvad Svenska Staten har att erbjuda, nemi. flera års lönlös tjenstgöring; och när man en gång kommit sä långt, att man hetes hafva fått en liten lön, fortfar ytterligare den lönlösa tjenstgöringen för afgifter till pensionseassan, till begrafningshjelp och fullinaktslösen fullt ut g månader och meia, hvaraf händer att nybörjaren oftast måste sätta sig i en skuld, som följer honom icke sällan genom hela lifvet, i stället för att lian i Frankrike, utgången från ecole poly technique, genast har sin hederliga bergning; så skulle jag hemställa, livad man linde att vänta sig afen sådan skolinrättning hos oss.
Nyssberörde afgifters årliga belopp hade således under åren 1844—1847 sjunkit från 874 r.dr 9 sk. till 617 r:dr 36 sk. 4 rst. I medlet af nasti. Februari utgjorde antalet af kassans delegare 37, af hvilka 24 hade varit eller voro anställde vid riks_ Bih. UU R. Sl. Pr. 1841 oth 1848. J Afd. 2 Band. 9 BOfi. 2 Stals-Utskollets Utlåtande, N:o 181. gälds-kontoret och måste årligen bidraga till kassan med 523 R:dr, eller 15 procent af det pensions-belopp, sorn elter hvars och ens frånfälle tillkom hans efterlemnade enka och barn; de öfrige 13 delegarne hade tillhört f. d. general-assistans-kontorets betjening och skulle årligen till kassan utgöra 89 r:dr 20 sk. 4 rst, hvilket belopp motsvarade 10 procent af pensionens för sistbemälde delegares enkor och barn. Vid innevarande års början hade kassan 52 pensionärer, deraf 27 erhållit pensionsrätt till följd af deras mäns eller fäders tjenstgöring vid riksgälds-kontoret. På det att kassans utgifter måtte hädanefter kunna bestridas, utan ytterligare förminskning af den samlade kapital-behållningen, anhöllo förvaltarne dels om ett anslag för en gång och dels om ett fortfarande understöd för de år, då utgifterna öfverstego inkomsterne; hemställande förvaltarne att kassan, emot förbindelse att återbetala, hvad som derutaf kunde komma att utgå, måtte få på sig öfverlåtna de bland riksgälds-kontorets skulder i räkenskapen upptagna summor, tillsammans utgörande 4,918 r:dr 33 sk. 3 rst, för hvilkas iiqviderande en viss preskriptionstid både vid sistförflutna och innevarande riksdag blifvit af Rikets Ständer bestämd, äfvensom att kassan derjemte måtte erhålla hvad som kunde inflyta för de äldre räkenskaps-böcker och öfrige handlingar, hvilkas försäljning Rikets nu församlade Ständer, genom bifallandet af Stats-utskottets utlåtande N:o 116, beslutat.
Majrt täcktes i Nåder förordna, att fourragerings-året för värfva de Cavalleriet borde beräknas från elen 1 Januarii till den sista December; äfvensom att statsbidraget till Indelta Armeens beklädnad komme hädanefter att utgå contant endast för elFectiva styrkan, hvarjemle Stats-Contoret anbefalldes inkomma med underdånigt utlåtande i fråga, huruvida det kunde vara för Kronan fördelaktigt, om brödbakningen i Krono-Bagerierna i stället öfverlemnades åt enskilda speculationen. Öfriga ämnen i Rikets Ständers skrifvelse blefvo vederbörande Verk till verkställighet meddelade. Bil, till R. St. Just. Omhuds ut. Em!>. Af dea ii Februarii i83o, angående det A Riks-Statens 3:dje Hufvud-Titel uppförde anslag till du rch m ar elie-1; os! na der. i83o den r3 Mars föredragen och skulle hvila intill dess Krigs-Collegium inkommit med infordradt utlåtande i fråga 0111 Kronoskjutsens förhöjning. l83o den 6 Maj föredragen i sammanhang med Rikets Ständers under-** dåniga skrifvelse om ändringar i Kronoskjuts-väsendet, och Stats-Contoiret underrättadt örn den ersättning, som blifvit Stats-Verket beviljad, lill betäckande af den genom den ökade Iironoskjuts-legan möjligen uppkommande brist i förrberörde anslag. 25 'O Af den 8 Februarii i83o, angående anslag för Garnizons_ Sjukhusoch Andra Lif-Gardets Casern-byggnader. i83o den i3 Mars föredragen; och anbefalldes vederbörande Directioner att låta upprätta och till Kongl. Maj;t i underdånighet inkomma med förslag till ifrågavarande byggnaders fortsättning och fullbordande.
Och ifrå berget Hor mäta intilldess man kommer till Hamath; så att dess utgång skall vara det landamäret Zedada; Och samma landamärens ände inåt Ziphron, och dess ände vare vid den byn Enan; det skall vara edart landamäre norrut; Och skolen mäta eder landamäret österut, ifrå den byn Enan intill Sepham. Och det landamäret gånge nederåt ifrå Sepham intill Ribla, till Ain östanefter; sedan gånge nederåt, och drage sig uppmed sidone af hafvet Cinnereth österut; Och komme neder åt Jordan, så att dess ände blifver salthafvet; det skall vara edart land med sin landamäre allt omkring. Och Mose böd Israels barnom, och sade: Detta är landet, som I skolen skifta emellan eder med lott, hvilket Herren budit hafver att gifva de nio slägter, och den halfva slägtene. Ty Rubens barnas slägte efter deras fäders hus, och Gads barnas slägte efter deras fäders hus, och den halfva slägten Manasse, hafva allaredo tagit sin del. Så hafva de två slägterna, och den halfva slägten, sin arfvedel på desso sidone Jordan in mot Jericho österut. Och Herren talade med Mose, och sade: Desse äro namnen af männerna, som landet skola skifta emellan eder: Presten Eleazar, och Josua, Nuns son. Dertill skolen I taga Förstan af hvarjo slägtene, till att utskifta landet. Och desse äro männernas namn: Caleb, Jephunne son, af Juda slägte. Semuel, Ammihuds son, af Simeons slägte. Elidad, Chislons son, af BenJamins slägte. Bucki, Jogli son, Försten för Dans barnas slägte. Hanniel, Ephods son, Försten för Manasse barnas slägte, af Josephs barnom. Kemuel, Siphtans son, Försten för Ephraims barnas slägte. Elizaphan, Parnachs son, Försten för Sebulons barnas slägte.
SS ,7-20' Justitie-råden Iggeström och Södergren yttrade: »de straffbestämmelser, som utöfver den allmänna för mord, särskildt erfordras i afseende på de fall, der någon icke i uppsåt att döda. utan endast att skada, gifven annan gift eller annat lifsfarligt ämne, synas höra åtskiljas under de olika händelser, som kunna inträffa, att nemligen antingen död följer eller att endast kroppsskada uppkommer. I förra händelsen bör, enligt förslagets mening, gerningen betraktas såsom mord; i den sednare är den att hänföra under begreppet misshandel. Derföre och då ämnenas rätta och ändamålsenliga ordnande i en lag af det större omfång, som den nu ifrågaställa eger, ingalunda saknar vigt, anse vi alt 17 § bör delas i sär skilda sladganden, hvaraf, i enlighet med ordningen i Lag-beredningens uppställning af dess 17 Kap, det ena komme att intagas näst efter 1 § och således utgöra 2 § i den föreslagne författningen, samt lyda sålunda: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL 3åMM(sa mgli^u&bidoqb PROTOKOLL VID lia^tima Riksdagen i Sfoekliolm Åren 1850 oell 1851. TTOIDE SAHIilMREM. lia Afdelningen: Expeditions-ViskoHefs Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t, m. m. sutas» »iram Exp editionsUt,sko Hels Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Jan. 1851. Preste-Ståndet den 8 Rorgare-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den 15 — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående riksdag s-kostnadernas bestridande genom Riksgälds-kontoret. (Stats-Utsk. Mern.
Derifrån uppkommo tvenne Regementer af 1200 man hvardera, med 20 Compagnier, nu utgöra dessa båda GardesRegementer en sammanräknad stvrka af blott 1600 man, och «/ ' mig synes, att ett sådant förhållande vid en vidt omfattande organisationsplan för militairen, der man i lönetillökningar begär ej mindre än 98,000 R:dr, förtjent komma i betragtande, i anseende till den besparing, som härvid i min tanka vore möjlig genom Regementernes sammanläggning, hvarigenom skulle besparas en Öfverstelön, en Majorslön och minst 8 CompagniChefslöner, jemte mindre Stat för ett helt Regemente, och den ena Musikbatalipnen skulle äfven genom en sådan åtgärd kunna besparas, hvilket allt skulle blifva en stor vinst för Staten. Jag omnämner detta förhållande endast för att ådagalägga, att någon omtanka lill besparingar aldrig visar sig, icke 112 Den 22 December f. m. ens då man borde känna elt behof, att medelst en sådan öfverskyla de öfverdrifna fordringarne af nya bidrag. Jag kan icke annat än i högsta måtto bestrida deri begärda tillökningen för GardesRegementerne, då jag icke inser hvarå behofvet grungar sig, och då jag äfven, om ett sådant skulle visa sig, yrkar att det måste fyllas genom besparingar, i stället för ökade anslag, som under landets ställning icke äro möjliga att medgifva» För Wermelands FältJägareRegemente begäres äfven uti den Kongl. Propositionen ett ökadt löneanslag af ej mindre än 2700 R:dr till Stabslönernes förhöjning, och jag kan icke heller erkänna denna tillökning vara af behofvet påkallad, så framt ej Regementstitulaturen gör en löneförhöjning nödvändig, som icke var det, så länge detta nu mera Regemente fick heta Bataillon, en benämning, som det i anseende till sin nummerstyrka gerna ännu kunde bära.
Jemte det Magistraten åberopat Halloch Manufactur-Rättens berörde utlåtande, dervid Magistraten förklarat sig ej hafva något att tillägga, har Magistraten tillika fästat uppmärksamheten derpå, att Borgare-Ståndet vid sist förflutna Riksdag till Eders Kongl. Maj:t inlemnat underdåniga förslag ej allenast till förnyad Handels-Ordning, utan äfven till Förordning angående Handtverkerierne i Riket, och Förordning om de Handtverk, som utan burskap må idkas å landet, samt uti den vid dessa förslags afgifvande bifogade underdåniga skrifvelse framställt till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning vissa bestämmelser för rättighet till Fabriksrörelses bedrifvande, grundad derpå, att sådan rörelse i allmänhet ej må idkas, utan i förening med burskap i den stad, der Fabriken är anlagd, eller, då Fabriken finge å landet anläggas, i den närmast derintill belägna Stad; och har Magistraten yttrat den förhoppning, alt de Författningar, som i följd af Eders Kongl. Majlis Nådiga pröfning af dessa förslag äro att förvänta, skola i afseende på borgerliga näringars idkares skyldigheter och rättigheter medföra bestämmelser till en för det närvarande, i tillämpningen, saknad ordning.
Men det torde vara kändt att jernskenorne, för att taga dem till exempel, kunna flera gånger vändas och med obetydligt besvär till användande opteras; äro de, vid banans öfverlemnande till Staten, vända på sista eller 4:de kanten, sä återstår af dem icke mycket för den kommande tiden, ehuru de, i den stund besigtningen å banan sker, icke äro så alldeles utslitne, alt ju ej banan kan sägas för det då närvande ännu vara i ändamålsenligt skick. Jag hemställer derföre att R. o. Ad. behagade bifalla denna 5:te punkt jemte tillägg af de deruti af Gr. Lagerbjelke till införande föreslagna ordalag. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jag medgifver att Gr. Lagerbjelkes förslag bestämmer saken ännu mera än Utsk:s; men anser ändå alt uttrycket fullgodt skick innefattar i sig sjelf något så obestämdt, att det kan tydas på olika sätt. Jag anser t. ex. att den rock jag nu bär på mig vara i fullgodt skick, men granskas den noga, skall man finna alt så icke är förhållandet och anser således delta uttryck icke vara tillräckligt att förvissa Staten att återfå det värde, som Staten har att begära för de utlagde penningarne. Fördenskull ville jag föreslå, att jernbanan skulle aflemnas till det värde af 5 milhr, som är bestämdt, och alt detta värde skulle utrönas på samma sätt som i sednare mom. af denna punkt omförmäles, nemi. utaf en af ojäfvige och sakkunnige personer bestående komité, hvilken skulle upgöra denna värdering, och att, i händelse värdet icke upgick till den summan, skulle skillnaden af Bolaget ersättas likasom del. i allmänhet tillgår vid besiglningar. 1 fråga om passevolance med Kronan i afseende på klädes-persedlar, så värderar man hvar och en sådan; den ena kan vara bättre, den andra sämre; och af det hela får kronan vid aflefveringen sill äter till värdet. Man bör praecavera sig derför, att Staten skall återfå sina utlagda penningar, men jag har svårt att i hast upslälla en nöjaktig och lämplig redaktion lill eli sådant beslut. Hr Prytz, Lars Adolf: Då jag hörde Gr.
Hvad kan väl föra »den unga lyckliga Frun» till gamla Mariana?» Dessa orden »den unga lyckliga Frun» voro sagda med ett visst eftertryck, hvilket genast och obehagligt påminde Elina att Mariana ofta, midt under hennes första lyckliga äktenskaps-år, hade sagt med en vemodig klagande ton, som Albert i mjugg vågade kalla korpa-ton: »Ach detta varar icke alltid! Sorgerna och bekymren skola äfven hafva sin tid! Man flyr dem länge, men slutligen hinna de oss, den ena som den andra. – Detta mindes Elina; dessa ord, som Albert ofta, med grimacer och under skratt, härmat, stodo nu så spöklika framför henne, och sorgerna, och bekymren – de voro redan komna. »Ack, kära Mariana! jag är kommen till dig för att .»men längre hann Elina icke, innan hon brast ut i en häftig gråt, under hvilken Mariana ordade i högtidlig ton: »Jo jo, mitt kära barn! Jag väntade dig nästan till mig endera dagen, och det smärtar mig att det skulle ske så snart, att min aning, mitt förutseende, min olyckligt stora mennisko-kännedom skulle tala så sant. Lyckan och glädjen stå icke mera vid din sida – är det icke så? – och nu vill du, hos en vän, i hvars sköte du med visshet vet att du kan nedlägga hela din nedtyngda själs förtroende, söka tröst och hjelp. Men,» tillade hon, seende mot höjden, »Mariana har aldrig mer än ett råd att gifva, en tröst att bjuda, och det är den himmelska manna som en rätt troende, rätt älskande och med det rätta hoppet begåfvad, alltid söker och finner i bönen, i detta öppnande af hela sitt syndiga, af verldsliga och fåfängliga ting uppfyllda hjerta, för sin Herre och skapare.» »Ack Mariana,» sade Elina gråtande, »tror du icke att jag bedt! Ack! jag har legat mången hel timma på mina knän och bedt den gode Guden återgifva mig den lugna, sköna, rena lycka som var min, men som med hvar dag tyckes fly mig allt mer och mer.»
Men gevärssmedens skarpa blickar hade redan, innan det blef för sent, upptäckt orsaken till ynglingens fall. "Visste jag inte, att den fördömde italienarens spioner skulle stryka här omkring", utbrast han med halfhög stämma och störtade sig med all makt öfver den mörka kropp, som låg ofvanpå Gerhard, grep tag i den med hela sin kraft och slungade den ett godt stycke åt sidan. Nästan samtidigt ryckte handskmakaren upp ynglingen, mot hvars högra skuldra spionens dolkstöt hade snuddat utan att göra den ringaste skada. Spionen var nästan ögonblickligen på benen, och hans gälla rop: "Hitåt, soldarer!" skallade så olycksbådande genom den mörka qvällen. Men det var också sista gången han uppgaf detta rop, ty med blixtens hastighet ryckte gevärssmeden en af sina pistoler ur bältet och sköt utan att betänka sig en enda sekund en kula rakt i spionens bröst. Han föll utan att gifva ett enda ljud ifrån sig. "Nu fort undan!" skrek gevärssmeden. "Den der har utan tvifvel fått nog. Nu gäller det att se till på hvad sätt vi må komma undan!" Ett förfärligt larm uppstod på "Kung Gambrinus" när skottet brann af. Den halfsofvande kroaten sprang upp, som om en orm stungit honom. Wallonen satte ölmuggen så häftigt i stenbordet, att den gick i kras och slängde pipan rakt i ansigtet på värden, som svärjande ref sig i pannan, der det våldsamma slaget träffade. Alla nyktrade i ett enda ögonblick till och när ropet: "Svensken kommer! svensken är öfver oss!" ljöd öfver det döfvande larmet, tumlade hela den druckna massan hals öfver hufvud ut genom dörren. Larmet på gatan blef ännu värre, i det att ute ströfvande soldathopar samlade sig. Trängseln på gatan blef snart förfärlig. Alla frågade hvarandra hvad som stod på, men ingen kunde svara derpå. Ingen observerade heller i mörkret den skjutne spionen, förrän en beriden patrull kom tillstädes med sina facklor. De undersökte platsen och träffade på den fallne. En vid kappa, som dolt hans gestalt, hade fallit tillbaka.
Ja, det har till och med händt, att när dörren omsider öppnats för det fångna barnet, har ett slaganfall ändat dess lif. Själfklart tyckes vara, att man icke får aga ett barn för ett utbrott af häftighet eller dåligt lynne, ett visst förstörelsebegär, en nersmutsad eller sönderrifven klädning, vägran att förtära vissa maträtter o. s. v. Likväl göra föräldrar sig skyldiga till dylikt oförstånd oftare än man tror. Såsom ock att göra barnet till offer för sitt eget dåliga lynne, begagnande sig af den minsta anledning för att i barnet söka en afledare för sitt misshumör. Föräldrar böra dessutom besinna, att ett barns s. k. kink eller retlighet oftast har sin orsak i något sjukdomsförhållande, som det icke förstår att på annat sätt gifva tillkänna. Ovilja för somlig mat har för det mesta äfven sin grund däri. När barnet icke vill förtära något, som det mår illa af, är det ju blott det sjukliga tillståndet hos matsmältningsorganen, som på detta sätt framträder. Härvid har man blott att söka bot för det onda, låta barnet uppväxa under de bästa möjliga hygieniska förhållanden och fördubbla sin kärlek och sitt tålamod under dess svaghetstillstånd. Olydnad, osanning, vilda vredesutbrott och uppenbart trots äro ju mycket svåra fel, hvarför de ock af strykteoriens bekännare anses ovilkorligen böra med kroppslig aga bestraffas. Men äfven härvid måste man noga betänka sig och söka tränga till grunden, innan man skrider till handling. En orättvis bestraffning är för den mänskliga naturen höjden af all grymhet, och detta för barnanaturen i allra högsta potens. Men — huru ofta blir icke en bestraffning orättvis. Olydnad är mången gång intet annat än glömska. Äfven osanning kan däraf härleda sig eller ock af räddsla för stryk. Barnet har t. ex. slagit sönder något och fått stryk därför. En tid därefter är det lika illa ute igen. Det fruktar nu, att röna samma behandling som förra gången och söker genom en osanning befria sig därifrån. Hvem är egentligen upphofvet till denna lögn, hvem bär ansvaret därför?