Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bancooch Lag-Utskottens utlåtande iST:o 2, i anledning al gjorde anmärkningar vid Utskottens betänkande JN;o 1, med förslag till Lag för enskilde Banker samt vilkoren för dessas rörelse; Bengt Gudmundsson från Wermlands Län uppläste ett af honom förfaltadt lörslag till Lag för enskilde Banker: hvarefter Utskottets förslag ^.svis företogs till afgörande: då § 1 ogillades, med antagande af hvad Bengt Gudmundsson i stället föreslagit, nemligen: Bankrörelse med förmoner och skyldigheter, som här nedan stadgas, må utaf enskilde personer endast i förening till bolag bedrifvas, elter dertill af Kongl. Maj:t meddeladt tillstånd. Då ansökning härom göres, böra till granskning och stadfästelse bifogas, ej mindre de för bolaget uppgjorda grundreglor, än ock uppoch utlånings-reglementet. Tillståndet må beviljas på högst tio år. Så vida ansökning om Bankrörelses fortsättande blifvit af bolaget gjord aderton månader inom nämnde tids utgång, kan tillståndet dertill för högst fem år förnyas. Efter sådan octroytids utgång, som här är sagd, skall Bank-bolaget upplösas och utredas; § 2 bifölls; § 3 bifölls; § 4 bifölls i Prot.-Utdrag, den s5 April 1845. 871 § 5 ogillades; och i stället, antogs Bengt Gudmundssons så lydande förslag: Bolags-reglorna, genom hvilka delegarne skola sig inbördes förbinda, böra dessutom innefatta uppgifter och stadganden i följande ämnen: a.), om beloppet af teckningssumman eller grundfonden, deraf minst hälften skall utgöras af Rikets gällande mynt och för bolagets räkning i Piikels Ständers Bank innestå; b.), om antalet af Directionens Ledamöter, som icke få vara färre än fem; c.), lika med Utskottets förslag; d.), dito dito e.), dito dito f.), om sättet för uppoch utlåningen och om creditiv-rörelsen; g.), om deposition på uppoch afskrifningsräkning. På hemställan af Bengt Gudmundsson beslöt Ståndet, att Högv.
N:o 16) och inom Bonde-Ståndet af Olof Nilsson från Westerbottens län (mot. N:o 5), hvilka båda motionä - 6 Stats-Utshottets Utlåtande N:o 26. rer yrkat afskrifning af de äldre undsättningsfordringarne i sistnämnda län, samt inom Borgare-Ståndet af Herr G. W. Cygnceus ("mot. N:o 45), hvars motion afser de äldre undsättningsfordringarne inom begge de ifrågavarande länen. Stockholm den 5 Januari 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Jan. 1863, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vädel förslag om beviljande af räntefrilt årligt lånebidrag lill landtmäteri-arfvoden vid laga skiften i Westerbottens län. (B. A.) Uti motion (N:o 383), som af Bonde-Ståndet blifvit till Stats-Utskottet remitterad, har Riksdagsfullmägtigen P. A. Nyström från Westerbottens län, under erinran derom att laga skiften i hög grad påskyndade landets uppodling samt beredde trygghet och beqvämlighet åt dess innebyggare, men att dessa förrättningar beklagligen vore så kostsamma och ofta derjemte så långvariga, att hemmansegare ej sällan på allt sätt sökte undvika dem och heldre lede utaf måw/skiftets fyrfaldiga olägenheter, än de underkastade sig laga skiftesförrättningens svåra tyngder och besvär, föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja ett räntefritt amorteringslån af 20,000 R;dr R:mt årligen till bestridande af landtmäteriarfvoden vid laga skiften inom Westerbottens län, emot den garanti och öfriga vilkor för medlens återbetalning, som Rikets Ständer ansåge erforderliga.
Vidare hafva begärts granskning af stadgar för pensionskassa, bevakning i process, uppgift 3, folkskrifter för intelligenta personer af den tjenande klassen, utländska tidningar för barn, teaterpjesir på friinimande sprak, lämpliga för barn, hen] för sjuka, och hem för sjuksköterskor, utsigt för qvinliga stenografer, för qvinliga telegrafister i England, Röda ' korset; förfrågningar hafva gjorts on1 hushållskolor, väfskola, Almska stiftelsen, fl.ickskolemötet, legostadgan, paiivres honteux, hem för lärarinnor i London m. m. m. m. Det första svenska: barnnlorskeniötet, .som egde rum i Stockholnl under sommaren, inbjöd till sina för ' handlingar derför intresserade qvinnor. Byråns föreståndarinna, fröken Adelborg, bevistade samrrianträdena och föranleddes deraf det studieunderstöd, soni här nedan, bland gåfvor, omnämnes. 6 1 Byräns inkomster för h e t liafva utgjort 73.3 kroiior iiiot 278 kronor 60 öre förledet ar. Af personer, som söka räd i juridiska, hygieniska eller ekonoil~iska angelägenheter, erlägges till b y r h e11 mindre registreringsafgift och derutöfver till den yrkesiiian, hvars bitride p$- kallas, ett arvode, som, då uppgörelse derom sker under b y ~ i n s bemedling, torde utfalla vida billigare iin förhiillandet eljest skulle vara. t. * * Ärenden rörande heiilstudierna hafi-a skötts af samma komité som förledet år, nämligen af fröknarna G. Elfving, M. Forsell och E. Bies. Under året liafva 8 personer begagnat sig af s. k. fortsatt rad och ledning för studier, hvaraf 5 i syenska spraket och dess literatur, 9 i allmän historia samt 1 i teckning. Studieplan för en gång har lemilats för svenska och tyska spräken, samt för alliilän historia, zoologi och botanik. Bokrkd 11afi.a begärts för studium of matematik, meteorologi och fysiologi.
Sorr och Landt-Marskalken till. kännagaf, att sedan uägra Bänkmän bliswit walda till Electorer, cch de lwardera tillkommande befattningar, enl-gt Riddarlms-Ordningen, icke singe bos samma Personer förenas, ffulle Höglofts Ridderstapet och Adeln om Mändag sammanträda fcr att wälja npa Bänkmän för de afdelnirmar bwilkas Bänkmän blifwit Electorer, lwareftcr Bänkmännen om Tisdag kunde wä^ja npa Electorer i deras ställe som blifwck till Utssotts-Ledamöter utsedde, och Electorerne samma dag wälja Utstötts-Ledamöter efter dem som afsägelser anmält. Justerades följande: Utdrag af Högloft. Ridderstapets och Adelns Irrtocoll wid Urtima Riksdagen i Orebro den r Augusti »8io. S.^ D. Bcflöt Ridderstapet och Adeln, i ändamål att beklaga Hans Kongl. Majtts och Rikets förlust genom Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen 63,1 ^u^usrs fränfälle, atf inbjuda sina Resvective Med-Ständer till utgörande, jemte Ridderstapet och Adeln, afen stor Deputation, fom ägde att inför Hans Maj:t locka Riksens Ständers djupa deltagande och saknad, kr snjrrs. Härup - Den 4 Augustt. Häruppä antecknades och efter nägon stund afsändes under anförande af Greftve t_.ökvenUjetin, Larl, den Deputation som titt de öfrige Ständen skulle medföra detta Ridderjkapets och Adelns beflut. Justerades kleni-Protccollet för denZi:sta Julii förmiddagen och för samma dag eftermiddagen. Herr KngeterÄNtr, ^krelnnn, föreslog att den stora Deputation som skulle inför Hans Maj:t tolka Riksens Ständers känslor i anledning af Hans Kongl.
Men en sådan konseqvens torde ingenstädes vara försökt oller ens på allvar ifrågasatt. f) Komitéen har antagit “tvånno arter11 af ifrågavarande påföljd: “Den ena, “under benämning af förlust af medborgerligt förtroende för alltid11, skulle medföra vanfrejd: men den andra, “eller förlust af medborgerligt förtroende å viss tid“, skulle icke medföra vanfrejd. Redan denna besynnerliga indelning af samma sak med motsatta verkningar, tyckes mig visa, att Komitéen ej kunnat värja sig från kristendomens sednaste inflytande i samhällslifvet. Det. visar uppenbarligen att den gamla åsigten, om ärans förlust och brottslingens irreparabla fall, börjat förblekna och förvirras, samt att den grund, hvarpå hela lagstiftningen om vanfrejd hvilat, börjat svigta under lagstiftarens fö t ter. Man har nemligen så småningom i sednare tider börjat betänka, känna och erkänna, att brottslingen, ehuru han för ett enstaka fall, som kommit att åtalas, och icke, likt de flesta, leinnats opåtaldt, måste, till uppehållande af lagens auktoritet och inflytande, straffas, likväl är en menniska, vår like, som vi böre icke utstöta eller onödigtvis brännmärka, utan heldre söka hjelpa och förbättra. Den gamla åsigten deremot om ärans förlust 86 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. grundade sig på öfvertygelsen om något irreparabel i menniskoanden, eller att en viss “character indelebilis11 uppkomme genom vissa slags utbrott nf menniskoförderfvet. Enhvar, som erkänner den rena evangeliska lärans grundsanningar, måste ogilla en sådan hednisk åsigt. B) WjUffbcwtMnieiigfBt har ogillat förlust af medborgerligt förtroende och vanfrejd såsom straffpåföljder, emedan omförmälde förlust, “uttalad såsom bestraffning för brott, synes nog mycket närma sig till ärans förlust: ett straff i “nu gällande lag, hvilket blifvit, efter Beredningens tanke, på goda skäl ur lagförslaget uteslutet.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han i anledn. häraf och ehuru haus mening varit, att den som hade någon anmärkn. att göra, skulle dertill anmäla sig före föredragningen af den punkt, hvarpå anmärkmn hade afseende, finge hemställa om R. o. Ad. behagade till nästa plenum uppskjuta pröfningen af återstående delen af Allm. Desv.- o. Ekon.(Itsk:s betänk. Ropades ja. Den 12 Juli. 41 Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne mern. och utlåtm, nemi. från Constitutions-Utskottet: N:o 23, med förslag till ändringar och tillägg uti 11 mom. 1 § Tryckfrihets-förordnm, rör:de allemnande af exemplar af tryckpressens alster till åtskilliga embetsverk och allmänna bibliotheker; N:o 24, i anledn. af BondeSt:s återremiss å mern. N:o 16, rör:de åtskilliga Bevilln.Utsk:s åligganden och å mom. lN:o 18, ang:de sammansatta Utsk.; N:o 25, med utlåt, i anledn. af återremisserne å mern. N:o 19, angale tiden för motioners afgifvande; N:o 26, i anledn. af 3:ne Stånds återremiss å mern. N:o 17, Stats-U tskottet: N:o 238, i anledn. af erhållne återremisser å betänk. N:o 194, ang:de ifrågaställde extra statsanslag till föremål tillhörande civil-departementets handläggning; Bevilln.-Utskottet: N:o 23, i anledn. af RiksSt:ns olika beslut, ang:de tullbevillningen; Banko-Utskottet: N:o 67, i anledn. af Hofkirnrgen G.
Län och aflöningen för de till Läns-styrelserne hörande tjenstemän och betjente under sednare tiden blifvit efterhand förhöjd, har Kongl. Majit, ansett billigheten fordra, att en lika förmån beviljas den hos Öfver-Styrelsen för hufvudstaden anställda tjenstemanna-personal, hvars nuvarande aflöning onekligen står i ett alltför ofördelaktigt förhållande till lefnadskostnaden derstädes. På grund häraf och då, hvad Polisen angår, Stockholms egen - Transport 101,927: 0. 101,927: G. 68 Kongl. Maj.U Nåd. l‘rop. N:o I, om Statsverket 18oC. Transport skap af hufvudstad förorsakar att kostnaderna för ändamålsenligorganisation och underhåll af polisen blifva jemförelsevis högre än i rikets öfriga städer, hvilka sjelfva nödgas bekosta sin polisbevakning, samt Rikets Ständer från längre tid tillbaka, genom beviljande af ett till underhållet af hela polis-inrättningen vid nämnde tidpunkt i det närmaste tillräckligt. Statsanslag, erkänt Statens förpligtelse att i väsendtlig mån deltaga i omkostnaderna för hufvudstadens polis, har Kongl. Majit funnit Sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten af ökade bidrag från det allmännas sida till aflöningen åt Ofvcr-StåthållareEmbetets Kansli och Polis-styrelsen i Stockholm. Efter granskning af det ingifna förslaget har Kongl. Majit ansett några andra inskränkningar deri svårligen kunna ske, än att den ifrågaställda tillökningen af exekutionsbetjenternas antal från 12 till 16 torde böra förfalla; att lönerna för de begge Kanslisterna i Poliskammaren bestämmas, liksom i allmänhet för lägsta lönegraden, till endast 1,000 R:dr Riksmynt i stället för 800 R:dr B:ko, samt att det med 1,000 R:dr B:ko begärda arfvodet för en vikarie åt polismästaren uteslutes. Med iakttagande af dessa jemkningar i Ofver-StåthåilareEmbetets förslag skulle
Då, på sätt redan blifvit tillkännagifvet, 2:ne Stånd redan godkänt det af Ulsk. framställda förslag, att utesluta det i K. M:s Propos. befintlige 2:dra morn., torde R. o. Ad. finna, att i denna omständighet ligger ett mägtigt stöd för den af Utsk. yttrade åsigt, rörande mom:s uteslutande. I likhet med Hr Juslitie-Stats-Ministern anser jag dén i 2:dra mom. framställda princip ganska riglig, men den utgör en del af bevisningsläran, samt synes snarare tillhöra processen, än en lag om handelsböcker och handelsräkningar, och torde från en sådan synpunkt icke vara lämplig alt här intaga. Då derjemte principen här står naken och utan sammanhang med reglorna för processen i allmänhet, skulle den, enl. Utsk:s åsigt, möjligen kunna föranleda till missförstånd. Jag vågar alltså vördsamt anhålla, det R. o. Ad. behagade bi falla Utsk:s förslag. Då härefter propos. framstäldes till bifall å förevande §, ropades starka Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. §§:ne 14 till och med 28. Biföllos. Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s den 27 och 31 sisth Okt, på bordet lagda Mern. JYs 334, i anled:n af återremisser Den 3 November f. m. 259 Ullål. M 274, ang:de väckte motioner om statsbidrag för jernvägsanläggningar, biföll R. o. Ad. sista punkten af detta Mern., hvilket i öfrigt lades till handlingarne. O Ånyo föredrogs BankoUtskis den 27 och 31 sisth Okt. på bordet lagda Mern. JM 74, med yttrande och förslag till sammanjemkning af RiksSlins beslut, i ani. af Betänk. JM 61, ang:de förändrad organisation af Bankoverket. Detta Mein. företogs punktvis till afgörande. lista punkten, ang:de ifrågastuld ombyggnad till beredande, af gemensam lokal för kassaoch depositions-afdelningarne. Lades till handlingarne.
Amorterings-fondens, äfvensom all den för öfrigt vid nu ifrågavarande statsskuld förekommande förvaltning besörjes af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, hvilka jemväl ega att, efter omständigheterna och blifvande penningeställning, ej mindre bestämma tiden för upplåningens företagande och lånesummans belopp inom ofvan uppgifna gräns, än äfven föranstalta om uppköp af de för jernvägs-byggnadslånen utgifna obligationer, på sätt och å tid så dant lämpligast och med största fördel för Staten kan ske. Stockholm den 21 Augusti 1860. Reservation: af Hr Wcem: nFör att så vidt möjligt underlätta upptagandet af ifrågavarande lån, försäkra sig om lånesummans snara erhållande, samt förekomma, att för lånet utgifne obligationer, till men för Svenska Statsverkets kredit, blifva noterade till underkurs, anser jag att, i likhet med hvad för de utländska lånen blifvit beslutadt, Rikets Ständer böra hos Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes lemna sin garanti och fastställelse äfven åt detta lån.» Häruti hafva instämt: Herrar Bildt, Gillis; Skogman, C.; Montgomery Cederhielm, R.; Gripensvärd, J. 0.; Leijonancker, F. W.; Biskop Annerstedt samt Dokto rerne Tellbom och Schram. Bih. till R. St. Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Äng. 1860, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af gjorda framställningar om beredande af annan embelslokal för Rikets Ständers Justitie-Ombudsrnan och hans expedition.
Vill man således anse den theoretiska examens förläggande till universitetet såsom »en inskränkning i Carolinska institutets verksamhet» så, långt ifrån att, såsom motionären framställer förhållandet, denna inskränkning på intet, håll blifvit ifrågasatt, har den tvärtom blifvit godkänd af alla myndigheter som blifvit hörda, Carolinska institutets professorer icke undantagna. Kan man väl vid sådant förhållande skäligen framställa denna, af alla sakkunniga myndigheter obestridda, åtgärd såsom ett våld emot Carolinska institutets rätt, en stympning, med hvad mera derom blifvit yttradt. Om borttagandet af denna theoretiska examen skulle hafva ett så förderfligt inflytande på Institutet, kan det väl rimligtvis antagas att olägenheterne icke skulle kunnat inses af Institutets professorer och af Sundhets-kollegium, då de, utan all protest deremot, afgåfvo sina ofvan refererade yttranden ? Det torde dessutom icke vara omöjligt för hvem som helst, som känner till förhållandena, att hilda sig ett omdöme öfver betydelsen af denna theoretiska examen för Institutet. På de sednaste 30 åren hafva 24 af Institutets elever undergått densamma; således icke ens En om året. Ar det då månne tänkbart att Institutets verksamhet skulle i någon särdeles grad vara beroende af en examen, som så sällan förekommit? Kanske ville någon invända att Institutet examinerat få, men undervisat så många flera. Dessa sednare måste då hafva varit universiteternes elever. Men om fordom många af dessa och nu ett ringare antal sökte undervisning vid Institutet, så måste ju tydligen anledningarne dertill ligga antingen i undervisningens olika beskaffenhet vid Institutet, eller uti förhållanden vid universitetet; ty icke kan borttagandet af en examen, som endast Institutets elever, voro underkastade, ha inverkat på universiteternas elever, som icke hade med denna examen att skaffa. Men, säger man, anledningen hvarföre Institutets elever före den nya regleringen varit så få, är att söka i den inskränkta kompetens-rätt, som varit åt Institutets elever förunnad. Ehuru frågan om orsaken till elevernes ringa antal före omregleringen tydligen icke förer till något svar derpå, huruvida borttagandet af den theoretiska examen inverkat på elevernes antal efter omregleringen, så torde äfven frågan om kompetensrätten förtjena en belysning.
Se Lista. Banko-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 1. med hemställan om arfvoden till Notarier och Kanslister. I. B. 113. A. 148. — N:o 2. med hemställan om tillfällig förstärkning af fonden till Diskontering och utlåning för handel och näringar samt till kassakreditiv åt enskilda personer. I. B. 113. A. 149. — N:o 3. med öfverlemnande af Bankofullmäktiges till Utskottet afgifna berättelse. I. B. 540 IL 47, 454. — N:o 4. öfver väckt motion angåenge upphäfvande tills vidare af stadgandet om vexlars Diskontering mot 4 procents ränta. I. B. 180. A. 194. — N:o 5. öfver väckt motion om anställande af laga undersökning i vissa af Bankens styrelse behandlade mål. II. B. 689, 710. A. 711. — N:o 6. i fråga om eftergift af öfverränta å 2:ne hos Lönekontoret i Göteborg upptagna handelsdiskontlån. II. B. 689. A. 711. N:o 7. i fråga om afskrifning af åtskilliga från Lånekontoret i Göteborg utgifna diskontlån äfvensom af derstädes balancerade öfverräntor å dylika lån. II. B. 689. A. 711. — N:o 8- Berättelse angående Bikets Ständers Banks styrelse och förvaltning. lil. B. 4,'36. A. 37. U. 412, 502. 513.' — N:o 9. med återleranande af Herr J. G. Wennerströms motion. III. — N:o 10. med förslag till vissa förändrade föreskrifter, angående medels emottagande på uppoch afskrifnings-räkning. — N:o H. om utseende af Revisorer och Suppleanter för granskning af
Fru Ebba nalkades och sade med lugn röst, ehuru äfven hon blifvit obehagligt störd: ”Mäster Sigfrid, edra ögon måtte tagit skada af alltför mycket nattvak och skådande opp till stjernorna, så att J icke kunnen urskilja jordiska ting. Hvad är det J sägen?” Öfverraskad af det hastiga ombytet från skymning till strålande ljus, hade mäster Sigfrid lagt handen öfver ögonen, dem han slutit. Han borttog nu handen, slog opp ögonen, såg sig omkring, och skakade smått på hufvudet, så att hans spikraka hårtestar föllo honom än mer i ansigtet, hvarpå han sköt dem undan och strök sig uppåt öfver ögonen, liksom han velat reda för sig hvad han såg, och sade nu: ”Underlig var denna syn, se här ser jag ju nu idel sköna rosor och blader med kärleksknutar förenade. Måste i sanning, som högvälborna hennes frudöme behagar säga, mina ögon af det myckna nätternas vakande tagit skada. Lär väl behöfva något guld, till deras stärkande nyttja. Torde det väl för hennes frudöme och hennes välborna jungfrudöttrar vara godt att detsamma bruka.” Hebla, som nu hunnit hemta sig efter obehaget af mäster Sigfrids ord om mattan, sade nu leende: ”Käraste mäster Sigfrid, vi hafva lyckligtvis ingen svaga ögon, är det emot sådant, guld skulle vara bra?” ”Ja, guldfilspån eller hammarslagg, väl smått och grannt rifvet, så att man det näppeligen känna kan, och spildt i ögonen, styrker synen. Men man dricker det ock emot hjertats affecter och stor rörelse, och skall jag deraf gerna tillreda och högborna herrskapet dermed förse, till framtida behof.” Hebla kunde ej motstå sin lust att skratta, men fru Ebba sade: ”Du yrhätta, allting skrattar du åt, du som ännu ej pröfvat verlden. Väl kunde mången gång behöfvas ett medel mot hjerteve; men om dertill just guld är lämpligt, vet jag ej. Kära mina unga flickor alla, väl kommer för er, hvar och en, den tid, då J önskaden äga en guldtinktur emot sorgen.”
Svenska tackjernet är begärligt för utlänningen, och betydlig export bör i följd deraf komma att äga rum; men den brist på inhemskt tackjern, som i följd af utförseln skulle komma att uppstå för de på köpe-tackjern funderade Bruk , kan, med fästat afseende på bibehållandet af Svenska slångjernets credit, och på utrikes orter kända stämplar, icke blifva ersatt genom det tackjern, som utifrån införes. I följd hvaraf, då reciprocitetsförhållande i detta afseende ej äger rum, jag, åberopande Herr af Geijerstams ■vid Utskottets första Betänkandet bifogade 444 ®en October f. m. reservation, anhåller, att utförseltullen å tackjern må blifva förhöjd till 75 procent af varans värde, hvarå jag vördsammast får utbedja mig Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition. Herr Rosenblad: Just den enskilta kännedomen jag utrikes inhämtat om det stora värde man sätter på Svenska jernet, äfvensom om den dåliga beskaffenhet af det utländska tackjernet, gör, att jag tillstyrker förbud mot inoch utförsel af tackjern; det förra, på det våra stämplar ej må försämras, och det senare, emedan våra malmer framför andia länders äga företräden, som ingen chemisk process kan ersätta. Med största kostnad har Preussiska Regeringen låtit under ledning af sina utmärktaste vetenskapsmän verkställa de dyrbaraste försök till eftergörande af Svenska jernet, men fullkomligen misslyckats. Jag känner t. ex. att för gammalt skrotjern d. v. s. gamla Svenska kanoner, som sedan Fältmarskalken Grefve Dalbergs tid legat på Stettins fästning, betaltes alldeles glupskt, oaktadt den stora svårigheten att söndersåga dessa pjecer. Då man känner det höga priset i Norra Tyskland på Svenskt tackjern, bör man noga akta sig, att tillvägabringa några speculationer på detsammas utförande. Jag instämmer med BorgareStåndct, att minst 8 R:drs tull per Skeppund bör läggas på tackjernet. Don 3o O c tobcr f. »i. Herr af Ekenstam,:
Madame Loubet säges vara en enkel och anspråkslös kvinna med utpräglad smak för ett stilla familjelif, hvilken dock med ofel1 » STOR-KLAS OCH L I L L - K L A S » PÅ SVENSKA TEATERN. BARNDOMSVÄNNER. J A G. V E T EN GLÄDJE, som varar — det är den, som vuxit upp med oss. Jag vet ett band, som icke brister — det är bandet mellan barndomsvänner. Det är något så skärt och fint, detta, vackert som våren, oförvissneligt som det solljusa hoppet. I lek och löje begynte det. I lek och löje gick det fort. Skratt, skämt, sång och dans bröto sig mot en fond af allvar, mot en bakgrund af guld. All barndomens poesi var där, allt barndomens joller, nonsens, ljufva tokeri. Allt väfde sig tillsammans och vardt ett helt af sällsam skönhet. När man nu i minnet dröjer därvid, är det som en saga. MADAME LOUBET. bar takt och värdighet förstår uppbära de representationsplikter, hennes makes höga ställning nu på- lagt henne. Tvänne söner och en dotter äro frukten af hennes äktenskap. Vi meddela äfven bilden af madame Felix Faure, den bortgångne presidentens änka. Nié- ce till mairen i Amboise,den stad där Faure i unga år utöf vade det hedervärda garfvaryrket, blef hon sedermera hans maka efter flyttningen till Havre. En utmärkt värdinna i Elysépalatset, har hon nu ock vetat att lämna det med en upphöjd värdighet, som gjort hennes sorg vördad af alla. MADAME FAURE. T ^ E FRANSKA TRONPRETENDENTERNA börja •Sr åter röra på sig och deras personligheter ha genom de senaste händelserna i Frankrike på nytt skjutits i förgrunden. Vi återgifva därför i dag deras senaste porträtt. Där är först bonapartisternas kandidat, prins Victor Napoleon, född 18 juli 1862, som bekant numera bosatt i Bryssel, hvarifrån han står i ständig förbindelse med sina trogna i Paris, bidande sin dag. Så ha vi rojalisternas man, ättlingen af huset Bourbon, hertig Ludvig Filip af Orleans, född 6 febr.