Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är af sådan anledning Utskotten, hvad Kungsgårds-och boställs skogar beträffar, anse någon rubbning i nu tilläfventyrs gällande Contract, hvarigenom dispositionsrätt af betet kan vara upplåtet åt annan person, än den sorn nyttjar skogen, icke böra ega rum; hvaremot, i afseende å recognilions-skogarne, något hinder för inträdande af det förhållande, Motionairen åsyftat, icke synes möta, enär den mulbetesiällighet, sorn å desse skogars områden af vissa jordegare eller boställsinnehafvare utöfvas, och hvar, vid de, genom Kgl. Kungörelsen den 4 Februarii 1811, blifvit bibehållne äfven då recognitions-skogarne till skatte försäljas, endast grundar sig på gammalt bruk, deruti Kongl. Majit och Rikets Ständer lärer vara obelaget att göra en inskränkning af den ringa betydenhet, hvarom nu är fråga. Utskotten få alltså tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det förordnas måtte, dels alt den, som disponerar recognitions-skog under det betet derå af annan begagnas, må, ehvad skogen är till skatte köpt eller ej, ega rättighet alt, till ny skogs uppfredande, en tiondedel af skogens hela område, i sender, inhägna; dels ock alt, vid utarrenderande af Kungsgårdsoch boställs-skogar, skogs-innehafvaren måtte förbehållas enahanda rättighet, när betet serskildt upplåtes, och derjemte vara skyldig att en dylik inhägnad verkställa. Stockholm den 21 JNov. 1834- Stalssamt Allm. Ankom till Exp.-Utsk. den 21 No v. Betänkandej angående Indelnings-jemkningen i Blekinge. Efter erhållen remiss af Kongl.
Men, vet Ni hvad: nu ha vi ärligen förtjänt en stunds hvila, ett glas vin och en frukt vid buffeten. I den mindre börssalen på andra sidan vestibulen har denna sin plats. Här är också smakfullt smyckadt med flaggor, sköldar, ståtliga gobeliner och grönt, och unga damer fylla förekommande ert glas, välja edra drufvor, skära för er tårta. Ah, hvad det smakar efter den långa, intressanta, men nog litet tröttsamma vandringen mellan vår » världsutställnings » alla skattekamrar! Ännu en drufva, om jag får b e. Men Ni hejdar er midt i meningen, Ni lyfter er lilla uppnäsa, och i långa andedrag vädrar Ni begärligt. En obeskrifligt aptitretande doft strömmar genom salen. Ack, det var sant, så när hade jag glömt! Våffelbruket där inne i rummet till höger. få förflytta nå- got exemplar af fjäderfäet ur denna dess naturliga omgifning till er egen stekgryta. Och sedan vi så grundligen materiellt ha stärkt oss, kanske Ni kan förmå ännu en sista andlig strapats — jag lofvar Er, att den skall bli ett nöje! Det, om något, är ögonblickets institution. Två unga husbållsskoleflickori sina praktiska och nätta blå dräkter, hvita mössor, ögonen klara af elden och de täcka ansiktena blomstrande röda af värmen och ifvern, där de vända sina frä- sande våffeljärn. Här är det värst att balanceratillgång och efterfrågan. » Fårjag — får jag, » ropa flere rösteri h varandra, och flere armar sträckas med tomma asietter, begärliga efter mer. Men så äro de också delikata, de våfflorua. Eller hvad säger N i? På andra sidan buffeten göra vi en visiti » Vildtrummet », en originell tillställning, hvars arrangementer otvifvelaktigt skulle ha väckt gamle jägargubben Ekdahls i » Vildanden » odelade gillande. Hela fonden är dekorerad med graua.r, ett sannskyldigt nordiskt landskap; mellan deras rötter kilar den vinterhvita Jösse, och allahanda skogsfågel sitter uppflugen i grenarne.
Till hvad jag nyss nämnde anhåller jag få tillägga, att jag blott yttrat min öfvertygelse om formen i allmänhet, utan att för min enskilda del vilja på - Den 57 Januari f. m. 4*5 yfka annat föredragningssätt, än det hvarom R. o. Ad. sig iörenar. Frih. Gederström: Att det är ett Stånds rättighet att besluta, huruvida det vill hafva föredragning af ett betänk. punktvis eller i sin helhet, derom kan tvist icke uppstå; emedan man eljest skulle kunna uppehålla dlscussionen öfver ett betänk., bestående af många punkter, i liera dagar eller veckor. Således kan man icke bestrida atl, om Ståndet säger nej till propos. om punktvis-föredragning, det faller af sig sjelft att ämnet skall i sin helhet förekomma. Pir Frih. o. Landtm, hemställde, sedan de ledamöter, hvilka egentligen yrkat målets föredragning punktvis, derifrån afstått, om det vore någon af R. o. Adis ledamöter, som hade något dervid att erinra, att målet föredrogs i sin helhet. Ropades nej. Hr Landtm, yttrade, att då således ingen af R. o. Ad. hade något att erinia dervid, att målet i sin helhet föredroges, kunde Hr Landtm, ej annat finna, än att den ifrågasatta voteringen, äfvensom frågan om målets företagande punktvis, förfallit, hvarföre ärendet nu Lomme att i sin helhet lill afgörande företagas. Hr R osen bl ad: Del är med verklig ledsnad jag ge nomläst detta betänk, och dervid funnit huru ringa afseende de FL Utsktn, sedan SlatsUtsk. också fått sin hand med i spelet, fästat på ett förslag, som afser befrämjandet af ett för Sverige sä vigligt ändamål, som sjöfartens förbättrande, nemi. ali befria Svenska handeln från det enda band, som kan anses qvarstå till melin för densamma i dess fria täflan med främmande flaggor under nu afslutade recipocitets-tractater med främmande länder, hvilket band består uti den afgift, som Svenska flaggan är underkastad lill aflöning af Sveriges consulsstat; ett förhållande, som icke äger rum hos åtskilliga andra nationer.
I Greenwichs Hospital uppehållas 24000 sjömän: 3000 andra dessutom få pensioner ur inrättningen. London d. 10 Oct. Vi ha gjort en utflygt från London till Brighton – derifrån utefter kusten till Dover och hit tillbaka. Jag skulle ha åtskilligt att orda derom, i fall den eljest så glada anblicken af brefven från Sverige ej nu betagit mig all lust att jollra. – Den vigtiga nyheten med sin vackra benämning heter således fred – med sin andra benämning heter den: Finlands förlust och Ålands; och vill man tala om det styckade Sveriges sjelfständighet, så kan man väl säga derom hvad en stor Historieskrifvare säger om sitt land, som undergick ett lika öde: ”Vi äro herrar i huset, med undantag af dörrar och fenster. – Här fordras ett nytt uppslag i sakerna. Nu skulle jag vilja bjuda handen till en ny Calmare Union. De svage med gemensamma interessen måste söka sin styrka i förening. – Att Svenska hamnarna stängas för Engelsmännen kunde man vänta sig. Våre Svenske köpmän här tro dock ej, att handeln med Sverige skall fullkomligt afbrytas, så länge hamnarne äro öppna för neutrala, för Americanare: och så länge Englands eget intresse är att bibehålla vänskapen, skall dess handel nog finna vägen till Sverige, liksom den, oaktadt vida strängare förbud, alltid funnit vägen till Ryssland. Om bord på samma pakett, som vi från Götheborg, voro två Ryska köpmän från Riga – och deras skepp gingo med Engelsk convoy. Stoke Newington d. 1 Nov. Jag är på landet en half Svensk mil från London, och njuter der en litet renare, vackrare himmel. – London är en töcknig, rökig håla: ett passande hemvist för Rikedomens Gud, för att skymd från dagen, vid lampans sken räkna sina skatter. Men alla fattiga, allt sedan Diogenes dagar, ha älskat litet solsken; och så gör jag. För ett par veckor sedan flyttade vi hit. Stället är en nätt by, hvad man skulle kalla stad i Sverige. Vi bo hos ett beskedligt prestfolk, som håller skola för 20 till 30 smärre gossar och äfven emottager fullvexta utlänningar för att anglisera dem.
Memorial i detta hänseende innefatta, redan vara besvaradt, och yttrande således endast erfordras i afseende på framställningen om belöning åt Öfver-Commissarien VV est beck, om anslag till försöks anställande med den så kallade vattenlycktan samt rörande Li.fräddnings-håtars användande till Skeppsbrulnes bergning. Härvid tro Utskotten sig först böra meddela de upplysningar, de i den ordning Riksdag-Ordningens 4^ §• föreskrifver, förskaffat sig, i afseende på handläggningen af den hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälda fråga om pension för Dykeri-Commisarien Westbeck, och få sålunda vördsamt inberätta, alt Kongl. Maj:t vid målets föredragning den 29 Augusti nästlidet år i Nåder förordnat, att Dykeri-Directionen borde mera bestämdt än i S ta ts-U t sk o tt e t s Betan k an den, 47* det först afgifne Utlåtande skett, yttra sig angående Westbecks uppfinningar» samt att pröfningen af det begärdta förskottet till anställande af försök med valtenlycktan, skulle ske i sammanhang med Regleringen af Riks-Slatens p:uö Hufvud-Tifel, att sedan Dykeri-Dircclioneii med fornyadt underdånigt Utlåtande inkommit, något ytterligare i frågan icke blifvit tillgjordt, men att Stats-Secrelerar.en derjemte förklarat, alt af framtida tillgång på Q-de Hufvud-Titeln och af en jemnförelse emellan värdet af Westbecks uppfinningar och angelägenheten af andre på denna Titel anviste utgifter, lomme att hero, huruvida någon belöning kunde Westbeck beviljas, hvilken i alla fall icke kunde gifvas i form af årlig pension, emedan egde Hufvud-Titeln dertill icke fi nge användas.» och annan disponible fond för detta ändamål icke funnes.
Ju närmare han kom denna skog, dess högre tycktes honom träden, och då han var helt nära, såg han, huru skogen sträckte sig tät som en mur åt alla sidor. Han red sakta omkring för att finna en väg eller stig, som ledde dit in, men han fann ingen. Först stodo träden sida vid sida som bålverk kring en fästning, och under dem var ett nästan ogenomträngligt snår af buskar. Hägg och hagtorn och björnbär med långa, taggiga gröna rankor väfde sig så tätt tillsammans, att ingen häst kunde rida dit in. Då steg prinsen af hästen, gaf den ett slag och sade: »Spring hem, min gode gångare. Jag vandrar helst allena!» Och så böjde han sig ned och började bryta sig in i skogen. Det var ingen lätt sak, ty buskarne slingrade sina grenar om hans hals och armar, det långa gräset snärjde sig kring hans ben, och fastän han var klädd i järn med nedfäldt visir, var det honom nästan omöjligt, att tränga igenom all denna mjukhet, som vältrade öfver honom. Men ändtligen var han igenom skogens skans och stod inne under de höga träden. Det led emot solnedgången, och genom de raka, höga stammarne trängde långa, röda solstrålar på tvären in under de dunkla kronorna. Först tyckte prinsen, att där var dödstyst, men så hörde han huru en sakta, ihållande susning ständigt gick genom skogens kronor. Det lät nästan som hafvet, när det brusar på afstånd. Gråbergs-gubben Gråbergs-Gubben. Mel. Sandahls kanon. Att Gud man förglömmer syns af det som händer, Ty hur man än lyssnar och blickarne vänder, Man märker blott tjufknep och falskhet och mord, Så aldrig man förut sett maken i Nord. Vi hafva ju Fischers med fleras bedrifter Och Glimmingemordet och morden med gifter, Men intet går upp emot det ifrån vind, Beherskad af odjuret Carl Wetterlind, Som, om han än snapsade på våra bolag, Ej räknat till Bolagets fel att i olag Hans hjerna ej kom, enär dyster han var Nog tillräckligt förut från tidiga dar. Men Satan, som alltid är noga om steken, Han hviskar Carl Johan: »Håll stödigt i veken Och skaffa oss hem både kulor och krut,
Den ii April. delns å Landet beläggande med enahanda Ut. skylder, som dessa Näringar uti Städerne åtfölja. Om förbud emot Krämares kringstrykande. Angående möjlighets beredande för innehafvare af Boställs Jord att låta försäkra Abyggden i Allmänna Brandförsäkrings anstalten. Rörande jemnkning uti Båtsmans Roterirw gen i Halland; samt om medels vidtagande till Luxens hämmande och inländska FabriqucrUes uppbjelpande; och ExpeditionsUtskottets Om en ändring titi Riksens Ständers un. derdåniga Skrifvelse, angående Westerbottni. Ska Lånet, 2:0 Återremitterat; Stats-Utskottets Betänkande, om projecterad Aflönings-Stat m. m. för Ulricsdal* Kongl. Lust-Slott , äfvensom All. manna Besvärsoch Oeconomi» Utskottets Utlåtanden så väl i anledning af väckt fråga, om nödvändigheten af förklaring i vissa delar af .Kongl. Kungörelsen den 3 April 1816, om öf. verenskommelser, rörande Piesträttighetcr, som rö.ai de beståndet af sådana Contract, hvilka emellan Pastorerne och Församliogame blifvit upprättade, och hvarmed båda förklarat sig nöjde, 3:0 Remitterat; till Stats-Utskottets Utlä. Den n April. 3JI tande, Expeditions-Utskottets Memorial, angående förvaringsrum för öfverblifne Exemplar a£ Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. Ifrån Vallo fl. Borgart-Ståndet : Af den 24 sistledne Martil , innehållande, att Ståndet bifallit Bevillnings Utskottets första afgifne Betänkande, angående Grunderne för den allmänna Bevillningen, med antagande derjemte af hvad som innefattas uti andra Alternativet af Utskottets senare Utlåtande, beträffande Consumtions-afgiften för Öfverflöds varor och fyllnads-afgiften för Landt.Tull-ersättningcn.
Konungens Nådiga Proposition, I is 25g, 260, remitt. till StatsUtskottet, II s 1128, n33, n34> 1136, Utskottets Utlåtande, IV 1. s 914, gi5, bif. af Adeln, IX s 25g, af PresteStåndet, IX s 263, af BorgareStåndet, IX s 205, af BondeStåndet, IX s 268. om anslag för éri, i norra delen af Halland; Motioner, remitt. till StatsUtskottet, II s 114g, n5g, 1164, 1169. —• — om dito för en, i WesterNorrland; Motioner, remitt. till StatsUtskottet, II s 1204, I2o5, —> — om dito i Sunnerbo Härad i Kronobergs Län; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1246. Om tillsättandé af, i åtskilliga Län, StatsUtskottets Utlåtande, IV 2, s 979—• 986, bif, af Adeln, IX s 282, afPresteStåndet, IX s 288, af BorgafeStåndet, IX s 291, Underd. Skrifvelse, X 1. s 4t0—412* RiksdagsBeslutet, §. 44- —- Besigtningar, om närmare besämmande af när, äro nödige. Lag Utskottets Betänkande, Vll 1.
Ständer äfwcn finna Nödigt, att dermed förena den underdäniga önskan och anhållan, det Kongl. Maj:t härom täckes i Räder förständiga Dest och Rikets Stats-Contoir till underdånig efterrättelse och behörigt iakttagande. Till Riksens Högloft. Ständer hcmställes detta »vördsammeligen. Stockholm den i Aprft iLio. Pä Högloft. Ridderstapets och Adelns Ledamöters magnar L1LL8 kleming. Pä Högwördige Präste-Ständets Ledamöters »vägnar ^s. linZstaclius. Pä Wälloft. Borgare-StZndets Ledamöters magnar ^dr. LnZel. Pä Hederwärda Bonde-Ständets Ledamöters »vägnar ^näers vilsson. l>l. kiöäellus. W? Den 6 April. Afskrift.
Både på hufvudets och framför allt på hjärtats vägnar var hon vida öfverlägsen sin gemål, som dock visst icke var någon obetydande regent och framför allt utmärkte sig för sin diplomatiska begåfning, hvaraf han äfven förstod att göra ett ypperligt, om ej alltid så samvetsgrant bruk till sin egen och sina staters fördel under de ändrade förhållanden, som uppkomsten af stora stater vid medeltidens slut framkallat. Men Isabella nöjde sig icke med regentinnans berömmelse, utan besatt i hög grad äfven kvinnans och husmoderns dygder. Hon förstod lika väl att med egen hand sömma sin makes linne som att lära världens stoltaste adel att böja sina styfva nackar inför henne; och åt sina barn gaf hon den yppersta uppfostran. Ende sonen dog i unga är, och hans död gaf det kungliga paret ett tillfälle att i ännu större omfång än förut fullfölja sina planer att samla halföns riken till ett enda stort helt. Den äldsta dottern, som bar sin moders namn, förmäldes med Portugals konung Emanuel den store, och därmed skulle föreningen af halföns tre riken jämte hela deras begynnande, världsomfattande kolonialvälde i båda Indierna på det yppersta sätt varit förberedd, — om ej till all olycka den unga drottningen inom kort aflidit och snart följts i grafven af sin späde son. Aldrig har väl ett barns död fört med sig så omfattande världshistoriska förändringar. Halföns förening omöjliggjordes genom tronföljdens öfvergång till den andra dottern Johanna; men hon var förmäld med en prins af huset Habsburg, hvilket så väl förstod konsten att eröfra länder och riken i brudkammaren; och med hennes son, — i historien känd som kejsar Karl V — indrogos FerJ^LATEN, dinands och Isabellas riken på ett i högsta grad ödesdigert sätt i habsburgarnes vidtomfamnande världspolitik. Men omkring år 1486, medan ännu den afgörande kampen mot morerna förestod, kom till det kungliga hofvet en främmande flyktig man. I det spanska folkets minne lefver han under namnet Cristoval Colon.
Till den som besörjer mathållningen för lärlingarne förslagsvis, dock högst » 250, och till hyresersättning, likaledes förslagsvis, högst » 100; samt att utgå för en gång: Till uppköp af inventarier och materiel » 1,000, För reparationer m. m » 400, eller tillsammans R:dr R:mt 5,200; samt att, enligt Kongl. Brefvet den 3 December 1861, för byggnaders uppförande vid skolan blifvit anvisadt ett anslag af 14,200 R:dr. Dessutom är fråga väckt om inrättande af en särskild skogsskola på bruksägarnes bekostnad, för bildande af Bruksskogvaktare, hufvudsakligast i afsigt att erhålla kunnige personer, att handhafva kolning och befordra kolskogens återväxt. Någon ordnad skogshushållning har inom länet aldrig funnits, men till införande af en sådan synes början vara gjord derigenom, att fråga uppstått om införande af trakthuggning å ett och annat ecklesiastikboställe, äfvensom å sågverksoch bruksskogar, hvilket dock, hvad boställsskogen beträffar, beror på nådigt bifall till en af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande gjord underdånig framställning om medgifvande åt boställshafvaren af andel i afverkningen, till betäckande af de med trakthuggnings-indelningen och trakthuggningen förenade kostnader. Hushållningen med nybygges-skogarne och enskilda skogar anses så till vida vara förbättrad, som skogseldar, hvilka förr dels af uppsåt, dels af vårdslöshet åstadkommits och förhärjat ofantliga vidder, numera sorgfälligt förekommas, hufvudsakligen af den anledning, att allmogen mer och mer lärt sig inse de svåra förluster, som genom sådan förödelse tillskyndas. Skogsmarkens beskaffenhet inom länet är öfverhufvud lika. Dessa marker äro i allmänhet mycket kuperade, mest berg och stenbundna, gående höjderna i sträckning öfver hela länet i nordvestlig och sydvestlig rigtning, hvaremellan dalar med sjöar och vattendrag ungefär parallelt förekomma.
Nådig remiss af den 12 påfoljde November, behagat till nämnde Utskott öfverlemna Revisoren vid samma Contor /. G. Nyströms underdåniga ansökning att på enahanda sätt bibehållas vid den af honom innehafda Revisors-lön, 497 R:dr 8 sk., med tillökuing för kl tunnor spanmål. Af hithörande likaledes i Nåder delgifna handlingar hafva Rikets Ständer inhemtat, bland annat: alt, enligt Rikets Ständers af Kongl. Maj:t i Nådigt Bref den 17 Mars 1824 Allmänna Magazins-Directionen till efterrättelse meddelade beslut, rörande nämnde Verks upplösning 111. m., de fleste af dess embelsoch tjenstemän samt betjente blifvit uppförde på Expectance-Slat, till åtnjutande af de löne-belopp, som efter deras olika tjenstegrader af Magazins-Inrättningens fond utgingo, dock utan någon förhöjning för löne-spanmålen, och med förbindelse för desse tjenstemän att, o 111 och när så påfordrades, ingå till tjenstgöring uti det föreslagna Utrednings-Contoret, hvarjemte stadgades, att, om en eller flera a C de till upp - Expedilions-Utskottels Förslag till und.
H* i* : • • :rv «• - L-XT.j^v: ,: i—r - i-. Jc..4X k‘S l-ffip*. to WIK lapLj :_li! f , — f Iti!. 30 a 1 ,... —kli h ,:y' ii t | i:f.i i ti:o , O» — i * * ;rrr>*|^cU p-.; iiiwjicr.» i -h' • G l ' Srtfevi ti{o !.:*i;n,o/; - —i-1 ‘ ! j : : : • —-i ; ; ■ - >ijii :.;• K j -r -i • f . hva. ; :#;iTl.V» • • : ~ ■ •' , ■ j-i I ijfi ±'VA' “• ■" -i-!^ M ;•••- ! !- ’ ■ - ■ : : :>X-\o/F W.jr r m — K':i. > if-fea»» ii.1!, o? {£?!'ut »&*.?• ' f~i |i: ctTct * LJ_ - r, i' •• •I r -ivti i»* f-ljr ^ C i-i ■ • Hit ty i -« l*i ■ ** *- | \ Ii L ; -;i ’ i ifi» .t t•♦*.«* !,- ptU A j; ( J? |V. r. ! •*! V■ V ‘ .1 T *, It•. ... *' V yl >-• v■ ■■ t* i—1‘» *n»hn i>'Z »♦.♦t i - ■ * f-r i <1 i * f■“ r i—ii i-iwrt avor Jv-l » » > * »—.-i t - i—fajffi t - i1-fflH ' Ij i-i c-'' - •
Att brist på kännedom om den kostnad, som för utförandet af .Stockholms befästande erfordras, vållat afsty rkandet, lärer så mycket mindre kunna vara förhållandet, som de för befästningsarbeten medgifna 2:ne öfriga summor blifvit af StatsTJtsk. bestämda efter det anslag, som för fångpersonalens å nämnde ställen underhållande och sysselsättning oundvikligen erfordras, men ej enligt hvad för arbetenas utförande eller försvarssystemets fullbordande möjligen kunde anses nödigt. Sådant synes äfven af förhållandet med de förenämnda reservbatterierna, för hvilka såväl planen som hela anslagssumman finnes uppgifven, men beviljandet af den sednare det oaktadt afstyrkt. g:o Då Utsk. erkänner, att Carlsten är nyttig ”för Rikets försvar och Svenska handelns skydd,” borde det äfven hafva föreslagit medel till dess iståndsättande och bestyckande. Nödvändigheten af denna högst vigtiga fästnings iståndsättande hafva de Utsk. meddelade uppgifter visat, och det kan således hvarken vara brist på kännedom i detta afseende, eller derom, alt det för alla befästningars underhållande befintliga ordinarie anslaget knappt räcker till mer än reparationer af högst oumbärliga hus, som Utsk. afstyrkt det fordrade anslaget. 10:0 Elfsborgs fästning är icke heller ulan vigt, såvida den befinnes i skick att kunna uppfylla sitt ändamål. Sådant är likväl förhållandet icke nu; och den för denna fästning begärda summa är följaktligen ej heller bland de mindre nödiga. 11:0 Bristen af Ingeniörtrupper inom Svenska Armc'en är allmänt öfverklagad, hvarföre man ock genom de exercisskolor, man önskade införa, trodde sig åtminstone till någon del kunna afhjelpa den. Då nu anslag för större undervisning och öfning i krigsyrkets alla delar icke blifvit laeviIjade, torde man åtminstone böra hoppas, att behofvet af en I n gen iör-m a ter i el erkannes af Representationen. Denna materiel, för hvars anskalfande icke ensamt erfordras erfarenhet, utan äfven moget begrundande, torde således icke kunna anses tillhöra de poster, för hvilka utgiften bör uppskjutas. 12:0
Åtminstone i de flesta fall, torde derföre icke annan utväg gifvas, än alt bereda nödig räntegaranti för uptagaude af amorteringslån på billiga vilkor, så att de, som äro intresserade för förslagets utförande, mätte kunna genom fördelning på längre tid, i mon af åtnjutandet af de indirekta förmoner, som af anläggningen emotses, lättare bära de upoffringar, som derför blifva af nöden. En så beskaffad uplåning måste emellertid grundas på real säkerhet. Meri om denna skall beredas medelst inteckning, mola dervid stora olägenheter, dels i anseende till dermed förenade kostnader och dels med hänsigt till de bevakningsålgärder, som blifva af nöden under den länga tidrymd, en dylik ansvarighet skall fortfara. Utländska kapitalister, och hos desse måste dock penningarne, åtminstone till största delen, sökas, torde ock mycket draga i betänkande att lemna lån emot en sådan säkerhet, som, genom någon underlåtenhet i nämnde afseende, lätt kan förringas. Det synes imedlertid gifvas en utväg att, med tillämpning af de grunder, som äro följde tili Kgl. Maj:ts i enlighet med R. St:rs beslut, d. 13 Juni 1845 nlfäidade nådiga Kungörelse, ang:de sältet för återbetalning af lån utaf allmänna medel för beredande af odlingsförelag medelst utdikningar eller vattenaftappningar afhjelpa nämnde olägenheter. Enl. denna författning skola de på hvarje egendom belöpande årliga ränteoch amorleringsbidragen, sedan de, i stadgad ordning, blifvit bestämda, införas uti jordeboken, såsom en egendomen, under den fastställda amorteringstiden, åliggande, gravation, samt i sammanhang med allmänna kronoupbörden upbäras och till Riksg:s-kont. levereras. Den förmonsrätt, oberoende af inteckning, som, i likhet med ulskylder, sålunda blifvit dylika bidrag tillerkänd, hvilar naturligtvis på förutsättningen, att egendomen, genom det företag, hvartill lånet blifvit använd!, vunnit en 264 Den 31 December f. m; motsvarande förkofran, så att ingens lätt kan anses vara af en sådan gravation förnärmad.