Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sprengtporten yttrat, ber jag att få upplysa, att här icke är fråga om personer, sorn på förordnande gjort tjenst för andra, så att jemförelse!] dem emellan och exemplet af en bataljons-chef, som förrättar reg:ts-chefs-tjenst icke här vinner tillämplighet, utan att här är fråga om 4 unga, lönlöse personer, hvilka utan ersättning bestridt tjenster, som icke finnas å stat uppförda ; personer, utan annan inkomst, än sporliarna vid prottn, hvilka likväl äro dem fråntagna under adjunctionstiden, derföre att auseultanter eller extra-cancellisler förordnas att göra de förres tjenster under adjunctionen, och derföre uppbära sportlarna vid prof.; det är, säger jag, 4 unga lönlöse jurister, som icke innehafva ordin.-tjenster på stat, sorn beklädt 4 tjenster, de der icke heller finnas å stat, men hvarom behofvet är kändt och intygadt, så att dessa tjenster boide vara å stat uppförda; hvilka, såsom adjungerade ledamöter, med egna rotlar hiträdt i Götha Hofrätt, utan annan ersättning, än de obetydliga adjunctionsinedlen. Detta har jag uttryckligen yttrat i min motion, och sednast i mitt nyss afgifna yttrande, hvilket jag skriftligen författat, just för det att mina ord icke skulle kunna misstydas. Jag kan ej debiteras för annat, än hvad jag sagt. — Hvad Gr. Frölichs yttrande angår, förundrar det mig högeligen, att det icke skulle vara en ledamot tillåtet alt hembära en gärd af tacksamhet åt dem, som talat för denne ledamots mening. Det är sannerligen en anmärkn., som jag aldraminst väntat från det hållet; men en ännu mera oväntad anmärkn. var den, att det ej skulle vara StatsUtsk. tillständigt att upptaga andra frågor, än dem Konungen föreslagit. Hvar är då den enskilde representantens rättighet alt väcka frågor? Tersmeden glömt, att StatsUlsk. sjelft väckt fråga om anslag åt en person, anställd vid Carolinska institutet? Har Frih.
Herrans ära är evig; Herren hafver behag till sin verk. Han ser uppå jordena, så bäfvar hon; han kommer vid bergen, så ryka de. Jag vill sjunga Herranom i mina lifsdagar, och lofva min Gud, så länge jag är till. Mitt tal behage honom väl; jag gläder mig af Herranom. Syndarena hafve en ända på jordene, och de ogudaktige vare icke mer till; lofva, min själ, Herran. Halleluja. Tacker Herranom, och prediker hans Namn; förkunner hans verk ibland folken. Sjunger om honom, och lofver honom; taler om all hans under. Lofver hans helga Namn; deras hjerta, som Herran söka, glädje sig. Fråger efter Herranom, och efter hans magt; söker hans ansigte alltid. Tänker uppå hans underliga verk, som han gjort hafver; uppå hans under, och uppå hans ord; I Abrahams hans tjenares säd, I Jacobs hans utkorades barn. Han är Herren vår Gud; han dömer i hela verldene. Han tänker evinnerliga uppå sitt förbund; på det ord han lofvat hafver till mång tusend, slägte ifrå slägte; Det han gjort hafver med Abraham; och på eden med Isaac; Och satte det Jacob till en rätt, och Israel till ett evigt förbund; Och sade: Dig vill jag gifva det landet Canaan, edars arfs lott; Då de få och ringa voro, och främlingar derinne. Och de foro ifrå folk till folk; ifrå det ena riket till annat folk. Han lät ingen menniska göra dem skada, och näpste Konungar för deras skull: Kommer intet vid mina smorda, och görer intet ondt minom Prophetom. Och han lät en dyr tid komma i landet, och förtog dem allt bröds uppehälle. Han sände en man framför dem; Joseph vardt såld till en träl. De tvingade hans fötter i fjettrar; hans kropp måste jern ligga; Tilldess hans ord kom, och Herrans tal pröfvade honom. Då sände Konungen bort, och lät gifva honom lös; herren öfver folken böd låta honom ut.
L. till Boningsställe. Stjernborg Personers Namn oeh yrke samt näringars benämning. HusPresten Borg Informatorn 1/jung Fogden Berggren Kammar - Jungfrun Ståhl Snickaren Berg Trädgårdsmästaren Grön S:neöfverflödige Be» tjenter w2 CfQ w 3 g.S BeredningsCommittéens åtgärd. £ «■ 85 I un n X >00 ^ Si" 8 3J, o TaxeringsCommittéens förrättning. Bevillning efter 2 Art, O Er ET C r-% (n CTQ o 5»' S3 n < pa rc-: o £ *3 -* a “O. 3 O*» r» ~t I — Ä “ o o 3 JT—. 3T S 5 r -» ~ ? a> o n B* cS> >-• rt> 3“ < o. < 3 e 8 w» ta *3? o „ > au” 2 3 S. r-» « W» Ä £. 3 *— QO r» -Q o a> •t “o 2 S o co O s ar ~ CtUl *» ET* ir Nit 17 i Bihang till RiksSt. Prof, I8i7—18*8- jlte Samt.} Summarisk Uträkning öfver Personlig Afgift efter I Art. af I8l8 års BeviliningsFörordning uti N. N. Fögderi, för år 18 nligt Mantalsoch SkattskrifningsUängdens innehåll: I R:dr Person . « . 3 2 skill, dito . , . 14 skill, dito . * . j6 skill, dito Summa 50 50 60 60 Mågar , Söner och Drängar. 30 o n n O ffl g-3- r o 3 r> n ar o. 150 150 •t M " 6» OO a*' .-vä^L 10 10 Sonhustrur, Döttrar och Pigor. O. tvi &J M. till N!r 17 i Bih, till RiksSt. Prot. 1S17—iSi8- jtteSaml.) N:o 7. (A) Sammandrag öfver TaxeringsLängderne
De unga Epikureerna stodo skämtande omkring en bärstol, mellan hvars gardiner man varsnade än blott en flik af det koiska tyg, som för sin genomskinlighet kallades byssosdimma, än en mjellhvit guldsmyckad arm, än och i bästa eller värsta fall ett lockigt flickohufvud, som tillhörde ingen mindre person än Praxinoa, Athens täckaste hetär. Medan man ännu väntade på Myro, hennes väninna eller kanske medtäflarinna, framleddes af slafvar thessaliska gångare, smyckade med lysande täcken. Karmides, hufvudfiguren i gruppen, bar en hvit, till knäet räckande, veckrik kiton, kring lifvet sammanhållen af en med gyllene meandrar stickad gördel, samt öfver lifrocken en vid tyrisk mantel, vårdslöst kastad öfver den ena skuldran. Kring halsen hängde en guldkedja, vid hvilken signetringen var fästad. Benen, blottade från knäet till den af en sidensko omslutna foten, hade den marmorlika glans, som endast kroppsöfningar och badslafvarnes frotteringar med oljor, essencer och pimssten kunde åstadkomma. Karmides’ vänner voro klädda ungefär som han. Det hela erbjöd en lysande, men för de förbiskridande Kristianerna ingalunda uppbygglig anblick. – Hu, dessa menniskor, sade Praxinoa om Kristianerna; – deras åsyn skrämmer mig. Vackre Karmides, drag för gardinen. Jag blir sjuk, om jag måste se dessa olyckliga ansigten. Då Praxinoa kallade Karmides vacker, så var denna för öfrigt vanliga artighet här öfverensstämmande med verkliga förhållandet.
Herr Bruncrona, Gustaf Adolph, hade inlemnat följande, som upplästes: Jag förenar mig i den reservation CommerceRådet Santesson afgifvit, men vore äfven böjd att ingå på Öfverste Lefrehis förslag, så vida jag med en närmare utveckling deraf funne mig tillfredsställd. Om abreviationstecknet RGS skulle ut - Den 9 Julli e. m. 20r sättas i Riksdalers-styckets anskärning, innefattade sådant en orimlighet, och en verkelig osanning. Detta silfvermynt, som skall utgå från Banken af dess reela fond, har icke tillkommit genom någon Riksgäld. Ändamålet af det föreslagne teknets utsättande, är dessutom alltför obetj'dligt, och äfven för den enfaldigaste icke af behofvet påkalladt. Det nya Silfvermyntets förhållande till BancoSedeln bestämmer bos Allmänheten dess värde. Benämningen af Riksgäld skulle deremot må hända i opinionen mindre förmånligt verka lill Bankens credit. Då de förut brukliga 4~ och 2-skillingsstycken blifvit föreslagne till fortsatt prägling, lärer det falla af sig sjelf, att genom ny prägel utmärkes, det de nu mera skola utgöra yldels och £:dels Riksdaler. För öfrigt hemställer jag, huruvida icke i sammanhang med förevarande fråga, bordt omnämnas, att myntvärdet och storleken af kopparskiljemyntet icke behöfva undergå någon förändring, hvilket lärer vara fallet, om Utskottens förslag antages. Friherre jPalmstjernaj Carl Otto: Då jag motser en återremiss, tager jag mig friheten anhålla, det ännu en anmärkning måtte få åtfölja. Jag bör fästa Utskottens uppmärksamhet derpå, att likstämmighet i beslut är af stor angelägenhet, och alt således om enheten af vårt mynt skall i värde vara ao,a. Iliea 9, Julii &. ra, lika med 1 Riksdaler Riksgäld, så bör och Stals-regleringens belopp, lämpas derefter, ty man bär ej utsätta sig för att myntet blir i Riksgäld, och Stats-regleringen i Bauco.
Underrättad från hufvudstaden, alt R. o. Ad:s Hrr Electorer behagat utse mig till ledamot af Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk., får jag, med anledn. af en snart föreslående resa i en större industri-angelägenhet, ödmjukast afsäga mig detta förtroende. Hr von Troil, Emil, hade ihlem na t följande: Det mig uti Allm. Besv.- o. Ekou.Utsk. tilldelade rum, får jag mig härmed vördsamligen afsäga. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr., hade ingifvit eli så lydande anförande: Härmed har jag äran ödmjukeligen anmäla , att trägna tjenstegöromål hindra mig alt fullgöra del hedrande uppdrag, att vara ledamot i BancoUlsk., som R. o. Ad:s Hrr Elcetorer behagat anförtro mig/ Or Anckarsvärd, August, hade genom Hr Anckarsvärd, Mich. Guslaf, låtit inlemna följande: För den händelsen alt undertecknad skulle blifva invald ali något R. St:s Utsk., bcfullmäktigas Hr Ofverinlendenlen M. G. Anckarsvärd, alt denna mia vördsamma afsägelse uti R. o. Ad:s plenum afgifva. A nyo föredrogs och remitterades till StatUtsk. K. M:s d. 27 dennes pä bordet lagde nåd. propos. om Statsverkets tillstånd oehi behof. Hr Räfclt, Anlon, anförde skriftligen: K. M. har, uti sin nåd. propos. lill R. St. om Statsverkets. tillstånd och behof, på 5:tc hufvudtiteln begärt till öf ning af flottans personal ett ytterligare anslag af 45,000 r:dr b:co utöfver hvad dertill förut varit anvisadt, eller sammaulagdt 90,000 r:dr b:co.
Stånd just till följd af inbjudning instämt i R. o. Ad:s förra beslut. För öfrigt får jag anmärka, att det ej är blott för denna fråga, som ett förstärkt Ekon.Utsk. erfordras, emedan här äro ganska många punkter alt votera öfver. Hr Rosenblad, Bernh.: Det var jag som föreslog att R. o. Ad. skulle begagna orden ”hafva sin bergning” 1 stallet lör ordet ”underhållas” och framställde gilltiga skäl för delta utbyte. Jag förblifver visserligen vid den tanken, att detta uttryck är riktigare; roen då numera två Stånd antagit den förändring i 3 §:ns redaction, som jag likaledes föreslagit och som gör det mindre vigtigt alt hafva denna § litet sämre eller bättre redigerad, så, ehuru jag visserligen förblifver vid den egenkära tanke, alt den af mig föreslagna samt af R. o. Ad. godkända redactionsförändringen är bättre, likväl, och då detta icke under nuvar. förhållanden kan verka så menligt som det förut synts, samt för alt undvika behöflighelen alt välja förstärkt Ekon.Utsk., D c 11 8 Maj c. m. stall jag för min del ej hafva något emot alt R. o. Ad. antager inbjudningen. Frih. Cederström, Jacob: Jag trodde det vara öfverflödigt att bär upptaga till vederläggning hvad Utsk:n behagat yttra i afseende på bemärkelsen af allmänna onera, samt att det vore för R. o. Ad. klart, att med denna term förstodes alla slags servituter; men då jag hör att Hr von Hartmansdorff anser det vara likgilltigt att behålla förenämnda term i stället för ”utskylder,” så får jag fästa uppmärksamheten på att TJtsk;n, tverlemot verkliga förhållandet, tillåtit sig att säga det allmänna onera utesluta vissa enskilda servituter och bördor, såsom frälseräntans utgörande m. m., hvilka äro vid en del hemman fästade. Hvad vill detta säga annat, än att Utsk:n icke känna hvad med allmänna onera förstås i Svensk kameral-lagstiftning?
Hr von Hartmansdorff, Au g.: 18 §:n af det före slagna reglementet slutar med följande föreskrift: — —; ”ägande fullmäktige att, om så nödigt pröfvas, utsätta betalningen på terminer, lämpade efter contorets tillgångar, äfvensom att å fordringens belopp utfärda obligationer med ränta, hvilken dock ej får öfverstiga 4 p>'°c. om året.” Det ifrågavar. stadgandet är icke nytt, utan qvarstår från det förut gällande reglementet; men jag ville vördsamt hemställa till R. o. Ad., om det icke borde för framtiden uteslutas. När en fordringsägare genom laga kraftvunnen dom fått sin fordran godkänd, så är enskild gäldenär skyldig att honom betala, utan rättighet alt sjelf få bestämma betalningsterminer och öfriga villkor, eller att få utsätta under tiden en ränta, som är lägre än den i lag bestämda. Är det då billigt att Slaten skall förbehålla sig en rättighet, sorn ingen enskild medborgare äger, alt nemi. bestämma, 43 Den 8 Maj f. m. när Staten vill betala, och att utsätta en lägre ränta än den som vanligen gäller man och man emellan. Ett sådant förhållande häntyder på den tid, då Riksg.cout. upprättades, när Riket efter Carl XU:s olyckliga krig var i del utarmade skick, att ett sådant förbehåll som det ifrågavar. var nödvändigt; men att bibehålla det nu, då Riksg.cout. har mera penningar än att man vet hvartill del skall använda dem, anser jag olämpligt och obilligt. Detta förbehåll är opassande för hvar och en , ännu mera för Staten. Under den tid jag hade den äran att vara fullmäktig i Riksg.cout., inträffade det, att en kronofordran, som var öfver 100 år gammal, härrörande från Carl XII:s tid, ändtligen hlef fastställd till betalning. Om således en borgenär fått vänta öfver 100 år på beslut angtde sin betalning, är del ej höjden af obillighet alt derutöfver fördröja betalningsterminerna och godtgörande! af hans rättmätiga anspråk? Jag anhåller att detta tillstyrkande måtte uteslutas och att betänk, följaktligen mätte återremitteras.
Tillökning 100,000. jemte Indelta Räntor, i kronovärdi 39: J23 , beräknade, efter Markegång, förslagsvis till •arnt 6 T:r Indelt Spanmål, beräknad förslagsvis å 6 ll:dr l':n till 10:o Tull-Verket: Förslags-anslag, att af Tullmedlen directe utgå, förra anslaget 562,000: Tillkommer: Förhöjning .. 238,000: lt:o Jägcri-Staten jemte Indelta Räntor, i kronovärdi 1,312: 1. beräknade, efter Markegång, till samt Indelt Spanmål, 2 T:r 12:o Lyshållning, m. 11. utgifter för Kronans lius i Stockholm, Förslagsanslag l3:o Byggnader och Reparationer i Stockholm 14:o Dito i Landsortcrne jemte Indelta Räntor, i kronovärdi 192: 38. 6., beräknade, efter Markegång, till 59,613 17,728 49,384 10,314 450.000 — 800.000 4,000 30,000 36,136 32 243 3 9,182 32 - 12 450 34 - I Expeditions-Vtskottets Förslag till und.
SundhetsKollegii deröfver afgifna utlåtande, till Arméens högre militfirbefäl utdeladt. Förenämnde Komité-utlåtande innehåller onekligen åtskilligt ganska välbetänkt; men det gör sig derjemte i flere vigtiga punkter skyldigt till en ytlighet, som man icke förväntat, och som förmodligen bestämt K. M. att icke lägga det till grund för förslaget om en mera genomgripande förändring, utan inskränka sig till att för R. 8t:r vid denna Riksdag föreslå, det de lönebelopp, som vid sista Riksdag för Arméens läkare bestämdes att gälla under den då instundande statsreglerings-perioden, måtte på ständig stat oförändrade upföras. Det är icke min afsigt att vid denna Riksdag förnya den motion, jag vid sista Riksdag väckte, och för hvars innehåll jag i det ofvanstående i korthet redogjort. Jag föreslår således icke nu, att militär-läkarnes löneförhållanden må ställas i likstämmighet med Årméens officerares af samma grad. Jag alstår härifrån visst icke derföre, att jag anser anspråket på en sådan likstämmighet vara öfverdrifvet, utan derföre att jag med visshet förutser, att då saken en gång blir fullständigt, utredd och då militär läkarnes vigt för en krigförande Armées bestånd blir mera klart upfattad och allmännare insedd, kommer denna rättvisa och, såvida man vill att Arméen skall erhålla skickliga läkare, nödvändiga lönereglering att af K. M. föreslås och att af R. St:r utan invändningar beviljas. Men om jag än af förhanden varande omständigheter ser mig föranlåten, att nu afhålla mig från att, i afs. på militär-läkarnes löner, yrka annan förhöjning, än den R. St:r vid sista Riksdag provisionelt beviljat och den K.
December, beviljat Norrska Stats-Verket ytterligare •nstånd till detta års slut, under tillagda vilkor för framtiden ; Så hafva Riksens Ständer ansett någon annan åtgärd härutinnan för närvarande å sin sida icke ega rum , än den underdåniga anhållan, de härmedelst till Eder Kongl. Maja fram-' föra , att , så framt ej ifrån Norrska Stats-Verket betalning af dess nyssnämnde skuld 123,119 R:dr ii skill, erlägges inom den af Eder Kongl. Maj:t i Nåder utstakade tid eller detta års slut, laglig ränta ifrån den tiden må härå fordras, och. i slikt ändamål den utväg vidtagas , som Eder Kongl. Maj:t i Nåder lämplig pröfvar. Riksens Ständer framhärda 8cc. N:r 193. Uppläst och godkänd hos Samtl. Riks-St. d. 11 Juni 1818, Riksens Ständers underdåniga Skri fvelse an~ gående Redogörelsen för Stämplade. Pappers-Medlen. Vid granskningen af Redovisningen för de bland Stats-Verkets Extra-Ordinarie Inkomster varande Stämplade-Pappers-Medlen , den Riksens Ständers Revisorer förlidet år icke medhunnit , har Riksens Ständers Stats-Utskott anmärkt de betydliga lager , sorn lemnats innestående i LandtRänterierne eller hos Försäljningsmännen och hvilka lager utgjort vid 1816 års ingång ett belopp af 1,468,145 R R:dr 43 skill. oredovist behållning från Finland enligt 1813 års Bok, utgörande en del af desse Lager så stor rnängd, att de svara emot 2, 3, 5, 7, 8 och till oell med nära 14 års Lefvereringar. Riksens
Samma värde Ledamot Utvecklade då afven nyttan af dessa slags inrättningar, hvilket nu besparar mig, sona år begåfvad med svagare faculteter att uttrycka mig den annars icke svåra framställningen af sådana inrättningars gagn. Men hvad som ar Sagd t om Stockholms Sparbank, gäller äfven lika örn Götheborgs; insättningarne uppgå der, oaktadt Stadens nu beklagliga belägenhet, ända till 47,0013 R:dr Banco. Af sådan anledning får jag göra den motion att, uppå samma skäl, sorn Grefve De la Gardie anfört, i afseende på Stockholms Sparbank, lika rättighet kunde beviljas för Götheborgs Sparbank, Men då jag hört svårigheter göras vid sådana insättningars emottagande uti BancoDiseontVerket, får jag föreslå, att RiksgåldsContoiret kunde åläggas att ifrån hvardera Sparbanken emottaga 5o,ooO R;dr Banco mot 5 procents ränta. Detta bör så mycket mindre finna svårighet, sorn Riks-* gåldsContoiret förut emot 5 procents ränta flere Hen 3 Marini 83 gånger emottagit penningar. Jag änhåller att denna motion måtte i sammanhang med Grefvö t)e Ja Gafdies piötioil remitteras till vederbörligt Utskott. Ladfes på bordet: Herr vo ti Schincke/, johäri Fredric - upplåste följande tvenne Memorial: (Se Bilagorne N.ris 26 och 27 ) Dessa arnd Memorial lädes på bordet* Herr von Hartmansdorff* Auguftt upplååte följande tvenne Memorial: (Se Bilagorne N:ris 28 och 29) Dessä tvenné Memorial ladds på bordet» Friherre von Höpken i Nilsj hade inleliidäi 6tt så lydande Memorial? (Se Bilagan N*o 3d.j Lädes på bordet. Hans Excellencé Herr Grefve von Essén.} Hans Henric, hade inlemnat ett Memorial* hvil» ket upplåstes* så lydande; 84 Dm a Marlit, (Se Bilagan N:o 5i.) Lades på bordet: Herr af Robson, Carl Magnus, anförde skrifteligen:
I det föregående är visadt, att de förslag, som blifvit framställda till en på ståndseller klass-val grundad ombildning af representationen, i de flesta fall icke ens blifvit hvilande till slutlig behandling vid en följande riksdag, och Riks-Ståndens protokoller vittna, att de betänkligheter, som uttalats mot antagande af de på principen af samfälda val byggda förslagen härrört mindre från öfvertygelsen om ståndseller klass-vals företräden, än från förslagens beskaffenhet i öfrigt, äfvensom att det Riks-Stånd, som antagit det sednast hvilande förslaget, hvari ståndsprincipen var bibehållen, icke deruti funnit grunden för sitt godkännande, utan betraktat detta förslag endast såsom en öfvergång till ett bättre och tidsenligare ordnande af nationalrepresentationen. Dessa faktiska förhållanden torde gifva tillräckligt stöd åt antagandet, att intet förslag till en representations-förändring, med bibehållande af ståndsinrättningen eller införande af ett klassvals-system, numera kan betraktas såsom tidsenligt eller hafva någon utsigt, hvarken att vinna framgång inom representationen, eller att af svenska folket i allmänhet med öfvervägande bifall mottagas. Lösningen af denna vigtiga samhällsfråga , som af nationen omfattats med allt varmare intresse, måste således ske på Konstitution Utskottets Memorial Jti 7. 9 på ett annat sätt, och ett sådant erbjuder det af Kongl Maj:t nu aflåtna förslag till ny Kiksdags-ordning. Enligt detta förslag skulle all sjelfskrifvenhet samt alla ståndsoch klass-kategorier såsom vilkor för representationsrättens utöfvande försvinna och för denna rätt icke stadgas annan grund, än som är eller kan blifva för alla klasser gemensam. Valrätt eller valbarhet till de båda kamrar, uti hvilka representationen komme att fördelas, skulle nemligen bero endast af en viss ålder och en viss census, hvilken för den Andra Kammaren blifvit satt vid den gräns, der man ansett en sjelfständig samhällsställning vidtaga, och för den Första vid den, inom hvilken man trott sig kunna förutsätta, att en större förmögenhet eller inkomst, med den vidsträcktare verksamhet, som vanligen åtföljer en sådan, skulle gifva ett ökadt intresse för det bestående, i förening med en mera omfattande erfarenhet.
Han har mycket att beställa med himmelstecken, och anmärker s. 43, att ett dylikt blifvit sedt i Norrland, med stor förskräckelse, 1560, “på hvilket år (heter det), den Högl. Herren och Konungen, Kon. Gustaf, charissimus Patriæ liberator, desslikes ock den höglärde och vidtberömde man Philippus Melanchton, fidelis purioris Religionis custos, i Herranom afsomnade äro“. Deraf, att Ringius kallar Melanchton för fidelis purioris Religionis custos, ses, att han just ej varit någon Rigorist i Läran; och hvem vet, om han ej stött litet på Crypto-Calvinist. Detta grufveliga himmelstecken betydde eljest ock kriget emellan Sverige och Danmark under Konung Erik XIV, och att “den Tyrannen och Christenhetens hätske fiende Ryssen (således efter den tidens vidskepelse af lika rang med Turken) skulle öfverfalla de arme Liffländer med krig och härskraft“. Åtskilliga cirklar, dels hela, dels halfva, af åtskillig färg och storlek, blefvo 1592 den 20 April på förmiddagen, sedda på klara himmelen öfver Stockholms slott af konung Johan III, hvilken lämpat dem på sig och i sina ministrars närvaro utropat: “Detta tecknet angår mig; ack, Gud! vare mig arme syndare nådig för Kristi skull!“ Han har sedan låtit afrita dessa himmelstecken på en tafla, den han låtit upphänga i Storkyrkan bredvid S:t Görans bild. Carl IX såg vid sin afresa från Örebro en komet som strålade på himmelen, och uttydde han den som ett förebud, att han ej mer skulle återse denna ort, och hans astrologer förmådde icke att ställa honom tillfreds öfver betydelsen af detta tecken. Danska kriget med dess vidrigheter påskyndade upplösningen af hans förut försvagade kropp, och den 30 Oktober år 1611 afled han i Nyköping. Under Carl IX:s tid väckte den för sin lärdom särdeles i de matematiska vetenskaperna namnkunnige professor S. A. Forsius mycken uppmärksamhet för sina astrologiska iakttagelser.