Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
TTtsk:t har häruti gjort en modifikation, och ehuru jag icke anser mig kunna densamma till alla delar gilla, håller jag likväl före, att äfven detta förslag skulle vara ett steg på den rätta vägen, samt åtminstone är bättre än det närvarande. Här förfäktar man nu den satsen, att kapitalet ej bör drabbas af någon särskild beskattning; men på andra ställen, der man är van vid inkomstskatten, drifver man en alldeles motsatt. Der hör man egentligen klagan deröfver, att kapitalet beskattas för litet. De hufvudsakligaste klagomål, som blifvit anförde mot den Engelska inkomsttaxan, hafva ock gått ut härpå. I afseende å den sednare af Mr Peel införda, har anmärkts, att man endast beskattat inkomst af kapital lika med inkomst af arbete. En komité nedsattes år 1851, för att undersöka verkningarne af inkomst-skatten samt möjligheten att förbättra densamma. Uti denna komité, af hvars utlåtande jag här har 2:ne volumer, deltogo en del af Englands yppersta statsmän, den dåvarande skattkammarkansleren samt flera andra, hvilka äfven beklädt samma embete. Ordföranden i denna komité var den gamle, hedervärde sparsamhets-ifraren Joseph Hume, Den Den 12 Maj e. m. 103 räknade bland sig sådana namn, som Ricardo, Baring, Romilly, Roebuck, Wilson, D’Israeli, Cobden m. fl. Rå sätt jag förut nämnt, var den egentliga klagan, som då förspordes, att man icke nog kom åt kapitalet. Komitén gick tillväga på sätt vanligt är i England, att man nemligen hörde en mängd både praktiska personer och vetenskapsmän. På grund af dessa vittnesmål vill jag i korthet nämna de egentliga 3 hufvudsakligen skiljaktiga meningar, hvilka då gjorde sig gällande. Den ena af föutnämnda 3:ne meningar, den mest radikala, var att all inkomst från hvad håll som helst, vare sig från kapital eller arbete, borde alldeles lika beskattas. Den enda gräns, man dervid hade att iakttaga, skulle vara, om inkomsten vore så låg, att det icke lönte sig att upptaga skatten; men deremot, så snart detta lönade sig, borde man uptaga deu.
II N:o cg Anslag för en gäng l 31 :o till Broar inom Kopparbergs m* fl* Län 32:o till undersökningskostnader för Allmänna arbeten .*******♦.♦. 33:o till Styrelsen öfver Allmänna Vägoch Vattenbyggnader .****♦♦, Svar pä äterremiss **♦*♦. Voteringsproposition *♦•*.♦ 1 Voteringsresultat .**»»** 34:o till Lärare för bildande af Civi 1-Ingenieurer ♦ Svar på äterremiss . ***** 35;o till lindring uti rustningsoch roter ingsbesväret inom Jemtland .***♦♦ 36;o till godtgörande af Militioe-Boställs-Oassans fordran för inköp af Mariebergs egendom. Sfe Marieberg. 37:o till ersättning för ali. Kapiten-Löjtnanten A. Gosselmans Sterb lius för kostnader i och för en resa i Amerika ... * * 38:o för befrämjande af Slöjdexpositioner* Se Slöjd-Expositioner. 39:o för Boskapsskötselns befrämjande 40:o för inlösen af de till Löfås Silfververk j anslagne förläningar. Se Löfås. 4t:o till de för S;t Barthelemy’s förvaltning! erforderliga utgifter. Se S;t Barthelemy. 42:o till inköpande för Stats-Verkets räkning af afl. Friherre G. Ridderstolpes hus.! Se Riksgälds-Contoret, om ny local för. 43:o för inköp af ett Capell-Predikanlsbostäl-j le i Undenäs Socken af Skaraborgs Län 44:o för reparation af Grafehoren i Wreta Klosters Kyrka ..,*** 45:o för uppförande af ett National-Museum* Se Museum* 46.0 för inlösande af 300 exemplar af Svenska! Fornskriftsällskapets skrifter * * * . 47;o till gratification åt Academi-Adjuncten G. O. Ramström för inrättande af Stockholms Lyceum* Se Ramström.
SIGRID. Hur visar det sig? I att hon är obeveklig? PASTORN. Obeveklig? SIGRID. Har ni talat med henne om min bror? PASTORN. Inte än. SIGRID. i går? Jag tänkte... i går afton... Ni var ju hos Kristofer PASTORN. Som fröken bad. SIGRID, med tydlig glädje. veka mamma? Ni fann honom då inte sådan, att ni ville söka be VÄRFLOD PASTORN. fröken. Det är ett hårdt sinne, som där böjts. Men Hvad? Skulle det glädja er Jag fann allt godt, trotset var borta, och jag såg i honom endast en ångerfull och ödmjuk broder. Jag tror att ni kan hoppas det bästa. SIGRID, nedslagen. Det var det... det var det, jag fruktade. PASTORN. Hvad? SIGRID. och litet mindre ödmjukhet, så hade jag hoppats mera. PASTORN. Uppriktigt sagdt, om ni hade funnit litet mer trots Hvarför bad ni mig då gå dit? SIGRID. mod och tillförsigt, men jag fann motsatsen. Då bad jag er gå till honom, för jag ville inte tro mig själf. Ändamålet var ju godt... Som prest får ni väl förlåta medlet. PASTORN. Jag önskade, att Kristofer skulle komma hem med Ni hånar, fröken. SIGRID, skrattar. Jag? PASTORN. Men däraf hjärtat fullt är, däraf talar munnen. FÖRSTA AKTEN SIGRID, kallt. mig? (Paus.) Tala inte med mamma om honom nu. Är mer hem alls. Kanske det. Hvarför söker ni då jämt samtal med han ödmjuk och nedslagen är det bäst, att han inte komPASTORN. Hvad? Hvad menar ni? SIGRID. Vet ni hur han kom härifrån? PASTORN. Säkert hade han felat mycket. SIGRID. svärmade för allt nytt och stort. Men Upsala måtte vara ohjälpligt konservativt, och det gjorde dem väl hänsynslösa. PASTORN. Han var entusiast, ser ni. Han och hans vänner Det går tyvärr allt för ofta så. SIGRID. honom inte, och inte jag häller, det är klart, det är ju mer än tre år sen.
M:s propos:r, ådagalägger, det dessa personer insett det mindre passande i den föreslagna inbjudningen. Jag rättvisar full - Den i3 Augusti f. m. fullkomligt, att dessa personer ej uppstå för att tala emot inbjudningen; men jag är öfvertygad, att nian gör bade R. o. Ad. och de personer, hvilkas grannlagenhet vid detta tillfälle jag helt och hållet godkänner, en verklig tjenst med att begära afslag å denna inbjudning. Jag tror, att 11. o. Ad:s värdighet derigenom skulle compromelteras, emedan det måtte vara en afgjord sak, att de andra Stånden på densamma ej skulle göra något afseende. Min öfvertygelse är, att andan inom RiksSt:n i detta fall redan är ådagalagd, och jag skulle tro, att de ledamöter af R. o. Ad., som lika med mig önska, det all möjlig hushållning må äga rum, hafva att i fråga om statsutgifterna förhålla sig helt och hållet passivt och hvarken motsätta sig eller tillstyrka de beslut, som inom detta Stånd kunna komma i fråga, emedan jag tager för afgjordt, att de öfriga Ståndens beslut skola bestämma frågans utgång. Då jag sålunda tror, att denna inbjudning endast kunde hafva till följd att compromettera R. o. Ad:s värdighet, får jag på det högsta afstyrka densamma. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Då denna fråga förra gången förevar, hörde jag till deras antal, som önskade, att densamma ej måtte till afgörande företagas, innan R. o. Ad. fattat sina beslut i afseende på alla till 2:dra hufvudtiteln hörande punkter, på det att ett conseqvent beslut rörrde hela titeln skulle blifva taget, och jag anser mig defföre nu böra yttra några ord. Jag tror, att man aldrig bör inbjuda sina Medständer att ändra de beslut, de redan fattat, såvida icke deras föremål är sådana stora principfrågor, deri man har hopp, att Medstånden skola finna skäligt att förena sig med det Stånd, sorn gjort inbjudningen, eller också inbjudningen afser en rättvis och stor nytta. Det var derföre, som jag, då denna fråga i förra plenum förevar, i likhet med Gr.
Maj:t förordnar i Nåder en af Stats-Contoirets Ledamöter att under förrättningen Revisorerne biträda, med rättighet och pligt för denne Embetsman, att till Revisorernas Protocoll lemna de upp - lo Bil. till K. M. Nådiga Skrif v. N.-o /j.5. lysningar, som i en eller annan målto kunna äskas, och som ega sammanhang med Stats-Verkets tillstånd , styrelse och förvaltning under de år, för hvilka afslutade Riks-IIufvudböcker granskas. §• 1 Revisorerne må äfven kunna af StatsContoiret äska osh erhålla de upplysningar och handlingar, sora de i öfrigt finna nödiga rörande verkställigheten af beslut eller fortgången af dispositioner, som blifvit vidtagna under den tid, som utgör föremål för hvarje revisions-förrättning, utan att de dertill omedelbarligen hörande räkenskaper, protocoll och handlingar anses fullkomligen utredda ; dock få så beskaffade upplysningar och handlingar icke af Revisorerne, med intrång på efterföljande Revisorers granskningsrätt, användas till anledning eller grund för någon anmärkning eller anmälan rörande åtgärder under en senare tid, för hvilken afslutad räkenskap då icke är till granskning öfverlemnåd. §. 14. De öfrige förvaltande Verkens Räkenskaper, med dertill hörande verificationer, skola vara för Revisorerne att tillgå, och Biltill K. M. Nådiga Skri/v. N o 4^■ 11 elen af Kongl. Mnj:t till Revisorernes biträde förordnade Ledamoten i Stats-Contoiret må, efter Revisorernes äskande, dem omedelbarligen reqvirera; men finna Revisorerne sig derutöfver behöfva af något publikt Verk, eller af någon Konungens Embetsman, inhemta skriftliga eller muntliga upplysningar, hörande till de års Styrelse och Förvaltning, för hvilka afslutade räkenskaper blifvit till revision aflemnade, hegare de, genom sin Ordförande, hos HofCancelleren Kongl. Majrts Nådiga befallning till vederbörande om de äskade upplysningarnes meddelande. §. i5.
Slutligen föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtskrs den 59 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 536, i anledu. af väckte motioner om medels anvisande till påbörjande af Stockholms befästande å landsidorne. II. 11. o. Ad. åtskiljdes kl. 1 e. m. In fidem protocolli. Alberl Munck. Onsdagen den 3 Februari 1858. Plenum kl. 10 f. m. Justerades S:ne prot.-utdrag af den 30 sisth Januari samt pleni-prot. för den 51 nästl. November f. m. Uplästes till justering samt godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. inkomne Förslag till It. Stms underd. skrifvelser till K. M.: N:o 508, ang:de tiden och vilkoren för åtskilliga vid innev. års Kiksdag beviljade löneförhöjningars utgående; N:o 509, ang:de öfverlåtelse af nuv:de Komministersbostället Nedra Tumba till Tumba pappersbruk; samt Den 3 Februari f, m. 151 iST:o 210, ang:de förhöjning i hemmansafgiften till jagtkassan samt ökade premier för rofdjurs utödande. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Mein., Utlåt:n och Betänkm, nemi. från ExpeditionsTJtskollcl: N:o 9, i anledn. af återremiss å skrifvelseförslaget N:o 180, jemte förnyadt skrifvelseförslag N:o 207, ang:de lån till GefleDala jernvägs aktie-bolag.
Föredrogs å nyo Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 142, i anledning af äterremisser utaf åtskillige från Utskottet afgifne Betänkanden, Bi/t. till R. St. Pro t, l834> 9 Samt. -adra Handel. 2 i ysta Häftet. 10 Trot. Uidr, ct. No v. rörande utsöknings-ärenden. Till följd häraf togos aler under om pröfning följande Lag-Utskottets Betänkandén: N:o 4^, öfver Riksdagsfullmägti gen från Örebro Län Peter Pehrsson? motion, att för de oster, der 'Verkställigheten af utmätningar nu vore delad emellan Kronofogde och Bergsfogde ändring häruti matte förordnas, så att omförmälde befattning blett endera tillkommer, bifölls; N:o 46, öfver väckta motioner, angående rättighet för Länsmän, Nämndemän och Fjerdingsman, eller den person, fordrings» egaren eljest har förtroende till, att verkställa utmätningen, bifölls; N:o /j7, öfver Eiksdagsfullmägtigen Olof Olssons från Östergöthland motion, angående vilkorliga utmätnings-resolutioner, bifölls; N:o fS, öfver Herr G. A. Bruner onus motion, om vissa lagbestämmelser, för att förekomma utmätningsmans tillgrepp och förskingring af utmätta medel bifölls; N;o 4q> öfver Riksdagsfullmägligen från Elfsborgs Län Anders Daniel sans motion, om annan fördelning än den, som nu eger rum, af forsäijnings-provision för utmätt fastighet, bifölls; N:o 5o, öfver Riksdagsfullmägligen J..J.
Ty om du icke hafver till att betala, så tager man dina säng bort under dig. För icke tillbaka de förra råmärke, som dine fäder gjort hafva. Ser du en man endigan i sin ärende, han skall stå för Konungenom; och skall icke stå för de oädla. När du sitter och äter med enom herra, så gif akt uppå, hvad för dig handladt varder; Och sätt en knif på din hals, om du vill behålla lifvet. Önska dig icke af hans mat; ty det är falskt bröd. Möd dig icke till att varda rik, och vänd igen af dina funder. Låt icke din ögon flyga efter det som du icke få kan; ty detsamma gör sig vingar såsom en örn, och flyger upp åt himmelen. Ät icke bröd med en afundsfull, och önska dig icke hans mat; Ty såsom ett spökelse är han innantill. Han säger: Ät och drick; och hans hjerta är dock icke till dig. Dine betar, som du ätit hafver, måste du utspy; och måste din vänliga ord förtappat hafva. Tala icke för ens dåras öron; ty han föraktar dins tals klokhet. För icke tillbaka de förra råmärke, och gack icke in uppå de faderlösas åker; Ty deras förlösare är mägtig; han skall uträtta deras sak emot dig. Gif ditt hjerta till tuktan, och din öron till förnuftigt tal. Låt icke af att tukta pilten; ty om du slår honom med ris, så betorf man icke dräpa honom. Du slår honom med ris; men du friar hans själ ifrå helvetet. Min son, om du vis är, så gläder sig ock mitt hjerta; Och mine njurar äro glade, när dina läppar tala det rätt är. Ditt hjerta följe icke syndarom; utan var dagliga uti Herrans fruktan. Ty det skall vara dig framdeles godt, och ditt väntande skall icke fela. Hör, min son, och var vis; och styr ditt hjerta in på vägen. Var icke ibland drinkare och slösare; Ty de drinkare och slösare varda fattige, och en sofvare måste rifven kläder bära. Hör din fader, den dig födt hafver, och förakta icke dina moder, då hon gammal varder.
Men dessutom är, på sätt anmärkt blifvit, den fråga jemväl uppkastad, huruvida oäkta harn böra i moders qvarlåtenskap tillerkännas någon rätt, då modren efterlemnar äkta barn och bröstarfvingar? Och dermed har man vidrört en af familjelifvets ömtåligaste punkter. Om man emedlertid tager i betraktande huru heligt en moders minne är för barnet; — att det således skulle vara i hög grad förkrossande för det barn, i hvars sinne något tvifvel om modrens fläckfria vandel ej insmugit sig, derest, vid hennes frånfälle, en pers‘on uppträder med anspråk, grundade på förhållanden, som kasta skugga på den hädangångna; — att ett sådant uppträdande derföre skulle hos barnet injaga bitterhet och mana till alla upp tänkliga törsök att tillbakavisa det väckta anspråket, om icke af egennytta, dock för att inför offentligheten skydda modrens minne och undgå att dela med den, som i så väsendtlig mån stört dess lefnads frid; samt att lagstiftaren omsorgsfullt måste undvika sådane föreskrifter, hvilka i sin tillämpning kunna rubba de sedliga förhållanden, som han har alt i främsta rummet vårda; — torde giltiga skäl ej eller saknas till en inskränkning i oäkta barns rättigheter för det fall, att modren äfven efterlemnar äkta bröstarfvingar. Inträffar ej delta fall, då är åter ställningen annorlunda; och då böra ej eller oäkta barn, så vidt de icke blifvit aliade i hordom eller förbudna leder, uteslutas från rätt i afliden moders qvarlåtenskap. Vid bestämmande af vidsträcktheten utaf denna rätt har emedlertid Utskottet funnit sig ej kunna sträcka den till arfvejord å landet. Sådan jord är egentligen slägtens och kan derföre, då den säljes utom slägten, vinnas åter i börd. Nu må dock, efter Utskottets yttrade åsigt, det oäkta barnet icke inför lag betraktas såsom en slägtmedlem eller arfvinge i sådan betydelse; och rättighet till moders arfvejord skulle ej kunna i annan bemärkelse beviljas. Men hvad modren i öfrigt eger och hvaröfver hon, genom testamente, kan förordna, anser deremot
Må så vara. OSCAR. Förskingring och förfalskning går eljest under brottslig om du så vill; men Gud, som dömmer Jag har varit felaktig ja, uppsåt och inte handling, vet att jag i mina tankar aldrig varit en usel tjuf. REKTORSKAN (kallt). att öfvertyga menniskor om den saken. Emellertid har jag bara velat visa dig att det fins utvägar. Mordbrand? OSCAR. För närvarande tycks det vara nödvändigare Nej, sjelfförsvar! REKTORSKAN. OSCAR. Aldrig! Förr faller jag. det är inte första gången som jag märker att du har för mycket af din fars blod i ådrorna. OSCAR. Du glömmer att du inte faller ensam. Men REKTORSKAN. ohederliga instinkter kommit har jag inte vetat händerna.) Det är ett hederligt arf. Hvarifrån mina förrän i dag. (Sätter sig och gömmer ansigtet i REKTORSKAN. sätta dig med armarne i kors och låta vanäran träda öfver din tröskel? Nå, hvad ämnar du nu göra? Tänker du mor, skattar; men jag har ett annat, som väger tyngre i bedömmandets vågskål: jag har mod att erkänna och afbedja mitt fel. Du ämnar! REKTORSKAN (häftigt). OSCAR. Jag har kanske inte det mod som ni, min OSCAR (stiger upp). öfverseende, ja. Här fins ingen annan hederlig utväg. REKTORSKAN. OSCAR. Ödmjuk och ångrande vädja till direktionens Och om det der öfverseendet uteblir? Ja, då då få vi se tiden an. De der manliga åsigterna må du behålla för REKTORSKAN. dig sjelf! Sätt dig i spisvrån och vänta. Jag ska' inte upphöra att kämpa för din räddning förrän i sista ögonblicket. (Med passion) För att undgå skammen att utpekas som mor till en dömd förbrytare vore jag färdig att offra min högra hand OSCAR. ja, min eviga välfärd. Hvarför stirrar du på mig? Det förefaller mig som om jag aldrig sett er förrän nu, min mor. man, sedan du var så stor att du kunde gå, och män tycka om att bli bedragna. Har du talat med Alm? OSCAR.
Frih. af Ugglas yttrade, att frågan afsåge endast ordningen för tulltaxans öfverlemnande; men jag ber att i Hr Frihms hågkomst få återkalla, att han, då frågan förra gången förevar på detta rum, förklarade, att om den af Utsk:t föreslagna strofen komme till K. M:t, skulle Hr Frilen, om han vöre Konungens rådgifvare, tillstyrka Konungen att utstryka alla tullsatserna. Detta tyckes bevisa, att frågan rörer vida mera än ordningen för öfverlenmandet af tulltaxan. Under den långvariga öfverläggningen uppträdde också Konungens rådgifvare på ett sätt, att man kunde befara, att de ansågo K. M:t ega rätt att ändra tullsatserna. Då kan ju en och hvar inse, 330 Den 15 Maj. att frågan rörer bevillningens både grund och belopp, ty om K. M:t egde den förmenta rätten, då kunna K.. St:r icke bestämma livad belopp de vilja skall utgå såsom tullmedel till betäckande af statsverkets utgifter. Det är derföre af vigt, att R. St:r i sin skrifvelse till K. M:t anhålla att tulltaxan, sådan den blifvit af R. St:r besluten, må af K. M:t utfärdas. På dessa skäl anhåller jag att R. o. Ad. ville återremittera denna fråga till undergående af ny behandling inom Utslct. Hr von Ehrenheim. Per: För min del instäm mer jag med Frih. af Ugglas, och anser honom hafva fullgiltiga skäl att säga, att här endast är fråga om den form, hvari tulltaxan skall expedieras. Det synes mig, att om man ock i hufvudsaken är af olika tanke, bör man dock icke kunna vara af olika mening derom att R. Skr icke kunna genom den form, hvari skrifvelsen om tulltaxan är affattad, afgifva en grundlagsförklaring, och om de af Bevilln.-Utsk:t i dess förra slutstrof begagnade ordalag komme att inflyta i R. St:rs shrifvelse, kunde detta visserligen gifva tillkänna, att den åsigt gjort sig gällande hos R. Skr, att K.
Och så är Du vän med din fiende. LÄKAREN Se så, se så! SYSTERN förgöra dig. O, om du visste hur gränslöst jag hatar den mannen! LÄKAREN. röjer äfven en viss sjuklighet i sinnet. Jag vet, Jag vet! Hans sista bok är också afskyvärd, men den Och så låter du henne draga in i ditt hus med den, som skall Det vet Du! Derför, att när jag löste henne från hennes för - SYSTERN. Derför skulle de ha satt in honom på dårhus... LÄKAREN. verskridit gränsen... Det är flera som sagt så, men jag kan icke finna att han öf TILL DAMASKUS SYSTERN. har i din närhet en hustru, som är spritt galen. LÄKAREN. en stark dragningskraft på mig, och originaliteten är åtminstone inte banal... (En ångbåtshvissla höres.) Hvad var det! Det var någon som skrek! SYSTERN. nu bönfaller jag dig: res! Du är nervös, min broder; det var endast ångbåten... Men Jag kan icke neka till, att maniakaliska personer alltid utöfvat Derför att du sjelf är excentrisk och derför att du dagligen LÄKAREN. du, när jag står här, ser jag hans porträtt derinne i mitt arbetsrum Jag tror jag skulle vilja, men jag är som fastnaglad... Vet Och solskenet ger en skugga, som vanställer hela figuren så att han blir lik... det var otäckt. Ser du hvem han är lik? SYSTERN. Han är lik Den Onde! Fly! LÄKAREN. Kan inte! SYSTERN. Men försvara dig åtminstone... LÄKAREN. nalkas. Hur många gånger har jag icke velat flytta, men icke kunnat. Det är som om grunden vore jernmalm och jag en magnetnål... och kommer olyckan, så har jag ej valt den sjelf... Nu gingo de in genom porten. Jag brukar det! Men denna gång kännes det som när ett oväder AUGUST STRINDBERG SYSTERN. Jag hörde ingenting! LÄKAREN. barndoms kamrat. Han begick ett streck i skolan... jag fick skulden Men jag, jag hör! Och nu ser jag också!
Afgiften, i sädant fall och efter för, nyad omarbetning af denna Författning, hwartill äter tidens korthet nu icke synes lämpelig, nödwändigt mäste nedsättas; har Utskottet pä alla deste sammantagne skäl, af hwilka en del wid Den 12 October. 125 wid förra Riksdagen bestämde rrtgängen af förewarande ämne, en del äter nu tillkommit och gifwit ny wigt ät ett dä redan fattat och erkändt beslut, icke trott sig kunna frärigä sitt i denna fräga afgifne ofwanberörde Utlätande, hwilket Utskottet altsä nu widare fär äran äberopa, under hemställan deraf till Riksens Högloft. Ständers pröfning. Örebro den 12 October 1310. Näxlokl. Ki<j^rrricLper5 ock Läclnr l-erjsmärerr vlxnrr Croolle6r. kä V5lls6. Lor§rre-8tänr^ts IsliiÄv Wellio. kl NäxvZräix» ^etr v!^n»r k. Xötilmrrk. I>l Neclervlii», Lonä»-8tinclerr ».eäLmöleri Jok. Ktszo. WeslillF. b. ?. Xs! lenberg» Vpplli» Kor ock ^ä«In «Ien r; oaok. izio. ?re<»e-§tlnliet <jsn IZ —, öor^srs - 8rlncksl äsn Lon<ie-§ilo>!er cleo 14 Wördsamt Memorial. ^ anledning af de ifrän' Högloft. Ridderffapet och Adeln, Högwördige Preste-Ständet och Hederwärda Bonde. Sländet inkomne Anmärk, ningar »vid Lag.
Eller kan jag hjälpa, att de mörka tviflen icke vilja vika? » » Ja, delvis åtminstone. Ty först och främst underskattar ni er egen förmåga och vill ej använda de krafter, skaparen gifvit eder. Ly d mitt råd, sätt in i edert kall det bästa ert väsen eger, och ni skall se, att under arbetet mycket skall klarna, att, om också på annat sätt, edra barndomsdrömmar skola fullbordas. Och så, när allt synes som mörkast, när hjärtat vill krympa samman, fly till Honom, som är all god gåfvas gifvare. Bed! » Det var en dödlig blekhet, som drog sig öfver hennes kinder, då hon försagd svarade: » D e t. det kan jag ej. » » Så försök dock, och ni skall erfara, att ni kan det. Och så, väninna, kan det vara eder till någon tröst om en medmänniska vill bedja med och för eder. » Hon vidrörde lätt min hand, och ur hennes ögon lyste en tacksam blick. I detsamma ringde klockan däruppe i villan till supén, och vi gingo tysta uppför höjden. Men för hvarje steg, vi vandrade uppåt, hördes det lockande sorlet från Wesijärvis böljor allt längre i fjärran. * * * Andra dagen var min finska väninna, skenbart åtminstone, sig åter lik. Om det som förefallit kvällen förut, yttrades icke ett ord. Och då jag bjöd farväl för att vandra vidare, var det åter det rent fosterländska i hennes lynne, som framträdde, då hon till afsked yttrade: » Glöm ej Finland! » Men under remmen på min vandringsrensel hittade jag instucket ett papper med de två orden: muistakaa lupaustanne — minns ert löfte! Jag har icke återsett henne sedan, men i kulen vinterdag flyger ofta min tanke bort till den olyckliga drömmerskan, hvars gripande själsbikt jag hörde i julikvällen på Wesijärvis strand. En promenad i julmarknaden. dag, min vän, är det j u någorlunda hyggligt ^ j j t | väder. Vill du inte just nu uppfylla ditt löfte att följa mig på en rond genom butikerna. » Den lilla frun sade detta med sitt allra smeksammaste tonfall. Mannen gjorde en nervös gest åt plånboksfickan, men svarade genast: » Gärna, min älskling.