Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min vördsamma anhållan är, att Högloflige Ridderskapet och Adeln täckes meddela det yttrande öfver LagUtskottets nu förevarande Utlåtande, att detsamma alldeles ogillaSj och torde det derefter läggas lill handlingarne, såsom ett monument af ett alldeles eget slag. Hvarefter Herr Rosengvist mundteligen tilläde: Sedan jag nu bär erhållit den bedröfliga upplysning, att de öfrige trenne Stånden redan bifallit detta Utlåtande, och detsamma således är afgjordt, åtnöjer jag mig att lemna det af mig nu uppläste anförande såsom min reservation, på det ett kommande Lagutskott må finna, att det åtminstone varit någon, som ogillat det nu varande LagUtskottets sätt att behandla ärenderne under denna Riksdag. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridderska - Den 5 Februarii e. m. 83 pet och Adeln behagade bifalla LagUtskottets ifrågavarande Utlåtande. Ropades Ja. Justerades 18 ProtocollsUtdrag, innefattande Ridderskapets och Adelns i plenum den 3 dennes föroch eftermiddagen fattade beslut, samt 24 ProtocollsUtdrag, innefattande de i plenum den 4 dennes fattade beslut. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. tre qvart till 9 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Måndagen den 8 Febr. i83o. Plenum klockan half till io Förmiddagen. Företogs val af de 6 Revisorer, hvilka, tillsammans med ett lika antal Ledamöter af de öfrige RiksStånden, äga att år i832 öfverse och granska StatsVerkets, Bankens och RiksgäldsContorets tillstånd, styrelse och förvaltning. Valförrättningen slutades klockan half Gi H. 6* » 84 Den 8 Febr u arli f. ra, till i eftermiddagen, då följande Herrar, genom de fleste rösterne, befunnos hafva blifvit till Revisorer utsedde, nemligen: Röster. Frih. Palmstjerna, Carl Otto, Öfverste i5i. Herr von Schautz, Carl Jacob, Major i5o.
Den siste värde Talaren liar yttrat, att det vöre olyckligt, att vi skulle få vidkännas skulder, gjorda under en enväldig samhällsförfattning. I afseende å detta yttrande får jag hänvisa till hvad jag förra gången hade äran derom nämna. Hvad sjelfva saken nu beträffar har samma Talare uttryckt sig, att den förefölle honom besynnerlig. Detta uttryck tyckes gifva tillkänna, att han af Utskottets Betänkande icke funnit densamma nog tydlig; och jag hemställer då, om icke till tydlighets vinnande, han godkänner den utväg jag föreslagit, eller en närmare undersökning, helst denna alldeles icke innefattar någon concession. Man har ock nämnt, att Gyllenstjern* ska famillens ifrågavarande fordran blifvit af Högsta Domstolen afslagen; men jag tror mig veta, att ett sådant afslag aldrig blifvit med famillens vetskap motiverdt eller expedierad!, utan att fa» Den 16 September e. m. 59 millen derom varit i fullkomlig okunnighet, ända till dess StatsUtskottet nu funnit och tillkännagifva, att ett ProlocollsUtdrag från Högsta Domstolen, innehållande ett beslut i förenämnde hänseende, verkeligen existerar. Grefve af Ugglas, Gustaf; I anledning af hvad Friherre Anckarsvärd sist yttrade, och den Upplysning han syntes önska, tror jag mig böra nämna det som förmodeligen åsyftat den så kallade gamla Riksgälden, som utgöres af Stats-skulder från äldre tider. I afseende å denna Riksgäld, har StatsUtskottet redan föreslagit en viss prsescriptionstid, eller tre år, hvilket förslag äfven blifvit af Riksens Ständer bifallet.
Utlkouet har då anlett fin förila pligt blifva , att redligt underföka, att redligt uppgifva, hvad forn kan fynas vara det närvarande Reprefentations fättets verkeliga förmåner eller olägenheter, och att derefter underföka livad forn är eller bör vara de Oreprefenterades verkeliga rättigheter och anfpråk i detta affeende och i anleende till det hela, Utlkottet har icke kunnat undgå att medgifva , att närvarande Reprefentation uti defs talrikalfe afdelningar , innefattar de 2:ne Samhällets hufvudfakligafte Interefien, Jordbruksoch Handels Induftrien, forn grundlägga det öfriga» välmåga och beftånd; Att derjemte uti 2;ne af deffa afdelningar bör i fynnerhet Unnas den förening af kunfkaper och <let deltagande lör bibehållandet af fakernas varande ordning , forn för Samhällets lugn, för Regeringens lagliga åtgärder och för allmänna ärendernas ordentliga gång, äro ett oundvikligt behof uti hvarje väl organiferadt Samhälle. Likaledes har Ut/kottet ej kunnat undgå att anmärka, att närvarande Stånds-Inrättning, fpridd ända till de annars minil: gynnade SamhällsClaffer, måfte tjena att vid nu mera oftare inträffande Riksmöten göra mera allmän kännedomen af Samhällets Lagar och allmänna angelägenheter, att genom ett närmare deltagande och en förtroligare gemenlkap emellan de väljande och deras Reprefentanter, göres öfvertygelfen mera beflämd om de allmänna bördornea nödvändighet, att änteligen det hittills brukliga Reprefentations-fättet tjenat, att ifrån våra Hemmans-ägande Jordbrukare aflägsna förtrycket, och att förfäkra dem om det anfeendeocfi den fjelfftändighet , forn de ej äga i något annat land i Europa.
«Skall det nödvändigt vara kaffe, men det är ju inte alls nödvändigt,» sade hon skämtsamt, «så är det ju också nog.» «Jo visst ska vi ha en tår kaffe,» redaktören sysslade redan med en spritmaskin, hvilken hade sin plats borta å en byrå. Mor Per Lars’ blick gled hän till dottern, som stod vid fönstret och gjorde sig bekant med kanariefågeln, och blef hvilande på det något förfjamskade ansigtet med ett visst glimt af humor i de klara, blå ögonen. «Men det kan du då göra, Elsa,» sade hon. «Låt Elsa koka kaffet, herr kandidat!» Den unga flickan spratt till och gick blodröd i synen hän mot byrån, der redaktören hade vändt sig om emot henne med lysande och förlägna ögon. Han radade beskäftigt upp framför henne en bleckdosa med det malda kaffet, en messingskanna och en karafin friskt vatten; och hon gaf sig med tafatta rörelser i tu med det hela, slog vatten i kannan, stälde den öfver maskinen och tände på. «Så, nu brinner det,» konstaterade redaktören. «Ska vi kanske sålänge, medan vattnet kokar, göra ett slag ut i tryckeriet och se på hur det går till att trycka en tidning? Ifall det roar!» Och de tågade ut i tryckeriet, der den gamle faktorn efter en sträng, pröfvande blick öfver glasögonen blef en värdig och artig ciceron, medan alla åtta pojkarne arbetade värre med beskäftiga fingrar i typkasten och nyfikna ögon efter den unga flickan och den gamle suputen vefvade maskinen, som om det gälde en premieuppvisning, – sågo, hur typerna stäldes samman till linier och hur korrekturen afklappades å långa remsor af fuktadt papper och hur hela arken gledo tomma in å ena ändan af maskinen och kommo glidande ut igen å den motsatta och vändes sirligt om af de begge träspjelorna, hvilka ideligen beskrefvo sin båge, samt så med ens lågo der, det ena ofvanpå det andra, klippoch klaroch färdigtryckta.
Härutinnan äro numera lagarne ändrade till ett bättre, ehuru visserligen mycket återstår att göra. Hvad som dock ännu lägger svåröfverstigliga hinder i vägen för den unga arbetssökande och 3xbz \ sbehöfvande qvinnan, särskildt ur de högre samhällslagren, är den förvända uppfostran, som i regel bestås henne i hemmet och i pensionen. I det förra lär hon sig ofta att, om ej med afgjordt fördömande, dock med ett visst ogillande och löje betrakta de qvinnor såsom oqvinliga, hvilka i kampen för en hederlig ställning och I I Kl U IN Idun, erhålles c it gratlsexemplar för hela den tid, under hvllken abonnementet räcker. Äro de samlade abonnenterna färre än 6, torde prenumerautkomst brutit sig nya banor. I den senare uppmuntras på allt sätt denna vrånghet i uppfattning och syn på lifvet, samtidigt med att de kunskaper, som bibringas, äro allt för irrationelt serverade, allt för mycket anlagda på ett yttre sken för att på något sätt kunna lemna henne rustad, om en gång — och hur lätt, hur snart kan det icke hända! — förändrade förhållanden tvinga henne in på den hänsynslösa konkurrensens fält. Detta är en sak, som enligt vårt förmenande knappast tillräckligt allvarligt kan läggas mödrar och uppfostrarinnor på hjertat, och vi ha ej kunnat undgå att inledningsvis och i förbigående beröra den. Vi öfverlemna den emellertid nu, då den i det hela ligger utom planen för här tillämnade skildringar, till öfvervägande och dryftning eder sjelfva emellan. Iduns spalter stå som alltid gerna öppna, om någon skulle känna sig manad i saken taga till ord. Slutligen återstår då endast här att uppräkna några af rubrikerna på de uppsatser, denna serie kommer att omfatta, för att dermed redan nu gifva våra läsarinnor ett begrepp om de olika synpunkter, ur hvilka vi ärna behandla ämnet.
•— N:o 214. med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens stridiga beslut rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om eftergift till förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubboch Enkehus-inrältning af Kronans rätt till dana-arf efter Enkan Charlotta Elisabeth Bång och Jungfru Christina Lundström. X. B. 122. A. 245. XI. U. 185. A. 213. E. 243, 246. A. 296. •— N.o 215. med förslag till voterings-proposition af Riks-Ståndens stridiga beslut, rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om eftergift för Notarien E. Lundblad, såsom Arrendator af Strömsholms kungsladugård, och halfva spanmålsarrende-beloppet för år 1852. X. B. 123. A. 246. XI. U. 185. — N:o 217. i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 93, angående Kongl. Majus Nådiga Proposition om upphörande af den åtskilliga hemman åliggande skyldighet att utgöra dagsverken in natura till kungsgårdar och andra krono-lägenheter. X. B. 162. A. 246. XI. E. 3. — N:o 218, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 123, angående förändrad! användande af den till skolorna i städerna inom Lunds stift och provinsen Halland af Götheborgs stift utgående helgonskyld. X. B. 162. A. 246. ( 187 ) Slats-Ulskottets Memorialer, Betänkanden oell Utlåtanden. — N:o 219. i anledning af erhållen ålerremiss å Utlålandet N:o 125, angående vackt motion om rättighet för åboerne å åtskilliga Visingsö, skolegodshemman att få desamma till skatte lösa. X. B. 162. A. 246.
Tersmedcns yttrande; men dä ganska mänga fattiga församlingar finnas, hvilkas innevånare af allmogen (ehuru de klart inse att företaget skulle i framtiden gifva tillräcklig vinst, och sådant äfven af sakkunnige landtmätare vore upplyst) likväl ej äro mäktige att sjelfve bekosta företaget, och ej heller kunna prestera erforderlig säkerhet för låns erhållande, sä anser jag det lämpligt och ändamålsenligt, att R. St. åt K. M. öfverlemna, att, der behofvet så klafver, bevilja sådane anslag utan äterbetalningsskyldighet. Med anledn. af hvad i frågan blifvit ytlradt anhåller jag om återremiss. Hr von Hartmansdorff: För min del vill jag gerna instämma med Frih. Palmstjerna och Frih. Tersmeden, i afs. på de af dem yrkade vilkoren för medlens beviljande. Jag tror att då summan är sä liten som den här ifrågaställda, eller 33,333 r:dr 16 sk. B:co om äret, lion ej kommer alt räcka till mera än de län, sorn möjligen begäras. — I afs. pä återbetalningen finnes ingen svårighet, sedan 1845 års författning stadgar, att skulden skall införas i jordeboken och årligen med kronouppbörden afbetalas. — Om R. o. Ad. skulle behaga återremittera denna punkt (och derom anhåller jag vördsamligen), så kan StatsUtsk. i sitt svar föreslå de nyssnämnda vilkoren, eller II. o. Ad. sjelft bestämma sådana, som Ståndet anser tillfredsställande. Hr von Hohenhausen:
Valerius, samt kamereraren, kammar-rätts-rådet Winroth och kontrollören Middendorff', ifrån ådömdt ersättnings-ansvar i målet, rörande den efter tullförvaltaren Fined yppade balans. Remitterades lill Stats-utskottet; » S. D. Förekomrno följande bordlagda motioner: l:o af herr Stenberg, angående beloppet af dag-traktamenten till magistrats-personer och borgare, hvilka för kronans räkning biträda vid syner, värderingar, inventeringar, m. m. (N:o 120); Remitterades lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. 2:o af herr Stenberg, angående serskild bestämmelse uti tull-taxan, i afseende på timmer och sparrar. Remitterades till Bevillnings-utskottet. 3:o af herr Hörnstein, angående förändrad reglering af landtslats-tjensterne. ' (N:o 124). Remitterades, jemte hvad vidare i ämnet yttradt blifvit, till Stats-utskottet. 4:o af herr Hörnstein, angående eftergift af tionde-afgift å alun (N:o 126); Remitterades till Stats-utskottet. 5:o af herr Fahlcrantz, angående den ändring i de för staden Sala gällande privilegier, att tomterna i staden må ifrån stadens öfriga donerade jord få skiljas och deraf blifva i allo oberoende. (N:o 128); Remitterades, jemte hvad vidare i ämnet yttradt blifvit, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. 6:o af herr Fahlcrantz, angående stapelfrihet för staden Sölvitsborg. (N:o 129); Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. 7:o af herr Brinck, angående tillökning uti underhållsoch aflönings-staterna för navigations-skolan i Stockholm (N:o 138); i hvilken motion herrar Almgren, Gustafsson och Roth instämt.
Lagerbjelkes pä fri hand, stante pede, väckta förslag, skulle af detta ständ genast och utan pröfning antagits, sådant bade varit olämpligt; men efter den utförliga diskussion, som nu egt rum, och då man kan vara öfvertygad om alt hvarje ledamot ungefärligen vid detta laget lärer haft tillräcklig till att bestämma sitt omdöme i saken, tror jag rättast vara alt låta beslutet i frågan fötsiggå, på det all de, som om densamma tagit kännedom, äfven finge öfver densamma besluta, så att icke det framtida beslutet finge bero på en majoritet som måhända icke, såsom vi, haft tillfälle att genom deltagande i och åhörande af diskussionen söka för sig utreda tvistefrågan. Ur denna synpunkt anhåller jag att om Hr Gr:n och Ordhden icke anser sig kunna undgå att framställa propos. på Hr Prytz’s hemställan om upskof med diskussionen öfver Gr. Lagerbjelkes förslag, Ståndet då måtte afböja denna hemställan; derest icke Hr Prytz, genom alt sjelf benäget afstå derifrån, behagade bespara Ståndet denna propos., hvaröfver man slutligen torde begära votering, oaktadt den dymedelst oundvikliga, ökade tidsutdrägt. Gr. Mörner: Hvarjehanda har här blifvit yltradt ang:de insinuationer. Hvad mitt yttrande beträffar, skulle jag tro att jag icke har tillåtit mig andra insinuationer, än att förklara alt, efter min upfaltning, ådagalade Gr. Lagerbjelkes nu under öfverläggning varande förslag en önskan att icke lå någon jernväg emedan det gjorde jernvägs-anläggningen omöjlig. Jag har tagit sjelfva det inlemnade förslaget till utgångspunkt och det måtte vara min rättighet att af här framlagda handlingar sluta lill deras möjliga följder. Om jag anser följden blifva att om detta förslag antages, ingen jernväg skall kunna upslå, så mätte det vara min rättighet att omförmäla delta förhållande.
Ostindien, åsättas 10 procents tull af värdet; —men sorn Preste-Ståndet, —- hvilket fattat det generella beslut, att alla i gällande Taxa förekommande förbuds-bestämmelser å väfnader böra bibehållas, och således måste anses dermed hafva afsett jemväl förevarande artikel, så vidt nemligen icke sådant blifvit, hvad Halfsiden-väfnader angår, tillintetgjordt genom dess nyssberörde stadgande angående förändrad lydelse af hufvud-rubriken, — samt Bonde-Ståndet stadgat, att Shawlar, Shawletter och andra dukar af Halfsiden af under 10 R:drs värde skola vara till införsel förbjudne, så lärer, i händelse sistnämnde beslut icke frånträdes, omröstning böra anställas, enligt en så lydande proposition: 327:o. Den, som instämmer i Utskottets af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet gillade förslag, att Väfnader: Halfsiden3 Shawlarj Shawletter och andra dukar af under 10 R:drs värde stycket, skola i allmänhet få införas emot 25 R:drs tuli på hvarje 100 R:drs varuvärde, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, antages införsel-förbud för denna artikel. Beträffande sedermera Ridderskapets och Adelns serskilda beslut, att, så väl desse sistomförmälde, som de af 10 R:drs värde och deröfver stycket skola från Ost - 6o Forts, af Bevillnings-Utskotlets Memorial, N.o t\\. Bomulls: Alngods : Hvita : alla ej specificerade: «) genom sjelfva vafnadssä ttet fa eoner ade. indien få införas mot 10 procent af värdet, måste frågan, hvad de förra angår, uppskjutas till dess sig visat om varan blir förbjuden eller ej, men vidkommande den senare rubriken, eller de af 10 R:drs värde och deröfver stycket, föreslår Utskottet, om beslutet af Ridderskapet och Adeln vidhålles, följande voterings-proposition: 328:o.
HofRåtterne åro af gammalt, våra egenteliga ÖfyerDomstolar, och jag tror derföre att ett correetiv bör finnas, som hindrar parter att i otrångt mål draga HofRåttens domar under Konungens pröfning. Om detta band borttogs, skulle ock den omständigheten följa, att Högsta Domstolen omöjeligen kunde medhinna, att afgöra alla Ben 15 Maji /. m: Z07 dit dragne mål, och sålunda nödgades arbeta på flere Divisioner. Men hvarest skulle då den enhet sökas, som utgör hufvud-vilkoret för den högsta instancen. Då åsigterne voro olika, hvilket icke möjligen kunde förekommas hår, mera ån i andra , af flere personer sammansatte, auctoriteter, skulle ju den ena Divisionen måhända döma tvärt emot den andra, och hvilken fördel för det allmänna vore af en sådan anstalt att förvänta? Af dessa anledningar hemställer jag, att förevarande betänkande må till Lagutskottet återremitteras. Herr Stråle, Nils Wilhelm'. Man har i allmänhet erkänt, att det år betånkeligt, att vidtaga partiella Lagföråndringar, och att de böra inskränkas till hvad yttersta oundgånglighet kråfver. Jag tror vål att en sådan Lagföråndring lätteligen kan tillvågabringas då den stödjer sig på de principer, hvarå Lagen år grundad, och således innefattar ett beriktigande af redan gifne stadganden; men förhållandet år helt annat, då man vill rubba sjelfva dessa principer. Så år det med påbudet om Revisionsskilling. Vår Lag fotar sig på den grundsatts , att hinder bör läggas deremot, att obetydliga mål må dragas under en högre pröfning. Deraf hårleder sig stadganderne om vad, summa appellabilis och Revisions-skilling. Lagutskottet har emellertid blott föreslagit upphåfvande af den sistnåmde, utan att fästa sig vid någon af de föregående, och utan att efterse, huruvida de komma i stridighet med det nya förslaget. Men efter min öfvertygelse kan för närvarande Den lb Maji f. m. svårligen någon rubbning i den ifrågavarande punkten äga rum, utan lärer en förändring deraf först i sammanhang med en ny allmän lag-j stiftning kunna påtänkas.
Den, som gillar Utskottets af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet godkända hemställan, alt Porcellaine: äkta &c. måladt &c. andra pjeser skola få införas mot 8 sk. tull på 32 sk. värde per Skålpund, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, antages Presteoch Borgare-Ståndens beslut att denna artikel bör till införsel förbjudas. Trenne Riks-Stånd hafva gillat Utskottets förslag, att Potates-mjöl bör vid införsel åsättas 24 sk. lull per Lispund; Forts, af Bevillnings-V tskottets Memorial, N.o 4i. Lispund; men som Borgare-Ståndet beslutat, att införselsafgiften å denna vara skall utgöra 16 sk. Lisp., föranleder sådant, i händelse beslutet icke frånträdes, omröstning, enligt en så lydande voterings-proposition: 246:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att införseltullen å Potatoes-mjöl bör antagas till 24 sk. Lisp., voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, bestämmes införsel-afgiften å Potatoes-mjöl till 16 sk. per Lispund. Redskap och MaIfrågavarande redaction och de derå af Utskottet chinerier, införföreslagna bestämmelser, nemligen 5 procents införselsda med Comitiertull för den förra och tullfri införsel för den senare cace-Collegii tilltegorien, hafva Tre Stånd godkänt; men som Borgarestånd för uppgifStåndet stadgat, att pröfnings-rätten icke bör tillkomma na behof. Commerce-Collegium, utan Kongl. Maj:t, och en gemen D:o d:o såsom prof sam redaction derföre antagas, så lydande: ”Med Kongl. eller modeller. Maj:ts Nådiga tillstånd införde såsom prof eller modeller”; hvarå tullfrihet borde vid införsel ega rum, så kommer, derest sistnämnde beslut icke frånträdes, följande omröstning att deröfver anställas: 247:o.
Bäck. Alik. till Exp. Utsk. elen 18 December kl, 12 midd. Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående en Staden Lund tillhörande jords, Ka g n man s j orden kallad, rotering; gifven Stockholms Slott den 8 Okto ber 1846. Sedan, efter verkställighet af den under’ den 21 September 1839 i nåder anbefallda extra rotering-till båtsmanshåll af den, städerne tillhörande, priviligierade jord, som i ordinarie roteringen icke ingått, Kongl. Majit, af de inkomne handlingarne, i anledning af den inom Malmöhus län för sig gångna så beskaffade roteringsförrältningen, i nåder inhemtat, att en i staden Lund belägen jord, Wagnmansjorden kallad, såsom icke af privilegierad natur, bort ingå i ordinarie roteringen, men att sådant icke skett, och att samma jord, i anseende till berörde natur, icke eller blifvit till extra rotering upptagen, har Kongl. Majit, uppå Dess Förvaltnings af Sjöärendena samt Dess och Rikets Kammar-kollegii, uti utlåtande den 10 December 1840, afgifna underdåniga tillstyrkan, under 1 Februari påföljande året i nåder förordnat, att frågan om denna jords extra rotering skulle förfalla, men vederbörande roterings-kommission deremot ega att, efter samma jords beskaffenhet, vär de och afkastning, i förhållande till jord å landet, derå bestämma rotemantal till ingående i slädernes allmänna båtsmanshåll, på det sätt, att, till undvikande af rubbning uti den redan skedde regleringen i detta afseende, 32 Kongl, Maj:ls Nåd, Shrifvclse. N:o 32. vakansafgift årligen intill nästa" Riksdag af staden borde utgöras för de rotenummer, hvartill jorden blef uppskattad, hvilken afgift i ränieiiet skulle insättas, för att af nästsammantvädande Rikets Ständer användas.
Men då nu barnet är dödt, och det blir tal om begrafningen, säger brukspatronen till sin hustru: »Jag vill inte, att det där barnet skall ligga i min graf.» Med ens ser man dem för sig. Där är matsalen på Lerum, och där sitter brukspatronen vid frukostbordet, äter ensam, som han brukar. Hans hustru Ebba Sander sitter i gungstolen vid fönstret, där hon har utsikten öfver sjön och de björkbevuxna holmarna. Hon har suttit och gråtit, men då mannen säger detta, blifva hennes ögon med ens alldeles torra. Hela den lilla gestalten drar ihop sig af skräck, hon börjar skälfva, som om hon kände en stark köld. »Hvad säger du, hvad säger du?» frågar hon. Och hon talar, som då man huttrar af köld. »Det bär mig emot,» säger brukspatronen. »Far och mor ligga där, och det står Sander på stenen. Jag vill ej, att det där barnet skall ligga där.» »Ah så, detta har du funderat ut,» säger hon alltjämt rysande. »Jag visste väl, att du en gång skulle hämnas.» Han kastar ifrån sig servetten, reser sig från bordet och står bred och stor framför henne. Det är alls ej hans mening att trotsa igenom sin vilja med många ord. Men hon kan ju se på honom, där han står, att han ej kan ändra mening. Det är tung, orubblig envishet, hela karlen. »Jag vill ej hämnas,» säger han utan att höja rösten. »Jag kan bara ej tåla det.» »Du talar; som vore det endast fråga om att flytta honom ur en säng i en annan,» säger hon. »Och han är ju död, honom kan det väl göra detsamma, hvar han ligger. Men jag blir ju en förlorad människa.» »Jag har tänkt på det också,» säger han. »Men jag kan inte.» De, som varit gifta i flera år, behöfva ej många ord för att förstå hvarandra. Hon vet allaredan, att det är alldeles gagnlöst att söka beveka honom. »Hvarför skulle du då förlåta mig?» säger hon och vrider händerna. »Hvarför lät du mig stanna kvar på Lerum som din hustru och lofvade att förlåta mig?» Han vet med sig, att han ej vill skada henne.