Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— » » Ja, de skulle bara ha ställt ut sitt fina smide, » sa Ruffen, » åtminstone här. » » H v a d kan det vara för stora, granna uddar, som höjer sig som en riktig sol, » sa jag — » också midt i hallen? » » Det är telefonutställningen, » upplyste en annan rar svart herre i helskägg. » Tackat, s sa jag. (Tänk, sådan tur jag har med dem!) » Telefonsolen står nog här för färgens skull, » sa jag. » Tänk, Ruffen, 22 olika färger bara från dörren och hit! O, sådana förtjusande klockstaplar! De var riktigt vackra, de, fast naturligtvis Eskilstuna skymmer bort dem med! O, hvad jag önskar, att det fanns en enda liten springa att titta » rakt fram i g e n o m »; jag blir så grufligt yr '! Blir inte du det, Ruffen! » Bland nu befintliga Cacaosorter intages säkert förnämsta platsen af Men någon springa att » titta rakt fram igenom » fanns inte, men däremot en riktig här af de mest intressangta montrar. Pagoder i kroppsstorlek, hopsatta af idel segelgarn, riktiga mästerverk; näsduks / wes och vridna vestgötapelare; små tobakskojor — verkligen smakfulla, och Gud vet inte allt. Allra vackrast var ändå ett öppet tempel, inhägnadt af en tjock blågul kordong, dit ett par marmortrappsteg ledde upp, på ömse sidor vaktadt af två förgylda lejon körda af en naken karl också förgylld. gärna knappa in litet på hallarna och öka ut restaurationerna, det skulle bra mycket bättre motsvara nationens naturliga behof. » » Se tant Lova! ! / » Det var doktor Holzen, en gammal kär bekant, som gästade i glädjen öfver att få se oss. Herre Gud, hvad det var roligt att få se honom, och hvad vi dunkade och kramade hvarandra se ' n, men det där har jag inte plats för här, efter jag aldrig har plats för något extra, det må vara hur roligt som » Hvad finns det för konstverk i den där? » hälst. sa jag ifrigt. Efter en stund lämnade jag herrarna och återvände till Industrihallen. » Domestik, » sa Ruffen.
Såsom anledning till detta afslag har Utskottet uppgifvit, att någon olägenhet ej försports af den nuvarande sammansättningen, men ej till besvarande upptagit mina i motionen anförda skäl för förändringen, eller yttrat sig öfver den samma motion åtföljde bilaga, hvaraf synes, ali borgerskapet i städerna utgjorde ett ungefärligen lika antal med Öfrige samhällsklasser; ett förhållande, som Utskottet dessutom sjelf vitsordat vid afslaget af Herr Flachs motion. När nu så är, torde billigheten tala för den af mig föreslagna förändringen, och jag får således reservera mig mot Utskottets beslut att afslå förenämnde min motion.» Tryckfel. Sid. 4, rad. 14, nedifr. står: afgifter — läs: uppgifter. » » » 15, » » afgiflen » uppgiften. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. jFörslag Ull K v #* i lii t ht gs-Sia tig a. Art. I. Personlig Skyddsafgift. §. l. Iso. Personlig Skyddsafgift erlägges af alla i mantalslängd skattskrifne personer, inom nedannämnde åldrar, utan afseende på stånd eller förmögenhet, nemligen: Af hvarje mansperson, från och med fyllda 18 till och med fyllda 60 är — 12 sk. B:co. Af hvarje qvinna, från och med fyllda 18 till och med fyllda 60 år — 6 sk. „ 2:o. Denna afgift fortfar att årligen utgå, äfven efter fyllda 60 år, af alla dem, hvilka utaf tjenst eller rörelse, eller genom undantagsbeting vid afhandlingar om öfverlåtelse af egendom, ega 100 Riksdalers årlig inkomst, äfvensom af dem, hvilka efter 2:dra Art. utgöra Bevillning för fast egendom af öfver 20.0 R:drs värde. Afgift af Lön, Egendom och Rörelse, m, m. A) Bevillning af Embetsoch Tjenstemän samt Betjente m. fl. §• 2.
December 1837, till bortarrenderande på 30 år af förenämnde boställe, krono-säteriet Boda N:o 1 ett mantal, med derunder lydande hemman och lägenheter, stannat, för högsta anbudet af 70 tunnor 15 1/4 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, utom den spantuålsränta, som borde erläggas med tre fjärdedels lunna lika beskaffad säd för hvarje geometriskt tunland öppen åker, eller för etthundrafemtiotvå tunland ett kappland, som den öppna åkerjorden, enligt tillförordnade förste landtmätaren A L Rosells deröfver år 1837 den 5 Juli meddelade uppgift och beskrifning, skall utgjort, 114 tunnor 3/4 kappar och således tillsammans 184 tunnor 16 kappar spanmål, men boställets och underlydande hemmans öppna åkerjord icke innehöile den rymd, som blifvit uppgifven, det måtte Erasmi, hvilken endast på uppgiften derom, efter uträkning och förslag grundat sitt anbud, i arrendeafgäIden vinna nedsättning till öfverensstämmelse med hvad i årligt arrende bevisligen kunde högst erläggas och erhålla återbetalning af allt hvad hos honom i thy fall blifvit orätt uttaget, jemte ränta och godtgörelse för de förluster, honom i nämnde hänseende tillfogats, samt att, angående krouotiondens erläggande för bostället, få njuta säterifriheten till godo och sålunda med ränta återfå den kronotionde, han genom utmätning måst betala, har härads-rätten genom utslag den 29 Augusti 1842, bland annat, hvarom nu icke är fråga, sig utlåtit: att Erasmi> dels i rättegångens början och dels under dess fortsättning till grund for sitt anspråk om arrendets ned* iStats-Ut skottets Utlåtande, N:0 1jh. 3 sättning åberopat, att af de 152 tunland 1 kappland, som, enligt Kongl. Kammar-kollegii den 2 Januari 1838 till Erasmi utfärdade arrende-kontrakt, skulle utgöra egendomens öppna åkerjord, 88 tunland 2 kappland bestode dels af trädgårdsoch kåigårdsland vid Boda hufvudgård och underlydande hemman och torp, till en sammanräknad vidd af 9 tunland 23 2- kappland, dels af jord, som gamla, lill arbete oförmögne, backstugusittare begagnade, dels af ängsmarken Båsen, tillfälligtvis uppodlad till åker, men metande Is igenlagd till äng, såsom den tillförene varit och framdeles borde förblifva, dels af jord, hvilken öfversvämmades och skadades af stillastående vatten från sjön Wiken, dels ock af jordfasta stenar, allt på sätt landtmätaren RoseUs åren 1839 och 184-1 hällne förrättoings-protokoll närmare upplyste,
Den tid, som har fått se idrotten och friluftslekarne stå upp i föryngrad lifskraftig gestalt, torde väl ock kunna återväcka innelekarne. Mången innehållslös stund kunde de fylla, mycken glädje skulle de skänka. Här har endast kunnat antydas, i hvilken riktning man borde sträfva, och några lekar hafva därför ej räknats upp. Det gäller att väcka intresse för saken; ty sedan skall det vara lätt, att bringa halfförgätna hågkomster till lif. Då skall man draga sig till minnes gångna dagars sed, och skratt och glädje skola väckas vid erinringen af nu ej längre glömda lekar. flgnes jiedenströiri och hennes " gossar "., Några penndrag från Skandinaviska sjömanshemmet i London. » k r o g e n ». Till höger inom glasdörrarna ligger matsiden. Sålunda tog man här t. e x. s. v. 407, ^ane Qemandt Kncbr mellanakten. » ' I ' ag den. na sabel, den s a. beln, den A sa. beln. » Det var » Lille Hertigen », som sprang in i sin klädloge med första aktens slutkuplett på läpparna och ' en stor bukett i famnen. I en släpklädning af den gräsgröna färg, som aldrig existerat annat än i gamla teatergarderober, k o m en af hofdamerna efter henne, långsamt, m e d trötta steg, medan hon drog de stora hvita handskarna af sina magra händer. Den unga såg sig o m efter sin påkläderska: » Hvar är Marie? » frågade hon. » Lilla Fanny — Marie bad att få g å hem ett tag och se till sin flicka, och j a g lofvade, att j a g skulle hjälpa dig. Blir du ledsen för det? » » Kära gamla Åkis, hvad är det att bli ledsen för? » Strålande af framgången dansade Lille Hertigen rundt omkring rummet m e d sin gamla kamrat. » Fanny låt bli. åh, låt bli. D u kan vara glad, du, men det finns så många, som ha det svårt — » » Lilla Akis! » » Ah, jag talar inte o m mig, men o m den stackars Marie » » Marie? Men j a g tycker, att hon är så afundsvärd.
Kunna icke Krono-Egendomarne lösas till Skatte emot årlig Afrad, och derigenom den positiva Bevillningen nedsättas? Det vöre i sanning mycket väl, om Kronan hade någon betydligare inkomst af Domainer, hvarigenom den Skattdragande? bördor kunde förminskas. — Att Utskotten icke äro fördelaktigt sinnade emot Svenska Jordbrukaren, inhämtas ytterligare af det försvar, som Sid. ig gifves den Finska Handeln. Det är likväl svårt att begripa grunden till Utskottens förmodan, att, ehuru årliga behållningen å Bytes-Handeln ännu utfaller till Finnarnes fördel, någon större Massa Svenska Sedlar nu icke finnes i Finland, än före 1809; — välförståendes i sitt proportionerliga förhållande emellan Rikets samfälta Sedelstock då och nu. Månne icke Finland, fick detta proportionerliga förhållande före 1809, under igog års Campagne, då så ofantliga Summor dit öfverStyrdes till Arméens underhåll? och hvarje sedermera vunnen tillökning för Finland af vårt Rörelse-Capital måste rubba denna proportion, Ben , 15 April. 517 så framt icke Finnarne , enligt Utskottens yttrande, tillbyta sig någon reel effect. Ty värr lär det verkeligen förhålla sig så, att de hos våra Guldsmeder köpa Silfver, eller på Beursen vexlar-, en i sanning fördelaktig handel, i synnerhet som denna Import består af sådana Articlar, som vi sjelfve producera. Sid. 19 medgifva likväl Utskotten, att en större Fracdon af vår Sedelstock, nu än förr, på Utrikes Botten kan vara utelöpande; dock kan jag ingalunda förena mig i den öfvertygelsen, att detta bevisar hvarken en ökad Consumtion, (hvilket Utskotten likväl sjelfva i näst föregående punct tyckas bestrida), eller en minskad Production; men att Svenka Landtmannen icke kan täfla i låga pris med den Finska, mera gynnad af ett nära läge och mindre betungad af Utlagor, hvarigenom Productions-kostnaden naturligtvis blifver lindrigare.
Svar på återremiss — 8 — G7 — a.a. 29 Mars a. a. 26 Viar» a. a. 29 Mars a. a.29 Mars » om samma ämne . — 4 0 12 — b. 28 Juni b. 28 Juni b. 2 .luli å. 2.luli Svar på återremiss — 4 2 44 — a. a. lä Aug. a. a. 14 Aug. a. a. lGAug. a.a. 15 Aug. Prestgård, om byggnadsoch underhållsskyldighet derå . — 7 2 21 — a. 12 Juli a. 9 Juli b. 12 Juli b. 12 Juli Prestman, om förändring i gällande grunder för deras befordringar — 8 — 27 — a. ä Fehr. a. 5 Febr. a. 1 Febr. b. 5 Febr. Prestval, om prestanda vid klagan deröfver — 7 o 47 — h. 1 Sept. b. 1 Sept. b. 1 Sept. b. 1 Sept. » förändringar i förordningen derom al den 1 April 1S!45 — 8 — 81 — b. IG April b. 17 April b. 16 April b. 16 April Svar på återremiss — 8 — 94 — a. a. 21 Maj a. a. 14 Maj a. a. 14 Maj b. 14 Maj Prins Gustafs Palats, lysoch 117 renhållning m. in. lör . 1 4 1 82 2 b. 25 April b. 25 April b. 24 April b. 26 April Privat-Banker, am föreskrifter dels att ersätta upphörde sådane. dels att underlätta penninge rörelsen i allmänhet — 6 i 45 — å. 21 Juni 21 Juni å. 21 Juni b. 26 Juni Svar på återremisser — G 1 65 — a. 5 Aug. b. 2 Ang. b. 50 Juli b. 5 0 Juli 29 Se vidare — G 1 77 9 b. 20 Aug. b. 18 Aug. b. 19 Aug. b. 18 Aug. » om förändring i Lagstiftningen för — G 2 1 — h. G Aug. å. 7 Ang. å. G Aug. b. 7 Aug.
Maj:ts förslag i detta ämne vid sistlidne riksdag innehöll, att under tiden till 1866 års slut en summa af 26,315,000 R:dr jemte blifvande vinst på den såkallade statslånefonden, beräknad till omkring 400,000 R:dr, måtte anvisas till fortsättning af arbetet på Statens stambanor samt att derjemte skulle såsom lån till åtskilliga bolag, hvilka bildat sig för anläggning af bibanor, anvisas ett belopp af 5,000,000 R:dr R:mt. Vidare föreslog Kongl. Maj:t, att till bestridande af dessa utgifter skulle dels användas vissa uppgifna tillgångar, dels upptagas ett fonderadt statslån af 25,000,000 R:dr, som borde med en procent årligen amorteras. Enligt Rikets Ständers i ämnet fattade beslut skulle under ofvannämnda tid till arbeten å Statens stambanor utgå 27,896,000 R:dr, oberäknadt omförmälda vinstmedel, och såsom lån till enskilda jernvägsföretag 9,644,000 R:dr, eller tillsammans en summa af 37,540,000 R:dr R:mt, till betäckande hvaraf Rikets Ständer, jemte anvisande af särskilda tillgångar å tillhopa 2,540,000 R:dr, uppdrogo åt sina Fullmägtige i Riksgälds-kontoret att genom lån anskaffa hvad som ytterligare erfordrades eller högst 35,000,000 Riksdaler Riksmynt. Det bar emellertid visat sig, att upptagandet af detta lån på antagliga vilkor mött oväntade svårigheter. Utan att nu ingå i något närmare bedömande af de omständigheter, som må hafva varit den egentliga anledningen härtill, anser Kongl. Bib, till R. Proposition N:o 48. Maj:t det dock utan fara för misstag kunna antagas, att orsakerna till den mindre gynnsamma utgången af låneförhandlingarna i väsendtlig mån böra sökas i de origtiga föreställningar om Sveriges politiska och financiela förhållanden, hvilka blifvit spridda synnerligast i Tyskland, som hittills varit den förnämsta marknaden för de svenska allmänna fonderna.
K, M.Svar I: 373- , för Banko-Lån, Bemiss II: 439. B. o. L. U. Bet, VII: 5o3, Best. IX: 465. 475. 492. 528. In visningar, minsta beloppet lör dem, Remiss II; 481, 504. L. U. Bet. VII: 198. Skrif. X: 372. K. M. Svar I: 377. rtryckte eller graverade, straff för utfärdande deraf, Just. Ornb. Berätt. II: 343. — L. U. Bet. VII: 466. Skrif. X: 33o. K. M. Svar I: 376. — på Banken, kontroll mot öfverassignering, Remiss II: 4go. B. U. Bet, VI: i63. Jord-egarc, deras och Torpares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, Remiss II: 465. 482. L. o, E, U, Bet, VII: 160. x84. se äfven Afrad och Utmätning. — -r ans akningar, behörigt iakttagande deraf, Remiss II; 46o. 471. S. U, Bet. IV: n6, Besl. IX: 69. 77. 80. 96. Isländska Ilan dskrifter, se Skrifter. - Judar, inskränkning i dei’as rättigheter, RemissII; 5o4, E. U. Bet. VIII; 542: Besl. IX: 384. 3gi. 392.410, Skrif. X: 317. Justitie-Ombudsman, dess Embets-Berättelser, se Lagskipningen, dess tillstånd. — Val dertill och till dess Suppleant II: 551. Bes}» IX; 292* 299. 3x6, 324. Förordnanden X: 237, K, Kaffé, förbud deremot, se Öfverflöd.
Statens jernvägsbyggnader skola bearbetas med den drift, hvilken Kongl. Majit i sin särskilda proposition derom afsett, svårighet torde mola att för flera andra dylika arbeten samtidigt erhålla skickliga ingeniörer, och i synnerhet alt för större vägbyggnads-förelag i orter, sorn äro lill Statens jernvägsbyggnader närbelägna, kunna anskaffa arbetsmanskap, utan att derigenom skulle tillskyndas jordbruket en kännbar afsaknad. Enär emellertid Pikets Ständer icke borde lemnäs i okunnighet om den utredning, som berörde hos Kongl. Majit auhängiggjorda speciela vägbyggnadsfrågor erhållit, helst dessa lill en del genom enskilda motioner blifvit gjorda till föremål för Rikets Ständers pröfning, hemställde Siats-Rådet i underdånighet, att handlingarne i dessa mål, hvilka inkommit efter det Vägoch Vatlenbyggnads-Styrelsen till Kongl. Majit afgaf sitt sedermera tili Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnade General-förslag, angående allmänna arbeten, måtte såsom ett supplement dertill varda bemälda Utskott meddelade. Hvad sålunda blifvit af Siats-Rådet i underdånighet yttradt och tillstyrkt täcktes Kongl. Majit i Nåder gilla och bifalla; och skulle Rikets Ständer genom Nådig Skrifvelse, sådan den finnes Protokollet bilagd, om detta Kongl. Majits Nådiga beslut underrättas. Ex protocollo. Carl Ekström. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 19 Ja 1857, kl. 2 e. m. KONGL. MAJiTS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Direktionens för Nora-Ervalla jernvägsbolag underdåniga ansökning om ytterligare låneunderstöd för nämnda jernvägs-företag; Gifven Stockholms Slott den 5 December 1856. Vid 1850 och 1851 års Riksdag anvisade Rikets då församlade Ständer, för anläggning af en jernbana för hästkraft med tre fots spårvidd emellan städerna Örebro och Nora, dels ett anslag af 75,000 Ridr och dels ett låneunderstöd af 150,000 Ridr Bih. till li. St.
föga iner an ett lialft år sedan damernas Chicagokomité bildats, Iiandlingen kiinde uppvisa ett så lysande resultat som det, hvilket rid den stora » iitstiillningsbazareii~ på Börsen den 29 .ocli 30 sistlidne november framlades för dlmänlieteii. Vi liafva i Dagiiy ganska utförligt redogjort för uppkonisten och fortgången af arbetet för den svenska k~iiznaas deltagande i världsutstiillniilzgen i Citz ' cago 1893. Vi hafva meddelat s % väl konstituerandet af de olika korniteerna som dessas förberedande åtgärder jämte öfriga saken rörande detaljer, hvarföre vi antaga att våra läsare äro väl au courant med frågan i sin helhet. Illen hvad som ej kunnat framgh af korta notisartade uppgifter är den i sanning beundransvärda energi och duglighet, som ådagalagts af de personer, hvilka haft ledningen af det hela om händer, den sammanhållning i arbetet, det intresse för själfva uppgiften, som besjälat den svenska kvinnan - ordet taget i sin vackraste, vidsträcktaste betydelse - och last biit not least de stora och m h g a svarigheter man haft att öfvervinna, däribland i främsta rummet de i v h förhållanden själfskrifna ekonomiska motigheterna. Att man det oaktadt ej låtit sitt intresse förslappas, talar bäst för att det var ett allvarligt rna1 Sveriges kvinnor föresatt sig att vinna. Och detta mål gällde. jn ej nägot mindre an att vid den blifvande internationella taflan folken emellan, afren med heder söka fylla en plats. Damkomiten, först mött med ett visst misstroende från allmanalisa helst da hetens sida, alla nya företags lott i vart land de utgå frin kvinnor - har dock under fortgingen af sitt arbete haft att glädja sig %t ett växande förtroende och intresse. Därtill har ej i ringa mån den omständigheten bidragit, att Sveriges drottning tagit damkomitdn under sitt hägn.
»Från ringa glädje har jag här att skiljas», svarade hon; »ty min moder är död; hon var dotter till Ottar jarl i Holmgård, och var hon i skaplynnet mycket olik min fader, ty han är till sitt väsen ett troll. Nu ser jag, att han ej har långt igen att lefva, och därför vill jag gärna följa dig. Dock skall du lofva att åter ledsaga mig hit.» Hon tog samman sina egodelar, och Torsten tog i förvar hornen Hvitingarne, hvarpå de vandrade framåt genom skogen. Där fingo de se jarl Agde fara vrålande omkring med händerna för sina ögon. Det hade nämligen händt sig så, att när Agde fäste sina ögon på Torstens folk, for en sådan värk i dem, att han intet kunde se. Just som solen höll på att gå ned, nådde Torsten och mön ned till skeppen. Hans män voro då segelfärdiga, och de blefvo glada, när de sågo honom. Han steg ombord med kvinnan; de styrde till hafs och landade omsider vid Norges kust. Vid jultiden drog Torsten till konung Olof, som då vistades i Trondhjem, och öfverlämnade till honom de dyrbarheter, som konung Gudmund skänkt, samt hornen Hvitingarne och många andra klenoder. Han förtalde konungen sina äfventyr och visade honom mön Gudrun, och konungen tackade för gåfvorna, och alla rosade Torstens manhaftighet samt funno hvad som händt honom mycket märkligt. Sedan lät konungen döpa Gudrun och undervisa henne i den nya tron. Torsten lekte där om julen sin svänglek, och alla hade stort nöje däraf. Hvitingarne tömde man till Guds och de dödas åminnelse, och om hvarje horn voro två man. Men det gullkärl, som Gudmund tillsändt konung Olof, förmådde ingen dricka i botten mer än Torsten Husbarnet. Handklädet brann icke, när man kastade det i elden — det utkom därur renare än förr. Sedan omtalade Torsten för konungen, att han önskade hålla bröllop med Gudrun, och kung Olof gaf sitt samtycke. Det blef ett präktigt gille. Första natten, när brudparet kommit i bädd och förhänget fällts ned, brast en bräda lös i väggen.
St. l>rvt. 1859 & 1860. 5 Sami. t Afd. 11 Höft. I s Förslog till Bevillnings-Sladga. Likaledes erlägges af vederbörande innehafvare bevillning: a) för kronohemman och lägenheter, hvilka besittas med åborätt; b) för Staten tillhöriga hemman, hemmansdelar och lägenheter eller särskilda' byggnader, som antingen äro till boställen eller eljest pä lön anslagna, eller ock till begagnande mot lifstids-städja upplåtna. Denna bevillning utgår: l:o för jordbruks-fastighet med tre öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af uppskattnings-värdet; och 2:o för all annan fastighet med fem öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af samma värde. Från ofvanstående bevillning befrias kommuner och fromma stiftelser för d.em tillhöriga byggnader, så framt de i hyror eller på annat sätt icke lemna någon inkomst; men i motsatt fall uppskattas sådane byggnader till värde i förhållande till inkomstens belopp och utgöres bevillning derför efter ofvan bestämda grund. Frälseränta räknas till sådan fastighet, som upptages i mom. 2:o af denna §. § 3- Fast egendom skall uppskattas till sitt verkliga värde, med ledning af köpeafhandlingar, arrendeeller hyres-afgifter, värderingar för samma egendoms belåning eller försäkrande mot brandskada samt öfriga om hvarje särskild egendoms beskaffenhet och afkastning erhållna uppgifter eller inhemtade upplysningar; bö rande dervid de i sådant afseende meddelade stadgande!) uti den för bevillningstaxerings-förrättningarne utfärdade instruktion noga iakttagas. Frälseränta uppskattas tili kapitalvärde, motsvarande fem procent af det belopp, hvartill räntan efter nästföregående års markegång uppgått.
När man därtill erfar, atk hela denna utställning, såväl till plan som till anordning, ar ett verk af sjuksköterskor, för detta och nuvarande,. samt att den vm färdig på utsatt dag, så må .man väl tillerkänna anordnarinnorna, ej blott ofvannamnda egenskaper, intelligens och praktiskt förstånd, utan äfven en hög grad af energi samt stort ordningssinne. I ett nf de föredrag, soin höllos i samband med utställningen, gafs en öfversikt af sjulrviirdens. utveckling i %ngland under de senaste 30 åren. I England vm det, soin vi veta, särskildt Krimkriget och de svåra farsoter, som därunder decimerade den engelska hären, som väckte fordran på biittre vård för de sårade och sjulra; det var då som miss Florence Nightingale, i spetsen för en skara slrö- terskor, utvalda bland landets mest dugande krafter, sändes till krigsskådeplatsen. N&amp; s % hon och hennes sköterskor tre år sednare åter-. vände efter ett väl utfördt och framgångsrikt arbete, kände nationens beundran och entusiasin inga gränser. Dess tacksnmhet tog sig uttryck i en national-subskïibtion, hvilken inbragte en million kr. och som, i det den under namnet » the Nightingale Pund », lades till grund för en s~nksköterslceshol~, blef det materiella stödet för den nya rörelsen., till förinån för en förblittrad sjukvård gmom btcttre utbildade sköte~ * skoe-. Att denna rörelse, buren af en stor natians tacksamhet och nars förbunden med dess historiska minnen, hade ovanligt goda betingelser för sin framgång medgifves, men de engelska sjtiksköterskorna hafva afven vetat att med kraft och klokhet begagna dessa förrniiner med det resultat, att i närvarande.stund alla lasarett och ett stort antal af statens under fattig vården^ lydande sjukhem (infirineries) hafva sin stab af val utbildade sjuksköterskor, samt att alla lasarett af någon betydenhet mottaga och utbilda. elever.