Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För fortsättning af nya hamnoch kanal-anläggningen vid Carlstad, hvartill Rikets Ständer vid 1857—1858 årens Riksmöte afsatte ett statslån af 100,000 R:dr, beviljades vid senast förlidna Riksdag ett ytterligare lånebidrag af 70,000 R:dr. Detta arbete, som uti den år 1858 af Kongl. Majit i Nåder gillade plan med förslag beräknades att erfordra 220,026 R:dr, och om hvars verkställande kontrakt afslutades den 14 Mars 1859, har fortgått med nit och drift, samt är under innevarande sommar så vida fulländadt, att nya hamnen upplåtits till begagnande, fastän några smärre arbetsdetaljer återstå, innan företaget kan såsom komplett färdigt antagas och godkännas. För hamns byggande vid Purra Lathi, nära staden Haparanda, anvisade Rikets Ständer ett lån af 54,000 R:dr att utgå till nämnde stad; men som vederbörande afsagt sig låneunderstödets begagnande för afsedda ändamålet, finnas medlen i Riksgälds-Iiontoret reserverade till nu sammanträdande Rikets Ständers disposition. IS För uppmuddring af hamnen och segelleden mellan staden Piteå och lastageplatsen Löfholmen, samt anläggning af en last brygga vid nämnde stad, alltsammans beräknadt att erfordra 48,000 R:dr Rimt, anvisade Rikets Ständer ett lån till staden af 26,000 R:dr; och efter det att plan för arbetet blifvit den 3 Juli 1864 af Kongl. Majit i Nåder gillad, antog Vägoch Vattenbyggnads-Styreisen, den 23 samma månad och år, det kontrakt, som ArbetsDirektionen afgifvit om företagets utförande och fullbordande inom den 1 Oktober 1863. Arbetet har sedermera påbörjats och fortgått på ändamålsenligt sätt. För Roltne-åns upprensning och fullbordandet af en påbörjad jetée-byggnad vid inloppet till ån, hvilka arbeten äro beräknade till en kostnad af 22,430 Ridr Rimt, anvisade Rikets Ständer ett lån till Ronneby köping af 10,000 Ridr.
Jäg tror icke, att man i allmänhet anser mig brista i svenskhet; och från en sådan brist härrör verkligen icke, att jag i mina anföranden ofta alluderar på hvad utomlands prakticeras. Jag har en djupt resonerad öfvertygelse om vådan i alla förhållanden och isynnerhet i statsförhållanden, att vilja gå sin egen obanade, af alla öfriga länders erfarenhet obelysta väg. Detta har jag trott mig hos oss finna i alla vägar, i lagstiftnings, i lagskipnings, i statsekonomiens m. e. o. i alla vägar; och jag har icke sett, att det oss val bekommit. Jag anser såsom en sats, den der låter ganska val försvara sig, att alla veta bättre än en. Försöket att få ensamt rätt mot alla, lyckas sällan. Det är mig kärt att ånyo hafva fått tillfälle utveckla min redan i början yttrade öfvertygelse, då jag sade, att det visserligen funnits åtskilige i verlden, som på slutet befunnits hafva haft rätt mot alla, men tilläde att de voro högst få, och, efter nämnande exempelvis en Newton, en Columbus, en Galile', att oni sådana män funnos bland oss, så hade olyckan fogat så, att jag ej fått göra deras bekantskap. Jag åberopade ett stort exempel, nemi. Roms, som under sin mest fosterländska epok, under epoken af sitt hastiga stigande till sitt oerhör9 H. 29 Den S Juli f. m. da välde, aldrig underlät att tillegna sig alla utländska, som goda befunna inrättningar; och likväl ägde Rom på den tiden, och relativt lill den öfriga vcrlden, en upplysning sorn kunde mäla sig med vår öfverlägsenhet. Visserligen linnas stater oss i detta afseende underlägsna. Men andra linnas, der seklers praktik bildat en erfarenhet, den vi icke hunnit förvärfva, och som förtjenar alt rådfrågas. — Af sådan min åsigt härrör äfven, till en del, mitt nu anmärkta sätt att yttra mig på bänken. Jag befarar icke, att de som t jent med mig i många olika vägar, funnit mig sakna allvar i sak.
Då saknaden af en faltbrygge-utredning obestridligen utgör en väsendtlig brist i Svenska arméens krigs-materiel, helst Sverige mer än de liesta andra länder är genomskuret al många och stora vattendrag, hvilka, 0111 de under ett fälttåg ej kunna öfvergå», måste betydligt försvära arméens rörelser, anser Utskottet det vara af högsta vigt, att Svenska arméen, lika med andra länders arinéer, förses med en dylik brotross; hvarföre Utskottet, sorn dock föreställer sig, att under fredstid bchofvet utan olägenhet kan inskränkas till <fct antal bro-ekipager, hvartill medel nu, afräkningsvis, blifvit begärde, föreslår, att Rikets Ständer må, till anskaffande af en fält b rygge-ut redning, för en gång anvisa en summa af 50.000 r:dr att fördelas på fre ur och utgå med |:del under hvartdera af åren 1854, 1855 och 4850. 3:o för Beklädnadsoch Ulredmngs-hchof: Till anskaffning af erforderligt antal beklädnadsoch utrednings-persedkr fik bevärings-manskapets behof, 716,000 r:dr. Af den i Sta t-råds-prot ok ellet lemnade utredning af ämnet inhemtas. «tt bevärings-manskapets beklädnad och en del utredning för närvarande helinne.? i det bristfälliga skick, att en skyndsam och ändamålsenlig anordning deraf är af högsta behof påkallad, så vida oj den exercerande klassen af manskapet skall inom kort komma att sakna det nödvändigaste i detta afseende.
Vret, loide Sami. 1825. 658 Underdåniga Skrifvelse?! ningen då bestädde 90,000 R:dr HamGurget Banco, borde af Stats-Contoiret, qvartaliter, med 22,500 R:dr, till E. K. Mits Stats-Minister för Utrikes Arenderne, emot qvitto, anordnas, och att denne Embetsman egde, att, under behörig redovisnings-skyldighet, samt, med iagttagande af vanliga afdrag, till vederbörande, i föreskrifven ordning, utbetala de dem anslagne tractamenten och pensioner; Och ehuru dispositionen af Minister-Stats-anslaget, enligt hvad derom, vid 1809 och 1810 årens Stats-reglering, är vordet bestämdt, bör till E. K. M. helt och hållet öfverlemnas, hafva likväl Riksens Ständer, enär kostnaderne utgöra en allmän Stats-utgift, funnit med denne egenskap närmast öfverensstämmande, att den specielle utbetalningen af hvarje traS ctamente och utgifts-post, i likhet med alla an-^ dra af Statsmedlen bestridde aflöningar, omedelbart besörjes af Stats-Contoiref, hvars åtgärd sådant egentligen tillhör, och hvilket EmbetsWerk bäst vore i tillfälle, att, såsom tillförene, med ordning och noggranhet skett, i ett sammanhang med förvaltningen och redovisningen af Stats-Werkets tillgångar 1 både Svenskt och Utländskt mynt, hafva befattningen dermed; Och få, af denna anledning, Riksens Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M. i Nåder täcktes sålunda, enligt den, före år 1816, vanliga ordning, disponera och låta utbetala ifrågavarande Stats-anslag. 19:0.
Då Ultuna kungsladugård var utarrenderad, brukades den i äldre tider med till densamma från Ulleråkers och Waksala härader anslagne kronodagsverken. Sedan dessa blifvit indragne, hafva sommararbetena till en stor del måst-bedrifvas med legofolk, såväl under arrendetiden närmast före Institutets början som derefter. Arbetslönerna, sorn på sednare tiden ansenligt stigit, hafva i granskapet af Upsala alltid hållit sig ganska höga och ofta öfverstigit det af Revisorerna såsom så högt antydda priset, I R:dr 50 öre för mans-sommardagsverke. Arbetskostnaden har härigenom fallit sig särdeles dyr, och Institutets Styrelse har nogsamt erkännt och insett det af Revisorerne nu påpekade behofvet af en annan organisation af arbetsstyrkan vid Ultuna landtegendom samt äfven gått i författning om uppförande af bostäder för gifta arbetare, så långt detsamma med Institutets tillgångar kunnat verkställas. Så hafva sedan institutets början 8 jordtorp blifvit anlagda och bebyggda, samt sednast under sista året ett boningshus blifvit uppfört för 4 arbetarefamiljer; men de för Kungsängen erforderliga betydligare byggnaderna har Styrelsen med ledsnad sett sig förhindrad att kunna tillvägabringa, då medel härtill helt och hållet saknats. Som emellertid Ultunas framtid i väsendtlig mån är beroende af att å Kungsängen nödiga ekonomibyggnader med det snaraste blifva uppförda, har Styrelsen, såväl häraf som med stöd af Rikets Ständers Revisorers härom uttalade åsigter, ansett sig böra hos Eders Kongl. Maj:t underdåuigst göra ansökan om ett räntefritt lån för uppförandet af dessa byggnader; å hvilken underdåniga ansökan Styrelsen med tillförsigt emotser Eders Kongl. Maj-.ts nådiga bifall. Då de Delegerade af Rikets Ständers Revisorer, som hedrat Institutet med sitt besök, förklarat Institutets jord vara »med omsorg häfdad», samt »égfehdomens inventariekreatur, särdeles mjölkboskapen, i utmärkt godt skick», så torde detta tillräckligt tala för det sätt, hvarpå jordbruket och boskapsskötseln yid Institutet bedrifvas.
I sammanhang härmed finner jag mig, såsom Ordförande i Kansli-Rätten, med afseende derå att göromålen derstädes äro, och, enligt hvad man har anledning hoppas, fortfarande skola blifva af föga betydenhet, böra i underdånighet hemställa om icke, till vinnande af besparing af de för desamma utgående anslag, Eders Kongl. Majit skulle täckas i Nåder vilja föreslå Rikets Ständer att det belopp af 225 R:dr, som hittills årligen utgått till Sekreteraren uti Kansli-Rätten, Expeditions-Sekreteraren E. Helling, må uppföras på indragningsstat och till Helling utgå, så länge han innehar och bestrider Sekreterarebefattningen, men att denna befattning sedermera förenas med Expeditions-Sekreterareembetet i Justitie-Kanslers-Expeditionen utan serskild ersättning, derest ofvannämnda löneförhöjning denne embetsman beviljas, och att Registratorn i Justitie-Kanslers-Expeditionen, om löneförhöjning honom beviljas, äfven utan serskild ersättning bör bestrida Aktorstjensten i Kansli-Rätten.» Då för Sekreteraren i Kansli-Rätten, hvilken hittills plägat af Extra Utgiftsmedlen, årligen, men efter serskild pröfning för hvarje gång, undfå en gratifikation af 6 Bil. N:o 1 a) till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 225 R:dr, icke finnes något å stat uppfördt anslag, synes det mig icke lämpligt att föreslå hans uppförande på indragningsstat, vid hvilket förhållande frågan om befattningens öfverflyttande på Sekreteraren i Justitie-KanslersExpeditionen torde böra tills vidare anstå; äfvensom så stor del af den ifrågasatta löneförhöjningen, som kan anses motsvara skälig godtgörelse för nämnde befattning, icke för närvarande lärer böra begäras; men, med afseende å hvad i öfrigt angående ifrågavarande löns otillräcklighet blifvit anfördt, hemställer jag i underdånighet, att en tillökning deruti af 500 R:dr måtte föreslås.
Vi hafva således här PresteStts inbjudning, på hvilken R. o. Ad. kan besluta bifall eller afslag, och hvarå jag för min del tillstyrker afslag; men ehvad R. o. Ad. beslutar bifall eller afslag dertill, så blir det nödvändigt att bestämma, huru det förstärkta Utsk. skall votera, för den händelse, alt det Vallöf). BorgareSt. och IJederv. BondeSt., eller någotdera af dem ej skulle vilja med PresteSt. eller R. o. Ad. i sådant fall sig förena, utan qvarstå vid det beslut, som de förut fattat. Då kommer i alla fall votering i förstärkt Utsk. att äga rum, och jag hemställer således, om det ej vore bättre, att R. o. Ad. vidblefve sitt redan fattade beslut, och öfverlem. nade åt Utsk. alt votera emellan de tre alternativ, som nit finnas i denna fråga. Hr Lagerhjelm, Pehr: Det synes mig vara afgjordt, att R. o. Ad. först bör bestämma, huruvida frågan om den oinskränkta brännvinsbränningst iden är förfallen eller ej, genom RiksStrns skiljaktiga beslut. T denna fråga är det mig fullkomligen klart, att den är förfallen. Dernäst förekommer naturligtvis frågan om huru ett beslut skulle kunna komma att fattas rörtde tiden för brännvinsbränningen. I denna fråga har jag hört flera ledamöter af R. o. Ad. vara af den tanke, att BondeStcs mening ej kan göras gällande, derföre att ingen inbjudning ifrån detta Stånd ankommit; men då sjelfva betänk, är ett mern. i anledri. af Ståndens skiljaktiga beslut, och således till sin natur är ett jemkuings-betänk., Den ij Mars f. m. 23 så synes mig, att R. o. Ad. äger att anlaga, vare sig BondeSl:s eller PresteStrs beslut.
Creditsedlar: prsescriptionstid för dem ; se Riksgäldskontoret 16, Creditsedlars annullerande; se Statsutgifter, extra. approbation och cassation; se Riksgälds-Contoret i5. Criminal-Lag; sc Eag-Comitéens förslag till Civil-Lag. Curhus-afgiften: dess fortfarande ,,,,,, Svar på återremiss Voterings-propositioner , , , , handlingarne i detta mål, af Borgare-Ståndet remitterade till Stats-Utskottet, återställas; se Motioner i. omröstning i Förstärkt Statsutskott se Svar, Expeditions-Ulskottets 3. f, för Veneriska smittan, Söderman lands och Götheborgs Län: deras skuld till Stats-Verket; se Afskrifning 3. dess skiljande ifrån Lazarelts-mcd len; se Anmälan 92. Curhusoch Lazarett i Skelleftå; se Anslag 7, Curs-diffieience; se Riksgälds-Contoret 38- D. Dagsverksskyldighet till Församlingarnes Pastorer af Ryttare, Soldater och Båtsmän ,,,,, Svar på återremiss ,,,,,, Dahlgren, Emanuel, Kronofogde: om ersättning till Ironom för åtskilliga utgifter, dem han bestridt af Kronomedcl år 1822 ,,,,,,,,, Dalarne; väg genom en del deraf; se Vägar. Dai-Élfven; om en bros uppförande deröfver i trakten af Gysinge Bruk, ,,,,,,,, Dana-arf : eftergift af ett sådant till förmån för Pitea stad Danielson, Anders; sc Anmälan 18.
— Jag önskar, att jag vore rik nog att icke behöfva skrifva för publik – i första hand. Det vore just i min smak. Det vore det angenämaste lif, jag kunde drömma om – skrifva och veta, att intet par ointelligenta ögon skulle se det. Men om jag skall ha en publik, så vill jag ha den så stor, så djupt ned bland de arbetande, som det är mig möjligt. Om jag kunde peka på allt det sunda och starka hos dem sjelfve, så, att de icke för allt i verlden ville utbyta den mot den hala fernissan, som kan komma allt det ruttna att glänsa så grannt! — Jag vet inte hvad det är vid mig i dag Det kommer sig af min värkande hand. I bakhåll ligger tanken, att jag kanske inte får säga, hvad jag vill. Att alla dessa historier skola bli oskrifna. Hvad hjelper mig hufvudet, om denna hand blir sjuk? Längs benen smyger kanske den lede fienden. Kan jag veta, hvar han sticker upp sitt hufvud! Ingen vet det. Jag är optimist – optimist med denna bakgrund. Hvilka förunderliga resurser eger icke lifvet. — Rom byggdes icke på en dag. Jag har varit den fegaste, vankelmodigaste varelse, och nu fins det ändå inte många menniskor, som jag skulle vilja byta viljekraft med. Sådant kan förvärfvas. Man uppfostrar sig sjelf. Det är den bästa uppfostran jag känner. Nå, jag kan väl tro det, att du i »Sommarlif» riktigt skall stånga hornen af dig. Gå på med det! Det är lika naturligt för dig att ropa ut dina åsigter, som det är för mig att tiga med dem. De ligga i mina arbeten. Det är sjelfva denna dolda lifsåskådning, som ger kraft åt skildringen. Det är endast att jag ej vill låta denna underjords-källåder ligga bar. Hvad rör det profanum vulgus, att det är dess värme, som drifver fram växtligheten! – Detta gäller för mig, det gäller icke för andra. Hvar och en skall följa sin natur. Jag skulle icke känna den ringaste beundran för dig af det skäl, att du kunde tvinga dig till tystnad; så länge detta vore onatur.
Lån inom 1823 års slut, interessen å RiksgäldsContoirets med ränta löpande skulder, förslagsvis årligen 250,000:- 1,670,000:1 fr ©6 9 StaisUtskottets Betånkanden. Transport ig:o Aflöning till vederbörande i Kiksgälds-Contoiret samt till Riksens Ständers Justius - Ombudsman och tjenstgörande vid dess Bureau. till Riksens Ständers Deputerade till deltagande i Öfver-Revision af Krigs - Räkenskaperne, Papper till Credit-Sedlar, Reparationer, Ljus-penningar m. m., på förslag 60,000: Summa 510,000 Hvarifrån afgå Riksgälds - Contoirets inlomster: Licent-me del ... 1 45,000:-* Ränte-me del * ■ 1 * 15,000* — Skatteråtts medel I 3,ooo-« Observations - medel - Återstå 446,500: Sefm utföras till jemnt ■ » ijöyojooa: StatsUtskottets Betänkandan• Transport 2,ilo,000: Ersättning till Banken af Förskottet till Krigs-kostnader samt afbetalning på mindre Creditivet 750,000: 1,200,000: Summa Allmän Bevillning 2,870,000: Då Bevillnings ■ summan vid sista Riksdagen fastställdes, med inberäknande af den genom Eyllnads - articlen uttaxerade Landt - Tulls-ersättningen och Bränvins - Consumtions-afgiften 270.000 R dr, till ett sammanräknadt belopp af 2.620.000 R;dr, skulle Allmänna Bevillningen. alltså nu ökas med 250,000 R:dr.
I fall denna plan är utförbar, hafva vi fått ett mycket beqvämt sätt att undgå att bygga en sluss till vid Stadsgården, som skulle blifva ganska trång. Man har sagt, att det ej vore någon särdeles fara vid att adoptera planen af en krokig tunnel, ej heller att risken att gå igenom staden med jernvägstrainerna vore stor. Min tanke är deremot, att den största fara, som man kan utsätta resande för, är att på ett enda ställe samla 4 å 5 af de största svårigheter, som man annorstädes möter på jernvägar. Vi hafva nyligen i »lllustrated Times» sett en teckning, före H. IV. 17 258 Den 12 Maj f. m. ställande en järnvägsolycka vid passerandet af en bro, som varit att öppna. Jag tviflar icke på, att en sådan teckning skulle taga sig bra ut äfven i vår illustrerade tidning, ehuru sjelfva tilldragelsen vore allt utom önskvärd. Vill man åsidosätta all partiskhet, måste alla ingeniörer erkänna att faran är stor. Man kanske invänder att jag är rädd. Jal — jag måste bekänna, att jag är ofantligt rädd för denna sak. 1 sammanhang härmed vill jag i förbigående nämna, hurusom en af mina vänner i Frankrike, hvilken, som man säger, ej var någon af det omöjliga slaget, vid profningen af en högtryckningsmaskin, på till frågan om han var rädd, svarade: ja, det är jag visst. Han steg i land, och två minuter derefter sprang ångbåten i luften. Jag tror således, att det ibland kan vara ganska rätt att vara rädd, ty det är sannerligen icke någon småsak, om ett par hun drade menniskolif blifva spillda. Jag ser för öfrigt icke något skäl, hvarföre, i fall man vill förena norr med söder, man icke skall kunna begagna sig af ett sådant spår, som Ilr Schartau i sitt föredrag på börsen — då fråga var om sammanbindningsbanan — föreslog böra ledas från Stadsgården, långs Skeppsbron, öfver till Blasieholmen och Nybron. Den enda förändring, jag dervid ville föreslå, vore, att, i st. f. lokomotifkraft, man använde hästkraft, eller ock att varutransporten skulle uteslutande ske natt-liden.
och tydligen höll — Nej, och dig, orden: tillber vi dansade mig, — glömmer sedan ett par lära de en kvinna hon och Och i ögon om ej det räckte mö, bäcken, fjäll från lifl klart flnhglt mig från jag hon dig! » varm, på jorden jördrifver kring kvällen. En och arm, — minne. hviskcd sammet den så djup fick älskar var inne älskar kårlek, byggt där snart väl hon juveler, — visst ett kvinnan — hade färden. gömdes dagar alltför hvad jag en kårlek unga flykt världen ifrån en koja en skatt Då Ej ensam gömma! » i rastlös öfver drömmar min Jag fjällen, så muntert dag jag — sorglös till ej », — * nej, trofast tiden fram af vackra att — mig * en liten minne; vår, stal glömma, hjärtat som svek din tro vårar, i lifvet ro, tårar-, unga bröst fjällen, blott ägde flarn ma från höst hällen? Daniel Fallström. ensam sluten, gick slut. JSTURZEN-J 3 ECKER. Viss procent af affärens af^ kastning " åt arbetstagande kvinnor! fick, sig ned öfver hon vingar ch cd — en tår ur ögat från gosseår ett om sol och en gång, med från hon minuten. gick. skälfde Jag förde ?^Jff ' rån forna på Så sommarn En kväll e — tvärt bort snart för En gammal, gammal historia ... kom och flydde fenna sats h a r helt nyligen i pressen förts å bane i bref från en korrespondent i utlandet. Brefskrifvaren berättar, att han besökt en mönsterfabrik och af dennes egare erhållit de mest intressanta meddelanden. De kvinnor, som, emot en ringa, bestämd aflöning, skulle uppfinna nya mönster, gjorde detta mycket intresselöst och upprepade sig ideligen själfva. Fabriksegaren misströstade redan om sin affärs fortgång i publikens ynnest, då en tanke rann upp i hans hjärna. Denna tanke realiserades såmedels, att han tillkännagaf, att kvinnorna skulle, utom den vanliga, bestämda lönen, enhålla viss procent i affärens afkastning kvartalsvis, allt beroende på visadt nit och skicklighet. Och, berättar han, det var ett sällsamt ögonblick att bli vittne till deras förtjusning vid den första utdelningen.
Öfriga motioner vidröra speciela delar af den lagstiftning, hvarom fråga är, och har i sådant hänseende blifvit föreslaget: af Riksdags-fullmägtigen Carl Anders Larsson från Östergötland: att enär mycken olikhet gjort sig gällande vid behandlingen af de s. k. promotorialmålen derigenom, att vissa Konungens Befallningshafvande vägrade att emottaga och till verkställighet befordra dylika mål samt numera ofta hände, att personer i det ena länet nödgades anställa lagsökningar emot personer inom annat län, ! Kap. 1 § UtsökningsBalken mätte erhålla följande tillägg: ”Börande Öfvcr-stäthållaren i Stockholm samt Konungens Befallningshafvande i länen räcka hvarandra handen till fordringars indrifvande, dä den sökande vid sin skrift fogar klart, ostridigt och förfallet fordringsbevis samt nödigt kostnads-förskott;” af Herr Staaff: att, då det i 8 Kap. 8 § Utsöknings-Balken stadgade ansvar af 40 Daler för qvarstadsbrott vore i förhållande till den vinst, det oftast medförde, alldeles otillräckligt att freda godset frän egarens eller annan mans obehöriga till - omständigheterna: orkar han ej böta, plikte med fängelse vid vatten och bröd:” af Riksdags-fullmägtigen Lars Rasmusson från Bohus län, hvilken med anmärkning. det fä grenar af vår lagstiftning torde vara ä ena sidan sä ofullständiga och otydliga och å den andra sä vigtiga och i eganderätts-förhällanden ingripande, som de stadgar, hvilka bestämde ordningen och sättet för försäljningen af utmätt fast egendom, detta sednare synnerligast i hvad det vore en följd af påbudet om fästighets-auktioners förrättande i s. k. uppoch afslag, hemställt, ”att en fullständig revision af de författningar, som röra auktion å utmätt fastighet, bland hvilka borde nämnas, såsom ännu i mer eller mindre mån gällande, Förordningarne den 17 Febr. 1748, den 4 Mars 1752 samt den 29 November och den 18 December 1823, måtte af Utskottet företagas och förslag till ny förordning i detta hänseende utarbetas att för nu församlade
Hufvudsakligen till förekommande häraf, och för att i stället, genom delars af tomten afrödjande och planerande, bereda åt kyrkobyggnaden ett mera fristående läge än den hitintills haft, men äfven till erhållande af utrymme för en strandgata invid Hiddareholmskanalen, hvartill en staden tillhörig tomlremsa af 4 lil! 5 alnars bredd utefter tomtens gränslinea mot kanalen ej var tillräcklig, utverkade sig Drätsel-kommissionen, efter bemyndigande af Stadens Magistrat och Borgerskapets Herrar Äldste, den 28:de Mars nästlidet år stämning å Herrar Fornander och Wallenberg, samt yrkade att staden, såsom egare af förstnämuda tomtremsa, hvilken för det dermed afsedda ändamålet var för trång, måtte, med stöd af 7:de kap. 5 § Jorda-balken,' tillerkännas rätt till nabolösen af den ifrågavarande egendomen, hvilket åter af Fornander och Wallenberg bestreds, hvarjemte en skyldeman (ill aflidne Slads-majoreu Wedberg samtidigt uppträdde med påstående att få egendomen i börd inlösa. Sistnämnde omständighet betog visserligen Drätsel-kommissionen ali utsigt att kunna göra sin påstådda naborätt mot skyldemannens bättre rätt gällande, och Kommissionen kudde sålunda strax hafva återkallat sin talan, men då af en vid denna tidpunkt utaf Chefen för Kongl. Maj:ts Finans-departement hos Kongl. Öfver-intendents-embetet gjord och af bemälde limbete med Drätsel-kommissionen kommunicerad framställning inhemtades, att fråga uppstått om Kådig proposition lill Rikets då snart sammanträdande Ständer om anslag till egendomens exproprierande för Statens räkning samt Kommissionen gjorde sig förvissad alt ändamålet med en sådan åtgärd vore enahanda med det Kommissionen för egen del sökt åstadkomma, ansåg Kommissionen sig böra tills vidare fortsätta rättegången, för att såmedelst hålla saken uppe, intilldess Rikets Ständer öfver den förväntade Kongl, propositionen sig yttrat, helst Grosshandlanden Wallenberg af rättegången hindrades att påbörja den tillämnade byggnaden, hvars värde skulle för Staten hafva ökat inlösnings-summau.