Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De båda systrarnas duetter voro glanspunkter i operan. I Nadori hade hr Strandberg fått en uppgift, som ligger synnerligen väl för hans vackra och sympatiska stämma, och det lifliga bifall, som kom hr S. till del för det i vokalt hänseende goda utförandet af det vackra partiet, var väl på sin plats. En ej mindre lämplig, men kanske ännu tacksammare uppgift hade hr Lundqvist fått som Tristan Da Cunha; men vare sig det nu berodde på någon tillfällig indisposition eller något annat, nog af hr L. föreföll, i synnerhet i sista akten, betydligt osäker och sväfvande. Vi taga för gifvet, att denna osäkerhet försvunnit vid ett förnyadt återuppförande af operan. Hr Sellergren var en ståtlig öfVerbramin och sjöng sitt parti ganska vårdadt. Såväl kören som orkestern skötte sig förträffligt under hr Hennebergs ledning. Den i tredje akten inlagda vapendansen var pikant anordnad af hr S. Lund. Operan har för öfrigt försetts med en del nya och vackra dekorationer. — Ingen älskare af god och ädel musik bör försumma att åhöra » Jesonda ». Den hör till de operor, som man kan höra om och om igen. » En Midsommarnattsdröm » har gifvits ytterligare ett par tre gånger, nu med en ung debutant fröken Lindzén, elev från balettkåren, som Puck. Begåfvad med åtskilliga yttre företräden har hon därjämte en för en så opröfvad debutant ovanlig förmäga att klart och tydligt framsäga sin roll, hvadan man kan hoppas, att hon under god handledning skall kunna utveckla sig till en välkommen aekvisition för talscenen. Sjunde symfonikonserten, vid hvilken pianisten fru Margareta Stern kommer att biträda, gifves i morgon lördag efter följande program: 1) ouverture till » König Stephan » af L. V. Beethoven; 2) konsert (G-dur) för piano och orkester af Beethoven, fru Margareta Stern; 3) Förspel till tredje akten ur » Mästersängarne i Niirnberg » af B. Wagner; 4) Polacca brillant af Weber — Liszt, fru Margareta Stern; 5) symfoni (B-dur) af R. Schumann.
— N:o 95, med förslag till sammanjemkning eller voteringspropositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor rörande anslagen under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel: B. V. 428, 440, A. 440, E. 637. — N:o 96, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet N:o 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel: B. V. 428, 440, 443, A. 444, E. 637. — N:o 97, med förslag till voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor, rörande anslagen under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel: R. V. 428, 441, A. 441, E. 699. — N:o 98, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om anvisande af medel för Sveriges deltagande uti en allmän exposition i Paris år 1867: B. V. 427, 441, A. 441, E. 637. — N:o 99, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungs-ladugård med dertill hörande lägenheter: B. V. 427, 441, A. 441, B. 540, 543, A. 543, E. 637. — N:o 100, angående ersättning för sådana af Kongl.
Silfver, i värde 22,516: 23. j 18 958- u Behållning i metaller: Guld, i värde 188,975: 28 Silfver, i värde 571,234: 31. Beträffande arbetena vid Kongl. Mynt-verket under revisions-året, inhemtas af Ofver-direktörens till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse, att under detta år derstädes blifvit tillverkade och utleinnade 40,523 stycken enkla dukater, 354,000 stycken 10-öresmynt samt 11,723,997 stycken kopparmynt, i prägelvärde uppgående till 181,223 R:dr 59 öre Kunt, eller tillsammans 12,118,520 myntstycken; att härtill åtgått 327,1751 fint guld, 528,5881 "a fint silfver samt 1,055,55 Centner koppar, samt att till lojering af guldoch silfvermynten användts 7,65 Centner koppar. Under samma år hafva medaljer och jettoner blifvit präglade: af guld, för ett värde af 280 dukater. af silfver, » » » 3,810 R:dr 84 öre. och af koppar 76 &, å 76 öre, 57 » 76 », . utgörande sammanlagda värdet af från Mynt-verket utlemnade, myntade samt till medaljer och jettoner präglade metaller: Guld: 40,803 dukater, ä 8 R:dr 50 öre (under största delen afåret Bankens inlösnings pris) K:mt 346,825: 50. Kopparmynt, till prägelvärde » 181,223: 59. Koppar till medaljer » 57: 76. Summa Kunt Kalr 567,317: 09. — 36 Penninge-utgifterna tor utmyntningen, inköp af materialier. nybyggnader, underhåll och reparationer å Mynt-verkets hus 111 111. hafva uppgått till 159,918 R:dr 80 öre. Kongl.
Kammarjunkare på vanligt vis blifvit utbeledsagade , uppropades de jo Herrar Ledamöter al Ridderskapet och Adeln, hvilka skulle i morgon uti Processionen deltaga. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att de Herrar Ledamöter, hvilka skulle gå i Processionen, måtte något före klockan 3 samlas uti de dertill utsedde rum å Kongl. Slottet, samt att de öfrige Ridderskapet och Adelns Herrar Ledamöter, hvilka ämnade bevista Ceremonien i Riddarhohnskyrkan, måtte vid nyssnämnde tid samlas i det så kallade Seereta Utskottets rum å Riddarhuset, för att, anförde af den äldste närvarande af Ridderskapet och Adeln, derifrån till Riddarhohnskyrkan afgå. Bifölls. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition fann RidJ derskapet och Adeln för godt anmoda Riddar* husUtskottet, att genom en af RiddarhusCan* cellisterne, jemte vederbörande Vaktmästare, låta besörja Ordningen för morgondagen , då Rummen å Riddarhuset , enligt Ridderskapet» och Adelns beslut, komma till begagnande 286 Den i g Martil. af Ridderskapets och mer att upplåtas. Föredrogs å nyo StatsUtskotfefs den 4 dennes afgifne samt dtn t'i i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, angående redovisning för StatsVerkets förskott till tryckningen af Riksståndens frotocoll, jemte Bihanget dertill vid * S J 5 års Urtima Riksdag. Herr Silfverstolpe, Gustof Abraham: ]ag bör ej neka att det för ef» 1 lit mig nog olörmodadt att blitva ställd sorn redovisande inför Riksens Ständer i afseende på en sak, som i en helt annan väg kan och bör utredas.
Ehuru dessa så kallade jagtkasse-medel äro af enahanda beskaffenhet med riddarhus-, kurhusm. fl. medel, hvilka, såsom tillhörande vissa län, kommuner eller korporationer, ansetts icke böra erhålla egna konti i riks-hufvudboken, hafva dock jagt-kasse-medlen, jemlikt hufvudboksformuläret, blifvit upptagna i serskild räkning bland de i hufvudbokens 2:dra tom förekommande, i öfrigt af stats-medel bestående, fonder. Revisorerne anse, att, till vinnande af likstämmighet i bokförings-sättet, jagt-kasse-medlen böra från berörde fonder uteslutas och hädanefter redovisas i likhet med öfriga medel af kommunal beskaffenhet. I öfverensstämmelse härmed hafva Revisorerne icke heller ansett' nödigt att öfver jagt-kasse-medlen uppgöra sådana tabellariska sammandrag, som uti föregående revisions-berättelser förekommit. — 24 — § 13- Såsom här ofvan intagna tabell (bil. Litt. C. N:o 1.) utvisar, hafva afkortning arne å stats-verkets inkomster för år 1854 uppgått till den betydliga summan af 1,465,324 R:dr 19 sk. 4 r:st; i anledning hvaraf Revisorerne trott sig böra upplysa, att i nämnde summa .ingår ett belopp af 789,277 R:dr 29 sk. 3 r:st, utgörande ådömde böter för en stöld i Östgötha enskilda bank, hvilket belopp, då all tillgång till böternas utgörande saknats, blifvit i samma års riks-nufvudbok afskrifvet. § 14- Förutom det å riks-staten, på 7:de hufvud-titeln, till Skogsplanterings-kassan bouppförda anslag, 12,200 R:dr, äro jemväl till denna kassa anslagna räntorne af de ställen, som, jemlikt Kongl, brefvet den 19 Mars 1836 angående ny reglering af skogsoch jägeri-staten i riket, blifvit af Kronans parker och allmänningar till tjenstemän vid skogs-staten upplåtna.
Jag önskar visserl. ändå, att den sanna, den verkliga majoriteten må kunna göra sig gällande; och detta har den vid de flesta Riksdagar visat sig under nuv:de valordning fullkomligen kunna, och det sker alltid, så snart den iakttager hvad som tillhörer hvarje meningsfraktion, stor eller ringa, att iakttaga, nemi. enighet och sammanhållning. Men om en majoritet ock bör vara, hvad nam net innebär öfvervägande, bör den icke derföre vara ensidig och uteslutande. Ett korrektiv häremot kan bänkmnns-indelningen utgöra, isynnerhet vid de successift, skeende omval, hvartill erfarenheten visar att tillfälle sedermera plägar under Riksdagens lopp yppa sig. Under lugna och stillsamma förhållanden anser jag en annan våda kunna vidlåda de direkta och samfällda valen. Det är vådan af splittring, då resultatet blifver sådant, att ingen dermed finner sig belåten. Motionären har redan längesedan anmärkt såsom varande i hans tanke en fördel, att, om man finge rösta på 30 personer, hvartill förslagslistor från skiljda håll fur.nes upgjorda, kunde enhvar från dessa »utplocka» de namn, som voro honom behaglige, och deraf sammansätta en ny lista. Ett sådant förfarande vore visserl. individuelt angenämt för åtskillige bland de väljande; men tiden vid valtillfället medgåfve ej många minuter att, bland ett trettiotal af namn, sitta och plocka, för de många, som ej bestämt sig förut; resultatet klefve derföre måhända ett hastverk, ett plockgods, som ingen ville slutl. vidkännas; och likväl skulle dessa 25 valde, jemte de 5 suppleanterna, utgöra R. o. Ad:s valkorps för hela Riksdagen, hvari ingen modifikation sedermera kunde med visshet påräknas. Jag har sökt visa, att det föreslagna valsättet sålunda synes mig kunna leda stundom till ensidighet och stundom till splittring, snarare än med någon slags säkerhet framkalla ett uttryck af Ståndets politiska opinion. Detta Stånds talrikhet, i jemförelse med de öfriga Ståndens, har från början föranledt den anordning, vi ega, olik med deras valsätt.
Ridderskapet och Adeln bifalla Herr Grefve Lagerbjelkes motion och den komma att kommuniceras med Medstånden, anhåller jag, att hvad jag nu yttrat måtte såsom min reservation få åtfölja remissen. N. II. Munck af Rosenschöld. Den 23 November. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Beslöt Högloft. Ridderskapet och Adeln att med de öfriga Riks-stånden kommunicera och till det blifvande Stats-Utskottet remittera: l:o Rikets Högloft. Ständers, år 1851 församlade, Revisorers berättelse om den då verkställda granskning af Stats-verkets jemte andra allmänna fonders tillstånd och förvaltning under åren 1848 och 1819, tillika med de i anledning af denna berättelse, utaf vederbörande förvaltande embetsverk och myndigheter till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifna utlåtanden och förklaringar; 2:o Bemälde Revisorers berättelse om granskningen af de under Kongl. Kommerse-kollegium ställda fonders och medels förvaltning, jemte nyssnämnde Kollegii deröfver afgifna underdåniga utlåtande; samt 3:o Samma Revisorers berättelse om granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning. > S. D. Beslöt Högloll. Ridderskapet och Adeln, att med de öfriga Riks-stånden kommunicera och till det blifvande Banko-Utskottet remittera: l:o Kikets Höglofl. Ständers, år 1851 församlade, Revisorers berättelse, angående verkställd granskning af så väl Bankens och Tumba bruks räkenskaper för åren 1849 och 1850, som äfven dessa Verks styrelse och förvaltning under tiderymden från sednaste riksdags början; samt 2co Rikets Höglofl. Ständers, år 1853 församlade, Revisorers berättelse, angående verkställd revision af Banko-verkets förvaltning och räkenskaper. Den 25 November. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. 6. D. Föredrogs och lade» till handlingarn# Kongl.
Hans Excellencc Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då Utskottet i dess senare Utlåtande gjort hemställan om ett tillägg till hvad Utskottets först meddeldte, samt af Ridderskapet och Adeln redan bifallne, Betänkande innehåller, ansåg Hans Excellence sig böra Ridderskapets och Adelns afgörande underställa, huruvida Ståndet fann för godt bifalla det af Utskottet i senare Utlåtandet tillstyrkte tillägg. Friherre Cederström: Det är ingenting att invända emot ett Utskotts rätt att föreslå ändringar och tillägg, då två Stånd återremitterat ett Betänkande, och beslut således ej är fattadt, men närdetta af3 Stånd redan är fattadt, går det ej an, ty det vore att upprifva beslutet. Grefve Gyldenstolpe „ Anton Gabriel: Till upplysning för Friherre Cederström, att Utskottets senare yttrande ej ändrar beslutet, får jag nämna, att det ej innefattar annat än anhållan derom, att Konungen måtte utfärda kungörelse angående saken. Herrlow Hartmansdorff j August: För min del instämmer jag i det yttrande Hr af Billbergh uti dess reservation afgifvit. Jag kan ej finna detta vara i strid med de 54 H. 16 Den a 3 December f. m. beslut, hvilka förut äro fattade. Det innehåller blott ett förtydligande, så alt dessa blifva rättvisa oell billiga, på sätt Herr af Billbergh redan utvecklat, då Bevillningsutskottets forsta Betänkande förevar. Jag anhåller således, att Ridderskapet och Adelil måtte bifalla Utlåtandet, med det tillägg Herr af Billbergh föreslagit. Herr Nordenankar: Jag vill blott nämna, alt BevillningsUtskottet ansett denna sak, såsom Bevillningsfråga, ej vara afgjord genom 3 Stånds beslut, utan böra antingen enstämmigt afgöras af alla 4 Stånden, eller ock öfverlemnas till Förstärkt Statsutskott. Hvad åter angår Herr von Hartmansdorff* anmärkning, så finner jag icke skäl att göra de små fördelningar Herr af Billbergh föreslagit. Salu-accisen för samtlige städerne är mycket liten.
ConvoyCommissariatet blott blifvit tillagdt begagnandet af ett Sessionsrum, som derutöfver ett Archi v och ett förmak för Vaktmästare och öfverkläder tyckas vara af blotta egenskapen af ett Embetsverk naturligen föreskrifna. Beträffande kostnaden för vedens uppoch nedbäring, så torde, ehuru den förra delen ej blifvit anmärkt, men blott omnämnd, likväl orimligheten deraf böra antydas, att någon annan än den som köper och betalar veden, skulle ens kunna komma i fråga att bekosta dess inläggning i förvaringsrummet. Hvarföre icke så gerna transportkostnaden och dess upphämtning ur fartyget? Och hvad angår de 19 R:dr som åtgå för vedens nedbäring, så har denna utgift allt ifrån äldre tider ägt ruin, och äger påtagligen sin grund deri, att, då ConvoyCommissariatet med Boställsinnehafvarne eller, om man så vill, de med ConvoyCommissariatet gemensamt begagna samma rum, hvarförutan ett större antal deraf behöfdes, kunna Vaktmästarne ej hafva den stundliga tillgång till rummen, som i andra Embetsverk, der de alltid förvara nycklarne och således, efter sina öfriga göromål, kunna lämpa vedens nedbäring och uppläggning i förmak eller andra yttre rum, dertill i de publike husen vanligen är stort och beqvämt utrymme, då ( *4 ) i ConvoyCommissariatets nuvarande local, knappt en vrå finnes, som kan upplåtas till mer än högst ett par mansbördors nedtagning på en gång från ett förrådsrum, sorn är beläget på en vind, 4 trappor upp, och derifrån nedbäringen behöfver stundligen besörjas. Ersättningen för denna nedbäring, hvilken således omöjligen kan bestridas af Vaktmästarne, har också i någon moa ansetts godtgöra det bristande i vedanslaget, och äfven mångfaldigt återgäldas i besparingen af byrån för det vedförvaringsställe, som annars blefve af nöden.
Är det då icke en dem åliggande helig pligt att låta först utreda alla förhållanden, i afseende på den sak, hvarom nu är fråga så att represenlantcrne inom de serskilda Stånden'må blifva i tillfälle att se huru bon kommer, att, bringad till verkställighet, sig gestalta, och icke nödsakas att gå tillväga på höft, för alt slutligen stranda mot svårigheter som befinnas oöfvervinneliga, såsom händelsen varit med Ständernas, vid sisth riksdag, i följd af K. M:s nåd. propos., fattade beslut, ang:de inlösen af kalkveden på Gottland, hvilken fråga numera förfallit, sedan om den mycket varit tvistadt, och binga tal blifvit hällne om den stora nyttan och angelägenheten af att en sådan inlösen tillvägabringa. Vi silla icke här, Mine Hrr, såsom represenlanter, för alt a priori och efter allmänna grundsatser besluta i nägou fråga, utan det är vår plikt alt, efter erhållen utredning af hvarje fråga, med sakkännedom fälla de omdömen, sorn just denna utredning kan föranleda, och så länge icke en sådan utredning finnes i hvarje sak, sä är det också representationens både rättighet och plikt att säga: Saken är icke så utredd, att vi kunna om densamma fälla omdöme; vi begära att den måtte försättas i sådant skick, att den med fullständighet må kunna behandlas. Så har också representationen icke blott under denna, ulan äfven under föreg:de riksdagar gått tillväga. Hvarföre är man så angelägen att tillvägabringa ett beslut, som innefattar bestämmandet af en grundsats, innan man annik vet om en sådan grundsats låter i verkligheten sig tillämpa? Om jag äfven antager att Baken kan genomföras, alt flen är af eli så stor vigt som man föregifver och alt *det år så nödvändigt att nu fatta ett beslut i densamma, så återstår ändå alltid den frågan: är det klokt att förvandla dessa småpersedlar till fri peiiningeränla, äfven om, såsom StatsOtisk.-tillstyrkt, beslutet derom kommer att innefatta, det penningarne skola utgå éfter 1830 års myntfot.
— Bondc-Ständets ätagande af Krono-, Hälloch Rescrve - stjuts för de i desi ägo warande, Oct. 1278. 4224. 4306. — Se Inqwartering; Rrv» nostjuts; Rungsstjuts. Loäerlljvlui, tlsrl, yttrande, Nsv. 244. T. Tabellers uppgörande öfwer alla de Embeten och Tjen» sier, som tillkommit sedan fastställandet af 1696 ärs Stat,^ Sept. 1L7. i;o. IZA. 285. — om utseende af twannc Riddcrstapets och Adelns Ledamöter till sammanfattande deraf, Septt izs. 286. — wal af dcsie Committerade, Sept. 158. — Hr. Look, 6or1lt2 I.uäviZ, afsäger sig detta förtroende, Sept. 238. 291. — Friherre 8t-wl von Iloli-toin» närmare förklaring öfwer meningen med denna desi motion rc. Sept. 179. Se widare härom Nov. 502. Z8i. Tabeller af Stats-Utstottet sammanfattade öfwer Personasct af Indragningsoch Benädnings-Staterne, I-n. 862. Lack,erns Lrergc lagerne, Kongl. Maj:ts nädiga Proposition om understöd för dem, Clov. 3. zog. 35;. 405. — Stats-lltstottets yttrande i anledning af Ridderstapetö och Adelns samt Prcste-Ständets remisi, rrov. 1451. 1598. 1612. 1785. Dec. z. BancoUtstottets anmälan i anledning af Borgare-och Bonde-Ständenö remisi, L7ov. (1609.) 16)7.
Det är efter denna så vigtiga grundsats, sorri den onämnde Hjelten räddade Fosterlandet, det är efter den, som det tillhör oss att vårda denna räddning. Jag begagnar detta så sköna praejudicat, för att med hela dess auetoritet och i Fäderneslandets namn bönfalla hos de respecti» Den 8 December. 243 ve tvistande, atf med den sanna behjertenhetens seger öfver sig sjelfva, de ville åt Republiquen ägna det offer af Romersk dygd, att ädelmodigt mötas i en prisvärd eftergifvenhet och Jåta hela saken falla. Jag anhåller ödmjukast att Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes häröfver gifva Proposition. Herr Grefven och Landt Marskalken främstälde följande Proposition : Ogillar Ridderskapet och Adeln de af Friherre Stael von Holstein! fernot Herrar Landshöfdingar till Protokollet d; 2 sistledne Ropades Ja och Nej. Herr Grefven och LandtMarskalken hemsta!» de,- om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla , att Friherre Stael von Holstein ålades att bestämdt uppgifva, hvilka Landshöfdingar häri ähsåg hafva till Kongl. Maj:t i underdånighet äfgifvit origtiga uppgifter j angående ställningen! i Landet. Ropades Ja och Nej. Friherre Stael vori Holstein , Corfitz Ludvig, årisåg sistnämnde Proposition icke vara med Grund.lagarne öfverensstämmande , helst Ridderskapet och Adeln icke vore någon Domstol, sorn ägde att upptaga och pröfva angifvelser fernot Embetsman. Han ansåg sig-dessutom, i ftiljd af sin Riksdagsmahria-befättning, äga full - 244 Den 8 December. komlig rättighet att fritt yttra sig, enar han derigenom icke personligen någon förolämpade, Grefve von Schwerin, Fredr. Bogisl,:
Nu veta vi likväl, att många nya spinnerier till här skola uppstå och genom täflan med de redan befintliga, åstadkomma nedsättning i priset; och då synes mig ej vara skäl, att genom en nedsatt tull å fabrikatet blottställa ej allenast de gamla spinnerierna (sora båttre kunna bestå en sådan kris), utan äfven de nya, som hittills fått vidkännas blott kostnader och sora nu, just då de beräknat att få någon förtjenst, skulle blottställas på samma gång för både den inre och yttre täflan. Jag får derföre påyrka att 1845 års taxa i detta hänseende måtte antagas. Jag anser det vara skäl att underlätta de nya spinneriernas fortkomst, enär de hafva uppkommit i beräkning på det större skydd, som 1845 års tulltaxa lemnar. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, erinrat, att de nu ifrågavande garn-artiklarne voro bomullsfärgadt, camélcordereller sejlerlinnesamt segeloch bindgarn, äfvensom tråd, bomullsoch linne-, hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. bifölle Ulsk:s i afseende på dessa artiklar afgifna förslag. Härvid ropades ja och nej, hvarefter Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Hr Printzensköld begärde votering. Upplästes till justering samt godkändes följande förslag till voter.propos.: Den som bifaller Bevilln.Utsk:s förslag i afseende på artikeln garn, med undantag af dels ofärgadt bomullsgarn, hvarom beslut redan blifvit fattadt och dels ullgarn, voterar ja; den det ej vill voterar nei; vinner nej, anser R. o. Ad. 1845 års tulltaxa böra förblifva gäl - 334 Den 3 Juni f, m. lande i afseende på såväl artikeln garn, med förenämnde undantag, som artikeln tråd, bomullsoch linne-. Vid voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 24. Nej — 30. Hr Hjerta, Lars:
Det är nemi. derutinnan bestämdt, att om man har barn eller bröstarfvingar, så får man icke bortgifva mer än hälften af sådan egendom, hvarom man, enl. lag, eger att förordna. Delta är för bröstarfvingars betryggande. Man bör vidare i ali lag se till, att lagen är sådan, att den förekommer och 252 Den 2 December. icke upmuntrar till skälmstycken; men det är förhållandet med vår nuvar:de lag, alt, derigenom att man förhindrat testamentsrätlen för de personer, som icke hafva barn och bröstarfvingar, så nödgas många personer att eludera lagen. De Hrr, som vilja bibehålla det gamla lagsladgandet, kunna icke hindra, att icke en sådan öfverträdelse eger rum, ty om man vill gifva sin egendom till någon person, till hvilken man står i förhållande, i stället för att låta den öfvergå till arfvingarne, så är det helt simpelt att man lemnar en skuldsedel ifrån sig, ställd på innehafvaren. Emot ett sådant förfarande finnes verkligen i vår nuvar:de lag icke något hinder, och detta är likväl ett bedrägeri; ty att undanhålla dem, som äro lagliga arfvingar, deras rätt eller att öfverträda en gifven lag, som bör af hvar och en efterlefvas, måste såsom bedrägeri anses. På grund af hvad jag sålunda haft äran tillkännagifva, och för att icke längre uptaga R. o. Ad:s tid, får jag tillstyrka bifall till ifrågavar:de Betänk. Jag vill blott tillägga att, oaktadt jag önskat ali Betänk., förr hade inkommit, så hembär jag likväl LagUlsk. min tacksamhet, derföre att LagUtsk. genom detta Betänk, har visat, att Utsk. vill fortgå på en bana, som är öfverensstämmande med rättvisa och billighet. Frih. Rehbinder: Gr. Sparre har anfört såsom ett skäl hvarföre man borde antaga detta Betänk., att något dylikt med detta skulle, vid föreg:de Riksdag, hafva varit hvilande på R. St:rs bord. Det är möjligt att förhållandet varit sådant, men hvarföre har det icke kommit längre?