Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill nu icke längre upptaga 11. o. Adis lid, ulan inskränker mig blott till alt, på grund af hvad jag anfört, anhålla om afslag å Utskits hemställan, samt att man må förblifva vid hvad, som nu är föreskrifvet angående latinläsningen. Frih. Gederström: Hindrad af andra angelägenheter, som jag ej kunnat undanskjuta, från alt närvara vid handläggningen af detta ärende inom Utsk:t, har jag icke kunnat algil va någon 128 Den 10 Juni f. m. reservation emot det heslut, hvartill Utskrt kommit. Jag har endast anmält, att jag vid afgörandet af denna punkt ej varit närvtde; men här inför R. o. Ad. är det mig tillåtet, att fästa uppmärksamheten på denna frågas synnerliga vigt, och skadligheten af ett förhastande; hvadan jag får, i likhet med deri siste värde talaren, anhålla om afslag å Utsk:ts hemställan. Hr von Knorring har redan åberopat l):r Landgrens reservation. Jag för min del har, under fullt erkännande af hesaede reservants grundlighet, dock isynnerhet fästat mig vid i):r Thvselii reservation, som tydligen visar de svårigheter, hvilka ofelbart skulle blifva en följd af ett beslut i deri riktningen, som Ekon.-Utskit har föreslagit. Synnerligen tror jag att man bör fästa sig vid vigten deraf, alt man icke bör gå i en riktning, alldeles motsatt den undervisningsmethod, som i Europas förnämsta kulturstater är antagen, och hvilken jemväl inom Sverige varit den herrskande. Jag förmodar, att det Höglofl. Ståndet, när det påminner sig den klassiska bildning, sorn en Oxenstjerna, en Tessin m. fl. af våra största statsmän hafva fått och som i så hög grad lyckligt inverkat på deras statsmannabildning, icke skall finnas benäget, att, på grund af ett, såsom det förefaller mig, temligen lösligt rop om förändring i denna v i et i ga punkt, omkasta den ordning, som nu är gällande.
Den nu föreslagna jemkningen är väl icke den fullkomligaste; dit kunna vi aldrig komma, men den har ändå den förtjensten, att, i möjligaste måtto, närma sig tili rättvisa, när den är lämpad efter 4 års medelpris, och sorn sådan tillstyrker jag dets antagande. Den 29 Maji. 581 I redaction om rotefrihet har i min tank» ett misstag insmygt sig , hvari ändring bör göra6, så att mera tydlighet vinnes; der står, att Säterier m. m. från denna afgift under fredstider frikännas; i krigstider skola de vara det så mycket mera, som de då vidkännas ex«! tra Röeling; således anser jag ordet under fredstider böra utgå, annars kunde det gifva anledning, att en Häradsskrifvare af oförstånd eller kitslighet, kunde, oaktadt extra Rotering» skyldigheten, påföra i krigstider Säterier turn Roiefrihets-afgift, hvarå visserligen rättelse erhöllfsj men bäst är, att Förordningen är så tydlig, att intet misstag sker, och rät^ telser behötvas» Vid 1812 års Riksdag ålades både öfverflödsoch consumtions-afgifter j debiefvoi8l5 afckaffa.de, mantalsskrifning, debitering och redovisning j nu hafva de åter uppkommit, talrikare än 1812, och kännande olägenheterne af dem ön.j skar jag, att benämningarnes antal åtmindstone måtte blifva så inskränkt som möjligt. Med Friherre Anckarsvärds yttrade tanka, om afgiften för rättigheten att 6pela och handtera kort förenar jag mig, helst jag icke finner det vara rättvist beskatta den ringare Folkclassen för ett oskyldigt nöje, som är långt bättre, än att de söka tidsfördrif helgedagsqvällarne utom hus då vandringarne ofta tillskapa äfven, tyr af ledsamma följder, och de missbruk, som af kortspel kunna 6ke, innefatta sällan anledningar au öfverklaga hos den Folkclassen, Hela Dm 29 Maji.
Hon ser h o n o m närma sig flygeln, hon ser arbetets alster, som den tid emellan anordnat honom taga den mörkröda rosen ur knapphålet i fracken, samma ros, som h o n själf gifvit h o n o m, här i hufvudstaden, högeligen verka att väcka och hon ser honom bugande räcka den till den och med nya, fruktbringande idéer och uppblonda sångerskan, hvars kinder glöda högröda som blomman i hennes hand. Men kinder slag vidmakthålla ett allt allmännare intresse. blifva hvitare än snö och läpparne darra konvulDen nya utställning, som föreningen under siviskt. Ovilja o c h d o f harm sjuda inom henne, den senaste veckan bjudit oss, har på ett under det att smärtan står på lur för att i ett obeglädjande vis bekräftat vår tro. Tillströmninvakadt ögonblick genomborra henne med sina klor. gen af besökande damer har varit synnerligen Hon hör hans röst som ur ett aflägset fjärran, hon kan icke motstå den, ej heller de mörkblå liflig, och den föresyn af gediget arbete och ögonen, hvilka stråla s o m aldrig förr. Valsens god stil, som de utställda föremålen erbjudit, toner glida smekande och lockande förbi hennes ko mmer helt visst att sätta god frukt under öra, hans arm ligger lätt o m hennes lif. Hon sluter ögonen. Det förefaller henne, under det h o n denna det kvinliga handarbetets mest floredansar, som om hon sväfvade genom ändlösa rande årstid — julklappstiden. rymder, som om osynliga körer sjönge. Hon ser Att ingå i en detaljerad beskrifning ötver plötsligt upp, hennes ögon lyftas mot hans. Bara mångfalden af utställda arbeten skulle till en blick, en enda, men han ser henne ej, ty hans ögon äro riktade mot palmträdet i fönstersmygen, intet tjäna, då ett återgifvande i ord kräfde där det guldblonda hufvudet under dess djupa en omöjlig bredd för att gifva en uttömmangrönska ler mot h o n o m. Hon tvärstannar, hela de föreställning. Stor uppmärksamhet tillrummet dansar för hennes ögon. Hon vill bort, drog sig en präktig gobelinväfnad, beställd bort från allt.
Kaffet var drucket. En geting surrade på rutan. Tomas iakttog, att hon ännu hade en fin rödaktig strimma på halsen efter kattens rispa. Men han kunde icke taga ögonen från hennes armar. Dessa armar, nakna, vita... Hur mycket är klockan? frågade Ellen. Han hörde henne icke. Han smög sig tätt intill henne och viskade bönfallande i hennes öra: Era armar jag vill se era armar... Tomas trodde icke sina ögon. Hon satt några sekunder som förstenad, men tog slutligen med sömngångaraktigt lugn av klänningslivet och lade det på en stol. Därefter betäckte hon ansiktet med sina händer, mörkröd av skam. Han drog henne till sig och kysste henne överallt, på halsen, bröstet, korsetten. Hon satt som förlamad. All motståndskraft hade domnat i hennes unga, vita lemmar, och de skygga röda ekorrögonen flackade förvildat hit och dit, i rädsla, i skräck. Plötsligt förlorade hon all besinning och slog armarna om hans hals med ett litet skrik. IV Konsul Arvidson gav middag i sin villa vid Humlegården, trots den framskridna säsongen. Hans fru fyllde femtio år. Fru Arvidson hade varit vacker som ung; nu på äldre år hade hon fått en påfallande likhet med Karl X Gustav. Den rymliga, långsträckta matsalen hade endast två fönster på en kortvägg; man hade därför gjort dag till natt, slutit till persiennerna och tänt alla ljusen i kronorna. Konsuln hade nyss hälsat sina gäster välkomna. Hans nära sextioåriga ansikte hade ännu det återsken av ungdom, som två klara, ständigt sökande och ständigt otillfredsställda ögon någon gång kunna sprida över en åldrande världsmans av vällevnad något kolorerade hy. Överste Vellingk satt vid värdinnans sida; konsuln hade fört fru Weber till bords. Tomas Weber hade fått Märta Brehm till sin högra granne. Han hade en violbukett på frackuppslaget. Han hade varit tillsammans med Ellen varje afton sedan lördagen och var yr i huvudet av lycka, men också en smula blek. För att förklara, varför han icke kunde gå på Märtas bjudning, hade han just dukat upp en historia om en examensfest, som en av kamraterna hade givit, och vid vilken han varit tvungen att närvara, emedan han eljest lätt kunnat få en ovän.
Lag-Utskotlels Betänkande, N'.o 127. 19 2:o att uti 5 §, näst efter orden: ”uti 80 § om indelnings-verket” måtte, bland de fall, då en Stats-Råds-ledamot anses Lafva handlat emot Grundlagarne, införas följande: eller tillstyrker hatt Konungen att enligt 8y Regerings-Formen behandla eller behandla låta, hvad sorn i någon mon ändrar Grund/agsbud, eller att ensam afgöra, hvad som enligt 8j i Regerings-Formen bör beslutas af Konung och Ständer gemensamt. Jemte erinran, att den för alla i 5 § uppräknade fall stadgade straffbestämmelse vöre Embetets förlust, bar motionären grundat denna sin hemställan derpå, att den ordning i lagstiftnings-åtgärder, som ett lands Grundlagar anbefalla borde framförallt hållas i helgd, samt att hvarje embetsman, hvilken åsidosatt denna helgd, borde mista embelet och derigenom hindras att fortgå på samma vådliga bana. Yäl kunde emot förslaget invändas, att det der omtalta fall innefattades under orden i 1 §: ”eller med råd eller med gerning medverkar till lagstridigt kullkastande af någon Rikets Grundlag”; men straffet i samma § vote mistning af lif, ära och gods, samt derföre ögonskenligen tillhörigt ett steg af större omfattning, än de smärre eluderingar af grundlagsbud, hvarför motionären yrkat juridiskt ansvar-. 3:o att 11 §, som lyder sålunda: ”Hvad emot Stats Rådet Protocoll intill den dag, då Riksdagen bör jar, under då påstående
Kärna det vara i allting — har man bara det, så skadar det förstås inte heller a t t också ha ett vackert skal. M E N några tunna blomblad, de lefva inte länge, de falla af (ich glömmas. K isenblad — blomsterdoft! hvad har det för v ä r d e? Därför skyndade vi OSS att skaka at OSS den sköra grannlåten, så snart vi kunde i våras. » F r u k t e n VAR nedtagen och träden började falla sina blad för frosten. Vintern k o m; snön betäckte marken. » Ni skulle ha sett OSS i h ö - STAS, » sade !e till snöflingorna, som kommo flygande p å besök — • » när » Britsommarn » rädde med äiua rika färgskiftningar, och d å så mänga träd voro behängda med vackra, lockande frukter; d å var här något att s e! D e t VAR en skön tid — d ä fanns det färgsinne i naturen! » » Ä r här d å inte vackert också N U? » sade de mörka granarna, hvilkas djupa grönska ännu mer förhöjdes AF snön. » Björkarna kunna k n a p p t vara vackrare och lummigare i sin vårliga löfskrud än nu u t i rimfrostens skimrande silfverskir! » Redigeras af Sophie Linge. LOGOGRYF. Bräckligheten själf jag är, Och en vindfläkt bort mig bär. Några vattendroppar rinna: Strax mitt stängsel skall försvinna; Öfver haf och land tä snar Jag dock säker kosa ta ' r, Kastas stundom hufvudstupa Öfver berg och dalar djupa. På min rundre-ebiljett Far jag världen kring så lätt; Döljer i milt slutna bjärta Lif och död och fröjd och smärta, Kärleksfröjd och kärlekskval, Vänskap, böner, hat, förtal, Tid och med den gyllne kalfven Finnes inom hjärtehvalfven. Som en hvar af lack och fel Jag nog fått min gifna del, Kan dock tryggt rekommenderas Till din tjänst, liksom till fleras. Utan minsta sorts besvär Du nu gissat, hvem jag är, Låtit mina bommar falla, Blottat hemligheter alla.
På Vällofl. BorgarePå Hedervärda BondeStåndets Ståndets vägnar vägnar JEf. Schwan JL,ars Olsson h. t. Talmar.. n. v. Talman. Eppläst Iios samtliga Riks-StSnden den 7 Augusti. Storroägtigste AUernådigste Konung! G Venom nådiga p'o:positioner af den 23 sistlidne Maj och den *2 sistlidne Juli, har Eders Kongl. Majst i nåder täckts meddela Riksén,s Ständer förhållandet med skulderna sedan sisla kriget, jemte nådiglappgift af medel till deras liqviderande. Vid, i anledning deraf, anställd undersökning, hafva Riksens Ständer funnit, Stt hvad Eders Kongl. Alaj:t i JSrad-er yttrat, skulle finna* på de ti,ll förra krigsskulderna och beta! Den 7 Augusti 27? talnirig af de administrerancfe Verkens skulder till 1813 års slut af Riksens Ständer afsatte medel» uppgått endast tild 61 *.6 Rid 30 sk. 1 i\, hvilka ork icke till annat ändamål kunna disponeras, emedan sådana utgifter ännu torde förekomma, hvartill de böra användas. Af ste 599,687 Rid 1,4, sk. a r.v åter , sorn, i 1813 å^s. RiksStat äro afsatte för d© förvaltande Militair, Verkens skulder , finnas i behåll 225,397 Rid 42 sk. ii r, hvilka till liqvideEandö. af i fr.5-, ga varande krigsskulder kunna användas; hvarförutan, om Riksgälds-Contoirets tillgång medgåfve utbetalning af återstoden, på förbi det års, samt någon leverering af detta års Stat.s-bristsummör, till Stats-Verket derifrån kunde förskottsvis. utgå, mot framdeles ersättning, det beloppet af omkring 300,000 Riksdaler, sorn fordras, för en contant afbetalning å dessa skulder af 500,000 Riksdaler.
Beträffande åter förhållandena inom Gefleborgs län, för sig betraktade, så förekomma i afseende å debiteringen af Kronans räntor, som utgjorde det hufvudsakliga af Plär ads skrifvar ens göromål, att hemmansräutorna, som förut utgått inom Gestrikland med 31 och inom Helsingland med 23 särskilda persedlar, hvilka till största delen skolat hvar för sig efter markegång årligen uträknas och debiteras, numera, genom nådiga Kungörelsen den 11 Maj 1855, blifvit reducerade till endast 6 inom den förra och 5 inom den sednare provinsen, hvarigenom betydlig lättnad i berörda göromål uppkommit; och om, detta oaktadt, uppbördsböckernas uppgörande för Häradsskrifvaren medtoge en rymlig tid, borde sådant till ej ringa del tillskrifvas den omständighet, att flera kommunala utskylder, som med Kronans uppbörd icke egde gemenskap, äfven uti uppbördsboken debiterades. Kronofogdarne egde att påräkna lättnad och understöd i sina åligganden i mån af det större antal Kronolänsman, som till deras biträde äro förordnade, och äfven i detta afseende vore Gefleborgs län bland de bättre lottade, enär derstädes i allmänhet funnes en Länsman för hvarje socken, under det i de flesta län i riket endast en Länsman vore antagen för hvart härad, oftast innefattande 6 till 8 socknar och derutöfver, med vida större folkmängd, än som belöper på ett länsmansdistrikt i förstnämnda län. Hvad slutligen vidkomme Kronobetjeningens embet.sresor, så vore dessa i de angränsande nordligare länen ännu vidsträcktare och måste medtaga betydligt mera tid, enär fögderierna i dessa län hade större utsträckning, — derstädes funnes det största antalet kronohemman, hvaröfver Kronobetjeningen enligt förfättniugarne hade närmaste tillsyn, — och der ännu återstode högst betydliga, till odlingslägenheter och nyhemman dugliga kronomarken som af Kronobetjeningen borde insynas och skattläggas, medan i Gefleborgs län, der allmän afvittring redan hunnit afslutas, jemförelsevis få öfverloppsmarker, tjenliga till odling, återstode för Kronans disposition.
De förras talan föres af den blifvande svärdottern i huset, en ung dam, som nu för första gången kommit från hufvudstaden på besök i sina svärföräldrars hus, den senares åter af den inskränkte och inbilske pastorsadjunkten, hvilken är förlofvad med husets unga dotter. Styckets idé är visserligen ej ny, men förf. har dock lyckats förläna sitt stycke ett visst intresse genom de taflor ur hvardagslifvet i en aflägsen landsortsvrå, som han här upprullar, samt genom den godmodighet och friska humor, hvaraf stycket alltigenom uppbäres. Utförandet var mycket godt, samspelet rent af förträffligt. Bland de uppträdande togs priset onekligen af direktör August Arppe själf, hvilken af den inskränkte och egenkäre pastorsadjunkten skapade en dråplig typ, en alltigenom konstnärlig prestation, förtjänt af de bästa loford. Fröknarna Strömberg och Tuné, den » moderna » svärdottern och dottern i huset, utförde likaledes sina roller förträffligt. Fröken Tschernichin framställde en mycket rolig typ af Jänsmanskan och hr Zachrisson, förut anställd vid Dramatiska teatern härstä- des, en treflig prostfar. Öfriga mindre roller fingo likaledes ett godt utförande och passade väl in i det hela. Publiken var första aftonen tämligen fåtalig, men bifallet var rent af stormande, och välförtjänt var det äfven. A den lilla trefliga Sveateatern rådde i måndags afton den mest animerade stämning bland den publik, som till sista plats fyllde salongen. Den begåfvade unga skådespelerskan från Vasateatern, fru Cederbergh, hade också för sin soaré lyckats hopbringa ett program, som med skäl kan kallas lockande. » Drillens operett », där soarégifverskan själf utförde hjältinnerollen, roade som alltid. Fru Grunder o c h fröken Ekström bidrogo med hvardera ett par sängnummer, och så kom kvällens clou, den roliga lilla operetten &gt; Kolhandlarne » med fru Anna Pettersson-Norrie i den kända roll, hon här kreerat. Under den angenämaste stämning återhörde man de skämtsamma kupletterna, föredragna med äkta fransk esprit o c h oemotståndligt godt lynne.
St. fastställda grunder, StatsUtsk. kan tillvitas att hafva föreslagit en öfverträdelse af dessa grunder, då de tillstyrkt R. St. att förlänga dessa 3o-åriga arrenden, utan att genom en auction inlocka äfventyrare att uttränga dem, som på rättmätiga grunder kunna äga anspråk på att få vara i besittning deraf. Jag tror icke, att Staten skulle vinna något derpå ; vi hafva sett huru det gått med en mängd af utarrenderade militieboställen , som inropats lill höga priser och några Ar derefter varit så vanhäfdade, alt kostnaderna för, deras iståndsällande sligit vida öfver den för elt eller par år utgångna högre anendeafgiften. Jag tror således, såsom en allmän grundsats, alt det är vigtigl, atl sådana leulerationer, som den nu ifrågasatta, blifva beviljade åt de arrendatorer, som väl sköta deras hemman, samt att de blifva bi behållne vid sina arrenden, emedan de långvariga arrendena föl' Kronans egendomar äro de förmånligaste. Jag tror således, att det ur alla synpunkter varit rätt af StatsUtsk., att, jemte det man beviljat enskildes ansökningar i sådant afseende, då de blifvit af K. M. till Utsk. remitterade, man fäslat afseende på de tillstyrkanden, som blifvit gifna of de auctoriteter, hvilka deröfver varit hörda, och att StatsUtsk. således icke kan beskyllas för alt hafva handlat blott efter hugskott Jag saknar här olyckligtvis i dag, som vid många föregående tillfällen, möjlighet att kunna interpellera någon af Regeringens nuvar. ledamöter. Jag skulle eljest tagit mig friheten att till dem framställa min önskan, att såsom en nödvändig upplysning få veta hvad Regeringen egentligen menar med dessa nakna och tankefattiga remisser. Så länge vi få dem på detta vis, mäste vi väl nyttja vår gissningsförmåga, och i sådant fall kan ingen förebrå oss annat, än möjligen att vi hafva gissat orätt; men då faller felet tillbaka på dem, som satt oss i nödvändighet att gissa, och icke med ett enda ord kunnat säga hvad de dermed åsyftat.
Då nu ånyo till föredragning och afgörande förekommo, i ett sammanhang, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54, angående reglering af anslagen å Riks-statens Femte Hufvud-Titel och samma Utskotts Utlåtande N:o 213, i anledning af återremiss å nyssnämnde Utlåtande, fattades deröfver följande beslut: l:o Svenska Academien. Med ogillande af Utskottets afstyrkande, fann Ståndet för godt bevilja det af Kcngl. Majt för Academien äskade ökade årliga anslaget af 1,133 R:dr 16 sk., att å stat uppföras; kommandes således det årliga ordinarie stats-bidraget till Svenska Academien att utgöra 2,633 R:dr 16 sk., utan alt utdelningen af jettoner afses. 2:o Vitterhets-j Historiasoch Antiqvitels-Academien, Godkände Ståndet och beviljade den af Utskottet för Academien föreslagna stat: Lunér: till Secri teraren, som tillika är Riks-Antiqvarie och Garde des me dailles 1,600: —• — Amanuenser 500 Vaktmästaren 100 Samlingarne 1,000 Bibliolheket 500: Trycknings-kostnader 333: 16. — —• Summa R:dr 4,600: alt årligen till sagde belopp utgå, hvarjemte Ståndet, med undanrödjande af Utskottets vägran att tillstyrka beviljandet af de 1,500 R:dr, som Kongl. Maj:t för Academien äskat till priser och jettoner, biföll, att sagde belopp, ulan att för jettoner afses, må å stat uppföras; och kommer således det till Academien årligen utgående anslaget att utgöra 6,100 11: Ir. Beträffan le det vilkor, som af Utskottet blifvit fästadt vid erhållandet af anslaget, fann Ståndet detsamma, såsom olämpligt, böra förfalla, och anslaget således utgå från och med den tid, som denna Stats-reglering vidtager 3:) Kongl. Academien för de Fria Konsterna.
Arbetsförtjenst, om föreskrifter angående personer, som utvandra från hemorten att söka . — 8 .— 105 — b. 4 Juli b. 4 Juli b. 7 Juli b. 7 Juli » om åtgärder till förekommande af folks kringvandrande för att söka . , — 8 — 64 — b. 18 April b. 13 April b. 21 April b. 14 April Arbetsskyldighet till kungsgårdar och boställen, om upphörande af den åtskilliga hemman och lägenheter åliggande. — 4 1 118 — b. 13 Juni b. 13 Juni b. 13 Juni b. 13 Juni 84 13 Arén, om pension åto Enkan efter - Länsmannen på Aland, E — 4 1 152 45 Se Nionde HufvudTiteln. Arfskifte, angående stadgande om ingifvande till förvar hos domstol af 7 1 32 b. 4 Juli b. 4 Juli b. 11 Juli b 7 Juli Arfskifte mellan syskon, om stadgande att afseende å erhållen uppfostran och uppnådd ålder skall fästas vid — 7 1 17 — b. 1 Febr. b. 1 Febr. b. 28 Jan. b. 28 Jan. Arfsrätt för oäkta barn, se Oäkta barn. — 3 — A. Kongl. Proposit. eller Skrifvelser, l Samling. t» c! m ES | eller \ Memorial. Utlåtande Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. S cL p crq 03 w ca C Ridd. o. PresteBorgareBondeN:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet.
Med afseende på hvad Skogs-styreisen sålunda upplyst, och anfört, och då Wisingsborgs kungsgård med angränsande hemman, uppgående till ett sammanlagdt område af omkring 1,600 tunnland, snart vore för ändamålet till fullo begagnad, har Kongl. Majit, föreslagit Rikets Ständer att för deras del medgifva: att Leckö kungsgård sned tillhörande hemman och lägenheter samt inventarier måtte från den 14 Mars 1861, då den nuvarande innehafvarens, genom arrende för ett år, förlängda dispositionsrätt i afseende derå upphörde, för Kongl. Majits och Kronans räkning användas till ekplantering och för sådant ändamål vid nämnde tid ställas under förvaltning af Skogs-styreisen, med bemyndigande för denna att afyttra de inventarier, sorn för inrättningens behof ej vidare befunnes nödige; att det under kungsgården lydande hemmanet •/, mantal Fiskaregården, måtte, såsom alltför aflägset från kungsgården, för ekplanteringskassans räkning pä offentlig auktion försäljas till den högstbjudande och att, i stället, hemmanet Berg, Bengt Håkans eller Sörgården, 1 mantal kronoskatte, finge såsom omslutet af kungsgårdens egor, till vinnande af bättre egohäfd och minskning i stangseIkostnadm derstädes, för nämnde kassas medel inköpas, för att med kungsgården förenas, derest sådant kunde ske på vilkor, som Kongl. Majit funne antagliga; samt att. den. enligt Skogs-styrelsens ofvariberörde plan, under de sju första åren efter kungsgårdens upplåtelse för ifrågavarande ändamål odisponerade delen deraf finge, på sätt Skogs-styreisen föreslagit, för ekplanteringskassans räkning utarrenderas. Stats-Utskottet har, efter erhållen kännedom af frågan rörande handlingar och dervid åtföljande kartor, tagit detta ärende i noggrannt öfvervägande ; och ehuru, pä. sätt högstberörda nådiga framställning omförmäler, Rikets Ständer genom underdånig skrifvelse den 19 Augusti 1829 åt Kongl.