Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vöre för stark, hemställer* om ej Riksens Ständers åtgärd må inskränka sig till underdånig anhållan hos Kongl; Maj:t, att 1815 års förordning må än vidare få förblifva gällande; Häruti hafva instämt Herrar Lundgren, Aspelin, Rydberg, tliesleiler. Vinblad, Lagerstrand, Ekelund, Reckman, Cronius med flera. Herr Lejjler, sorn fötenat sig med Herrar Santesson, Limnelius och Hambraeus, anser Utskottets förslag, rörande brännvinsbränningen i städerna vara i strid med det Betänkande, Utskottet nyligen afgifvit öfver den väckta frågan, att städerna icke borde få begagna sin jord till annat än tobaksplantering m. m; Herrar Nilsson och Hammar, som förenat sig med Herrar Winberg och Santesson, med tillägg af Herr Hammar, att Ut - Ecsv. och Ekon. XJtsk. Éetankunåeft. Bkottet, då det gjort undantag för doneracS jord vid städerne, också bordt namna något om sådane donationer på landet, emedan principen bör gälla för de sednare, så val som för de förra. Herr Ståhle, som instämmer uti Herr Sanlessons åsigter, men anmärker, huruledes Utskottet förbisett, dels att, enligt 181Ö års jemr.kningar i RiksStåndens privilegiers, landtmän kunna köpa och besitta jord inom städernas områden, dels ock att åtskilliga kongsgårdar ligga med sina egor inom städernas jurisdiction. Bägge dessa slag åfjord dela lika bördor med annan jord pä landet och böra äfven njuta lika förmånerj men, i anseende till brännvinsbränningen, har Utskottet derom ej något yttrat. Herr Langenberg, sorn påstår, att stä« derna icke allenast mått8 få bränna för all sin jord, utan undantag, utan äfven försina mantal, som förut. Herr Hjertström har instämt med Harrar Winberg och Noraeus. - Emot Ändra Momentet.
Hvad Revisorerne i öfrigt, beträffande Konsistoriernas räkenskaper, anmärkt angående dels en äldre balans af resterande kollekt-medel uti redogörelsen för Linköpings Stifts byggnadskassa, dels saknade verifikationer af utgifterna vid Kongelfs, Kongsbacka, Bih. till 11. St. Falkenbergs och Warbergs skolor, har Utskottet funnit genom de afgifna förklaringarne nöjaktigt besvaradt och torde således dervid få bero. Vsxelunderoisningens Normalskola. § 57. (Rev.-ber. pag. 220. Förkl. pag. 319.) Då Revisorerne funnit, alt denna skolas räkenskaper icke blifvit granskade i Kongl. K arnmar-Rälten, ehuru en del af de medel, som för skolan disponeras, utgöres al Stats-medel, hafva Revisorerne hemställt, att den årliga redogörelsen för skolans inkomster och utgifter hädanefter borde, likasom öfriga allmänna verks och inrättningars räkenskaper, undergå revision i bemälte embetsverk; — och som Normalskolans Direktion uti sitt underdåniga utlåtande förklarat sig icke hafva något att emot della Revisorernes förslag erinra, får Utskottet hemställa, att underdånig framställning till Kongl. Maj:t i omförmälda hänseende mätte af Rikets Ständer aflåtas. Expensmedels-räkningarne. § 58. (Rev.-ber. pag. 232.)
Man har funnit, att den person, sorn, å Bankens vägnar har befattning såsom Directeur, bör vara väl lönt. Likväl har man ej ansett sig böra föreslå lönen högre, än nu skedt, emedan den då skulle öfverstiga Banco-Commissariernes. Jag hesiterar likviil icke, att tillstyrka någon förhöjning, och tror, att Herr von Hohenliausens förslag är bäst passande. Man måste considerera , att en sådan person skall härifrån afflytta; är han gift så blifver det än dyrare, och det är maktpåliggande, att hail ej beror af discretioner, eller har affairer utom tjernsten. Jag tillstyrker således bibehållande af liela lönen, som en sådan person förut äger, och tillägg af hvad sorn nu blifvit föreslaget. Ridd. o. Ad. Pr. X. Band. »94 Den 7 November e. m. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag instämmer helt och hållet med Herr Hjerta, att då det är osäkert, på hvilken valet kommer att falla, blifver det ett högst obestämdt lönesätt, att lemna Banco-Ombudet hela lönen, och då Banken i alla fall skall lemna ersättning åt dess vicarie, blifver besparingen ingen, eller högst ringa. Jag tror således, att man heldre bör öka lönen, så att Ombudet ej erhåller mindre summa, än 2000 Riksdaler Banco. Hvad Directeurerne angår, så, enär de numera blifva Embetsman , kunna de ej aflönas -med honorarier, utan med lön, hvarföre 400 Riksdaler lär vara för litet. Jag tror, att deras arfvoden böra höjas till minst 666 Riksdaler 3a Skillingar Banco. Friherre Cederström, Jacob: Lika med Herr Rosenblad och Herr Hjerta anser jag det vara ratt, att sjelfva lönen förhöjes, och att Ökningen ej sker genom bibehållandet af den bittilö ägande hela lön i Banken. Det är rigtigt, då det är fråga om att bestämma löner för personer, som administrera stora penningesummor, att de blifva så tillräcklige, att de ej behöfva bekymra sig för sina egna affairer.
De ifrågavarande byggnaderna äro, så vidt jag känner, i allmänhet sådana, som regementenas befäl och underbefäl hafva af nöden för deras expedition, kök och spisning under tjenstgöring vid öfningsmötena och derföre låtit pä egen bekostnad å mötesplatserna uppföra; men äfven boningshus pä några af dessa platser hafva officerarne nödgats anskaffa sig. Sålunda liar officers-korpsen vid Wermlands Fältjägare-regemente, under förlidet år köpt och låtit på mötesplatsen ät sig, till begagnande under mötena inreda en husbyggnad, som jag icke kan uppskatta till mindre än omkring 10,000 Rdr, Att officerseller underofficers-korps skall betala bevillning för dylika byggnader, som ostridigt äro för korpsen behöfliga under dess tjenstgöring vid mötena och eljest stå obegagnade, synes mig icke vara billigt och ej eller rätt förenligt med stadgandet uti Bevillnings-stadgans 7 § 2 morn., att uti den inkomst, för hvilken Bih. till R. St. Brok 1862 k 1863. 5 Sami. 1 Afd. 8 Uäft. 7 50 Bevillnings-Utskottets Betänkande, Jtyä' 9. bevillning skall af löntagare utgöras, icke ina inbcräknas hvad sorn anvisats till bestridande af de med tjernsten förenade kostnader. Dessutom, enär jag tror att regemente eller dess officerseller underofficerskorps i förevarande, fall hvarken kan betraktas såsom enskild personlighet eller bolag, utan fast heldre bör hänföras till menighet, anser jag ock att 2 mom. af 2 § i Bevillnings-förordningen, sådant det nu lyder, medgifver befrielse från bevillning för ifrågavarande byggnader, och jag har anledning förmoda att det blifvit inom flera kommuner på sådant sätt tillämpadt; men då Herr Gahns motion synes visa att icke allestädes så skett, vågar jag föreslå att, med bifall till densamma det måtte uti andra afdelningen af berörda moment, näst efter barmhertighetsinrättningar, införas ”regementen samt officersoch underofficers-korpser”, hvarigenom denna afdelning komme att få följande lydelse:
Som 52 § Riksd.Ordn. tydligen säger: ”Utaf alla memorial och anföranden, som äro af egenskap att böra till något R. St:s Utsk. remitteras,” med hvilka ord denna § börjar; så får jag vördsamt anhålla om upplysning, till hvilket Utsk. nu är i fråga att remittera detta memorial eller anförande, hvad man vill kalla det. Jag tror, att §:n icke är tillämplig på ifråga var. ämne, emedan der talas om remiss till Utsk., då deremot här är fråga om ett redan afgjordt förslag, om ett nytt Utsk:s tillsättande. Gr. Anckarsvärd: Det är beklagligsvis icke första gången, som inom detta Stånd, efter en några och 30-årig praxis, formfrågor af denna natur framkastas, som leda till en betydlig tidsutdrägt. Hvad sjelfva formfrågan vidkommer, ber jag att få förena mig Den 4 September f, ni. 161 mig med Frih. Palmstjerna, men i afseende på sättet att läsa våra grundlags-§§, tager jag mig friheten göra den anmärkn., att det vid all läsning är af stor vigt, att man åtminstone fullföljer läsningen till punkt, hvilket icke var händelsen med en värd talares sätt att framställa lydelsen af en §, Denna §, om jag icke missminner mig, innehåller 2 perioder, mycket bestämdt åtskilda af en punkt; deraf den första bestämmer, huru förfaras bör med en communication lill Utsk., huru många exemplar höra afiemnas, när en motion är af den natur att böra remitteras. Den andra perioden af §, sorn efter mitt begrepp icke har det ringaste sammanhang med den första, stadgar, att då en ledamot begär communication af sin motion med de öfriga Stånden, så åligger det honom att aflemna ännu ytterligare 3 exemplar, hvilket i min tanke bevisar, att, ehvad motionen bifalles eller afslås, kan motionärens rätt att få sin motion meddelad de öfriga Stånden honom icke förvägras, så snart han uppfyller det i grundlagen föreskrifna villkoret, nemi. att till prot. aflemna 3 exemplar. Hr von Hartmansdorff:
Den 13 Maj 1768 antogs han till Auskultant i Kongl. Commerce-Collegium. Då förekommer han under namnet Kexelius. Men redan under en förklaring den 16 December 1768 skref han sig Kexél; och dermed fortfor han sedermera i nästan alla sina egenhändiga namnteckningar; blott med den olikhet, att accenten öfver e någongång finnes utelemnad eller uteglömd. I dagligt språkbruk uttalades dock namnet såsom Kexell; troligen äfven af honom sjelf: emedan det så skrefs af alla andra, ända till Sondéns upptäckt af hans egenhändiga skrifsätt 178. Genast efter sin anställning i Stockholm, och ännu ej hunnen öfver sitt tjugonde lefnadsår, uppträdde han såsom författare: med ett mångskrifveri, som snart – och det i bokstafligaste mening – kom att kosta honom dyrt. Redan under förloppet af 1768 utgaf han en samling af allahanda roande strögods, kallad ”Nya Småsaker till nöje och tidsfördrif”, i tvenne delar (hvardera dock blott af 64 sidd. 8:o); en öfversättning af ”Thomas’ Äreminne öfver Daguesseau”; begynnelsen af en tidskrift, som utan omsvep antog namnet ”Hatten”; en af flerårig pennfejd om Presterskapets rättigheter föranledd flygskrift, ”Prestmanna-Öde i Sverige”; och på denna följde, efter blott få månaders mellanstånd, ”Bref till en Utlänning om Mössornas ursprung och uppförande, intill närvarande tid”. Befanns han i de båda förstnämnda åtminstone oskadlig, om ock mera läsvärd såsom öfversättare af Thomas än såsom fortsättare af Bergii ”Småsaker” 179, så råkade han desto värre ut genom de sednare: i hvilka han med sin lilla speljakt öfvermodigt uppsökte de politiska skär, som i den tiden voro så ytterst äfventyrliga. Oväntadt kan synas, icke att han slöt sig till Hattarnes parti, – ty detta drog gemenligen till sig alla lynnen af någon poetisk stämning, – men väl i allmänhet, att han någonsin ville inlåta sig i politiskt författarskap.
För min del får jag anhålla om bifall till komiterades, äfven af Utsk:t biträdda förslag, endast med den förändring att i 2:dra mom:t på 6:te raden efter orden »hela beloppet af den bevillning» insattes »enligt 2:dra art. i gällande bevillningsstadga», emedan det möjligen annars skulle kunna hända, att äfven den bevillning, som utgår efter 3:dje art., skulle kunna tagas i beräkning vid beskattningen. Gr. Lagerbjelke: För min del har jag ingenting emot 88 Den 5 Oktober f. m. det af Hr von Koch föreslagna tillägg och förenar mig således med honom i hans gjorda yrkande. Hr Hjärne: För min del vill jag icke heller motsätta mig det af Hr von Koch föreslagna tillägget och anhåller således om bifall till hans förslag Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder endast yrkats bifall till g:n med införande af orden »enligt 2:dra Art. BevillningsStagdan» efter det å 6:te raden i 2:dra mom:t förekommande ordet »bevillning»; hvarefter propos. på bifall till g:n med detta tillägg framstäldes och besvarades med ja. § 60. Tillkännagafs vara antagen af MedStm och bifölls. § 61. Tillkännagafs vara bifallen af MedStm. Hr von Koch: Redan vid ett föregide tillfälle har iag tagit mig friheten påpeka att i slutet af denna § tillkommit ett stadgande, som icke borde på detta ställe införas. Stadgandet lyder sålunda: »dock att der bidragen skola efter mantal utgå, det förmedlade mantalet alltid till grund lägges och fördelningen efter skatteören verkställes.» Genom dessa ord skulle man alldeles tillintetgöra det nuv:de beskattningssättet inom kommunen. Kyrkobyggnad och vägdelning t. ex. skulle i sådant fall komma att utgå efter förmedladt i stället för oförmedladt mantal.
De förslag, som Utskottet i detta afseende framställt, hafva väl förfallit; och orsaken till den skiljaktighet i opinionen, som dertill föranledt, torde till en del kunna tillskrifvas de väsendtliga loeala olikhelerne i detta vidsträckta land, hvilka olikheter i allmänhet utgöra det egentliga skälet, hvarföre svårligen något oeconomiskt förslag lärer kunna uppgöras, sora på alla ställen vore tillämpligt. Men deremot torde Utskottet icke mycket misstaga sig, om Utskottet antager, att den åsigt, som legat till grand för Utskottets förslag, och som af Ulskoltet blifvit utförligt utvecklad, eller öfvertygelsen om behofvet och angelägenheten afen föibättring uti skjutsväsendet, delas af pluralileten bland Riks-Ståndens Ledamöter. Denna åsigt 6 Allm. Besvärsoch Oeconomie-Utskoitets Förslag j\!:o 1/fs. lärer icke kunna anses vara förkastad genom Riks-Ståndens meddelade beslut, ehuru sjelfva åtgärderne, som för ändamålets vinnande blifvit föreslagne, genom beslutens stridighet förfallit. Tvärtom torde discussionen i detta ämne äfvensom hela behandlingen deraf för öfrigt, så väl i Utskottet som i Stånden, hafva lika tydligt ådagalagt benägenheten för en nyttig reform i skjutsväsendet, som svårigheten — om icke omöjligheten — att på detta sätt åstadkomma en sådan. Yid ett sådant förhållande och då det torde få anses vara öfverensstämmande med R. St:s egen önskan och åsigt, att delta vigtiga ärende erhåller en mera sammanhängande och ingripande åtgärd, än som kan väntas af de obetydliga resultat, hvartill ofvannämnde redan fattade beslut kunna föranleda, så anser Utskottet sig böra begagna detta tillfälle, för att vördsamt föreslå, det Rikets Ständer i deras underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit med underdånig framställning af de beslut, som redan tillkommit, eller blifva en följd af föreslående jemknings-förslag, derjemte anhålla: att Kongl. Maj:t, med fästadt
Man bär trott sig böra hindra utländingar, som förvårfvade egendom i en frihamn, att åter utflytta med sin förmögenhet. Lägger man detta band på dem, så komma de förmodeligen icke dit, och vi skulle af rofgirighet förfela en måttlig vinst. Det år dessutom bekant, att Europas nationer allt mer och mer upphäfva afdrags-skatten, emedan den år ömsew sidig, och drabbar så väl det ena, som andra Rikets undersåtare. Hvad som år yttradt om lurendråjeriet på Sverige, år redan sä vederlagt, att jag ej har något att tillfoga. Vi se redan ett så stort öfverflöd af lurendräjeri, alt ingen yppig kan önska sig mera. Skulle vi för dess hindrande icke bifalla en portofranco: så saknade vårt beslut sin grund, ty grannskapet med Danmark förser oss i alla fall tillräckligt med förbudna varor. Hvad som blifvit anmärkt om Riksdags*; mannaval för Siitö, tror jag ännu vara för tidigt att omtala. För inin del anser jag de anmärkningar, som hår mot Utskottets Betänkande blifvit gjorda, icke vara af den vigt, att de böra föranleda återremiss, synnerligen sorn detaillerna, i fall hufvudsaken blifver afgjord, bero af Kongl. Maj;t. Likväl tillstyrker jag det sednare alternativets antagande, ehuru saken år ett önskningsmål; ty då förslag till de närmare bestämmelserna år uppgjordt, kan inrättningen ej i många år fördröjas derföre att man möjligen påstode sig icke veta, huru den skulle utföras. Friherre Wrangel, Henning: Under de 23? Den 11 Augusti t. nu discussioner, som förevoro i afseende på tulltaxan, har jag yttrat min opinion. Yid detta tillfälle torde det synas besynnerligt, att jag år af annan tanka. Den strid, som år om theorierne af en fri handel, gör att jag skulle önska, att man kunde med Gottland göra ett försök, för att få se ett uppslag, och få erfarenhet. Jag kan ej inse någon far.» för lurendrägeri.
Med snille, vett och dygd, att slägtets välgång främja Förståndet odla up och hjertats lynnen tämja, Det är en konst, som bättre frugter bär. I lagerkrönte Män I Visdoms Egne Vänner, I denna teckning känner Min skaldmö Er igen. I b om på denna dag församlen Eder, Kring Pallas Thron, dit Er förtjensten leder,Dit värdig flit, ej växlars vind er fört, Se Lärdoms lön til Er med gröna Lagren hastar! Se uti Edra fiät hur Flora blommor kastar; Se af Er Dygd det Täcka Könet rört; Des blida ögne-varf, ej glada blickar neka Som likt Sefirer smeka Och Solens afund få. Mig tycks en flock af Nympher til Er skynda, Med hvar sin krans och sig med Er befrynda, Wallin, som ger Parnassen värdigt ljus, Er vittra flit skall kröna och berömma; Och Store Falkenberg förtjensten aldrig glömma Om Lund ej glöms och Carolinas hus. Val an d&amp; vittra Hop, låt namn och hufvud smyckas. At Edra värf må lyckas, Vi önske med en röst. Med muntert hopp Er Fosterlandet prisar Och hvar sitt rum vid tienste ämnen visar. Vid Lagens pragt vi nu besväije Er, At Vitterheten ej för gräl i Svea sälja; Men vörda hennes helgd, så länge I fån tälja En Lifs minut och om det icke sker; Så visne Eder Krants, dess blad må matkar kränka. Förmätet dock att tänka, Det sådant hända kan. Ej Tistelns art kan stålte Cedren bära Hvem ser ej I ska bli vår Samtids ära, Som flere ljus i Norden tända opp. När Carolinas män och Lärda Verldens heder Med saknad Lärdoms glants gå från sin Himmel neder; Då skolen I fullborda Deras lopp. Oån prydde med er Krants, att under bördig lager Qe ljus och mera dager At Gustafs Tidehvarf. LUND Tryckt hos Hof. Camer. och Direct. G. Berling.Ett inlägg i konstgrälet. Genom gemensam votering den 25 april ha kamrarne beviljat kgl.
Wid srägan om den minlkning i bewillningen som lanotiullarnes Uplifwande ffmile medföra, infec jag icke heller hwarsöre en sNMMa af omkiiag 60, oöo R:vr stuNe i bewillningen blifwa qwarstäendc. Det synes mig wara bättre sm landttulisasgrften bliswit sä beräknad, att den snarare gjort mer än minvre an det päräknade beloppet-. Wiv Taxerings-Commi^ernes sammansättning har jag hufwudsakeligen endast akt anmärka, att BorgareStändetS antal i städerne, synes nog stort. Det är uti inga Commrteer font sä mycket beror af Taxeringsmännen. Det more derföre angelägit för bättre kontroll, akt pluraliietens interesicn were mera delade. Slnteligen bör jag bedja Högloft. Ridderffapet och Adeln om ursäckt art sä länge halma uppchällit deras titn Oni Bewillmngs Ulffottet inkommit med srttförsiagrillBewillningsgrunderne inom Len tid Ridderftapet och Adeln den 6 sistledne Julii önskat, hade mera rädrum bade wid arbetets förbättring och wid afgörande! kunnat äga rum. Dä jag icke kanner de hinder som wäll»! upjkofwet, äterstär endast för mig akt tillägga, att grundernas afgifwande till granskning icke borde hindras as mantan pä ripgiften af bewillningssumman. Ständerne hafwa en ostridig rakt att i sädant afseende se sin önskan upfylld. Grefwe lVlörner tilläde munreligen: Äag Zoe. Den z A>igusti Jag har hörk aliföras en i Regeringsformen, men jag kan omöjligen anse densamma annat än som reglementarisk, ärnad att beskrifwa huru sjelswa hufwud besiutet skall fattas och att förekomma att icke genom hypothetiska summors fastställande bewillningssumman skulle finnas oförmodad bestämd.
Uppå Utskotets förnyade tillstyrkan anhöllo ock Riksens lÖgloflige Ständer, att Kongl. Maj:t Nådigst äcktes vidtaga sådane mått, att för Stockholm >ch flera Städer, stillastående Vattensamlingar, ill hälsans befordran, ahtingen upprensades iller på tjenligt sätt igenfylldes. Men hvad lopp kan man väl göra sig af den nödigaste om* org, då tillslagna Medel och Stadens förmåga saknas? Hvad Stockholms Stad beträffar, iå hafva vi att tacka den senare tidens ÖfverståthållareEmbetes och Policens vaksamhet ich kraftiga anstalt, att, efter gammal osed ich vårdslöshet, Riddarefjärden icke mera vo•e segelbar, eller ej blifvit till större delen genfylld, samt att den förträffliga Hamnen åt saltsjösidan icke mera ifrån Husen vid Skepps» iron blifvit aflägsnad. Det fordras icke hög ilder, att med skäl beundra hvad Stockholms iktningsvärda Borgerskap sammanskjutit och 'örmått i samtiden verkställa med Publique Byggnaders, Broars och Hamngators af sten eler så kallad Quaijs anläggande. All Stadens iormåga är ock uttömd, och man har, vid nu rarande betryck, underdånigst nödgats anropa Hans Kongl. Höghet KronPrinsen om ett Lån äf 100,000 R:dr, hvarmed Staden, efter snart aräkneliga välgörenheter och biträden, äfven au till vår förundran blifvit hugnad. Hedrad med Högloft. Ridderskapets och Adelns Val, äfvenledes nu kallad till Ledamot Ridd. 0. Ad. Prat. II. B. 3l, 3a 242 Den 5 Januarii. i StatsUtskottet, känner jag nogsamt Statsverket inskränkta tillgångar emot så stora påkallelse och behof; men då hälsan och dess underhåll ut gör det allraförsta af alla föremål och behof, ocl inseendet af hela Samhällets hälsovård mig Nå digst och isynnerhet blifvit anförtrodd, nödga jag åter höja min röst uti ett förleden Riksdag få fangt motiveradt högst angeläget Ärende.
Visserligen kunna vi afslå Betänkandet, men icke förklara saken böra förfalla. Jag anhåller om uppläsning af Protocolls-Utdragen i detta ämne från de öfrige Stånden , för att er - Den 1S December f. m. 749 fara , i hvad skick saken befinner sig , hvarefter jag utber mig, att få med några ord fullfölja mitt yttrande. I anledning häraf upplästes de öfrige RiksStåndens rörande detta ämne ankomne Piatocoils Utdrag af den 10 och 12 dennes, hvaraf inheintades : Att Preste-Ståridet bifallit'Utskottens först afgifne Betänkande samt tillika ansett försäljningen af Utländska Lott-sedlar vara icke mindre skadlig , än den af de å inländsk egendom, hvilken tänka äfven borde uti den underdåniga skrifvelsen uttryckas, och hafva' i detta sistnämnde afseende de öfrige Riks-Stånden blifvit inbjudne att sig med Preste-Ståndet förena; Att, Borgare-Ståndet godkänt Utskottens första Betänkande , samt Att Bonde-Ståndet för sin del funnit godt förordna , att som Kongl. Maj;t, i dess Nådiga proposition, bestämdt förklarat sig vara oförhindrad , att i Oeconomisk väg förändra eller upphäfva de Författningar, hvilka för närvarande förbjudaFastighets-försäljning af nämnde beskaffenhet ; Och Bonde-Ståndet icke kunde, lika med Utskotten , anse en tillåtelse i nämnde afseende medföra skadliga följder; Ärendet bor. de , så vidt det vore att betrakta såsom Oeconomie-mål, öfverlemnas tifl Kongl. Majrts Nådiga psöfoing och afgörande $ hvaremot Bonde* Den 15 December f ni. Ståndet gillat det förslag till Lag-förändringar, som Utskottens förra Betänkande innefattade. Friherre Cederström : Af de nu upplästa Protocolls-Utdragen synes , att Trenne Stånd redan godkänt det af Utskotten föreslagna Lagstadgandet, som, i händelse af Kongl. Maj:ts bifall till sjelfva saken , skulle komma att utfärdas. Det är således fullkomligt likgiltigt , hvad beslut Ridderskapet ojh Adeln derutinnan fattar.
Fe - — 283 — bruari 1846 öfver 1845 års Revisores Berättelse, förut gjorda underdåniga hemställan, att, utan rubbning i nuvarande jemna gång af Statsverks-redogörelsen, särskilt måtte, till prof och formulär, få uppgöras en, på verkliga speciella förhållanden grundad, fullständig räkenskap, som innefattar dels en hufvudbok öfver Stats-Kontorets så kallade enskilda rörelse, med hvad som skall svara emot de hittills inom StatsKontoret och Ränte-kammaren förda anteckningar och redovisningar, dels en Riks-hufvudbok öfver det hela, samt att detta arbete måtte uppdragas åt Kamreraren i Riksboksluts-Kontoret, Kanslisten vid Eders Kongl. Maj:ts Orden, Nils August Fredin, med frihet från dess ordinarie tjenst, som under tiden finge skötas af en tillförordnad med lönens uppbärande såsom arfvode, och med rättighet för Fredin att betinga sig lämplig aflöning samt skrifvarhjelp och expens-medel att åtnjutas intill arbetets fullbordan. Vid anställd jemförelse emellan stats-utgifterna och anslagen derför under de ifrågavarande tvenne åren, hafva Revisorerne ansett följande omständigheter förtjena uppmärksamhet: §. 1. Revisorernes häruti gjorda förslag, att anslaget å 2:dra Hufvudtiteln för Justitie-Departementet, 3000 R:dr, som nu benämnes oförutsedda utgif ter, må, såsom utgörande en del af de 50,000 R:dr, hvilka för extra behof af Rikets Ständer anvisats och blifvit å nämnde samt 6:te, 7:de och 8:de hufvudtitlarne 1‘ördeladt, i nästa Riks-stat erhålla sin rätta benämning extra utgifter_, synes Stats-Kontoret riktigt och lärer vid förestående statsreglering iakttagas, §. 2.