Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan ingalunda dela en värd talares önskan, att. frågan skall sjelfdö, utan tillstyrker tvertom högeligen, att bifall till skrifvelsen mätte af R. o. Ad. lemnäs. De invändningar, som äro gjorda deremot, synas mig sannerligen icke af beskaffenhet att böra verka på R. o. Ad. till ett afslag. Gr. Lagerbjelke har här gjort en undersökning af hvart denna skrifvelse skulle kunna leda, till en comité, till en K. propos. vid nästkommande riksdag eller till statistiska tabeller, och sökt bevisa, att intetdera vore ändamålsenligt. Revisor) halta likväl något. Grefven säger, att det skulle fordras en så stor mängd af upplysningar, att det för comitéen hlefve omöjligt alt framskaffa dem. Nå väll Den 22 Maj. 651 Grefven anser, att det vore svart för en comité att genom sina organer framskaffa alla de statisliska uppgifter, som voro för det ifrågavarande ändamålet behöfliga. Huru mycket svårare är det icke dä för en enskild person att skaffa sig dessa uppgifter. Hr von Hartmansdorff har vidtagit tvenne utvägar, att, om jag så får säga, framställa skräckbilder för R. o. Ad., först genom uppgiften, att Hr Petrés motion redan skall vara af BorgareSt. bifallen, hvarigenom Ståndet beslutat ingå till K. M. och framlemna deras förslag. Jag hemställer, huruvida sådant möjligen skulle inverka på vårt beslut, och jag inser icke eller, att ett sådant öfverlemnande af ett Stånds enskilda beslut till K. M., kan inverka något på hvad K. M. ämnar vidgöra lill följd af R. Sits beslut i sin helhet. Lika så litet anser jag, alt R. o. Ad. bär bör låta sitt beslut bestämmas af någon terreur panique, alt någon person tilläfventyrs i den ifrågavarande comitéen skulle af K. M. insättas, hvars åsigter voro sådane, alt R. o. Ad. skulle på förhand vara säker derom, att det förslag, som, till följd af hans deltagande, af comitéen utarbetades, icke kunde blifva antagligt.
Den sorn vill, att, enligt BevillningsUtskottets förslag, för Kopparstick, Estamper och Lithographiska Arbeten, oinbundna, skall bestämmas en Tull, vid införsel, till 5 R:dr, samt vid utförsel till i R:dr Utaf 100 R:dr värde, löstalja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; komma ofvannämnda Artiklar att befrias från både inoch utförsel-TuII. Dessa propositioner besvarades med 74 Ja och 4^> Neji hvadan och då Ja vunnit, för Kopparstick, Estamper och Lithographiska Arbeten, oinbundna, är bestämd en Tull, vid införsel till. Rtdr samt vid utförsel till t R:dr utaf 100 Rtdrs värde. Den sorn bifaller BeyillningsUtskottets förslag att InförselTulle* å Talgljus skall bestämmas till t Rtdr 3a sk. per LU, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer Införsel-Tullen å denna vara att utsättas till samma hj&lopp, som i *826 års Taxa eller 2 R:dr 24 sk. per LS Omröstningen härom har utfallit med 3i Ja och 88 Nej. Och då Nej vunnit, är IhförselTullen å Talgljus bestämd till samma belopp som 1826 års Taxa utsätter, eller 2 R:dr 24 sk. per L®. 3o:e Den som bifaller BevillningsUtskottets förslag, att Målningar, Ilandteekningar och Ritningar, infattade eller oinfattade, af Svenska konstnärer, skola tullfritt inoch utföras, me» att för Målningar Otc., af andra än Svenska konstnärer, skal! bestämmas en införselTull af 5 Rjdr samt utförselTull af 1 R:dr å 100 R:drs värde, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vi nner Nej; komma Målningar, Ilandteekningar och Ritningar, ehvad de Öro af Svenska eller andra konstnärer, att befrias från både inoch utförselTull.
Ståndet afslog nämnde utlåtande och vidhlef Rikets Ständers uti den underdåniga skrifvelsen Nio 98, vid sistförflutna riksdag, anmälda beslut i ämnet, ansåg den nya räkneenheten höra benämnas riksdaler riks-mynt, samt beslöt derjemte, att uti underdånig skrifvelse må af Rikets Ständer begäras, det täckes Kongl. Majit låta i nåder utarbeta ett på vetenskapliga grunder byggt förslag till decimal-systemels införande så väl i rikets mynt, som vid mått-, måloch vigt-beräkningen. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets utlåtande Nio 125, angående regleringen af utgifterna under riks-statens nionde hufvudtitel. Härvid förekommo: l:o Ingressen och den vid utlåtandet fogade tabell. Ståndet lät dervid förblifva. 2'0 Punkten 1. Lades till handlingarne. Med vidblifvande af förut fattade beslut lade ståndet dessa punkter till handlingarne. 4.o 13 punkten. Pröfning af denna punkt uppsköts, till dess Statsutskottets utlåtande öfver utgifterna under Riks-statens åttonde hufvudtilel till Riks-stånden inkommer. I öfriga delar bifölls utlåtandet N:o 125. Från Heder v. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogs punktvis Stats-utskottets ut/ätande N:o 125j angående regleringen af utgifterne under riks-statens nionde .hufvudtitel; dervid ingressen eller Utskottets hemställan, att de under denna titel förekommande indelningar icke måtte till upptagande i riks-staten definitivt fastställas förr, än Rikets Ständer pröfvat och slutligen afgjort den allmänna frågan om indelningarnes indragning till stats-verket emot godtgörelse af kontanta anslag. Godkändes. Punkterna N.’ris 1 och 12, hvilka ej erfordrade någon åtgärd, lädes till handlingarne.
Härom skulle de öfrige Respeckiwe Sanden genom Protocollö, Utdrag wördjanpk och wänligen underrättas. Ust luxrs.' Lx krotocvllo. 8. ki. Irägäräb. <Z. D. Ester skedd öswerfäggring sa wal cm Sia,s, Utskottets förut uppfästs pä bordet lagde Ridd. och A. Prsr. 5 B. fw, !7- rzo Den z Ianuarik. project till Flnanxe-Plan, som ock beträffande Banco, Urffottets ProtocollsUtdrag den 9 bennes, hwarUti de betänkligheter anföras, hwilka hos sistnämde Utskott uppstått wid fragan om det biträde Stars, Utskottet af Banquen päräknat tili Financernes reglerande , stadnade Bonde-Slandct uti det Beslut, att Skaks-Utskottets ifragawarande projext tili samma Ut» skört aterförwlsa hwarjemte Utskottet borde erhålla del bade af Banco « Utskottets utlåtande samt af de hos Seandel gsorde anmärkningar, med anmodan att i anledning deraf taga ärendet under ytterligare öfwerwägande, och om sa nödigt blifwer, med BancoUrskottet sammanträda till uppgörande och förestående af de wilkor, hwarunder Bankens nödiga biträden mä kunna erhallas: hwarom de Respectiwe Riks,Skantzen wördsamt och wänligen skulle genom ProtocollS - Utdrag underrättas, klt luxra.
Med antagande af denna princip, anse Riksens Ständer det blifva en ostridig följd, att om nyss omförmälte förändring godkännes, ett lika stadgande skulle äga rum uti frågor om af endera makan sökt boskillnad, och att i sådant fall Kongl. Förklaringen den 30 Sep. tember 1801 skall komma att till sin kraft och verkan upphöra, då till undvikande af irring och olika begrepp vid Iäagskipningen, Riksens Ständer i underdånighet föreslå följande tillägg i nyssberörde moment: ’eLag sdravma vare der Boskillnad, pä sätt i ig -de §. af ”denna stadga föreskrifves, af endera Makan sökes. I sam - 42 Den 2 3 Juli'. I sammanhang härmed, och da den händelse ofta Jfan inträffa, att mindre kunnige Borgenäier ej känna eller förstå deras åliggande, att under loppet af skrift vexlingen granska de fordringars beskaffenhet, sorn a£ deras rnedborgenärer blifvit uppgifne och htevakade, samt att andiaga och styrka hvad till dessa fordringars ogillande erfordras, utan tror sig hafva fullgjort allt, hvad för dem behöfves, då de sjelfve i laglig ordning bevakat och styrkt deras egen fordran; så enär det äfven synes vara mot billighet stridande, att om en anmärkt fordran, på grund af en eller flera medborgenärers anmärkning, af Domaren såsom obestyrkt eller olaglig ogillas, och således förlora ali betalningsgild egenskap emot anmärkarne i proportion af deras fordringar, den dock för alla öfriga Borgenärer, hvilka i anmärkningen icke deltagit, skall medföra betalningsrätf, i förhållande till dessa fordringar, hvarigenom äfven rättigheten för Domaren, att efter Dag godkänna eller förkasta ett påstådt kraf, i detta fall honom hetages, en pröfningsrätt, som i alla andra händelser honom tillkommer och han vid ansvar ej får åsidosätta; finna Riksens Ständer sig äga full anledning, i underdånighet tillstyrka, att det häremot stridande stadgande, i första perioden, 2 Momentet af Kongl, Förklaringen den 15 Januari i$o&, jemväl må till sin verkan upphöra.
M. under den 22 Dec. 1831 i Nåder förordnat, alt det förskott af 2,3oo R:dr sorn af extra utgifls-fonden blifvit auordnadt till uppförande af ett beqvämlighetshus vid Lif-Gardets till Häst Casern, borde fonden godtgöras af i83a års anslag till de i Stockholm varande publika byggnaders underhåll; men som ifrågavarande utgift icke synes vara af beskaffenhet, att hafva bort påföras sistberörde anslag, få hos E. K. M. Rikets Ständer i underd. anhålla, det anslaget för publika byggnaders underhåll hädanefter icke må disponeras till Casernbyggnaders nybyggnad eller underhåll; 2:0 att, enligt upprättad och Stats-Utskottet meddelad anteckning öfver de uti allmänna Magasins-Inrättningens Hufvudbok för år 1829 balancerade fordringar, hvilkas utredning blifvit öfverlemnad till Kammar-Rättens Öfver-Revisions-Departements-Contor för Magasins-ärendena, åtskilliga balancemål ännu icke blifvit bragte till slutlig handläggning, ehuru många år förflutit ifrån blancernes tillkomst; och som flere af Redogörarne under tiden genom döden afgått samt Kronans tillständiga rätt genom längre uppehåll med dessa måls afgörande än vidare äfventyras, hafva Rikets Ständer skolat i underd. anhålla, det E. K. M. i Nåder täcktes anbefalla vederbörande, att de ifrån äldre åren qvarvarande balancemålen med skyndsamhet till laga slut befordra ; 3:o att af Skaraborgs Läns redovisning för hvad som influtit för utborgad spanmål till undsättning efter 1826 års missväxt, från den 1 Maji i83i till samma tid i332, befunnits, det E. K. M:s Beflde i nämnde Län, uppå reqvisition af en Torpare under Jungs Prestgård, låtit utlemna 20 tunnor bafra och 18 tunnor korn till ett värde af 367 R;dr 21 sk. 4 r:st B:co.
Under gemensamma vandringar – särskilt när hemmet är på landet – öfverflöda glädjekällorna för den, hvilken förstår att lära barnen se hela naturen som en fäst, från framträdandet af sälgens luddiga “gåsungar“, blåsipporna och lärkan, till den första hvita snön! Det är kunskap och poesi på en gång att låta barnet följa kornet fram till den gröna brädden, det lena axet och det fina mjölet; honungen från klöfverängen och lindblomman till den hvita vaxcellen; fågeln från det spräckliga ägget i boet till flyttfåglarnas färd genom den klara höstluften; äpplet från den rosiga blomman till den fyllda fruktkorgen! Genom att de vuxna sålunda lära barnet se och förstå naturen, blir hela året för barnet fylldt af lefvande skönhet. Barnen räkna tiden efter det första gökropet, det första axet, den första linnéan, det första smultronet och de första nötterna! De lära sig älska all skönhet omkring sig, som konstnären älskar den. Och äfven den hvardagliga enformigheten genomtränges för dem af innehållsrikedom, när de vänja sig att med alla sinnen lefva, med alla sinnen njuta skönheten, först på barnasätt, i det lilla och enskilda, sedan – då blicken vidgats – i det stora och hela. Mången kvinna, som själf är känslig för skönheten och naturen, som känner stämningens makt att ge färg åt tillvaron, som genomglödes af minnenas poesi, försummar dock nu ofta att för barnen rikta hemlifvet och söckendagen, liksom fäststunden och hälgen, med denna färg, denna poesi. Men när hemlifvet åter blir en konst, till hvars utöfning kvinnorna erhålla ro och tid, då kommer en af de uppgifter, åt hvilka de med djup skaparglädje skola ägna sig, att blifva den att, genom enkla och naturliga medel, fylla hemmet och barnasinnet med dagliga glädjeoch skönhetskänslor. Skymningsbrasan. Om allt mellan himmel och jord finnas olika meningar. Enstämmiga äro emellertid tankarna om solen och om brasan; åtminstone äro alla nordbor rättrogna soloch eldsdyrkare! Men man lefver ej efter denna sin religion. På många sätt beröfvar man sig själf solen – till exempel genom att täppa fönstren med gardiner eller sofva långt in på förmiddagen!
Man ger akt på henne, där hon banar sig fram till strandbrädden: en hög, mörk kvinna med utseende af att vara något, ett blekt ansikte med kraftiga drag och tiggande, längtande, lidelsefulla ögon. Medan mottagandet i hamnen fortgår, kämpar donna Micaela en sällsam strid. »Om nu detta vore Gaetano,» tänker hon, »kunde jag, kunde jag... Om det vore kring honom alla dessa människor jublade, kunde jag...» Där är en sådan glädje, en glädje, hvars like hon aldrig sett. Människorna älska hvarandra och äro som bröder. Och detta icke endast därför att en socialist kommer hem, utan därför att de alla tro, att jorden snart skall bli lycklig. »Om han komme nu, medan denna glädje brusar omkring mig,» tänker hon. »Kunde jag, kunde jag ...» Hon ser Boscos vagn försöka tränga sig fram genom folkmassan. Det går steg för steg. Långa stunder står den stilla. Det skall behöfvas flera timmar, innan den kommer upp från hamnen. »Om detta vore han, och jag såge alla tränga sig om honom, kunde jag då låta bli att kasta mig i hans armar? Kunde jag?» Så snart hon kan arbeta sig ut ur folkvimlet, tar hon en vagn, åker ut ur Palermo och far genom Conca d’oros slätt till de gamla normannerkungarnas stora domkyrka i Monreale. Hon går in där och står nu öga mot öga med den skönaste Kristusbild, som mänsklig konst skapat. Högst uppe i koret sitter den välsignande Kristus i strålande mosaik. Han är mäktig och hemlighetsfull och majestätisk. Otaliga äro de, som vallfärda till Monreale, för att undfå trösten af att skåda hans ansikte. Otaliga äro de, som i fjärran länder längta till honom. Marken gungar under den, som ser honom första gången. Hans ögon tvinga främlingens knän att böja sig. Utan att man vet det, stamma läpparna: »Du, Gud är Gud.» Rundt om tempelväggarna stråla världshändelserna i härliga mosaiktaflor. De leda endast fram till honom. De äro endast där för att säga: All forntid är hans. All nutid tillhör honom. Och likaså all framtid. Lifvets och dödens hemligheter dväljas inom detta hufvud.
Mörner, Carl Göran yttrat, ett sådant begagnande af medel, som det förevar., vore alt utsträcka lånerätten i oändlighet. Wexiö stad har alldeles icke begärt alt få behålla dessa penningar utöfver den för desammas återbetalande fastställda terminen, utan endast anhållit om den förmånen, alt få begagna summan, intill den dag, då den bordt af den primitive låntagaren återgäldas, ifall han hade beljenal sig af lånet. Wexiö stad begär således ingenting annat än att, med iakttagande af derför stipulerade vilkor, få behålla hvaden gång blifvit beviljadt; oell på denna grund hoppas jag, ali R. o. Ad. skall bifalla hvad Utsk. i denna punkt föreslagit. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Strängt laget kan man visserligen säga, på sätt Gr. Mörner C. G. framställt saken, alt det är ett missbruk af de medel, som Ständerne anslagit såsom bidrag till Wexiö stads ålerupbyggande, att, på sätt, som skett, öfverflytta ett lån ifrån den ena personen till den andra, då det icke skott bestämdt inom de data, som i vilkoren varit utsatta för sådane låns begagnande. Men å andra sidan, kan man med skäl säga, alt det ändamål hvartill dessa lönebidrag varit afsedde, vore till fullo upfyldt, genom det förslag StatsUtsk. nu framställt. Ingen olägenhet har genom denna öfverflyttning af lånet för någon upkommit, men deremot en stor fördel för de mindre bemedlade i staden att få begagna desse medel, då den förmögnare afstod sin rätt dertill. Om den, som primitivt erhöll lånet, detsamma behållit, så hade nu intet varit att derom säga, allt hade varit som vederbordt och Riksg:skont. hade icke kunnat återfordra summan förr, än vid den tid, då alla öfriga inbetalningar skolat ega rum. Nu är icke heller fråga om alt ändra något af hvad som blifvit förut stadgadt, hvarken i afseende på räntans belopp, eller terminerne för afbetalningen, som skall fortgå i föreskrifven ordning; utan blott, att icke hålla sig ensamt lill det först föreskrifna datum, inom hvilket lånet skulle bli begagnadt.
Men hur som helst, klart måste det Under rubriken » Familj emeddélanden * ha vi anslagit en bestämd plats på andra sidan i vår annonsbilaga för s. k. legala annonser och för dem fastställt ett pris, som rätt mycket understiger vårt annars beräknade annonspris, eller för födelse-, för lofningsoch vigselannons kr. 1: 50 och för dödsannons inom ram kr. 5: — ett pris som måste betraktas som synnerligen modeAr co. —; Hugnande vårbud angående vår kronprinsessas hälsotillstånd börja nu inflyta från sö- dern. Enligt senaste telegram från Rom har en tydlig förbättring inträdt. Hon har de senaste dagarne kunnat företaga kortare promenader i vagn. Sommarväder råder nu därnere. Småfåglarnes skydd. Styrelsen för Sv. allm. kvinnoföreningen till djurens skydd utsände ' under våren 1897 ett upprop till Sveriges kvinnor med uppmaning: att icke köpa vare sig uppstoppade fåglar eller fjädrar af sådana fåglar, hvilka icke för matnyttiga ändamål ändock måst uppoffras; att icke köpa eller servera kramsfågel och så vidt möjligt icke heller snarad få- gel, hvilken senare vanligen underkastas en långvarig och pinsam dödskamp samt själ / dött, och hvars kött i sådant fall blifvit mindre smakligt och dessutom ohälsosamt att förtära; att icke genom uppköp af i frihet födda fåglar uppmuntra till fåglarnes fångande samt att förmana barn att icke förstöra fåglarnas bon, ägg eller ungar. Detta upprop har i tusental ex. utsändts till mera framstående och kända kvinnor inom Sveriges land, och h. m:t drottningen har behagat uttala ett varmt intresse för kvinnoföreningens verksamhet till småfåglarnes skydd, hvilket sä- kerligen betydligt bidragit till det resultat, som vunnits, i det att åtskiliga tusental kvinnor visat sina sympatier för saken genom att teckna sina namn å för ändamålet utsända listor. Styrelsen anhåller med anledning af ofvan angifna förhållanden att till alla dem, som medverkat till den goda sakens framgång, synnerligen genom insamlande af ett större antal namn, få uttala sin varma tacksamhet. I sammanhang härmed får styrelsen tillika uppmana alla för saken intresserade att icke förtröttas i arbetet, utan alltjämt därmed fortfara, samt tillika vänligen anhålla, att alla de personer, hvilka ännu icke återsändt till dem utskickade listor, måtte snarast möjligt göra detta.
Detta åter, hvarigenom den verkande Urkraften ständigt fortsätter sig från det, som af all tillvarelse är det Första, Innersta och Högsta, ända ned till det, som af all tillvarelse är det Sista, Yttersta och Lägsta, kan ej annorlunda ske, än i oupphörlig följd af Ordningar (ordines, series) och Grader. Hvarföre? Emedan det Oändliga Upphofvet är Ande, Förstånd, Vishet; och emedan ingen Natur förmår på en gång, eller i en enda verksamhets-yttring, afbilda hela dess innehåll. Ordningarna äro sammanfattningar, graderna äro mått af Natur-tillvarandets fortgående specificering till särskilda Varelser; hvarje ordning omsluter ett oberäkneligt antal af grader, i hvilka dess egendomliga skaplynne framträder såsom lyftande sig steg-vis från mindre till större fullkomlighet. Vore ej ordningarna, och likaså graderna, sinsemellan olika: då skulle ingen dylik specificering kunna uppkomma. Men olikheten hindrar dem ej, att vara sins emellan likartade, eller analoga. Tvärtom: denna deras egenskap är lika ursprunglig, som den förutnämnda; och just från deras likartighet erhåller hela specificationen, på hvarje sin punkt, den betydelse, som utgör dess verkliga lif. Ty, såsom likartade, sammanhänga de alla genom en vexelverkan, som öfverallt yttrar sig i ömsesidig Motsvarighet; enligt den för samtliga Verldslifvet gällande grundlagen: constabilierad Harmoni. Följden och uttrycket af denna lag är, att Tillvarandets alla företeelser stå till hvarandra i ett gemensamt förhållande af sådan Motsvarighet, eller af hvad vi kalla Correspondens: så att dels inom hvardera ordningen allting inbördes motsvarar hvartannat, – med den skillnad blott, som beror af gradens fullkomlighet, – dels öfverhufvud de föremål och varelser, som befinnas i en högre ordning och grad, motsvaras af dem, som befinnas i en lägre. Häraf sker ock, ehvart vi vända vår betraktelse, att hvart och ett Lägre häntyder på ett sig motsvarigt Högre, af hvars betydelse dess egen förklaras. Och synbart är således, att endast uppdagandet af detta förhållande, hvarigenom de egentligen bägge samverka till hvarandras förklaring, gifver nyckeln till en sannt philosophisk kunskap.
Jag öfvcrgur nu till framställning af de extra anslag, som erfordras för inatcrielen och fästningsbvggnaderna. Sedan uti flera, hänseenden numera blifvit ådagalagd, anser jag mig. med afseende ä vigHet. ten och nödvändigheten, att, Svenska Artilleriet icke förblifver i saknad af ett skjutvapen, sorn inom fremmande arméer börjat införas, böra fästa Eders Kongl. Maj:ts uppmärksamhet pä angelägenheten af sådana skjutvapens anskaffande för Fäit-artilleriet, General-fälttygmästaren har i underdånighet föreslagit anskaffning deraf, jemte la vetter och öfriga fordon, för 5 batterier, men jag hemställer i underdånighet, att anskaffningen nu till en början mätte fä inskränkas till behofvet för il batterier. Beträffande kostnaden för hvarje batteri, har densamma väl icke kunnat bestämdt uppgifvas, enär konstruktionen af den nya materielen ännu icke vore slutligen uppgjord oell följaktligen icke heller något kostnadsförslag ä denna kunnat upprättas; men en summa af 24,000 Kalr har antagits blifva för batteriet erforderlig. Med anledning häraf tillstyrker jag i underdånighet, att Eders Kongl. Majit, täcktes föreslå Rikets Ständer att, till anskaffning af refflade kanoner, med dertill alpassade lavetter oell öfriga fordon för 3 fältbatterier, anvisa ett extra anslag af 72,000 Kalr, att under åren 1861. 1862 och 1863 med en tredjedel ärligen utgå. Till anskaffning af ridoch anspanns m. fl. persedlar för tvä 12-TE:ga reservbatterier har af General-Fält-tygmästaren blifvit hegardt ett anslag af 66.000 Itair, oell dä, af befintliga 5 reserv-batterier, endast 2 ännu äro med fullständig utredning försedda, finner jag mig böra i underdånighet tillstyrka, att den omförmälda summan mätte såsom extra anslag hos Rikets Ständer begäras, att för berörda ändamål utgå under åren 1861, 1862 och 1863 med en tredjedel ärligen.
I anledning af det yttrande, Stats-Ulskottet afgifvit, i fråga om de af Kongl. Maj:t sedan sista Riksdagen på Handelsoch Sjöfarts-fonden vidtagne dispositioner till Stockholms Slussbj^ggnad samt Trollhätte Canals och Sluss-verks ombyggnad, har inom Ridderskapet och sddelnj Presteoch Borgare-Stånden blifvit yrkadt, alt Utskottet måtte för Rikets Ständer utreda, huruvida det Bolag, lill hvilket Kongl. Majit anordnat medel för Trollhätte Slussverks ombyggnad, dessförinnan fullgjort, hvad Bolags-reglorne och det för Bolaget utfärdade Privilegium föreskrifva, eller om vid detta anslags beviljande blifvit iagttaget, hvad Rikets Ständer uti deras underdåniga skrifvelse af den Februari 1835, i afseende på ordningen för såda - Stuls-Ulskoltets Utlåtande, N.-O ^.lö. 11 ne ärendens behandling, beslutat, hvartill, enligt hvad en Ledamot af Preste-Ståndét anmärkt, anledning sä mycket mindre saknats, som Stats - Utskottet bordt hafva sig bekant, att Conslitutions - Utskottet ställt under tilltal vid Riks-Rält de Konungens Rådgifvare’, sorn deltagit i beslutet om accepters meddelande å Nya Trollhätte Bolags anvisningar på Handelsoch Sjofarts-Fonden. Inom Presteoch Borgare-Slårulen har vidare blifvit erinradt, alt Stats-Utskotlet bordt yttra sig icke allenast angående fullgörandet, intill nästa Riksdag, at de förbindelser, Kongl. Majit, på Statens vägnar, ingått, utan äfven utreda, huru dermed framdeles bör förhållas, i hvilket afseende hos Preste-Ståndet blifvit yrkadt, att medel mätte anvisas lill fullgörande af dessa förbindelser i deras helhet, men inom Borgare-Ståndet af de fleste ledamöter, som sig yttrat i denna fråga, blifvit beslridt, att en sådan utgift för framtiden mätte ega rum.