Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afseende pä dels den skiljaktighet, som vanligen eger rum i tyngden af de öfre och nedre lagren i en salt-last, dels de betydande olägenheter och kostnader, som med uppvägningen af en vara utaf denna beskaffenhet skulle blifva förenade, har det likväl synts Rikets Ständer mindre ändamålsenligt att bestämma qvanlitelen för tull-beräkningen af kok-salt efter vigt, och har derföre rymdmåttet blifvit såsom beräknings-grand antaget. En tull-sats af 10 öre per kubikfot motsvarar i det närmaste såväl nu gällande tull å kok-salt per lunna, som den af Kommitlérade, per centner föreslagna; och då Berg-salt, deraf införseln är af jemförelsevis ringa betydenhet, samt Glauber-salt, derå samma lull som för kok-salt blifvit af Konmitlerade föreslagen, synas lämpligen kunna inbegripas under en och samma tull-bestämmelse, har alltså införsels-tullen å sall, oraffineradl, kok-, Bergoch Glauber-, vallen fritt, blifvit fastställd (ill 10 öre per kubikfot. De af E. K. M:t föreslagna tull-bestämmelser för artikeln Socker hafva Rikets Ständer bifallit, men ansett inlörsels-lullen för Sirap, alla slag, böra bestämmas till 4 öre per skålpund i stället för 6 öre, som det Nådiga förslaget upptager. 1 fråga om artikeln Sten innefattar Kommitlerades af E. K. M:t godkända förslag icke någon annan förändring i nu gällande tull-bestämmelser, än alt tull-satsen å arbetad, ej specificerad, sten blifvit upptagen lill närmast motsvarande belopp i riksmynt, eller Z öre skalpundet. Denna lull-algift torde dock i (lera fall, särdeles då större pjeser, såsom graf-monumenter och dyliktifrågakomma till införsel, kunna anses alltför betungande, hvarföre Rikets Ständer funnit införsels-afgilten å Sten, arbetad, ej specificerad, böra bestämmas lill 1 öre skålpundet.
Tack, tack, roligt! » — dä va riktigt bra, för ser han, Malin vart så ilMamma måste ovillkorligen per telefon utbyta sken på mej för att jag glömde ' t i går? — några tankar om vädret med fru Alström, bedja » xv ja, nog ä ' hon katig ibland. » » Synd fru Mattsson om beskrifning på » diplomatpudom mej, så han pratar, ja har både näbbar och ding » samt höra efter hur det är med Arvidsklor att försvara mej mä '. — Nej, nu duger dä ' sons lille gosse, som har ondt för tänder. Lars inte att prata längre. Tack, herr Blomberg, för telefonerar till vännen och Upsala-kamraten all vänlighet. Adjö, Adjö! » » lill-Nisse », som har sitt hem ett par mil från En timme senare sitter hela Bergska familjen staden, för att bedja honom snart komma på bevid frukostbordet och låter den ångande javan sök. » Jag längtar efter en civilicerad människa sig väl smaka. Familjen består af pappa mamatt tala med, » säger vår filosofie kandidat, » här ma, sonen Lars, filosofie kandidat, dottern Edit diskuteras mjölpriserna såsom dagens mest bränmed getingslif och krusad lugg samt lilla Fanny, nande fråga. Intet intresse för vetenskap och en 13-årig skolflicka. Alla tyckes vara vid morkonst eller någon annan slags litteratur. Kom gonhumör, och stämningen är tämligen tryckt. snart, om du ej vill att jag skall kväfvas i den Plötsligt ringer telefonen, och kassören rusar här småstadsatmosferen. » upp. » Hallå, hvem är det »? — » Godmorgon Pappa måste för alla sina vänner utgjuta sig Jansson, hur mår du? öfver gårdagens val, Malin har bud till slaktaren » Nå du är väl nöjd med valet i går »? och lilla Fanny stämmer möte med Elsa på Is » Hvad pratar du för smörja, jag hör banan » precis kl. 4. » inte. » Telefonen är dock en utmärkt inrättning, som » Inte gått rätt till, hvad är det för dumman aldrig kan nog högt uppskatta. heter. Hvarje ny uppfinning för mänskligheten framåt » Öfverklagas, jo, det vore just ett vaci en riktning.
Och huru skulle del dessutom ens vara möjligt alt behörigen pröfva dugligheten af ett lagförslag, sä länge detta ännu i sjelfva verket blott är halffardigl? Men icke allenast den nära öfverensstämmelse, som i del bela eger rum mellan Lag-Utskottets nu framställda förslag och den af Ständerna redan fö kastade Kongliga . , ”o Propositionen, utan ock vissa enskillheler, som för det förra äro egendomliga, föranleda, i mili lanke, deremot ganska vigliga anmärkningar. Bland dessa är isynnerhet en. som jag anser mig förpliglad all för mm del framställa. Den angår det af Utskottet i första paragrafen al' dess förslag intagna och på del följande i icke ringa män inverkande stadgandet, att a (Täll ingar, då de ej låta sig rättas, böra af den kyrkliga myndigheten genom en offentlig akt ur kyrkans gemenskap lönnligen uteslutas. Blilver della stadgande och hvad dermed sammanhänger af Konung och Ständer godkänd!, så är med detsamma bland oss i ti lord t ett begrepp om uteslutandet ur kyrkans gemenskap — om exkommunikalionen — sorn hittills varit för vår kyrka fremmande och som svårligen låter förena sig med hennes grundsatser. Hittills har man ej velat al någon annan exkonimunikalion, an deri, som utgör den högsta graden af kyrklig tuktan, och hvilken har lör ändamål, icke att proklamera en absolut skd|smessa mellan kyrkan och den fallne individen, ulan tvärtom all med kärlekens allvar låta denne känna siri skuld och sålunda, genom all tillsvidare undandraga honom vissa kyrkans förmåner. söka återföra honom till ett rätt bruk af dessa förmåner och honom dermedelst sä mycket närmare omsider med kyrkan införlifva. Men en sådan betydelse har icke, och kan tydligen icke, ens i Utskottets mening, den slags exkcminunikalion hafva, hvilken Utskottet nu föreslår. Tj i förhållande lill den, som sjelf skitjt sig från kyrkans ge - Lag-Utskottets Utlåtande N:o 61.
Jag kan blott beklaga, att den hemlighetsslöja, som jag tror vara nödig, dels i afseende på kruttillgången, och dels i afseende på andra krigsförråd och inrättningar, icke alltid varit så begagnad, som jag önskat; och jag förklarar, att då jag Immar bifall till afslag å detta betänk., sker det under förutsättning, att samma hemlighet äfven i andra fall måtte äga rum, så att icke ritningar och annat dylikt må lemnäs i utländningars händer, stundom innan vi sjelfva begagnat dem. Uppå derefter af H. Ex. Hr Gr, o, Landtm, framställda särskilda proposir afslog R, o. Ad. 5tatsUtsk:s i 71 § gjorda tillstyrkan, rör:de en und. skrifvelse till K. M. om upprättande af vissa sammandrag öfver Kronans krutförråd för att räkenskaperna biläggas, men biföll det öfriga af 71 §, rji § i utlåt, N:o 22, Penna § ansågs ej erfordra någon åtgärd. 73 § i utlåt. N:o 22 och 22 punkten i utlåt. N:o 170 samt 74 § i utlåt. N:o 22 och 23 punkt, i ut la t. N:o 170, Biföllos. s* 75 § i utlåt. Denna § ansågs ej erfordra någon åtgärd. 3S8 Den 17 Juli f. ro. 76 oell 77 §§ i utlåt. Biföllos. 78 § i utlåt. N:o 22 samt 24 punkten i utlåt. Hr Dalman, Willi. Fredr.: Jag finnér, att StatsUtsk. icke heller denna gången gjort sig besvär att anföra några skäl, hvarföre Utsk. icke anser lämpligt att till R. St. framställa förslag om en lind. skrifvelse till K. M., dels att få granska gamla mötespassevolance-fonden och dels att få använda de på densamma befintliga öfverskott; utan har Utsk., likasom i sitt första betänk., blott helt kategoriskt förklarat, att Utsk. funnit sådant mindre lämpligt och ändamålsenligt.
Såsom allmänna föreskrifter gäller i öfrigt: att nu stadgade benämningar af hufvudtitlarne och klasserne inskrifvas ofvanför egendomarne, på sätt formuläret utvisar; att egendomarne i hvarje klass upptagas i alfabetisk ordning efter nu ägande namn, hvarvid, i händelse detta blifvit genom lagligt beslut, efter upprättandet af 1825 års Jordebok, emot annat utbytt, sådant ibland anteckningarne fullständigt anmärkes, med upplysning jemväl om gamla namnet, hvilket på sitt ställe, utan nummer, mantal, ränta eller kronotionde, införes, med hänvisning till det nya; och att ibland Jordlägenheter, Fisken samt Verk och Inrättningar uppföras sådana, som för altid äro från hemman afsöndrade, med anteckning om det hemman, hvartill de höra, samt afgäldens belopp, och när den blifvit faststäld, om hvilken afsöndring äfven vid hemmanet göres anmärkning, men icke sådana lägenheter och inrättningar, som endast för bestämd lid äro upplåtne, om hvilka föreskriften i 7 §. 2 mom. länder till efterrättelse, 4 Mom. Presternes"utlagor skola i Jordeboken för den Socken, hvarinom KyrkoherdeBostället är beläget, införas, efter det alla derstädes befintlige egendomar blifvit förut upptagne. 6- §• Vid författandet af venstra sidan i Jordeboken iakttages, utom hvad redan i nästföregående §. är stadgadt, följande: l:o Öfverst å hvarje sida antecknas Socknens namn. Litt. T. 2:o. Uti kolumnerne för mantal inskrifves, i enlighet med derå befintlige rubriker, i den första: oförmedladt och i den sednare: nu varande mantal, ehvad förmedling ägt rum eller icke. Härvid iakttages likväl, att både nummer och mantal af egendomar, som äro antingen andra egendomar eller Släder underlagde, endast inom kolumn anföras, med fullständig upplysning bland anteckningarne om orsaken dertill.
Directionens ofvanberörde uppgift om befrielsen från Dykeriet för Ryska fartyg, inhemtat, att en sådan frihet redan, i följd af 20 Artikeln uti Handels-Tractaten emellan Sverige och Ryssland den 1 1 April i8oi , och således förr, än nuvarande Dykeri-Inrättnings Octroij tillkom, egt ruin, och sedermera aldrig varit genom någon annan Tractat upphäfven, utan fastmera genom Kongl. Majlts, i anledning af Kejserliga Ryska Regeringens i ministeriel väg gjorda framställning, vidtagna beslut den 10 April nästlidne år, i så måtto förnyad, som Kongl. Majit då, mot vilkor af fullkomlig reciprocitet, ylteiligare försäkrat, att det skulle vara Ryska undersåtare tills vidare fritt att, i händelse af strandning eller skeppsbrott med dem tillhöriga fartyg å Svenska kusten, få sjelfve och med eget folk, utan Dykeriets opåkallade mellankomst, sig hjelpa samt gods och skepp berga; så liar Kongl. Majit, af förekomna skäl, funnit Sig föranlåten att, genom Nådig Skrifvelse den 20 i nästlidne månad, inhemta Directionens underdåniga utlåtande, huruvida dess framställda önskan att med Djdteri-befattningen upphöra, innan den lill Rikets Ständer nu ölverlemnade frågan om Dykeri-Inrättningens framtida organisation blifvit slutligen afgjord, må förfalla, derest Kongl. Majit till Kongl. Majlis Nådiga Skrifv. N:o 75. 7$ Rikets Ständer framställde Directionens underdåniga begäran om befrielse frun bevillning för innevarande år, såsom ersättning för de större kostnader, dem ovissheten örn tiden för Dykeri-Inrättningens fortfarande möjligen kunde medföra.
» Han är vår välsignelse, Käthe, vår största skatt i huset. » » Jag kan inte finna något så oskattbart hos honom, jag önskar, du aldrig hade upptäckt honom. Så här kan det i alla fall inte fortfara, jag blir alldeles ihjelpinad häraf; han måste komma hit ned, lefva med oss, jag måste se, hvad han har för sig. » » Om du ber honom, gör han det helt säkert. Ingen kan motstå dig, när du vill vara älskvärd. » (Forts.) hvilka korkas och hartsas. Efter 8 dagar är det fullkomligt färdigt att dricka. Elsa. Toaletten. Att bereda aseptin. En kanna vatten blandas med 15 ort borsyra och ligger ett dygn; sedan ilägges 25 ort glycerin och 10 droppar pepparmyntsdroppar. Kent källeller brunnsvatten är bäst. Finska. Att rengöra kammar. Man fuktar en bomullstapp med litet benzin och drar så länge genom kamtänderna, tills vadden ej längre blir svart. Stenia. Huskurer. Medel mot brännsår. Gult vax och matolja kokas ihop till en salfva, strykes på linnelappar och lägges på så- ren. Bytes om en gång om dagen. Har hjelpt mycket svåra brännskador. Mindre brännskador botas lätt genom påstrykning af med vatten fuktad hvit tvål. Medel mot kikhosta. Två matskedar linfrö till en kanna vatten kokas, sö- tas väl med kandisocker och silas. Drickes varmt. Hvarjehanda. Sitter ni vid ett arbete och behöfver få en tillfällig mindre söm utpressad, men finner det tråkigt att enkom göra upp eld för att få ett varmt jern — gör då som jag i så många dylika fall gjort. Tänd en lampa och stryk sömmen mot det upphettade glaset, men iakttag att ej väta på sömmen, ty då spricker glaset. Utilis. Läkareråd. Mary B. Vi hänvisa eder till svaret till Hulda i n:r 19. Vi vilja varna er för tillfälligt bjelpande medel, emedan genom deras fortsatta användning det onda allt mer förvärras. Isa.
Hennes Maj:t EnkeDrottningens Hofstat, 273. — om gratificationer åt StatsCommissarien Frödelius och StatsCommissarien Lunnii 73 Enka, dito. —. om ytterligare aflöning för RiksStåndens och deras Utskotts Canceller, dito. — om afsatta summor enligt 63 §. Regeringsformen, dito. — om medel till aflöning åt Committe'en för ny Reglering af Rikets Embeten och Tjenster, dito. — om kostnaden för tryckning af handlingar i ett hos ConstitutionsUtskottet förehafdt anmärkningsmål, dito.— om särkilte penninge-tillgångar till upphandling af spannemål, 274. — rörande någre §§. afRiksdagsBeslutet, 3o6. — angående aflöningen för Ståndsoch UtskottsCancellierne, 317. — om vilkoren för anslagen till MagazinsInrättningen och Manufactur-Discontfonden, 372. — angående tilläggningar till 32 och 45 §§. af RiksdagsBeslutet, 373. Expeditioner, Ridderskapets och Adelns, till Kongl. Maj:t angående Stamtaflors completterande, April II. 36g. Junii II. 5o4- — rörande RiddarhusOrdningen, Julii 144» 3ö6. —• angående befallning till Rikets HofRätter att meddela RiddarhusDirectionen underrättelse så väl om de Cessions-ansökliingar, som af Adelsmän göras, oall de i följd deraf från HofRätterne emanerade Domar, sorn ock om de till myndige år komne, men under förmyndare ställde, Frälsemän, Julii, 272. — angående en friare handel med Svenska Skogsproducter samt Product-placatets hvilande, Julii 3o6. ExpeditionsTaxan, om förklaring rörande 79 Cancellie-afgift af 1812 års; se Cancellieafgift.
Bland dessa i synnerhet Alexander III, som 1180 reskriberade till biskopen af Beauvais: »att när ett äktenskap var afslutadt så hemligt, att rätt visshet icke var att erhålla derom, så skulle man icke gå tillväga med kyrkliga tvångsmedel mot sådana personer; men åstundade de att göra deras äktenskap bekant, så hade kyrkan, förutsatt att ingen annan giltig grund (såsom t. ex. de förbudua leder) vore deremot, att erkänna oell bifalla ett sådant äktenskap, likasom om det straxt ifrån begynnelsen hade blifvit ingånget i den församlade menighetens närvaro». (Kap. 27 de sponsalib. — citat, af Rudelbach). Innoeentius III först förböd (vid den ailmänneliga kvrkoförsamling i Bom 1215) obetingadt de hemliga äktenskaperne och uphöjde kyrkans lysning och vigsel, som ända hittills varit endast Romersk sedvänja, jemförelsevis hos ett fåtal bland de kristna, till en allmännelig lag för alla (1. c.), hvarefter äktenskapet irphöjdes tilt Sakrament. Att medeltiden theoretiskt fasthöll det borgerliga äktenskapet såsom äktenskapets substans, på samma gång den praktiskt sökte att konformera alla äktenskaper genom att uphöja dem till kyrkliga, visar detta, men kanske aldra klarast den gängse distinktionen hos kanonisterne mellan matrimonium legitimum och ratum. Med det förra förstodo de det borgerligt giltiga äktenskapet, med det sednare det af kyrkan (med notorietet, välsignelse och proklamation) ratihaberade, eller, som man ock betydelsefullt kallade det, det heliga äktenskapet. (Rud.). S20 Den 8 Pebroirt f. m. Man började således att skilja på det heliga och det till sin begynnelse hemliga äktenskapet, hvilket, då det åstundar legitimitet, kallas civil-äktenskapet. Kyrkans äktenskap skulle vara heligare, emedan det hade sin grund uti s. k. kanoniska lagar, af Prelaturen upställda på kyrkomöten, och emedan kyrkan föregat' sig med större säkerhet hafva förebyggt prostitutionen och de vilda äktenskapen genom den offentliga och presterliga spiritualitet, som genom Munkarnes händer, ännu mera heligblefna genom ccelibatet, skulle öfverstråla äktenskapet.
Som revisor återvaldes fröken H. Casselli, och fröken A. Fabricius ingick i st. f. öfverstelöjtnant Elfving, som afsagt sig återval Till revisorssuppleanter invaldes lifmedikus G. Westfelt och fröken A. Dalilström. Sarskildt påpekades till gagn för dem som vilja för framtiden försakra sig om hjälp vid sjukdoni, a t t afgift kan en gång för alla inbetalas till kassan. 4: Fredrika Bremer-Förbundets draktreform förenings årsmöte ägde rim den 30 mars i Förbundets lokal. Af årsberättelsen framgår, a t t under %ret.flere nya modeller utarbetats, bland annat en turistdräkt, en kolt för ettkriga barn och underkläder för damer. Stgrelsen er1iö11 full ansvarsfrihet. Till styrelse för följande å r valdes fruarna Bendixon, Bolin, Gyllander, Kronberg, Paliiie och Scholarider, och till cleïas suppleanter: fru ' Cederschiöld och friherriniian de Geer samt fröknarna Berginan och Palmqvist. Till revisorer valdes fröknarna Anna Kruse och Betty Hirscli ocli till revisorssuppleanter fru Nyström och fröken Bonnier. 9 f Fredrika Breiner-Förbundet valda ordinarie styrelsemedlemmar äro fruarna Berg, Linder och fröken Gyldén, samt deras siipplem t e r fru Jolin och fröken Lindliagen. Alla fiireningens modeller, bland livilka markas utstyrsel för späda barn, koltkläder, skoldräkt, spoitoch turistdräkt, finnas a t t tillgtCi Iios. fröken Josephine Ohlsson, Blasieliolmstorg 14, Stockholm. Från skilda håll. Norgo. " Norske kvinders sociale og retslige stilling " af Gina Krog, är namnet på en nyligen oss tillsänd broschyr, utgifveii af Norsk Kvindessagsforening och iitarbetacl i anledning af Chicagoutställningen. I snmmaoliang med liknande publilcation~r från andra länder torde vi framdeles återkomma, till en närmare granskning af det vardefiilla arbetet. I: ' Finlind.
hvaröfver först vid nästa riksdag, och då endast med ja eller nej, skall kunna beslutas, och galle då föreskriften i 75 5:11 Riksd.Ordn. Göras åter i R. St:s plena emot Uts k :s yttrande anmärkntr; blifva de, hvilka hvaije RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Coust. Uts k. hänvisade.’' Det är således icke fråga 0111 propos. på Utsk:s betänk, utan endast fråga om alt Ståndet måtte förena sig 0111 anmärkn:ua såsom sin gemensamma tanke. Gör Ståndet icke det, då hvilar Utsk:s betänk, till nästa riksdag. Hr Lefren: Sorn en annan ordning är af grundlagen föreskril ven för behandlingen af Coust. ölsk:s betänk:n än för andra Ulsk:s ullåCn, nemi. att i afseende på de förra uterreiniss icke får äga rum, på vanligt sätt, ulan blott med den anmärka., som Ståndet förklarar vara dess gemensamma tanke; så följer också deraf klart, att om, såsom Hr Tersmeden föreställt sig, Utsk:s förslag först skulle framställas lill hvilning intill nästa riksdag, och derpå skulle begäras votering, samt voteringen skulle slå så ut, att Ulsk:s förslag icke i dess närvar, skick skulle komma alt hvila till nästa riksdag; så skulle också R. o. Ad. nödsakas att förena sig om en gemensam tanke. Denna orimlighet visar att icke propos. först bör görns på Utsk:s förslag, utan först bör utrönas, 0111 någon af de anmärkn:r, som äro gjorda, befinnas vaia af beskaffenhet, att R. o. Ad. vill förklara den ena eller den andra sorn sin gemensamma tanke. Vill R, o. Ad, icke förklara någon af de gjorda anmärkn:na som sin gemensamma lanke, sä måste Ulskls utlåt, hvila lill nästa riksdag. På något annat sätt kan jag ej finna alt målet bör behandlas. Ilr von Troil:
Men det torde tillåtas mig att fästa Hr Frih:s uppmärksamhet derpå, att i slutet af den 35 § står: ”Upptäckes ej dervid beslag underkastadt gods, eller finner behörig undersökningsman sig ej hafva skäl, att å af underbetjent anhållen person undersökning anställa, böle särskildt för en livar, hos hvilken vid undersökning dylikt gods ej funnits, eller å hvilken, af underbetjent anhållen, undersökning ej af vederbörande ansetts böra vidtagas, i förra fallet undersökningsmaiinen från 20 till 300 r:dr, och i det sednare underbetjent, som anhållningen gjort, från 10 till 100 r:dr, målsägandens ensak, och ansvare undersökningsman dessutom särskildt efter nedanstående 42 §, om af honom våld eller oskick vid undersökningen föröfvats.” Gå vi nu till denna 42 §, så säger den, att ”om undersökningsman, eller den, som af honom till vittne eller handräckning kallad är, sjelf gör våld eller orätt; gälle ock derom hvad lag säger: och plikte undersökningsman särskildt med tjenstens förlust eller suspension från tjenst och lön i en till sex månader efter omständigheterna.” Således finnas här redan ganska stränga bestämmelser för de tulltjensteman, som, Den 22 Januari f. m. 371 vid undersöknings verkställande skulle tillåta sig något oskick. Skulle åter tulltjensteman hafva visiterat en person, och dervid påträffat olofligt gods, så är klart, att man icke får vara så nogräknad i afseende på ansvarsbestämmelsernc i della fall, ty denne person har då genom eget förvållande gjort sig förfallen lill en mindre grannlaga behandling. Frih. har fästat särskild uppmärksamhet vid och uppdragit en bestämd skillnad emellan de undersökningar, som ske å ställen, der allmän landsväg går fram, och å andra orter. Jag hemställer lill Hr Frih., huruvida verkligen en så stor skillnad i dessa förhållanden existerar? Månne icke della skulle föranleda dertill, att lurendrejeriet i fickor och pä kroppen i allmänhet företrädesvis skulle komma att idkas ä de ställen, der ansvarsbestämmelserne för undersökningsmännen vore högst? Frih. har vidare sagt, att misslyckade visitalioner ä kroppen äro i främmande länder högst ovanliga.
Från den dagen var han om möjligt ännu mera god och öm emot mig än förr. Några dagar sednare sade han: "Cecilia, du behöfver komma i pension, jag kan ej uppfostra dig rätt, sedan din mor gick bort". I pension kom jag, men icke vet jag om jag just blef så mycket klokare eller bättre der. Sedan kom jag åter hem. Min far afböjde nu hvarje hjelp af mig i sitt laboratorium och sade: "Nu, min flicka måste du lära dig att laga gröt". Ja, snart lärde jag mig den talangen att koka mat, som, åtminstone då förtiden ännu, påstods erfordra en hel menniskolefnad för att rätt kunna läras. Men hur god mat jag än lagade, och hur duglig hushållerska jag än bemödade mig att vara, så förblef jag ändå ogift. Min ungdoms roman förde mig icke till lycka, och ett resonnemangsparti kunde jag ej förmå mig att göra. Jag hade nästan glömt min lilla chemiska uppsatts, då min far dog, och man hittade den ibland hans papper. Man var icke ovan att finna min stil i hans anteckningar, jag hade renskrifvit flera af hans uppsattser, och man ansåg derför äfven denna för hans arbete. Den trycktes, och min upptäckt väckte något uppseende på sin tid, ni mins det kanske". "Ja, jag minnes det visst", sade Helene. "Den omtaltes såsom gifvande glans åt den saknade chemistens minne. En recensent, erinrar jag mig, beundrade den underbart klara blicken i naturens hjerta, det, liksom af en hemlig sympati med naturens vetenskap, divinerande sinnet, och anmärkte att det måtte varit ett verk af den bortgångnes sednaste dagar, då kanske redan själen kände en närmare frändskap med anden i naturen. Också sjelfva stilen i uppsattsen var olika den aflidnes lugna, manliga framställningssätt, mera inspirerad och mera enthusiastisk, dock mindre jemn än vanligt. Men af det nya arbetet såge man klart att fäderneslandet och vetenskapen gjort en stor förlust genom författarens bortgång". "Nå ja", fortfor åter Cecilia, "mångahanda sådant sades, och det var bra roligt for mig, att jag dock hade gjort någon nytta med min stora kärlek för chemin.