Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition, N:o 30. 27 Uti detta Kammar-rättens underdåniga utlåtande, hvilket, enligt Herr Stats-ministerns åsigt, uti sin tillämpning otvifvelaktigt skulle leda till det af sökanderna afsedda ändamål, förklarade Hans Excellens utrikes Statsministern sig icke skolat tveka alt instämma, såvida Hans Excellens icke, såsom ofvan är yttradt, ansåg svenska stats-verket ega en såväl moralisk som juridisk pligt att återgälda hvad, som, genom origtig debitering, blifvit för mycket uppburet, hvilken åtgärd, enligt Hans Excellenses underdåniga förmenande, i första rummet borde vidtagas; hvarefter Hans Excellens ingalunda kunde betvifla, det Kongl. Maj:ts höga afsigt vore, att de sålunda återbetalde medlen skola komma de personer tillhanda, å hvilkas aflöningsförmåner de, genom origtig debitering, blifvit afdragne. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt och under åberopande af Presidenten Hartmansdorff"s vid Kammar-rättens ofvannämnde utlåtande fogade serskilda anförande, ansåg Hans Excellens utrikes Stats-ministern sig böra i underdånighet tillstyrka, det Kongl.
Af fullkomlig öfvertygelse, att det är ändamålsenligt och lämpligt, får jag derföre föreslå, att kläde af olika slag fördelas i 3 klasser af olika värde, med 33| procents tull å hvarje, och att förtulluingen beräknas efter vigt. Den 3o O c t o b e r e. m. Herr Marcks von Wurtenberg, Gothard Wilhelm, bade inlemnat ett anförande, som upplästes, sä lydande: I afseende på den föreslagne tullnfgiften 2 R:dr per aln för kläde, utan skillnad på gröfre eller finare, som utifrån införes, åberopar jag hvad jag förut haft äran anföra om nödvändigheten af det hittills gällande förbudets bibehållande, hvilket jag nu ej mindre än förr måste yrka. Med förhoppning, att detta förbud också bibehålles, och att således allt stadgande om en införselsafgift å kläde, likasom utaf samma skäl å en mängd andra väfnadsmanufactur-artiklar, blir öfverflödigt, har jag likväl upplysningsvis trott mig böra tillägga en och annan anmärkning vid denna punkt. Kläden tillverkas utrikes ända till ett pris af i5 till 20 R:dr per aln; en tullafgift af 2 R:dr på en sådan vara gör således ej mera än 10 till i3 procent, då deremot samma afgift å commissoch gröfre kläden gör ifrån >j5 till 100 procent. Hvar och en finner, att en så olika behandling af tillverkaren af det grofva och tillverkaren af finare kläden, är i högsta måtto håde principstridig och orättvis. En införselafgift, stadgad till hvilken procent som helst, hör, för alt vara rättvis, utgå i proportion af värdet, och lika drabba den grofva tillverkningen, sorn den ^64 Den 3o October e. m. fina, den mindre kostbara varan och den dyrare. Men huru utröna detta värde? Jag medger, att häruti ligger en stor svårighet, i synnerhet i afseende på alla slags väfnadsoch manufactur-artiklar.
Jag slutar med en förnyad erindran, att fråga här icke blott är, att kunna verkställa en rea - Den 6 Julii e. ra. lisalion, utan att lägga linndén på sitt bröst, och fråga sig sjelf, om icke pligten ovilkorligen fordrar, alt i vårt Land återföra ett rättsförhållande, som blifvit upplöst, ett mynt, som finnes i alla länder, som sjelfva vildén söker, och aldrig utan de svåraste följder kan af något folk på jorden undvaras. Jag tillstyrker bifall å Utskottens Utlåtande. Herr Sparre j Gustaf Mauritz: De af Herr Grefve von Schwerin mot min, uti de sammansatte Utskotten, afgifne reservation gjorde anmärkningar, nödga mig att bryta en tystnad, hvilken min ringa förmåga att ' uttrycka mig som talare, i annat fall skulle hafva ålagt mig att fortfarande bibehålla, och jag får på förhand utbedja mig Högloflige Ridderskapets och Adelns tillgift, i fall mitt ytlrande ej skulle blifva ordnadt så, som det i en så upplyst samling bor de vara. Till en början får jag tacka Pierr Grefven för den rättvisa Herr Grefven behagat göra mig i uppfattningen af motiverna till min afgifna reservation, och för det Herr Grefven icke, på sätt uti ett här nu afgifvit skriftligt anförande skedt, rangerat dem, hvilka inom de sammansatte Utskotten ej varit af pluralitetens mening, bland sådana, hvilka varit återhållne af de obotfärdiges förbinder. Om jag ej orätt uppfattat, har Herr Den 6 Ju Ii i e. m. ’9r Grefven yttrat: att 72 §. RégeringsFormen icke bör, och icke kan, så tolkas, sorn den af anmärkaren blifvit tolkad; likasom att anmärkarens misstag egenteligen tillkommit genom en vid denna §. fästad större vigt än densamma förtjenar.
Pietro Äldi från Siena har ej till behandling valt något religiöst ämne utan en episod ur sin födelsestads historia: “ De sista stunderna af Sienas frihet. “ Taflan är af stora dimensioner. Dess fond bildas af en kapellfasad, som är anbragt i sned riktning, så att man ser en af sidofasa-dema. En qvinna sitter på trappstegen och visar en döende, måhända hennes egen son, den sista kärlekstjensten. Den döende, som hvilar sitt hufvud i qvinnans knä, är dödsblek. I närheten sitter en svårt sårad soldat; han tyckes rufva öfver den kära fädernestadens snart inträffande fall. En qvinna knäfaller framför en i kapellet befintlig madonnabild. På afstånd synas några sårade, som bortföras på bårar. Till venster står en qvinna, som stöder sig mot kapellets sidofasad och synes betagen af den djupaste smärta. Taf-lan gör ett ädelt och upphöjdt intryck; utförandet är äfven vårdadt, men den något blågrå fårgen gifver taflan en anstrykning af monotoni. Med stora skäl sade mig en gång en konstnär, att utställningarna “ mörda " taflorna. Och det är säkert, att vissa taflor, såsom nu beskrifna af Aldi äfvensom Pietro Vannis, för hvilken vi här nedan skola redogöra, förlora en stor del af effekten, derigenom att de äro placerade nära andra af mer lysande farger. Målarkonstens verk, såsom musikens och i allmänhet de sköna konsternas alster, hafva behof af att studeras i den omgifning, som passar dem, och att betraktas hvart och ett för sig: den menskliga anden kan ej ila från ett ämne till ett annat och hvarje ögonblick förändra stämning. För att rättvist bedöma ett konstverk, måste man göra sig fullt förtrogen dermed och söka utforska den. idé och de känslor, som ledt konstnäm. Pietro Vannis tafla framställer den förfarliga pest, som härjade i Italien år 1374. Scenen är i Siena och det är i morgongryningen. En stojande skara unga män nedstiger för en trappa från ett hus, der de under orgier till-bragt natten.
Ordningen för Tulltaxans uppgörande hade således bordt vara, att Ekonomiutskottet föreslagit och Rikets Ständer afgjort, så vidt det på dem berott, de allmänna grunderna för näringsoch handels-sjstemet, och att BevillningsUtskottet sedermera föreslagit Tulltaxan för varor, som äro tillåtna till ineller utförsel. Att några andra hädanefter skola blifva det, äger BevillningsUtskottet icke tillstyrka. Det kan på sin höjd säga: om andra hittils förbudna varor blifva i rikets handel tillåtliga, så bör tullen derå vara den eller den. Skilnaden mellan behandlingen af den allmän - 368 Den 19 Junii e, m. na och af to//-bevillningen synes mig följakteligen bestå deri, alt då både grunderna för den förra och tillämpningen deraf föreslås af BevillningsUtskottek, är det, i fråga om handeln, Ekonomiutskottet allena, som bör uppgöra grunderna. Tillämpningen åter fördelas mellan BevillningsUtskottet, som upprättar Tulltaxan, och Lagutskottet, som föreslår straffbestämmelser för lurendrejeri och tullförsnillning, uppgör beslagsförfattningar och så vidare. Hade denna ordning blifvit följd; så hade saken varit i sitt rätta skick. Nu har Bevillningsutskottet i sin ifver att göra tillämpningen, förr än grunderna för handelsfriheten voro lagda, blifvit hänfördt, att sjelf föreslå dylika, och att med detsamma öfverskrida sitt område. Jag hoppas likväl, att detta icke skall verka menligt i lmfvudsaken; ty innan återremissen kommer tillbaka från BevillningsUtskottet, hafva Rikets Ständer troligen från Ekonomi-Utskottet erhållit en framställning i hufvudsaken och deröfver beslutat. Om jag icke haft denna utsigt till ämnets grundlagsenliga behandling, så skulle jag yrkat, att detta Betänkande från BevillningsUtskottet icke företagits förr, än Ekonomiutskottet yttrat sig öfver grunderne för handelsfriheten, eller ock, att BevillningsUtskottets förevarande Betänkande blefve i hänseende till dessa grunder remitteradt till EkonomiUtskottets föregående Utlåtande.
Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förhöjning af lån-procenten vid inhemsk ulls belåning i Ull-diskonten; 4:o D:o D:o, angående beviljande af ett lån för verkställande af tomtregleringen i den afbrända gamla stadsdelen af Lidköping, emot ansvarighet af tomteggrne i samma stadsdel; 5:o D:o D:o, angående anvisande af medel till godtgörande af från Stats-kontoret, utaf under händer hafde medel, utgifne förskott, dels till understöd utan återbetalnings skyldighet och dels till lån åt de genom eldsvåda hemsökte invånarne i staden Gustavia å St. Barthelemy; 6:o Friherre von Schwerine, Adam Otto, den 10 dennes på bordet lagda motion, om den allmänna postskjutsens öfvertagande af Slaten, eller ock förhöjning af legan för sådan skjuts; 7:o Densammes, den 10 dennes på bordet lagda motion, angående uppförande «f ett monument vid Filborna, till minne af Fältmarskalken Grefve Magnus Stenbock,' 8:o Herr Cederschölds, Fredrik August, denna dag väckta motion, om förhöjning af ordinarie Provincial-läkares löner samt tillsättande af en förste Provincial-läkare i hvarje län; 9:o Herr Printzenskölds, Carl, denna dag väckta motion, om utbekommande af ersättning för af honom förloradt aktorats-arvode å den efterskänkta delen af Tullförvalta ren Finérs balans. Bevillnings-Utskottet: Friherre af Schmidte, Carl Johan Georg, denna dsg väckta motion, med förslag till ett tillägg vid 2 S 3 morn. i Bevillnings-förordningen. 22 Prot.-Utdrag den 14 December 1853. Banko-Utskottet: Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer angående Decimal-systemets tillämpning på rikets mynt: jemte de i anledning deraf nu afgifne yttranden. Lag-Utskottet: l:o Kongl.
Jag har icke längesedan haft en anledning att vidröra detta ömtåliga ämne, och hade derföre föresatt mig, fast ej utan afsaknad, att vid detta tillfälle undvika dylika frågor. Så mycket mer år jig den vårda Talaren förbunden, då han väckt uppmärksamheten på ett ämne, som förtjenar att allvarsamt begrundas; jag behöfver nu blott för min del tillägga den innerliga öfvertygelse jag hyser, att enighet och sammanlänkning emellan Statsmagterna, aldrig varit önskvärdare ån under nu varande allmänna förhållanden. Djupt känner jag vigten af denna sanning, men finner ganska Den lo Julii f, m, 369 ganska vål, att den icke år af det slag som med logisk argumentation låmpeligast kan styrkas. Mycket, ganska mycket, måste i detta fall öfverlemnas åt hvars och ens känsla, upplysning och erfarenhet. Den alltför ofta omnämnda §;n med sina directa slutföljder, och dem, som indirecte kunna åsyftas, denna stödjande sig både på Lagen och Opinionen, förekommer mig i detta dubbla hänseende såsom ett tveåggadt svärd. Vare långt ifrån mig att våga föreslå detsammas nedläggande eller förvisande till något vapenhus af föråldrade Lagar! Måtte det endast aldrig blottas af otidigt förhastande, aldrig utan tvingande nödvändighet, aldrig utan sammanståmmelser af allas öfvertygelse! En ostridig och obestridd rått förlamas icke derföre, att den af fri vilja lemnäs obegagnad. Tvärtom, ju varsammare man år att tillgripa medlet, ju grannlagare i valet af utöfningens ögonblick, ju starkare blefve kraften, ju säkrare verkning garna, då det nödtvungit anlitades. Herr Grejven och Landt-Marslcctlkon till-* kännagaf, att Plenum komme kl. 6 i eftermid^ dag att fortsättas. Friherre Rudbeck, Alexander, upplåste följj jande: (Se Bilagan N:o 4.) Ridd. 0. Ad.- Prot, VI, Band. lien i o Julii f m.
K:o 41 med åtskilliga grundlagsändringsförslag, åsyftande riksdagsförhandlingarnas ordentligare och skyndsammare gång. i5 H. b 3i4 Ben a3 October c. m. II. o. Ad. beslöt, att detta meraor. skulle punktvis föredragas. lista punkten. Gr. von Fersen, Hans: För min del knn jag i de flesta fall icke godkänna Constit.Utskrs afgifna betänk, till, såsom orden i titeln lyda, riksdagsförhandlingarnas ordentligare och skyndsammare gång. Mig synas dessa af Utsk. föreslagna förändringar vara både af ingripande art till rubbning af nu gällande grundlagsstadganden och på många ställen öfverflödiga. Det torde ursägtas mig, ehuru blott första punkten, rörtde 53 § Reg.F. och de dermed gemenskap ägande §§, är föredragen, att jag tager mig friheten äfven yttra en allmän åsigt, stödd på den ringa erfarenhet, jag kunnat inhemta, under det jag bevistat åtskilliga riksdagar. Mig synes, att om man verkligen vill riksdagsförhandlingarnas skyndsammare och ordentligare gång, hade man icke bort inskränka sig till att, i afseende på Utskrn, endast föreslå sammanslåendet af Bevilln.- och StatsUtskm. Jag tror, att orsaken lill målens långsammare gång icke ligger deruti, att vi hafva för många Utsk., utan deruti, att Utsktns personal är för stor. Jag skall söka alt göra min framställning i detta afseende så kort som möjligt; men mig synes af många skäl det stora antal ledamöter, som i hvarje Utsk. finnes, ej vara af behofvet påkalladt. Måhända har man i början ansett dem såsom en garanti för målens behöriga behandling; men jag tror, att erfarenheten visat, det målen just i följd af den stora utsk:spersona!en blifvit mindre ordentligt handlagda. Jag får såsom exempel framställa det af 48 ledamöter bestående Bevilln.Utsk., hvarom jag äger närmaste kännedom. Detta Utsk. har till handläggning vigtiga mål, hvilka åtminstone borde systematiskt behandlas. Jag hemställer då, huru det är möjligt alt af denna personal af 48 ledamöter, hos hvilka minst 24 eller åtminstone 16 olika opinioner skola söka göra sig gällande, kunna erhålla ett systematiskt förslag.
Då Rid derskapet och Adeln nu fattat sitt beslut, får Den 27 Maji. 411 jag endast anmäla min reservation. Enligt min tank* äger Karnereraien Sundell derest hans till Kongl. Maja ingifne nåd-ansökning skulle blifva afslagen, i alla fall öppet att sin rätt vid laga Domstol gällande göra; Och som jag icke fin: ner Herr SfatsSecreteraren Quiding hafva brutit emot någon § i Grundlagen, anser jag sådant vara rätta skälet, hvarföre han ej bÖr till ansvar fällas; men icke det, att Rikets väl ej fordrar någon vidare åtgärd. Herr Flack, Carl Fredric och Herr Silver•- stalpe, Gustaf Abraham, förenade *ig med Friherre Wirsén. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarjkalken hemställde derefter, om icke, då Rikets väl ej kräfde den i 107 § RegeringsFormen omnämnde åtgärd, all påföljd å den emot Förste Expeditions Secreteraren A. Bergström väckte anmärkning, jemväl, finge för^ falla. Bifölls. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att sorn CoostitutionsHtskottf-t med undantag af förutnämnde 3;ne anmärkningar, samt det mål, för hvilket StatsRådet och General Adjutanten Herr Friherre Rudolf Cederström blifvit under tilltal inför RiksRätt ställd, i allt öfrigt icke funnit skäl, att emot StatsRådels Ledamöter och Föredra, gande samt Konungens Rådgifvare i Coraman - 478 Den 27 Maji. domål något anmärka, utan ansett frikallelse från all ansvarighet för deras rådslag och för utölniDgen af deras Embeten intill början af innevarande Riksdag böra äga rum, Ridderskapetoch Adeln torde anse denna del af ConstitutionsUtskottets Memorial icke fordra annan åtgärd, än att läggas till Hacdlingarne.
Det är tidens största fel att icke våga stå på egen botten, — att icke våga gå fram efter constilulionella grundsatser, utan med dem, som äro moderna för dagen. — En annan värd talare, Hr Hjerta, har i afseende på mitt ånyo nu för tredje eller fjerde gången itererade yttrande angrde innötning i constitutionel väg af någonting, som icke finnes i grundlagen, förklarat sig vara en af dem, som gilla detta innötande. Jag nämner detta blott derföre att jag annoterar mig det till minnes. Hr Dalman har vid besvarande af åtskilligt, som jag anfört, låtit sig undfalla det påstående om mig, som skulle jag hafva sagt, att endast den positiva ansvarigheten finnes hos föredraganden, och alt-alla öfrige Konungens rådgifvare skulle vara ansvarslöse. Det har jag aldrig sagt, af det enkla skäl, att jag aldrig tänkt det. Jag har sagt, att det är hos föredraganden, som nekande af contrasignationen kan äga rum; och jag har uttryckt mig, som jag tror, skäligen klart, då jag sagt att det är hos honom, sorn den verkliga ansvarigheten för verkliga afvikelse!' från lagen finnes. Hr Dalman har slutat med en önskan, som jag fullkomligen delar; och skattar jag mig lycklig att någongång kunna vara af samma tanke som Hr Dalman. Han önskar nemi., att folket en gång kunde komma till den upplysning, att det med kraft, med lugn och med sans kunde göra sina åsigter gällande i den ordning som lagarna föreskrifva. Jag tackar Hr Dalman för detta erkännande. Det annoleras till minnes. Hr Ribbing, Arvid: Jag har begärt ordet, endast för att tillkännagifva, alt jag i allo förenar mig uti hvad Hr von Troil anfört. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att som han uppfattat discussionen, hade tvänne meningar sökt att göra sig gällande.
Majit lemnade, under den 5 December sistherörde år Sitt Nådiga bifall dertill, och i öfverensstämmelse med ordalydelsen hade således Credilivfondens disposition, utan sammanblandning med andre medel, bordt redovisas; men då, i följd af det hos Rikets Ständer redan anmäldte förhållande — nemligen att LänsStyrelserne lemnats rättighet, att till undsättning använda Magazinsfondens qvarliggande Spannemåls-behållningar i Krono-Magazinen, såsom användbare genast och innan annan Spannemål hann anskaffas, hvilken serskildta undsättning ( 44 ) utsträcktes derhän, att Spannemål af Magazinslnrättningens lager i andra Landsorter transporterades till de nödstäldta Orterne för att der utdelas — undsättningarne efter 1826 års missväxt äfven medtagit ifrån Magazinsfondens lager Spannemål till ett värde af mer än hälften af Crediti vfondens belopp, och de ifrån Länen inkomne redogörelser i ett sammanhang upptagit hvad som till hehöfvandes understöd blifvit utlemnadl, utan att, såsom förordnadt varit, Fondernas serskildta bidrag blifvit åtskiljde; har resultatet af'hela undsättnings-anstalten efter 1826 års missväxt ansetts icke kunna ådagaläggas, med mindre ej MagazinsFondens försträckningar äfven i redogörelsen ingingo. En genom Kongl. StatsContorets försorg upprättad, så beskaffad sammantagen redogörelse har blifvit till Revisorerne öfverlemnad; och som, jemnlikt Kongl. Majrts Nådiga Bref den 22 sisth April, hela Creditivfonden, En Million R:dr Banco, blifvit, genom ett contant tillskott från Magazinsfonden af 173,588: 42- 6., i enlighet med Rikets Ständers senare beslut den 17 förutgångne Mars, tili fullo återbetald; så har icke någon annan liqvidation än till ziffran ansetts böra Fonderne emellan äga rum, utan Magazinsfonden vara skyldig vidkännas entreprenaden af Greditivfondens siuteliga tillgångar och förluster.
Det har således ofta händt, att ett rusthåll fått vidkännas mer än dubbelt så stora kostnader som ett annat i detta hänseende. För att vinna någon lättnad samt en jemnare och rättvisare fördelning af den tunga rustningsskyldigheten, vågar jag derföre vördsamt föreslå: l:o) att det måtte tillåtas rusthållarne att vid legande af karlar få med dem öfverenskomma em viss kontant lön med vilkor, att karlarne ej må ega rättighet att fordra det rusthållarne skola till dem upplåta torp eller utgöra natura-prestationer, samt att befälet måtte förbjudas inblanda sig i dessa öfverenskommelser; 2:o) att Statsverket måtte för framtiden öfvertaga anskaffande och under håll af beklädnads-, munderingsoch utrednings-persedlarne emot det att rusthållarne öfverlemna nuvarande persedlar i befintligt skick samt tillförbinda sig att derefter betala en x-egementsvis bestämd årlig afgift, hvilken dock ej må öfverstiga hvad dessa persedlars anskaffande och underhåll kostat i medeltal under de tio sistförflutna åren; och 3:o) att Rikets Ständer måtte genom underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla om tillsättande af en komité för xitredande af frågan om belop pet af denna ersättningsafgift. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 11 November 1865. Per Nilsson, från Christianstads län. Hisö Af Per Nilsson från Christianstads län, om vissa ändringar i Kongl. Förordningen den 18 December 1863, angående vilkoren för bränvinstillverkning. Då sättet för bränvinstillverkningens bedrifvande och beskattningen för idkande af denna rörelse blifvit en vitalfråga för jordbrukaren i min ort, och miss - 128 Motioner i Bonde-Ståndet. N:o 82. nöjet med den nu gällande Kongl. Förordningen är allmänt ibland dem, måste jag äfven vid denna riksdag väcka fråga om ändringar i densamma. Att låta tillverkning af bränvin lika fritt utöfvas som hvarje annan näring vore väl det naturligaste och rättvisaste samt med de nyare lagstiltningsgrundsatserna mest öfverensstämmande, men detta lärer väl ännu länge få böra till de fromma önskningarne.
Sedermera har uti skrifvelse till Stats-Utskottet den 30 Januari innevarande år Statsrådet och Chefen för Sjöförsvars-departementet, på nådig befallning, meddelat hurusom Direktionen öfver Amiralitets-krigsmanskassan uti särskilda skrifvelser anmält, dels mot slutet af nästlidet år att, då pensioneringen till einbetsoch tjenstemän vid Kongl. Maj:ts flotta de sednare åren ökats, det ville synas, som skulle det för berörda pensionering hittills beviljade kreditiv å 30,000 R:dr böra för den instundande statsregleringen höjas med minst 10,000 R:dr, dels under den 26 i ofvannämnda månad att behofvet af pensioneringstillgångarnes ökande redan under innevarande år verkligen inträdt, enär tre namngifne pensionssökande, för hvilkas pensionerande, enligt gjord beräkning, skulle erfordras ett sammanräknadt belopp af 7,408 It:dr, icke kunnat, i saknad af tillgång derför, till afsked anmälas.
T1iiilc.s företriide bestar i den Ht de förs&amp;gde, enligt holagsoxdningen bestainda., för försiikringe. hafvare sarskildt fördelaktiga vinstutdelningen, och intager bolaget i detta afseende en ondantagsstklliiing~ derigenoiii att nktiee,wne icke erlG11a högre utdelning än den i förh5llande till en SS omfattande rörelse obetydliga suinnian af 24,000 kr. De försiikrades viustiitdelning, som eger rum brligen, Iivilket ar en stor fördel, stiger alltjemt, och började denna utdelning redan for ar 1883, innan knnu n %got annat svenskt lifförsiikringsbolag iitdelnclr vinst (ii tnn prernieförliöjning). Exempel på af Thule uevkstdt Zda En person, som vid 36 5rs Illder &amp; r 1878, mot en premle af kronor 383, tog en blandad lifoch kapitnlförsiikring, der försEkringssi~mman, 10,000 Itronor, utbetalns vid 60 hrs Blder oller förut rid dödsfall, har fakliskt uppburit i vinst: for &amp; r 1883 kr. D u .l891 .D 134.73 D 35 2 D n u D P 1892 D 147.72 D 38.6 u n D Försäkrings fagnre enligt denna taOel1 med kapitalets utbetdande vid högst 55 ar, bef ' rias jran aU vidare preinieb.etaLing oltr han blilvit wrst&amp;adsatt tiU borgerlig verksm~liel genom kiisn bestämda falt af invaiiditet (t. m. obotlig blindhet eller mistning a j den till arbete hufvudsakliqen anrända hnnden). vinstutdelningar. En person, som vid 41 Brs Hlder 1873 tog on försEk