Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ängsvattning förekommer veterligen icke på andra ställen i länet än å egendomarne Kaflås, Tidaholm, Fröjered och Oltorp samt vid Kongslena å tillsammans omkring 300 tunnland. Vid dessa ställen begagnas uteslutande öfversilningsmethoden, och har vid Tidaholm och Fröjered på omkring 250 tunnland areal vattningen helt och hållet förändrat jordens natur. Ljung och blåbukris, hvarmed den tillförene var betäckt, har dödt ut och dugligt fodergräs har så småningom intagit det förras plats samt anses komma att gifva allt rikare skördar. Åt en omsorgsfull beredning af gödningsämnen egnas en tilltagande uppmärksamhet. Mergellager uppsökas och tillgodogöras, komposter af dyjord och kalk tillredas, ladugårdsspillningen tillvaratages med mera omsorg och beredes med tillsats af andra gödningsämnen, lämpade efter jordmånens beskaffenhet och de växtnäringsämnen, som genom derifrån bortförda grödor blifvit densamma beröfvade. Af pulverformiga gödningsämnen användes mest guano, men äfven benmjöl, kalk, fosforsur kalk och patentdynga från Owens fabrik i Köpenhamn. Svensk guano från fabriken i Stockholm har äfven på några ställen blifvit begagnad, men icke lemnat fördelaktiga resultater. Till allmogen har dock icke, åtminstone icke i någon anmärkningsvärd mån, detta bruk af främmande gödningsämnen framträngt, men all anledning är att antaga, det resultaterna deraf, skådade på fälten och offentliggjorda i tryck, som med stigande folkbildning erhåller en allt mera vidsträckt spridning, skall så småningom mera allmänt mana till efterföljd och framkalla håg att tillegna sig en växande erfarenhets förbättrade methoder, jemväl i detta hänseende. Ehuru, i följd af de genom Kongl. Förordningen den 20 December 1857 gifna förändrade föreskrifter om stängselväsendet, på åtskilliga ställen inom länet, i synnerhet å större egendomar, hägnaderna borttagits, fortfai'a dock ännu i allmänhet gärdesgårdarne i samma skick som tillförene. Högst få föreningar grannar emellan om vallning hafva träffats, och endast undantagsvis hafva å något ställe angränsande mindre jordägare förenat sig om gemensamme vallhjon för deras boskap.
Stockviks lotsstation, der under loppet af åtta år icke mindre än 34 fartyg strandat, måtte uppföras en s. k. ledfyr och invid denna anbringas en större ringklocka till seglares varning under mist och sjömörker; och c) af Herr C. J. Bergman, hvilken (i motion N:o 2) hemställt, att Rikets Ständer måtte för en fyranläggning vid Wisby anvisa en summa af 35,000 R:dr såsom förslagsanslag samt hos Kongl. Maj:t anhålla om vidtagande af de åtgärder, som för företagets skyndsamma utförande blifva erforderliga. Då hamnen vid Wisby såväl till läge som beskaffenhet i öfrigt icke lärer vara af någon vigt såsom nödhamn, torde det ifrågasatta uppförandet af en ledfyr derstädes böra stå tillbaka för många andra för allmänna sjöfarten mera angelägna behof i detta hänseende. Deremot har hvad motionärerne anfört om behofvet af fyrar på Svenska Högarnes håkland och på Fahludden synts Utskottet väl förtjent af uppmärksamhet; men då dessa förslag, hvarken i afseende på deras ändamålsenlighet eller i fråga om kostnaderna blifvit af vederbörande granskade, har Utskottet funnit sig förhindradt att nu tillstyrka beviljandet af anslag för dessa fyranläggningar; hemställande dock Utskottet, i anseende till sakens vigt, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att, om, efter förutgången undersökning, uppförandet af fyrar å de af motionärerne angifna eller intill dessa närbelägna ställen skulle finnas företrädesvis bidraga till sjöfartens betryggande i dithörande farvatten, Kongl. Majit måtte, då anslaget till lotsoch fyrinrättningen dertill lemnar tillgång, anvisa de för ifrågavarande fyranläggningar erforderliga medel, Stockholm den 15 Februari 1866. 20 Stats-Utskottets Utlåtande Jls 52. Reservationer:
M:ls Nådiga framställning all, för upprätthållande af pensioneringen frän Amiralilets-krigsmans-kassan. eli kreditiv at 40,000 B:dr mätte anvisas under hvartdera af åren 1857—1860, lä Rikets Ständer underdånigst. hänvisa lill sitt Uti 25 punkten här ofvan afgifna villande. Ilvad slutligen angår det af E. K. M:t för sist förflutna år äskade anslag till nflönings-förbätlringar ål personalen vid de under Sjöförsvars-departementet Ivdaude stater och korpser, komma Rikets Ständer alt i detta ämne särskildt sig yttra. Rikets Sländer framhärda ele. Stockholm den 15 Januari 1858. Expedilions-Utsliotlets Förslug till underd. Shrifeetsn A.o 105. 107 T AB. N:o 1. Sjöjörsvars-dcparlcmcntels Kansli-expedition. B: in t linlr. öre. Expedilions-chefen. 1 Protokolls-sekreterare 1 Registrator, sorn tillika bestrider kanslisl-görotnålen j Kopist För knpisl-görnmåicns bestridande 1 Vaktmastare Sjöförsvars-departementets Kommando-expedition. Rutil | linlr, ort* | j 1 Flottans officer af högre grad 27(100 ~ ! i Adjutant 750 — i i d: o 750 — i Vaktmästare 000 — Summa R:dr K:mt |J},j4,10() »MIM» 108 Expedilions-Uiskoltets Förslag lill anderd. Skrifvelse N:o 195. TAB. N:o 3. Förva lin ingen af Sjö-ärendena. Chef och Ledamöter. 1 Chef, utom lön pä sint Fyllnad i vice Amirals lön frän besparingarne.
xiv johans DöDliga frånfälle , Q3:co 9fcDr 145,781: 19. 10. 2:o ©11 fojfraben för ©eoaé $)'ajeftätco Äonungenö od) ©oottningenö fröning 45,482: 33. 8. 3:o ©II liqoiDevanDe af ©tatéweofetö åteoflåenDc ffulD för ^ejonbacfcnö ombpggnaD 52,000: 4:o ©11 aofmoDen at SagbeoeDningenö aobetanDe &Da* mötet’ od) ©efeeteoaoe, famt till förefallande trpcfningé* m. fl. fofnaDco 42,691: 32. — 5:o $öo ©>pogoafiira Soopfenö arbeten 36,000: 6:o ©II fompletteoing af oeDjfapö*, oiD*, anfpanné* od) jiallpevfeDlao för fem ^Batterier af 3ipa galtar» tilleriet “ 24,000: 7:o §öt ti lime öfning af 12,000 npa infanteotgemäo 240,000: 8:o $6o npa piftolcoö tillmeofning 16,000: 9:o ©11 äldre tnfanteoigcmäoö förändring för jlag* foutöantänDning 60,000: lO:o ^öf tillmeofning af flagfoutöfmfroao, jemte De föo Denna tillroeofning beföfliga mad)ineo 33,000: ll:o ©II befallning af ^a^olmö $äfhting jemte tillffooanDe ftoanDmeof 80,000: ia 12:o Stil beflpcfning af €arljtenö häftning
Banken är lika rik dagen efter, som dagen före den, då denna summa utlåntes, så att tillgången alt anvisa på den gamla bancovinsten står lika väl öppen derefter som förut, så alt Sländerne skulle kunna 1111 genast anvisa utgående af den omtalta summan 3,311,000, förutsatt nemi. att Sländerne skulle fatta ett så oklokt beslut. Följes åter det kloka förslaget, som är framstäldt af dem, som önska medlens användande lill allmänna behof, alt de skola utgå successive under 5 år af den inflytande bancovinsten, så behöfves icke en skilling tagas af den nuvar. vinsten; ty nya inkomster fylla hvad som borttages af det gamla capitalet. För öfrigt anhåller jag alt Den 17 Octo ber f. m. få upplysa, att det icke iir med 3, utan med något mer än 5 millioner, hvarmed den verkligen utelöpande sedelstocken blifvit förminskad sedan sista riksdag. Hr Bråkenhjelm: Den ledamot, som sist yttrade sig, har redan visat, att Hrr von Hartmansdorff och Mannerskantz haft orätt, när de påstå att Standerne ej skulle kunna disponera bancovinsten till ett belopp af 3,311,000 r:dr för allmänna behof, om man ökade discontens lånefond, enär banken äger tillgång all suecessive under 5 år utbetala en lika stor summa utan alt röra en skilling af den ifrågasatta. Jag upprepar min önskan, att betänk, måtte bifallas och lägger till grund för denna min önskan den uppgift jag meddelat R. o. Ad., att, till följd af den tillfälliga behållning, som finnes i banken och på dess depositions-räkningar af medel tillhörande Riksg.cont., hvilket utgör sannerligen en tillfällighet, så har också en tillfällig förlägenhet i allm. discontrörelsen uppstått, som Standerne nu böra afhjelpa. Hr Ribbing:
Frölich icke framlagt, utan endast uppläst anonyma bolagscontracter oell deraf gjort godtyckliga förklaringar uti uttryck, som en hvar mäste finna orimliga, såsom t. ex. det, att rättigheten att upptaga hvarje Svensk eller utländsk man i ett bolag skulle innebära en skyldighet att der upptaga hvar och en sorn anmälte sig, utan att de ägde rättighet att pröfva om lian vore lämplig. Grefvens påstående att bolaget hade bort underkasta sig det af honom för landet* väl nödvändigt ansedda stadgande, som skulle grunda sig på R. Sirs egen, vid sista riksdagen, till K. M. framställda önskan, att det nya bolag, som åtagit sig canalarhelet, skulle ingå på att utan sitt eget medgifvande kunna se de inkomster förminskade, som det gamla bolaget åtnjutit, så att de t. o. m. skulle kunna nedsättas ända till noll, är ett yttrande, som endast behöfver det allmänna vettets omdöme, för att ogillas; ty jag hemställer, huru ett bolag, som måst göra insatser till så betydligt belopp, som här erfordras, »kulle kunna underkasta sig ett sådant villkor, som det, att de D g n 3o April e. m. 497 de afgifter, genom hvilkas uppbärande bolaget skall erhålla ersättning för sina gjorda omkostnader, skulle kunna utan dess eget medgifvande godtyckligt nedsättas till hvad belopp som helst. Föröfrigt har man uti det nva bolagets eget intresse den största garanti för atl det skall medgifva den nedsättning i afgifterna, som kan betinnas vara billig. Jag anhåller om propos. på att meni. matte läggas till handlingarna. Gr. Horn: Gr. Frölich har icke ansett det nog, att jag förklarat, det jag ej har någon del i delta betänk.; han har äfven ansett min pligt, såsom Utsk:s ordförande, vara ännu vidsträcktare än den, som tillhör hvarje utsk.ledamot i detta fall.
Rederi-bolagets verksamhet deremot har, med undantag af den motgång, som vid årets slut inträffade, genom förlusten af ett större bland dess i godt skick varande 12 fartyg, föranledt full visshet, att samma Bolag, organiseradt på nu varande grunder och således med förutsatt uteslutande befraktningsrätt till de uti Bolaget aktieegande bruksegares effekter, bör kunna uppfylla sina i afseende på jernskeppningen åtagne förbindelser och inbringa skälig vinst, för att åt sina aktier bibehålla det värde, dessa nu synas ega. Stadens varf erbjuder tillfälle att få fartygsbyggnader väl och ändamålsenligt utförda; och har derstädes under sistlidna år bland annat byggts 38 för främmande redare en tvåmnslad Skonert om circa 1,5(X) Sk© drägtighet, hvilket la flyg synes vara särdeles väl konstruerad t. Upprensningen af härvarande å, ifrån hamnen lill den | mil derifrån belägna Mälaren, har sedan år 1837 fortgått under tillsyn af en särskild, dertill utsedd Direktion, och förmodas nästa år möjligen kunna fulländas. Stadens sädesbärande jord begagnas i allmänhet ännu, efter gammalt bruk, i 2:ne skiften, egentligen for höstutsäde; men af intressenterne i den till stadens äldre tomter särskildt hörande åkerjord, kallad -Löthen, om 126 tunneoch 12, kappland, har beslut år 1843 fattats om inställande af all betning derstädes för åstadkommande af ett, efter hvar och en delegares önskan, å dess egolott afpassadt cirkulationsbruk, hvilket beslut sedermera förauledt reqvisition af klöfver och andra foderväxtfrön till användande i år derstädes; och torde man kunna hoppas, alt detta exempel skall småningom verka till efterföljd inom andra egoområden. Boskapsskötseln. Förr än, genom ett å stadens till omkring 816 tunnland uppgående åkeroch ängsjord allmännare antaget rationell åkerbruk, foderväxter komma att i större mån odlas, kan boskapsskötseln icke lemna sina idkare någon lönande afkastning. Brist på tillräcklig naturlig äng och betesmark är härtill orsaken.
Oresen. ^splunll» L. L. OläenburZ. ^f. tegelin, k. Willbom. p,ars Olsson. kl. kant. Detza bäda Handlingar fkulle till StalSUtskottek remitteras. Upplästes ett ifrän StatsUtssottet inkommit och sll nocitism afgifwil Memorial, fä lydande: Wördsamt Memorial. I anledning ef Wälloft BorgarrStändelS ProtocollsUldrag af den r4 sistl. November, deruti rill StatSUtflottet bliiwit ätersörwlst den af RiksdagsFullmäktigarne för Götheborgs Stav L. I>l. 8r»ntesson och dliclss I^lalm gjorde motion, att alla Patriotiske Län, mätte man undantag, lika med de of Stockkolms Stads HondelöSoctctet, kemnade Läne-blträden, wederbörande äterbetalas, sär StatsUtskottet wänligen meddela, att som de öfriga trenne Respective RtksStänden, redan bi Rkvv. och Av. B» fallit 44 Z78 Den 5 Januarli. fallit StatsUtskattels under den 6 sistl. November härutinnan afgrsne utlåtande: och de anmärkningar, sm uti 2.öällost> BorganStänd-is StatsUkffottet nu meddelre ProtocollsUtdrag biifwtt gjorde, icke jl nefatta nägra jädane omständigheter, jom tillhöra Utskottets utlåtande, utöfwer hwad as Utskottet u.tt betz ofwanberörde ProtocollsUtdrag as den 6 sistl. November bliswit tillräckligen upplyst och utredt; >ä har Utskottet härwid icke nägot widare akt anföra eller tillägga, utan för sig samma yttrande lill alla delar äbcropa. Stockholm den i8 December 1809. Pa Höglost. Ridderska.
Det synes ock vara utan tvifvel att en betydlig lättnad skulle enias för skattdragande hemman, som äro indelade till aflöning för Stater och Corpsen om desse hemman kunde få utgöra sine ständige räntor till Kronan directe, och aflöningarne utgå från Kronans Cassa, då likhet åtminstone härutinnan vunnes emellan alla hemman af lika natur; ty onekeligen äro indelte Skatte-hemman för närvarande mera betungade, synnerligen i afseende på Afradsoch Kronotionde-spanmålen, än de Skatte-hemman hvilkas räntor förblifvit Kronan behållne. Öfrige Ståts-bidragen äro antingen tillkomne eller jemkade under sednare tider och passa således, i de fleste fall, närmare efter närvarande förhållanden, samt anses, i allmännhet, icke vara till hinder i någon näring genom dell tyngd, de directe medföra, så länge de icke synbart inskränka närings-idkarens förmåga att, med utvidgande af sin verksamhet, öka näringen och förkofra sig i välstånd. För den egenteligen jordbrukande hemmans-innehafvaren, skulle väl de skatte-bidrag synas vara minst betungande, söm få utgöras i persedlar och med arbete: Merendels föredrager dock äfven denne att utgöra sine skatter till Kronan eller Räntetagare!! med penningar, när sådant kan ske på skäliga vilkor; Men samma anmärkning gäller icke örn visse prestationer som åtfölja hemmansbruket, och äro af beskaffenhet att nästan oundvikeligen böra fullgöras in natura, nemligen: med arbete, såsom väghållning och skjutsning, med flere; och huru mycket lidens förändrade skick bidrager i förening med tjenlige författningar att förändra begreppet om tyngden af soldane prestationer, kan bäst slutas af förhållandet med Gästgifveri-skjutsen, deraf endast h å Ilsk j utsi! in gen nu, af Bonden åtminstone, i allmänhet anses såsom betungande, under det han gerna begagnar reserv-skjutsnings-skyldigheten för att åt sig inbringa någon contant inkomst, genom den i sakernas närvarande ställning tillräckeliga 4i skjutslega!!.
I stället för att nu vanliga tryckfrihetsprocesser äro ganska hastigt och lätt afgjorda, skulle nian då vid hvart enda tryckfrihetsmål nödgas parera vid flera domstolar efter hvarandra, till mycken kostnad och tidsspillan, då emedlertid den anklagade under de flera år, som med målets afgörande kunde fördröjas, skulle lefva i osäkerhet om sitt öde, hvaraf följden skulle blifva, att ingen vågade offentligen uttrycka sin opinion, emedan blotta farhågan för ett sådant rättegångssätt skulle afskräcka en mängd personer från att begagna tryckfriheten. Hvad sorn ytterligare talar mot tryckfrihetsärenders öfverlemnande till domstol är det, att domstolarna och embetsman i allmänhet egentligen äro de, sora äro föremål för publicitetens granskning. Domstolarna döma således antingen iner eller mindre direct uti egen sak, och det är gifvet, att då publici teten är ämnad till en coiitroll på embetsmannamyndigheten och domaremagten, dessa sednare, som äro egentliga parter mot publiciteten, icke kunna hafva någon kärlek för densamma, hvilket är ett ytterligare skäl för oriktigheten deruti att åt dem öfverlemna domsmyndighet uti dessa mål. Man har här sagt, att olika juryr dömt olika uti lika beskaffade mål, och anfört detta såsom ett stort bevis på oformligheten af juryinrättningen. Härvid får jag endast erinra, alt enahanda är förhållandet med domstolarna. Eller huru ofta hafva icke domstolar dömt olika uti lika beskaffade mål, och skulle säkerligen komma att göra det äfven i tryckfrihetsmål, så framt man icke vill stadga, att likartade tryckfrihetsmål af samma domstol skola, afdönias, då man likväl af samma skäl kunde stadga, att likartade tryckfrihetsmål skola afdömas af samma jurymän; tnen lika så litet som en rådstufvurätt i Wadstena kan vala bunden af hvad en kämnersrätt i Stockholm dömt, lika Den 17 October e. m. litet kan en jury i Stockholm vara bunden af hvad en jury i Wadstena dömt.
Beträffande slutligen de af Konungens Befallningshafvande åberopade Kongl. Kammarcollegii Cirkulärbref, så fann jag dem handla, såsom Konungens Befallningshafvande jemväl antydt, endast om det förhållande, att böter kunde uttagas, ehuru Underrätts utslag vore genom besvär dragna under högre Kätt och på dess pröfning beroende, och således innehålla hvarken någon föreskrift om kroppsstraff^ tillämpning vid bristande tillgång till böter, ej heller om verkställighet af utslag i mål, som vore af underställningsegenskap; hvarföre dessa Cirkulärbref ej vore på förevarande fall tillämpliga. Jag kunde alltså icke undgå att lägga Konungens Befallningshafvande i Elfsborgs län till last, att hafva vid detta ärendes behandling förbisett en i allmänna lagen uttryckligen gifven föreskrift, samt derigenom vållat, att en person utan laglig anledning blifvit i häkte inmanad och derstädes qvarhållen så lång tid, som ofvan förmäles, eller vid pass fem veckor; hvarföre jag lät inför Kongl. Hofrätten lagligen tilltala vederbörande Landshöfdinge och Landskamererare. Efter utförande af detta åtal har jag erhållit Kongl. Hofrättens utslag den 14 Maj 1855 af innehåll, att Konungens Befallningshafvande i Elfsborgs län, efter det ett utdrag af Redevägs Häradsrätts saköreslängd i verkställighets afseende till Konungens Befallningshafvande ankommit, men upplysning vunnits, att den sakfällde vore boende inom Skaraborgs län, lagligen icke haft annat åliggande, än att, på sätt som skett, afsända berörda handling till Konungens Befallningshafvande i sistnämnda län, för att om verkställigheten i laga ordning vidare förfoga, samt det lidande, som derefter den sakfällde vederfarits, följaktligen icke kunde läggas Konungens Befallningshafvande i Elfsborgs län till last; hvarföre åtalet ogillades.
Man är nog omgifven af folk, men det är kontrollörer och vägvisare, icke försäljare, de kunna icke göra annat än ropa den ifrågavarande artikeln, tills herrn behagar komma, eller skicka en vidare, om man valt ut en hattfjäder och med den i handen vandrar kring och frågar, hvar man skall få lof att betala den. Vanligen råkar man då till sist på en herre, hvilken håller på att betjäna någon dam, som alls icke kan få den rätta färgen eller formen på sin blå- klintskrans, och där får man stå och ge sig tålamod — så godt man kan. En trappa upp är allt bättre — i vissa afdelningar, i synnerhet i hvitvaruhandeln. Allt det löpande godset, billiga näsdukar, halsdukar o. dyl. säljes där nere; dit upp är det blott de allvarliga kö- parne, som komma. Hvitvaruhandeln i Louvren åtnjuter också verkligt anseende och utgör ensam för sig en hel serie med djupa butiker, förenade medels en mattbelagd midtelgång, utefter hvilken de mest frestande läckerheterna äro utställda. Däruppe får man sitta och betjänas med den mest förstående sympati vid valet af underlif eller babyutstyrsel. En fransman, som har tid att vara artig, låter nämligen oftast sin artighet ta sympatiens form. Ingenstädes kan man emellertid bli så rent af snäsigt bemött som i det artiga Frankrike, när de icke ha tid att vara sympatiserande och det byråkratiska elementet hos dem tar öfverhanden. Man får minsann erfara det i stormagasinen — och i synnerhet i kappafdelningen under bråda tider, då alla vilja ha nya vårkappor. V e den, som då lägger beslag på en af försäljarnes tid förgäfves och icke står till att öfvertala, att en halflång klädeskrage med tunga stenkolsprydnader är en liten nätt och lämplig sommarkappa. » Något annat finns inte. Spetsar? Dans les cent francs? Jackor — men det är varmare. Jackor brukas mycket, men peleriner mera. Ni får icke se något annat än peleriner! » Och man får icke se mycket annat, åtminstone.
Att ej, fast ifrån kroppen skild, Dess själ från mig är ryckt. Ack! hvartut skall nu jag hamna, Du, mitt sinnes enda vän? Jorden vill jag ej omfamna; Hinner icke himmelen! Den klarhet, som omgifver dig, Det ljus din själ nu har, Kan ej begripas utaf mig, Som går i mörkret qvar: Jag ser en stråle blott deraf; Men Du, i detta ljusets haf, Fördjupas mer och mer. Epilogen till ”den sörjande Turturdufvans” sånger, eller hennes ”lefnads-beslut”, är det följande: I denna enslighet, har jag min boning valt; I detta tysta lugn, jag verldens storm betraktar: All höghet, prakt och lust, som Lyckan bjuder falt, Jag som en flyktig rök, en väderbubbla aktar. Här skall jag lära mig, att draga Tidens ok I tålamod och hopp, tills frihets-stunden nalkas, Tills döden löser af mitt mörka ängslans-dok, Och all min smärtas eld i säker hvila svalkas. Imellertid jag här min fordna lust beser, Det ljufva paradis, som likt en ros förbleknat; Och trogna tårar till Dens dyra minne ger, Hvars kärlek, vett och dygd jag i min själ har tecknat. Här skall jag repa upp min Herdes hulda namn, Här skola klippor på min klagans toner svara; Här skall jag göra mig bekant med denna hamn, Der rena själar få i evig kärlek vara. Ett helt år förblef hon i det hemvist, som hon åt de ljufbittra hågkomsterna utkorat. Hon ville stanna der för alltid: men rycktes derifrån genom Anhörigas försorg; emedan det oafbrutna sörjandet hade tillskyndat henne vådliga giktkrämpor, som påkallade omedelbar och långvarig läkarevård. Hon återfördes till Stockholm; och nödgades finna sig i det öde, som anviste henne hufvudstaden till boningsort. Omsider till kroppen förbättrad, fortfor hon länge att till själen vara sjuk: men själs-qvalen antogo en ny skepnad, hvari hennes ungdoms tidigaste bekymmer återkommo fördubblade.
Prot. 1859 & 1860. 5 Sami. 1 Afd. 10 Haft. 8 ätt bevillnings-Utskoltets betänkande M 20. olika är en allt för känd sak för att kunna nekas. I författningen om Socknenämnd hafva embetsoch tjenstemän också uttryckligen blifvit fritagna från tvånget alt sköta der ifrågavarande kornmunalbestyr. Då samma omsorg, att intet hinder må läggas för magtpåliggande tjensters behöriga skötande, samma rättvisa och billighet fordra, att ej innehafvare af sådan tjenst må mot sin vilja nödgas att vara ordförande i Bevillnings-beredningen, så bör detta med tydliga ord i författningen uttryckas. Detta kan lätt ske genom insättande af ett par ord i §:n, så att den får följande lydelse: »Kronofogde Bevillnings-beredning.» Hvarje annan inom berednings distriktet bosatt person vare skyldig att, så vida han icke de (vänne föregående åren deltagit i distriktets Bevillnings beredning, ej heller af allmän trägen tjenstebefattning eller annat laga förfall är hindrad, emottaga förordnande att vara ordförande i Beredningen» »Utom distriktet sig åtaga.» § 5L Angående företrädet af öppen eller sluten votering inom Taxeringskommittéerna voro meningarne inom Utskottet delade. Skälen för den öppna, hufvudsakligen inskränkande sig till den tidsbesparing, som derigenom vinnes, samt den förutsättning att inom en så fåtalig församling alla medlemmarnes mening före voteringen skola vara bekanta, synas icke uthärda någon granskning. Förutsättningen är enligt erfarenhetens vittnesbörd helt och hållet ogrundad. Lyckligtvis för taxeringarnes gång anser sig icke hvarje ledamot förbunden att tala om hvarje förekommande fråga; de, som tiga, kunna der såsom annorstädes vara lika skickliga och samvetsgranna, som de talande. De böra dock ega frihet att obesvärade af andras gillande eller ogillande, vänskap eller ovänskap, yttra sin mening då det gäller. En sådan frihet kan endast genom sluten votering vinnas, hvarföre den ock är i allmänhet vedertagen, synnerligen då frågan ar om personers gagn eller skada. Tidsförlusten af en eller annan minut är genom denna ledamöternas frihet rikeligen ersatt.