Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Grefve Mörner, Carl Göran Detlof, om anslag lill lön samt reseoch traklamenls-ersättning för en tredje landtbruks-ingeniör. Då de reqvisitioner, som till Kongl. Landtbruks-akademiens förvaltnings-komité ingå å agronomiskt biträde, på sednare tiden ansenligt ökats, och åtskilliga län redan inkommit med ansökningar om erhållande till biträde, hvartdera länet, af en landtbruks-ingeniör under hela årliga arbetstiden, dels för uppgörande af allmänna afdikningsplaner efter orternas särskilda vattensystemer, dels för att tillhandagå enskilde jordbrukare med råd och upplysningar rörande vattenaflednings-, odlingsoch ängsvattningsföretag samt för ordnande af jordbruket i allmänhet, så kunna de i Statens tjenst anställde nio landtbruks-ingeniörerne ej förmå fylla behofvet af agronomiskt biträde i förenämnda hänseenden; och för framtiden är det att emotse, att de ännu mindre skola göra det, sedan Hushållnings-sällskapen och enskilde jordbrukare nu, vida mera än förut varit händelsen, blifvit angelägna om att tillgodogöra sig de fördelar som de genom landtbruks-ingeniörernes biträde kunna vinna för jordbruket. Kongl. Landtbruks-akademien har derföre uti underdånigt memorial den 17 sistlidne Juni hos Kongl Maj:t hemställt att för närmaste tiden till en början anslag måtte begäras till aflöning åt ytterligare tre landtbruks-ingeniörer, under förmodan att, med denna tillökning uti landtbruks-ingeniörernes antal, behofvet af agronomiskt biträde skulle för tillfället kunna fyllas. Som emellertid uti Kongl. Maj:ts vid innevarande 230 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
• att sedan genom Försynens mägtiga bistånd , det föreningsband lyckligen blifvit knutet mellan Scandinaviens tvänne Folk, som, ej af vapnen-, men af den fria öfvertygelsen tillvägabragdt, en» dast bör och skall hvila på ett inbördes erkännande af Folkens lagliga rättigheter, till stöd för deras gemensamma Thron; och då Vi, un» derskrifne Sveriges Rikes Ständer, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af d, 12 sistlidne April, om de nya Constitutionella förhållanden, som genom föreningen mellan Sverige och Norrige uppkommit, erkänt och med Vårt enstämmiga samtycke bekräftat de , med afseende på dessa Constitutionella förhållanden, i Norriges Rikes Grundlag af den 4 November 1814 införde stadganden , hvilka, under förbehåll af vår Constitutionella rätt i de delar, sorn skulle medföra förändring eller jemkning i Sveriges Rikes Regeringsform, af Vår AUernådigste Konung och Herre blifvit, under den 10 derpå följande November, antagne och besvurne; alltså bafve, Vi , Laglige Ombud för Norrige® och Sveriges inbyggare, ej trott oss kunna på ett värdigare och högtidligare sätt , för kommande tider befästa vilkoren för den imellan Norrige och Sverige träffade föreningen under en Konung , men med åtnjutande af särskilta Regerings Lagar, än då \ i öfverenskomma, att i en särskild Riks-Act innefatta och upptaga förena nide vilkor, alldeles såsom de ord för ord härefter följa: i. §. Konungariket Norrige skall vara ett fritt och sjelfständigt Rike, som ej kan delas eller afhändas, förenadt med Sverige under en Konung, och hvars Regeringsform är inskränkt och ärftligen Monarkisk. 2. §.
58o. Lindeqvist, Häradshöfdingen S. G., åtalad af Justitia Ombudsmannen, II s io83 — io85. Linodlingen, befrämjad, I 1. s 5^. — till befordrande af, ÖfversteLieutenant Rappe med Lån understödd, II s 696. 714 *— 716. — om uppmuntran af, inom Hallands och flere Län; Motion, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s ia34. Utskottens Utlåtande, IV 2. SI182—< 1184, bif. af Adeln, IX s 328, af PresteStåndet, IX s 33o, af BorgareStåndet, IX s 33a, af BondeStåndet, IX S 334- Liqvidationsgrund, angående stadgande af en, vid gäldande af Skulder i Bancomynt. Motion, remitt. till Stats-, Bancooch LagUtskotten, II s 1237. Utskottens Utlåtande, IV 6. s 84 — 89, bif. af BondeStåndet, IX 3. s 202, af BorgareStåndet, IX 3. Listers och Bräkne Häraders Innevånare, om rättighet för, att leverera deras KronoTionde till Magäzinet i Carlshamn. Statsoch Ekon. Lorents anhållan om Skatteköp af några Kronans Lägenheter, angående. StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s •—>43, bif. af BorgareStåndet, IX. s 46,afBondeStåndet, IX s49> äf PresteStåndet, IX s 5o, af Adeln, IX s 52. TJnderd. Loström, angående anhållan af Casseurett P. M., att återbekomma 2000 Bidr mot särskildt Recipisse till en Bankens Casseur aflemnade.
Genom dessa anbud och den mellan dem skeende jemförelse kommer naturligtvis atl visa sig hvarest oell i hvilken myntsort det erforderliga lånet kan med största lördel för Svenska Staten erhållas, och de anspråk, som uti anbuden framställas, komma sannolikt, äfven om icke något af de inom utsatt tid aflemnade anbud befinnes antagligt, alt utgöra ledning för bestämmande af de ränteoch amorleringsvilkor samt provisioner, som vid derefter under hand skeende underhandlingar och träffande öfverenskommeiser kunna och böra erbjudas eller antagas. Utskottet anser inhemtaudet af låneanbud erbjuda ett lämpligt sätt för upptagandet af statslån, men någon bestämd föreskrift om skyldigheten u Stats-Utskottets Betänkande M 51. för Fullmägtige att söka erhålla sådane anbud synes lika litet som dylika bestämmelser angående andra särskilda iakttagelser med hänsigt till ifrågavarande lån böra af Rikets Ständer meddelas, helst särskilda förhållanden eller tillfälliga gynnsamma omständigheter kunna föranleda ett erbjudet Iåns ofördröjliga pröfning och antagande. g) Obligationernas lydelse, sältet och tiden för länesummans aflemnande samt förfallna obligationers och räntekuponers inlösning sort. På sätt vid det förra jernvägslånets anskaffning iakttogs, torde det böra få bero af Fullmägtige att vid det nu ifrågavarande lånets afslutande göra de förbehåll och meddela de stadgande!) i nu angifna hänseenden, som befinnas lämpliga och ändamålsenliga samt af såväl låntagaren som långifvare!) anses kunna och böra medgifvas; och lära Fullmägtige härvid icke förbise lämpligheten af sådane bestämmelser, hvarigenom tillfälle beredes och underlättas för inhemska kapitaler att jemväl ingå uti och göras fruktbärande genom samma lån. Sedan Utskottet nu angifvit grunderna för sina åsigter i fråga om verkställigheten af den utaf Kongl.
Riksdags-koslnaderne till en del bestridas äfven af sådane medborgare, som hvarken äga rätt att välja Riksdagsmän eller att deltaga i Besluten. Först ådrager sig representations-kostnadernes stora belopp upmärksamhet. Ständernes sammankomster hämta sitt anseende från öfverläggningarnes lugn, beslutens mognad och dep Stats-magts styrka, hvars verksamhet påkallas vid verkställigheten. Grundlagarne tillerkänna dem en helgd, som äfven i det yttre bör uppenbara sig. Hvad derutöfver göres, är åtminstone ett öfverflöd. Sveriges inbyggare måste föra ett tarfligt lefnadssätt och detta representeras icke af de Talemäns lafflar, som uptaga största andelen i den bifogade tabellens första column R:dr 71,559: 24. 6. Dernäst kunde väl Riksdagsmännens behof af samtal utom Protocoll tillfredsställas af en enda klubb, kostande mindre än 12,000 R:dr Banco, som ett enda RiksStånds klubb kostade under sista Riksdagen. Följderne i öfrigt af gemensamhet i öfverläggningar, så högt formerna medgifva, måste jag bär förbigå. Ridare böra aflpningarne vid Utskotten upböra med goromålen och rättas efter dem, och sluteligen kan tid och penningar sparas blott derigenom att alla RiksSlånden så mycket möjligt är remittera samma ärende lill samma Utskott och så litet som möjligt, ett mål till flere Utskott. Uti denna reservation hade Herr Friherre Kantzow instämt. Af Ordföranden, Herr Öfversten m. m. Friherre Palmstjerna: I afseende på Herrar Fullmäktiges åtgärder för uptagandet af Lånet i Silfver, kan det icke förbises, att de mera motarbetat, än befordrat detsamma. Sedan Fullmäktige, genom en Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, blifvit satte uti nödvändighet, att, efter nära 2:ne års förlopp, å nyo utfärda Kungörelse om Lånets uptagande, och då det af hvar och en ansågs föga tänkbart att inhemska Capitaler skulle kunna erbjuda dess fulla belopp, utsatte Herrar
Antingen man nu med statsverket förstås Stats-cont., hvilket genom jemförelse med g2 S'11 Riksd.Ordn. synes sannolikt, eller om man anser det Beteckna Statens alla embetsverk, så är det i alla fall tydligt, att ingen löntagande dervid kan utses till R. St:s fullmäktig i nyss åberopade verk. Man liar viii sagt, att grundlagen aldrig blifvit så förstådd, att icke någon enda löntagare vid något af Statens verk skulle kunna utses till fullmäktig. Härvid får jag blott anmärka, alt om icke praxis öfverensslämmer med grundlagens ordalydelse, så är det oskick och bör rättas. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Jag begärde Hr Munck af Rosenschölds framställning på bordet i sista plenum. De som då voro närvar, torde påminna sig, alt det icke fanns någon enda, som bestridde denna min anhållan, och Hr Munck af Rosenschölds framställning blef föIjnk11igen bordlagd. Jag vill icke här på något vis föranleda en tidsspillande diseussion om formfrågan i allmänhet, eller huruvida det skedda valet till suppleanter för R. St:s fullmäktige i banken bör gå örn, derföre att en af de till fullmäktige utsedde icke skulle vara berättigad att bekläda en sådan plats. 1 förevar, fall är det fullkomligen likgilltigt huru detta blifver ansedt; ty då en af de valde ledamöterne algått, är det klart att ett nytt val i alla fall kommer att ske, och om då vallistorna innehålla ett namn eller tre, kan det komma alldeles på ett ut.
Jag besvär er derföre att säga uppriktigt, huruvida ni, om valet ännu vore fritt emellan mig och doktorn ... O! Julie! säg mig bestämdt, hvad svar ert hjerta då skulle gifva på min anhållan?” Julie teg öfverraskad; ty frågan var ganska benig och behöfde något begrundande, innan den kunde besvaras. ”O, Julie! Er tystnad är för mig den mest olidliga plåga. Ni har min lefnadslycka i edra händer. Drag lotten, men gör det snart!” bad han med stormande häftighet. Detta är kärlek sådan den bör vara, tänkte Julie. Arma, dårade Julie! så litet du förstod dig på den gudaborna lågan, när du trodde den inrymmas i ryttmästaren von K–s glashjerta! Men ödets obevekliga makter, hvilka i hennes egen svaghet funno en trogen bundsförvandt, indrogo henne inom deras mörka trollkrets. Efter ett litet uppehåll svarade hon med klar, lugn röst: ”Jag har älskat Waldemar Klein, högre än jag någonsin kunnat älska någon annan; men jag har nu mera skäl att frukta, det vi ej passa för hvarandra. Vore denna hand ännu fri, skulle den tillhöra er.” Ryttmästaren, som naturligtvis ansåg detta svar vara en följd af hennes tilltagande böjelse för honom, tryckte triumferande hennes hand till sina läppar. ”Men kom ihåg, att jag icke utan min fars samtycke kan bryta mitt ord; och Gud vet,” tillade hon, ånyo underkastad inflytelsen af sin stridiga natur, ”om jag någonsin kan bryta det.” ”Det är redan brutet i den bekännelse du nyss gjorde,” ljöd en röst, vid hvars allvarliga och högtidliga toner Julie tyckte sig höra dödsklockan klämta begrafningssången till hennes lifs sköna, för alltid flydda förhoppningar. Hon hade sjelf kastat tärningen. Djupt i sin själs inre kände hon i denna den qvalfullaste stund hon någonsin upplefvat, att den var kastad för alltid.
Jag anse^ fördenskull äfven för det andra detta stadgande, sådant det nu lyder i 6:te punkten, göra. nästan alla andra garantier öfverflödiga , orättvisa och härda. Då en Bankinrällning förbinder sig att alltid hafva innestående medel fullt ut svarande emot alla dess utelöpande förbindelser af hvad namn som helst, huru kan man fordia någon ytterligare säkerhet? Är icke denna enda nog stor, för alt kunna lemna åt en Bankstyrelse full frihet att i öfrigt handla, som den behagar? Den enda control, som ytterligare erfordras, vore alt tillse, det vilkoret uppfylles, således blott en så lätt som möjligt skeende revision, som försäkrade om cassans beständiga fulla motsvarighet emot de utelöpande credil-papperen. Nu har man deremot reglementera! utan allt behof och utan all rimlighet. Man har fordrat ett visst Hor till Bancooch Lag-Utsk. Betänk. JY.-o 2. 5 minimum af teckningen; man har föreskrifvit, att delegarne skulle vara kända för vederhäftighet och förmögenhet, eller att de skola ingå i solidariskt ansvar; man har påbjudit, att de skola i Bankers början insätta ända till 5o procent, att deras Directeurer skola personligen ansvara, i händelse af tillfälligt bristande cassatillgång, att de skola oupphörligen inspecteras af offentliga magten; och detta allt, sedan man i första rummet, såsom allmän bestämmelse förklarat, att de icke få utställa ett enda credit-papper, ulan motsvarande innestående reel valuta. I sanning torde ettså långt sträckt misstroende till sundt förstånd och vanlig redlighet hos ett Handels-Bolag förgäfves i någon annan lag sökas. Säkert synes emedlertid, att, om emot all förmodan något Bank-Bolag kunde förmå sig att organiseras jrå vilkor, att dess credit skulle vara ingenting annat, än dess contanta cassa, så skall det väl dock ingalunda derjemte underkasta sig alla dessa onödiga, hårda och orättvisa controler, som, med det förstnämnda vilkoret förenade, icke annorlunda kunna anses, än som orimliga och löjliga vexationer.
Efter öfvervägande af hvad i detta ämne förekommit, får Utskottet vördsamt yttra, att då, vid jemförelse af ofvanuppräknade stadganden i Kyrkolagen, om Klockares antagande och afsättande, med Riks-Ståndens beslut, angående Klockareoch Skollärare-tjenslers förening, sig visar, att dessa beslut ej stå i strid med Kyrkolagen; då således för samma besluts verkställighet ändringar i Kyrkolagen ej erfordras; och då slutligen Utskottet, beträffande öfrige delar af frågan om åtgärders vidtagande till folkundervisningens befrämjande, ej eller funnit, att, på sätt i motionen är antydt, men ej närmare utveckladt, Rikets Ständer fattat något beslut, som dylika ändringar påkallar; så anser Utskottet ifrågavarande motion ej böra till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 23 Mars 1841. STOCKHOLM. Tryekt hos A. G. Hellsten, 1841. Lag-Utskottets Memorial, N.'o i84. [ ' N:o 184. Ank. till Exp. Utsk. dea i3 Maj 1841, kl. ti f, m. Vördsamt Memorial! Efter föregången granskning af de till Lag-Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag, rörande Riks-Ståndens beslut, i anledning af Utskottets i Betänkandet N.o 179 framställda förslag, att nu gällande Ånsvarighets-Lag för Stals-Rådets Ledamöter måtte i vissa delar ändras, har Utskottet, med afseende derpå, att besluten i åtskillige fall äro dels afvikande från Utskottets förslag, dels sins emellan skiljagtige, ansett sig böra redogöra för denna granskning samt för Utskottets åsigter, angående den lydelse, som ifrågavarande Lag, enligt Riks-Ståndens beslut, hädanefter kommer att erhålla. 1 fråga oro inledningen till Lagen samt r §., lärer, vid Utskottets förslag, såsom af samtlige Riks-Stånden bifallet, lili alla delar komma att förblifva.
8:de och g:de §§ i Comiterades förslag hafva Utskotten ansett lämpligen kunna sammanföras under en artikel, den 8:de, med något utvidgad öfverskrift. Derigenom undvikas några omsägelser, och reda vinnes i tillämpningen. På sådant sätt blifver den io § i Comiterades förslag den 9:de arti - Lagsamt Allm. Besv. o. Occ. Utsk. Bet. IV.-o. 35. 35 lein i Utskottens, hvarjemte inte § i det förstnämnda lämpligen kan bringas under 9:de artikeln i det senare. 8 Art. 54 § C8 § 2 Morn.) Stadgandet i n:te § af 1739 års förordning, att, sedan valet vtinnit laga kraft, Consistorium skall, der lägenheten är Regal, ehvad Prof-Predikanterne varit 3 eller 4> upprätta förslag å 3:ne af dem, i den ordning, som af deras vid valet erhållna röstetal bestämmes, synes öfverflödigt; enär ej allenast hela val-acten, utan ock förslags-protocollet, jemte alla till Consistorierne inkomna ansökningar om det lediga Gället, skola af Consistorierne, med underdånigt missiv, till Kongl. Maj:t insändas. Åtminstone tillhör detta stadgande lika litet sjelfva val-förordningen, som den i ofvanåberopade § af 1789 års Författning förekommande föreskrift, att det åligger Consistorium, 14 dagar före val-actens insändande till Kongl. Maj:t, gifva vederbörande Landshöfdinge sådant tillkänna, — en föreskrift, som, utan nytta, endast vållar en obehöflig tidsutdrägt. Bägge dessa stadganden äro således utur denna § uteslutne. 8 Art. 5/ § (9 § 8 Morn.) I anledning af ett stadgande, som i denna § förekommer, åligger det Utskotten alt an - 36 Lag-samt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N.-o 35. mäla, det, uLi ett af Högvörd.
I anledning häraf hafva Comiterade, dels vid deras första sammanträde den 4 April sistlidet år, dels sedermera, fått emottaga följande handlingar, nemligen: 1 io. Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 24 Maj 1845, angående förändringar i sättet för Hemmansräntornas utgörande samt indelta Räntornas och Kronoliondens indragning till Statsverket, emot anvisande af contanta löneanslag m. m. 2:o. Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 15 Maj 1845, med hemställan, att, till lindring uti forselskyldigheten för indelt räntespanmål och tionde, sådane regleringar inom Länen måtte vidtagas, att ränteoch tionde-gifvare uti samma socken varda på det minsta möjliga antal räntetagare indelte. 3:o. Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 18 April 1845, angående väckt fråga om den förändring uti bokföringen, att de så kallade landträntorna blefvo debiterade uti Räkenskaperne för det år, dä de erläggas. 4:o. Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 18 April 1845, i fråga om ändringar uti stadgarne, angående sättet för markegångsprisets bestämmande m. m., deröfver Eders Kongl. Majits och Rikets KammarCollegium och StatsContor den 5
Beträöande slutligen Herr Sandslrumers förslag, att det i 1845 års Kongl. Kungörelse stadgade ansvarighetsoch återbetalnings-sätt för erhållna lån utaf allmänna medel till vattenaftappnings-företags utförande jemväl måtte varda tillämpadt i afseende på upplånade medel för sådana jernvägs-anläggningar, som genom menigheters föranstaltande blifvit företagna och utförda, får Utskottet yttra, att Utskottet finner betänkligt tillstyrka antagandet af detta förslag, enligt hvilket årliga ränteoch amorteringsbeloppen å de för anläggandet af jernvägar upptagna lån skulle komma att af derför, utan föregångna laga inteckningar, graverade egendomar utgå på samma sätt, som de allmänna utskylderna, och hvarigenom sålunda en ny s. k. tyst förmånsrätt till mehn för real-krediten skulle uppkomma. Pröfningen och uppskattningen af det ökade värde, som hvarje egendom, hvars graverande för dylikt lån ifrågakomme, genom jernvägs-anläggningen verkligen hade erhållit, och detta värdes förhållande till den årliga betalnings-skyldighet, som för samma lån borde egendomen påföras, konune dessutom att blifva alltför godtycklig, helst för bestämmandet häraf en sådan allmän och alltid tillämplig grund saknades, som den genom verkställd vattenaflappning förbättrade eller tillvunna jordens areal och uppskattnings-värde utgöra i fråga om fördelningen af ansvarighetsoch betalnings-skyldigheten för de till dylika arbeten utaf allmänna medel erhållna låneunderstöd. Då ifrågavarande förslag således förefaller Utskottet mindre lämpligt och verkställbar^ finnér Utskottet sig föranlåtet hemställa, 9:o. att detsamma icke måtte af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 7 September 1854.
Allmogen i hvart Härad välje, efter Hemmantalet, till Riksdagsman af Bonde-Ståndet, den, inom Häradet boende och besutne, Krono-, Skatte-, Frälseeller Säteri-Hemmansägare, hvilken icke tillförene hört till annat Riks-Stånd, eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst innehaft. Vilja Memorial Nio 11. 863 flera Härad förena sig om en Fidlmägtig, vare sådant dem obetaget. Att genom detta förslag ändamålet vinnes, kan lätt inses genom jemförelse med den 17 §:n, hvari stadgas, att Riksdagsman njute af dem, som äro berättigade att välja, anständigt och tillräckligt underhåll och resekostnad. Hvad Constitutions-Utskottet sålunda tillstyrkt, får Utskottet nu till Riksens Ständer öfverlemna, för att i enlighet med stadgandet i 56 § Regerings-Formen behandlas. Riksdagsmannen Hans Hansson ifrån Kopparbergs Län ingaf ett särskildt yttrande, hvilket han utbad sig till Riksens Ständer måtte medfölja. Stockholm den 3 Julii 1815. Få Högloft. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Högvörd. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar And. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Härmed följa 2 bilagor (A, B). Bilaga A lill Mern. Utdrag af Protocollet, hållet hos ConstitutionsUtsJcottet den 21 Junii'1815. S. D. I anledning af Utskottets beslut om förslag till ändring i 15 § Riksdags-Ordningen, yttrade sig Riksdagsmannen Hans Hansson från Kopparbergs
Till föremål för inmutning böra, efter Utskottens omdöme, ej heller räknas alunskiffer, såsom utgörande brännmaterial, och enär dess förädling dessutom för jordegaren sjelf företrädesvis är lämplig; eldfast lera, takskiffer samt hvarjehanda stenoch hälle-arter, såsom föf jordegaren utan någon ordnad grufvedrift åtkomlige och till binäring för honom användbare; hvaremot, genom deras inmutning, jordegaren skulle kunna tillskyndas större olägenheter, än som motsvarade inmutarens och det allmännas fördelar. Utskotten anse alltså, att skäl till anmärkning icke förekommer i afseende å hvad det nådiga förslaget innehåller, angående de ämnen, som böra utgöra föremål för inmutning; i följd hvaraf Utskotten äfven vördsamt få tillstyrka, att Herr L. F. Nygrens och Riksdags-fullmäkligen Per Erikssons ofvanberörde motioner må lemnäs ulan afseende. Enligt 18 § af det nådiga förslaget, har jordegare-rälten i allmänhet blifvit bibehållen sådan den i 1757 års Kongl. Utmåls-Förordning bestämmes, hvarifrån I Lagsamt Allm. Besv.- och Ekonomi Utskottens Betänkande, Jis 28. 27 dock 19 § innehåller undantag, i afseende å inmutningar på Kronans mark, öfver hvilken fråga Kongl. Majit ock velat företrädesvis inhemta Rikets Ständers tanke. Beträffande denna fråga förekommer, att Kongl. Majits och Kronans jordegarerätt i grufvor och mineralfynd väl aldrig blifvit formligen afträdd, men lärer den dock i mannaminne icke blifvit å Kronans odisponerade jord begagnad, hvilket, enligt Utskottens tanke, haft så mycket mera skäl för sig, som grufverörelsen i allmänhet, och nya grufvors upptagande i synnerhet, är förenad med större äfventyr, än att Staten lämpligen deri bör inledas, helst dess inblandning i industriel företag sällan utfaller fördelaktigt för Staten, men väl ofta inverkar menligt på den enskilda industrien.
Goar), vid vattenytan 800 à 1000 fot bred; de omgifvande bergen hafva en medelhöjd af 500 fot öfver floden, och denna till och med 23 à 30 fots djup. Här finnas väl inga spår till vulkaner närmare, än bortom Koblenz, i Eifelbergen. Dock på något sätt måste det hafva gått till, och hvem ville klandra, att det så gått, då eljest Rheins skönaste viner nu skulle ligga på sjöbotten. Af nämnda naturförhållanden har man den bästa öfversigt, förenad med den skönaste utsigt, från Niederwald: så kallas det skogbekrönta bergshörnet öster om Binger-loch. Jag lockades ej af den splitternya gotiken i Rheinstein, hvilket vanligen först besökes, då man sedan från norra sidan bestiger berget. Derföre lät jag ro mig öfver till Rüdesheim, som ligger vid bergets fot på södra sidan, gjorde der ett kort besök hos en serdeles munter bondbarberare, hvars spetsiga infall något hvässade den slöa rakknifven, och vandrade så berget uppföre. På den plateau, som bildar dess högsta del, ligger ett grefligt jagtslott; och vederbörande egare har i skogsbrynet uppfört ett litet tempel samt, ett godt stycke längre bort, en småaktig borgruin, die Rossel kallad, från hvilka båda punkter utsigten är som skönast. Från den sednare skådar man rakt ned i Binger-loch, ser Ehrenfels och det midtöfver liggande Rheinstein, till höger de berg, der Assmanshäusern vexer, och ett stycke af Rheins lopp i den djupa bädd, som vid Bingerloch tar sin början, blickar något till venster in i Nahe-dalen, med Drususbryggan och det trefliga Bingen. Denna utsigt är icke vidsträckt, men målande och romantisk. Förflyttar man sig nu till templet (det lag först i min väg), så kan man, för att med ens öfverraskas af en den förra alldeles motsatt anblick, gå igenom skogen.