Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ansökningar, om förklaring af Kongl, kungörelsen den 1 October 1812, rörande vissa iakttagelser vid inlemnande af. Se Besvärsskrifter. Apologist, om tillsättande af en andre, vid Fahlu högre lärdomsskola. Se Fahlu högre lärdomsskola. Apoiogistskolan i Haparanda, om anställande af ytterligare en lärare vid. VI. B. 103. A. 398. VIII. U. 391. A. 428. Apologislskolor, om anställande af flera lärare vid. VI. B. 343. A. 640. — om inrättande af, i städerna. Se Skolråd. ( 16 ) Apotheksprivilegier, om hämmande af handeln med. V. B. 197. A. 355. Arbetscommenderingar, om indelta soldaters befriande från, eller om ersättning för soldaten eller rotehållaren för de kostnader, som genom dylika commenderingar dem tillskyndas. Arbetsfolk, som sakna förmögenhet, om befrielse för dem från utgörande af annan bevillning, än den personliga skyddsafgiften. I. R. 438. IV. B. 453. Se vidare BevillningsUtskottels betänkande N:0 11. Arbetsföretag, om användande af bankovinsten till. Se Bankovinsten. Arbetshus, om inrättande af, i hvarje län. VI. B. 436. A. 650. Arbetsinrättningar, angående den personliga skyddsafgiftens användande till organiserandet af. Se Skyddsafgiften. Arbetsskolor, om inrättande af, m. m. V. B. 482. A. 633. Arfslagarne, angående väckt fråga, att den beslutade förändringen deri ej måtte anses gällande för födda barn af redan ingångna äktenskap. X. 623. R. 678. — om förändring i. Se Giftorätt. Arfvinge, inländsk, som begifver sig bort, utan att lyfta sitt arf. Se Ärfdabalken, 15 capitlet. Arfvode åt en särskild Secreterare för Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, rörande.
Den i8 November 78Z Midt kommande öde stulle kanste hos ett lättrörde vch Melancolist Fruntimmer kunna hafwa de mest fasansfulla werkningar pä hennes ömma sinnen. Det sätt Högloft. LagUtflot et föreftagit för en vstyldig maka, att iakttaga dä stillnavsansökan will begagnas, tyckes wara gansta lämpeligt, utom i det afseende att Församlingens Kyrkoherde älägges att styndsammeligen insända ansökningen jemts Utslager till Domaren. Da uti det föregående, är föreftagit, att Konungens Befallningshafwande stall lata tillställa den oskyldiga Makan Rättens Utftag och sädanr wanligen ster genom KronvBetjeningen, stulle ock Skillnadsansökan pä det sätt och af de stal Herr Prosten ^billock redan anfört lämpligast kunna emottagas af Kronofogden, och genom honom Domaren tillställas. Hwad ftukeliaen Höglofliga Utstoltet anfört angående siere anledningars till SkillnadSsökande, såsom den ena Makans Spö- Mer Ris sittande, wist lids fängelse straff, Meri, dryckenskap, waldsamt sinnelag och dytitt tyckes detta wara nog wid« sträkt vch fordra ett närmare bestämmande, innan Ansökan borde fä göras, wäl har Utskottet hemställt alt med bifogad och styrkt uppgift af alla omständigheter samt betyg om förutgängne laglige Warningsgrader underdånig anmälan hos Kongl. Maj t kunde göras om Äktenskapets upphörande.
1 sammanhang härmed anmäldes ett Civil-Deparlementet meddeladt utdrag af protokollet öfver Finans-Ärenden för den 22 sistlidne Juni, utvisande, hurusom General-Direktören Bos, — efter det han hos Öfver-lntendents-Embetet gjort framställning om ersättning för åtskilliga af honom såsom Landshöfding i Norrbottens län, utan anmälan hos och bemyndigande af bemälda Embete, föranstaltade och bekostade arbeten och byggnader vid Landshöfdinge-residenset i Luleå, uppgående, enligt aflemnade räkningar, till 4,080 R:dr 34 öre, men Ofver-Inlendenls-Embetel, vid upprättandet af innevarande års Generalförslag till arbeten å Kronans hus och byggnader i landsorterne, med åberopande af 5 och 0 §§ i Bostälisreglemenlet den 15 Mars 1856, funnit det väckta ersättningsanspråket ej kunna till någon Einbetels åtgärd föranleda, och sedan detta Generalförslag blifvit af Kongl. Majit i nåder gilladt, — i underdånighet anhållit, alt, då de af honom föranstaltade arbeten, nämligen dels en flygelbyggnads förändrade inredning från stall och vagnshus till förvaringsrum för redskap, ved och andra effekter, dels en ny uthusbyggnads uppförande till stallrum, vagnsbod och fähus, dels ock anläggning af en iskällare och af en kryddgård med åtskilliga planteringar, äfvensom uppsättning af plank, makadamisering af en väg emellan residenset och dithörande sjöbrygga m. m., varit för bostället behöfliga, samt den ändamålsenliga verkställigheten af dessa åtgärder jemväl blifvit vid bällén afoch lillträdes-syn den 28 Maj och 25 September 1858 af synerätten vitsordad, Kongl. Majit måtte förordna, att omlörmälde utgifter, äfvensom hvad af sökanden blifvit utöfver nämnde summa, efter räkningens alslutande, för hägnad utgifvet och till beloppet kunde blifva lemnadt obestridt, finge af allmänna medel sökanden ersättas; — samt alt, efter det Ofver-Inten - Bil. N:o 4 lill Kongl. Mof-.ts Nåd.
Hvad som Utsk:t i denna punkt föreslagit, är visserligen ett litet steg till ernåendet af det stora mål, jag önskar så högt att man må kunna upphinna, nemi. ett underlättande af de kommerciella och industriella förhållandena emellan Danmark och Sverige, men med många små steg kan målet slutligen hinnas; det är derföre jag högeligen önskar, att Utsk:ts förslag uti ifrågavarande punkt måtte å detta rum vinna framgång. Den 31 Januari e. m. 241 Gr. Mörner, Carl Göran: Det var med någon förvåning som jag åhörde Gr. Sparres anförande i denna fråga, hvilket skulle kunna ingifva den, som följde detsamma, den tron att Sverige vore ett Japan, till hvilket man behöfde skicka beväpnade fartyg och använda samma medel, som emot nämnde land användas, för att bereda främlingar inträde. Så är dock, dess bättre! icke förhållandet. Om Hr Grin något närmare fäst sig vid den af K. M:t under den 18 Juni 1864 utfärdade Förordning ang. utvidgad näringsfrihet, så skulle Hr Gr:n kommit till den erfarenheten, att det verkligen icke är förenadt med svårigheter för främlingar, från hvilket land som helst, att här drifva sitt yrke. Att någon ordning bör vara gällande och några föreskrifter iakttagas inom hvarje land, torde val ej kunna bestridas. En talare har här åberopat R. Stirs skrifvelse till K. M. i dylikt ämne vid 1860 års riksdag, men, då nu R. Stms uttalade önskningar blifvit efterkomne, och stadganden i öfverensstämmelse dermed intagne i 1864 års Kongl. Förordn., torde väl den värde talaren vara tillfreds med hvad som sålunda blifvit åtgjordt. Jag tror, att det sker kanske lika många utflyttningar från Sverige till Danmark som tvertom, men är icke i tilllälle att kunna bedöma, hvilketdera landet derpå skördar de största fördelarna. Att det finnes många tusen Svenskar i Köpenhamn och på flera andra ställen i Danmark och att de i allmänhet blifva med särdeles stor välvilja emottagne af de sträfsamma Danskarne, det tror jag icke kan förnekas, men, enligt
Bref af den 29 April 1812, förordnat, att den på behaglig tid förlänade spanmålen skulle föreslås till indragning vid det lediga Pastorat, der Kyrkoherdens inkomster öfverstiga 100 tunnor, samt Rikets åren 1815 och 1818 församlade Ständer medgifvit, att de härigenom uppkommande tillgångar finge anslås till understöd för Rikets allmänna lärooch uppfostrings-verk; så, och efter det Preste-Ståndet, uti underdånig Skrifvelse af den 7 April 1834, ined afseende å det minskade värdet af spanmålen och andra förekommande skäl, anhållit, att det inkomstbelopp af Pastoraten i Riket, hvilket blifvit faststäldt såsom gräns för den beslutade indragningen af behaglig tids förlän i ngs-span målen, måtte varda bestämdt till 150 tunnor årligen, har E. K. M., uti en till Rikets Ständer den 15 sistlidne Februari aflåten Nådig Proposition, behagat framställa, huruvida icke, uti hvad genom Kongl. Brefvet den 29 April 1812 blifvit förordnadt, rörande indragning af behaglig tids förlänings-spanmål vid lediga Pastorat, när en Kyrkoherdes inkomster öfverstiga värdet af 100 tunnor span mål, den förändring må ega rum, att en högre löne-inkomst vid eLt Pastorat må bestämmas såsom vilkor, hvarförutan indragning af så beskaffad spanmål icke må ifrågakomma; i afseende hvarå E. K. M. i Nåder föreslagit, att de minimi-belopp af behållen inkomst, hvilka, vid förekommande frågor om indragning af behaglig tids förläningar, hädanefter borde tagas till grund, måtte utsättas för Pastorat af 3:dje classen till 150 tunnor, för Pastorat af 2:dra classen till 250 tunnor och för första classens Pastorat till 350 tunnor; och har E. Expeclitions-Utskotlets Förslag till anel. SkrifvelseIV.-o Ut. 175 K. M. derjemte, för
Reste sig och räckte mig handen. Jag var så förbittrad att jag gaf honom handen så slappt som han sjelf alltid brukar och jag kunde icke se på honom. Åh jag led, jag led så att jag tyckte jag kunde dö deraf. Men det var ju bara romantik! ”Jaså,” sade han bara förargad när jag icke såg upp. Att vara ledsen hade jag ju ingen rättighet till. – Sentimentalitet! – Att han tvingar mig till ovänlighet, till öppna fiendtligheter, det är en oförrätt, ty det är så upprörande det är så omenskligt det är att låta mig lida en tortyr som är så grym att den går öfver mensklig förmåga tvinga mig att bli hård och bitter, högfärdig och elak, när jag skulle kunna krypa som en hund för ett vänligt ord. Det var öfver förmåga, och jag blef vanvettig som en furie. Han stod borta vid dörren med handen på låset. Jag vet icke hvad han sade. Jag var så förplågad att jag icke längre visste till mig. Jag var drifven till den punkt då man kan ljuga på sig sjelf, då man kan göra hvad som helst, bara för att slippa ur det läge man icke längre kan uthärda. Jag vet icke heller hvad jag sade. Endast de sista replikerna ha bitit sig fast i mitt minne, som de sista orden man talat i sömnen. ”Hvad är slut?” sade han. ”Ingenting annat än mitt tålamod. Sök hvarken upp mig här eller i Hörby. Gå!” Jag vet inte hvad min han gjorde. Jag såg ingenting. Det var svart för mina ögon. Jag stod vid bordet och pekade på dörren. Hur jag kommit upp från stolen vet jag icke. Det kändes som om jag skulle qväfs. Tanken på att han kunde gissa att jag led gjorde mig rasande. ”Ja är det inte som jag säger, står du nu inte der och ger la tragédienne!” Hån – hån in i sista stunden! Jag lade mina armar i kors så hårdt jag kunde för att hindra mina händer från hvarje åtbörd, som kunde kallas teatralisk. Jag bet tänderna samman för att tiga, men jag kunde icke. ”Vill herren gå eller vill herren inte gå?” Han såg visst på mig, men jag såg ingenting. Det var lika svart för mina ögon som om jag varit blind.
Ltatsmagternes gemensamma beslut kunna föränöras eller Kalvas, aterstär likväl ännu för Sambällsbvggnaöens fullkomnanöe, att ät öe beslut, som röra grunöen för egenöomsrätten gifva en större graö af lagstiftanöe nsöränöerligket än liittils." Vigten af öenna konungsliga erinran, mäste erkännas ak Kvar ock en som egnat nägon granskning ät bankens närvaranöe grunökörfaIlningar; ock väöan ak öenna okullkomligket i bagstiktningen kan man ej keller unöga att inse, viö granskning ak öen kistoriska teckning öfver 8ancoVerket, unöer förllutna tiöer, som Utskotten, efter öet 8. 8t., viö 1820 ars bikröag ri2 8tatsock Lanco-Dtslottens , karrttagit ilet förlåt kvai-meil Ranlovei let ilittills stätt omkägnailt, varit i tillfälle stt nu tor k. 8t:r framIsZZa. t?a gruncl käraf, oell <lä man s^nes ej böra längre uppsljuta, att, genom en lag, upprättacl enligt 8verigss allmänna Ragstiftningsprineip, lägga grunitvalsn tor Ranlens siamticla förvaltning; Z/ts^otterr rru/o> A. Lc/ro/vet a/' en saiZs» ZagstZ/Z ur/rg ^o> F.rn/^en. lill ytterligare betr^ggancle gf ilen oröning, i Rilets Denningeväsencle man önslar äter inkors, kafva ilerjemte
I fråga, om me'aller til forarbetande ”i. berörde ändamål, skall ansökningen delgif vas IVårt och Rikets ”Bergs-Collegium, som eger alt i gemensamt sammanträde med ”Commerce-Collegium i ännu t fatta beslut ” Ehuru, enligt de sålunda anförda serskilda besluten, såväl Ridderskapet och Adeln som Presteoch Borgare-Stånden äro ense om Utskottets förslag derutinnan, att icke blott såsom hittills redskap, machinerit r och verktyg, utan äfven till deras förfärdigande behöjlige rudimaterier skola få införas mot 5 procents lull å värdet eller i vissa fall tullfritt, likväl och som Bonde-Ståndet ansett en slik eftergift icke böra medgifvas Bevillning S-Utskottets Memorial, N:o 30. nämnde råämnen, hvilken skiljaktighet uppenbarligen är af beskaffenhet att kunna inverka på tullintraden, lärer, derest Bonde-Ståndet icke afstår från denna sin mening, omröstning i detta afseende ej kunna undvikas; och enär den olikhet, som föfinnes emellan Utskottets, af Presteoch Borgare-Stånden gillade, förslag samt Ridderskapet och Adelns beslut, nemligen huruvida införseln af sådane rudimaterie!’ skall kunna tillåtas ensamt af Commerce-Collegium sedan i fråga om metaller Bergscollegium blifvit bordt, eller om, angående metaller, begge dessa embetsverk skola i gemensamt sammanträde fatta beslut i äninet, är i så måtto beroende på det beslut, som varder fattadt öfver sjelfva hufvudfrågan, alt, i händelse Bonde-Ståndets mening att någon eftergift för rå-ämnen icke bör ega rum dervid blifver gällande, ali fråga om sättet för pröfningen i hvarje fult af lindringens beviljande förfaller, torde, med afseende jemväl derå, att hvad Ridderskapet och Adeln om sättet för denna pröfning för sin del stadgat, lärer böra betraktas såsom ett vilkor, hvarförutan sagde lindring icke skulle blifvit af nämnde Stånd medgifven, äfven denna skiljaktighet, om också ej bestämdt inverkande på tullinkomsten, icke lämpligen kunna aigöras annorlunda än i sammanhang med hufvudfrågan och pä samma sätt som den, d. v. s., genom votering, såvida icke Ridderskapet och Adeln derförutan frånträder sin härutinnan yltrade, från Presteoch Borgare-Ståndens afvikande, åsigt; och får Utskottet i sådant afseende föreslå följande voterings-propositioner: 153:o Den, som anser, att contra-propositionen i hufvud-voteringen, angående 15 paragrafen tulltaxe-underrältelserna, skall utgöras af den utaf Ridderskapet och Adeln antagne lydelse, enligt hvilken väl icke blott, såsom hittills, redskap, machinerier och verktyg utan äfven till deras förfärdigande behöflige rudimaterier skola kunna,
S, D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets Utlåtande N:o3i3, i anledning af Deputerades af Riks-Stånden Berättelse rörande Revisionen af Krigs-Rjikenskaperne för 1810 och följande åren, fann Borgare-Ståndet för godt att detta Utlåtande i allt öfrigt bifalla, utom hvad angeck Utskottets hemställan, att Riksens-Siänder ville till Herr yice Presidenten Billberg, föc dess år 1815 utförde liqvidation med Preusiska och Tyska Staterna om de till Svenska Arméen under sista Fälttåget derstädes Jemnade försträck, »ingar, anslå en summa af 10,000 R:d Banko, 694 Prof. Vtdr. d. 2?. Junti 1818* hvartill Ståndet, med fullkomligt erkännande af Herr vice Presidentens förtjenster, likväl, i anseende till Statens små tillgångar och stora behof, ansåg sig ej kunna lemna bifall. S. D' Föredrogs å nyo Bevillnings-Utskottets Ut!å'ande N:o 24 , öfver de, emot det författade Projektet till en blifvande Bevillningsförordning gjorde anmacjkningar; hvilket Utlåtande med Utskottets förut äfgifne förslag i ämnet hufvudsakligen öfverensstärmner, med Undantag af någ a vid Redactionen gjorde smärre förändringar; Och fann Borgare Ståndet för godt, att samma Utlåtande till alla delar bifalla. Från Hedervärda Bonde-Slåndet. S. D Vid förnyad föredragning af Stats-? Utskottets tinder N:n 313 afgifna och på bordet hvil an de Utlåtande, i anledning af Deputerades af Riks-Stånden berättelse rörande Revisionen af, Krigs-Räkenskaperne för år 1810 och följande åren, blef detta utlåtande af Bonde Ståndet bifallit, S. D. Föredrogs och bifölls Serskildta Utskottets den 17 dennes afgifna yttrande, angående förselagen förändrad reglering med aflöningen för Krono-Uppbördstnännen i Rikets Studer, S.
Utsk. har således icke haft något annat att i detta afseende fästa sig vid, än att tillse, om, med antagande af den princip, som redan af alla föregide Ständer blifvit godkänd, siffran varit lämplig eller icke, och då har för Utsk. framställt sig, att den nyss anförda siffran 8 sk. visserligen kunde tåla en förhöjning till 12 sk.; ty för en person, som ärfver en större förmögenhet, gör detta icke mycket, men genom mänga af de personer, som ärfva, kan det för Staten göra en stor inkomst. Jag förenar mig således med Frih. Raab uti det förslag, som Frih. uppgifvit, nemi. att för 100 r:dr och derutöfver skall för hvarje fulla 100 r:dr betalas 12 sk., men att det 3 mom. i denna § af Utsk:s betänk, mätte fä utgå. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Bevilln.Utsk. har på den grund, att beskattning på arf vore en indirect beskattning, föreslagit densammas förhöjning; likväl tror jag, i motsats emot Utsk., att beskattning på arf är en fullkomligt direct beskattning på alla de capital, som gå i arf man och man emellan inom landet. Utsk. säger: ”afgiftens belopp, såsom beräknad till visst för hundrade, blifver dessutom beroende af den efterlemnade egendomens värde, så att beskattningen alltid står i ett 64 Den 4 Januari e. m. jemförligt förhållande till sterbhusets tillgångar, och derigenom i obetydlig mån drabbar ett föga bemedladt bo, under det alt motsatsen inträffar med sterbhus, som äga förmögenhet.” Det kan visserligen vara sant, att denna afgift drabbar i förhållande till egendomens storlek; men det hindrar icke, att densamma blifver lika betungande för den stora, som för den lilla egendomen, och det så mycket mera, som Utsk. bär föreslår en stark förhöjning uti afgillen för den stora egendomen. Vidare säger Utsk.: ”uti tillämpningen af detta beskattningssätt ligger icke eller någon orättvisa mot den dödes arfvingar; ty om arf ej varit att erhålla, hade de saknat billigt fog lill klagan deröfver. Med detta försvar tror jag att man skulle kunna försvara all slags beskattning; ty om ingen förmögenhet funnes, så kunde ingen beskattning deraf utgå.
Utskottet anför: ”Till medhjelpare fcr Provincial-Medici vid förrättningar pro tempore, då antingen en ProvincialLäkare dör, sjuknar eller för ålder tarfvar biträde, eller då biträde pröfvas nödigt i anseende till uppkomne farsoter, tiar hittills blifvit bestådt för 8 sådane medhjel - Den 5 Julli f. m, 45 pare 77 Riksdaler 57 sk. 4 runst. och 8 tunnor Spännemål för hvardera5 men som tillfälle till Låkare-bitråde nu mera icke bör kunna saknas, sedan Bataillon.-Läfcare vid alla Regementen blifvit anståjide , samt i anledning af Kongl. Maj;ts derom afgifne nådiga proposition oell fleras motioner flere Provincial-Medici blifvit antagne, anser StatsUtskottet nämnde löner 622 Riksdaler 8 runstycken med derunder be-i räknade 64 tunnor desto hellre kunna indragas, sorn, om vid något tillfälle en Provincial-Medicus skulle behöfva biträde vid Låkarevården, tillgång till den mindre betydliga utgift sådant kan medföra, icke bör kunna saknas på andra för Medicinalverket anviste anslag ,y I anledning häraf anhåller jag att få upplysa, att enligt Kongl. Maj:ts Bref den 19 Oct. 18 i4, Provincial-Chirurgen i Stockholms Lån, hvilkens ständiga biträde Länet ej kan umbära, njuter ett åi ligt arfvode af i5o Riksdaler af denna fond; hvarföre således, oin förut omnämnde af Utskottet projecterade indragning bifalles, ett särskilt anslag på Medicinal-Staten torde böra uppföras till nämnde ProvincialChirurgs lönande. Vidare får jag anföra, att det obetydeliga anslag, om hvilkets indragning nu år fråga, hittills vål årligen kunnat lemna någon behållning för Statsverket, emedan det aldrig blifvit anlitadt, utom i sådane händelser, der inga andra utvägar funnits, att förskaffa ett af omständigheterna såsom nödvändigt påkalladt biträda åt 46 Den 5 Julii f% Ttt.
Skatteköp tilldelte »vidsträcktare dispofitions-rätt öfwer Skattehemmans skog m. m. Z?7. angäende Stats-Utskottets hemställan, ledande till fammanjcmkning af Riks-Ständens beflut, rörande stamplingen af Chartor samt den med en flik anstalt Åsyftade kontroll, 588. — rörande Lag - Utskottets B-tänkandcn, angäende ändring i LagenS stadganden uti,27. Cap. Z. §. Byggninga Balken vin tjugu alnars ärlig taktäckning, samt om ärlig nybyggnad ä Krono-Skatte och Frälse-' hemman, 588. rörande Borgare - Ständets erin - 14^ Register. dringar wid Erpedirions-Utffotteks förslag till underRättig siriswclse till Kongl. Maj:t angäende ^Statsregleringen, 5i 8. — rörande Allmänna Beswärs-och Leeonomie - Utflottcts Betänkande, angående medel till uppmuntrans as Farafwelcn och Ullyandteringen i öuiet, 589. — rörande Stat?
Den, som fullmakt uppvisat, utöfvar sin riksdagsmans-befattning. intilldess han blifvit förklarad dertill obehörig. § 99. Samma dag skall lands-tinget sammanträda, dess ledamöter låta sig anteckna och sina kallelsebref förete. Yppas frågor om ledamots behörighet, afgöre dem landstinget, som eger att infordra upplysningar, der så nödigt finnes. § 100. Sedan riksdagsfullmakterna blifvit granskade och kallelsebref uppvisade, utvälje tingen, hvart inom sig, talmän och vice talmän. Innan dessa val skett, skall den i hvardera tinget till lefnadsåren äldste riksdagsmannen derstädes föra ordet. Lands-tingets talman vare äfven talman vid de tillfällen, då riksförsamlingen samfäldt handlar eller beslutar. Tingen ege att, hvart för sig, utse sina sekreterare, så ock annan betjening, som nödig finnes. § 101. Konungen beslämme och late offentligen kungöra dagen, då riksdagen öppnas skall. Å den dag, hvilken icke må utsättas sednare än åtta dagar efter riksdagens början, skola Riksförsamlingens ledamöter, sedan gudstjenst med dem hållen är, sammankomma på rikssalen. Der före Konungen, eller den af Statsministrarne, som Han dertill förordnar, ordet till Riksförsamlingen, och läte den afhöra berättelse om hvad i rikets styrelse sedan nästföregående riksdag sig tilldragit. § 102. F.j må lagtima riksdag, utan Konungens och Riksförsamlingens sammanstämmande beslut, kunna upp'ösas förr än fyra månader efter den dag, då Konungen till folktinget öfverlemnat sin proposition om statsverkets tillstånd och behof. Efter denna tid ege Konungen makt alt upplösa riksdagen, när Han så för godt finner. Urtima riksdag kan Konungen när som helst upplösa. Sammankommer lagtima riksdag, innan urtima riks dag slutad är, vare den sistnämnde äfven då upplöst. § 103.
Direktionerne ingå i upphandling, böra de inhemta upplysning fiån Krigs-Collegium om de pris, som äro gängse å hvad Collegium för den öfriga Arméens behof anskaffar; Åliggande Direktionerne jemväl att låta sig synnerligen angeläget vara , så vidt ske kan, af inhemske, och heldst inom Orterne åstadkomne, tillverkningar af Valmar eller Kläde m. m. besörja Beklädnaden. 7. Soldat, som afgår Ur tjensten, eger ej rättighet till någon Monderings-persedel , så vi« da den ej är uttjent eller kasserad. 8. Rothållärnes årliga tillskott, hvilket a£ Regiments-Skrifvarne utan serskildt arfvode upphäres 5 nedsättes genast derefter i Landt-Ränteriet till Beklädnads-Direktionens disposition. g. Beklädnads-Direktionerne afgifva årligen behörigen verificerade Redogörelser till Krigs-Collegium , sorn tillhörer att desamma granska; Af. vensom Rothållarne ega att genom valda Ombud vid General-Mönstringarne låta verkställa en sådan granskning för den föregående tiden, hvarefter, om dervid icke funnits något att anmärka, Geneial-Mönsterförrättningen meddelar Direktionen decharge , sorn intages i General-MönsterBerättelsen. jo. De Öfverskott, sorn kunna Uppkomma så val af Kronans som af Rothållärnes åiliga bidrag, Underdåniga Skrifvelser. 4*1 förblifva innestående i Randt-Ränterierne utan a (t få utlånas; och upptages beloppet häraf uti den i g Punkten omnämnde , till Krigs-Collegium ingående, Redogörelse. Vid nästinträffande Riksdag bör en fullständig Berättelse om förhållandet afgifvas till Riksens Ständer, hvilka derigenom blif\'a i tillfälle utlåta sig huruvida några förändringar i detta Beklädnadssätt kunna anses nödige.