Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En väl vitsordad Mejerist från Holstein antogs till föreståndare för mejeriet och förestod detsamma under ifrågavarande räkenskapsår. Som han dock ingalunda svarade mot hvad man af honom skäligen kunnat förvänta, och hela mejerihushållningen under honom gick ingenting mindre än väl, så afskedades lian genast efter första årets förlopp, och Styrelsen har sålunda redan långt före detta afhjelpt de menliga förhållanden, som mot mejeriet under dess första år med skäl kunde anmärkas. Också har mejeriet, med den hushållning, som vid detsamma sedan införts, och under ledning af den förestånderska, som nu handhafver detsamma, lemnat helt andra resultater, än under dess förste föreståndares tid. 3:o Beträffande Schäferiets konto och den å detsamma anmärkta förlusten, så härrör denna från räkenskapsårets låga ullpriser. För ullen från Institutets schäferi erhölls detta år endast 1 R:dr 66| öre per skålpund bundt-u|'l och 83j öre per skålpund — 329 — styckoch lamm-ull. Under föregående och efterföljande åren med högre ullpriser, då såsom t. ex. innevarande år ullen kunnat försäljas till 2 R:dr 16^ öre per skålpund, har förhållandet med behållningen af schäferiet varit helt annan. Revisorerne hafva särskildt anmärkt omkostnaden för ullens försäljning, 72 R:dr 29 öre. Styrelsen får härvid erinra, att ullen från Institutets schäferi har årligen försålts å Norrköpings ullmarknad. Att härvid för ullen måst betalas fraktkostnad per ångbåt från Ultuna till Norrköping, att en person till marknaden måst medfölja för att försälja ullen, och att för denne person måst bestås passagerare-biljett fram och åter jemte nödig lefnadskostnad under tiden, torde vara en så klar och vanlig sak, att den väl ej bordt lemna skäl till anmärkning.
Sinbgren titt ©tatömerfet in» betalbt erfättningSbelopp; 17:o af famma bag, angåenbe nebfåttning af räntan för Srt;fnnba fiffe eller betfantmaö afträbanbe tilt bronan; 18:o af famma bag, i fråga om upplåtelfe af mari till ftaben SanbSlrona från bet SaubSfrona fäftning tiUtjöranbe ontråbe; 19:o af famma bag, i anlebning af Äongl. 9Jtaj:tS nåbiga fPropofition an» gåenbe eftergift af 1863 årS arrenbe för lungölabugårben 3t(j§ stofter i -jpallanbS 8än; 20:o af ben 14 SJtarS, i anlebning af Äongl. 9Jtaj:tS nåbiga fPropofttiou angåenbe affönbring af jörb från Stenö lungSgårb för utmibganbe af Stönö för Sån för berebanbe af arbetöförtjenft åt ben i följb af mifjmäpt nöbftällba befollnittgen; 22:o af famma bag, i anlebning af Äongt. 9)taj:tS nåbiga ^ropofition ans gåenbe anflag tilt berebanbe af arbetSförtjenft åt ben genom rnifjmäpt libanbe be» folfningen inom spaj[ala forfén af StorrbottenS 8äit; 23:o af famma bag, angåenbe amotfanbe af mebel till beftribanbc af foftna» berna för åtgårber tilt Ijåmmanbe af boffapSpeften, ifatt ben ffitlte inom lanbet ut» brpta, m. m. 24:o af famma bag, angåenbe ntarbetanbe af förflag tilt np förbetning af ftäbernaS båtsmanshåll; 72 ' 3tim a <5 3
H o n har förmågan — något som är sällsynt hos en kvinna — att oaktadt all idealitet hafva blicken öppen för det praktiska lifvet. Drottningens literära verksamhet har ganska länge varit uppmärksammad. Hon skrifver foPELIUS. på ett enkelt, okonstladt språk; klara och klockrena äro tankarna, som hon bringar till uttryck. Hennes första arbeten utkommo under signaturen » E. Wedi » i » Magazin fur die Literatur des Auslandes und der Gegenwart » (1878), och kritiken var mycket gynnsam. Snart därpå utkommo Sappho, Hammerstein, Ueber den Wassern, Lidandets jordevandring och Pelesch-sagorna. Drottningens produktionsförmåga satte världen i förvåning. Hvart verk var ett helt, i hvart och ett var ett framåtskridande märkbart. 1883 utgaf hon en samling sagor, » U r Carmen Sylva ' s konungarike », af hvilken man kan se, huru fästad hon blifvit vid sitt nya hem, det halfasiatiska landet. Hennes slott Sinaia besö- kes gärna af konstnärer och lärde, som dit ofta inbjudas; här är hon diktarinna, konstnär, husfru och gemål i ordets ädlaste betydelse. Hvar och en som lär känna henne, talar med beundran om hennes snillrikhet och älskvärdhet. I dessa lysande cirklar har, som nämndt, ock det svenska namnet företrädts af en värdig representant, kompositören professor Ivar Hallström, som flere gånger gästat drottning Elisabet på Sinaia. Till flere af drottningens diktverk har Ivar Hallström satt en förtjusande musik; det förnämsta alstret af denna samverkan mellan tvänne så rika konstnärsnaturer är den kända operan » Neaga », som uppfördes i Stockholm år 1884. Vår bekante sångare Arvid Ödmann har ock varit drottning Elisabets gäst. Kejsarinnan Elisabet af Österrike, som för ett par år sedan besökte den rumäniska drottningen på Sinaia, sade efteråt, att man icke kunde föreställa sig något idealare än denna kvinna i sin omgifning. Straffet. Af f Carmen Sylva. og straffade mitt harn. — jtiur svag jag är: mitt hjärta smärtar det så!
Jag har antagit, att på 330 personer, å 2o R:dr personen, uppstått en behållning af 6,boo K:dr; och om jag, med bibehållande af samma vinst på hvar person, vill tillse, hvilket antal personer lemnat sin öfver deras consumtion stigande produetion till de förra 33a personers underhåll och föda genom försäljning , så blir, å 20 R:drs behållen inkomst på personen, antalet af dessa säljande personer 5,000, ihvilka således inom landet ägt tillfälle och kunnat producera öfver egen consumtion för 100,000 R:dr. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 590 Den i 8 Juni. annat, än att, i en Journal, med autorileten af allmänt ombud, fästa Styrelsens uppmärksamhet på hvad Nationen åstundar med hänseende till föremål af allmänt och nationelt interesse, samt hvad mera detta förslag innehåller. Hvarje S(ats-Expedition« åtgärder skulle utgöra föremålet för en så kallad ståendt artikel i denna journal. Jag förstår ej hvad som menas med uttrycket: StatsExpeditionernas åtgärder, Efter min mening sträcka sig StatsExpeditionernas åtgärder ej längre än till utfärdandet af Kongl. Majers beslut. Det blefve således dessa, som skulle framställas i de stående artiklarna, och till behandlande öfvedemnas, som orden lyda, åt utgifvarens egen urskilning. Dét vore lyckligare för saken, och förmonligare för samhällsordningen, om utgifvarens upplysning finge begagnas, innan, men icke sedan, de administrativa åtgärderna erhållit egenskapen af verkställande magtens beslut Jag tillägger allenast, att då redan en StatsExpeditiors åtgärder gifva tillräcklig sysselsättning för tankeförmågan och verkställighetens besörjande, skulie säkert den fullkomliga omfattning af dem alla, som utgör enda vilkoret för denna Journals möjliga nytta, mellan hvilken och dess stora skadlighet icke gifves någon medelväg, iordra sä omfattande egenskaper, att det må vara tillåtet fråga: livar finnes hos en enda person, denna grad af upplysning, visdom pch erfarenhet? ja, jag går * Den 28 Juni. 591 ännu längre, jag frågar: hos hvem finnes förmätenhet nog att ens tro sig äga dem?
Blända slet sig lös, satte händerna för ansigtet och sprang gråtande ut ur rummet. Halfdan gjorde en rörelse som för att följa henne men ändrade sig genast, svängde sig om på klacken och satte sig lugnt ned att läsa aftonens tidningar. “Det der går öfver af sig sjelf,“ menade han. Med tungt hjerta återvände Halfdan några dagar derefter till hemmet. Han hade skiljts från en mormor, som med bitterhet visat honom ifrån sig, sedan han kort och utan att uppgifva några skäl afsagt sig hvarje arfsanspråk efter morfadren och omintetgjort dennes testamente. Han återvände till en hustru, som han lemnat i tårar, till hvilka han visste sig sjelf vara skulden. Han hade god tid att öfverlemna sig åt dystra betraktelser under sin långa och ensliga resa. Hvad hade han väl egentligen gjort att de tvenne varelser, som ensamt i hela verlden stodo honom nära, båda voro i harnesk emot honom. Hade han på något sätt förgått sig emot dem, felat i vördnad mot den ena eller i kärlek mot den andra? Nej, han hade i intet afseende något att förebrå sig. Han hade handlat efter sina grundsatser, i öfverensstämmelse med pligtens och samvetets bud, och hade han någongång sårat, hade det skett ofrivilligt. Vid sin hemkomst mottogs han af den underrättelsen att en liten dotter skådat dagen under hans frånvaro; men glädjen häröfver var mycket blandad, ty Blända låg dödligt sjuk. Hon låg i en orolig slummer då Halfdan trädde in till henne. Han rullade ned gardinerna, tände en nattlampa och satte sig vid bädden, uppmärksamt betraktande den sjukas bleka och lidande drag. En gång under natten såg hon upp och hennes blick mötte Halfdans. “Käre Halfdan, gå för all del till hvila, du, och skicka sjuksköterskan till mig,“ sade hon med en anstrykning af bitterhet i den låga, brutna stämman. “Icke skall du offra din nattro för min skull.“ Han steg häftigt upp och vände sig ifrån henne. Hon såg efter honom med en lång, sorgsen blick, ögonen fylldes så småningom med tårar, och plötsligt dolde hon ansigtet i båda händerna. Det blef en stunds paus.
Maj:!, som anser afskrifning af ifrågavarande lån icke böra medgifvas, vill likväl, i betraktande af ofvan uppgifne omständigheter, härmed föreslå, att det längre anstånd för återbetalningen af samma lån, hvarom Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader gjort underdånig framställning, må af Rikets Ständer varda beviljadt. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers Stats-Ulskott med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Dalum ut supra. OSCAR. J. F. fåhreus. Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse, JM 51. 7 Utdrag af Protokollet öfver Civil-Är ender, hållet inför H. M. Konungen i StatsRådet pä Stockholms Slott den 1 Februari 1851, hvarvid äfven H. K. II. Kronprinsen var tillstädes. Närvarande: H E. Justitie-Stats—Ministerr». Herr Grefve Sparre. Statsråden: Fåhreeus, von Hohenhausen, Wallenstien, Gunther, Genberg, och Gripenstedt. Derefter uppläste Diparlements-Chefen till justering följande, i öfverensstämmelse med förut fattade beslut uppsatta förslag tili Kongl. Maj:ls Nådiga skrifvelser till Rikets Ständers Stals—Utskott, nemligen: l:o. Angående förändrade vilkor för återbetalningen af ett f. d. Expeditionsfogden C. J. Moritz beviljadt låneunderstöd för sänkning af sjön Ökvattnet i Westerbottens län. Och täcktes Kongl. Maj:t, enligt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, berörde förslag, sådane de finnas detta protokoll bilagda, i Nåder gilla samt befalla, att, i enlighet dermed, skrifvelser skulle till Stals-Utskottet expedieras. Ex protocollo, C. A. Schaléen. Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående ersättning till Landshöfdingen m. m F. O. Silfverstolpe, för den af honom aftjenle begrafningshjelp; Gifven Stockholms Slott den 1 Februari 1851.
In fidem protöcolli, F, O. Silfverstolpe: Onsdagen den 28 Maj 1834» Plenum kl. 6 e. m. Justerades arne prot.-utdr. för denna dag f. ni. Företogs till pröfning StatsUtskfs d. 21 dennes pä böf7 II. 46 36» Dru aS M » j e. m. det lagda ntlåt. N:o 87, ang:de regleringen af Riksstatens g:de hufvudtitel. Gr. von Rosen, Axel: Orsaken, hvarföre jag begärt ordet, är att göra några anmärkningar vid StatsUtsk:s behandling af Commercerådet Wijks motion om penningeanslag för Chalmerska technologiska skolan i Götheborg. Jag kan vid detta tillfälle ej underlåta att vara Utsi;, förbundet för det att det erkänner vigten af denna inrättning, och äfven är jag tacksam för det att Utsk. ej afslagit motionarens begäran, ehuru det endast bifallit den på det sätt, att Utsk. förmodat, det K. M. uti den tillökning, Utsk. på hufvudtiteln föreslagit, skulle finna medel att göra anslag till den ifrågavar. allmänt nyttiga inrättningen; men då Utsk. säger i första meningen, att det saknar all närmare underrättelse om inrättningens organisation, tror jag, att sådant härrör derifrån, att Commercerådet Wijks motion ej varit så historisk, som den bort vara. Detta gifver mig anledning att utbedja mig R. o. Ad:s tålamod, då jag anser mig böra göra en utveckling af ämnet. Götheborgs stad har från långliga tider varit känd för stiftandet af välgörenhetsinrättningar, jag medgifver det, med mer eller mindre klokhet i beräkningarna; men i sin tendens har den öfverträffa! alla våra öfriga släder. Bland dessa inrättningar hafva äfven en slör del uppfostringsanstalter blifvit grundade. En friskola finnes, som underhåller 600 å 700 barn; men så väl denna anstalt som flera andra hafva frambringat omogna foster emot hvad man åsyftat.
Utom indelningar och spanmål in natura, i likhet med hvad den senaste Riks-Staten upptager, dock efter den beräkning, sorn den af Rikets nu församlade Ständer upprättande Riks-Stat för år 1841 och följande åren intill nästa Riksdag kommer att utvisa. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 December 1840. Uppläst ecb godkändt hos Ridd. och Adeln den ii Dec. 1840. Preste-Ståndet den ia Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den 16 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, angående reglering af utgifterne å Riks-Statens 6:te Hufvud-Titel. (Stals-Utsk. Uti. N:ris 57, 214 och 301, samt Först. Stals-Utsk. Mein. N:o 339.) S. A. K. Sedan vid sislförflutne Riksdag den förändring i afseende på centonal-afgiflen blifvit beslutad, att samma afgift borde för framtiden i förening med allmänna bevillningen uppbäras och till Riksgälds-Contoiret ingå, hvaremot, såsom ersättning för berörde afgift, å Sjette Hufvud-Titeln uppfördes anslag, svarande emot medium af dess belopp åren 1821—1830, nemligen till Wadstena Krigsmanshus-cassa 34,000 R:dr och Amiralitets-Krigsmans-cassan 5,000 R:dr, så har E. K. M., med afseende derå, att medeltalet utaf centonal-bevillningen för åren 1835—1837 utgjort 41,967 R:dr, i Nåder föreslagit, att ersättnings-beloppet till nämnde cassör måtte förhöjas till 42,000 Rrdrj och 3oi Expeditions-Ulskottets Förslag lill tind.
Bet. N:o 5. 11 digheterna kunna, föranleda, fastställes såsom taxeringsvärde på omförmälda egendomar och utgöre en ledning för bestämmandet af värdet pä de öfriga. Har egendom genom eldsvåda, valtvflöde eller andra olyckshändelser blifvit försämrad, bör, vid taxeringsvärdets bestämmande, billigt afseende derå fästas. % 104. / enlighet med de föreskrifter, som i 102 $ gifvas, åligge del Taxeringskommitté, att på heder och samvete, efter bästa förstånd och öfvertygelse, bestämma den inkomst, som handel, rörelse, näring eller handtering under näst föregående är ansetts lemna, samt derefter påföra hvarje skattskyldig hvad, efter i denna stadga antagna grunder, af honom erläggas bör; hvarvid den allmänna föreskrift gäller, att afdrag för skuld eller ränta derå icke må ega rum. Hvad Taxerings-kommitté sålunda fastställt, galle till ofelbar efterrättelse, till dess skattskyldig genom framlagda böcker och räkenskaper ett annat förhållande styrkt.
Välkommen var hon långt ifrån alltid, hon hade en märklig förmåga att kunna komma olägligt, och när hon väl var kommen, stannade hon alltid, tills dagen var forliden, nöjd och belåten, der hon satt i soffhörnet i sin gamla svarta sjal, med sina båda lockar hängande ned på ömse sidor om det skrynkliga, gråa ansigtet och med de runda blåa glasögonen på den stora krokiga örnnäsan. Hennes ögon syntes aldrig, hon måste akta dem för dagern. Under dessa långa visiter var hon idel öra för händelserna ute i verlden — om den nya operan, om soaréer inom den förnäma societeten, om sista konserten, fröken Grabows bröllop, fröken Eks Margareta. Eller också talade hon sjelf, men då mest om sitt forna jag, om den tid, då hon var en uppburen sångerska, om sin bekantskap med Jenny Lind, som hon till och med fått sjunga duett med en oförgätlig afton, — om hvad kronprinsessan Josephine sagt till henne en qväll i musikföreningen. När någon af hennes bekanta helsade på i hennes hem, då höll sig gamla fröken alltid till det närvarande. D å var det hennes krämpor, husvärdens njugghet, hennes penningbrist, hennes dagliga svårigheter gent emot de andra hyresgästerna, hvilka klagade i kapp med henne på ' den fruktansvärda Lovis, och gent emot nämda odjur, som hon likväl ej vågade säga upp, ty då var hon rädd att Lovis, — om hon verkligen skulle gå — skulle taga med sig allt som fans i huset. Det var mer än en, som sökte öfvertala gumman att skaffa sig plats hos pauvres honteux, der hon kunde lefva sorgfritt och lugnt och slippa både Lovis, husvärd och grannar. Men nej! Sälja sina möbler, sin broders gamla skrifbord, sin flygel! Man betalar ingenting för möbler — och hon skulle säkert inte få ut pengarna. Det sista bandet mellan henne och det jordiska, det var dessa minnen, hon hade omkring sig, — hvad skulle hon göra dagen lång i ett främmande rum med främmande möbler, som hade ingenting — platt ingenting att säga henne? Men hon grät och gnälde. Hon kunde inte lefva länge, hon kände, hur det gick bakåt för henne. saker, ridikylen, ' dörrnyckeln, som hon ständigt bar haugande på fingret, och paraplyet.
Resultatet deraf tycktes mig vara, att konjunkturen nu är vida bättre än den var vid 1844 och 1845 årens riksdag samt att det skäl, som då talade för nedsättning i skallen, numera bortfallit. Vid berörde riksd. hade jag jemväl den äran att vara ledamot af StatsUtsk.; jag förutsäg dä alt följden af den beviljade nedsättningen skulle blifva, alt när uppsättning en gång ifrågakomma, derom skulle uppstå en hård strid. Sä har också nu inträffat, sä väl i StatsUtsk. som inom Stånden. För min del anser jag, såsom jag nyss nämnde, att de skäl, som vid förra riksd. talade för nedsättning, numera ej förefinnas och hade således önskat alt Utsk. föreslagit återtagande af den gamla skatten. Dä Utsk. nu likväl icke så gjort, utan ansett, sig böra föreslå en medelväg, af skäl att det befarade, att en alltför hastig förhöjning skulle verka menligt på tackjernstillverkningen, och jag dessutom är öfvertygad alt Utsk., i händelse af äterremiss, vidblifver denna sin åsigt, vill jag visserligen icke yrka derpå, utan förenar mig med dem, som tillstyrkt bifall till hvad Utsk. uti denna punkt föreslagit. Ilr Akerman: Jag vill icke upptaga Ståndets lid med någon vidare utveckling af mina åsigter i saken, men jag hav icke kunnat underlåta att lästa uppmärksamheten på halten af det märkvärdiga yttrande Frih. Jak. Cederström här sednast haft. Visserligen är landet fattigt, men skulle hans definition af tiggeri antagas, sä att hvar och en som begär något vore att anse såsom en tiggare, så fruktar jag att vi litet hvar komme att tillhöra denna klass. Gr. Spens, Jakob Melcher: Afven jag ber att få förena mig med de ledamöter som begärt äterremiss af den nu föredragna punkten, på det StatsUtsk. måtte bomma i tillfälle att fastställa tiondeafgift en i enlighet med K. M:s nåd. propos. Jag är icke tackjernstillverkare, har aldrig varit det och kommer troligen aldrig att blifva det, således kan jag anses vara opartisk vid bedömande af denna fråga.
13 7^k clenna anleclning, oell cla llikels 8läncker nu äro körsäwlaile, liar Kongl. klai:l anseli, 8ig llöia mecl Dess liukvuclsakliga laeslul i clella ämne utskjuta, oell vill nu liäi mecl i I^äcler inllemia klikels 8iän6ei s unclercläniga ^llrancie, Iiuruvicla cle, löv elei as clel, vil^a, s>a säll. Lonc!e-8länclel viel sislkörllulns kliksclag föreslagit, köi klara: all inom cle skjuts-lag, eler pluralilelen ^llral sig villig, all, ^,ä u^^gjorcle vilbur, inga okverenskommelse om entresn enacle, emol ujljaliöi anele sk Illällvell kieservskjutssk^Ieligllelen, minoi ilelen ovilkorligen mä vara körjlligtacl all unclerkasla sig majoritetens, oell cle krän varande cle närvarancles tieslul; Iivarekler Kongl. Na^:l kommer i tillkalla all, meck anlecluing ak Iivacl llikels 8länc!er clerom vllra vell vlleiligaie kunna linna nvcligl all i amuel koresia, sami. Kongl. Naj:l jarökvar lill änclawälel leciancle, Dess Kacliga kieslut meeiclela. Kongl. lVIaj:l körlllikver llikets 8läncler mecl ali Konglig lVäcl oell Vnnesl släclss väiiaevägen.
Inom familjen knyta sig våra närmaste jordiska band, fäster sig vår ömmaste tillgifvenhet; dernäst mellan våra likar; vare sig likar och grannar i bostad, i förmögenhet, i seder, i tänkesätt, i skrän, i stånd eller i samfund. Denna eviga naturlag är ock en grundlag för hvarje samhälle, och det beslår i mån af dess bevarande, eller uplöses genom dess åsidosättande. Hvem vågar väl neka att hvarje afdelning i samhället önskar att bereda de största möjliga förmåner, och söker att dem förskaffa åt hvar sina medlemmar; och hvem kan bestrida att detta är fallet ännu hos oss, och aldramest i de stånd eller samfundsklasser, som stå lägst i humanitet? Det är derföre alla vettiga lagar sökt, så långt möjligt varit, att bereda åt hvarje samhällsklass domstolar af gelikar, på det att ovälden måtte så mycket tryggare bevaras, och rättvisan icke lida genom denna medvetna eller omedvetna böjelse att gynna sina egna. Så hafva ock domstolarne varit inrättade i Sverige, delta land, som af alla jordens länder ägt, intill detta tidehvarf af vanvettigt sjelfmord, de yppersta lagar, de klokaste inrättningar och i följd deraf ett fortskridande, ojemförligt lugnare än alla andra nationers. Sedan våra urfäders enda stånd, den allena jordegande, den ensamt i rikets ärender jemte Konungen, och i andeliga ämnen Presterskapet, afgörande Adeln, hade, efter Christendomens införande, lemnat frihet, jordbesittning och slutt, äfven deltagande i rikets värf åt nya klasser och ständer, ordnades domstolarne i enlighet med detta förändrade statsskick. Då, under hela medeltiden, Konungen icke personl. dömde, företräddes hans ställe vid Räfstetingen af någon storättad man, biträdd af Lagman, Häradshöfding och flera ädlingar. Lagmannen hade vid sina ting bisittare äfven af adel.
Anckarsvärd har resumerat sitt yttrande derhän, att det efter hans öfvertygelse väl skulle vara önskligt om den nuvarrde lagen blefve på det sätt ändrad, alt Thronföljaren förklarades för sjelfskrifven regent vid de tillfällen då Konungen är förhindrad att sjelf föra styrelsen, men att, i de fall thronföljaren jemväl är derifrån hindrad, riksstyrelsen så ordnades, att den antingen af Interims-regeringen öfvertoges, eller ock National-representationernas pligt och rättighet att derom förordna inträdde. Gr. Anckarsvärd har måhända härutinnan icke tillfyllest uttryckt sig så, som han sjelf menat, emedan något val emellan de af honom upställda alternativerna vid detta tillfälle icke kan ifrågakomma. National-representationernas rätt att bestämma om styrelsen, så snart de hunnit sammankomma är redan gifven, och någon förändring deruti har icke blifvit ifrågasatt. Här är endast fråga om den tid af högst 12 månader, som förflyter innan National-representationerna äga att sammankomma, och för denna tid finnes, då Thronföljaren är omyndig, intet annat val än att antingen bibehålla en så beskaffad Interims-regering, som den nuvartde, och taga den i första hand för god, eller att genom ett förändradt grundlags-stadgande åtminstone aflägsna nödvändigheten häraf medelst regentskapets updragande åt en sidoberättigad Arfprins, så vidt någon sådan finnes alt tillgå. För min del kan jag, med afseende å hvad jag redan anfört, så mycket mindre tveka i valet mellan dessa utvägar, som man kan taga för alldeles afgjordt, att äfven om National-representationerne skulle, då de sammankomma, finna för sig en aldrig så väl sammansatt Interims-regering af ansvarige embetsman från båda Rikena, de likväl icke skulle underlåta att så fort som möjligt uplösa en sådan Regering och ersätta den med ett regentskap, hemtadt så vidt ske kan från det Kongl, huset. Ty, mine Hrr, fastän grundlagen från 1809 ännu tillåter oss att t.