Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kunde nu alla dessa omständigheter, hvar för sig eller förenade, gifva skälig anledning till missnöje, huru mycket större måste det blifva, sedan en bedröflig erfarenhet visat, att båtsmän, som innehaft och ännu innehade torp, i allmänhet på ett betänkligt sätt vanvårdade dem, hvilket vid en allmän besigtning af kompaniernas chef blifvit utrönt, samt att unga dugliga karlar på inga vilkor kunde förmås att blifva rekryter, om de måste hafva torp. Alla uppoffringar, som på torpen blifvit nedlagda, voro ändamålslösa, när deras innehafvare antingen icke brukade eller ock vanskötte dem, eller när ingen ordentlig karl ville emottaga en sådan lägenhet. I dubbelt afseende vore detta bekymmerfullt; nemligen först att torpen stodo obegagnade och sedan att de lediga numren.ej kunde ersättas med andra än odågor iull Kronans tjenst. Att under sådane omständigheter tvinga flere rotehållare, hvilka ännu icke fullgjort författningens föreskrift, att afstå jord till torp, vore, enligt G Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande Jtä 45. motionärernes förmenande, lindrigast sagdt. besynnerligt. Hvartill kunde det gagna, Bär knappt någon ville binda sig vid en lägenhet, som han saknade medel, håg och fallenhet att sköta. Det låge ej i sjömannens lynne att fästa sig vid en torfva, som han blott för någon tid finge besitta; han ville egna sig åt sådane sysselsättningar, hvilka gåfvo en hastigare och säkrare inkomst, än af ett vanskligt åkerbruk kunde hämtas. Hade han dertill frihet, så försörjde han merändels sig och de sina väl. Bevis härpå lemnade en del af det manskap, som åtföljde Fregatten Eugenie på dess verldsomsegling och då samlade ett litet kapital Några af dessa båtsmän hade legt andra för sig, för att slippa torpen. En af desse båtsmän hade uppsatt egna byggnader och köpt ett stycke jord invid torpet, som ingen bebodde eller begagnade.
StatsGontoret directe utbetalt 43,625 R:dr 19 sk. 9 rist. samt till Kongl. Collegii disposition anordnat 25,628 R:dr 36 sk. Å anslaget till Farsoters och smittosamma sjukdomars botande 9000 Ridr, har, sedan 206 R:dr 17 sk. 9 rist. till anslaget för medico-legala besigtningar blifvit förskjutne, en behållning af 496 Ridr 38 sk. 4 r:sk uppkommit, äfvensom anslagen till Vaccinationens befrämjande samt till åtskilliga behof och föremål lemnat behållningar , det förra 14 Ridr 18 sk. 10 rist. och det sednare i53 Ridr 22 sk. 5 rist. 2:o Enligt ÖfverDirecteuren och Riddaren Norlings speciella Redogörelse för de vid Veterinairelnrättningens Smedja och Sjukstall influtne medel, utgjorde vid 1829 års slut: Smedjans Contanta behållning 1,195: 3. ir. och Sjukstallens D:o 718: 26. — Vid i83o års slut: Smedjans behållning 814: 46.- samt vid Sjukstallen en brist uppkommen al .. 445: 32. — varandes de år i83o för Sjukstallen ökade utgifterne, hvilka medtogo icke allenast behållningen från år 1829, utan äfven derutöfver bristsumman 443 R:dr 32 sk., eller tillhopa 1162 Ridr 10 sk. 10 rist. mera, än det nästföregående året, förorsakade deraf: att priset för Hö år iS3o varit ovanligt högt, utan att någon förhöjning i FoderTaxan för inlemnade Hästar fått äga rum, samt att circa 80 Hästar det året en längre tid gratis underhållits för anatomie och vetenskapliga rön. 5:o
i ning, medan Beda kastade en blick i spegeln lustigt far på sig sjelf och sin toalett. De kommo allOch spinner lyckodrömmar, om hur han deles lagom ut på verandan för att se vagsnart blir karl. nen göra svängen kring gården och stanna vid trappan. Då skall han vinna ära och tjena gods Beda hade riktig hjertklappning af nyfikenhet. De hade aldrig förr haft någon inoch gull, Det fins ej någon Goliat, som han ej slår ackordering, och hon undrade, hur hon skulle komma att trifvas med den främmande flickan. omkull. De skulle dela rum uppe på vinden. Vid första ögonkastet på den nykomna » Hör, mor, jag tror jag rider till kungen kände Beda, att hon skulle komma att tycka nu i hast! » om henne. Det var en ung flicka, något älOch mor hon ler och nickar och spinner dre än hon sjelf, men större och fylligare, fastän smärt om lifvet. Hon tycktes hafva utan rast. gråtit, ty hennes vackra, lifliga ögon voro en smula rödkantade, och det täcka ansigtet Den rutiga sjaletten, som annars har för sed hade ett nedstämdt uttryck, hur ofta det än Att sluta tätt kring pannan, på halsen glilystes upp af ett intagande leende. dit ned. Beda satt tyst och betraktade henne, medan de drucko kaffe. Hon tyckte sådan Lill ' Olle stannar gångarn, på väg till kunsynd om henne. Det var nog svårt att för första gången komma hemifrån till vildt främgens slott, mande menniskor. Man borde vara riktigt Och ropte till förvånad: » Kors, mor, ditt vänlig emot henne, det kände hon. Men hon hår är grått! » var för blyg att komma sig för, och hur det var gick hela eftermiddagen, utan att de blif» Din jacka, käre Olle, som jemt ska ' lapvit närmare bekanta. pas på, Då de sagt godnatt och lemnats ensamma den hinner till att göra din mor i förtid för att gå upp på sitt vindsrum, började Beda slutligen känna sig litet mera obesvä- grå. » rad.
Stander hemställa, att nämnde Summa mätte såsom Kongl. Mast ästat a innewarande ars Stat warda uppförd: Likasom at de Zo.ovo R:dr, som lill ränta och afbetalning pa deniBanquen lyftade mindre Creditivchumman erfordras, och hwarföre Ansiag a Stat saknas, men för hwilrcn, sa wäl som öfrige Ränteoch Capital-afbetalninoar till Banguen, Tullmedlen, enligt Riksens Ständers Förordnande äro Hypolheque, maga fran innewarandc ars och framgent Stats-Wcrket serskildt ersättas af allmänna Bewillningen. Som Utstottet fatt emottaga Kongl. Majus särskildta Nådiga Proposition angående Hushållningen wid Strömsholms och Kungsöhrs'.Kungsgårdar samt Stuterie-Inrättningen wid Strömsholm med -dek mera som med samma ämne äger gemenskap; sa får Utstottet teröfwer serskildt Utlåtande til! Riksens Högloft. Ständer afgifwa. Men 6ZS Den rz Junti. Men hwad beträffar kostnaden, som kan er, fordras tiodea Reglering Riksens Stander begärt nied Hushållningen wid Drottningholms och Grips, holms Kongl. Lust-Slott, och hwilken Reglering genom serstiidte Committerade warder utarbetad och förestagen; torde Stats-Utssstlet wid Finance-pla, nens uppgörande sa färesta den tillgäng as Stats, Wreket» medel, som härtill mä wara att begacmaS. Hwilker alic sock till Riksens Högloft. Stän, ders onipräfwandc wördsammeligen öswerlemnas. Orebro den i-> Juni» 18-2. Pä Högloft. Ridd. och Pä Högw. Prest,Ständ. Adelns Led. wägnar, Ledam. wägnar, 6sr1 körner. 6ust Pä Wallof!. Borgare, Pä Hederw. Bonde, Ständ. Led. wägnar, Ständ. Led. wägnar, st. Wedelin s^n6. ^näersson. 6. tunelius.
Derjemte har Utskottet erhållit del af ej allenast Stats-Rådets och Högsta Domstolens i ämnet hållna Protokoll, än äfven det förslag till en motsvarande lag lör Konungariket Danmark, som, enligt hvad i den nådiga Propositionen förmäles, blifvit inom Kongl. Danska Justitie-ministeriet utarbetadt för att föreläggas den Danska riksdagen: och får Utskottet nu, efter granskning af de begge lagförslagen, sitt yttrande i frågan afgifva. En lag af sådan beskaffenhet, som den af Kongl. Majit nu föreslagna, är ingalunda sällsynt inom Europeiska länder. Två af de största och ett betydligt antal mindre Stater hafva redan under vissa vilkor, hvaribland förnämligast det af reciprocitet, medgifvit verkställighet af domar, afsagda i ett annat land, äfven dä de särskilda ländernas lagstiftningar varit i afseende ä rättegångsforrnerna från hvar - 12 Lag-Utskottets Betänkande N:o 61. andra afvikande. Behofvet af en sådan lag blir ock känbar! i mån af en mer eller mindre liflig beröring emellan folken; och då fråga är om grannstater, framkallas detta behof icke endast af den egentliga affärs-rörelsens kraf, utan lika mycket af de öfriga rättsförhållanden, som lätteligen uppstå emellan individer af de särskilda staterna. Dessa rättsförhållanden kräfva nemligen ett skydd af ]agarne, som dock är allt för ofullständigt, så länge verkställigheten af ett domslut endast kan ske inom det land, den dömande myndigheten tillhör, och så länge en resa öfver riksgränsen är nog för att undandraga sig uppfyllande af lagliga förbindelser och göra sig oåtkomlig för den exekutiva makten. Af ett sådant förhållande lärer väl ingendera staten kunna anses skörda någon vinst; men väl kunna derutaf uppstå betänkliga olägenheter, hvaribland i synnerhet den af minskadt förtroende emellan de särskilda staternas medlemmar.
Se föräitbringar i Samängen, font af l)3röfningd-(£ommittéen gorad od) i ^Srotocottet intagad, fiola, genom titbrag beraf, mebbelad 8attbö4?antercrarett od) af l)onom utförad i färffilb Sängb, font för pmatje flattflplbig, l)wilfend tarning blifwit föränbrab, wtfar, bäbe l)wab wib tärningen blifwit päförbt od) liwa b §)3röf Små från be förmaltanbe SGBerfen, •tillfammanb Sjugitfer perfoner. 2:o 9)Zeb malet af befie febitarc, få mät font 9iit& Std $rotocollb Äantererareit mib Öfverståthållareembetet i Ärono ÖfmerStåthållaren ntfätter tiben till ^Sröfningö Sid fojlttaberd beflrtbaitbe lin b be hållna taxeringarne, fåfont för treetta formulärer, $ärab& Semte benna procent får, tid befja foftnaberé beftxibattbe, af inflptanbe BemtdttingSmebel färffilbt anmättbaS $eml)unbra gratio UtifSbaler Banco inom Norrbottens Sätt, Småhuitbra NifSbaler Banco inom SöefterbottenS och 3emtlanbS Sätt, famt @tt ^tuttbra femtio NifSbaler Banco inom 2Befter 2:o ©å mål för !tNantalS Sebamöter af £areringd It» tulan fjod Äomtngcnd ä5efallningdf)afmanbe inom £må måttaber från ben bag, bebet 311 ben ftaganbe litifinöjb meb Äonungettd SSefallnittgdljafmanbed
De förluster, sorn postverket har gjort genom poströfverier äro åtminstone för ledamöterne i Bevilln:sUlsk. kände. Vid öfverläggning af denna fråga, torde väl BevillnssUtsk. hafva fått utredt, att icke, åtminstone mig veterligt, i något annat land postverket, utan någon ersättning ansvarar för livad som genom röfverier kan bortkomma. I ett mycket stort land, der tillförene osäkerheten pä vägen varit mycket stor, nemi. i Frankrike, der den mest noggranna uppsigt i den vägen hållits, och der postverkets vagnar mycket väl varit försedde och åtföljde af gensd’armer, der genom alla dessa polisanstalter, röfverier på landsvägarne äro högst sällsynta, der påtager sig postverket ändock alls ingen ansvarighet för hvad som genom öfvervåld och röfveri kan gå förloradt, utan hvar och en måste hos assurance-kompagnier derför söka sin säkerhet När man då tager i betraktande, att, med undantag af bankens sedlar, hvilka aldrig gällt till sitt fulla belopp utom i Paris, denna afsändning merendels skedde i guld, hvilket återigen ökade afgifterna för desse afsändningar, samt att vexlarne äro af den beskaffenhet, att det är mycket svårt i orterne, att få en vexel på Paris, ty Paris har alltid att fordra af orterne, sä måste der, både en hög afgift betalas, och serskild assurance anskaffas. Då måste det väl också vara billigt, att den sorn här i Sverige vill njuta fördelen af att med trygghet kunna afsända sina penningar, också gifva någon ringa afgift till postverket, för att minska dess förluster vid inträffande röfverier o. s. v. Jag kan således icke annat än i allo tillstyrka Ulsk:s förslag, som är en början och kanske icke behöfver blifva mera derest icke liberaliteten på vägarne blifver alltför stor, för att de förluster som postverket gör, i sådana tider må kunna derigenom betäckas. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag. Hr Rosenblad:
Ständer nu ficke ägde rått att ogilla eller klandra elt dylikt sedermera fortsatt förfarande. Riksens Ständer beslutade likväl år i8i5, att de 800,00c R.d. skulle småningom godtgöras DisoontCassan; men att i detta öfverseende af hvad som redan håndt, finna en tillåtelse att jdterligare skuldsätta CanalBolaget, förefaller mig högst undransvårdt. Det yttrande af Grefve von Platen, att han i framtiden om samma belägenhet inträffade, ämnade taga samma utväg, som den hvilken nu år fö* remål för anmärkning , år ett ytterligare bevis, att Kongl. Majits och Riksens Ständers föreskrifter icke för honom åro af särdeles värde. Förmodligen anser han sig öfver Lagen, men jag skall aldrig upphöra att yrka, det GöthaCanalDirectisn, lika som andre, må efterlefij va gällande författningar. Lika med Grefve von Platen anser jag för en lycka att tillhöra ett RiksStånd, der jag obehindradt kan yttra mina tänkesätt, och der jag ej behöfver antaga som gifvit allt hvad som säges — blindt tro på blotta uppgifter. På denna grund kan jag också icke godkänna det skål, att GÖthaCanal* Direction ej haft annan utväg ån den, »oin blifvit vidtageu. Jag upprepar hvad jag förut haft åran yttra, att, såsom jag fattat Riksens Ständers Beslut, innehåller det, att innan det årliga biträdet lämnades, borde det vara intygcdt, att Den 2 Junii, det föregående årets arbete blifvit fullbordadt -— ej endast efter den allmänna planen — utan i enlighet med den Kongl. Maj:t för samma år i Nåder faststält. Så har jag fattat denna föreskrift och så skall den säkert fattas af hvar och en, som kan låsa och vill förstå Svenska språket. Jag hemställer, om man deraf möjligen kan eller bör draga den slutsats, att arbetet skulle fullbordas — om man ägde medel eller icke, — om man ock derföre nödsakades skuldsätta sig, hvilket Stånderne så mycket mindre åsyftat, som de tvärtom ålagt Canal. Directionen att åter betala den åsamkade gälden. Har då
Stf tnfatte capital i aroft (jätte gamla ® lit fimer ISsBpggnab, för Smida atolf procent af ftcitgt. 9J?aj:t ocl) Grottan årligen 6etafa3/ en fjerbebel af famina ränta. 4:o Sif ^ritkontoret, atre anfenbe Sttfiäbater.
Jag erkänner, på sätt den förste värde talaren yttrat, att om Etsk. hade trott sig böra eller kunna tillstyrka omedelbart ett anslag, till förökande af lolsarnes lönevillkor, så hade det i första rummet varit Etsk:s skyldighet att begära ett sammanträde med StatsEtsk., och sedan likaledes de sammansatta Etslcns skyldighet, att utreda behofvet af denua löneförhöjning och tillse tillgångarne, innan de afgifvit sitt utlåt.; men då till en början detta behof af Etsk. ansågs vara tillräckligen styrkt af de nu anförde skälen, och Utsk. dessutom ansåg alt genom ett sammanträde med StatsEtsk. undersökningen i ämnet kunnat komma att draga väl långt ut, har Etsk. ansett det vara rättare, alt tillstyrka R. St. att hänskjuta frågan till K. M., med und. anhållan, att K. M. täcktes taga densamma i nåd. öfvervägande. Etsk. skiljer sig sålunda från Frih. Palmstjerna endast derutinnan, alt Etsk. tillstyrkt R. St. böra till K. M. ingå med en und. anhållan, det K. M. täcktes låta undersöka ”i hvilken man lolsarnes lönevillkor, der sä behöfves, må kunna blifva förbättrade, samt att resultatet af detta vigtiga ämnes utredande måtte inför Rikets näst sammanträdande Ständer framläggas.” Etsk. trodde nemi., att dä det icke uttryckt någon bestämd anhållan, utan blott i full sä skulle behöfvas, det vara nödigt, alt Ständerne redan vid denna riksdag uttryckt en sådan tanka, hvarigenom e erkände att ett behof förefans. Skulle likväl R. o. Ad. icke vilja antaga Etsk:s betänk, sådant del nu är, så förenar jag mig med den sista värde ledamöten deruti, alt jag icke ser någonting som hindrar R. o. Ad. att antaga den redaction, som Frih. Palmstjerna Den 30 October f. m. 399 yrkat utan att begära någon återremiss, som blott skulle leda till tidsutdrägt. Frih. Cederström, Jacob:
Stuxberg, den förre deltagare i öfvervintringen vid Mosselbay 1872–73 och Jenisej-färden 1875, den senare i Jenisej-resorna 1875 och 1876, samt docenterna Hj. Theel och A. N. Lundström, båda deltagare i 1875 års Jenisej-färd. Efter middagen framlades programmet för den tilltänkta resan, ungefär i den form, i hvilken detsamma sedermera blifvit på flere språk i tryck offentliggjordt. Härefter uppstod en liflig rådplägning, hvarunder skäl anfördes för och mot planens utförbarhet. I synnerhet gaf frågan om isförhållandena och hafsströmmarne vid Kap Tscheljuskin anledning till ett utförligt meningsutbyte. Slutet på detta blef, att Hans Majestät först af alla förklarade sig öfvertygad om reseplanens utförbarhet och beredd att ej allenast såsom konung utan äfven som enskild man kraftigt understödja företaget. Grosshandlaren d:r Oscar Dickson delade Hans Maj:t Konungens åsigt och lofvade bidraga till de betydliga omkostnader, som den nya upptäcktsfärden erfordrade. Det blef den sjette resa till de högnordiska farvattnen, hvilken d:r O. Dickson till större eller mindre del bekostat.1 D:r O. Dickson blef sedermera Vega-färdens bankir, i det han till betydlig del förskotterade omkostnaderna för densamma, men efter återkomsten blefvo dessa jemnt fördelade emellan Hans Maj: t Konungen, d:r Dickson och herr Sibiriakoff. Jag hade genast den tillfredsställelsen att vid denna nya ishafsfärd kunna såsom föreståndare för expeditionens botaniska och zoologiska arbeten fästa mina gamla bepröfvade vänner från föregående resor, de i den arktiska litteraturen så väl kända forskarne, docenten d:r Kjellman och d:r Stuxberg. Längre fram på året erbjöd sig äfven en annan deltagare i 1872–73 års öfvervintring på Spetsbergen, löjtnanten, numera kaptenen vid svenska flottan L.
Ridderskapet och Adeln vackt, lill Slats-Ulskottet remitterad motion, har blifvit föreslaget: att alla Stålens em.belsoch tjenstemän m. fl., som resa på Kronans be kostnad, mätte åläggas att, under de åistider, då ångfartyg med beqvämlighet kunna begagnas, och der sådane finnas att tillgå, på dem färdas, så långt möjligt är, utan hinder för resan eller dess fördröjande, så framt ej serskilda omständigheter fordrade undantag härifrån, i hvilket fall Kongl. Maj:t eller den auctoritet, sorn anbefallt resan, borde dertill lemna medgifvande; och har motionären,. såsom skäl för detta yrkande, anfört, att ångfartygen i Sverige vunnit det förtroende, att de fleste resande, så väl till vinnande af större beqvämlighet och skyndsammare fortkomst, som äfven för penningebesparing, heldre skola begagna dessa transportmedel, åtminstone under sommarmånadetne, än att färdas landvågen; att äfven embetsoch tjenstemännen, vanligen och då sådant låter sig göra, skola företaga sina embetsresor å ångfartygen i och > icke destomindre påföra Kongl. Majit och Kronan resekostnader, efter hvad dé hade utgjort, . om > resorue företagits landvågen; att den föreslagna åtgärden derjemte skulle, om den verkställdes, leda till en besparing i Stats-Verkels utgifter, sorn vore så mycket mera behöflig, sorn de af Rikets Ständer anslagne summor till reseoch tractaments-kostnader sällan befunnits tillräck lige; samt' slutligen att anslaget härtill, i händelse skjutslégan kommer att ökas, , tarfvade en betydlig tillökning. Efter det Stats-Ulskottet ■ ansett1 sig böra tillsammans med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandla frågan, hafva Utskotten gemensamt tagit densamma i öfvervägande; och ehuru Utskotten, lika med motionären, önska, att minskning uti det betydliga anslaget för embetsoch tjenslemäns reseoch tractaments-kostnader måtte kunna åstadkommas, Bih. till R. St.
Såsom skäl för riktigheten af den åsigt, att erforderlig lojeringskoppar borde tillsläppas af Banken, då myntning för dess räkning eger rum, har öfverdirektören serskildt åberopat den omständighet, att då, på sätt nämndt är, under åren 1810—1814, myntning af 2 och 4 skillingsstycken i specie för Banken verkställdes, hade från sistnämnde verk aflemnats all härtill behöflig lojeringskoppar. Sedan, till ledning vid förevarande afskrifningsfrågas bedömande, Utskotten anmodat fullmäktige i Rikets Ständers Bank att, rörande beskaffenheten och giltigheten af de från myntverkets sida anmälde ofvanuppgifne fordringsanspråk, sig yttra, hafva tili följd häraf fullmäktige till Utskotten insändt ej Stalsoch Banko-Utskottens Utlåtande j N.o 34- 7 mindre eget utlåtande än Bankens understyrelses i ämnet afgifna yttrande, uti hvilka handlingar hufvudsakligen anföres, att då, euligt banko-reglementet af den 26 April 1810, utvexling af silfvermynt från banken skulle ska egentligen i 4 och 2 skillings-stycken, Banko-styrelsen af dåvarande Bankoutskott bemyndigats att hos Kongl. Maj:t begära en påskyndad myntning af dessa sorter, emot vilkor, om så äskades, att i detta serskilda fall godtgöra myntverket den deraf uppkommande drygare kostnad. Efter det en sådan godtgörelss blifvit af Kongl. Majit uttryckligen begärd och af banko-fullmäglige medgifven, hade, i följd af myntverkets afgifna räkningar, under loppet af åren 1810—1815 från Banken utbetalts tillsammans 1,815 rtdr 20 sk. 7 r:st specie, hvilken summa påförts räkningen: omkostnader vid myntning af jf oell 2 skillingsstyckerij samt sedermera årligen balanserats intill år 1828, då densamma, enligt Rikets Ständers beslut, uti Bankens general-hufvudbok afsk re fs.
Förteckning pä de Löne-förhöjningar Kongl. Majit under den i8 April 1812 i Räder bewiljat ä nedannämnde Stater, att utgä och beräknas frän början af Wedik är i8n. Riks-Statens Första Hufwud-Tilul, eller Kongl. Hofoch Slotts-Staterne Rongl. Slottets policeLysoch Kenhällnigs-Stat. i Waktmästare i Brandmästare 4 Slottsknektar ä 50 R:dr IL Dito » Zs R-r i Bonare - 4 Dito ä 50 R:dr - i Dito ä - i Waktmästare wid Wedgärden 15 Wedbärare L 20 Rchr lL Dito a io R:dr - , ia Wedsägare ä 20 R:dr » , S S B s B S - Lön pä Stat. 50: 100: 200: 420: — 60: 200: 4N Z2,— 40: zoc>: l2o: 2O0! S.a i,?Zi: Z2, — ä zzz Proc:t Riks-Statens Andra Hufwud-Titul eller Civileoch Lands-Staterne. Rammar - Lollegii Stat. Mpntwerket i Awesta. Provincial, Medic! ä ivo R-dr Z7 Medhjelpare a z;^ R:dr - s 200: - 80: — s 50: — r .z6: —. » zz: r6, - ros: — - 8s: — 57y: 16, - 500: ä zzz Proc:t - ;,8oo: - i,2zz: i5,— S:a 5,0;;: 16,— » z;^ Proc-t Transport — (Bihang. N) Löne-förhöj ningar.
Efter mitt förmenande böra icke på extra stat upföras andra anslag, än de som äro (ill sin natur extra. Då nu barnsjukdomar icke äro att hänföra till tillfälliga omständigheter, utan är ett ondt, som medföljer menniskoslägte!, så är det också naturligt alt det är en välgerning för samhället, att det finnes anstalter der undervisning kan meddelas i behandlingen af sådana sjukdomar. Jag hade, på grund af detta skäl önskat, att K. M:s Nåd. Propos. kunnat bifallas, eller alt ordinäre lön för en Prof. i kliniken för barnsjukdomar blifvit beviljad och på stat npförd. Jag hade också tänkt, att i Ståndet yrka ålerremiss på denna punkt och lönens upförande på stat, men dä jag nu hör Chefen för SundhelsColhm yttra att han anser en ålerremiss icke vara af behofvet påkallad, afslår jag ifrån ett sådant yrkande och vill med honom instämma deruti, att det varit i högsta måtto oförtjent, om Utsk:s motiver kunnat tolkas såsom ett förklenande af den utmärkte lärares förtjensteiy hvilken f. n. har sig denna befattning anförtrodd. Oaktadt jag inom Ulsk. tillhört minoriteten, så anser jag mig skyldig här nämna, att ingen röst inom Utsk. höjdes, som kunnat gifva anledn. dertill, att Utsk. velat genom detta motiv kasta skugga på denne man. Tvertom erkändes inom Utsk. hans utmärkta egenskaper, och detta motiv har tillkommit endast för anslagets bibehållande såsom extra statsanslag, och ej såsom något hvarigenom någon opinion emot den ifrågavande läraren skulle uttalas. Frih. Cederström, Rudolf: Fullkomligt vitsordande den af Hr Bildt meddelade upgiften ang:de de odelade uttryck af högaktning, som inom Utsk. gjorde sig gällande för den nu ifrågavande