Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att till ytterligare befordrande deraf. att uttymmet i länsfängelserne må blifva tillräckeligt Och Tångarne kunna från hvarandra afskiljas, alla böter och vitén till hvilkas erläggande de sak fä 1 Ide sakna tillgång, måga, vid alla till fällen då de icke efter nuvarande lagbestämmelser i spöstraff förvandlas, och så 308 Den 12 Felmar ii. sä vidt fästningscanaleller väganläggningseller annat för allmän räkning företagit arbete finnes att tillgå inom det län, der den sakfällde är boende eller vistande, aftjenas med arbete efter de uti Kongl. Förklaringen den 23 Martii 1807 och Kongl. Kungörelsen den 6 Maji 1815 i afseende å vissa 6lags böter redan bestämde grunder. Om och enär sådane arbeten, äfven till befordrande af liflighet i rörelsen, mera allmänt blifva att tillgå, skall det derigenom öppnade tillfället till sysselsättning för näringslöse personer, äfven i sin mån bidraga att minska de hittils så talrike förbryteiserne oiot egendomssäkerheten. Ändteligen hemställer jag ock, om icke Riksens Ständer skulle hos Kongl. Maj: t i underdånighet anhålla, det LagCommitéen mätte genom iörstärkning af arbetande ledamöter el* ler de nu varandes befrielse från andra tjenstegöromål, sättas i tillfälle att inom 1824 års slut utgifva förslagen till Missgerningsoch Straff-Balkarne, samt att Kongl. Maj:t om des: se och de redan utkomne förslagens allmänna spridande täcktes i Nåder foga sådan anstallt, att de måtte blifva allmänneligen käcde före nästa Riksmöte, och den nya, så väl tvistemålssom broitmålslagen och rättegångsordningen, då kunna Riksens Ständer till pröfning och antagande föreläggas. Att desse af Friherre Sköldebrand^ och Den 12 Februarii, Herr Gripenstedts motioner föranledde andraganden måtte i allo få desamma åtfölja, anhåller jag ödmjukast. till PleniProtocollet för d. i2Februarii> Herr af Ekens t am, Israel•.
Jag har för öfrigt varit lycklig i åtnjutandet af den fördel att högst sällan behöfva besöka domstolarna; men då jag någon gång nödgats anlita dem, har jag alltid fått rätt i lagmansrätten, och jag vet icke, hvartill dess afskatfande skulle tjena, om icke för att skaffa förtjenst åt advocater i hofrätterna; ty pä landet tror jag ej, att advocaterna skulle ökas, om författningarna i afseende på dem af domaren efterlefdes. Men sådant kan icke förväntas af unga oerfarna domare, och deraf det tillväxande ogräset af advocater. På dessa skäl yrkar jag, lika med Frih. Boye, återremiss i sjelfva hufvudsaken. Hvad åter redactionsförslagen angår, bekänner jag, att jag ej haft tid att genomläsa dem och hoppas, att de i alla händelser skola undergå vederbörlig granskning i Högsta Domstolen; men då jag hört Frih. Haab göra den anmärkning, alt Utsk. i stället för lagmanssyn och riddaresyn skulle hafva föreslagit en annan syn, vill jag blott erinra, att ett sådant förslag väl finnes i nya lagförslaget, men icke i detta betänk. I alla fall torde det kunna tagas för afgjordt, att synens verkställande af en hofrättsledamot i stället för lagmannen icke Den 6 Augusti e. m. >97 bereder någon lindring i kostnaden; och huruvida en syn af Högsta Domstolens ledamöter blir lindrigare an riddaresyn, lemnar jag derhän. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag kan icke afhålla mig att yttra några ord i detta ämne, i anledn. af hvad Frih. boye anfört. Den värde ledamoten har sagt, att lägmansVätternas borttagande, vore ett moraliskt ondt, och han har härvid stödt sig på den förutsättning, att flera rättegångar skulle komma att fullföljas i hofrätterna , och att Svenska folket skulle göras mera trätlystet, än det efter Frih. Boyes förmenande nu är.
förliden vecka i fröken Lundins atelier och väckte bland societetens damer formlig sensation: här voro förtjusande morgonklädningar, promenad-och visitdräkter, stora toaletter för baler, soaréer och middagar i sammet och brokader med garnityr af charmanta äkta spetsar och pälsverk. Dessutom eleganta kappor, såväl paletoter som kragar och sorties de bal i olika färger. Se här en alldeles förtrollande ljusblå sammetsdräkt med utsökt vackra gamla venetianska spetsar. Här en annan, måhända mera pompös: gul atlas med zobel; en tredje rosafärgad satin med silfverbroderi; en fjärde: grön satin med hvit, paljettbroderad framvåd och rika plymgarnityr; en femte: rosafärgad brokad med inväfda margueritbuketter; en sjätte: creme-färgad atlas med pärlgarnityr; en sjunde: ljusgrå brokad med äkta spetsar. Och så en rad af charmanta dräkter i sammet, så modernt för ögonblicket. Vi nämna däraf: klädning i rosafärgad brochesammet med pälsgarnityr; röd sammetsdräkt med mårdbräm; heliotropfärgad sammetsdräkt med moaré. En den stilfullaste promenaddräkt; blå sammet-redingot med zobelkjol; och slutligen en promenaddräkt i blå sammet med kappa. Dessa korta antydningar om några af de förnämligare dräkterna torde kunna gifva våra läsarinnor en svag föreställning om denna enastående praktfulla utstyrsel. « En kvinnlig konstutställning har nu en tid pågått i utställningslokalen vid Västra Trädgårdsgatan härstädes samt väckt lifligt intresse och erkännande. Det är de framstående artister na fru Mina Bredberg och fröken Ellen Jolin, som här slagit sig tillsammans att framvisa frukterna af de senaste årens konstnärssträfvanden. Fröken Jolin bör för våra lärarinnor vara en gammal bekant: hennes bild meddelades för ett par år sedan i Iduns porträttgalleri i samband med en af henne då anordnad utställning. Hon utställer nu uteslutande akvareller, mestadels arkitekturmotiv från det soliga Italien och det gröna England. Det är frisk färg och naturglädje i alla dessa bitar, och de h a också till stort antal funnit köpare bland de talrika utställningsbesökarne.
Daniel Hvasser, konungens studentkamrat, och dennes fru, Elise Hvasser, voro själfskrifna och det uppstod snart en varm sympati mellan drottningen och den utmärkta skådespelerskan. Till julen vågade Elise Hvasser uppvakta sin höga gynnarinna med en present — en broderad klocksträng, hvartill Daniel Hvasser skref devisen: » O, höga drottning, till din säng Förlåt att jag mig vågar svinga, Ej du, blott jag, får vara sträng, Ditt kall är högt och mitt är ringa! » Men vi få ej upptaga Iduns spalter med flere utplock af detta slag. Vare det nog sagdt, att denna lilla utställning är värd all uppmärksamhet och man har ingalunda förspillt den tid, man offrar åt densamma. Den omfattar äfven en hel del äldre musikinstrument samt fotografier öfver samtliga våra landsortsteatrar samt deras fasta sällskap under skilda år. Icke minst roligt är att studera de gamla teateraffischerna, hvaribland man till och med finner en med gamla originalet Sjövalls namn, förevigadt af August Blanche. Han är således icke en myth! Adolf Hellander. Också ett sätt. G ulli Öster behagade infinna sig på Arbetsbi i morgon afton kl. 6 hos fru Elsa Olai. Då värdinnan-arbetsgifvarinnan har mera förtroende för din färdighet i tungan är för din skicklighet i fingrarna, uppmanas du härmed vänligen att lämna fingerborgen hemma, men i stället taga med dig en nöjsam bok samt en klar och otröttlig strupe till allmän uppbyggelse. » » Arbetsbi! Konstigt namn på en fruntimmersbjudning! Numera brukar man j u oftast dröna bort tiden på sådana tillställningar. Arbetsgifvarinnan! Tänker hon till och med sätta sina gäster i arbete? Då gör hon sig sannerligen onödigt besvär. För mig ska hon åtminstone inte behöfva oroa sig. Jag har j u min gamla halffärdiga lysduk att fingra på, om inte för annat så för att göra Lisa ett nöje, eftersom hon tycks vara så i arbetstagen. Någon lektyr kommer jag däremot inte att bestå. Fick nog och öfvernog, då jag sist hade valt bok för ett helt sällskap. Hvarendaste en såg snedt på mig, till och med de, som inte hörde på, för de fingo ju inte prata i fred.
Mörner, Carl Göran Detlof: Hufvudsakligen är jag förekommen af den siste värde talaren. I likhet med honom anser jag, att det ifrågav:de förslaget skall leda till reda och ordning så väl för tjenstehjon som husbönder. Att berörde förändring i något hänseende skulle för tjenstehjonen medlöra den menliga inverkan, som den förste talaren omnämnt, kan endast antagas under förutsättning att tjenstehjonen för närvarande ega rättighet att utöfva någon slags censur öfver sina orlofssedlar och att undanhålla dem, som de anse mindre förmånliga. Företes nemligen alla orlofssedlarne ordentligt af tjenstehjonet, kan jag icke fatta, att de i någon mån kunna förändras deraf, att de finnas sammanhäftade i en bok, i stället för att, på sätt nu eger rum, bestå af lösa papper. Allt hvad som kan uppmuntra till en sådan föreställning hos tjenstehjonet, som den, hvaruppå jag nyss tagit mig friheten häntyda, och deraf följande olaga förfaringssätt, tror jag, så vidt möjligt är, bör motarbetas. I motsats till den talaren, som först yttrat sig i ämnet, hyser jag den öfvertygelse, att i allmänhet husbönder, långt ifrån att i orlofssedlarne pådikta tjenstehjonen fiel, som de icke hafva, snarare tvertom gerna gå med tystnad förbi olaier, som de verkligen ega. Jag vågar påstå, att man icke sanningsenligt kan påbörda hnsbönderne att lie i allmänhet nedsätta tjenstehjonens goda egenskaper. Skulle D en 28 J ul i. 365 dock någon gång sådant inträffa, så finnas alltid medel för tjenstelijonen att få rättelse uti ett sådant förfarande. En omständighet, som förut icke blifvit omnämnd, ehuru den, eldigt mitt förmenande, är af icke oväsendtlig vigt, är att man, för den händelse att tjenstehjonsböcker skulle komma att införas, egde mycket större lätthet än tilli örne att vid förekommande fattig värdsfrågor utreda, till hvilken kommun persona qvsestionis hörer.
Proposition förklarat behöfligt, att, vid nu mera betydligt ökade göromål för LandsSecreteraren, en serskild Tjensteman vid LandsGancelliet på sätt Läns* no S t a t s - U t s k o 11 e t s Bokhållaren är vid LandsContoiret, finnes förordnad, som ansvarar för Protocollets förande derstädes och kan när som hälst vid inträffadt jäf eller annat förfall för LandsSecreteraren, i dess tjenste utöfning inträda; hvarföre ock denna anstallt redan i flere Län, med K. M:ts tillstånd ägt rum, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka: att å hvarje LänsStat en serskild Tjensteman, i egenskap af LänsNotarie , må uppföras. Men då, i afseende på aflöningen för samma Tjensteman , Utskottet ansett densamma hufvudsakligen böra bestridas af LandsSecreteraren, som härigenom vinner ett säkert påräknadt arbets-biträde vid expeditionen af alla ds mål och ärender, hvarföre han serskild betalning genom expeditionslösen och andre fastställda afgifter uppbär, 6amt äfven besparing i kostnaderne för skrifvarehjelp; och StatsVerkets tillgångar icke eller för närvarande medgifva ett så betydligt anslag som erfordras för desse Tjenstemäns aflönande af StatsVerket allena; föreslår Utskottet, äfven med afseende derpå att med desse tjensters uppförande å Stat såsom Ordinarie befattningar egentligen åsyftas att skicklige personer under utsigt till vidare befordran vid LandsStaten vid LandsCancetlierne fästas, att endast ett arfvode af 100 R:dr B:co må för hvar och en LänsNotarie-befattning årligen utgå. c) Då Länsbokhållare i Jemtlands och Norrbottens
Om detta pris icke skulle vara tillräckligt lågt för att banken under alia omständigheter skulle hafva fördel af vexlars inköp, så ära bankofullmäktige icke skyldige att köpa; är det deremot så lågt att det lemnar bestämd fördel, då inträder bankofullmäktiges rättighet till köpet. Då banken dessutom är K. St:rs egendom, så bör vid dess skötsel något alside göras på den nytta allmänheten kan hafva af transaktionen, så snart det sker utan skada för banken; och att det kan för allmänheten och rörelsen vara af nytta att thaler finnas i RiksBanken, derföre behöfves icke något annat bevis än att thalern är hufvudmynt i en stor del af Tyskland, med hvilket vi stå i handels förh:den. Då dessutom återbetalningen af räntan på statslånen skall ske i Preussiska Thaler, måste det vara af stor vigt att god tillgång finnes på thaler-vexlar att köpa i Riksbanken. Då således med förslaget icke åsyftas annat än nytta, anhåller jag om bifall till punkten. Frih. Tersmeden: 2:ne föreg;de talare hafva redan framlagt tillräckliga skäl för bifall till hvad BankoUtskit i denna puukt föreslagit, och jag begärde egentligen ordet med anledn. af den utaf bankofullmäktige meddelade uplvsning, att ett. temligen litet, antal vexel-slut i Preussiska Thaler pä Stockholms börs under sednare tider egt, rum. När man efterser handelsrörelsen mellan Sverige och de länder i Tyskland, der Preussiska Thalern är gällande, hvilka omfatta hela norra Tyskland och en stor del af det mellersta, så tinner man att denna rörelse är ganska betydlig och i ständigt stigande. Att nu så få vexelslut. i Preussiska Thaler skett, härleder sig helt naturligt af den orsak, att här icke varit kurs på dem. Här har icke funnits annat medel för handlande än att be tala med Hamburgerbanko eller underkasta sig den förlust, som alltid måste upstå genom den ena myntsortens förvandlande till den jag behöfver. Skulle deremot tillfälle erbjudas att afsätta så beskaffade vexlar, så är gifvet att dylika vexelslut komma till stånd.
f fröknarna få inte tycka,illa vara », htertog hon så med en liten min af sjalfkansla, » jag liar inåhanda pratat för fritt, ineii nar inaii har ett godt samvete, beliöfver inan ju inte alltid gå och tiga$. Härmed sade Iion farväl och gick sina färde. Vi hörde henne ropa till sig barnet och sedan sinåtrallande vaiidra i vag hemåt. Då tog min van Ella eddan i sitt sköt, bladdrade en stiind och läste sedan upp följande strofer: » Vid sitt lif lioii, intet Låda visste Och vid sin % öden Intet brott, Som en flack vore Eller vara tycktes; Stränga Nornor Styrt det så., » Nej, den folliförestiillningen ar annu ej döds, sade Ella tankfullt; &gt;nornan hjälper ännu m#nniskan att draga inånget tiingt lass. Hon ' liar öfverlefvat både trollen och nacken och tomtegubben. » ' Lift eratur. Tecknin.gar ur Svenska adelns familjelii? i gamla tider af ' Ellen Fries. Stockliolni, P. A. Nordstedt c&amp; Söners förlag. Det ar ined gliidje nian välkomnar ett nytt arbete med skildringar från forna tider af författariiinan till ~RiIarkvardiga svenska kvinnor », och det nya arbetet uppfyller alla förhoppningar, som vänner till fröken Fries ' författareskap kunnat stalla p % detsamma. sTeckningar ur svenska adelns faniiljelif~ äro rika på kultiirhistoriska deltaljer, de .låta oss blicka in i åtskilliga svenska hem under 1500-, 1600: och 1700-talet och lara käiiiia n8gi.a af tidens personligheter i deras hvardagslif, i deras förliållande till deras narniaste, så som de sjalfva skildrat sig i bref eller dagboksanteckningar. Materialet till detta arbete ar till största delen l i e ~ t a d t från hittills otryckta kallor, imstadels brefsanilingar, och förf.
Ständers Comiterade tilltryckfrihetens vård, varande i 5 mål åtal förordnadt; för år i83o till i38, hvaraf 24 angå Konungens Befallningshafvandes till granskning insända Kungörelser, 22 fånglistor, a3 enskildes klagomål, 67 infordrade upplysningar och andra vidtagna åtgärder m. m., 2 Tryckfrihets-Comiten underställda arbeten, varande actioner i 11 mål anbefallde; för år i83i till i33, hvaraf a5 angå Konungens Befallningshafvandes insände Kungörelser, 3o fånglistor, 21 klagomål af enskilde, 57 infordrade upplysningar och andra vidtagne åtgärder, m. m.; och är i 7 mål åtal anbefalldt; för år i832 till 122, hvaraf 25 angå Konungens Befallningshafvandes Kungörelser, 25 fånglistor, i3 klagomål af enskilde och 5g infordrade upplysningar, m. fl. vidtagna åtgärder; varande liandlingarne öfverlemnade till åtal i 7 mål; och för år i833 till 123, hvaraf a5 angå Konungens Befallningshafvandes Kungörelser, 29 fånglistor, 22 klagomål af enskilde personer, och. 4? infordrade upplysningar, m. fl. vidtagna åtgärder; varande i 3 mål handlingarne öfverlemnade till åtal. Ahtalet af de emot Domare samt andrai Embetsoch Tjenstemän hos Justitios-Ombudsmannen anförde klagomål', äfvensom af derigenom eller eljest föranledde åtal under berörde tid, är således ieke betydligt; och såvida man härutaf får draga någon slutsats i afseende på, lagskipningens tillstånd i allmänhet, synes detsamma vara. tillfredsställande.
Om den som Privitegie »fräga betraktas, är den ibland de saker, som 114 §. tilläter till jemkning och öswerläggning denna Riksdag. 5:0 Den iZ April. 457 3:0 Alla de anmärkningar, som äro gjorda öfwer de öfrlge punkter uti Utskottets bettänkande, äro af den beskaffenhet, att de mycket bättre kunna hjelpas af wcrkstältande makten, enligt sista punktren af samma betänkande. I anledning af allt detta sar jag begära proposition pä. Utskottets betänkande uti hela sin widd och erkänner intet de gjorda anmärkningar för Ständets. Herr dtarckkNLtolps anförde muntligen: Jag hwarkcn bchvfwer eller bör trötta Ridderstapct och Adeln med något widlöftigt anförande, sedan Lfwerste-Lieutnaneen von Lcbsteät och Lieutnant ULblmsn sä grundeligen detaillerat nästan allt, hwaruti jag derföre och mig hufwudsakligen förenar. Jag önffar blott: r:o Att innan nägon uppfordring af manskap sker, Staten matte owedersägeligen wara försedd med Magaziner till alla erforderliga behof, samt flere skicklige och wäne L fficerare och Fältskärer, sä att de, som ryckas frän de flere nyttiga handtwerk ej mä» säsom hitintills, ds af elände och wanskötsel. 2:0 Att ej numeraire utflrifningen af Förswarsmanflap blifwer ös" wer zo,ooo man oL emellan 20 och Z5 ärs äldcr.s ZroAtt enar nägra as dem uppfordras, dä mä äfwen kungöras huru mänga öfwer hela Riket blifwit beordrade att marchera. Härigenom kan dä hwarje Stad eller ort sjelf bedömma rcpartitionens riktighet. 4:0
Dén 11 Juli. f. fri. 2:0 Från StatsUtskottet, af flen 6 Juli, i anledning af en, uti Konungens Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof, till afskrifning i RiksStaten föreslagen summa af 5,285 R:d. 5 sk. 5 ist. Banco, sorn af Statsverket blifvit RiksgäldsContoiret ersalt för de till ett lika belopp utaf BevillningsUppbörden i Stockholms Stad skedda afdrag till aflöning åt Uppbördsoch Mant-alsCommissarier. Utskottet yttrar sig i hufvudsaken med tillstyrkan, att nu ifrågavarande Summa 5,285 Rid. 5 sk. 5 rst., hvilken innefattar aflöning till Mantalsoch KronoUppbörds-ComJnissarierna, för åren 1810,181-1 och 1812, samt för första hälften af år 1813, må, pä sätt Kongl Majit i Nåder behagat föreslå, uti RiksStaten upptagas, för ätt sedermera der alforss. Äfven föreslår Utskottet att utaf Statsmedlen ma till Stockholms Stad utbetalas, 1:0 1106 R:d. till KronoUppbördsCoramissariernas aflöning för sednare hälften af år 1815, eller lika mycket som för första hälften af samma år redan blifvit Staden godtgjordt; och 2:0 till enahanda behof fulla beloppet för åren 1814 oc^ 18*5 > eller 2,212 R:d. för hvardera året, eller tillhopa för åren 1815, 1814 och 1815, 5.550 R:d.
Direktionens förvaltning ställde medel uppgick till en summa af 1,244,949 R:dr 17 öre; och voro deraf utlånade: l:o. emot inteckningar i fast egendom 703,249: 17. hvaraf 137,850 R:dr löpte med 6 procent, 563,091 R:dr 67 öre med 5 procent och 2,307 R:dr 50 öre med 4} procent ränta. 2:o. emot låntagares med borgen försedda skuldsedlar, löpande med 6 procent ränta 347,900: — 3:o. emot räntebärande obligationer 156,300: — hvaraf 124,000 R:dr buro 5 procent och 32,300 R:dr 4 procent ränta. Härförutan böra uti totalsumman af ränbärande medel inbcräknas de försträckningar emot 5 procent ränta, som Riddarhus-reparations-fonden erhållit från andra Riddarhusets-kassor, utgörande tillsammans 37,500: — Summa Isummarum 1,244,949: 17. I sammanhang härmed anser Direktionen sig böra fästa Ridd. o. Adelns uppmärksamhet dervid, att den utlåning emot låntagares med borgen förjsedda skuldsedlar, som för närvarande eger rum, torde komma att framdeles medföra större äfventyr än hittills, till fiiljd af det uti den nyss utfärdade och från 1864 års början gällande Konkurslagen förrkommande stadgande, att borgenärer vid inträflande konkurser kunna ge - 26 nom en majoritet inom dem tvingas att afstå större eller mindre del af sina fordringar. § 10. Såsom redogörelse för de under sednare åren verkställda, nu afslutade arbeten i oell för Hiddarhusbyggnadens iståndsättande får Direktionen bär intaga en af dess Ledamot, Öfverste-Löjlnanten Leijonancker, till Direktionens Protokoll den 4:de i denna månad afgifven berättelse af följande lydelse:
Då Kommillerade föreslagit, att nederlagsrättigbet må beviljas alla de stapelstäder, som hittills egt kredit-upplagsrätt eller »antingen allmän eller för särskilda varor beviljad nederlagsrätt», kan detta sednare uttryck svårligen anses åsyfta de under litt. a), utan blott de under litt. b), c) och d) här ofvan nämnde städer, emedan i annat full förslaget helt enkelt bort lyda på nederlagsfrihet för alla stapelstäder. — Efter hvad Utskottet inhemtat, har ock General-Tullstyrelsen i den utarbetade nya Tullstadgan föreslagit allmän nederlagsrättighet åt do med kredit-upplagsrätt redan försedda stapelstäder, jemte städerna Söderköping och Strömstad, men tillika, under tillämpning af det vilkor, som tillförene utgjort grunden för kredit-upplagsrätts beviljande, eller alt tulluppbörden på stället under en föregående flerårig period utgjort minst 50,000 R:dr årligen, hemställt, alt den allmänna nedcrlagsrätlen måtte utsträckas till städerna Warberg, Sundsvall, Hernösand, Umeå och Piteå; hvarförutan, sedan bland de varor, som enligt Nederlags-förordningen få i alla rikets stapelstäder njuta upplagsrätt, artiklarne: omalen spanmål och hampa, jemlikt nu gällande tulltaxa befriats från lull och sålunda ej äro af nederlagsfrihet i behof, Styrelsen föreslagit, att åt fisk, sallad eller torr, må inrymmas sådan allmän nederlagsrätt, som är för artikeln salt beviljad, att kunna uppläggas i hvilken stapelstad som helst. Härtill får Utskottet foga den upplysning, att sedan General-Tullstyrelsens underdåniga förslag afgafs, genom särskilda Kongl, resolutioner beviljats nederlagsoch kredit-upplagsrätt åt Sundsvall, kredit-upplagsrätt åt Warberg och, i anseende till uppgifna lokala förhållanden, nederlagsrätt åt Marstrand. I betraktande deraf att allmän nederlagsfrihet lämpligen icke bör tillerkännas andra städer än dem, som ega förmåga att i vidsträcktare mån underhålla direkta handelsförbindelser med utländska afsättningsorter, och då, såsom ofvan är visadt, på Kongl.
R:dr 500,000 » andra vigtiga och angelägna ändamål » 125,000 » det vid sistnämnde riksdag beviljade och under 1853 till hela sitt belopp lyftade kreditiv för de, genom postskjutslegans ytterligare förhöjning, Postverket förorsakade kostnader - 4,044,274: 23 32,020: - 21,347: 37 625,000: — 13,000: — Transport: 5,401,700: 43. 10. 4,735,642: 13 — 40 — Transport: 5,401,700: 43. 10. 4,735,642: 13. 3. för de, före 1854 års slut, iyftade summor utaf det kreditiv å 2,500,000 K:dr, som under sednaste riksdag anvisades till upprätthållande af rikets neutralitet, » dito dito utaf det under samma riksdag beviljade kreditiv för Sveriges deltagande i 1855 års allmänna konstoch industriexposition i Paris (Efter afgifven redovisning för de till sagde kostnader förskottsvis anordnade medel, äro desamma afförda i Eiksgäldskontorets hufvudbok för år 1854.) Dito till utgifter vid Rikets Ständers hus Dito till expenser vid Justitie-ombudsmannens Expedition Oredovisadt förskott till kostnader för Justitieombudsmannens embetsresor Förskott till s. k. kontors-expenser vid RiJes gälds-kontoret Dito till omkostnader vid kortstämplingen . Dito till dito vid tidningsstämplingen