Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
SundhetsCollegii Kamtnererare, i anseende till de honom åliggande ansenligen ökade, trägne och ansvarsfulla göromål, en årlig gratificatiott af 100 R:dr, hvilken af nu ifrågarande ^riedel utgått, och efter hvarje års fullbordadt bokslut blifvit anordnad. Att tillgång måtte finnas till utbetalande af denna årliga gratification äfven hädanefter är så mycket mera nödvändigt, då Kongl. ÖundhetsCollegii Kammererare ej åger högre lön ån 3to H:dr årligen, by T;r Spannmål derunder inbegripne, oaktadt hans göromål äro verkeligeh ganska mångfalldiga; något biträde utöfver det af en Renskrifvare honom fej bestås, och h rns egenteliga göromål erhållit en ytterligare betydlig tillökning, igenom redovisningen af de för besigtningar å döda kroppar utgående och inkommande medel, hvilken före detta tillhört Kongl. Maj:ts och Rikets StatsContoir men på Kongl. SundhetsCoilegium blifvit öfverflyttad, till följd af Kongl. Majds förnyade Nådiga InStruction för ProvincialLäkare i Riket. N:o 5, Grefve Hård, Carl Gustaf: Högloft. StatsUtskottet har ansett sig icke kunna tillstyrka något afseende å den gjorda 48 Hen 5 Julii f. m« hemställan om tillökning i lönerne för 4 HofRättsRåd i Götha HofRätt, medelst anslag af skillnaden emellan Assessors och HolRättsRådslöner; dels derföre, att besparing med Statens medel vore af omständigheterne högt påkallad, dels derföre, att en högre fullmakt icke skall berättiga till annan lön, än den Staten består för innehafvande verkelig tjenst. Det förra skälet bör så vida gälla, att ingen onödig utgift bör äga rum, och det senare synes här ieke kunna tillämpas, enär rättvisan fordrar ett lika förhållande i afseende på löne-förrnoner för Embetsmån med lika värdighet och befattning.
Bref af den 9 April 1810 förständigat Kammar-Collegiurn med Nådig Befallning, att härom låta närmare undersöka och med fullständig Berättelse om förhållandet inkomma. Till underdånig åtlydnad af denna Nådiga Befallning har Kongl. Kammar - Collegiurn under de» 12 October 1815 afgifvit en ornständelig Berättelse om Schlegelska Godset, en. ligt hvilken Högst Salig Hennes Maj:t Drottning CHRISTINA genom Dess öpna Bref af den 27 October 1652 till då varande Kammar» och Ekonomi - Rådet i Furstendömet Pomern Daniel Schlegel, emot en, ä 3 procent uträknad köpeskilling, stor 100,000 R;dr 36 sk. 2 § penning. 5:mt, härflytande från den fordran, honom kunde till godo komma för dess till Svenska Kronan gjorde förskotter, upplåtit och försålt, samt honom, hans hustru och arfvingar tillägnat åtskillige Hemman i Hallands Län, sammanräknade utgörande 211 hela Mantal, hvilka uti årliga Räntan, Konungs-Skatten, arbetsoch ved penningarne Rantat 4,500 Daler 1 öre 2 p:g Sunt, att njuta, bruka och behålla till everdelig ägo samt al lod ial t och oconditioneradt Frälse, aldeles såsom andre sine Arfoch Aflinge-gods och flere af Ridderskapet och Adeln uti Halland deras välfångna Egendom och Frälse gods efter Privilegiernes lydelse och innehåll innehafva och besitta, dock med villkor, att Hennes Maj is efterkommande Konungar och Sveriges Krona skulle äga magt, att, när lägligt vore, åter inlösa berörde Gods, emot restitution till Schlegel eller hans hustru och Stats-Utskottets Betänk anden'. arfvingar af ofvannämnda 100,000 R:dr 3 6 sk.' 2-| pg:r S:mt, och i hvilket fall han, eller de, efter undfången nöjaktig betalning, skulle våraskyldiga, att utan gensago Godset afstå och afträda.
Nu var makten hennes. Nu ville det mera än så till för att försona henne. »En gång öppnade jag din ränsel för att se på dina fornfynd. Det enda, som fanns där, var en gammal vinstock.» Hon var idel glittrande lustighet. »Barn, barn!» »Hvad skall man kalla sådant? Det är väl ej fornforskning. Är det kanske välgörenhet, är det kanske bot » Nu slog cavaliere Palmeri knytnäfven i bordet, så att glas och tallrikar hoppade. Detta blef för plågsamt. En styf och högtidlig gammal herre kunde ej stå ut med sådant gyckel. »Så visst som du är min dotter, så tiger du nu.» »Din dotter,» sade hon, och lustigheten var ögonblickligen borta, är jag verkligen din dotter? Barnen i Gela få åtminstone smeka Domenico, men jag » »Hvad vill du, Micaela, hvad begär du?» De sågo på hvarandra, och deras ögon fylldes samtidigt af tårar. »Jag har ingen annan än dig,» mumlade hon. Cavaliere Palmeri öppnade ovillkorligen sina armar för henne. Hon reste sig dröjande, hon visste ej om hon såg rätt. »Jag vet hur det kommer att gå,» sade han knotande, »ej en minut får jag hafva för mig själf.» »För att upptäcka villan?» »Kom nu och kyss mig, Micaela! I kväll är det första gången sedan vi lämnade Catania, som du varit bedårande.» Då hon slog armarna om honom, var det med ett hest, vildt skri, som nästan skrämde honom. TREDJE BOKEN. “Och han skall vinna många anhängare.“ Oasen och öknen. På våren 1894 började man att bygga Etnajärnvägen, på hösten 1895 blef den färdig. Den steg upp från hafsstranden, omkretsade berget i en vid halfcirkel och kom åter till hafsstranden. Tågen komma och gå hvarje dag, och Mongibello ligger kufvadt och låter det ske. Främlingar fara förvånade fram genom de svarta, förvridna lavaströmmarna, genom de hvita mandelskogarna, genom de mörka, gamla saracenstäderna, »Se, se, ett sådant land finnes då på jorden!» säga de.
K:dr banko må få afskrifvas och således afgå från Bankens inom linien afförda skuld för utelöpande Irans portsedlar. [)å Utskottet, lika med Fullmäktige, anser det vara olämpligt, att Banken uti sina räkenskaper balancerar en fordran, lör hvilken någon ersättning icke rimligtvis kan ifrågakomma, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att ifrågavarande i OO R:dr banko måtte utur Bankens räkenskaper få alskrifvas och afgå från Bankens inom linien förda skuld för utelöpande transport-sedlar. Ånk. till Exn.-Utsk. d. 2 Sept. 1857, kl. 5 e. m. t Utlåtande öfeer ett af Konduktören H. T. Lundh gjordt ackords-anbud. Uti en till Utskottet ingifven ansökning har Konduktören Henrik Theodor Lundh anhållit, att upplupne öfverräntorne å 2:ne af Hof-iutendenten m. m. Fredrik Westin år 1838, emot borgen af sökanden, hos Banko-diskonten upptagna lån, det ena ä 900 B:dr och det andra å 1,500 K:dr, allt banko, af hvilka det förstnämnda blifvit till kapitalet liqvideradt, måtte eftergifvas, under vilkor att kapital-återstoden å det sed nare lånet inbetaides genast efter erhållen underrättelse om den sökta eftergiftens beviljande; för fullgörande af hvilken inbetalning Smedsmästaren H. Widgren och Skomakaremästaren H. P. Wahlberg förbundit sig att ansvara. Banko-Utskottets Utlåtande \:o 45.
Häradsskrifvarne och Kronofogdarne hafva debiterat och upburit denna ränta åt sig och sina förmän, Lands-Kamererarne, Lands-Sekreterarne och Landshöfdingarne. Efter denna debitering hafva naturligtvis ruslhållarne rättat sig och ansett henne vara riktig, så väl i förhållande till dem, som till andra räntetagare. Det är således ursäktligt, om rusthållarne ansett sig vara fullt befogade att upbära salpeterhjelpen efter markegångsförvandling. Mig synes det icke vara oriktigt, utantvertom billigt, att Staten får godtgöra sina tjenstemäns misstag och den skada, som derigenom kan komma att drabba den enskildte. Jag tog mig friheten förra gången yttra, att det felaktiga upbördssättet fortvarat i 150 år och således upkommit i början af 1700-talet. Hr Sandströmer har påstått att felet upkom under sednare delen af 1700-talet. Om denna talares upgift är vigtig, så har StatsUtsk. misstagit sig, då det ä 8:de sidan af Utlät, säger: ”att då straxt vid början af 1700-talet, det missbruk yppats, att jordeboks-ränlan erlagts med penningar utan förvandling” och ”rättelse härutinnan blifvit af vederbör:de Collegier förordnad, tillämpningen deraf kommit att af missförstånd sträcka sig äfven till den under hemmantalsräntan inbegripna salpeterhjelpen”. Man har under öfverläggningen egentligen hållit sig vid ruslliållen, men jag har jemväl fästat upmärksamheten å kassorna och pensionstagarne samt den förlust, som till följd af salpeterhjelpens förändrade beräkningssätt skulle drabba dem. Då jag 23 * 356 Den 22 Mars f. m. förra gången hade ordet, trodde jag att den minsta soldatpensionen utgjorde 12 R:dr, i hvilken händelse den summa, som, enl. Utsk:s förslag skulle beröfvas Krigsmanshtfskassan, hade motsvarat 51 pensioner.
Den påföljd af landsförvisning och förlust af all arfsrätt här i riket, som för sådan öfvergång stadgas i 1 Kapitlet 2 g Kyrko-lagen och 1 Kapitlet 3 § Missgernings-balken anser Kongl. Majit, till följd häraf, böra försvinna; äfvensom och då ej heller med syftningen af nämnda § i grundlagen står tillsammans, att hinder lägges för svenska kyrkans medlemmar att utom den offentliga gudstjensten sammankomma för gemensamma andaktsöfningar, så vidt ej vid dessa sammankomster något företages, som strider mot ordning eller sedlighet, Kongl. Majit likaledes anser Plakatet af den 12 Januari 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 104. 1726, angående förbud mot särskilda religions-sammankomster, jemte de flera föreskrifter, som i samma ämne blifvit meddelade, böra till all kraft och verkan upphäfvas. Men ehuru Kongl. Maj:t finner de band, som våra lagar hittills lagt på religionsfriheten, böra lossas och lemna rum för en efter nuvarande tids rättsbegrepp lämpad fördragsamhet, hvilken, vid minnet af fordna för allmän trosfrihet utkämpade ärofulla strider, höfves svenska nationen framför andra, har Kougl. Majit likväl icke förbisett angelägenheten deraf, att å ena sidan den medgifna friheten icke må urarta till sjelfsvåld hos lättsinnet, eller blifva en uppmuntran för ogudaktigheten att förhärda sig i en otro, som söker undandraga sig all inflytelse af det uppenbarade ordet, och att å andra sidan fritt utrymme ej må lemnäs åt det af verldsliga afsigter ej sällan ledda omvändelsenitets försök att för sina villfarande lärosatser tillocka sig anhängare.
steg till baka mot stora byggnaden, så var vä- nämda » Moster Märtas » minne blef anledHvilken ädel gärd af kärlek och finkänsliggen icke mindre vacker, ty på båda sidor om ningen till, att hon en dag började skrifva het var ej detta mot såväl maken som mot sig såg och hörde man den ilande och susande ån, sina barndomsminnen. Dessa återfinnas henne, hvars plats här i lifvet hon kommit under det att massor af törnrosoch kaprifoliedelvis i det arbete » Från svenska hem », att intaga! buskar doftade rundt omkring. livars första del utkom år 1883 under pseuFruktträden stodo just i full blomning, och D e t porträtt, vi här meddela af friherrindonymen » Klara Kuhlmann ». Uppmuntrad nan Aurore v o n Haxthausen, är det sede flitiga bien, som haft så brådt om hela morgenom det välvilliga mottagande arbetet naste, som tagits af henne. D e t framställer gonen, surrande mellan buskar och blommor, rönte, utgaf författarinnan året derpå en ny henne vid 41 års ålder eller just då hon började visst finna middagshettan väl stark, ty samling noveller » Från svenska hem », anstod på sitt lifs middagshöjd. täta rader af deras guldrandiga slägt sågos dra delen. sömnigt krypa af och an på de sex bikupornas F. Hbg. Bland hennes qvarlåtenskap lär finnas en fluster, liksom tvekande mellan arbete och hvila. betydlig mängd intressanta manuskript från Helt nära ett gafvelfönster, vettande åt denna olika perioder af hennes innehållsrika lefsida, stod ett lågt, men ovanligt frodigt äppelnad. Endast en liten del deraf torde dock träd, så öfversnöadt af sina vackra hvita och GG Jffn hålles ett nummer I veckan under hela qvartalet. För hvarje 6-tal abonnenter, som samlas, och för hvilka afgiften insändes till Redaktionen af blekröda blommor, att det nästan bland de andra träden tog sig ut som en ung brud omgifVen af sina tärnor.
Hvad båtar henne kommunal och politisk rösträtt, så länge hon icke själf kan utse den man, som hon vill öfverrösta i den husliga konklaven? Med ett ord: hvad är det inte för skyhög humbug att tala om, att kvinnan är fri, så länge mannen alltid är » friare »? Nej, det måste bli ändring i det här. Det är visserligen sannt, att intet lagrum finnes, som förbjuder kvinnan att muntligen eller skriftligen framställa kärlekens stora spörsmål: vill du bli min? Men det finnes någonting, som är starkare och fruktansvärdare än alla lagar, det är konvenansen. Och detta despotiska begrepp har i denna sak på ett alldeles bestämdt sätt tagit parti för männen. Häfden, konvenansen, medger dock i detta fall ett undantag, ett futtigt, eländigt undantag, slängdt åt mänsklighetens bättre hälft så som man kastar en allmosa åt en tiggare. Skottdagen ha flickorna rätt att fria. Skottdagen, kan tänka! Sedan en stackars ungmö gått i tre långa år, utan att få öppna sitt hjärta, då skall hon på fjärde året under en enda lumpen öfverloppsdag ändtligen få lof att ge sitt känslosvallande inre luft. Men man betänker inte, att hon då kanske är så öfverväldigad af harm öfver den långa tystnad, som ålagts henne, att hon på den dagen icke ens kan tala ut, hvad hon har på hjärtat. Och dessutom, om hon nu i tre runda år gått och täukt på löjtnant X. men t. ex. just den 20 februari gjort bekantskap med brukspatron Y. som har nästan lika stiliga mustacher, men tio gånger så stora inkomster! Ä r det då så gifvet, att hon kan bestämma sig precis till den 24? Den 25 redan är hon kanske på det klara med, att svärmeriet för löjtnanten varit blott ett fåfängt flicktycke, och att brukspatronen är den ende, den rätte. Men då har hon fyra långa år, innan hon får tala igen, och på den tiden har brukspatronen mycket väl kunnat hinna att skaffa sig både en brukspatronessa — en annan naturligtvis! — och ett par små arftagande brukspatronstelningar. Detta är j u upprörande.
Hon Seelig samt hrr Mauritz Grunder och Georg Törngifte snart o m sig, och Sonja dref därefter som qvist. en redlös farkost på oceanens vågor. Än i moderns hem bland gäster och främlingar, än gömd Vasatealern började i går sina förberedande aroch glömd för månader i pensioner och kloster, beten för säsongen med att kollationera » Adam så ihägkommen och befunnen vara något att briloch Eva », lustspel i 4 akter, bearbetning af Hajera med, något för en mor att visa, indragen i rald Molander. sällskapslifvet, innan hon ännu trampat ut barnskorna, bortskämd, firad, smickrad, brådmogen o c h mätt till döds af ett jäktande sällskapslif, innan ännu hennes jämnåriga införts däri. Teater och musik. Så en dag märker hennes mor, att dottern börjar tränga henne själf i skuggan. För första gången på mycket, mycket länge andades Sonja ut vid förslaget att för någon tid draga sig tillbaka till någon schweitsisk pension för att hvila ut. » Hon kom », sade madame de Lassarre, » som en vingskjuten liten fogel, som tarfvade vård o c h omsorg, en fogel, som ett nervretande sällskapslif jagat för tidigt ur barndomens, ur ungdomens förtrollande land. » Ingen ser så skarpt s o m ett barn. Sonjas skarpa ögon hade trängt bakom mången mänsklig förlåt, och lifvet hade lärt henne, hur ganska ofta de utsökt vänliga orden stamma från ett hjärta, uppfyldt af agg; och så hade hon vant sig att bära sina bästa känslor inom sig själf, tills alla trodde, o c h hon själf nästan med, att hon var lika kall o c h intresselös, s o m hon såg ut. Hennes skarpa tunga tyckta om att utdela hugg, och, undantagandes en enda, gick ingen, knappt en gång madame själf, fri därifrån. Denna enda var dottern till en italiensk sångare, som sett mycket goda dagar, under hvilka han äfven en gång sjungit sig in i madames hjärta, så att hon sedermera gjorde ett undantag och upplät sin pension för hans dotter, en stor ära, då, s o m hon sade, den eljes var noga stängd för personer ur denna sfer.
Såsom en lmmanitetspligt hade jag ock trott det tillhöra Utskottet, att för sina Principaler tillkännagifva, det Utskottet vöre sinnadt ej allenast att söka för framtiden förekomma all misstydning af Grundlagens, med hvarandra icke rätt förenliga föreskrifter om Grundlagsfrågors behandling, genom oförd röj ligt framläggande af ett nytt Grundlagsförändrings-förslag i detta hänseende, utan ock att ställa sig 3:ne Riks-Slånds önskningar, ehuru icke egande Grundlaglig natur af befallningar, till efterrättelse, genom utarbetande, så vidt den återstående Riksdagstiden det medgifver, af ett förslag, till följd af till Utskottet inkomna motioner, till en förbättrad Juryorganisation, i ett, om icke yttre och juridiskt, dock inre eller moraliskt, samband med förslaget om Indragningsmagtens upphäfvande. En sådan eftergift af egna opinioner, ehuru visserligen icke tillfyllest görande för de ultra-liberala anspråken, torde dock af det sansade omdömet hafva tillvunnit Utskottet något bifall;” af Friherre Cederström_, J.\ ”Jag skulle hafva instämt uti den af Dom-Prosten Holmström anförda reservation, om jag ansett mig kunna, utan Grundlagens förnärmande, medgifva en sådan concession, som DomProsten åsyftat;” af Professor Agardh'. ”Såsom Constitutions-Utskoltels första pligt är alt vaka öfver de constitutionela formerna, måste detta Utskott företrädesvis och framförallt sjelf iakttaga dem. En sak, den må synas aldrig så vigtig, nyttig eller nödvändig, måste inför Constitutions-Utskotlet vika för formens vigt och nödvändighet. Derföre är det för Constitutions-Utskottet en fråga af vida mindre betydenhet, om den eller den Grundlagsförändringen sker eller icke sker, än om den sker i grundlagsenlig form.
Äfven Englarnas kor stämma in i förbönen för menniskorna. Fadren, som med undantag af den nyssnämnde sucken hittills varit tyst, blir rörd och säger till Lucifer: ”Tag bort tin band, tu förbannade, och gack bort til dit herberge; ännu är menniskjan tig icke tilldömbd.” Då här ett mellanspel vidtager, synes tredje akten vara slut. Fjerde akten. Öfverläggningen fortsättes. För menniskorna tala Barmhertigheten, Sanningen och Sanningens vän (Assecla Veritatis), och den sednare säger om Rättfärdigheten, som blott framhåller den dåliga sidan af saken, att intet är så godt, som icke af elaka referendarier kan förwärras. Rättfärdigheten, harmsen öfver sina motståndares beskyllningar, svarar dem med hårda ord; till Mildheten säger hon: ”Tu tyckes mig altför obetänkt och oförståndig, ja skamlös vara, at tu med tina smickrande ord sådan sak Fadrenom intala vill, som är odugelig. Fadren är trött at höra tig widare.” Slutligen uppmanar Allvetenheten Englakören att fälla förböner, och då denna sjungit ett stycke af Litanien, blir Fadren bevekt. Bestört ropar Rättfärdigheten: ”Hvad Fader, wid tin förra dom tu blif. Eljest jag tviner af och mister så mitt lif.” Mildheten. ”Neij Fader, giör thet ej, tin mening öfvergif, Jag dör eljest, tu äst mig worden styf.” Odödligheten försäkrar dem begge, att de icke skola dö, och ber Wisheten gifva ett godt råd. (”Nu begynna Adam och Eva se gladlynt ut, men deremot taga djeflarna på att rasa”.) Wisheten bevisar nu, att menniskan icke kan frälsas af någon dödlig, ej heller af någon engel, utan att deras frälsare bör vara Gud och menniska i en person. De himmelska jungfrurna slå sina händer tillsamman af förundran och foga sina hufvuden tillhopa. Wisheten föreslår derpå, att Guds Son skall låta sig födas af en jungfru och blifva menniska. Hela venstra sidan af rådsförsamlingen bönfaller sonen derom.
3,516: samt hvad till ljuspenningar för verkets personal utgått af anslaget till skrifmaterialier och expenser och nu skulle till aflönings-anslaget öfverflyttas, eller 2,000: ^ g|0. skulle under denna titel på staten uppkomma en tillökning af rdr 8,894: 32. — hvilken tillökning likväl, på sätt ofvanåberopade protokoll öfver FinansArenden utvisar, komme att godtgöras dels derigenom att, då den å Statskontorets nya stat uppförda personal är beräknad jemväl förhandläggning af de ärenden, som tillhöra verkets nuvarande magasins-Departement, hvars aflöning, ehuru af fortfarande egenskap, qvarstått å allmänna In Transport rdr 8,894: 32. — lith. till It. St. Prop. om Statsverk. 1H50. Transport rdr 8,891: 32. dragnings-staten, af berörde anslag borde till förstnämnde stat öfver* iöras rdr 5,621: 32. — dels ock genom besparing å anslaget till Ghartas-sigillatre omkostnader af 173: — och af det lill Kongl. Räntmästaren utgångna remisslage 2,800: rdr 8^894: 32.— hvarjemte, i följd af regleringen, skulle, på sätt förutnämnde protokoll gifver vid handen, komma alt derutöfver besparas 3,482 rdr 32 sk. årligen, som, under särskilda titlar, för besörjande af verkets göromål utgått, hvaribland den efter ofvannämnde öfverflyttning af en del utaf allmänna Magasins-dapartementets aflönings-anslag uppkommande återstod af samma anslag eller 820 rdr, som för närvarande borde å allmänna Indragnings-staten qvarstå, men, sedan nuvarande personalen afgått eller blifvit å nya staten öfverflyttad, ifrån samma stat uteslutas. 4:o. Chartce-sigillatce-verket.
Socker, Caffe, Franskt Bränvin och Tobak, äfvensom allt Styckegods, varit dyrare i Norrska än i Svenska Sjösiäderne, och att på dessa 3;ne år ej så mycket blifvit lurendrägadt från Norrige, sorn på 3'.ne månader före 1814. Att hindra ali mindre byteshandel torde vara en omojlighet med den strängaste bevakning. Jag anhåller ödmjukeligen denna inin Reservation måtte få åtfölja de Höglofl, Utskottens Betänkande. Statsoch Besvärs-Utslottens Betänkanden. 1089 Härmed förenade sig Her Heykenskjöld, Tietloff, samt Riksdags-Full mäktige Carl Fr. Berg från Bohusoch Eric Johansson från Stora Kopparbergs Län, alla under begäran, att deras Reservationer måtte Betänkandet till Respective Riks-Stånden åtfölja. Ut supra. Riksens Högloft. Ständers Stats samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition 9 angående serskildte anstalters vidtagande till förekommande af stegring i priset ä det grofva Brödet. U, i Nådig Proposition af den 17 December sistledit år, har Kongl. Majit, jemte Nådigt tillkännagifvande, örn vidtagne anstalter till Landets förseende med Spannemål och deribland huruledes Kongl. Majit med enskild uppoffring, alltsedan Augusti Månad 1816, låtit ensamt för Hufvud-Stadens behof använda 45,000 R:dr Bco, för att genom Bagare-Embetets förseende med Råg till nedsatt pris, kunna till förmån för den behöfvande och obemedlade mängden af Stadens Innevånare bibehålla Taxan på det grofva brödet utan förhöjning, tillika velat i Nåder fästa Riksens Höglofl. Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att, emedan Kongl. Majit ej anser sig kunna för framtiden fortfara, Bihang till Riks-St.
Ad. ansåg det af Ulsk:n gjorda förslag, att en enskild Bank skulle betala 8 proc:s ränta å kredit-sedel, som ej vid upvisandet inlöstes, äfvensom enahanda Din 15 November e. m. 89 ränta i konkurs, vara olämpligt samt dessutom ej ledande till det åsyftade ändamålet, att snart åstadkomma utredning af en bank, hvilken råkat i det tillstånd §:n utvisar. R. o. Ad. fann för godt att, med afslag å inbjudningen, vidblifva sitt förut fattade beslut, sanit godkänna den föreslagna, voter:s-propos:n: 10:de punkten, ang:<le §:n 23. Frih. Palmstjerna: R. o. Ad. fattade, förra gången ärendet förevar, ett annat beslut, än det, som Utskm föreslagit, derföre att Ståndet ansåg den af Utskm föreslagna inlösningsliden af 5 år vara för lång samt motverka den snara utredning af en insolvent banks tillstånd, hvilken är önsklig. Med afslag å inbjudningen, anhåller jag att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut att preskriptionen för inlösningsliden måtte bestämmas endast till 2 år. R. o. Ad. beslöt att, med afslag å inbjudningen, vidblifva sitt förut fattade beslut och godkänna den föreslagna voter:sproposm. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s den 14 dennes på bordet lagda Mern. JV2 348, ang:de aflöningen för den bos Remliga Utsk. anstälda kansli-personal och vaktbetjeuing. Föredrogos och lades till handlingarne StatsUlsk:s den 14 dennes på bordet lagda Mern.: JVs 349, i anledn. af ålerremiss å en § i det Mern. JM 317 bifogade förslag till de 3:ue första afdelnme af Reglementet för Riksg:s-Kont.; och J\s 350, i anledn. af återremiss å Utlåt. JVs 329, ang:de de i Reg.F:s fi3:dje § omförmälde 2:ne kreditiv-summors belopp under liden intill nästa Riksdag.