Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någon anmärkning hafva Revisorerne icke anmält vid denna räkenskap. Krigs-Kollegium har nåden framhärda med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. M a j: l s underdånigste, tropligligste tjenare och undersåter, J P. LEFRÉN N. G. Thestrup. C. J. Salomon. Stockholm den 20 Januari 1848. L. S. Joh. Alf. Gulin. 349 — Kongl. Krigs-Kollegii Fortifikattions-Afdelnings underdåniga Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Rerättelse om granskningen af 1844 och 1845 års räkenskaper för de under nämnde Afdelnings förvaltning ställda fonder. Stormäktigste Allernådigste Konung! Genom nådig Remiss af den 28 December sistlidet år, har Eders Kongl. Maj;t täckts anbefalla Dess och Rikets Krigs-Kollgium att afgifva underdånigt Utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse om verkställd granskning af 1844 och 1845 års räkenskaper för de under Kollegii förvaltning och vård ställda anslag och fonder; till åtlydnad hvaraf Kollegium får ett sådant dess åliggande här nedan i underdånighet fullgöra, i hvad rörer de Fortifikations-Ajdelningens räkenskaper framställda anmärkningar.
M. som jemväl af Ii. St. I anledn. äter af Hr von Hohenhausens yttrande att del i hans reservation förekommande uttrycket ”utan statsverkets stora betungande” icke skulle vara liktydigt med stora utgifter, så får jag säga att jag för min del tror att örn utgifterue för hospitalsväsendets ordnande i vårt land blefve stora, sä skulle de ock anses betungande för statsverket, som har mångahanda utgifter pä andra häll. Uttrycket ”stora, betungande” är imedlertid ett relatift begrepp och kunde föranleda till misstydning vid den riksdag dä anslag komma i fråga. Att deremot uttala en önskan att K. M. ville vidtaga de förbättringar, som med för handen varande tillgångar kunde verkställas, vore, jag upprepar det, olämpligt, ty om tillgångar funnes, skedde nog förbättringarne utan någon und. anmälan frän R. St. Jag är öfvertygad att K M. pä Serafimerordens-gillets framställning utan R. St:s mellankomst tillåter alla de förbättringar, som fondens tillgångar möjligen medgifva. Det är en reorganisation af hospitalsväsendet i sin helhet, pä sätt. Frih. Palmstjerna uttryckt sig, sorn erfordras; och en sådan, kan icke aflöpa utan R. St:s mellankomst. Det beror på komitén, på Regeringen samt slutligen på R. St. alt tillse, det inga öfverdrifter dervid må äga rum. Antingen R. o. Ad. antager Frih. Palmstjernas förslag eller den af PresteSt. beslutade redaktion, kommer den underd. framställningen att innefatta hvad den kan; den sednare vore måhända lämpligare, såsom jag förut anfört, emedan R. o. Ad., om denna redaction antoges, kunde aflåta en inbjudning till BorgareSt. att sig dermed förena. Många ledamöter ropade på propos. Hr von Hohenhausen: Jag skall söka att förhjelpa R. o. Ad. till ett snart slut på denna fråga derigenom, att jag förklarar mig icke skola påyrka särskild propos. pä det förslag jag afgifvit, ehuru det blifvit af BorgareSt. antagit och jag ännu fortfarande anser det vara bättre än del af Frih.
„ Herr Falkman, A. R, om ändring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862 angående kommunalstyrelse i stad. 49. Herr Landström, A. J., angående statsbidrag till uppförande af skoloch gymnastik-lokaler för Wenersborgs högre elementarläroverk. 50. „ Herr Bergman, C. om bibehållande af folkskolelärare-seminariet på Gotland. 51. „ Herr Henschen, L. V., angående dels Häradsrätternas organiserande enligt Lagberedningens förslag, dels ock förberedelser till ändringar i domstolarnes organisation och verksamhet. 52. „ Herr Henschen, L. V., angående tiden, hvarunder brända eller distillerade spirituösa drycker få säljas, och allmänna näringsställen hållas öppna. 53. „ Herr Ljungberg, C. E., angående nedsättande af en permanent vapenkomité. 54. „ Herr Ridderstad, C. F., om bibehållande af Riksbankens nuvarande omsätt ningslånefond och rättighet för andra banker att från Riksbacken erhålla förlag för lån till understödjande af jordbruket och de mindre näringarne. 55. „ Herr Ridderstad, C. F., om uppdrag till Riksbankens styrelse dels att vid insättningar m. m. emottaga enskilda bankers sedlar, dels att för dessa banker öppna tillfälle att på Riksbanken öfverföra sina vexlingskassor, dels ock att emottaga och expediera de enskilda bankernas postremissvexlar. 56. „ Herr Ridderstad, C. F., om anvisande af 2,000,000 Riksdaler, att af Riks banken, såsom kassakreditiver, tillhandahållas de förlagseller jordbruksbanker, hvilka, af Kongl. Majit oktrojerade, inom landet kunna uppstå. 57. „ Herr Ridderstad, G. F., om Wadstena treklassiga elementarläroverks utvidg ning till femklassigt, och anslag till ökad lärarepersonal vid samma läroverk. 58. „ Herr Sandegren, O. E., angående statsbidrag till förbättring af Uddevalla hamn. 59. „ Herr Vougt, Henrik, om förändring af 12 § i Jagtstadgan rörande jagt å ejderfogel. 60.
Sti mg tirri 6 Julii i8ag. S. D. Föredrogos 'å nyo och biföllos följande Stats Utskottets, den 6 sistlidne Junii, afgifna och, den 3 dennes, på bordet lagda Utlåtanden: N:o 160, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, rörande nedsättning i arrendet för KronoHemmaliet Berga, ett halft Mantal, på Lofön 1 Stockholms Län och Färentuna Härad; N;o 161, angående sökt nedsättning i arrendet för Edeby Krono-Hemman på Lofön; N:o 162, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå underdånig ansökning om fortfarandet af beviljad minskning i arrendet för, Hogsta och Lambarudds Kronohemman, saint om nedsättning i arn tide afgiften för Hemmanet Norrby, och N:o i63, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, i fråga om upplåtelse afen plats å Eskils* tuna Kungs-Ladugårds egor, för förflyttande dit af Öster och Yester-Rekarnes Häraders i Eskilstuna Stad belägna Lazarettsoch Curhus-Inrättning. Från Högvördige Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconOmie-Utskottens Utlåtanden : N
Huru Länets fasta egendom med afseende på Taxeringsvärdet är fördelad emellan de olika Slåndsklasserne af ofvannämnde folkmängd, täcktes Eders Kongl. Majit i Nåder inhemta af den i underdånighet bifogade Tabellen N:o 3. Det, som deraf förekommer anmärkningsvärd t, synes vara, att Ridderskapet och Adeln samt Bondeståndet, hvilka begge Stånd från år 1837 till och med år 184 r hade ökat sin fasta förmögenhet, det förra med 41 >451 R:dr och det sednare med io3,563 R:dr, vunnit denna tillväxt på Ståndspersons-klassens bekostnad. Att om folkets sedlighet lemna elt bestämdt yttrande är naturligtvis så mycket svårare, som begreppet om sedlighet alltid är relativt. Ett omdöme i detta fall bör dock gifvas, meri måste, lill följd af sakens natur utgå från arne särskildta synpunkter: den ena, då ämnet betraktas med afseende på antalet inom en landsort af dem, som, i förhållande till samma landsorts folkmängd, årligen lagforas och straffas för förbrytelser emot den yttre samhällslagen; den andra, då folkets i massa moraliska bildning och derifrån härledda åtgärder i sammanlefnaden afses, och då dessa åtgärder väl stundom, men icke alltid utgöra föremål för den yttre lagstiftningen. Uti för - 6 ra fallet synes frågan tillhöra mera det statistiska, uti det sednare mera det religieusa området. Hurudant förhållandet i förstnämnde afseende varit, med hänsigt ej allenast till grofvare brott, utan ock till andra förbrytelser och förseelser, som föranledt de brottsliges och felandes häktande, inhemtas af nedanstående förteckning öfver antalet af dem, sorn nedannärnnde år varit intagne på härvarande Länshäkte för de i förteckningen anmärkte brott och förbrytelser, nemligen: Å Calmar Länshäkte intagne fångar, häktade för Mord och Dråp. Förfalskningsbrott. Stöld och Snatteri. Slagsmål. Andra förbrytelser. Lösdrifveri. Summor. År 1837
Vid så väl förslags upprättande, sorn utnämningar till öi rige i § uppräknade tjenster skall fullt erforderlig skicklighet till sysslans bestridande i förening med ett redligt och anständigt uppförande utgöra första grunden för befordran, och den sökande, som dessa egenskaper (örenar, vare förvissad alt oförkränkt njuta till godo sin tur och anciennitet inom Verket; börande likväl vid ledigheter till casseurs-beställningar, kamererare och Bokhållare-sysslorne i cassa-afdelningen samt Bokhållare-tjensten vid luckan i Depositions-afdelningen, företrädesvis i betraktande tagas den pålitlighet och serskildta fallenhet för Verkets och allmänhetens betjenande, som dessa befattningar fordra. Tur och anciennitet räknas ifrån första fullmagts datum inom hvar je tjenslegrad. 7:o. I händelse icke inom den i § utsatte anslagstiden, competente sökande - Banco-UtsJcottets Memorial, N:o G2. 9 kande till ledig tjenst skalle sig anmäla, som vore dertill fullt skicklig och lämplig, ega Fullmägtige att bestämma ytterligare ansökningstid, derunder utom eljest competente sökande, kunna i sådan egenskap sig anmäla: till Notarieoch Cancelli st-befattningar na vid Fullmägiiges Expedition, personer utom Verket; till Commissarie-beställningarne, Verkets extra ordinarier. 8:0. Till Commissarie-beställning eller sådan tjenstebefattning inom Verket, hvarmed uppbörd eller godkännande af andra Verks eller enskilde personers invisningar på Banken äro förenade, må icke befordras någon, som gjort sig känd för oordentlighet i dess enskilde affairer, ej eller den, som elter uppnådd myndig ålder, blifvit under förmyndare ställd, så länge att slikt omyndighets-tillstånd fortfar. 9
Psykologerna påstå, att temperamenten egentligen äro lika många som individerna, men indela dem dock i fyra hufvudgrupper. Om man utgår från detta fullt vetenskapliga antagande, hade Wissén och Dahlén således hvar sitt temperament. Men nekas kan icke, att de kommo hvarandra mycket nära. Båda voro till ytterlighet sangviniska. Men hos Wissén fans det dess utom något koleriskt. Han arbetade, trodde på sin egen kraft och sin begåfning, skref vers och hoppades på framtiden. Dahléns temperament hade däremot en flegmatisk anstrykning. Han hade icke spår af energi läste föga, tänkte föga, skref aldrig vers, men hoppades ändå allt af framtiden. Denna termin bodde de tillsammans i ett rum, emedan de beslutit att “plugga“ och lefva billigt. De voro i ungefär samma ekonomiska ställning, och tack vare sina höga vyer sympatiserade de ofantligt. För öfrigt hade deras lif hittills varit tämligen enahanda. Anders Persson från Witseltofta och Hans Persson från Dalby hade stött på hvarandra för första gång i katedralskolans tredje klass. Som de båda voro “direkt från bondlandet importerade“ och därför ledo gemensam smälek af kamraterna, kommo de strax att sluta sig närmare tillsammans. I sex år hade de varit knäkamrater i skolan; de hade blifvit studenter samtidigt och kommit till universitetet samtidigt, sedan de hvar för sig lämnat namnet Persson hemma och i stället medtagit födelsesocknens namn med den sedvanliga aksenten, som kommit i bruk, sedan namnen på -us nu mera icke voro tidsenliga. — Wissén skulle således egentligen ha hetat Witsén; men han tyckte att det lät för witzigt för en andans man. Och Dahlén insköt ett h för att sätta stil på namnet. Det var ett tämligen litet rum uppe på vinden i ett gammalt hus, som framtidsmännen slagit sig ned i för terminen. Möblemanget var icke häller särdeles storartadt. Ett bord vid fönstret med en stol vid hvardera sidan — de respektive “pluggplatserna“ — en säng på hvar sin sidovägg, en gemensam kommod, en bokhylla och en byrå, likaledes gemensamma.
Man kan under nödvändighetens synpunkt icke jemföra alla olika statsutgifter; man kan t. ex. icke jemföra nödvändigheten af ett anslag till LandtbruksAkademiens Experimentalfält med nödvändigheten af anslaget till ett Reg:te eller dylikt; men man kan dock med hvarandra jemföra först de olika hufvudgrupperna af statsutgifter, och sedan inom hvarje grupp de särskilda föremålen. För min del vet jag, att jag under arbetet med Statsregleringen icke till K. M:s nåd. bifall framställt något anslag, utan att tillse, huruvida det icke blott i och för sig sjelft var behöfligt, utan äfven, vid jemförelsen med andra inom hufvudtiteln, företrädesvis nödvändigt; och jag har dock kommit till en betydligt högre summa än den, som vid sista Riksdagen beviljades. Hvad nu särskildt Elementarläroverken beträffar, måste jag fästa upmärksamheten derpå, att regleringen af dessa gjordes vid sista Riksdagen ingalunda af K. M, utan af 11. St:r; och denna titel höjdes så betydligt, att endast det kontanta anslaget ökades vid den Riksdagen med 520,000 rdr; hvilket belopp, till följd af R. St:rs beslut om ökandet af lärarnes löner efter vissa tjensteår, samt med afs:de å lärarnes växande antal i proportion med lärjungarnes, måste vid innev:de Riksdag af sig sjelft ytterligare ökas med 1 50,000 rdr. Under sådana förhållanden har jag ansett för en pligt att i fråga om denna utgiftspost icke tillstyrka något, som icke vore af behofvet oundvikligen påkalladt. Till denna klass hör enl. min tanke frågan om inrättande af Lektorsbeställningar vid de endast på real-linien fullständiga Elementarläroverken. Jag räknar denna fråga dit äfven af ett särskildt skäl, som kanske endast gäller för mig enskildt, men som gjort att jag icke ansett mig pligtig att i afs:de derå framställa något förslag.
Hr Gripenstedt: »I samma ögonblick, som en Riksbankosedel ingår i kassan, kan en motsvarande Privatbanksaedel utlemnas, utan att någon fara i afs:de på säkerheten derigenom upstår, men praktiskt tagel är denna regel icke särdeles lämplig, derföre att kontroller, huruvida sedelemission i hvarje ögonblick verkligen lämpas efter den variabla RiksmyntKassan, är alldeles omöjlig alt utöfva. Det faktiska förhållandet utvisar för öfrigt, att RiksmyntKassan i allmänhet svänger sig omkring den fjerdedel af hela grundfonden, hvartill den vid Bankens begynnelse blifvit bestämd och som utgör det belopp, hvarefter sedelemissionen, enl. Utslcs förslag, alltid skulle beräknas. Jag har f. n. icke här några upgifter, som uplysa huru förhållandet är i detta ögonblick, men om man tager FinansKommiléens upgifter till grund för jemförelsen, skall man finna, att åtskilliga Banker vid några tillfällen haft litet mera, vid andra litet mindre af Riksmynt, än den nyssnämnde proportionen, men att förhållandet ej varit synnerligen mycket derifrån afvikande. I praktiskt hänseende tror jag således alt man i st. f. nu gällande stadgande gerna kan godkänna Utslcns förslag, och att större reda och säkerhet derigenom skulle vinnas. Jag hade trott att de grunder, som voro riktiga då äfven borde vara riktiga nu. För min del hyser jag ingen fruktan att Privatbankernas RiksmyntKassa genom detta stadgande skulle komma att förminskas; ty de böra sjelfva inse nödvändigheten af att bålla sådan kassa. Den siste värde talaren har sagt att någon grundad anmärkn. icke kan göras mot de enskilda Bankernas verksamhet. Detta är en sanning, men då man med den nuv:de lagstiftningen icke är i stånd att kontrollera dessa Banker, och då man måste utfärda nya föreskrifter, så synes man ju handla klokast om man till grund för dessa lägger det faktiska förhållandet, d. v. s. den sedelemission, hvaråt Bankerna verkligen begagnat sig, och hvars mindre storlek just har gjort att Bankerna kunnat uthärda den allvarsamma »choc», för hvilken de nyligen varit utsatta.
Materielen “Ehuru det ännu, liksom vid sednaste Riksdag, år förenadt med ganska stor svårighet att fålla ett afgörande yttrande om hvad som rörer Sjöförsvarets materiel, synas dock skål icke saknas för det antagande, att, genom de i andra länder gjorda försök med sjökrigsmaterielens utveckling, åsigterne derom börjat något stadgas och att derigenom äfven synkretsen hår hemma blifvit något klarare. Striderna om sjökrigsmaterielens lämpligaste beskaffenhet fortgå ännu; men utan att taga för gifvet mera, ån hvartill man år berättigad, lärer dock med temlig visshet kunna påstås, att stora pansarfregatter med många kanoner för det närvarande icke mera åro i åtnjutande af det, snart sagdt, obegränsade förtroende, som så allmänt skänktes dem vid deras första tillkomst; och enahanda i det närmaste år förhållandet med de refflade kanonerna af så svåra kalibrar, som nu anses erforderliga." “En följd häraf måste blifva antagandet af fartyg med särdeles grofva, men till antalet färre kanoner; men då sådana fartyg, försedda med fullständig bepansring, svårligen kunna erhålla den högst önskvärda egenskapen: utmärkt stor hastighet i rörelserna, utan att tillika, till fartygskropp och machinkraft, blifva af snart sagdt vidunderliga dimensioner, synes man börja inse. att nu, såsom ofta förut, man måste afstå från förhoppningen att kunna förena alla önskvärda fördelar och der - JBil. N: 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 53 emot söka att vinna målet på olika vågar sålunda, att åt vissa fartyg gifves, så att såga, en större förmåga att trotsa faran, och åt andra åter den att genom hastighet i rörelserna förringa åfventyren vid fiendtlig sammandrabbning, under det att likväl den kraftiga bestyckningen blifver för alla ett lika oeftergifligt bufvudvilkor.
Utskottet, som derjemte inhemta!, att, ehuru Avesta psedagogi, hvilken har en lärare, benämnd Rektor, icke tillhör städernas paedagogier, densamma likväl är med dessa jemförlig, helst till lärare-beställningen derstädes enahanda lärdomsprof erfordras, som för erhållande af lärare-befattningar vid stads-psedagogierne äro föreskrifna, hemställer, alt för hvarldera af nästkommande tre år ett reservations-anslag af 20,000 R:dr R:mt må å Riksgälds-konloret anvisas, alt, släldt till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, användas till löneförbättring åt lärare vid sådane stads-predagogier, uti hvilka undervisningen vunnit en högre grad af utveckling, äfvensom under samma vilkor, åt läraren vid padagogien i Avesta, samt alt Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet begära, att vid nästa riksdag erhålla den utredning, rörande ifrågavarande slags skolor, hvarom vid sednaste riksmöte underdånig framställning af Rikets Ständer gjordes. Genom det ofvanstående anser sig Utskottet jemväl hafva besvarat Biskop Fahlcrantzuti en från Preste-ståndet till Utskottet remitterad, moJion, gjorda framställning att de två stads-skolorna i Hedemora och Säther, för hvilka Kongl. Majit föreslagit ett gemensamt elementarläroverk, mätte livar för sig erhålla ett sådant läroverk. Sist upptager det nådiga förslaget lill stat för elementar läroverken Skenninge skola med en enda lärare. Då det synes mindre lämpligt, att ett statens läroverk finnes med en ensam lärare, och jemväl ifrågavarande skolas indragning blifvit beslutad redan 1822, hvilken åtgärd sedermera af tvänne skolrevisioner, äfvensom af Stiftets domkapitel blifvit tillstyrkt, men en sådan åtgärd icke torde kunna vidtagas förr än den nuvarande läraren afgår, föreslår Utskottet, att, jemte det den för nämnde lärare föreslagna lön af 1,000 Ridr, å staten uppföres, Rikets Ständer hos Kongl.
Sits Bank, som, enligt Reg.F:s 72 §, bar rättighet att utfärda sedlar, hvilka såsom mynt i Riket skola anses. Dock hvad den 1 § angar, troi' jag det vara bättre och enklare, om de ord, hvilka innefattas uti Frih. Palmstjerna» förslag, derifrån utgå, och får jag på deuna grund tillstyrka bifall lill nämnde förslag. Hr von Hartmansdorff, Äng.: lag anser det vara nödigt, att man redan i första punkten, på sätt Hr von Hohenhausen yrkal, beslutar sig till att bibehålla de ifrågavarande orden ”med rättighet alt utfärda tryckta eller graverade creditsedlar”, ty dessa ord hänvisa på det öfriga. Om R. o. Ad. skulle vilja antaga lliigv. PresleStrs beslut, då må man utesluta dessa ord; vill det Högloft. Ståndet åter hälla sig tili Utsk:s hetänk. så bör man bibehålla orden, för att genast visa hvart man vill taga vägen. Hufvudträffningen i denna fråga kan visserligen uppkjutas, om man nu borttager dessa ord, men hon kan dock icke undvikas. Jag anser derföre vida bättre om man algor benne vid 1 §, ty då vet man sedermera hvarefter man bör riitla sina beslut vid hvarje särskild §. Då tror jag ock, alt man vinner tid, och att saken går lättare. Har man deremot den tankan i bakhåll, att hufvnddrabhningen återstår, sä blifver utan tvifvel samma sak omsagd llere gånger och det går vida långsammare, innan man kommer till den afgörande frågan. Jag yrkar således, att dessa ord måtte få qvarstå, af skäl, som jag skall hafva äran närmare anföra. Man säger, alt uti detta förslag lill lag för privatbanker äro inlagde åtskillige sladganden, af beskaffenhet att, derest de af R. St. godkännas, göra privatbanksrörelsen omöjlig. Om sä förhåller sig, är det ju tillfälle för en hvar, som anser lagens stadganden vara så hinderliga, att vid hvarje särskildt § nämna dem och inhemta Ståndets tanka deröfver.
Och under detta tal plockade Elina fram ur sin garderobe en rätt hygglig kappa, en hatt som Anna kunde visa sig med öfver allt, och dessutom ett par klädningar, kragar, shawletter och dylikt. Anna ville ej tro sina ögon, ville knappast tacka för alla dessa vackra skänker; men Elina, som hörde Albert i yttre rummen, skyndade på, plockade ihop hvad hon framtagit, och lade alltsammans, tillika med hvete-simlor, bakelser, pepparkakor och dylikt i en stor shawl, och knöt ihopa snibbarne i största hast. »Nu skall min kokerska få följa dig hem med detta, ty hon har ingenting att försumma, emedan vi i dag skola äta middag hemma hos Pappa och Mamma. Nu skola vi blott lägga undan knytet, ty nu hör jag Albert komma. – Detta sade Elina med hviskande röst och skenande ord, ty nu inkom Albert, och ehuru hastigt Elina och Anna fuskade bort knytet, bemärkte han det dock, ehuru han låtsade märka intet; och nu tog Anna afsked, och slapp, genom Alberts närvaro, till och med obehaget af alla möjliga tacksägelser, och nu gick hon, åtföljd af kokerskan med knytet, och hennes tacksamma, tårfulla öga i afskeds-stunden, och Alberts tysta omfamning sedan hon var gången, gjorde Elina glad och lycklig för hela dagen. Så der hände det äfven att Elina väckte sin Albert på små fel och svagheter, dock detta långt mera sällan, och det med rätta för lyckans och sämjans bestående, ty när qvinnan, af den hon älskar, kan tåla hundrade påminnelser, fördrager mannen icke gerna en enda, åtminstone icke direkte på saken, utan derföre har qvinnan fått sin lilla öfvervägande slughet, och kan hon med dess tillhjelp söka sig de små tillåtna och nästan berömliga krokvägar, som äro nödvändiga för det godas vinnande och befordrande. På detta sätt framflöt den första hösten af Alberts och Elinas ägtenskap, likaledes vintern och våren, och när sommaren kom, och allt tillväxte och frodades, så gjorde Elina det äfven. Albert var alldeles utom sig af förtjusning öfver det hopp hans unga maka gaf honom, och nu uppstodo de första små strider som varit emellan de unga makarne.
D a m e r! S e n h i t! Vill ni köpa något elegant och billigt, så köp af mina från utlandet nu inkomna Viola-broscher I Krafttyg, B o m u M o r d e r o j, Victoria Klädningstyg, allt med tvinnad varp. för den finare damtoaletten, flottar e j! klibbar hårets affallande, butik, finnes Malmtorgsgatan p r i s e t vid utställningen i Köpenhamn 1888, finnas till terade rige. salu i alla väfnadsbutiker välsori Sve[25] (g. Husmödrar! Undertecknad åtager sig uträttandet Försöken Th. Winborg &amp; C:is af hvarjehanda uppdrag, såsom uppköp af matvaror och allt som hörer till Stockholm tillverkningar af fruntimmersoch barntoaletten, tapisConeentrerad seriarbeten m. m. Profver å tyger anÄ t t i k a skaffas. Förfärdigandet af klädningar på flaskor för utombesörjes. Samvetsgrant bemötande. spädning. Val af goda varor. Der så önskas, S e n a p, blandad efter engelsk sändas varorna mot postförskott eller Provision 3 %, dock intet och fransysk smak, efterkraf. fiere sorter. uppdrag under 50 öre. Postadress: Beefsteaksauce. Engelbrektsgatan 31 A. Telegrafadress: Ströms; Stockholm. Maria Ström, S o j a, född Klochhoff. flere gånger pris[126] belönade och fullt jemförliga med de utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare, T95] vRAMLÖSA * D e ådraga sig stor uppmärksamhet. Pris endast 80 Öre st., som torde insändas i frimärken till John Fröberg, Finspong. OBS. Vid partiköp hög rabatt. ^ I \ |-| I 1 ' I I f |l \ A * man här och der ilandet börjat till — verka Fältstolar liknande vår 3S " ya P ä l l s t o l, hvilken är tillverkad af fullmogen björk, gul eller brun,och hvars pris är 10 kr.