Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Då Uno körde in genom den på gamla sättet öfverbyggda porten, väckte ramlandet af hans kärra gummans upmärksamhet; hon tittade i fönstret genom de små i bly infattade rutorna och såg en obekant resande, hvarföre hon nedsände sin kammarjungfru at öpna den gula gästkammaren i portgången. Flickan var snyggt klädd och nyttjade bart hår. – Uno tog henne derföre för sin Kusin och hälsade ganska förtroligt. – Af en kapris brukade han sällan kyssa något fruntimers hand; här ansåg han likväl et undantag ifrån denna regel kunna få ske; men gumman som från sit fönster betraktade denna förtrolighet, och intet hatade någon ting i verlden så högt som folk utan ärbarhet, öpnade i vredes mod fönstret och ropade förargad, at hon intet ägde några rum för sådane herrar, utan de kunde altför väl fara in på Gästgifvaregården; der funnes både det ena och det andra. Et helt annat emottagande hade Uno väntat sig af sin faster; dock begrep han snart orsaken til detta; och hoppades kunna åter reparera sit fel; han gick derföre up til gumman, som vid underrättelsen om hvilken han var, med öpna armar emottog sin Kusin. – Fröken Brigitte Bibi (hon gjorde pretension uppå at kallas Fröken, emedan hennes far såsom Öfver-Inspector vid Tullverket ägt Trotjenares rang) som äfven var i rummet, behagade honom mindre; hon föreföll honom genast såsom litet satirisk, eller som lär vilja säga det samma, afundsjuk och färdig at tadla; hennes stora lärdom och vitterlek, som äfven genast framstack, älskade han ej heller – knappt hade han varit fem minuter i rummet, innan hon lika många gånger nämnt Henriaden par Voltaire och Rousseau’s Julie. Om hon någonsin läst dessa böcker, kunde väl Uno icke veta, men som han trodde, utgjorde de åtminstone intet nu hennes lecture, emedan den enda bok han nu uptäckte, och hvilken han betraktade, befanns vara: Den öfverrumplade Oskulden eller missödet at svälta, öfversättning af C–gh; äfven berömde hon et förträffligt skaldestycke under titel: öfver Berget til et odödligt namn.
M:t på ovedersägliga grunder äskat; enär otillräckliga anslag väl kunna anvisas för Personal och Materiel, ty den förra (inge Betänk andon, N:o 23q. i43 hjelpa sig så godt lian kunde och den senare kunde lemnäs i otjenstbart skick; men Hästens föda kunde icke förknappas, och enär de uppgifne erforderlige qvantiteterne Hafra, Hö och Halm icke kunde anses för högt beräknade, och icke heller prisen derå sägas vara öfver de gånghare; samt enär frågan endast vore derom, alt, utan afseende på de åsatte prisernes calculerade belopp, livad det ena året i AnslagsSumman kunde brista, mätte till erforderlig fyllnad anvisas å Statslnkomsternes Öfverskotter emot det att den ett annat år uppkommande Besparing matte till samma årsöfverskotler iLiqvidenmed R:g:sContoiret ingå. Att Utskottet verkligen tagit kännedom om beskaffenheten af de behofver, som till fyllande blifvit uppgifne, och att Utskottet äfven ej underlåtit att för R. St:r framlägga alla förhållanden så noga som, med undvikande af allt förstör vidlyftighet, varit möjligt, derom får Utskottet, ibland annat, åberopa dess förra Betänkande uti förevarande punkt. Utskottet har dessutom ej tillstyrkt allt hvad K. M:t till fourageringen äskat, ehuru detta ej uppgått till hvad B. St:r vid förra StatsRegleringar för K. HofStallets Hästar anslagit; ty då Rationen hela året igenom för en Häst vid Hofstallet utgör 21 kan. Hafra i LU Hö och io& Halm, upptager deremot den af K. M:t i Nåder föreslagne Staten en Ration vid LifGardet till JFIiislj under 2:ne ExercitieMånader Hafra 3 kannor. Hö 12 u Halm 4 ® i44 Stats -Utskottets under de öfriga io Månaderne Hafra jj kan.
Den nära vänskap, som i sednare tider i enskildta förhållanden äger rum mellan grannarna på ömse sidor Sundet, synes mig betyda, att dessa folk börjat inse fordna tiders felsteg, börjat förstå hvarandras ömsesidiga intressen; och mig synes det vara tid att en gång sluta den broderstrid, som ända från hedna tiders natt, dit häfdens minne knappast räcker, fläckat våra svärd med blod, öfverhöljt våra länder med förderf, och beredt våra gemensamma fiender en väg till det Norden, om hvars tillvaro de annars endast skulle påminnas af de män, som, derifrån utgångne, nedergjorde deras härar och kufvade deras länder. Mig synes det en gång vara lid att ända till roten utplåna det hat, minnet af mot hvarandra begångna omenskligheter, som hittills skiljt de Nordiska nationerna, om vi icke vilja göra till en svepsak för en tredje nation att göra oss till slafvar, sedan vi i broderfejd brutit våra svärd, spillt vårt blod och förlamat våra krafter. Mig synes det ändtligen vara tid, alt de tre Nordiska brödrafol - 5G Den a i 0 c t o b c r f. m. len omgifva sig med enighetens sköldborg, för alt skydda sig mot de från öster påträngande horderna; oell jag anser en ganska stor början vara dertill gjord, om vi närma oss hvarandra i vår hufvudsakligaste samhällsinrättning, sättet alt bilda den andra statsmakten, folkets ombud. Tordenskjölds skald klagar vid hans död med orden: ”alt han nu ej mer finge strida med de tappra Svenskarne på Östersjön!" Det är sannt, mine herrar! uti de bragdrika strider, som de tappra Nordiska brödrafolken höllö med hvarandra, låg något skönt; men skönare måtte det dock vara, om de kunna lefva i en broderfrid, befästad både genom enskildta och offentliga förhållanden. Jag har redan yttrat de skäl, hvarför jag röstar för Const.Utskis förslag till antagande af en nationalrepresentation lik den Norrska; skulle det hafva några smärre fel, kunna de rättas; här är endast fråga om att godkänna den princip, hvarpå det blifvit bygdt.
I anledn. häraf torde det tillåtas mig att rekapitulera något af hvad inom BankoUtsk. passerat: en af BorgareSt:s ledamöter yttrade att Banken kunde undvara Bankovinsten; jag alt den borde lemnäs och Hr Mannerskantz att den både borde och kunde lemnäs, med hvilket förklarande han oek börjat sin reservation, deri han fullständigt utvecklat sin åsigt. Allt hvad vi hafva hört ordas om England och Amerika m. m. kan vara rätt bra; men jag tror alt det alltid blir exporten, som salderar importen och att detta icke låter sig göra annorlunda än genom de produkter, som landet kan åstadkomma. Hr Hjerta har talat om Pharaos dröm: jag lemnar derhän 0111 hvad han med föranledande deraf yttrat, kan vara rätt eller icke, men tror, att om han hört det skriftliga anförande, som jag upläste innan han fick ordet, så skulle han funnit sig vederlagd i allt hvad han ordat. Jag har deri redan yttrat mig öfver olämpligheten att ”uplägga magasiner i missväxtår.” Alt icke tillståndet i landet är så ytterst dåligt, som man föreställer sig, visas af hvarjehanda förhållanden; delta hindrar visserligen icke att ju ställningen kunde bli värre, men då just inga anledmr visa sig dertill, så inser jag icke hvarföre man just skall vidtaga åtgärder, som leda dertill. De sista lidningarne hafva virserligen ej gjort förhoppniu garne så glädjande som förut, men man torde icke hafva anledn. förmoda att fara är å färde hvarken för Bankens silfver eller för Sveriges handelsförhållanden. För alt betrakta en serskild omständighet så visar sig t. ex. att konlroll-stämpel-afgiften, ökat sig från 8,000 till 12,000 råhäll. hvilket väl icke bevisat mycket men åtminstone att landet icke är alldeles utan tillgångar, fastän de icke ligga i Bankens hvalf. Under sådana förhållanden, kan jag för min del icke instämma i hvad Hr Hjerta yrkat.
Enligt i Nåder fastställda Pensions-regleringar, så väl för år 1826, som för föregående åren, hafva sådana Nådegåfvor med idel af blifvande Pensioner utgått och varit anviste åHufvud-Titelns Besparingar, hvilka intill 1825 års slut, och så länge StatsContöret egde att disponera hela denna Hufvud-Titel, samt derunder några Reservationer från förra åren varit att tillgå, dertill äfven lemnat full tillgång. Civile Enkors och Barns pensioneraiide, jemte anslaget dertill, är vid 1827 års början till Civile Statens Pensions-Cassa öfverflyttad, och enahanda befattning med Staten för Transport 100: Bil. till K. M. Nådiga Propos. JY.-o 2. Militaira Enkor oclr Barn är vid innevarande års början af Arméens Pensions-Cassa öfvertagen; hvadan StatsContorets befattning med dessa Utgifter med år 1827 beit och ballet upphört; och är det att förmoda, att vid afslutningen för detta år, och sedan kändt är hvad afännu reserverade Pensioner kan hafva blifvit besparadt, någon minskning kan ske uti 1826 års Brist, hvilken, enligt samma års Räkenskaper, utgör 2,114: 16. 6. Med tillägg af sistnämnde summa utgör, utom de på Öfverskotten å Inkomsterna directe anvista Utgifter, Bristen i 1826 års Stats-anslag 208,967 R:dr 5 r:st. Såsom Besparingar å Stats-Verkets Utgifter förekomma först 4°>632 R:dr 46 sk. 6 r:st, anslagne såsom Tillökning efter Riksmarkegång, då den är högre än 6 R:dr per Tunna, för den del af Spanmåls-heräkningen ao Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.-o 2. under Penninge-lönerna, hvilken med 40,682 T:r 3i k:pr öfverskjuter beloppet af StatsYerkets behållna Spanmåls-Inkomst; men som
Deri har jag cj haft ringaste del, och jag kan ej gilla Constit.Utsk:s i denna del fattade beslut; men då sådant en gång var afgjordt, kunde beslutet icke lagligen af Utsk. ändras. Constit. ötsk. förklarade således, att Utsk. icke kunde göra afseende på RiksSt:ns anmärkare och att följaktligen det afgifna förslaget skulle såsom odelbart blifva hvilande. Stånd hafva talmännen likväl, uppå begäran, gjort propos. till delning af förslaget, men talmannen i PresteSt. har vägrat att gifva en sådan propos. Denna vägran har föran leda att PresteSt. yrkat berörde propos., och frågan har altså, enligt grundlagens stadgande, blifvit förklarad hvilande och hänskjuten till Constit.Utsk., som, på sätt Exped.- Ulsk. rätteligen åberopat, gillat Hr Ärkebiskopens vägran. Frågan har således, i den ordning grundlagen föreskrifver, blifvit med R. Sirs rätt slutligen afgjord af den myndighet, åt hvilken en sådan rättighet af grundlagen är uppdragen, och då ingen annan anmärka, emot förslaget blifvit gjord än den, som åsyftat dess delning, så följer deraf, att förslaget livilar till nästa riksdag och att det äligger Exped.- Utsk. att detsamma i riksd.beslutet intaga. Den 19 Maj. 331 Ilr Hjärne, Harald: Jag skall ieke ingå i den discussion, som här många gånger varit föremål för vidlyftiga debatter och som Frih. Cederström äfven i dag vidrört. Jag instämmer i den sats, Hr Frill, först yttrade, att Exped.- Utsk. icke är berättigadt att ingå i några grundlagstolkningar. Vid detta tillfälle tror jag, att Exped.Utsk. bort ensamt grunda sitt rnemor. derpå, att det saknar prot.utdr. i ämnet från PresteSt. och att Utsk. icke bort såsom skäl för sin tanke framställa någon tolkning af grundlagens sladganden eller åberopa den vägrade propositionen.
Il:elr 8k. för öfverste, meel veclerlike „ Öfver8te-I^ö^tnant oelr Najorer, meck veelerlikar „ (lapitener, meel veelerlikar „ 8ulaaltern-0kfreerare, meel veelerlikar „ Hn6er-0klieerare af alla graeler, meel veelerlikar . Deträllancle äter elen lorlmpla incsvartering-6r8ättnin», 80m 1)ör tillAOclolomma veclerbörancle inc^varteringtagre i 6otlreborA, 8ä lrar l^onAl. IXäcl oel, ^nne8t 8täcl8L vätl)ev»Aen. Datum ut 8upr». 086VN. 8 Mr/'ks /tÄdrAa ^.-o ^>5. t/tdvcrg' a/ d^/v^ooo/Zet o/vs?' dia»r/t/'ö>>5v»/'^-^/'6??d6»^ /?»//st ?>?- /o/- //o??v dd«/^ Lo/ttMZ-s» i » Äoo/r/ro/???^ äVott de?r /6 ^e^?^e/??ösv I^är varande:
Majus Nådiga Proposition, i fråga om grunden för utgörandet af de till Båtsm.ans-indelningen i Blekinge lån anslag ne s. k. öfverskotlsoch reserv-räntor, äfvensom angående i detta ämne väckt motion. (I. A.) Högstberörde, den 20 sisllidne Mars till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition hafva samtlige Riks-stånden remitterat till Stats-Utskottet, som äfven erhållit del af alla till della mål hörande handlingar, deraf Utskottet inhemta!, hurusom frågan om jemkningar och förbättringar i Blekinge läns indelnings-verk redan vid 1809 års riksdag varit föremål för öfverläggningar hos Rikets Ständer och sedermera vid de liesta riksdagar blifvit ånyo handlagd, intilldess Rikets Ständer dels vid 185-1—1855 och dels vid 1850 —1851 års riksdagar i det hulvudsakliga af frågan meddelade beslut, meri hvilka dock hitintills ej kunnat i alla delar komma lill verkställighet och nu föranledi den af Kongl. Maj:t till Rikets Ständer aflåtna Nådiga proposition i samma ämne. Förr än Utskottet afgifver sitt af Riks-stånden infordrade yttrande öfver högstberörda Nådiga framställning, har Utskottet, till närmare upplysning om frågans beskaffenhet, trott sig böra i korthet redogöra för detta ärendes behandling vid föregående riksdagar jemte de omständigheter, som i öfrigt dermed ega gemenskap; i hvilket afseende handlingarne innehålla, bland annat, att den från äldre lider förda klagan öfver rustnings-besvärels tyngd inom Blekinge icke egentligen afsell antalet af de 1,500 båtsmän, hvilka, enligt Kongl. Brefvet den 1 Augusti 1685 och kontraktet den 27 April 1685, det åligger Blekinge län att utrusta, helst länet för Bih. lill R. St. Brot.
Maj till Kongl. Majit inkommit; och Konungens Befallningshafvandes sednare Utslag af den 24 September äfven kunnat Ekbom, i Stockholm vistande, tillställas så tidigt, att hans Besvär redan den 16 October kommit Konungens Befallningshafvande tillhanda, det syntes föga trovärdigt, att, såsom Konungens Befallningshafvande, i skrifvelsen af den 8 Mars sistlidne år, uppgifvit, vederbö randes förklaringar öfver besvären och erforderliga communicationsbevis icke skola blifvit förr än den 4 Februari fullständigt samlade; hvilken obestyrkta och af liandlingarne icke vitsordade uppgift, det alltså måste ankomma på Konungens Befallningshafvande, att närmare utreda och i bevis leda; att, om än denna uppgift skulle kunna lagligen styrkas, det likväl stadnade Konungens Befallningshafvande till last, att, under nära fyra månaders tid, icke hafva vidtagit ytterligare åtgärder för nödiga handlingars införskaffande, oaktadt förrnämnda Grundlagsstadgande i detta fall, såsom förut, anbefaller all möjlig skyndsamhet; samt ändtligen att Konungens Befallningshafvande, som ovilkorligen ålegat, likmätigt samma Lags slutliga föreskrift, att till Kongl. Majit öfversända handlingarne med den efter förklaringarnes inhändigande först afgående post, således åtminstone näst efter den 4 Februari, äfven uraktlåtit detta åliggande, och sedermera ej förr än den 8 Mars, i anledning af min ofvanomförmälda skrifvelse, liandlingarne till vederbörlig ort insändt. Och skulle, i öfverensstämmelse med dessa grunder, samt jned afseende tillika å hvad ytterligare kunde förekomma och förtjena att anmärkas, 8 ( 58 ) AdvocatFiscalsEmbetet äga, att emot Konungens Befallningshafvande afgifva det ansvarspåstående, Lag och sakens beskaffenhet fordrade. Med anledning af hvad uti den af Rikets Högloft.
Den i §§ 42 och 70 bestämda reseoch traktaments-kostnadsersättning bör, efter anställd granskning af derå ingifna räkningar, utan sammanblandning med de i föregående tre momenler omförrnälda taxerings-kostnader och arfvoden med flera utgifter, utbetalas dels utaf Riksgälds-kontorets i Landtränterierna inncstående medel och dels här i hufvudstaden omedelbart från detta verk. 33 Förslag lill Bevillnings-Stadgä. § 77. Den som vill öfver Taxerings-kommittés beslut anföra besvär, nr berättigad att, då han i sådant afseende anmäler sig hos vederbörande tjensteman, kostnadsfritt erhålla för dylikt besluts öfvcrklagande erforderligt utdrag af taxerings-längden samt Kommittéens protokoll; och må ej heller lösen lordras för andra protokolls utdrag och expeditioner, som till följd af bemälda Kommittés beslut böra utfärdas § 78, i:o Besvär i fråga om skattskyldig påförd bevillnings-afgift, hvars vid debite ringen upptagna belopp icke blifvit af Taxeringseller Pröfnings-kommittéen bestämdt, kunna hos Konungens Befallningshafvande anföras inom tretio dagar efter den dag, då. på sätt i § 84 stadgas, den skoltskyldige egt tillfälle erhålla sin debetsedel. 2:o Åt nöjes den klagande icke med Konungens Befallningshafvandes i anledning af sådana besvär meddelade beslut, eger häri att likaledes inom tretio dagar efter deraf erhållen del fullfölja sin klagan hos Kongl. Kammar-rätten; börande ej mindre Konungens Befallningshafvandes, än Kongl. Kammar-rättens beslut i dylika mål, jemte vederbörlig besvärshänvisning, den klagande kostnadsfritt tillhandahållas. 3:o Besvär i debiteringsfrågor uppehålla icke uppbörden al det vid den öfverklagade debiteringen påförda belopp; hvaremot, då debiteringsåtgärden icke fastställes, den klagande eger att kostnadsfritt återbekomma hvad al honom blifvit lör mycket erlagdt. § 79.
Majit för sagde ändamål äskat och tillstyrker alltså att för utförande af nu nödige befunna byggnads-arbeten å Kongl, slottet i Stockholm måtte bevilja en summa af 9000 r:dr och för dylika arbetens verkställande vid Gripsholms Kongl. Iust-slott ett belopp af 7500, att från Riksgälds-kontoret, i mån af behof, till vederbörande utbetalas. Beträffande åter Kongl. Majrts Nådiga framställning om anslag för uppförande af ett ridhus för Kongl. Hof-stallets behof, kan ej Utskottet densamma understödja. Ty utom det att den till utgiftens godtgörande föreslagna utväg, att summan, räntefri, blefve under 20 år med ett visst belopp årligen återgulden af lasta Hufvudtitelns anslag till underhållet af Kongl, slottet och dertill hörande byggnader, synes Utskottet i flera hänseenden mindre lämplig, tinner Utskottet betänkligt, att, sedan Statens tillgångar blifvit så hårdt anlitade som vid innevarande Riksdag varit fallet, tillstyrka anvisandet af medel för uppförande af en byggnad, som, äfven om den må anses behöflig, likväl, enligt Utskottets åsigt, icke torde vara af den oumbärliga beskaffenhet att ett uppskof med densammas företagande bör kunna medföra särdeles olägenhet. Af denna anledning och enär af de, vid den Kongl, propositionen fogade handlingar, det vill synas som det nu å Helgeands-holmen belägna ridhuset icke är mera bristfälligt, än att detsamma kan ännu någon tid begagnas, om reparation derå verkställes och hvartill Irsta Hufvudtitelns ofvannämnda anslag torde lemna tillgång, hemställer Utskottet, att Kongl. Majrts Nådiga Proposition i denna del icke må af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 13 Oktober 1854. StaisUtskottets Utlåtande, N.d 394. S Reservation:'
Sedan de efter kärandens påstående genom domarens Utslag jäfvades runi &c. — Den anklagade äge då först at an 1 Åsyftar tydligen ett särskildt utlåtande om § 5. 98 Bilagor 1810 mäla de jäf, hvartil han enligt de anförda Lagens rum och den ofvan gifne förklaringen kan finna &c. Åge den åklagade. Bättre (i anseende til den dubbla bemärkelsen af åge) stånde den anklagade fritt eller något dylikt. 5:o. Skola icke Suppleanterna ingå i Nämnden efter Classfördelningen, så vidt det låter sig göra? Så at en Präst ersätter en jäfvad Präst ? — 1 annat fall hvilken ordning bör bestämmas för Vallistan? Röstantalet kan ej antagas såsom ordningsgrund, emedan hälften nämnes af en enda röst, Konungens. Stånd? Personlig rang? Eller lottning? Det sista vore väl det säkraste til undvikande af förberedd intrigue. Af hvilken må Vallistan upprättas? 6:0. Innan målet uptages. Ar meningen: innan målet uptages af honom? Men jäfvet kan ej anföras, förr än han til domstolen öfversändt namnförteckning på Nämdens Ledamöter och utsatt dag til deras sammanträde. Eller menas: innan Målet af Nämden uptages. Då torde til undanröjande af tvetydighet det böra uttryckas. 8:0. Edsformulairet förekommer mig nog affecteradt. — Månne ej den gamla formen har lika mycken kraft och mera värdighet? Önskningen: måtte din godhet &c. synes vara för långt driven. Vare din godhet &c. torde vara naturligare. 9:o. Domstolens befattning, sedan Nämnden afgjort brottets verklighet, torde böra, närmare än här skedt, bestämmas. — Efter Lag har domaren at förfara vida annorlunda, än efter den särskilda Process som för Tryckfrihets mål nu föreslås. 10:o. Stämningstid äger ej rum i brottmål. ll:o. Om författare skall personligen til svars stånda, måste han vara känd och namnsedeln följaktligen, då fråga härom upstår, kunna brytas. Detta torde böra vidare utredas. 12:o. Huru erhålles namnsedeln, innan rättegången företages? Åtminstone synes böra tilläggas: emot författa.
N.-o log. i5 »la; att, hvad beträffade valet emellan Södermanland och Nerike till anläggande af ett Schäferi, så vore Nerike dertill bäst passande, emedan det skulle blifva gagneligt för alla de omkringliggande provincerne Wermland, Westmanland, Södermanland samt Westergöthland, och man der, jemte en utmärkt god local, äfven kan påräkna en förvaltare med längre tids erfarenhet samt i allmänhet nit och värma för saken, helst på Ullavi redan finnes ett beromdt enskildt Schäferi, hvarföre Herr Anckarswärd ansåg sig bora till ett Stam-schäferis anläggning i forsta rummet föreslå detta ställe, såsom varande äfven ett på längre tid utarrenderadt OfEcers-bostålle, som med storsta lätthet skulle kunna ut-; vidgas till hvad erforderlig storhet sorn helst, genom flere utarrenderade Boställens förenande dermed; tviflande Herr Anckarswärd icke, att Arrendatorn af Ullavi, Herr Öfversten och Riddaren von Bolmen, skulle åtaga sig ansvaret och förvaltningen åfelt sådant Stam-schåferi, om det på antagliga vilkor erbjäds honom, såsom dertill synnerligt skicklig; att den gamla Merinos-race, som ännu finnes vid Nås i Småland, borde, till undvikande af all blandning, derifrån forflyttas till någon annan ort, t. ex. Upland, som kanske vore den mest passande Province i6 Stats-j Bevill/iingssamt Oec.-Utsk. Uti. N.-o 10g. att emottaga denna hjord, till förberedande af öfvergången till ännu finare och ådlare race; att all utgift till införskrifning af rikoch grofulliga
Det hade för honom och för alla dem, som verkligen velat bringa frågan örn en representationsförändring lill något resultat, stått Öppet alt söka ernå detsamma efter deras mening. Jag säger icke efter min mening, ty jag håller mig på intet vis vid ståndsval, jag liar ingen förkärlek för Stånd, jag har ifrån historien hemtat min öfvertygelse om deras olämplighet likasom ifrån min egen erfarenhet; men detta skulle ej hafva hindrat mig att med allt möjligt nit arbeta på ett representationsförändrings-förslag i den önskade likLningen. jag kan ej neka till, att ju de Stånd, som, vid återremissen af frågan, yrkat afseende på ståndsvalen eller ståndsvalbai beten, åtminstone hafva grundad rätt att anse det deras mening icke blifvit af Const.lJtsk. fullkomligen afsedd; men herrarne torde observera, alt det icke beror på en ledamot och icke på 6 ledamöter af ett Utsk. att åstadkomma det resultat, sorn någon gång skulle önskas, utan alt man inom Utsk. likaväl som i Stånden är underkastad majoritetens beslut. Jag har i afseende på sjelfva frågans behandling inom Utsk. varit och nr ännu af samma tanke som Frih. Cederström, att del icke ligger i Ständernes makt att vid första riksdagen afslå och tillintetgöra ett Const.Utskts betänk.; men jag har härutinnan blifvit öfvervoternd inom Utsk., hvars majoritet, lika med It. o. Adis, varit af annan tanke. I afseende på denna fråga är saken deremot af annan beskaffenhet; herrarne torde behaga besinna, att det måtte verka till något alt herrarne redan genom det förstärkta Const.Utsk. fattat 2me beslut, som ej kunna rubbas, och hvilka, så framt grundlagen skall bibehålla någon helgd, måste bringas till något resultat, på ett eller annat sätt.