Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Credit ■ Sedel-Massan, som vid 1818 års början, med inberåkning af Kopparpoletterne besteg sig till R:d. - ^ 6,331,799:31.— 8kades genom safnma års större utgift an inkomst i Credit-Sedlar, enligt utdrag af Råkenskaperne med - 598,094:47- 3. I det hela har således Inkomsten i sådane Sedlar ofverskjutit utgiften med - - 734,921:31. 6. Och når den sålunda indragna Summan afråknas, visar återstoden circulerande Credit-Sedel-Massan vid 1822 års slut - - 5,596,877:47. 6. Som gor i Banco - R:d. 3>73i,a5i: 47. 8, Betänkandeti. 25 Med bifall till Stats-Utskottets Betänkande, af den 12 Martii, hafva Rikets Höglofl, Ständer, vid innevarande Riksdag, beslutat, att, för åtskilliga Riksgäids-Contoirets äldre skulder, såsom den så kallade gamla Riksgälden m. fl., en viss praescriptions-tid skulle fastställas, inom hvilken desse skulder, vid förlust af all rätt till betalning, borde vara bos Rikets Ständers Riksgälds-Contöir till liqvid anmälde. Bland desse skulder förekommer äfven den så kallade Eckerdtske Obligationen , till ett belopp i Capital och Ränta, 3a44 R-dr 3a sk. Hamburger Banco; men, vid derefter anstäld undersökning, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, uppå f. d. Ryttmästaren Fr. Rappes underdåniga ansökning, om betalning för denna Obligation, har blifvit utröndt, att densamma redan år 1794 är inlöst, ehuru den genom misstag kommit att såsom oinlöst uppföras på den Förteckning, som från Kongl. StatsContoiret till Riksgälds-Contoiret aflemnades, då desse skulder år 1800 på Riksgälds-Contoiret öfverflyttades.
— och intet, så vidt jag sett rätt, icke ett ord om barnen — nog är sådant minst sagdt underligt af en författare, som tydligen vill gifva sig min af att hafva studerat sin sociologi både praktiskt och filosofiskt. Nej, för hr Jsegers monomana uppfattning står blott ett moment klart — och det är njutningen. Han gör det sexuella till lifvets resultat i stället för att göra det till en vigtig faktor deri — och märker icke så, att han just derigenom förordar just den sortens » individualistiska moral », han eljes så hårdt fbrdömer. Estetiskt taget har författaren rätt att benämna sitt arbete &gt;ett monstrum » — med en sådan nerkrossande massa doktrin är enroilians okonstnärlighet gifVen, och intrycket blir icke lättare, der-för att ämnet i och för sig vill hafva en pikant anstrykning. De m&amp;nga erotiska scenerna, hvilka äro lika många variationer öfver det franska uttrycket, » le difficile, c ’ est convenallement déshabiller une femme », äro lika monotona och tråkiga som resonnemangen. Författaren har icke fått någon ton eller doft af sin erotik — intet af en Gautiers rusiga hänförelse, intet af en Sainte Beuve ’ s utsökta qvinlighet, intet af en Maupassants epikureiska lidelsefullhet, intet af en Garborgs breda tokrolighet. Det är blott ett känsiotomt libertin-lif, författaren förmår skildra, passionens brutalitet, men intet af dess adlande hänförelse eller aningarika lycka. Ingen lyrik och ingen omedelbarhet! Orättvist vore dock att förneka de många ansatser till god och verkningsfull konst, som mångenstädes hittas i » Kristiania-Bohêmen ». Särskildt är hela bokens afslutning, Jarmanns sjelf-mord, skildradt med en energi, en intensiv styrka, som är oändligt gripande. Författaren får med ens något af en verklig skald på dessa ypperliga slutsidor, och det vore väl önskligt, att dessa kapitel räddades undan den glömska, som det öfriga myckna pap-peret — trots tryckfrihetsåtalet — snart nog måste försjunka i.
Qvittencer: Aflöning för Kronslnspedloren i 6 manader, - Ett halft års hishyra, Aflöning för Frän ner idrängar ne i 6 manader, Hyra för Hisspina rn. rn. enligt räkning, Högström enligt Räkning, Piro, Ålderman Thun för Murare enligt Räkning, - Estenberg för rimmermansarbete dito, - Ask for 4 dagrrs arbete, - Säger för 5 dagars arbete, Ström för 2 dagar, - - Boman för en dag, Dito för 12 dagar, - Till Handtlangare enligt forte kning, Wahlström oell Smeberg för Murarearbete, Fröling för en Sondags arbete, För diverse arbete före Auäion, Till Handtlangare enligt förteckning, ... - _ - För 6 dagars arbete före Audion, dagars arbete till Hasselroth, 2 dagars arbete till Sundberg och Öselius, - För 6 dagars arbete till Hasselroth, Säger för diverse arbete, Jordahl för diverse arbete, - - Söndagsarbete till 6 man, Säger och Nordahl för Söndagsarbete, - 6 manders aflöning för Källardrängarne, - i Söndags arbete med Eiggare, För 11 dagars arbete med Bränvin, För 6 dagars dito, - För 6 dagars dito, För } dags dito, För 4 dagars dito, - För 6 dagars dito, • För 3 dagars dito, För 2 dagars dito, För 1 dags dito, . - För 1 dags korning dito, För t dags dito, För 4 dagars arbete dito, För 4 dagars dito, F or 3 dagars dito, - För 3 dagars dito, - För 12 dagars dito af 4 man, För 4 dagars dito, - För 10 dagars dito, För 1 dags körning, För 5 dagars arbete dito, - För 6 dagars dito, 112. 24. — 50. — 362. — 11. 4- l6. 1. — 48. 32 —- 14. Sid. Litt. Calcul öfver Utredningen af Götha Canal-Discont-Werk, enligt tankande den J Martii Debet. Bane 0. Werkets Skulder den 1 Januarii 1818.
Utskotten hafva visserligen inhemtat, huruledes Kongl. Maj:t , genom Nådigt Bref den 12 Juni innevarande år, anbefallt Krigs-Collegium att inkomma med underdånigt förslag till ny Instruction för Beklädnads-Direclionerne vid Indeldta Infanlei i-Regementena , i anledning hvaraf således äfven förändring i afseende å föreski iftei ne om slitningspenningars utgående vid arbets-commenderingar kan vara att förvänta; osen då Krigs-Gollegium ännu ej afgifvit detta infordrade underdåniga förslag, samt Utskotten således ej, kunnat erfara, huru och i hvad nion förändrade föreskrifter i ofvan anförda afseenden kunna komma alt föreslås, så anse Utskotten sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, dels alt Kongl. Majit behagade i Nåder utfästa någon skälig ersättning att, vid tillfällen af arbets-commenderingar för enskildtai Bolags eller Corporationers räkning, utgå af dessa Bolag eller Gorporationer, på sätt Kongl. Majit kan finna tjenligast, tili rotehällarne i och för de Ökade besvär, sorn desse genom soldaternes* Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskollcns Betänkande, 2V.-0 125. 3 bortovaro få vidkännas, saint dels alt elen slitnings-ersätlning, sora vid såelane tillfällen utbetalas för munderings-persedlarnes nötning, måtte beräknas och utgå vid commenderingar, så väl inom som ulom Regementets slånd eller den Provins, hvarinom detsamma är roteradt, samt omedelbart ifrån den lid , då commenderirigen lager sin början och intilldess densamma anses slutud , deruti inberäknad tiden för marsoherne till och ifrån arbets-slationerne. Ank. till Exp. Utsk. dén 4 bnuari, kl. 9 f. in. Betänkande j i anledning af väckt fråga om ersättning till rotehållare vid Jönköpings Regemente för åbragte kostnader under en arbets-commendering af Regementet till Trollhätte. Canal.
Ständer numera slutligen afgjorl alla de uti berörda Utlåtanden behandlade ärenden, som kunna inverka på bestämmandet af den summa, som bör upplånas, samt Rikets Ständer derjemte, beträffande Bankens vinstmedel, fattat det beslut att Fem Millioner Riksdaler deraf skola under innevarande och nästföljande åren 1864 och 1865, nied en tredjedel hvarldera året, lill Riksgälds-kontoret aflemnas, hafva de förutsättningar, hvarpå Utskottets förra beräkningar voro grundade, blifvit i så väsendtlig mån förändrade, alt Utskottet funnit sig böra, såväl i afseende på sjelfva beräkningarne, som beträffande åtskilliga andra i Betänkandet gjorda framställningar, ändra och jemka sina förslag. Uti första punkten bade Utskottet besvarat dels Friherre Raabs, C. A., uti motion N:o 134 framställda yrkande, alt af t ull medlen måtte anvisas erforderliga belopp för bestridande af den årliga räntan å och amorteringen af de i samma motion omförmälda obligationer, samt ali, ifall upplåningen till en början icke skulle motsvara behofvet, särskildt anslag af tullmedlen eller annan Statsverkets tillgång måtte dertill användas, dels Riksdagsfullmägtigen A. A. Anderssons uti motion N:o 139 väckta förslag, att hälften af bränvinsbränningsmedlen måtte anslås lill jernvägsbyggnaderna och för sådant ändamål få af Riksgälds-kontoret disponeras; och bade Utskottet på anförda skäl hemställt, att dessa yrkanden och förslag icke må af Rikets Ständer bifallas. Då denna hemställan blifvit af Presteoch Borgare-Stånden bifallen, saint något bestämdt yrkande om ändring deruti icke blifvit inom de öfriga två Riks-Slånden framsläldt, l:o. torde Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, lika med Presteoch Borgare-Stånden, besluta, att de uti ofvanbérörda hänseende framställda yrkanden och förslag icke af Rikets Ständer bifallas.
Man vill blott exempelvis anföra, att efter ojäfaktiga och redan mångårigt genomtrycket kungjorde Beräkningar, sjelfva Canal-Inkomsten vid den äldsta af alla nyare tiders Utländska Canaler, vid Canal de Languedoc, per medium räknas till en ren behållning af 800,000 Livrés., men besparingen ä Foror beräknas på samma ställe till 4,900,000, och vinsten för Landtbruket till y, 100,000, hvaruti besparing å väglagning betydeligen ingår. Detta inträffar å en Canal, som endast förenar klåfven, utan Insjqar i det inre af Landet, hvars små Dimen* Den g Februarii. sioner och andra förhållanden göra dess passerande omöjligt för de Fartyg, som besegla Håfven! Hura ansenligt båttre måste förnälianderne blifva, der stora Insjöar och verkliga Sjö Fartyg ge det hela en ofantligt större omfattning. Jag bör har nämna, att Varutransporten å Languedoc-Canai, beräknas helt nä‘ra lika i tyngd med Transporten vid Trollhätte Canal eller per medium till ^70,000 Skeppund. Härvid bör ej glömmas, att långt ifrån att de transporterade Varornas högre värde gilva en Canal Inrättning etr förökadtär förhållandet just tvärtom. Ej Manufactur Varors transporterande, utan Transport af Kalk, alla sorter Sten, Malm , Mergel och Stenkol vållar hufvudsak©- liga Inkomster på Engelska Canaler. Endast den sednare Arttceln felas oss och ersättes åtminstone till en del af vara skogar. Varor i förhållande till sin tyngd dyrare , bära en dy. rare Lands-transport, då Varor af mindre värde och större tyngd ligga obrukad© och onyttige om de sakna Sjö-transport. — Som ett exempel torde det tillatas mig fråga: Hura skulle Bjelkar, Plankor och Brädet, till och med sjelfva Jernet från Vermelands Skogar kunna komma till Götheborg.' Huru Kalk och Sandsten från Kinnekulle, om ej Sjö-transport vore?
N.-o ?>i. tf Arfvingars yttrande måtte infordras, huruvida de, uhder uttryckligt förbehåll att ovilkorligen afsäga sig allt vidare anspråk på deras förmenta serskilda fordran hos Kronan, skulle vilja mot en nedsatt löseskilling afstå deras nu egande rätt till samma Hemman, dels att, till utrönande hvad i Skatteköpeskilling för de af dessa, Hemman, som voro Frälsestädje-Hemman, kunde, efter deras återlösande till Kronan, påräknas till ersättning för löseskillingen, samma Hemman måtte ordentlig skatte-värdering undergå. I anledning af hvad Rikets Ständer sålunda i underdånighet begärt, har Kongl* Majit anbefallt vederbörande föranstalta om infordrande af Trippiska Arfvingarnes ofvanberörda yttrande, med bestämd uppgift å den Summa i Svenskt Banco, Arfvingarne för Hemmanen fordrade; äfvensom Kongl* Majits och Rikets Kammär-Coliegium undfått Nådig befallning att, rörande det af Rikets Ständer framställda Förslag om ifrågavarande Hemmans skattevärderande, sig i underdånighet yttra; och hafva bemälda Arfvingar uti deras afgifna Svar förklarat sig vilja mot en Summa af 226,000 Floriner Bih. till R• S. Prot. 1828 oeh 182g, 1 Sami., 2 Band. 3:dje Häftet. a i 8 Kungl. Majds Nådiga Propus. N.-o 7.1 Holländsk Courant, utgörande, efter den för den i4 i denna månad gällande Cours, 86,025 lt:dr i Silfver, eller, efter 120 sk. på R:dn, 216,56a R:dr 24 sk. Banco, vilja afstå så väl Hemmanen, sorn deras serskilda förmenta fordran hos Kronan, uppgifven till ett belopp af 340,419 Floriner.
Som Discontens förvaltning för hvarje år bör ligga i full dag för Revisorernes gransk - Den 3 Martii, ning, tyckes det vara nödvändigt för framtiden, att en bok upprättas, hvaruti i indelte columner noga och bestämdt upptages icke allenast antalet af lånsökande under året, utan äfven för hvarje vecka hvar och en inkommen låneansökning med den sökandes och dess cautionisters namn, caractere, citerade fastighet och säkerhetsbevis, samt de egne lån eller cautioner hvarför de enligt uppsats från Registratorn förut äro tecknade, och bör en af Directeurerne på föredragningsdagen uti en bred collumne i denna bok, i fall lånet afslåsj i korthet inskrifva ordsaken dertill, hvilken mening äfven bör påtecknas den afslagne reversen om så skulle äskas, dock utan rätt att en sådan påskrift till någons mehn lagligen eller annars begagna. Detta anförande anhåller jag vördsamt m» till Banco-Utskottet remitteras, N:0 56. Friherre Sparre, Sixten: Om vårt Fäderneslands välstånd, skyndsammare och sätirare befordras genom skatternas nedsättande än genom förökad näringsflit, sparsamhet och ordning, är visserligen en enkel fråga, likväl tyckee många heldre vilja undvika en ringa utgift, än med någon möda vinna betydlig förtjenst, och kanske ligger deri grunden till de ifrig» rop om nöd, bry - 462 Den 3 Marth. deri och reductioner sora hörts från åtskilliga häll vid detta Riksmöte. Må det vara mig tillåtit att inför Högl. Ridderskapet och Adeln yttra den önskan att vårt Stånd, sorn härleder sin ä;a och sina rättigheter ifrån kärlek till frihet och ett oemotståndeligt hat till utländskt vakt, aldrig måtte bidraga till undergräfvandet af de hittills så säkra krafter, vi kunna använda, för att bibehålla Fäderneslandets lugn och sjelfständighet, nemligen vår indelta armée.
Till svar derå får jag i förbigående säga, att samma medel icke skulle i någon den ringaste mån blifva mera disponibla, om de af Riksg.- cont. utlånades, än om Banken sjelf derom ginge i författning; och att det just är lill förekommande af ett dylikt användande af dessa medel, som Utsk. uttryckligt har sagt, att de icke må af Riksg.cont. i laneeller creditiv-rörelse disponeras, emedan delta då kunde ske med lika säkerhet och förmån af Banken. Hvad jag här anser vara af vigt är, att man icke nu, huru man än kommer att besluta, måtte binda sig genom ett förtidigt beslut. Jag har blifvit ganska angelägen derom, efter att hafva hört de värde talare yttra sig, hvilka hafva omnämnt alla de olika sätt, pä hvilka Riksg.cont. skulle använda besagde medel, och hvilka ingalunda tyckas hafva satt i fråga alt Banken möjligen skulle deraf komma i behof. Jag kommer således, när beslutet skall fattas, att yrka, alt det måtte lemnäs för R. o. Ad. öppet, att se dermera närmare bestämma villkoren för den åtgärd, som Utsk. i denna § föreslagit. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Förnämligast på de skäl, hvilka Hr Skogman framställt, med hvilken jag till alla delar instämmer, men äfven med afseende å dem, som af andre talare blifvit grundligen utvecklade, afstyrker jag på det högsta R. o. Ad. att biträda Hr von Hartmansdorffs förslag och yrkar bifall lill Utsk:s betänk, i denna 5 puukt. Vid denna redan långt framskridna timma vill jag icke uppehålla det H. Ståndet med att vid lyftigare utveckla dessa eller andra mina skäl. De flesta har Ståndet af flere talare redan hört; att närmare känna äfven de öfriga grunder, på hvilka min tanka hvilar, torde icke intressera flertalet af Ståndets närvarande ledamöter. Nog af, min tanka är bestämd; och detta efter mogen öfvertygelse.
Jag har uti min reservation blott i förbigående nämnt några ord om Adelns egenteliga tendens, och kan icke eller nu dem frångå, Jag har sagt, att lika skadligt som det vore att gifva Adeln en uteslutande tendens för Statens tjenst, lika olämpeligt vore der, att genom konstlade anstalter inlocka dess medlemmar uti Näringarne. Jag tror tvärtom, att det tillhörer Svenska Adelns försakelse-anda, att ingå i det offenteliga lifvet eller med andra ord på Embetsmanna-banan, så vida den der kan gagna; men att i annat fall den icke bör uteslutande egna sig åt Statens tjenst utan resignera: och på samma sätt tror jag äfven det vara orätt att locka eller uppmuntra den ena eller andra, att ingå i Näringar, utan kännedom om huruvida Näringen är lönande, och utan att man vet, om icke subjectet skulle göra mera nytta i det offentliga lifver, än i en verkstad. Efter mitt 340 Den 11 October /. m. begrepp tillhörer det subjectet i båda fallen , att sjelf välja. Herr von Haf Unans dorff". En värd Ledamot har redan antydt, hvad jag ville säga, att nemligen man söker vända upp och ned på det vigtiga förhållandet mellan de olika Samhällsklasserne Man har begynt med att genom fri undervisning vid KrigsAcademien locka in Borgareoch Bondesöner från näringsyrken till det allmännas tj rist i MilitaireStåndet. Detta var det första steget. Det påkallade det andra, nemligen att tvärtom draga ned Adelns barn från Statens tjenst till näringsyrken, dem Borgare och. Bönder hittills utöfvat. Vill man änteligen gifva stipendier åt Adeliga ynglingar, så bör man, på sätt förut blifvit beslutadt, och af skäl, som jag nyligen anfört, tilldela dem till sådane , som egna sig åt Statens tjenst, Om man framtager kalendern, och genomgår Embetsverken, skall man finna, att när fordom 'Adeln nästan ensam utgjorde Embetsmannaklassen, äro deremot nu ganska få Adelsmän anställde vid de civila verken. Hvarföre? Jo, emedan den efter hand försvagade Adeln saknar medel till att underhålla sina söner vid Universiteten.
Förslaget afsåg en skenbart obetydlig ändring i 23 § riksdagsordningen och gick ut derpå, att arvodet för ledamöter i andra kammaren skulle nedsättas från 1,200 till 720 kronor om året eller, hvilket ungefär är detsamma, från .10 till 6 kronor om dagen. Den, som nu känner, hvilka svårigheter det mött och ännu möter att utom embetsmännens och de rena kapitalisternas krets finna män, lämplige och villige att mottaga det arvodes-lösa uppdraget som ledamöter i första kammaren, han skall lätt inse, huru betydligt eii sådag nedsättning af arvodet till andra kammaren skulle inskränkt antalet af dem, som kunde mottaga platser i denna församling. Sårskildt är det antagligt, att antalet - ledamöter ur allmogens krets derige-nom skulle minskats i en nästan otrolig grad. Men förslaget stötte på motstånd ej minst hos den sida inom kammaren, som deraf skulle i så hög grad gynnats. Det föll utan nämnvärdt försvar och har sedan dess ej kommit åter. Den rensning, som landtmännen kommit åstad på landsbygden vid 1869 års val, ledde vid valen 1872 i städerna till ett bakslag i byråkratisk anda och ett ängsligt utsöndrande af alla rent demokratiska element. Sedan dess utgöras städernas riksdagsmän till tre fjerdedelar af em-betsmän, medan landsbygdens till tre fjerdedelar bestå af hemmansegare. Så öppnade sig klyftan mellan stad och land och vidgade sig sedan allt mer och mer. Och det politiska lifvet i vårt land kom att nästan ensamt röra sig om striden mellan skrifvarevälde och bondevälde, mellan motsatserna åf anspråken på löneförhöjningar åt embets-männen på den ena sidan och skattelindringar åt jordbrukets idkare på vden andra. Under de stridigheter, som ur denna ställning utvecklat sig med all den ensidighet å ömse håll och allt det åsidosättande af andra berättigade samhällsintressen, som deraf blifvit en följd, har en ledande roll spelats å den byråkratiska sidan af representanterna för Stockholm och å landtmannasidan af de skånske riksdagsmännen. Anled-ningen till de señares öfvervigt å sin sida är snart funnen.
Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotts Utlåtande* i anledning af väckt fråga* om rättighet för vederböran-* de att med penningar gälda Dagsverken till Kungsgårdar. ^ill StatsSamt Allmänna Besvärs och Ekonomi Utskottens gemensamma handläggning liar Heder' Stat»- Utskottets Betänkande». 167 Hedervärda Bonde-Ståndet remitterat ett af Riksdags Fullmägtigen från Gothland) Eric Dettloffson till Ståndet ingifvct Memorial, hvaruti anföres, attj ehuru, genom Kongl. Kungörelsen den 3 december 1810, och Kongl. Förordningen den So September 1815 blifvit stadgadt» att de Krono Dagsverken, som varit Kungs och Kungs .Ladugårdar anslagne, icke skulle vid nva Arrén, den Under något villkor till Arrendatorerne betingas, utan få af Hemmans egarne sjelfve lösas och till Kronan betalas efter årlig markegång, samt att sådane Dagsverken icke kunde fordras in natura, utgjorde af andre räntegifvare, än som vöre boende inom en Mil från det ställe, dit desamma» enligt författningarhe blifvit anslagne; hvaremot de längre brott boende vore icke allenast berättigade, utan äfven skyldige att sina Ränte-Dagsverken efter Markegång* pris, lösa; hade likväl de Hemmansegare, hvilkas KronoDagsverken blifvit tillslagne Wisby Kongl. Slott* Ladugård, änskönt till största delen boende öfver en Mil derifrån, hittills icke fått tillgodo njuta den förmån hvarom Räntegifvare, i sistnämnde afseende, blifvit försäkrade, utan måst, vid utmätningstvång, utgöra desse Dagsverken in Natura.
För min egen del är jag alltför litet inne i detta ämne, för att kunna egna deråt samma särskilda pröfning, men just derföre måste det vara skäl för mig äfvensom för hvar och en, som är i samma belägenhet, att önska att ämnet ej måtte lösryckas från det större, som nu snart måste blifva föremål för R. St:s öfverläggning, nemi. det nya lagförslaget i sin helhet. Huru kan man, då det är allmänt ei kändt af alla lagkarlar, att det ämne, sorn nu blifvit gjordt till föremål för LagUtskts handläggning, är af en stor omfattning och en princip-fråga, som ingriper i större delen af lagverket; huru kan man, säger jag, vid sådant förhållande föreställa sig, att pröfningen deraf skall kunna försiggå med fullkomlig säkerhet, 0111 den vore isolerad och endast finge bero på det enskildta öfvervägande! af den naturliga rätten? Alla dessa omständigheter föranleda mig till samma önskan, som Frih. Boye redan tillkännagifvit, att man icke nu må blifva tvungen alt bestämma sig i en fråga, som naturligen tillhör en större omfattning, än som för närvar, är föremål för öfverläggningen. Icke heller finner jag några sådana skal af Utsk. eller de talare, hvilka här uppträdt, vara förebragta, som skulle medföra en nödvändighet att genast besluta i detta ämne. Hvarföre skulle man ej kunna uppskjuta ämnet, lills man kommer alt öfverväga och tänka sig in i alla de öfriga principer, som höra lagverket lill? Ett sådant begrundande är nödvändigt äfven för andra än lagkarlar; ty det är likväl andra ände, nemi. R. St. i allmän - 8o Den a September e. m. het, som skola besluta, hvarföre äfven andra än lagkarlar uro nödsakade att i ämnet fatta en opinion. Skall man nu tvingas att förvärfva sig en sådan, utan att man hunnit förvärfva sig de insigter, som granskningen af det nya lagförslaget erfordrar? Skall man ej äga rätt att få tid på sig för att öfverväga grunderna för ifrågavar. princip, och ställa dess förmåner i jemförelse med det gamla stadgandet? Det tyckes som ämnet kommit för tidigt fram och således icke nu vore rätt på sin plats för att afgöras.