Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skall denna gången göra er bekant med en kvinna, för hvilken lifvets verkliga mödosamma arbete — i fabriken, i affären och öfver pulpeten — städse varit en fest, till hvilken hon gått med en energi och en viljekraft, som ytterligare stålsattes af ett osvikligt gladt lynne och bon courage. För kort tid sedan fyllde fru Nanna Hoffman, ägarinnan till den stora pianofabriken Aug. Hoffman, femtio år och var vid detta tillfälle föremål för en hjärtlig hyllning af sina talrika arbetare. Det är den yttre anledningen till att Idun i dag ger hennes bild en plats i sitt kvinnogalleri. Ni ser det redan af hennes porträtt: en fetHELLBERG. Träffas ä b y r å n k l. Tryckeri Aktiebolag^ 6:te årg. Utgifnlngatld: hvarje Iduns helgfri fredag. - r a d. Hoffman. lagd gestalt och ett mun. tert, jovialiskt ansikte Men hvad ni icke kan se är en sprittande, ungdomlig liflighet, en sjä- lens och kroppens rastlösa energi, som skulle gifva henne en manlig, nästan burchikos anstrykning, om icke på samma gång hela hennes sätt att vara bar en omisskännelig prägel af den bildade, varmt och känsligt tänkande kvinnan. Fru Hoffman tillhör genom sin börd ett par af våra mera kända och framstående borgerliga släkter. Hennes far var en bror till den store » kungsholmskungen », fabrikör Westin, modern, hvars far var borgmä- stare i Filipstad, var brorsdotter till den snillrike författaren och f o - sterlandsvännen A. Till hennes barndomsminnen hör också det lysande lif, som fördes inom några af den tidens rika borgarsläkter. F a - dern, som var landtbrukare och ägare till det stora Hjortsberga, där nu Stockholms mjölkförsäljningsbolag har sina präktiga ladugårdar, förde ett högt lif. Man åkte i spann med kusk I D U N 178 Enhvar sin bana har, det säges så: Enhvar sin tro, enhvar sitt mål att hinna. 1893 Högt öfver alla står ett mål ändå, För hvilket alla hjärtan måste brinna. B. E. och betjänt i livré — det gick inte af för mindre.
Jag deremot är af en alldeles motsatt mening; jag tror att Bonde. S’t:s samt R. o. Ad:s beslut ligga hvarandra ganska nära oell äro fullkomligen lika, undantagandes i afseende på tiden för inträdandet af hvad båda dessa Stånd likväl ansett för lagstiftning; ty BondeSt. har, lika med R. o. Ad., betraktat frågan såsom varande af denna natur, eller att icke allenast K. M:s utan äfven R. St:s bifall fordrades för inrättandet af en privatbank. Såsom Gr. Frölichs förslag innehåller, är det förutsatt att i en redan på förhand bestämd lag både Konungens och R. St:s bifall allmänneligen skall vara gifvet. Såsom BondeStts beslut lyder, skulle också båda statsmakternes beslut fordras, men först meddelas efter det någon begärt alt få inrätta en privatbank. Båda statsmakterna skola således, enligt nämnda Stånds sammanstämmande åsigt, vara ense om lagstiftningen för en privatbank, innan den kan uppkomma, såsom, enligt grundlagen, vid civil lagstiftning. Det är denna åsigt, som jag ville underställa R. o. Ad., och jag tror mig icke fela deruti, att begge dessa Stånd, BondeSt. samt R. o. Ad., hafva i närmaste öfverensstämmelse med hvarandra fattat sina beslut i detta ämne samt i motsats till de öfriga Stånden, hvarföre jag hoppas att de bland R. o. Ad., hvilka lika med mig önskat alt denna fråga må vara bestämd genom en lag på förband, icke måtte så lätt uppgifva det beslut, som Ståndet redan fattat under den förespeglingen, som åtskillige värde ledamöter här hafva gjort, att 3 Stånd i frågan vedan varit ense. Det är icke så. i Stånd hafva stannat mot i i hufvudsaken. Gr. Horn:
I enlighet härmed skulle således en person, som, med upsåt att döda, deltagit i en af flere utöfvad misshandling, utan att banemannen kunnat upptäckas, med ledning af 3:dje gm kunna dömas till 10 års straffarbete, under det att endast sådant arbete i 6 år kunde honom efter nu förevarande förslag ådömas; och otvifvelaktigt skulle detta ansvar i månget fäll pröfvas vara alltför lindrigt. ZS4 Den 24 Mars f. m. Jag anser att de i denna g uptagna maximi-summor böra ökas med minst 2 år; men jag vill ej nu i frågan framställa definitivt förslag, utan önskar att §:n måtte återremitteras, på det att Utsk:t, i ani. af mina anmärkningar, måtte taga densamma i förnvadt. öfvervägande, i sammanhang med den nära beslägtade 15 g:u. hvilkens återremiss jemväl i följd af otydlighet i ordalagen torde blifva oundviklig. H. Exc. Hr Frih. De Geer: För min del vill jag ej motsätta mig den af Hr Adlercreutz yrkade återremiss af denna §, svnnerligast i ani. af det nära sammanhang, den har med den 15 §:n, om hvars rätta tillämpning jag hört flera yttra tvekan. Jag vill blott fästa upmärksarnheten derpå, att denna g ej nödvändigt förutsätter, att flere måste hafva sammanrotat sig. utan de kunna alla vara delaktige >i en misshandling, som skett af en och en i sender; och att, om än således strafflatituden bör vara tillräcklig äfven för den försvårande omständighet, som, enligt hvad Hr Adlercreutz anmärkt, kan anses ligga i sjelfva sammanrotningen, så bör den dock jemväl å andra sidan icke uteslutande afse detta fall. Hr Carleson:
För att ännu mera sporra dessa egenskaper hos personer, som vilja öfva jagt och djurfänge, böra premier utsättas så betydliga att det kan uppmuntra en mängd personer alt emellanåt egna sig åt så nyttig verksamhet. De premier elier så kallade skottpenningar, dem Kronan hittills betalt, åro alltför små för alt uppmuntra till jagter, hvilka vanligen fordra mycken påpasslighet och lid, samt icke sällan medföra våda lill lif eller lemmar. Af nyss åberopade Femårs-berättelse inhemtar man att, under de der nämnda tvänne åren 1859 och 1860, antalet af dödade rofdjur i länet uppgått til! ett betydligt antal, nemligen 70 björnar, 49 vargar, 50 loar, utom smärre rofdjur. Man inser lätt huru stor skada dessa glupska djur skolat anställa om de fått lefva. Jag föreslår: alt Kronan må utfästa sig till att betala i skottpenningar 150 Riksdaler för björn, 50 R.dr, för varg och lo, 10 R:dr för räf. Om dessa skottpenningar utgått under de omtalade åren, hade de likväl icke sammanräknade gatt upp till iner ån två tredjedelar af värdet hos do fällda husdjuren. Men derjemte må tagas i räkning, alt, under de första åren då sådana höga premier betalas, summan hell visst blef betydligt större, hvaremot den sedermera hell visst skulle högst betydligt nedsättas, i samma mån som utrotningskriget klefve fortsatt med drift. I samma mån skulle också antalet af ihjålrifna husdjur förminskas, så alt det önskvärda förhållandet snart nog borde inträffa, att skottpenningarnes årliga summa klefve ganska liten, äfvensom antalet och värdesummaD hos förderfvade husdjur. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. Lars Olsson, från Stora Kpparbergs län, 654 Motioner i Bonde-Ståndet 1861. Af C. A. Larsson från Östergotlands län, om rättighet för egare af kronoskattehemman ali lösa sådane hemman frie från jordboksoch hem manlahräntorne.
På det skolan ej måtte kunna tillräknas bristande tidsenlighet vid ett ämnes föredragande och behandling, är redan för lärarnes behof nödigt, att skolan åt sitt bibliotek kan anskaffa de bästa tekniska tidskrifter, hvilka ej reproducera hvarandra, de bästa verk af den på industrien tillämpade vetenskapen, de mest utmärkta tekniska arbeten, allt företrädesvis på något äfven för lärjungarne och industriidkarne begripligt språk, samt slutligen äfven planchverk af högre konstvärde och inköpspris, hvilka af sådan anledning icke böra hänföras till undervisningsmaterielen. På grund af det nu anförda, torde för bibliotekets underhåll icke kunna upptagas ett lägre belopp än 500 rdr. På ju lägre bildningsgrad lärjungarne i allmänhet stå, ju mera populärt bör ock sättet vara för bibringande af deras bildning; ju större blir ock behofvet af åskådnings-undervisningen, med till den hörande materiel och samlingar, hvilka i skolor af den beskaffenhet och med det mål, som slöjdskolan eger, just äro som mest oundgängliga, som mest fruktbärande. Stora äro de svårigheter, den tidsutdrägt och det beroende, som ett sådant läroverk och dess lärare måste i brist af sådana underkasta sig, en brist som, äfven om den för någon gång tillfälligtvis kan fyllas genom lån från en central-samling, likafullt högst menligt och hämmande inverkar på skolans förmåga att stundligen på bästa sätt fylla sin bestämmelse. Utlandets bästa skolor med samma syfte finner man derföre inrymda under samma tak, som stora publika praktiska samlingar lör teknik och å industrien tillämpad konst, in. m. För att småningom utveckla de ringa tillgångar, som skolan i denna väg besitter, och under förutsättning af att likväl stundom nödgas för vissa af samlingarna använda äfven af de tillgångar, som åt en del af de öfriga » inventariers underhåll » diverse utgifter » 1.000. »> 5.000. » inventariers underhåll » 2,000. Oen 27 Januari. 171 blifvit anvisade, torde för samlingarna icke kunna beräknas mindre än 1,500 rdr. Således för bibliotek och samlingar tillhopa rdr 2000. 2. Inventariers underhåll.
Vid förnyad föredragning af Förstärkta StatsUtskottets den 5 dennes aflåtne, Samt den 9 i samma månad på bordet lagde tvenne Memorial, innefattande anmälan, att vid anställd omröstning dels TalmänsTafFlarne ansetts böra indragas och endast kostnaden till Den i 3 Maji. 365 Standsklubbarne, samt öfrige outrtträngelige depencer för den Representation, »om af Herr LandtMarskalken och Herra Taleman måste jagttagas, godigöras; dels ock, att 5 0 R:dr borde vid nu löihand varande StatsReglering uppföras, att för en gång utgiivas såsom utgörande den hos Statsverket innestående Pension för afledne RegeringsRådet von Schewen; fann Ridderskapet och Adeln, att berörde tvänne Memorial borde till ExpeditionsUtskottef, i afseende å underdåniga Expeditioners uppsättanJ de, öfveilemnas. Ut supra. S D. Föredrcgns å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 8 och 9 dennes på bordet lagde Betanbanden: , Från StatsUlskottet: den r dennes : ro I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och be* hof uti hvad som rörer RiksStatens tredje HufvudTitel. 2:0 Angående Rådmannen Lundgrens Motion, om uibyte af en del utaf den , KronoBränneritt på Ladugårdslandet tillhöriga Tomt. 3:0 Angående Herr Estenbergs, Pehr,Motion , att öfverlåta Ladugårdslands Kronobränneri till Cassern för Andra GardesRegemtntetf 4:0 Angående Båtsmanslndelningen i Blekinge. 366 Den 13 Maji. Fran Statssamt Allmänna Besvärsoch O ten nåt nice Utskotten : Af den 26 sistledne April: Angående väckta frågor om ändring i hvad Förfatmingarné rörande Afrada och KronoTiondeSpannmålens utgörande, forslande el* ler lösande nu innehålla. Ut supra.
Under nämnde år hafva hos Eders Maj:ts Befallningshafvande förordnanden blifvit för Landtmätare sökte och utfärdade att verkställa 484 laga skiften och 137 andra förrättningar. 15 Statsbidrag. De hafva utgått med mer eller mindre svårighet, allt efter beskaffenheten af det föregående årets skörd, och konjunkturen derunder för öfriga hufvudnäringar, I vissa orter, såsom Nordmarks och en del af Jösse Härad, hafva under flera efter hvarandra följande år å skatterna betydliga rester uppkommit, som icke utan stränga åtgärder och mycken möda kunnat indrifvas. Detta förhållande torde få egentligen tillskrifvas den omständighet, att dessa orter, vid de inträffade missväxterna, varit deraf mera lidande än Länet i öfrigt; men måhända äfven till någon del, en ojemnhet i fördelnin gen af skattebördorna, eller att åtskilliga hemman i Nordmarks Härad äro till sin natur för svaga att draga de dem tillhörande onera. Politie. Någon förändring i Länets indelning, eller några för provinsen särskilt gällande föreskrifter, i afseende å dess administration hafva icke under den ifrågavarande tidrymden tillkommit. Skolor. Tvenne nya sådana, hvari Vexelundervisnings-methoden följes, hafva blifvit inrättade, den ena i Nyeds Socken och den andra vid Thorsby Bruk i Fryksände Socken: men Allmogen fortfar ännu mångenstädes, der skolor icke finnas, att för sina barns undervisning begagna ambulatoriska Skolmästare. Hälsovård. På Kurhuset här i Carlstad hafva under uppbördsåret från den 1 Maj 183G till samma dag 1837 blifvit vårdade 251 och på Lazarettet härstädes 78 patienter, hvartill kostnaden utgjort, för Kurhuset 4,960 R:dr 10 sk. 2 r;st och för Lazarettet 1,205 R:dr. På Philipstads Kurhus hafva under samma tid 4 patienter varit intagne, för hvilka underhålls-kostnaden uppgått till 45 R:dr 42 sk. 8 r:st. Fattigförsörjning.
Utskrs förslag i denna del synes mig således ej kunna föranleda någon hufvudsaklig olägenhet, utan tvärtom vara ganska rättvist, Hr vpn Hartmansdorff: Jag är, hvad första punkten fctfåUiM', tl isian he t och ballet förekommen af de värda Den 17 November e. m. >09 ledamöter, som framställt olämpligheten af Utskrs förslag. Jag vill blott dertill foga den anmärkning, att det är tänkvärdt att se, huruledes man går från den ena ytterligheten till den andra i samma betänk. Man har icke ansett sig kunna göra nog för att lätta skjutsningsbesvär medelst högre lega och diligence-inrättningar, och på samina gång vill nian på ett aunat sätt göra skjutsningsbesvär så tungt som möjligt. Man kunde deraf föranledas alt tro, det man endast velat afskräcka allmogen från att skjutsa och uppmuntra diligence-inrättningarna. Nu, då entreprenadförslaget förfallit och det således är utan ändamål att försvåra skjutsen för bonden, tror jag detta mom. kunna afslås, emedan dess inflytande endast kan blifva skadligt. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Sedan R. o. Ad. genom sista voteringen afklippt all möjlighet att bereda lindring i det tunga skjutsningsbesvär, kan jag ej med min röst biträda dess ytterligare försvårande, hvilket nödvändigt skulle blifva en följd af 1 momfs antagande. Man vet, att de skjutsskyldiga oftast vid skjutsningen betjena sig af pojkar och halfvuxna karlar, hvilka de lättast kunna vara af med vid jordbruket. Skulle detta förbjudas, och de nödgades antingen sjelfva skjutsa eller dertill använda fullvuxna drängar, så skulle skjutsningsbesvär betydligt ökas. Det skulle dessutom blifva svårt att på gästgifvaregården utreda, hvem som är öfvermage, såvida han ej medhade prestbetyg. Jag begär således afslag å irsta punkten.
som äger att, efter pröfning af behofvet och förekommande omständigheter, tillstånd till sådan införsel meddela. Redskap, machinerier och verktyg, sorni öfrigt för inhemska näringar erfordras, äfvensom till deras förfärdigande behöfliga råämnen, må, efter vederbörande slöjdikdares för tillfället hos Kommerskollegium gjorda ansökningar, med bemälta kollegii tillåtelse, införas emot tull, beräknad till fern procent af värdet. Slöjdevaror, eller fabriks-, handtverkerioch manufakturvaror, i taxan ej specificerade, hörande såsom inventarier till fartygs byggnad, tackling och utrustning, men ej hänförfliga till husgerådssaker eller beklädnadspersedlar, må i allmänhet införas emot tull, beräknad till tio procent af värdet. Tillverkas sådane artiklar icke inom riket, eller om de derstädes till mindre godhet åstadkommas, eller icke utan hinder och tidsutdrägt kunna erhållas, må desamma efter särskilt anmälan hos Wårt och Rikets Kommerskollegium, såsom för redskap är stadgadt, införas mot en tullafgift, uppgående till fem procent af värdet; hvarförutan ägare af fartyg om minst 40 lästers drägtighet, som vid svenskt skeppsvarf nybyggas, äro berättigade att, sedan fartyget kommit i fullfärdigt skick och sådant inför vår Generaltullstyrelse styrkt blifvit, få, uppå tillika der skeende anmälan, tillgodonjuta femtio procents restitution å belöpande tullumgälder för de skeppsförnödenheter, dem ägaren genom behöriga intyg visar hafva varit till fartygets tackling och utredning använda och för sådant ändamål från utrikes ort införda. När varor af ifrågavarande egenskap införas till riket för att användas till fartyg, hvilka för utländsk räkning å svenska skeppsvarf byggas, eller såsom nya till utlänning försäljas, böra vid godsets ankomst derför erläggas stadgade införselsafgifter; men vid det nybygda fartygets utklarering blifva samma afgifter, med afdrag af ett nederlagsrekognitionsafgiften motsvarande belopp, godsägaren restituerade, under förbindelse för denne att ställa sig till efterrättelse de särskilta kontroller i afseende på effekternes användande för det uppgifna ändamålet och åter utförseln deraf, som af Wår Generaltullstyrelse föreskri fvas.
Ständer föreslå följande, nemligen: 103 Stats-Utskottets Betänkanden, 1:0 Att Filial-Disconternes samtlige Gäldenärer som det åstunda, beviljas ett ytterligare anstånd för omsättning af deras skulder till den i:sta nästkommande Julii. 2:o Att senast inom denna tid, omsättning ofelbart bör vara verkstäld, med afbetalning dervid utaf minst J:del af det skuld-belopp, som för hvar och en vid 1822 års slut utbalanceras, jemte all till omsättnings-dagen upplupen öfverränta. 3:o Omsättningen sker på Sex månader, 4:o Ifrån förenämnde tid den 1 Julii 1823, lemnäs tvänne års anstånd med slutliqvidationen af derefter återstående skulder, desse 2:ne år fördelade i 4 afbetalnings-Terminer, nemligen: 3 omsättnings-terminer och en slutlig liqvidation, med 6 månader emellan hvarje; hvilka terminer infalla den första senast inom den 1 Januarii 1824, den andra likaledes inom den 1 Julii samma år, den tredje inom den 1 Januarii 1825, och slut-liqvidationen inom den första Julii samma år. 5:o Vid hvarje af dessa omsättningar skall äfvenledes ovägeriigen afbetalas mindst en femtedel af det skuldbelopp, som ifrån 1822 års Räkenskap för hvar och Stats-Utsköttets Betänkanden. io3 en Gäldenär inbalanceras till år 1823, jemte all sedan sista omsättningsdagen upplupen öfverränta. 6:0 Det Lån hvarå omsättning icke verkställes inom den 1 nästkommande Julii, anses med samma dag förfallet till utsökning af hela Capitalet och Räntan, utan afvaktan af de så kallade Respit-månaderne. 7:0 För den öfriga tiden gäller väl äfven hädanefter Reglementets stadgande, alt z:ne månader efter hvarje omsättnings förfallo-termin afvaktas, innan lånet till lagsökning utlemnas; men då Gäldenären efter förfallo-dagen, dock innan de 60 Respit-dagarne, till omsättning af
Frih:n torde likväl veta att då ett förslagsanslag bestämmes till det eller det beloppet, så får det icke öfverskridas och att hvad som af detla förslagsanslag icke åtgår, det kommer icke att utanordnas, utan kommer Staten tillgodo. Fördelen af att förvandla flera eller färre persedlar i penningar vill jag icke heller uptaga. Det är möjligt, att det skulle kunna vara ur många synpunkter nyttigt att förvandla en stor del af våra räntor i penningar. Jag betvillar likväl, att en sådan åtgärd låter verkställa sig f. n. Jag tror att dermed stå alltför många invecklade förhållanden i samband. En värd talare bar äfven befarat, att man icke kunde vara förvissad om beståndet af den realisation, som nu en längre tid egt rum, derföre att det blefve mängdens intresse att söka att ur Banken få en så stor sedelutsläppning som möjligt till lån och till andra Statsutgifter, och då R. St:r ensamme hafva beslutanderätt öfver Banken, sä skulle det ur denna synpunkt vara vådligt att hafva alla räntor i penningar. Jag vill icke ingå i pröfning derom, huruvida det är lämpligt att ställa alla "våra räntor i penningar. Derom kunna tankarne vara delade emedan skäl finnas både för och emot, men vill man komma till delta resultat, så måste man först såsom en nyttig och lämplig öfvergång antaga den förenkling, som nu är föreslagen. Då StatsUtsk. icke trott det vara sig tillstäudigt att till den grad afvika ifrån K. M:s och R. St:rs föregtde beslut att Utsk. kunde föreslå dagsverksräntans förvandling i penningar, så har Utsk. deremot här föreslagit en åtgärd, som man trodde skulle med välvilja emotlagas. Jag är öfvertygad derom, att om enhvar, utan inflytande af yttre påkänuingar, skulle bedöma saken, så skulle de fleste erkänna att StatsUtsk. har tagit saken rätt, men nu har frågan, såsom vi alla veta blifvit en vigtig politisk partifråga, sedan många år tillbaka. Det är dess lösning jag önskar 198 Den 20 Maj f. m. men jag tror, att det gifves de, som önska, att frågan icke måtte lösas. För min del yrkar jag alltså bifall till Betänk.
Den Vestra stambanan skulle ock härigenom otvifvelaktig! till»föras en stor både personaloch varutrafik, och Statens inkomster af denna bana »sålunda i samma mån ökas.» Redan i 1859 års Jernvägs-komités betänkande förekommer, i fråga om rigt - i 190 Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1865. N:o 96. ningen af Södra stambanan, den erinran, att, då nämnda bana i första rummet afsåge att på korlaste väg förbinda det norra och mellersta Sverige samt hufvudstaden med Malmö och utlandet, så borde Nässjö bestämmas till föreningspunkt mellan Södra och Östra stambanorna, enär afståndet mellan Stockholm och Malmö derigenom blefve 57 mil 13,150 fot, i stället för 67 mil 18,540 fot, som utgör väglängden, så länge trafiken måste följa Södra och Vestra stambanorna till Falköping. Förutom de nu anförda skälen för Östra stambanans fullbordande torde böra komma under öfvervägande: att så länge östra stambanan icke blifvit färdigbygd, stor svårighet möter att på ett ändamålsenligt sätt ordna snälltågen mellan Stockholm och Malmö, så att denna väglängd på en dag kan tillryggaläggas; att postföreningen mellan Stockholm och Malmö genom Östra stambanans fullbordande blir synnerligen underlättad; att, så snart Östra stambanan blir anlagd till Mjölby, bibanor dels till Wadstena, dels till Motala på enskildes bekostnad sannolikt komma till stånd, hvilka banor komma att i hög grad öka trafiken på stambanan; att, om den föreslagna jernvägsanläggningen emellan Södra stambanan samt Carlskrona och Calmar kommer att utföras, det synes i hög grad orimligt att trafiken mellan dessa orter samt
Med valen förhålles sålunda, att Styrelsen öfver Bergverken bör, när Riksdag inträffar, uppgöra grunderna för denna Representationsrätt, efter värdet af förra årets tillverkning, beräknadt, för Jerntillverkningen, efter det för Hammarskatte-Jernet årliga bestämda pris, och för annan tillverkning, efter det medelpris, hvartill Kongl. Maj:t och Kronan försäljer den deraf in natura utgående tionde eller skatt, samt, i fall någon af dessa förädlingar teko akalla £o4 Constitutions-Vtskottets Betänkande». kunna hänföras till någotdera värdet, efter det i Hufvudstaden allmänt gångbara pris. Sedan summan af alla tillverkningarnes sammanräknade värden härigenom blifvit utrönt, samt huru stort värde, i följd deraf, svarar inot en Fullmägtig, fördelen Bergsbruken i Sju WalDistrict afpassade efter Orternas lägen, och så att i det närmaste ett, på tillverkningsvärdet grundadt, mot en Fullmägtig svarande röstetal må inom hvarje WalDistrict finnas. Walen skola ske inför ten Magistrat inom WalDistrictet, sorn Styrelsen öfver Bergverken, genom KonungensBefallningshafvande i Läuet, derom anmodar, och å den dag, som för hvarje WalDistrict af samma Styrelse härtill utsattes, och genom dess försorg inom Districten allmänligen kungöres; Börande Styrelsen tidigt före valet låta tillställa den inom hvarje District valförrättande Magistraten behörig längd öfver alla inom Districtet valberättigade, samt hvars och ens röstetal, utfördt i Riksdaler, efter tillverkningsvärdet: Och må ingen å denna längd upptagas, som icke, minst tre år före den dag, då Riksens Ständer, enligt Riksdagskallelsen, skola sammanträda, varit Bruksegare i Riket, eller der idkat annan sådan näring, som hörer till förädlingen af Mineral-Rikets producter. De väljande, som genom före - Ctnstitutions-Utskottets Betänkande».