Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I mål, der fråga är om förbindelser, af befälhafvaren för rederiet ingångna, må man söka antingen honom eller detta eller båda tillsammans, men ej på en gång hvardera för sig, och svaren de begge, der de blifvit instämda. § 315. Varder tvist om fartygs byggande; söke Rådstufvurätten i den stad, der byggandet blifvit verkstäldt, eller, der det å landet skett, i närmaste stad. § 316- Tvist om redovisning för bergadt skeppsfynd och strandvrak, så ock om bergarelön, tillhörer Kådstufvurätt i stad, inom det tullkammare-distrikt, der bergningen skett eller angifven är. § 317. Kommer tvist upp emellan försäkringstagare och försäkringsgifvare eller emellan dem och någon, som med försäkringen haft befattning, och är saken icke af beskaffenhet att den, enligt denna lag, bör af dispacheur handläggas; gånge den tvist till Rådstufvurätten i den stad. hvarunder svaranden lyder, eller, om han å landet bosatt är, till Rådstufvurätt i närmaste stad. § 318. Åtnöjes man ej med den fördelning i försäkringsoch haverimål, som förordnad dispacheur verkställt; söke då ändring deri genom tvefald skriftlig inlaga, w 128 och ingifve den, sä ock den klandrade utredningen och de handlingar, hvarå käranden sig beropar, till Rådstufvurätt i den stad, der dispachen utgifven dr, sist innan klockan tolf å trettionde dagen från den, dispachen utgifven blef. Å den inställelsedag vare ock svaranden tillstädes och emottage vederpartens inlaga till besvarande inom den tid Rådstugurätten föreskrifver, dock ej öfver fjorton dagar från delfåendet. Svaranden gifve tvefaldt svar in och bifoge de handlingar, han åberopar Wh som ej redan ingifne äro. Uteblifver någon af parterne, utan laga förfall, å den tid, som först sagd är; håfve sin talan förlorat.
Postbefordringen skulle sålunda ega rum på 2:ne skiljda sätt, nemligen det ena med ångfartyg direkte från en till annan poststation och det andra också med ångbåtar, anlöpande flere stationer, som ligga emellan resans ändpunkter; det förra, såsom nu sker t. ex. emellan Stockholm och Wisby eller Ystad och Stralsund, utan bevakning; det sednare deremot under åtföljande bevakning. Då Revisorerne framställt förslag om detta befordringsmedel, tillåta de sig att i afseende på utförandet föreslå följande: Kongl. General-post-styrelsen skulle nemligen erhålla nådigt bemyndigande, att med vederbörande ångbåtsrederier afsluta kontrakter om postbefordringen mellan de särskilda poststationer, der sådant kan ifrågakomma. Med dessa lägenheter borde, förutom de redan på ångbåtar nu brukliga breflådor, hvari med frimärken försedde bref befordras, försändning ega rum af väskor eller påsar, omslutande brefpaketer, tidningar och sådana skrifter, hvilka erhållit eller framdeles erhålla portofrihet. Uti dessa väskor eller påsar skulle derjemte enahanda försändningar ske till andra inuti landet liggande poststationer, för att dit befordras från den station, hvarest ångbåtssändningen blifvit aflemnad, såvida detta står tillsammans med allmänhetens betjenande och med tillbörlig hushållning å Post-verkets sida. Afsändare af bref borde det vara tillåtet att, efter anteckning derom å brefvet, få försändningen med ångbåt eller landpost verkställd, hvaremot allmänna verks, ofta flere skålpund vägande bref alltid skulle, så länge regelbunden ångbåtslägenhet förefinnes, med sådan befordras. När ångbåt afginge direkte från en till annan poststation, behöfde postbevakning icke åtfölja.
Det tnå vara de antagne referenternes egen sak, att göra uppfattningen sådan, att den kan vara tillfredsställande, hvilket erfarenheten bäst kommer att utvisa; men att någon justering skall ske, och att, om den sker, den skall företagas dagen efter hvarje plenum, anser jag alldeles olämpligt. R. o. Ad. beslöt att låta bero vid den anmälan, som gjordes om remissen till Ridd.-directm; denna åtgärd innefattar ingenting annat, än att låta bero vid hvad sorn skett, och att icke göra något mera. Det ligger just i orden ”låta bero” det begrepp, att man sig med saken ej vill vidare befatta. Så skulle jag tillstyrka R. o. Ad. att anse beslutet och låta af referenters antagande blifva hvad det kan bli. Hr von Heyne, Georg: Då beslut fattades om an tagande för R. o. Ad.‘s egen räkning och på Ridddarhus - 68o Den 3o September. CaSsans bekostnad af tvänne personer till att referera öfverläggningarna inom detta Stånd, var jag ej bär närvar., hvarföre jag anhåller att nu till prot. få nedlägga min allvarliga reservation emot samma beslut, som jag anser ändamålsJost, ehvad de särskildta yttrandena justeras eller icke, Blifva de ej af vederbör, talare justerade, men likväl införas i tidningarna, så kunna de vara alldeles orätt uppfattade och alltså uttrycka motsatsen af hvad talaren velat säga och sagt. Jag anhåller ytterligare att få nedlägga min protest och reservation emot hela detta arrangement, som jag anser ändamålslöst och snarare ledande lill skada än gagn. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, i anledn. af den nuVar. disctlssionen, det hans yttrande vid dess början innehållit, att de anteckningar, som af referenterna göras i Ståndets plenum, skola andra dagen derefter emellan kl. g och 12 vara tillgängliga till justering i Ridd.-cancelliet.
Län, med hvilken flere af Bonde-Ståndets Ledamöter sig förenat, hufvudsakligen åsyftande rättelse uti de af Revisorerne i berörde afseende»- anmärkte förhållanden. Hvad åter beträffar Tross-Passevolance-Fonden, hafva Revisorerne anmärkt (Rev. Ber. 1835 pag. 6r, 1807 pag. 89 och i83q pag. 1 14)> att cassans behållningar varit utlånte, dels utan, dels med låg ränta, till serslulde under Kongl. Krigs-Collegii förvaltning stående cassör; och hade, enligt 1837 års räkenskaper, så beskaffade försträckningar egt rum: till Gamla Mötes-Passevolance-Fouden af 54>ooo R:dr, mot 3 procents ränta och mot hypolhek af enskildas skuldsedlar, utan endossement, samt till Nya Möles-Passevoiance-Fonden och Fortificalions-Afdelningen af 42>00° R:dr ulan ränta. Kongl. Krigs-Collegii i ämnet afgifne förklaringar innehålla, att, enligt Kongl. Brefvet den 25 Aug. 1835 Tross-PassevolanceCassans tillgångar kunnat förräntas antingen uti Handels-Disconlen eller uti Gamla Passevolance-Fonden emot 3 procents ränta, äfvensom att 6 Stats-Utskottets Utlåtande_, iWo 78. Collegiurn, med anledning af Revisorernes anmärkningar dervid, att TrossPassevolance-Cassan med förlust af tre procent bidragil. till Gamla MötesPassevolance-Fondens förstärkande, enär nemligen sistnämnde fonds utlåningar ske emot sex procents ränta, anhållit om Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift, huruvida den anmärkte låneoperalionen borde fortsättas.
Dessa 5,515 R:dr 40 sk. 1 rst. banko hafva numera, i följd af Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader, af Kongl. Kammarrätten den 18 Februari 1851 fastställda, utslag af den 17 förutgående Januari, blifvit i räkenskaperna afskrifna med 5,515 Rulr 39 sk. 8 rst. banko. Stockholm den 28 Januari 1852. A. E. von SYDOW. M. F. Aberg. Kongl. Kommerskollegii underdåniga utlåtande, i anledning af 1851 års Revisorers berättelse ont granskningen af Navigationsskolornas räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! Till följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning i afbiten remiss, åligger det Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerskollegium att inkomma med underdånigt utlåtande i anledning af Rikets Ständers sistlidet ar lörsamlade Revisorers framställda och uti bilagdt transsumt af deras berättelse upptagne anmärkningar vid de, på allmän bekostnad här i riket inrättade, navigationsskolors räkenskaper för åren 1848 och 1849.
Tillverkningsvärdet, som vederbörande icke uppgifvit, kan ej med visshet beräknas; men intaget i calcul elter medelpris å ioo R:dr Skeppundet, uppkommer för det hela, rudimaterie!! inberäkuad 27,300 R:dr Banco. Till Bergsrörelsen kan för öfrigt räknas: Eli Telgstensbrott uti Wedbo Härad, hvarest till afsalu förfärdigas grafstein»-, milstolpar och vägvisare, samt grytor och andra käril: inom Nordahl Härad Skifferbrott, deraf takskiffer tillverkas, jemväl lill någon afyttring utom orten, och Qvarnstensbrott, derifrån ortens allmoge upphugger och afyttrar Qarnstenar; kunnandes det tillfälliga antalet af arbetare vid dessa tvenne handteringar, som snarast utgöra binäringar, icke uppgifvas och ej heller beloppet eller värdet af till veikningarne, derom alla underrättelser saknas. — Mindre kalkstensbrott finnas på flere serskilte ställen och begagnas till kalkbränning för husbehof. Meli vid foten af Hunneberg, hvarest är rikare tillgång på kalksten, hafva många Kalkugnar i äldre och sednare tider blifvit anlaggde, deraf nio nu dufvas med 36 arbetare och tillverka hvardera omkring 140 tunnor Gråkalk årligen, hvilken till stor del afsats utom orten, i synnerhet på Götheborg. / 24 e) Fabrikerj Bruk och Öfrige Näringar på landet, hvilka icke höra till Bergsrörelsen: ö 1 Sugverk och Sågar. Större inrättningar för stigning eller egentliga Sågverk, finnas i synnerhet på Dahls-Land och vid Götha Eif, hvaraf de vid Lilla Edet, sorn alla afbrunno år i83o, nu mera -Ho lill större delen åter uppbyggde i fullkomligare skick. För öfrigt saknar icke någon del af Länet mindre Saluoch Lego-Sågar; så att Sågverkens och Så "arnes antal i det hela, Husbehofs Sågq varnar oberäknade, uppgår till 225 som drifvas med 320 arbetare och med hvilka omkring 5o,ooo tolfter Plankor, Bräder och Bakar årligen försågas.
Och då mig ålegat att å embetes vägnar utföra åtalet efter de af Utskottet angifna grunder, har det i följd deraf äfven varit min pligt, att slutligen framställa det 359 ansvarspåstående, hvartill de serskilda anmärkningarnes beskaffenhet och 106 § Regeringsformen, jemförd med Ansvarighetslagen, kunna föranleda, på det att, efter sålunda fulländad aktion, Höga RiksRälten må vara i tillfälle att i denna sak, efter omständigheterna, laglikmätigt döma. Beträffande jjenie punkten, deri anmärkes f. d. StatsSekreteraren Herr Presidenten Skogmans åtgärd alt, genom dess kontrasignation, till verkställighet befordra Kongl. Maj:ts beslut om stadgande af forum för tvister emellan Götha Kanalbolag och dess Direktion samt emellan Bolaget och Staten, får jag vördsamt åberopa hvad å min sida redan är anfördt och påslådt. 2:o. Ansökningen Lit. B. Herr Justitieombudsmannen anförde: I denna sak, innefattande åtal emot de Konungens Rådgifvare, hvilka tillstyrkt Kongl. Majrls svar uppå Rikets Ständers vid Riksdagen 1834 och 1835 gjorda anhållan om Kongl. Maj:ts nådiga bemedling, i fall utländskt kreditiv för Rikets Ständers Banks räkning skulle upplagas, synes mig de sednast afgifna serskilda förklaringarne, om de än mindre noggrant uppfatta, likväl icke förändra de omständigheter, jag i mitt slutpåstående, till vederläggning af förklaringen öfver anmärkningsmemorialet och i öfverensstämmelse med den af Konstitutionsutskottet för åtalet lagda grund, haft tillfälle alt andraga, hvarföre jag nu kan inskränka mig till åberopande af hvad mina förra anföranden innehålla. 3:o. Ansökningen Lit. C. Herr Justitieombudsmannen androg härvid:
I allt han företager står lyckan honom bi, En hvar, som se ’ n dem eger, skall ock dess gunstling bli.&gt; Och han, som besten fälde med dristigt hjeltemod, På folkets armar bäres och blir en konung god, Det rätta är hans lösen, den ed han sviker ej, Som svors vid höge gudar, vid Oden, Thor och Frej. lertid så icke varit förhållandet, är red. genom gynsamma omständigheter i tillfälle att ådagalägga. En beundrarinna af hr Tammelins skaldskap her nämligen med hans begifvande till oss Öfversändt ännu en dikt i den antydda genren, hvarigenom dessas antal tills vidare blifvit lika med de klassiska Muser nas. Den orienterande inledningen förskrifver sig äfven från samma beundrarinnas hand. JRed. af Ur dagens krönika.Men hornet, som han tömde i löftets sköna stund, Från bestens panna brutet, det ofta gör sin rund I kungssal, hög och väldig, der bardens sång blir hörd, Då alla hjertan skälfva, och Brage lyssnar rörd: De gamla tro sig unga och lefva om på nytt De minnesvärda bragder i dagar, som ha flytt, De unga känna dubbelt så kärleks fröjd som qval, Allt medan dryckeshornet förs kring i kungasal. I vördnad hornet hålles, det trollkraft bor deri, Och länge så det aktas — att se ’ n förgätet bli. Bland murkna spillror göms det och täcks af seklers dam, Tills plötsligt det vid Högland ånyo glänser fram. En gammal fiskargubbe, som pröfvat hornets makt Hvar gång för djupets åboi han sina nät har lagt, Så ofta hulpen vorden, när stormen röt på haf, Att fosterlandet tjena, åt hertig Carl det gaf. » Ers höghet! » — gubben sade — » när spord blir stridens lur, Och första skottet smäller, blott tag en klunk härur! Och, tro mig, höge herre! det skall er framgång ge, Och stint i ögonhålan Ni döden sjelf kan se. Gud skydde eder, hertig, och Finlands kära strand, Desslikes gamla Sverge, det stolta moderland! » Så talte gråe fiskarn.
FÖredrögs å nyn Särskilta Utskottets deri 26 sistlidne Augusti afgifne, samt följande dagen på bordet lagde, Utlåtande, angående till Utskottet remitterade enskilte Memorial, i afseende på indragning af visse Embeten och tjenster; och fann Ridderskapet och Adeln, art Den 50 September, f. m. 45? samma Memorial endast borde låggas till hand» Hogarne. Herr Grefven och LandtMarsbalken liemsitällde* om Ridderskapet och Adeln behagade åtskiljas. Ropades Nej. Herr Hjzrid, Gustaf: Anledningen, hvaf» före detta svar följt å Herr Grefvens och RandtMarskalkens proposition, lärer vara den, att Ståndet önskar för några ögonblick få öfverlägga om en enskild angelägenhet, som per«i sönligen rörer Herr Grefven och LandtMarskalken. Då detta icke kan ske på annat sätt, än att Herr Grefven och JjandtMarskalken täcktes afsluta Ståndets plenum, i hvad detsamma angår allmänna ärenden; så får jag hemställa, det Herr Grefven och HandtMarskalken behagade proponera Ridderskapet och Adeln att skiljas åt, sedan den ifrågavarande enskilda saken blifvit afgjord; samt visa Ståndet det förtroende, att öfverlemna klubban, i och för ofverl ägg ningen om denna enskifta angelägenhet, till den äldsta Grefven.
Om man hädanefter vid sådane tillfällen nödgas erlägga full postafgift , skall det blifva ganska drygt , att begagna allmänna posten, och följden måste då blifva, att Kronans inkomst deraf betydligen minskas, ty redan nu söker man gerna, att med enskiidte bud fortskaffa större paketer; och öm afgiften än vidare ökas, skall naturligtvis denna Utväg i ännu större grad begagnas. Jag anhåller derföre å.nyö hos Herr Grefven och LandtMarskalken, att förevarande punkt antingen må lemnäs oafgjord, till dess de för controllen föreslagrie stadganden blifvit granskade, eller och nu alldeles afslås. Herr Tham, Wolrath: Jag får g;fva tillkänna, att efter den underrättelse jag förleden går - S54 r}en I* October f. m. t" dag erhöll, Vällofl, BorgareStåndet redan skall hafva afslagit ifrågavarande Betänkande, och dervid yttrat den önskan, att postbevillningen matte fortfara, att utgå i enlighét med i 8 t 8 års beslut, tätan annan förändring , än i afseende å recommendalionsafgiften. Deremot lärer Hederv, Bon. deStåndet hafva bifallit allt öfrigt af Betänkandet, undantagande den punkten, som angår controll å Postförvaltarne genom vederbörande Herrar iLandshöfdingar, derföre att Ståndet fruktat för den utgift till resepenningar, som härvid kunde uppkomma. Jag nämner det ta, emedan då 2 :ne RiksStånd sålunda afslagit den tillstyrkta controllen, och detta är en så reglementarisk fråga, att den icke kan dragas till Nämd utan måste förfalla, det icke är af nöden, att länge dermed uppehålla sig. — Min åsigt är i öfrigt, att i samma ögonblick som man borttager controllen, så är äfven ändamålet med moderationens borttagande förfeladt. Och då må den heldre bibehållas.
Rike, dit brefven skola befordras; ll:o inrättandet af en snällpost emellan Stockholm och Grisslehamn, att 2:ne gånger i veckan till det sednare stället afgå, undantagandes de tider under året, då direkt bref - befordring emellan Stockholm och Åbo verkställes, samt när den dubbla postgången öfver Ålands haf ej kan äga rum, å hvilka tider snällposten kommer att endast en gång i veckan afsändas; 12:o afslutandet af en konvention emellan Svenska och Danska Poststyrelserne, ej mindre om en utsträckt frankeringsfrihet för bref till och från Danska orter, än ock om försändning af paketgods så väl emellan Sverige och Danmark, som, genom sistnämnde Rike, emellan Sverige och Hamburg samt å andra sidan om denna stad belägna orter; 13:o dels antagandet af åtskilliga additionella artiklar till postkonventionen med Kongl. Preussiska Poststyrelsen af den 14 September 1840, uti hvilka stadgas, alt ängbåtsfarten emellan Ystad och Stralsund årligen bör underhållas från medio af April till slutet af November månad, samt att en regelmässig postångfartygs-förbindelse hvarje år fortfarande skall äga rum emellan Ystad och Stettin medelst ett Preussiskt ångfartyg, dels afslutandet af en konvention med bemälte Kongl. Poststyrelse om paketpostlorbindelse emellan Sverige och Preussen; samt 14:o afslutandet af en ytterligare konvention emellan Svenska och Danska Poststyrelserne, hvarigenom en fullständig frankeringsfrihet blifvit beredd ej mindre för sådana bref, som de begge Rikena emellan försändas, än äfven för bref, hvilka öfver Danmark fortskaffas till andra utrikes orter. Hyarförutan af berättelsen inhemtas, att, till följd af ofvanberörde konventioner, Kongl. Maj:t, den 7 December 1847, i nåder fastställt en ny Postportotaxa för utrikes brefvexlingen, hvarigenom en icke obetydlig nedsättning skett i de för en del utrikes bref förut utgående portoafgifter, äfvensom en utvidgad frankeringsfrihet blifvit de korresponderande medgifven.
N:o 251, i anledning af väckt motion om ett årligt anslag af 5,298 R:dr Riksmynt åt Lifbevärings-regementet; N:o 252, i anledning af väckt motion om ett årligt förslags-anslag å 150,000 R:dr, för att användas till ersättning åt statens embetsoch tjenstemän för ökade utgifter i följd af den förhöjda skjuts-legan; N:o 255, angående ifrågastäldt anslag af allmänna medel till anläggande af en vattenledning i Carlskrona; och N:o 254, i anledning af väckt fråga om anvisande af ett nytt boställe åt komministern i Botkyrka och Salems församlingar i stället för hemmanet Nedre Tumba eller Tumba N:o 2, samt detta sednares öfverlåtande till Tumba pappersbruk. S. D. Lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial N:o 216, angående verkställd omröstning i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut rörande åtskilliga till stats-regleringen hörande frågor. S. D. Upplästes och godkändes Expeditions-Utskottels Förslag til) Rikets Ständers underdåniga skrivelser: N:o 194, angående reglering af utgifterna under Riks-statens Fjerde Hul vud-titel; N:o 195, angående reglering af utgifterna under Riks-statens Femte Huf vud—titel; - Prot.-Utdrag den 29 Januari i858. 789 N:o 19 7, angående ytterligare anskaffande af lifbergnings-båtar med tillhö rande apparater; N:o 198, i fråga om medel för uppförande af en byggnad vid straff-fän gelset i Landskrona; N:o 199, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående använ dandet af de å stats-anslaget för båtsmans-beklädnaden åren 1849—1851 uppkomna behållningar; och N:o 200, i fråga om ändring uti Kongl. Stadgan för Rikets allmänna de llien tar-läroverk den 14 Augusti 1856. Den 29 Januari. Frän Högloft.
Vid testamentets upprättande egde församlingen icke någon annan folkskola för gossar än förenämnde^ kyrkoskola; men äfven sedan särskild folkskola blifvit i öfverensstämmelse med nådiga stadgan den 18 Juni 1842 af församlingen inrättad, har räntan af omförmälde Fyratusen Riksdaler Banko fortfarande tillkommit Adolf Fredriks elementar-läroverk. och sålunda fördelats, att Rektor erhållit en tredjedel deraf, eiler Etthundrafyra Riksdaler Femtio öre. Kollega hälften eller Etthundra - Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse Ni 77. 21 Femtiosex Riksdaler Sjutiofem öre, och Kantor en sjettedel, Femtiotvå Riksdaler Tjugufem öre, hvilka belopp äro i nämnde lärares ordinarie löner inberäknade. Stockholm af Kongl. Ecklesiastik-departementets Afdelning för Undervisnings-ärenden den 23 December 1859. A. L. Nordvall. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans 'Maj:t Konungen i Ståts-Rådet på Stockholms Slott den 30 Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-ministern, Friherre De Geer Hans Excellens, Herr Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Departements-chefen hemställde i underdånighet, att, som Rikets Ständer i skrifvelse den 25 Februari sistlidet år underdånigst anhållit, det en utredning mätte företagas rörande de af kommuner och enskilda personer till gymnasier och skolor i allmänhet gjorda donationer, samt resultatet af en sådan utredning Rikets Ständer delgifvas; och Kongl. Maj:t, efter det vederbörande Konsistorier, på nådig befallning, inkommit med upplysningar i ämnet, låtit inom den i Ecklesiastik-departementet bildade afdelning för handläggning af ärenden rörande allmänna uppfostran och undervisningen, verkställa den utredning af ärendet, hvartill berörda upplysningar kunnat föranleda: denna utredning måtte Rikets Ständer till kännedom meddelas; och uppläste
Län, från åliggandet att in natura leverera ränteoch qvarnlulls-kolen, ansett sig böra föreslå, alt,-i händelse af bifall till hvad Utskottet uti Betänkandet N:o170 yttrat, i afseende å utgörandet af sådana räntor, som äro in natura anvisade till vissa verks drift, Rikets Ständer ville bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att jemväl i betraktande måtte komma, huruvida icke skyldigheten för invånare i Stora Kopparbergs Län att godtgöra mantals-penningarne medelst leverering af kol till Bergslagen, må kunna upphöra och Nådig Proposition derom varda framställd, — har, vid föredragning hos Ridderskapet och Adeln blifvit afslaget, och af de öfrige RiksStånden, för ämnets vidare handläggning, till Utskottet återremitteradt. Såsom skäl för återremiss har inom Preste-Ståndet blifvit anfördt, att, då förevarande Utlåtande stöde i oskiljaktigt sammanhang med den uti Utlåtandet N:o 170 förekommande fråga, angående ränte-persedlarnes förenkling, de ämnen, som utgjorde föremål för dessa begge Utlåtanden, syntes böra af Utskottet gemensamt tagas i betraktande.
»Nej, hör på», skrek Enberg, stadskassören, som ser ut som en neger på en tobaks-skylt och skrattar jämt. »Är det ingen lyftning! Titta bara på käringens stabbar till ben! Det är lyftning med besked, skulle jag tro! Eller hur, gumman? Ha ha ha!» »Ha ha ha!» skrattade frun. (De skrattar jämt i mun på hvarandra!) Du min värld, hvad får man inte höra, när man är inkognito! Jag satte mig, det var det minsta jag kunde göra för mig själf, för öfrigt var jag tvungen, eljest hade jag trillat omkull. »Och när mannen ligger stupfull i smörjan se’n, och frun tror polisen ska komma och ta’n —» skrattade lånbiblioteket, en pigg människa med bländhvita tänder och okrossbara illusjoner. »Det är ändå det bästa!» Jag ryckte ut näsduken som en kork, färdig ropa att hon narrades, men så rusade jag ut i köket för att behålla min kontenangs och började vända kotletter så smöret yrde, medan Ruffen, följd af sin bulvan, skamflat smög sin väg. Att folk, som bedömmer böcker, åtminstone ska kunna läsa innantill, är väl det minsta man kan begära, men det tycks vara många som inte ens kan det — värkligen många! O, hvilken njutning det skulle ha varit att haft dem i pannan allesammans och sett dem skutta omkring i det skållheta smöret med Vendla Ax i spetsen! Men så kom redaksjonen. Jag började stormgråta. Att springa sig nästan lungsot på halsen för att samla i hop folk från stans alla hörn bara för att — få odla deras själar — och så — —! Att rycka, om inte brödet, så fågeln ur sina barns söndagsmunnar — för det hade jag gjort — att göra allt man kan för att förädla sig och andra, att slitas mellan flera olika moraliska begrepp och sluta med att svika sina heligaste pringsiper — allt för folk som inte blygs att utsprida de gemenaste osanningar om mig och min rara Ruff, det —. De välsignade utropstecknen! De är språkets säkerhetsventiler. Får man bara släppa upp en 20 a 30 i sträck, känner man sig genast betydligt lättare.