Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gr. von Platen: Jag hade icke ämnat deltaga uti denna discussion, men då alla de andra ledamöterna af Utsk. redan hafva gjort det, så anhåller äfven jag att med några ord få redogöra för den synpunkt, nr hvilken jag sett denna fråga, så mycke heldre som jag icke bidragit till det beslut som blifvit Utsk:s, ehuru jag icke deremot reserverat mig, emedan jag i allmänhet anser det betyda mindre om det ena eller andra namnet finnes en reservation bifogadt, blott meningen blifvit framställd. Jag-vill icke förlänga den discussion, sorn redan en lång stund förevarit, enär skälen så väl å ena som andra sidan redan blifvit tillräckligt utvecklade, men jag vill blott nämna att skälet hvarföre jag anser 6 månaders bränningstid varit riktigare än 2 månaders, är det, att jag måste antaga det 6 månader skulle vara verksammare att åstadkomma den concentration af bränvinsbränningen, som en värd talare redan på f. m. så öfvertygande visat böra -vara föremålet för denna lagstiftning. Utom de mänga andra skäl som blifvit anförde om fördelen för fabriksbrännaren att fä en så lång tid sig medgifven, torde äfven det skäl halva sitt värde, att det blir betydligt lättare för den mindre bränvinsbrännaren att med ett par personer tjenstfolk under den kortare tiden drifva sin rörelse, än för fabriksidkaren att för blott 2 månader antaga den stora personal han behöfver. Jag vill, såsom jag förut yttrat, icke vidare förlänga discussionen, utan önskar blott på grund af dessa skäl att R. o. Ad. måtte besluta 6 månaders bränningstid i st. f. 2. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Då jag varit motionär i denna fråga och haft den lyckan att Utsk. i de flesta fall tillstyrkt min motion, anser jag mig icke kunna med tystnad förbigå de skäl som blifvit anförda emot Utsk:s förslag i denna punkt, hvilket är fullkomligt öfverensstämmande med den framställning jag gjort.
Genom Remiss den 20 sistlidne Januari, liar Eders Kongl. Maj:t läckts i nåder anbefalla Förvaltningen af Sjö-Ärenderna afgifva underdånigt Utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers underdåniga Berättelse om den sistlidet år verkställda granskning af Stats-Verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1842 oell 1843, i livad nämnde Berättelse rörer Förvaltningen af Sjö-Ärenderna, Eders Kongl. Maj:ts Flottas Stationer och. Lotsverket samt tili en del äfven Amiralitets-Krigsmans-Kassan; och får, i anledning deraf, Förvaltningen underdånigst anföra:! Hvad först beträffar Revisorernes anmärkning vid nu begagnade sätt att uppgöra Förvaltningens hufvudbok, som, efter deras förmenande, enda:t innefattar ett sammandrag af kassaräkningen och blott, jemte de utbetalningar, Förvaltningen omedelbart bestridt, upptager alla till Flottans Stationer och Lotsverket för särskilda ändamål anordnade medel, men hvilken hufvudbok, efter deras tanka, borde innefatta en fullständig redovisning för 5:te liufvudtitelns hela anslagssumma och följaktligen upptaga Stationernas särskilda räkenskaper, hvarest allenast specialiteter och verifikationer skulle behöfva sökas; så och då Förvaltningens hufvudböcker för åren 1842 och 1843 blifvit upprättade i enlighet med Kongl. Majrts, under den 10 Mars 1840, för Förvaltningens och Flottans Stationer samt Lotsverkets räkenskaper i nåder fastställda nya formulär, anser sig Förvaltningen icke äga att öfver denna anmärkning något yttrande meddela.
Sådant hindrar ju icke läkare, att, när de så för godt finna., mottaga patienter i deras boningar eller i andra enskildta rum. Afven har man sagt, att kuren befunnits otjenlig, då den blifvit använd vid garnisons-reg:tena. Patientens varaktiga återställande beror naturligtvis på undgåendet af de frestelser, för hvilka han, efter kurens undergående, blottställes och pä den förmåga han äger, att draga sig undan förledande sällskap. Frih. Cederström och Hr Akerman hafva, hvar för sig, sökt ådagalägga, att man med den Schreiberska kuren icke vinner hvad man åsyftar. Jag skulle kunna anföra många exempel pä framgången; men jag anser det onödigt, emedan man här, såsom i andra hänseenden, alltid kan hitta på exempel att kuren misslyckats. När så förhåller sig och, pä sätt Frih. Cederström, C. R., redan visat, det är klart, att, om lazaretten sakna medel att underhålla patienterne, så vägras deras mottagande med mindre de sjelfve eller deras vänner eller anhörige godtgöra kostnaden. Mig synes derföre, att den af Utsk. föreslagna hemställan till K. M. aldrig kan skada, men väl gagna, och då antalet af lazaretter är så stort och man icke äger någon annan myndighet än Konungen, till hvilken man med hopp om framgång kan vända sig i detta ärende, inser jag icke, hvarföre man skulle underlåta att begagna sig af denna utväg, såsom i min tanke den lämpligaste. Jag tillstyrker alltså bifall å betänk. Hr af Grubb ens: Till en början vill jäg besvara de emot mitt förra anförande gjorda inkast, att på lazaretten skulle den Schreiberska kurmetoden kunna användas. Delta kan dock icke ske, med mindre än man äger en fullkomlig sjukvakterska; och i alla fall skulle möjligen kunna hända, att denna sköterska, i st. f. att enligt föreskrift uppblanda bränvinet åt patienten, sjelf förtär detsamma, enär läkare omöjligen medhinna bränvinets tillblandning eller kunna så noga kontrollera henne. På Serafimer-lazarettet är åtminstone en sådan tillsyn fullkomligt omöjlig.
de betydliga lättnader, som skulle kunna beredas för brefvexlingen och den nedsättning i afgiften, som komme att ega rum, i händelse ett likformigt porto infördes; att erfarenheten med de utrikes brefven från och till Sverige, för hvilka afgiften i sednare tider blifvit ansenligen nedsatt, visat, att inkomsten derigenom ingalunda förminskats, och att i alla länder, der ett lågt likformigt porto införts, brefantalen, på ett nästan otroligt sätt, mångdubblats; till bestyrkande hvaraf motionären åberopat förhållanderne i England, der ett uniformt porto af omkring sk. banko år 1840 införts* Bevillningsoch Ekon.-UtsJc.
St:s härom meddelade beslut, möjligen skulle gifvit stadens invånare någon anledning till deras nu väckta anspråk, har jag med noggrannhet genomgått de detta ämne rörande handlingar för sista riksdag; men uti dessa handlingar har jag icke funnit ett enda ord, som antyder, det något annat understöd af det allmänna, än de begärda och emot föreskrifna återbetalnings vilkor beviljade lånebiträdena, för nämnde stad då varit medgifvet eller ens ifrågasatt. Omförmälda lånebiträden uppgingo till en sammanräknad summa af 168,900 r:dr, deraf 83,900 r:dr utgjorde, hvad som blifvit till Riksg.Cont. redan återbetalndt å det staden vid 1823 års riksdag beviljade lån, och för hvilket sistnämnde belopp enahanda ränta, som derå förut blifvit erlagd, eller 3 proc., fastställdes. Utom ifråga var. lönebidrag har staden Borås efter 1827 års brand, genom årliga anslag till den nya tomtregleringen och gatornas utvidgande, utaf statens medel erhållit tillsammans i5,ooo r:dr. Genom dessa med flera allmänna bidrag och den från f. d. Allm. Brandförsäkringsverket, efter sista eldsvådan, till stadens husägare och deras rättsinnehafvare utbetalade brandskadeersättning, uppgående till ett belopp af 344)9^0 r:dr, svnes det väl, som Borås stads invånare skulle vara satta i tillfälle att åter uppföra sina boningar, utan att vidare behöfva för detta ändamål anropa Konung och Ständer om vtterligare understöd. Förhållandet lär dock beklagligtvis, enligt hvad stadens invånare sjelfva nu inför thronen uppgifvit, icke vara sådant. Riktigheten af denna uppgift hvarken vill eller kan jag bestrida. Jag önskar deremot visserligen lika lifligtsom någon, att staden Borås, hvars industri redan för längre tid tillbaka förvärfvat densamma ett förtjent anseende, och hvars fördelaktiga inflytande på kringliggande folkrika landsort jem 5 H. 34 Den a5 April. väl blifvit uti de om Elfsborgs län sednast afgifna femårsberättelser vitsordad t, måtte, så snart sorn möjligt, icke allenast fullkomligt åter uppstå ur askan, utan ock återvinna hela sitt fordna välstånd.
Falans till år 1861: Behållning af materialier och inventarier 770,859: 75. Summa h) Södra stambanas från Falköping. Debet. Balans från år 1859: Tillgångar Leverering: Från Westra stambanan 452,500: — » Ofverstyrelseu 76,173: 41. Balans från år 1859: Utgifter: Kulvertar och afloppstrummor 30,218: 37. Viadukter och broar 27,347: 34. Transport och nedläggning af sliper och räler saint inköp af sliper 6,368: 85. Stängsel, grindar och bommar 7,112: 21. Helg-, regnoch rastdagar 50. Förvandlingar (effekters stöpning) 634: 66. Afskrifning (slitning å förrådet) 14,999: 40. Balans till år 1861: Kontant behållning jemte förskotter 30,03o: 93. Materialier och inventarier 259,921: 18. Provisionella byggnader '■ 9,971: 44. Vaktstugor och" postkurar 9,379: 15. Anmärkning: Under revisionsåret har för jern vägsarbete na, till disposition af Herr Öfversten m. m. Friherre N. Ericson, blifvit från Kongl. Stats-kontoret, på grund af särskilda 15 — 114 — Kongl, bref, utanordnadt ett sammanlagdt belopp af 7,550,000 R:dr R:mt, hvaraf likväl vid årets slut hos statsverket innestodo 100,000 R:dr. Beloppen af de ifrån det jernvägsbyggnäderna påbörjades intill slutet af nästlidne år dertill anslagne och använde medel inhemtas af bilagde tabell : (Bil.
Alla besvär i sådane frågor, att, jemlikt stadgandet i 8 §., beslutet bör till allmän efterrättelse inom MarkegångsDistrictet lända, skola, ehvad de blifvit af AdvokatFiskalsEmbetet eller andra anförde, genom ett gemensamt utslag för hvarje Län af KammarCollegium afgöras och, för kungörande i Länet, till Konungens Befallningshafvande expedieras, hvilket bör ske sist fjorton dagar, efter det besvär ifrån orten eller sådan anmälan, som uti 5 §. 2 mom. säges, ifrån Konungens Befallningshafvande inkommit. De besvär åter, som afse rättelse i andra delar, böra, utan uppskof och sist inom nämnde tid, beräknad från den dag, Collegium fått dem emottaga, genom serskilde utslag afgöras och utslagen till Konungens Befallningshafvande öfversändas, för att vederbörande delgifvas. Alla utslag, utan undantag, sko - la efter anslag en dag förut utgifvas, försedde med fullständig besvärshänvisning; och böra desamma genast AdvokatFiskalsEmbetet tillställas. 3 Morn. Efter det KammarCollegii beslut i mål rörande Markegångssättningen kommit Konungens Befallningshafvande tillhanda, böra desamma, i enlighet med den föreskrift Collegium meddelar, skyndsamligen antingen vederbörande tillställas eller ock, tillika med den lemnade besvärshänvisningen, kungöras; och skola af dessa kungörelser lika många exemplar, som af MarkegångsTaxan, öfversändas till KammarCollegium och öfrige Embetsmyndigheter, hvilka af Taxan undfått del, hvarjemte, sedan kungörelserne blifvit uppläste, bevis derom till KammarCollegium ofördröjligen öfverlemnas. 7. §. / Morn.
På grund häraf har Utskottet trott sig vördsamt böra tillstyrka den underdåniga anhållan hos Kgl. Majit, att Adjuncler och Docenter vid Juridiska och Medicinska Faculleterne måtte, i likhet med hvad redan eger rum inom de Theologiska och Philosophiska, vid fråga om befordringar utom Academien, i Nåder beviljas rättighet att beräkna sin Academiska tjenstgöring, de inom Juridiska lika med tjenstgöring vid IlofRälter eller Rikets Collegier, och de inom Medicinska Faculteten med tjenstgöring inom Läkare-Corpsen, dock under förbehåll, alt den som önskar tillgodonjuta sin Academiska tjensteberäkning, skall dels låta inskrifva sig i det Embetsverk, under hvilket han vill söka en framtida fortkomst, dels ock med bevis styrka, det han, utom hällne enskilda eller offentliga föreläsningar, tillika tjenstgjort, Juristen vid någon af Ortens Domstolar, och Läkaren antingen vid det Academiska eller något annat sjukhus, så vida han ernar söka befordran till Provincial-Läkarc; eller ock trenne år såsom Bataillons-Läkare, i händelse han vill njuta till godo befordringsrätt inom Fält-Läkare-Corpsen. Dock varder detta till Rikets Högloft. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den a3 Junii i83J. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktayckeiuet, i834- 'Alim, Besv. och Oecon. Ulsk. Ankom till Exp.-Utsk. den 27 Junii. Betänkande, i anledning af väckt fråga, om upphäfvände af dubbla tjenst-årsberäkningen vid befordringar till ecclesiastikå embeten och tjenster.
Umeås förolyckande troligen uteblifvit, ty all anledning vore att förmoda, det påstötningen skett till följd deraf, att lotsen ansåg ön Gran vara Brämön. Fyrar uti dessa farvatten kostade i underhåll mindre än uti de flesta andra, emedan de trenne månader under sommaren ej behölde tändas, och om våren hindrade isen vanligen all navigering tills den ljusa årstiden inträdde. Det vore således egentligen endast under den korta hösten, som de voro af nöden. 20 Statssamt Allm. Besvoch Ekon.-Utsk.-Ulldtande N:o i5. På grund af det sålunda anförda har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja: ”Till ett fyrskepp att förläggas å östra Finngrundet 75,000 R:dr Riksmynt; ”Till uppförande å Agön af ett fyrtorn och dess förseende med en lentille fyr af andra storleken 50,000 R:dr Riksmynt; och till uppförande på Brämön af fyrtorn och dess förseende med en lentille—fyr af andra storleken 50,000 R:dr Riksmynt;” samt f) Af Riksdagsfullmäktigen Per Matsson från Wester-Norrland hos Hedervärda Bonde-Ståndet, hvilken yttrat, att då sjöfarten å de norra delarne af riket, så väl med seglande som ångfartyg, år från år ökats och allt mera tilltoge, fordrade äfven nödvändigheten att, till betryggande af denna ökade trafik, Norrlands svåra och hittills med fyrar och sjömärken allt för sparsamt försedda kust och skärgård måtte erhålla flere sådane, synnerligast å de ställen, der nästan årligen sjöskador inträffade och så många fartyg med gods redan gått förlorade samt menniskolif förspillts. Sådane ställen voro i främsta rummet: l:o Det vid vestra mynningen af Oregrunds-grepen belägna grundet Björn, hvarest behöfdes en stadig fyr med minst två tyska mils lysvidd, till ledning vid genomsegling af Grepen för så väl de från Gefle-bugten, som Norrbotten kommande fartyg, och 2:o Klippan Bonden, belägen något söder om Norra Qvarken.
Summa. Pastorers. Summa. Personer, ej hörande till viss näring. l:sta Art. Tomter, Verk och Inrätt - Borgerlig näring. Berättelse öfver Södermanlands Län för åren 1843—1847. Carl O Idb c r g. I KONGL. MAJjTS BEFALLNINGSHAFVANDES uti #0ttf0ötl)lnnii0 £än till MAJ:T t it int e t'tf flitighet afgifne G MBETS-BEBÅTTELSE för åren I8«, t§43. 1144, f§45, 1846 och 1849. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Östergöthlands län för åren 1842, 1843, t 1844, 1845, 1846 och 1847. S*• JLänets allmänna beskaffenhet. Naturens stilla gång har ej medfört några märkbara förändringar uti länets allmänna beskaffenhet, och menniskans verksamhet är alltför inskränkt, för att under så kort tid, som denna underdåniga berättelse omfattar, förmå att åstadkomma något af större inflytande deruppå. Afrödjning utaf skogen fortgår emedlertid mångenstädes, såväl uti de aflägsnare delar utaf skogstrakterna, som äfven i grannskapet af slättbvggden; en och annan odling sker af förut obegagnad eller af vatten fördränkt mark; men en lång följd af år erfordras för att härutaf finna spår till inverkan på det helas beskaffenhet och förhållanderna i allmänhet. Det största företag, som i denna rigtning ägt rum under de år, hvilka utgöra föremål för denna underdåniga berättelse, är, mindre sjösänkningar att förtiga, den fullbordade sänkningen af sjön Tåkern.
39 jemväl bestrida de göromål som Sekreteraren hos Tryckfrihets-kommittéen, åligga och under samma vilkor och förbehåll i afseende å denna aflönings uppbärande, i fall han förut innehar tjenst på Rikets Stat, som för utbetalningen af Justitise-Ombudsmannens lön äro i enahanda fall stadgade, samt Rikets Ständer i sammanhang härmed för sin del beslutat, alt, derest innehafvare af annan på allmän stat uppförd syssla varder af JustitiseOmbudsmannen antagen till Sekretarare i hans Expedition, denne tjensteman, så länge han fortlär att bestrida nyssnämnde Sekreterare-befattning, må, under bibehållande af sin förut egande befordrings-tur, anses berättigad lill erhållande af ledighet från sin förra tjenst; så få Rikets Ständer underdånigst anhålla, att ett härmed öfverensstämmande stadgande måtte varda i Nåder meddeladt. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 29 Mars 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Mars 1854. Preste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, angående upphörande oj bvrdsralten i stad. (Lag-Utskottets Betänkande N:o 13.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betraktande förekommit, huruledes den i 5 kap. 1 §. Jorda-Balkeu vissa skyldeman medgifna rätt att i börd lösa åter en lill fjermare frände eller oskyld genom försäljning, skifte, pantsättning eller testamente afhänd fastighet af jord, hus och tomt i stad, hvilken bördsrätt ursprungligen haft till ändamål att bidraga till städernas förkofran, längesedan förlorat sin fordna betydelse, utan att, under förändrad förm, kunna gagna, men, efter hvad erfarenheten ådagalagt, tvärtom öfvergått till ett förkastligt medel för vinningslystnaden, hvaröfver klagan från städerna jemväl länge förnummits.
St:r ej vilja beröfva Westmanland alla jernvägar), så skulle jag tro ett Hr Ericssons beräkning helt och hållet faller igenom och att besparingen blifver alldeles ingen. Men om jag i allmänhet upgör min beräkning så, att jag antager såsom axiom att den ena provinsen skall hafva jernväg, men den andra icke, så erkänner jag, att Hr Ericssons beräkning är fullkomligt riktig i detta afseende. Hr Ericsson genomgick slutligen i detalj, sedan han yttrat sig i allmänhet, de särskilda provinserna; han förklarade, att Nerike icke behöfde den norra vägen, för att komma till Stockholm. Jag skulle önska, att Nerikes invånare fingo i detta afseende uttala sig; tilläfventyrs skulle de vara af en motsatt mening med Ilr Ericsson. Han yttrade vidare, att Westmanland bör blifva tillfredsställdt genom den jernväg han föreslagit. Jag vågar tro att jag uttalar flertalet af denna landsorts innevånares mening, då jag förklarar mig vara af motsatt tanke, ett förhållande, hvarom förhandlingarne i de andra Stånden torde bära vittnesbörd. Vi antaga nu, att jernvägen ginge, som Hr Ericsson föreslagit, från Upsala till Sala och vidare genom norra delen af Westmanland till bergsbygden. Då från den af Bergsbruk upfyllda södra delen af Dalarne, der Westmanland afsätter en stor del af sin spanmål, någon jernväg, enl. Hr Ericssons förslag, icke skulle anläggas, utan längre åt öster, långt ifrån dessa bruk, så skulle de nödgas genom formän föra sina varor från Dalarne till Sala; men då formännen kommo till Sala, hvilken icke är och sannolikt-icke blir en så betydande ort, att de derifrån kunde hämta återföra, så skulle de begifva sig till Westerås, som just genom sin belägenhet vid hafvet, är en större stad, der de så väl med mera lätthet skulle finna återföra som få sina förnödenheter upfyllda; ty erfarenheten har visat i alla länder der jernvägar äro anlagda, att de städer, hvilka förut icke äro af betydenhet, till följd af sitt läge, eller industriel utveckling, blifva aldrig något annat än poststationer. Jag vill i detta afseende som ex. taga Södertelje stad.
Är deremot jorden för fordran intecknad, då skall lösesumman tillhandahållas intecknings-hafvarne, der de sådant fordra; och vare förthy jordegaren ej berättigad att medlen lyfta, med mindre han visar sig dertill hafva fått intecknings-hafvarnes lof, eller säkerhet ställer. Kongl. Maj:ts Nåd. Propoittion, N:o 92. § 40. För all annan skada, som jordens egare eller innehafvare af utmålet tillskyndas, skall grufegaren likaledes gifva full ersättning, och beloppet deraf vid utmålsläggningen, der sådant äskas, bestämmas, dock utan hinder för den, som rätt till skade-ersättning har, att, efter stämning till domstolen, särskildt utföra den talan, hvartill han under grufarhetets fortgång kan finna sig befogad. § 41. Har emot utmåls-förrättningen förekommit invändning på den grund, att den inmutade fyndigheten förmenas ej vara föremål för inmutning, enligt 1 §, och vill någon klaga öfver förrättnings-mannens härom meddeldta beslut, eller öfver storleken af det utmål, som vid förrättningen blifvit anvisadt, göre det hos Bergs-kollegium i den ordning, som för besvär öfver Bergmästare-Embetels åtgärd och beslut i allmänhet stadgad är. I andra frågor, som till utmåls-förrättningen höra, fullföljes klagan deröfver hos domstolen i orten, genom besvär, hvilka vid talans förlust skola till rätten eller dess ordförande ingifvas inom 30 dagar efter förrättningens afslutande, den dagen oräknad; och åligger det förrättningsmannen att, vid förrättningens slut, meddela parterne och i protokollet intaga fullständig underrättelse om hvad de för talans fullföljd hafva att iakttaga. Före afresan från förrättnings-stället skall förrättningsmannen ock, vid enahanda ansvar, som för domare finnes bestämdt, mot stadgad lösen utgifva ett exemplar af förrättnings-protokollet, så väl till gruf-egaren, hvilken tillika är skyldig att lösa ett exemplar af den öfver utmålet upprättade kartan eller ritningen, som äfven till den eller dem bland öfriga parter, hvilka af protokollet begära del. £42.
S D. §öredroas ech Bifölls Stats-Utskottets yttrande, af den 8 dcnneS, angående Dagtractaniente ech R-sevenningar för Riks, Standens och deras Utskotts Secreterare, Canceller och Waktbetjenins Ht subtil, klx protocollo, 6. LrinklNSli. Utdrag of pratoesllet, hållet hos >6cder, rvärda Bonde-Siandet, wid Urtima Rrksdagen i Orebro den i? Maji 1^12. S. D. §8id förnyad föredragning, gillades StatsUkstottetS den 7 dennes pa bordet lagde Memsrialer. >:o Angående ändring i wissa omständiahenr af hwad hittills blifwit stadgadt, om accordsecsäk!- ningar till Osfice"are af f. d. Finska Armeen; och 2:0 Angående räntan pa det Län, ägaren as Rosenforss Jernbruk, Majoren Rosenborg af Wadstena Krigsmanshus, Cassa innebar; hwaröfwtt Utdrag af Protocollet till wederbörlig underrättelse stall ut.ardaS. Hr Lx krotocollo, 6. Lrinkmsa^ Rih Den 12 Mai>. szz Dif. hos Riddoch Ndeln den 12 Maji. -srPreste-Ständet den 12 s « - r Borgare-Ständer d. 4 » Bonde-Ständet den 12 s s Riksens Ständers Stats-Utskotts Betäntande, angående en särskild Försatt, ning om Drätsclwcrket pä Swensta Ultramarinsta Besittningarne. Remisser fran Riksens Höalofl. Stander har till Stats-Uttkottet ankommit Kongl. Majtts dit aflakne Nådiga Proposition, angående en särskild Författning med Swensta Ultramarinsta Besittningars styrelse och drätsel, gifwen den ig-de ststledne April, sa lydande: ön St.