Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Termometrar; se Instrumenter, fysiska, m. fl. Terpentin Terpentinolja och Terpentinspiritus Terra cotta och Terralilh, arbeten deraf; se Krukmakare-arbeten. Terra Sigilla; se Bolus. Tester eller Kratz. The Tidningar och Tidskrifter, äfven då de äro tryckta på Svenska språket, så framt i detta fall de, adresserade lill Svenskt postkontor, med allmän post inkomma som inkomma annorlunda än med allmänna posten; se Böcker. Tinkal; se boraxsyradt natron. Tjära, Tjärhärma och Vrakljära Qvantitet för Tullberäkningen. Införselstull. Riksmynt. R:dr. Fri. skålp. skålp Fritt skålp skålp. skålp. skålp. Fri skålp Fria. Fria Förslag till Tull-taxa, 43 Tobak: oarbetad, blad och stjelk arbetad: cigarrer karfvad malen eller snus spunnen, hopvriden eller pressad stänger och karotter Tobakspipor af lera eller porslin; se Piphufvuden, andra slag. Tomback; hänföres under Metaller, sammansatta. Tonkabönor . Tran, alla slag Trapp behandlas såsom lera. Tricot och Tricolage; hänföras under Strumpor m. m. Trippel Tt •ammor och Trumpeter; se Instrumenter, musikaliska. Tryffel; hänföres under Svampar. Tråd: guldoch silfverjernoch stålarbeten deraf draga den tull, som taxan bestämmer för manufaktursmide eller slålarbeten. kopparoch annan ej specificerad metall-: förgyld, försilfrad eller pläterad andra slag bomulls-, alla sia" O • linne-, alla slag af silke, bomull eller lin, öfverspunnen med guld, silfver eller annan metall; se Gulddragare-arbeten. jern-, koppar-, messings och ståltill instrumenler; se Strängar. af metall, öfverspunnen med silke eller tråd; se Karli asser. Träd, friska, alla slag Qvantitet för Tullberäkningen. Riksmynt. Trädfrukter; se Frukter oell Bär.
Hjärne den antika orimmade rytmiska versen samt behandlar den med omisskännelig talang. Dertill kommer, att metrerna äro med stor skicklighet lämpade efter scenernas innehåll. Hexametrar växla med en stor mångfald af trochaiska och jambiska versarter. Alexandrinen (I. 1) är rimmad äfvensom de lyriska körsångerna samt Helmiges’ sång i andra akten. Den sednare är skrifven på melodien: ”Ich bin kein Epicurer nicht;” melodierna till körsångerna synas deremot hafva varit satta för tillfället, och i handskriften funnos, liksom nu i den tryckta texten, noterna bifogade. Men ej blott det metriska påminner om Stjernhjelm; äfven i sjelfva språket förråder sig dennes inflytande. Liksom Stjernhjelm så bemödar sig äfven Hjärne vid naturmålningar att höja deras verkan genom den imitativa harmonien, han hopar epiteter till förstärkande af föremålens åskådlighet, han söker kraftiga och målande uttryck, sjelf bildande ord, då språkkällan sinar. Också påträffa vi icke inom den dramatiska litteraturen under detta århundrade någon mer än Hjärne, hvars språkbehandling tål jemförelse med den Stjernhjelmska. Diktionen — och deri liknar detta drama det franska — är i ”Rosimunda” en hufvudsak och behandlad med en omsorg, hvarom de gamla skolkomediförfattarna ingen aning hade. Ämnet för denna tragedi har varit bearbetadt af några franska författare222, men då dessa stycken ej varit tryckta på Hjärnes tid, så har han icke om dem kunnat hafva någon kännedom. Ja, knappt torde han kunna hafva lånat mycket från andra, ty hela stycket har en i ögonenfallande likformighet så väl i behandlingen som framför allt i diktionen, och denna hänvisar på svenska mönster. Att derföre ”Rosimunda” är original, torde vara utan tvifvel. Hjärnes ”Rosimunda” står midt emellan det gamla skoldramat och det moderna fransktklassiska och framställer hos oss renast den öfvergångsart (tragikomedien), som inom det moderna dramats eget fädernesland utgjorde den egentliga bryggan emellan medeltidens och renaissancens skådespel.
Berörde stadgande, som står i strid med de för fullmagters kartering i allmänhet gällande grunder och synes hafva tillkommit endast för beredande af enklare kontroll öfver ifrågavarande handlingars kartering, anser Utskottet, enär det hvarken är rättvist eller billigt att för en befordran i statens tjenst påföra afgifter, beräknade efter en inkomst, som först framdeles och stundom aldrig kommer att af den Bevillnings-Ulskottels Betänkande, N:o 6. 9 den befordrade lillgodonjutas, böra i så måtto förändras: att, om vid regemente ellet korps olika löner finnas inom samma grad, kartan till fultmagten beräknas blott efter den lön, som tillträdes; att, i händelse någon löntillökning icke eger rum, och fullmagten sålunda endast medför de med högre tjenstegrad förknippade viktigare tjenstepligter, samma fullmagt bör, fika med fullmagter i arméen, beläggas med karta efter staten för Kronprinsens Ilusar-regemente; samt att, när sedermera högre lön inom samma grad erhålles, transport-resolutionen derom karteras efter beloppet af löntillökningen. Utskottet tillstyrker alltså, att 3:dje och 5:te momenten under rubriken „Fullmagter„ samt 2:dra mom. under rubriken »Transporter och byten» uti ofvanstående § må, i enlighet härmed, erhålla den förändrade lydelse, bilagde förslag innehåller. Uti 5:te § har till rubriken: »Justitie-kanslerens fullmagter, äfven blifvit hänförde fullmagter för stadsfiskaler i Stockholm; men då dessa fullmakter icke af omförmälde embetsmyndighet, utan af Öfver-ståthåilare-embetet utfärdas samt således, enligt 6 §, böra med stämpladt papper till 5 procent af den tjensten åtföljande lön förses, har Utskottet ansett stadgandet om karteringen af fullmagter för stadsfiskaler i Stockholm böra ur ofvanbcrörde rubrik uteslutas. § 6.
Maj: t gjordt nådig framställning och hvars anskaffande genom Fulliniigtiges i Riksgälds-konlorel försorg Rikets Ständer jemväl redan beslutit, måtte uteslutande användas till arbetena å Statens förutnämnde tvänne stambanor, nemligen den vestra från Stockholm till Göteborg med sammanbindningsbana emellan Hallsberg och Örebro samt den södra från Malmö till Falköping, hvarvid, enär vestra stambanan, vore i det hänseendet af jemförelsevis största vigt, alt den tillika med sammanbindningsbanan emellan Hallsberg och Örebro kunde medhinnas att före slutet af nästa statsreglerings-period fullbordas, E. K. Maj:t äskat beviljande af de härtill erforderliga kostnader, hvilka, enligt Kommitléens beräkning, utgjorde för fullbordandet af banan från Stockholm till Katrineholm 12 mil 18,000 fot 6,700,000: — „ Katrineholm till Göta kanal 13 mil 4,100 fot .. 9,006,889: — „ Hallsberg lill Örebro 2 mil 8,650 fot jemte bangård i Örebro 1,762,479: - Summa R:dr R:mt 17,559,368: — hvarefter återstående 7,440,632 skulle användas till södra stambanan. Bik. till R. St. Pro t. 1859 & 1860. 10 Sami. 1 Afd. 15 114 Exp edition s - U Isko t tets Förslag till underd. Skrifvelse IX: o 04. 1 afseende på sträckningen af denna sistnämnde bana hade E. K. Maj:t vid sistlidne riksdag föreslagit densamma att utgå i norr frän vestra stambanan vid Falköping och sträcka sig med bibana till Jönköping öfver Göta ström efter Lagaådalen till Agghult, Lund och Malmö, hvilket förslag grundade sig derpå, att de förenämnde riksdag verkställda undersökningar icke hade gilvit vid handen att södra stambanan kunde, med iakttagande af den i allmänhet föreskrilna lutning af högst 1 på 100, ledas lill Jönköping, hvaremot E. K.
Maj:t låta, genom vederbörande Consistorier, förständiga Presterskapet, att icke uti frejd betyg anteckna sådane af minderårige begångrie mindre förseelser, hvilka icke utmärkt gröfre vanart hos den felande, utan i allmänhet, i afseende på minderårige, inskränka denna em betsåtgärd till endast lagöfverträdelser af gröfre beskaffenhet, och sådane, för hvilka den minderårige blifvit sorn moga tide man straffad. Beträffande åter Herr Doctor Morens förslag om utsträckning af rättigheten att i frejd betyg förbigå brott eller lagöfverträdelser, begångna af fullmyndige personer, finna Utskotten det betänkligt, alt denna rättig - Lassami Allm. Bese.- och Elori.-Vcs/cottens Betänkande, N:o 45. 3 ö v-'V 1 het utsträckes till personer af hvarje niman ålder, enär dessa befinna? sig uti helt andra förhållanden till samhället; och Utskotten föreslå således, att hvad i öfrigt blifvit i nyssnämnde afseenden föreslaget, ej rnå föranleda tili någon Rikets Högloflige Sunders åtgärd. Stockholm den i4 Februari i S4 * • E eservationer af Herrar Ekholm och Christierson, hvilka ansågo hela åtgärden öfverflödig. Ani. till Exp.-Utsl. den 2 Mars, 11. ii f. m. Betänkande , i anledning af väckt fråga, om deportation af brottslingar. Med fästad t afseende på Corrections-inrättningarnes och de öfrige fängelsernes högst ofullkomliga skick, samt det årligen tillväxande antalet af grofva och oförbätterliga brottslingar, hafva hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Herr Friherre von Saltza, Edvard Fredric; uti Vällofl. Borgare-Ståndet, Herrar A. M. brink och yl. Öhrström, och uti Hedervärda Bonde-Ståndet, Olof Olsson från Westerås
Andre Handlande och Fabrikörer, Sex Riksdaler. Skrä.-Handtwerkare och Manufacturister, Tre Riksdaler. Andre Borgare, som ej höra under Skrä, En Riksdaler Tjugufyra Skillmgar. I Städerne af Tredje Classen: Grosshandlare, Sex Riksdaler. Andre Handlande och Fabrikörer, Fyra Riksdaler Tjugufyra Skillmgar. Skrä-Handtwerkare och Manufacturister, Twa Riksdaler Tolf Skillingar. Andre Borgare, som ej höra under Skrä, En Riksdaler Tjugufyra Skillingar. I Städerne af Fjerde Classen: De, som winna Burskap pä Utrikes handel, Fyra Riksdaler Tjugufyra Skillingar. Sk - D^n !8 Augusti. sgs» Andre Handlande och Fabrikörer, Tre Riksdaler. Skrä. Handtwerkare och Manufacturister, Ea riksdaler Tjugufyra Skillingar A^dre Borgare, som ej lyda unders Skrä, Ea iksdalrr. I Städerne af Femte Classen: Handlande och Fabrikörer, Twä Riksdaler Tolf Skillmgar. Skrä-Handtwerkare och Manufacturister, Ea Riksdaler. Andre Borgare, som ej höra under Skrä, Trettiosex Skillingar. Mästare-Bref i Skrä och Manufaclurer, En Riksdaler. Gesäll, Bref, Tolf Skillingar. Pergaments - Copior af Gesäll-Bref/, Sep Skillingar. Och ware Ordföranden i Magistraten answarig, alt Borgare-Brefwen uttagaskrifne « det erforderlige Stämplade Papperet.
Den 18 Fehruatii. så oråff dömt, att derigenom någon mistat, eller kunnat mista lif, personlig frihet eller egendom-. att öfvervara alla Domstolars Collegiers, och af Regeringen med oeconomiska mål befattning ägande Verks öfverläggningar och be* slut: att hos Kongl. Maj:t till granskning anmäla, hvilket Collegii eller EmbetsVerks åtgärder som helst: att genom resor i landsorterne förskaffa sig upplysningar om lagskipningens tillstånd: att hos Riksens Ständer vid hvarje Riksdag anmärka bristerne uti lagar, författningar och allmänna hushållningen samt uppgifva förslag till förbättring: att hos Riksens Ständer yrka en, till enhet Och sammanhang i lagskipningen verkande förklaring af all otydlig lag: att inhämta fullständig kunskap om anledningarne till åklagade personers häktande, och Om tiden af deras hållande i fängslig! förvar: att hos Kongl. Maj:t underdånig anmälan göra, då han i ärender rörande allmänna hushållningen, eller eljest af allmän beskaffenhet" förmärker någon anstallt nödigt lill befrämjande af Konungens och Rikets bästa och vältrefnad: att till upphäfvande anmäla ©ch och föreslå sådana lagar och författningar hvilka han finner ej stå i förening med nu antagne regeringslagar: att med synnerlig upp-i märksamhet och nitiagttaga hvad Riksens Ständer till skyddande af Tryckfriheten stadgat. Alla föremålen för Riksens Ständers hela verksamhet äro med ett ord, till JustititeOmbudsmannens omvårdnad öfverlemnade, under mellantids-n af representationens sammanträden» Den ig Felnuriit *r?1 475 Lagstiftaren synes, genom en i grundlagen tillskapad väcktare öfver uppfyllandet af den constitutionella samhällsordningens fordringar velat omsorgsfullt för Styrelsen undanrödja det Obehagliga intrycket af den enskiltepåminnelsen eller motsägelsen, derigenom att sjelfva Grundförfattningen antyder dem: Lagstiftaren synes visligen insedt, att den constitutionella ordningen påkallar en opposition, eller med andra ord, en motsägelse till allt hvad som strider emot denna ordnings besvurna lagar, eller till Sådane åtgärder, som motarbeta samhällets trefnad:
S. D. örekom till pröfning och afgörande Ridderskapets och Adelns sista Pleni-dag bordlagda Remiss, hvarigenom infordrats Utskottets utlåtande öfver grundlags-stridiglielen eller enligheten af den fråga rörande offentlighet vid ofverlläggningarna, hvarå Ståndet äskat, men Ordföranden vägrat proposition. Sedan Remiss-handlingen ånyo blifvit uppläst, yttrade sig, under discussionen af ärendet, nedannämnde ledamöter sålunda: 6 Bil. lill Conslitutions TJtsk. Betänk. N:o 6 Borgmästaren Richert: I anledning af livad sorn blifvit yttradt, hemställer jag tili Utskottet, om något annat ställe i Grundlagarna, än 55 §. Riksdags-Ordningen, bestämmer det fall, då Landt-Marskalk eller Talman må vägra proposition. Detta * fall synes likväl här så mycket mindre , hafva inträffat, som Grundlagarnc icke med en bokstaf vidröra offentlighets-frågor, hvaraf ock lärer loija, att dessa icke eller mot de förra kunna vara bokstafligen stlidande. Jag mäste således bekänna, att de 'stadganden, Herr Grefve Brahe, till skäl för sin vägran af proposition, åberopat, icke, efter mitt omdöme, bafva någon verkan på luifvudsaken, den jag alltså anser hafva bordt, på sätt Ridderskapet oell Adelil yrkat, och •hvaröfver Utskottet således för denna gång har att yttra sig, framställas, isolerad från en af dess utgång beroende verkställighet, tili bifall eller afslag. Herr af Uhr: Om frågan rörande of fentligheten eller tillåtelsen för främmande personer att öfvervara Ridderskapefs och Adelns öfverläggningar, blifvit behandlad på sätt 54 §• Riksdags-Ordningen föreskrifver, hvartill både Riddarhus-Utskottets betänkande och den deröfver i Ståndet hållna discussion gaf så mycken anledning, — att nemligen principfrågan blifvit skikl från de Bil. t. Conslitutions Utsk. Betänk.
— Nu vet jag, sade han, hvar M: lle Justine finnes, hon är kammarjungfru hos markisinnan de Lestrem. Markisinnan de Lestrem låg utsträckt på en chäslong och bläddrade i det senaste arbetet af en akademieleda-mot, som hon bjudit på middag samma dag, och stördes genom Justines inträde. — Fredsdomaren i distriktet anhåller att få tala vid fru markisinnan. Hvad kunde fredsdomaren vilja henne? Hon beslöt sig dock för att mottaga honom och det var med största vördnad han begärde markisinnans till-låtelse att fä göra henne några frågor i en litet obehaglig affär, för hvilken hon icke kunde vara helt och hållet likgiltig. — Ni har, sade han, en kammarjungfru, som heter Justine. Vid detta namn erfor markisinnan en känsla af förskräckelse. Hon hade trott, att detta var en utagerad affär, och hade icke mer tänkt derpå. Hade man nu kommit henne på spåren? Hon svarade med en böjning på hufvudet och domaren fortfor: Jag har skäl att misstänka henne vara en bedragerska. Hon har hyrt ett ' rum här i qvarteret och låtit ditföra möbler och kläder. När egaren enligt bruket begärt få veta hennes adress, har hon försvunnit och öfvergifvit sitt bohag. Det tyckes till och med, som om hon haft giltiga skäl att neka alla upplysningar, ty i den påtagliga afsigten att hindra alla undersökningar har hön skrifvit till portvakten ett otroligt bref, att hon är död. — Men, invände markisinnan, jag ser i detta ingen* ting så brottsligt. Då hon hyrt ett rum, betalat sin hyra och lemnat qvar sina effekter, kan väl ingenting mer fordras af henne. Har hon betalat sitt qvartal? — Inte blott detta, utan äfven nästa, det är deri det ovanliga ligger. — Det är just intet nöje att betala mer än man behöfver. ri — Ah, vänta, fru markisinna; jag har gjort inventeringen af föremålen, som lemnats qvar, och, funnit en mängd nya nipper, som måste vara stulna. — Nej, det går för långt. — Ett armband, en kedja, ett kors, en medaljong, ett par örhängen och en ring.
Samma värde Talare har sagt, att jorden skattar 35 procent, och de öfriga näringarna endast 5 till Slaten. Detta bevisar bäst huru mycket jordbruket har öfvertag öfver de andra näringarna, och om man ännu mera ökar landtmanna-produkterna mäste afsältuingen blifva ännu svårare, Det vore ju då bättre om de andra näringarna kunde upphjelpas, för att consumera Landtmannens producter. Man klagar redan öfver öfverproduction och brist på afsättning. Hvad skall väl då följden blifva, när man ännu mer uppmuntrar jordbruket. Samme värde Talare har, såsom resultat af sin nyssnämnde jemnförelse, utropat: Sd ojemnt äro skatterne fördelade! Detta följer likväl icke af bemälte proportion: ty Den ii Februarii e. ro. 3rg andra näringar kunna vara lika hårdt och härdare tryckta än jordbruket. Jag hemställer om t. ex. Tjenstemannen , som har sin lön af Staten, och den jordlöse näringsidkaren, som skall lefva af sitt dagliga arbete, icke äro vida härdare betungade, då de erlägga lika hög skatt som jordegaren, men för ett kapital, som icke är deras. Man bör nemligen ihågkomma, att jordegaren alltid har sitt kapital i behåll, och kan öfverlemna det till sina efterkommande: då deremot Tjenstemannen och Näringsidkaren merendels förlora kapitalet, nemligen arbetsförmågan, långt innan de sjelfve upphöra att lefva. Samme värde Talare har sagt, att jordbruket bör lättas genom nedsättning af penningeränlan. En annan värd Talare, Herr Hjerta, har rätteligen erinrat, att en sådan artificiell nedsättning allenast kommer den närvarande innehafvaren till godo. Egendomarne skulle ju stiga i pris i samma mån, som räntan folie, och i följd deraf skulle den, som köpte egendomen efter honom, icke hafva någon lindring deraf. Likasom ett hus i Stockholm stiger i pris, när det kommer till rättigheten att få lån i Brandförsäkringsverket. Men likaså riglig denna Herr Hjertås anmärkning är, lika så fullkomligt vederlägger den äfven bans eget påstående, att jordbrukets nöd härrör ifrån grundskatterna, hvilka derföre borde lindras eller alldeles afskaffas.
C. ningsdygn, hade berörde näring, oagtadt det uti nyssnämnde Författningar gifna löfte, att någon ytterligare skatt icke skulle densamma åläggas, se-* dermera blifvit med flerfaldiga onera betuligad, såsom bevillning, afgifler till Presterskapet, Bergs-Statens aflönande, o. s. v.; att. i de äldre tider, då ifrågavarande skatt fastställdes, kostnaden för malmbrytningen varit jemförelsevis högst ringa, hvaremot numera, sedan de största och mest malmgifvande grufvorna nått ett djup af flera hundra alnar, för malmens och vattnets uppfordring måst anläggas kostsamma inrättningar, samt att härvid jemväl borde i betraglande tagas, att beskattningen af tackjerns-till verkning, hvilken t. es. för hyttorna inom Philipstads bergslag i medeltal utgjorde omkring 1'7 lispund per dygn eller något mer än af productions-beloppet, öfverstege den för stångsjerns-smidet bestämde hammarskatt, numera uppgående till en procent af tillverkningen; under åberopande af hvilka omständigheter motionären föreslagit, att för alla hyttor inom Philipstads Bergslag tionde-tackjerns-skatten måtte nedsättas till lika proportion med hammarskatten, nemligen en procent, eller till 6i lispund per biåsningsdygn. Uti sistnämnde motion hafva Riksdagsfullmäktige Anders Ericsson och Pehr Pehrsson från Örebro Län, Lars J. Boethius från Stora Kopparbergs Län och Anders Jansson från Westerås Län förklarat sig instämma Den ofördelagtiga ställning, hvaruti Svenska tackjerns-till verkningen för närvarande sig befinner, är så allmänt känd, att någon vidare framställning härom från Utskottets sida icke torde erfordras. Förhållandet i detta hänseende ådagalägges ock nogsamt deraf, att priset å tackjérnet i sednare tider så nedgått, att detsamma nu icke kan antagas till mera än omkring 5 R:dr B:co per Skeppund, utan att, sådant oagtadt, afsättning af varan städse står att erhålla.
Dervid har man likväl förbisett dels att, om en grundlags-öfverträdelse verkligen egt rum, sådant jemväl kan anses ådagalägga bristande skicklighet hos en Rådgifvare, dels alt uti ansvarighetslagen för Statsrådets ledamöter, på flere ställen står, alt just sådane öfverträdelse!' skola behandlas efter 107:de §:n. Utsk. har således enl. min tanka förfarit ganska rätt, då Utsk., ifall en grundlags-öfverträdelse vid de ifrågavande tillfällena verkligen egt rum, tillämpat den 107:de §:n och icke den I06:te. Vidare har man sagt, att Utsk. i st. f. det sätt, hvarpå Utsk. gått tillväga vid upställningen af detta Betänk., borde hafva framkommit med en allmän tafla öfver hvad som vid rådsbordet sig tilldragit. Emot denna anmärkt!, har Utsk. — såsom det vill synas mig — ett ganska godt stöd och försvar i grundlagens ofta åberopade 107:de §. Hvad Utsk. ansett vara af Statsrådet ätgjordt såsom stridande emot Rikets sannskyldiga nytta, det har Utsk. i 18 punkter anmärkt. Huruvida åter Utsk. haft rätt deruti att dessa 18 punkter ådagalägga, att Rikets sannskyldiga nytta icke blifvit iakttagen, eller att Statsrådets ledamöter icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt embete utöfvat, derom har jag, med undantag af en enda punkt, varit af skiljaktig tanke med Utsk. Då jag uti de Betänk, åtföljande reservationerna, framställt mina åsigter i ämnet, vill jag icke uptaga R. o. Ad:s tid med att uprepa hvad Ståndet redan känner, utan anhåller endast att, med anledn. af den discussion, som här förevarit, få med några ord beröra 2, 4, 8 och 11 punkterne. I afseende på 2:dra punkten, ang:de utbyte af praebendepastorat under Biskopsstolen i Kalmar, har man sagt, att genom Presterskapets privilegier äro Biskopar, Superintendenter, Conrektorer ra. fl., tillförsäkrade att för alltid och oförändradt fä bibehålla dem tilldelade praebenden.
Rältegångs-balken föreskrifna formulär till vittnesed. B. 390. A. 406. VI. U. 42. A. 226. ( 69 ) Lag-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 10. i anledning af väckte motioner om nphörande af frälsemans särskildta forum. — N:o 11. i anledning af väckt motion örn stiftande af en lag, angående flyttning i och ur hus på landet. IV. B. 140, 391. A. 397. V. U. 316. A. 480. — N:o 12. i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition angående ändring i 23 Kap. 1 §. Rältegångs-Balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 18:de April 1849. IV. B. 504. — N:o 13. i anledning af väckt fråga, angående dels förändring i ordningen för val tili Härads-nämnd, dels ock minskning idet antal Nämndemän, som fordras för fullsuten rätt. V. B. 222, 247, 277. A. 283. VI. U. 42. A. 226. —• N:o 14. i anledning af vackt motion om förhöjd kartering af boupteckningar i Adeliga Sterbhus. V. B. 155. A. 161. — N:o 15. i anledning af återremiss af Utskottets betänkande N:o 11 angående stiftande af en lag om flyttning i och urhus på landel. V. B. 316. A. 480. — N:o 16. i anledning af väckt motion om förlängd lid för måls fullföljd från Underrätt i Stora Kopparbergs län. V. B. 316. A. 480. VI. E. 194.