Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror att det goda som åsyftas , endast kan bestå deruti , att man gåfve en hyllning åt den libera-; lare opinion , att det ej mera är skam för en Adelsman , att till utkomst-utväg välja hvad borgerligt yrke som helst. Det är under sådan förutsättning, som jag anser stipendierne nyitige, och vida nyttigare än alla skolaeinrättningar i samma ändamål. Beträffande hvad Herr Hammarsköld anfört mot inrättningar, der man skulle lära att blifva olärd, och att Theoretice lära att icke theoreticera, sä fruktar jag, att sådane inrättningar särdeles i den praktiska landthushållningen redan åro för handen, hvarom hvar och en, som vill göra ett besök pä Landtbrus Akademiens experimentalfält , kan förvissa sig. Jag tror att man derifrån skall hämta bevis , att en syste matisk kunskap om , huru Landtbruk bör drifva* , åtminstone ännu icke utgjort föremål för Styresmännens verksamhet; äfvensom icke heller något tillfälle gifves , att i allmän väg inhämta sådane kunskaper Man bör enligt min tanka derföre inskränka Herr Sparres motion helt enkelt till recommendstion af ett par stipiender för sådane meddellöse adelige ynglingar , som egna sig åt fabrikseller handtverks* yrket. Grefve von Schwerin, Predrik Bogislaus: Herr Sparres Motion har för afsigt att mot - s6<3 Den 5 September f, m. arbeta den fordom, som hindrar medlemmar af Adelsståndet, att ingå uti näringarne. Huruvida premier kunna vara ett medel dertill, leinin ar jag derhän, då prsemieme inskränkas till tvenne. Jag tror, att en fördom bör botas på »amma sätt, sorn den tillkommit. Flere af oss torde erinra sig, huru för io år sedan man uti förnäma hus såg fullkomliga skomakareverkstäder etablerade Ej allenast fruntimmerna tillverkade skor, utan jag minnes mig afven hafva sett gamla stadiga embetsmän icke blott göra nya slöflor och skor åt sina barn , utan och halfsula sina egna; och jag tror , att om en sådan ideé åter föll på folket, skulle fördomen snart häfvas.
Maj:t i tillfälle att vid Mötestiderna underhålla Soldaten, likasom under krigstid » anhollo hos Kongl. Maj:t, det Kongl. Maj:t täcktes, emot en afgift, som tillika bestämdes, draga försorg derom, att Soldaten, vid Regementseller Compagnie-möten, mönstringar, krono-arbeten eller hvad annat tillfälle och Tåg som helst, måtte undfå god och nöjaktig förplägning, efter den för Armeen fastställda provianterings-stat, och, i händelse af sjukdom, fria medicamenter. På denna grund, och med iakttagande derjemte af de vilkor, Rikets Ständer i samma Skrifvelse för öfrigt bestämt, blefvo Passevolance - Contract ingångna emellan Kongl. Maj:t och Kronan samt Rothållarlie, äfvensom serskildt med Rusthåliarne för det Indeldta Cavalleriet. Sedan dessa Contract, ingångna på i5 år, såsom Rikets Ständer föreskrifvit, dels år 1827, dels 1828 til ländal u pi t, hav Kongl. Maj:t» uti Circulair-Bref den 7 November 1827 , anbefallt Dess Befallningshafvande i Riket allmänligen kungöra, att, vid Passevolance-Contractens tilländagå - ao Kongl. Maj.-ts NU diga Propos. N.o S-j. ende, desamma icke komrao att förnyas, u< tan att det underhålls-sätt, som före desamma egt rum, åter borde vidtaga, intilldess Rikets Ständer sitt beslut i ämnet meddelat; dock lemnades Rustoch Rothållare öppet, att, om de önskade med de åtagna afgifternas erläggande under åren 1828 och 1829 fortfara, derom hos Kongl.
De togo genaste vägen, först öfver den lilla trädgården, sedan öfver tegarne på en högländt trädesåker, der solen redan begynt verka och till det mesta bortsmält snön; men marken var hård genom nattkölden, och der ännu snömassor lågo i diken och fördjupningar, var skaran så pass stark, att flickornas lätta fjät knappt lemnade spår, då onkeln till deras innerliga nöje några gånger plumsade in. Sedan gick deras väg öfver ett vidsträckt svedjeland, der de svarta trädstubbarna, mot den med rimfrost betäckta marken, gaf en egen anblick, snarlik vårdstenar på en kyrkogård. Våra vandrare voro ej nu i den sinnesstämning, att de fästade tanken derpå, ty snart stodo de muntert skämtande vid foten af det omtalta berget; det var ej så alldeles lätt att komma uppföre dess sluttande, med isglasyr betäckta sidor. Ludvig, hvars jernskodda stöflor gåfvo säkert fotfäste, måste ofta hjelpa de skrattande flickorna. «Det är första gången jag gör en sådan här utvandring, vid denna årstid, men hvad den är nöjsam,» anmärkte Leonna. «Den är upplifvande för själ och kropp,» svarade onkeln. «Gör Leonna icke promenader om sommarmornarne?» «Ibland, men jag är alltid ensam.» «Man är aldrig ensam i Guds fria natur, så framt man förstår att uppskatta den! I sommar bör Leonna vandra ut med sin far, när han besöker arbetsfolket.» «Ack det kommer väl aldrig i fråga. Han skulle bara skratta åt ett dylikt förslag, och mamma — hon skulle anse mig för litet vriden» Nu voro de vid målet, och hade en vidsträckt utsigt så väl åt sjösidan, som nejden deromkring, med dess små uppbrukade fält, skogsdungar och spridda landtliga boningshus. Åt motsatt håll från Rönnbacka, såg man en del af landsvägen, som sedan krökte sig och undanskymdes af en småskog.
Lagerbjelkes förslag, blifvit vederlagda hvarken af hvad Frih. af Ugglas anfört eller af hvad som den sednaste talaren i frågan andragit. Det måtte vara en bestämd skillnad emellan ett arbete, som utföres med aklie-kapitaler under garanti af Staten, alt å detta aktie-kapital ränta, beräknad lill ett visst belopp, skall årligen utgå, och det förhållandet, att Staten anslår en viss betydlig summa, såsom ett direkt bidrag till företagets utförande, utan att Staten eger att för detta bidrag bekomma den ringaste ersättning. Då inträder ett förhållande, som gör det nödvändigt för Staten att deltaga i styrelsen för arbetets verkställande; men när nu härtill kommer, att Staten har förbehållit sig rättighet, alt efter ett visst antal år emot den af Staten garanterade ränte-betalningen utan lösen blifva egare af hela det fullbordade arbetsföretaget, så ligger ju häruti en ytterligare orsak, hvarför Staten icke ens bör kunna lagligen ega rättighet alt deltaga i sjelfva styrelsen öfver arbetets verkställighet. Jag kan icke för mig göra begripligt, hvariäre Slaten skulle inlåta sig uti styrelsen af ett arbete, hvilket, efter 528 Dun 28 Augusti e. m. ett visst antal år, blir Statens egendom, utan annan betalningsskyldighet, än, såsom jag nyss anmärkte, den ränta, hvilken är garanterad, att under vissa år utgå å aktie-kapitalet. Vi veta äfven att denna ränta tilläfventyrs icke kommer att till något betydligt belopp utgå eller åtminstone betydligt understigande det maximum, som Staten fastställt för sin garanti. Jag förblifver således vid min åsigt att den bär af SlatsUtsk. föreslagna och till en del af R. St. förut bifallna garanti icke gifver någon slags möjlig grund för den rättighet, som Gr. Lagerbjelke vill vindicera Staten, utan att denna rättighet bör inskränka sig till hvad Ulsk. föreslagit eller att K. M. må kunna genom ombud hvarje år eller huru ofta som helst granska luiru bolaget förvaltar sina angelägenheter. Jag tillstyrker fortfarande bifall på denna punkt. Hr Brakel, Mauritz Gust.:
» Tardi-si-fa » - duetteu. Jag vill sjunga med, om jag får, Margaretha? » I nattens stillhet ljödo de första tonerna af den berömda duetten: Det var nära midnatt, när ridån ändtligen för sista gången föll. Hon skyndade genast ut, åtföljd af kammarjungfrun, gaf sig knappast tid att taga med ett par af de blombuketter, som slö-ats öfver henne. Men han fick böta för sin ansträngning. Då han slutat: * *, 1; » Moder, moder, lyssna. Det stannade en vagn vid porten. Jag är säker på, att det är någon, som söker mig. Jag vet, jag gissar, jag är viss om, att jag har rätt. Skynda dig, moder, det är » Margaretha »! Det var Albert Falk, som talade. Hans spända öra hade hört bullret af vagnshjul, och hans hjärta sade honom, att hans bön skulle ibli uppfylld. Han var upprörd och öfverlyck3ig af glädje. A f ansträngningen att tala fick nan ett anfall af hosta, som i hög grad utmattade honom. Då öppnades dörren, och » Margaretha » stod i rummet. Hon var insvept i en lång kappa, som hon höll tätt tillsammans, då hon närmade sig sängen. Kammarjungfrun hade på hennes befallning stannat kvar i vagnen. » Min stackars gosse, » sade hon vänligt och lade ömt sin hand pä den sjukes panna, » jag liar kommit, som ni önskade. Jag har kommit för att sjunga för er. » » Ack, fröken, hur vänligt, hur ömt af er. Hur skall jag kunna tacka er? Moder, » fort.satte han och vände sig till sin vårdarinna, » jag sade dig, att » Margaretha » skulle komma. — Gud välsigne henne. » » Tycker ni om blommor? Se här. Jag är. sä glad däråt, » fortsatte hon, då han svarade mera med blickar än med ord, » tag dem, de kunna sättas i vatten, sedan jag lämnat er. » » Jag skall aldrig skiljas från dem, aldrig, » svarade ifrigt den lycklige och tryckte dem till sina läppar, » då jag dör, skola de följa mig. » » Nu får ni ej tala så, » sade fröken Ling vänligt, » jag vill ej höra sådant.
Herr af Brinkman, Gustafi Jag får hetnstalla, om det kan anses för en Constitutionsfråga, huru med tillsättandet af BondeStåndef3 CancellieBetjening skall tillgå, jag har sjelf vari§ Den 27 Maji. 481 varit Secreterare i samma Stånd, och min öfvertygelse är, att, om Ståndet ägde att sjelf utse CancellieBetjening, skulle ingen vilja vara Dess Secreterare; jag hemställer således, att Utskottets förslag måtte ogillas. Herr Munck af Rosensköld, Eberhardt Före4 varande fråga är så mycket mera en Constitutions-fråga, som 24 §. Riksdagsordningen stadgar, att Secreteraren i Bondeståndet till* sättes af Konungen. Ehuru BondeStåndet un. der flere Riksdagar icke begagnat sin i Grundlagen förvarade rätt, att sjelf tillsätta sin CancellieBetjening, utan Konungen i stället densamma förordnat, tror jag likväl, att sådant ej ksn detta Stånd mer än något annat förvägras då det yrkar denna sin rätt. ConstitutionsUtskottet hade kunnat göra anmärkning vid den rådgifvande åtgärd, somafStatsRådsProtocollen finnes antingen hafva ägt rum, eller ute blifvit vid tillsättande af BondeStån» dets vice Secreterare och CancellieBetjening för denna Riksdag; men då Utskottets Ledamöter af BondeStåndet sjelfve heldre önskat en sådan anmälan, sora Betänkandet innehåller, har Utskottet gjordt ifiågavarande hemställan. Jag underställer derföre, om icke RidJ derskapet och Adeln skulle vilja uppfylla BondeStåndets önskan i detta afseende, och tillstyrka en underdånig anhållan hos Konungen, att ifrågavarande föreskrift i 24 §. Riksdagsordningen, äfven måtte, i afseende på det Hedervärda BondeStåndet, blifva iakttagen. Ridd, 0. Åd. Prot. VII, B. II. Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham: Vjd noga genomläsning af 24 §.
R:dr för de i och för resan hafde kostnader; hvilken anhållan blifvit af Fullmägtige hos Utskottet till bifall förordad. I afseende å denna fråga har Utskottet inhemtat: att, sedan Verkmästaren Bladin, i samband med en hos Banko-fullinägtige nästlidet år gjord ansökning om en månads tjenstledighet för företagande af en resa till expositionen i London och till Tyskland, anhållit om reseanslag för berörda resa, hvilken afsåge inheintande af kännedom om machiner, verktyg, materialier och arbetssätt i England vid tillverkning, synnerligen af banknotoch ritpapper, äfvensom angående nyaulagda pappersfabriker i Tyskland, så hade Fullmägtige, hvilka beviljat den sökta tjenstledigheten, sig yttrat, att, ehuru
N:o 3i5 gjorda anmärkningar hindra dess antagande samt utlåt, således böra återremitteras. Ropades ja och nej. Uppå derom framställd propos. hlef StatsUtsk:s utlåt. N:o 3i5 af R. o. Ad. bifallet. Till pröfning föredrogs StatsUtsk:s d. i5 dennes p& bordet lagda utlåt. N:o 316 i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de presträttigheternas utgörande på Gottland och dermed sammanhängande frågor, om en förändrad indelning af dervar. pastorat, m. m. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag anhåller, att i händelse underrättelse från PresteSt. om dess beslut, rör:de det nu föredragna ämnet, ännu icke ankommit och hvarom jag ut - Den 19 November. in beder mig upplysning, betänkandet må hvila, intilldess en sådan underrättelse erhållits. Underteckn. R i d d. S e c r et.: Någon underrättelse uti det ifrågaställa afseendet har icke från något af de öfriga Stånden hit inkommit. Hr Hjärne, Harald, instämde i Hr Stuarts begäran, att StatsUlsk:s utlåt. N:o 316 ytterligare måtte få hvila på bordet. Ånyo föredrogs StatsUtskrs d. i5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 3iy i anledn. af erhållen ålerremiss af Utsk:s förslag N:o ig3 till liqviderande af Riksg.contts skuld vid i834 års slut för upptagna lån af allmänheten. Uppå begäran af Frih. von Schulzenheim, Dav., upplästes Hr v. Troils utlåt, åtföljande reservation. Frih. von Schulzenheim: Den upplästa reservationen synes mig innefatta så tillräckliga skäl för antagande af det förslag, hvarvid afdelningen inom Utsk. stadnat, att jag inskränker mig till åberopande af samma skäl för den anhållan, att vi må erhålla propos. till afslag å Utskrs betänk, och bifall till det förslag, Hr von Troils reservation innefattar. Hr Stuart, Carl Gust.:
Ad:s som hela vårt samhälles inre historia under Gustaf Adolf dén Stores, Christinas samt Carl X:s, Carl XI:s och Carl Xll:s regeringar. Utsk. tvekar icke alt, för sin del, tillstyrka en sådan utgift, äfven om den måste ske på bekostnad af R. o. Ad:s enskilda kassa, helst då de ifrågavande bidragen till fäderneslandets och Adelns historia icke finnas på något annat ställe förvarade än i Riddarhusets Arkiv, ock de fördenskull eljest, genom någon Riddarhuset öfvergången eldsvåda eller annan olycka, lätteligen skulle kunna för efterverlden gå helt och hållet förlorade och dessutom, äfven f. n., kunna betraktas snart sagdt såsom otillgängliga för den större allmänheten, om än ej för den enskilde häfdaforskaren. Utsk. har sannolikt icke af nöden att fästa upmärksamheten vid de många luckor, som ännu finnas i fosterlandets inre historia under den tidpunkt, som här är i fråga och huruledes, under det våra häfdeforskare med betydlig kostnad besökt och besöka utländska arkiver, för att fullständiga underrättelserna om våra förhållanden till utrikes makter och jemväl söka materialier för kännedomen om landets inre ställning från främmande diplomaters brefvexling med sina respektive hof, ymniga källor i våra egna arkiver ligga obegagnade för en_vida tillförlitligare historia, än den i många hänseenden anekdotiska, som kan från utlandet inhemtas. Utsk. är öfvertygadt, att H. R. o. Ad. för sin del önskar, att, så vidt det på Ståndet beror, befordra det historiska studiet utur inhemska källor och derigenom jemväl 48 Den 4 Ok t oljer f. m. grundlägga ett oförfalskad! omdöme, ang:de R. o. Ad:s andel i fäderneslandets stora äfven inre angelägenheter under dess ärorikaste tid.
Så länge vi ej kunnat få denna fråga preliminairt afgjord, kan jag ej underkasta mig det i propositionen föreslagna vilkor om publicitetens införande i RiddarhusOrdningen, såsom en tillsatts af Ordföranden, utan att det visas mig, att det är oss förmenadt att önska publicitet, och att få denna önskan i propositionsväg framställd. På denna grund, och ehuru mycket jag önskar publiciteten, kan jag dock ej lemna min röst till bifall derå på det sätt, att vilkoret skulle blifva eu concession af Ridderskapets och Adelns opinion, utan att man kan få preliminairt afgjordt, huruvida [Ridderskapet och Adeln önskar denna publicitet, eller icke. Grefve Tjorn} Claes Fredrik: Om jag icke fattat den proposition orätt, som Herr Grefven och LandlMarskalken framställt, tror jag meningen ej var, alt i RiddarhusOrdningen intaga någon lagföreskrift, utan blott att principen skulle antagas, med hänvisning till en framdeles blifvande lag. Huruvida den sedan skall stiftas, blir en annan fråga. Kanske har jag likväl fattat meningen af propositionen oriktigt. I så - Den 16 Mars f. m. dant fall förenar jag mig till alla delar med Friherre Anckarswärd. Herr Thanij Wolrath: Jag har fattat Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition alldeles på samma sätt, som Grefve Horn, eller att tillägget om publicitetens införande i RiddarhusOrdningen blott skulle stå der, för att tillvägabringa en nödvändig ändring i det förbud emot publiciteten, som i RiddarhusOrdningen förut finnes, och alt det reglementariska sedermera skall särskildt discuteras. Då lärer, i fallen strafflag för ordningens bibehållande anses af nöden, den frågan komma att öfverlemnas till Lagutskottet. Jag kan således ej annat, än begära proposition till bifall å publiciteten, på det sätt Herr Grefven och LandtMarskalken nyss framställt. Nationen bar länge väntat på det närvarande beslutet, och allas uppmärksamhet bar deruppå varit spänd. Det skulle förundra mig, om binder derföre skulle läggas af dem, som med rätta yttrat sig för publiciteten och tryckfriheten.
Huruvida samma person, efter deras ent - — 116 — ledigande, kunde skaffa ny borgen och denna blifva af längre bestånd, eller hvad, i annat fall, skulle med honom företagas, om han kunde afhållas från uppbörden tills fullständigt afsättas, derom saknades, så vidt jag fattningar. [medlertid blefve Kamrnarcollegii åberopade cirkulär af år 1805 så tillämpad!, att uppsägning af borgen för kronouppbörd ansåges kunna äga runi, och löftesmäns ansvarighet förklarades derefter ej räcka längre, än tilldess en uti nämnde cirkulär föreskrifven liqvid med uppbördsmannen hunnit för sigga; hvarom stadgandet är sådant, att med nppbördsmannen, för hvilken löftesmannen gått i borgen, genast bör liqvideras och efterses, huruvida han häftar för någon balance, som då i tid kan utsökas antingen hos honom sjelf eller hos löftesmannen, medan de ännu kunna vara solvendo. I följd af uppsägningsrätten förmodade jag dock en dylik liqvid ej kunna utsträckas längre, än till den tid då uppsägningen skett, och således derifrån ej heller kunna uppkomma något hinder för löftesförbindelsens tillintetgörande. Och fastän uti meranämnde cirkulär åberopas och upplifvas förut gällande stadganden i ämnet, meddelade genom samma Collegii cirkulär af den 18 Mars 1686, den 15 Oktober 1688 och den I9Nov. 1710; hade dock härvid blifvit förgäten den vigtign förändring uti vilke ren för dessa stadganden, hvilken redan fanns vidtagen åtminstone uti ett al Collegiuin senare utgifvet formulär till de löftesskrifter, som för Kronofogdars uppbörd skola ställas. Med nyss åberopade bref af d. 18 Mars 1686 till alla (iouverneurer och Landshöfdingar angående »lietjenternes cautioner» följde nemligen ett »Cautionsformulaire», som bland annat innehöll följande mening: »utlofvandes härjemte, i fall någon af oss denna caution utaf livarje»handa händelse skulle vilja uppsäga, att skola vara plichtade tre månader förut uti det Kongl.
Taxa på arfvode för Landtmäteriförrältningar af år 1834 måtte erhålla följande lydelse: § 20. Vid Landtmäteriförrältnings afslutande åligge det Landtmätare, att i jordegares, och, der sådana vid förrättningen biträdt, godemäns närvaro, sedan de föreskrifter i denna taxa, hvilkas tillämpning kommer i fråga, fullständigt blifvit anförde, samt gode männen rörande grunderna för arfvodesberäkningen i alla delar utlåt, till prot. afgifvit, uprälta specifik räkning, på allt hvad han af jordegare har att fordra, såväl för resekostnaden, som i arfvode för förrättningens verkställande, med anteckning, om han sjelf bestått sig kost och husrum, eller om jordegare sådant utgjort, samt i sednare fallet, hvad afräkning å arfvodet jordegare derföre tillgodonjutit; fördele ock kostnaden för förrättningen delägare emellan efter de grunder, som i skiftesstadgan föreskrifne finnas; teckna sedan å den räkning, inom hvad lid, hvar, och i hvilken ordning densamma klandras må. Af denna räkning uprätte Landtmätaren trenne exemplar, det ena utgifves till jordegarne, och af de öf rige, begge försedde med Gode männens eller jordegares bevis, att de sistnämnde ett likalydande exemplar erhållit, insändes vid skifte det ena till Förste Landtmätaren för att efter hans granskning till Ränteriet i Länet aflemnas och vid annan förrättning bilägges det förrättningsprot.; det andra medföljer chartserenovationen till General Landtmäterikont. för att till LandtmäteriFiskalen aflemnas. § 21. När Landtmäteriförrättning, som icke har till föremål ägoskifte, slutad är, och Landtmätaren öfver kostnaden dertill afgifvit räkning, som i näst föregående § sägs, vare han berättigad att sitt arfvode af de betalningsskyldige fullt utbekomma.
Af "Utskottets yttranden, rörande de serskilda' förslag, hvilka, under åberopande af Stats-Utskottets vid sistförflutna riksdag, i fråga om beskalt ningsväsendets förenkling, afgifna betänkande N:o 242, blifvit af enskilde motionärer väckta, hafva l:sta, 3:dje, 6:te, 7:de, 9:de, 10:de, ll:te, 12:te, 13:de, 18:de, 19:de, 20:de och 22:dra, äfvensom slutliga tillstyrkandet pag. 32, blifvit af samtlige Riks-Stånden dels bifallna, dels utan anmärkning lagde till liandlingarne; hvaremot Utskottets tillstyrkanden i 2:dra punkten, angående utgörandet af Presternes så kallade Utlagor; /pde punkten, angående frågan om förvandling af de uti åtskilliga hemmans onera ingående dagsverksskyldigheter; 5:te punkten, angående den uti Färentuna Härad af Stockholms län, på grund af åtnjutande roternngsfrihet utgående, så kallade drängespan; samt 8:de punkten, angående ordinarie räntan af städernas jord, blifvit af Borgare-Ståndet återremitterade; men som de öfriga 3:ne Riks-Stånden desamma bifallit och frågorne följaktligen äro, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, afgjorde, har Utskottet ansett återremisserne icke kunna till någon åtgärd föranleda. i4-de punkten, angående den till krono-kalkugnen i Wisby disponerade ränteved, är af Bonde-Ståndet återremitterad; men af de 3:ne öfriga RiksStånden utan anmärkning lagd till liandlingarne; och då ärendet sålunda, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, är afgjordt, har Utskottet funnit sig dermed icke kunna taga vidare befattning. i5:de punkten, angående utgörande af hästvakansspanmål samt den spanmål, som för ständiga rotevakanser i Skåne utgår, har blifvit bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden, hvaremot Borgare-Ståndet densamma återremitterat; och då, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, ärendet följaktligen är afgjordt, har Utskottet ansett någon åtgärd, till följd af återremissen, icke vara att vidtaga. i6:de punkten, angående arrendeafgifternas för statens egendomar utgående i penningar, har blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagen samt af Stals-Utskotlels Utlåtande, y.o 2G2.
Stolar, alla slag, L. V, 5o. 1, — Strump och Väf, se Handtverkeri-varor. Storax eller Styrax, 10. Strumpor, Mans och Qvins,] större eller mindre, — af Silke, > , i5. r. — af Bomull, / 25. 1. — af Begära, > L, Y. 25. r. — af Linne, \ 3o, 1. — af Ull, ; 3o. 1. Strutsfjädrar, se Plumer. Stråkardor, se Kardborrar. Strängar, Cantille eller Öfvcrspundna Baser, V. 3o r. — Messings, Stål, Y, 3o, 1. •— 5i — Strängar. — Tarm, V. Io. i. Stål, — Gjut’, \ 4- Garf, S ioo. r, — Alla andra slag, ; — Arbeten af alla namn och slag, L. V. So. I, Spik och Nubb af alla namn och slag, större och mindre, ioo. r. Stämplar, se Bokstäfver. Stärkelse, blå, V. 5o. i. — hvit, L. V. ioo. i. Substance, se Blcckpulvcr, Succad, se Confiturer. Svafvel, L. ioo. i. — blomma, 5o. i. Svampar, inlagda och matnyttiga, L. V. 5o. i. torra, L, V. io. i. Sviskon, 25. i, Crediir-upplag 5oo #. Svärta, Bok, se Litt. B. — Kopparsticks, se Litt. K. Synålar, se Nålar. Syringar, alla slag, L, V. 5o. i. Socker. — Candi, brunt eller hvitt, L. 5o. i. — Confcct, L, 5o. i. — Kålt. — .— brunt eller så kalladt Moscovad, io, Credit-upplag iooo #. Terry eller Tety, samt hvitt rudcrsocker, ao, — 5a —• Socker.