Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
- Nej, inföll Eufemios med bestämdhet, hon är ovanligt klok och förslagen. - Och har likväl icke förmått att vinna sin härskarinnas fulla förtroende? - Jag skall giva henne nya förhållningsregler - Och just med hänseende till Karmides! - Ja, min fader. - Ha de aldrig upptäckt något spår efter den späde gossen, Hermiones broder, som för sexton år sedan försvann ur deras hus? - Förmodligen icke. Krysanteus sörjer honom ännu. Han är, berättar Alkmene, föremål för de böner, som fader och dotter varje kväll uppsända till sina vanmäktiga gudar, och Hermione glömmer aldrig omtala för Alkmene, när hon om natten drömt om sin broder. Ty det är för henne en ljuvlig dröm. - Alkmene berättar detta? - Ja, det är hennes ord. Du har sedan i morse icke varit hos Teodoros? - Nej, icke sedan jag bar maten till honom. - Hans halsstarrighet inger mig de djupaste bekymmer. Jag hoppas dock, att det medel, vi nu använda, skall bryta den. - Han var ännu i morse full av hädelse, min fader. - Sedan dess hava femton timmar förflutit. De timmarne hava varit honom långa. Han torde hava besinnat sig. När du i morgon bittida besöker honom i fängelset, så ställ vattenkrukan utanför gallerdörren, så att han kan se henne utan att nå henne. Gud göre mig det och det, om jag ej skall kväsa upprorsanden i denne vanartige son! - Amen! mumlade Eufemios. - Kvällen är långt framskriden. Gå till vila, min vän. Men tillsäg dessförinnan Klemens, att jag är färdig. - Skall ske. Jag önskar dig en god natt, min fader! Den korthalsade försvann genom en dörr, som förde ut till peristylen. ÅTTONDE KAPITLET. Pelarhelgonet. En stund därefter skredo två skepnader, höljda i kåpor, över aulan och trädde genom vestibulen ut på gatan Kerameikos. De voro biskopen och den unge föreläsaren. Den långa gatan utmynnade i söder till torget och ändade i norr vid Dipylon eller dubbelporten, utanför vilken den förnämsta begravningsplatsen, Atens Pиre-Lachaise, var belägen.
Fröt. i&47 och tS48. 4 Samt., i Afd., 2 Band. 46 Häftet. 1 Stats-Vlskollets Memorial, A:o 3SO. faslän hittills icke begagnade, rältighelen för Kongl. M»j:t alt, utan hinder af den förut stadgade (ördelni gen, lill fortsättande af påbörjade fängelsebyggnader använda det alet slående bvggntidsanslagel; skolande Utskottet i den § af reglementet, hvilken kommer att handla om det, vid innevaiaude riksdag för enal anda byggnader beviljade, ytterligare anslag, föreslå erforderligt stadgande, i anledning af Rikets Ständers dervid meddelade beslut om godtgörandet af hvad, som på grund af berörde medgifvande, varder i nåder disponerad!, utaf anslagen för stadsoch häradshäktena. §, angående de för vattenkommunikationer, vägförbältringar och odJingsförelag, af Rikets åren 184° och församlade Ständer anslagna och ännu icke utbekomna medel, bestämmer hvad, sorn fortfarande skall för dermed afsrdda ändamål tillhandahållas utaf de i nuvarande reglementes 42> 44 oc^ 4^ §§ upptagna anslagsocb lånesummor. Under den tid, nyssnämnde reglemente varit gällande, hafva följande, genom dessa §§, Riksgälds-kontoret ålagda utbetalningar blifvit till hela sitt bertili uppgifna belopp verkställde, nemligen: Anslaget lill Luleå elfs upprensning enligt 43 § 1 moni. Anslaget till hamnbyggnaden vid Wisby eldigt samma <j:s 3 mom. samt lånet för hamn-anläggningen vid Åhus, enligt 44 §• Det, enligt sist åberopade §, Ronneby köping, för Rollneåns upprensande m. m., beviljade lån kommer icke alt utgå, emedan köpingen afsagt sig rättigheten till detsammas begagnande.
Särskildt i fråga om den efter sistlidna riksdag inrättade afdelningen för meddelande af kostnadsfri undervisning åt qvinliga lärjungar, hvilken anstalt oaktadt den inskränkta undervisningsplan, efter hvilken den med hänseende till anslagets belopp till en början blifvit ordnad, visat sig motsvara sitt ändamål, synes giltig anledning vara för handen att understödja det af Akademien framlagda förslag till förstärkning af lärarekrafterna och utsträckning af undervisningstiden, helst, enligt hvad upplyst blifvit, större delen af de qvinliga eleverna egna sig åt teckningslärarekallet och således dem bör beredas ännu saknadt tillfälle att inhemta de kunskaper, som för vinnande af kompetens till teckningslärare-bcfattningar vid elementarläroverken äro nödiga. Beträffande beloppet af den anslagstillökning, hvilken skulle vara för Akademien behöflig, har Utskottet, som ansett sig icke böra ingå i någon speciel pröfning af de i förslaget upptagna arfvoden, dock ej velat lemna oanmärkt dels att de för sekreteraren, amanuensen och skattmästaren föreslagna tillökningar synts Utskottet icke vara af de uppgifna förhållandena påkallade, och dels att i åtskilliga lårarearfvoden och andra utgiftsposter Utskottet föreställt sig någon nedsättning utan obillighet eller synnerlig olägenhet kunna ega rum; och i följd deraf har Utskottet jemväl, efter approximativ beräkning, ansett den ifrågasatta anslagstillökuingen kunna bestämmas betydligt lägre än hvad Kongl. Majit, i enlighet med Akademiens förslag, nu begärt, eller till en summa af 11,000 Ridt-. Dessutom har hos Utskottet uppstått tvekan huruvida under nuvarande förhållanden de i staten upptagna konstnärsarfvoden fortfarande böra bibehållas. Enligt hvad Utskottet föreställer sig hafva dessa arfvoden tillkommit under en tid, då särskildt läroverk ännu ej var vid Akademien inrättadt och haft för ändamål att utgöra en godtgörelse åt desse konstnärer för det de skulle hvar i sitt fack hålla skolor till elevers handledning; men vid den utveckling
Al Riksdags-fullmäktigen Matts Pärsson frän Stockholms Ilin, hvilken yttrat, <ill ibland de åtgärder, sorn visade huru vådlig den myndighet vore för enskild mans lagliga eller häfdvunna rättigheter, hvilken under namn af Konungens Befallningshafvande egde att besluta och befalla i ämnen, der sjelfva grundlagen till och med inskränkt sjelfva Konungens egen rätt att ålägga nya utlagor eller besvär utan med lagstiftande makten gemensamt, vore sättet hvarpå den så kallade krono-brefbäringen mångenstädes blifvit reglerad, lili motionärens hemort hade åtminstone inträffat, att hela kommuner, hvilka aldrig tillförene varit underkastade brefbiirings-skyldighelen, och der anstalt af ålder varit fogad att vid gränsen till den enda socken, hvarifrån och hvartill kronobrefbäring kunde ifrågakomma, sådan blifvit besörjd, likväl iiro vordne indelade och ålagda hrefbäring. Då socknen deremot protesterat, under åberopande af Kongl. Cirkuläret den 30 November 1849, hvilket endast omtalade de då till krono-brefbäring pliglige, med tillåtelse för de orter, sorn sådant ville, alt förblifva vid dittills gällande grunder, hade likväl myndigheterna förklarat dem skyldiga att. href-häringen öfvertaga eller bekosta oell således, enligt motionärens åsigt, genom ett sådant nytt onus olagligen lagt skatt och tunga på rikets undersåler. Att genom åtal och i domstolsväg söka utkräfva ansvar biirför, vore efter motionärens förmenande lika obehagligt, som fruktlöst för den enskilde alt häri söka rättelse; hvaremot en erinran från Rikets Ständers sida derom, att deras beslut och Kongl. Majlis i anledning deraf utfärdade förlaltning blifvit misslydd, skulle medföra åsyftad rättelse.
Och får RiddarhiisUtskottet; soni gillar de skål, hvarpå berörde hemställan sig Stödjer, tillstyrka bifall å densamma, endast med den förändring, att deri Prästerskapet föreslagnö anteckningsskyldighet icke blott må sträcka sig till ifrågavarande Adelsmäns sötler; utan jemväl 12$ toen it Augusti e. mi till deras döttrar, enär de senare, såsom berättigade att i Adeliga JungfruStiftet inskrifvas, synas böra vara vid Riddarhuset kända och derföre på Ättens Genealogie upptagne. I öfrigt och då erfarenheten visat, huru obetydlig den fördel varit som vunnits, genom de i sednare tider ofta utfärdade Kungörelserna om Genealogiers complettering, i jemförelse med de dryga kostnader som de sarnmss införande i Tidningarne och serdeles i Utländska Dagblad för RiddarhusCassan medfört, tror Utskottet, att Directionen hädanefter kunde anses hafva gjort nog i ert sak, som ehvad utvägar än må vidtagas, likväl ytterst måste bero af hvarje Adelsmans eget välbehag, om han vill complettera sin Genealogie, ell^r underkasta sig den påföljd, som en ofullständig, vid inträffande Riksdag, mÖjeligen kan för honom medföra, om Directioneil ett år före hvarje Lagtima Riksdag och straxt efter det kallelse till Urtima Riksmöte blifvit utfärdad, låter i Stockholms Postoch InrikesTidningar införa, hvad Författningarne, angående Genealogiers complettering förmå, jemte uppgift på de åtter, hvilkas Stamtaflor finnas ofull* ständige; hvaremot allt sådan kungörande i Utländska Dagblad synes kunna helt och hållet inställas, och det så mycket häldre, som det i allt fall tillhör en utifrån till Sverige inflyttande Adelsman, hvilken vill tillgodonjuta någon sådan förmån, som Svenske Adelsmän hår f Riket tillerkände åro, att sjelf med lagliga bevis styrka de uppgifter, på hvilka hans anspråk i denna del sig grundar. toen II Auguut i t. mi 139
Under •— Krigs-Staten. 2:o Lag-Utskottet till Riksens Ständer inkomma. §• 34. l:o Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, sammansatt af Fyratioåtta Medlemmar, skall, enligt 53 och 89 §§ RegeringsFormen, samt i anledning af i Riks-Numnden väckta frågor, anmärka brister i de allmänna Hushållnings-anslalterna och förändringar deruti föreslå, samt upplaga alla hos Riksens Ständer uppkomna frågor om förändring — • är stadgadt. 2:o Vilja Riksens Ständer §. 36. t:o Utom (örenäinnda i Regerings-Formens 53 § omförmälda och föreskrifna Utskott, äge Rikssens Ständer alt välja och förordna ett Expeditions-Ulskott, bestående af Tolf Ledamöter, för att uppsätta ej mindre de expeditioner, som under Riksdagen af Stånden gemensamt utfärdas, än äfven Riksdags-Reslutet, och alla sålundaj§fÖrfatlnde Handlingar till alt der 7af Riksens Ständer justeras; och äge den Siats-Rådets Ledamot, Konungen dertill förordnar, rättighet alt i Utskottet öfvervara Riksdags-Beslutets justering, i de delar deraf, som röra Konungens yttranden. 2:o Stånden kunna • och angelägenheter. 3:o Skulle Riks-Nämnden finna flera Utskott vara af nöden, må de af Riks-Stånden obehindradt tillsättas. Sådana Utskott Bih. till R. St. Prot. '1856 & 1857. 3 Sami. 12 Haft. 3 finns li tu tion sUtskotta (s Memorial N:o 33. må dock ej befatta sig med andra ärenden, än dem, hvilka, enligt B ege ri ngs-Fo r m e n, på Riksens Ständers åtgärd ankomma. Skulle i fråga om deras tillsättande två Stånd inom Riks-Nämnden stadna emot två, öfverlemne Riks-Niimnden härutinnan sin afgörande-rätt till Konstitutions-Utskollet. 4:o
Ad. i öfrigt i denna fråga fattat, att vidhålla den åsigt, att Staten verkligen är berättigad att för den allmänna ordningens skull, och så vidt kyrkan kail för sina ändamål vara i behof af Statens medverkan, vidtaga sådana åtgärder, som här föreslagits. Och då jag tror, att det för en kristen statskyrka är en pligt att icke öfvergifva de personer, som icke förklarat sig skola inträda i annat kristligt religionssamfund, der de kunna erhålla den ledning, som hvarje menniska i samma läge behöfver, så och då härtill kommer, att de skiljaktiga åsigterna hos R. o. Ad. i detta fall icke synas hafva varit af någon väsendtligare beskaffenhet, anhåller jag om bifall till K. M:ts Propos. Hvad beträffar Gr. Sparres anmärkning, att 14:de §:n skulle stå i strid med 16:de §:n R. F., så är det visserligen sanni, att en person kan enligt kyrkolagen sättas i bann och derigenom uteslutas från de förmåner, kyrkan erbjuder; men det är alldeles klart, att den, som förklarat sig alldeles icke godkänna denna kyrkas grundsanningar och som således icke känner något behof af dess sakramenter m. m., han lider också ingenting deraf, att kyrkan för någon viss tid utesluter honom från Den 22 Maj. 371 dessa förmåner. Han har genom denna lagstiftning fått full frihet att ostraffadt uttala sin öfvertygelse, och han är oförhindrad, att om han på något annat sätt behöfver dyrka sin Gud och umgås med honom i bönen, då få göra det, så vida han icke dermed stör allmän ordning. Något annat tror jag icke vara afsedt med 16:de §:n K. F. Hr af Sillén, Abraham Wilhelm: Jag vill endast i korthet framställa hvad jag tror blifva konseqvensen af LagTJtsk:ts förslag. Det är kändt, att det icke finnes två menskliga individer, som äro hvarandra fullkomligt lika, hvarken i samhällsställning, bildning, vanor eller annat. Likaså kan man bestämdt påstå, att det icke gifves två menniskor, som hafva i alla detaljer samma religion.
Handtverkerierna förse endast Stadens och kringliggande landsbygds innevånares behof. Handel, Fabriksrörelse och de nämnde handtverkeriérne hafva under de sistförflutne fem åren icke undergått någon betydlig förändring; dock har Handels-rörelsen något minskats och dragit sig till de närmast Staden belägne så kallade Fiskelägen, derifrån Spannmåls-utskeppningen under nämnde tid varit vida större än från Staden. Fiskerierne hafva årligen aftagit, synnerligast hvad Sill-fisket beträffar, hvilket sedan längre tid mycket minskats. Lax, Åhl och Torsk-fiskena äro af mindre betydenhet. Sjöfarten idkas med 4 st. Stadens Handlande tillhörige fartyg af tillhopa 191 Lästers drägtighet, äfvensom med några mindre farkoster under 10 lästers drägtighet hvardera. Dessa fartyg hafva dels varit gagnade för Stadens handelsrörelse;, dels till fogt fart, äfven på Utrikes platser, och hvarigenom sjöfarten kan sägas hafva under de sednare fem åren något tilltagit. f allmänhet tyckes Stadens Innevånares villkor under nyssnämnda tid *cke hafva förbättrats, ehuru de icke eller kunna uppgifvas såsom försämrade. Staden är för obetydlig för att hafva någon serdeles inflytelse på Lan Landsh. 5-årsberättelse för Christianstads Län. 3 dets cultur, näringar och konstflit. Dess näringsgrenar synas deremot vara mycket beroende af de mer eller mindre fördelaktiga conjuncturer, som inträffa för Landtmanha rörelsen. Några prohibitiv?, Författningar till Stadens förmån finnas icke och den saknar äfven Stapelrätt, men Kongl. Majit har dock, på serskildta underdåniga ansökningar derom, i Kader tillåtit åtskilliga iiuiividuer derstädes, att från Bornholm directe, få införa Fåroch Lamm-skinn, samt från Staden till nämnde Ö utföra jern vapör och tegel. Stadens jord innehåller 3o6 tunnland, deraf dock |:del är af så dålig beskaffenhet* att den endast kail gagnas till betesmark.
Din möda är förgäfves, fader Kriton, Ty fogeln redan hittat ut ur buren. KRITON. Vid Zeus! Det skall en dag dig stå rätt dyrt! (Hastar ut. KALLIMAKOS. Ja, flamma upp du krigets vilda brand, Min bröllopsfackla skall du endast bli Och störta samman Hellas! Din ruin Skall blifva grunden till min kärlekslycka. Agoran i Athenai. Kriton sitter på en stenbänk. EPHEBEN (inkommer, talar utåt). Farväl! Vi råkas åter på palästran Att pröfva oljesmorda armars styrka, Sen vi en bägare korkyriskt tömt. KRITON. Hvarthän så brådt, o yngling? EPHEBEN. Ah, se Kriton! Hvad gör du här så tidigt, gubbe? KRITON. Vet du Då ej, att här på Agoran skall kämpas Den sista striden om vårt Hellas' öde Emellan Aischines, den gamle räfven, Och vår Demosthenes, Athenais lejon? EPHEBEN. Hvad rör det mig! De tro sig kunna krossa Philippos' öfverlägsna krigarskaror Med tal så långa, att med dem man kunde Omgjorda Pnyx sju gånger, och med gester Som ville de Olympos famna om. KRITON. Du talar fåvitskt. Månne äfven du, Utaf Philippos' gyllne pilar skjuten, Ditt fosterland vill sälja? 24 EPHEBEN. Gubbe, tyst! Kan du väl tro att jag, Lysikrates, Af Eupatriders slägt, åt fienden Min frihet sälja ville? KRITON. Man hört förut. Sådant har EPHEBEN. Jag tror dock ej om mig! KRITON. Jag vill ej tro att det är så derför En stund jag ber dig stanna här, ty snart Församlas folket hit, och då behöfs Det män, som, ej sitt höga ursprung glömt Och sina fäders tapperhet och dygder. Jag ber dig stanna! EPHEBEN. Gerna skulle jag Till viljes göra dig, om ej ett löfte Mig bunde. KRITON. Nå hvad kan väl då för vigtig Förrättning hindra dig att med din röst Bidraga till ditt fosterlands försvar?
I anledning af vackt fråga om lane: understöd för Skeppshvarfsägare eller Skepps^ byggerier. 6) I fråga om understöd af Banken tili byggande af en stenbro i Carlskrona. Från Allmänna Besvärsoch EconomieUlskottet: Af den 25 dennes’, I) Öfver de bos PresieStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 3 sistlidne April afgifne Betänkande, i anledning af åtskilige väckte motioner och gjorde förslag om vidtagande af nödiga åtgärder till förekommande af värfvade Krigsmäns pennitterande och kringvandrande i landet,. samt upphörande af handtJ verksgesälltr6 lika beskalfade vandring från den ena Staden och Oiten i Riket tili den andra. 2} 1 anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets af tvänne Riksstånd återremit: terade Betänkande, rörande yrkadt upphäf vande af Stockholms Stads rättighet att uppbära ParmBrooch Renhållnings-penningar, då hö, halm och brännbohl införas, samt af Landtmannens åliggande, att i vissa städer erlägga Vägoch Mätare-penningar för inkommande varor. Företogs Den 29 Maji. 513 Företogs till pröfning StatsUtskottets den 13 dennes afgifne, samt den 23 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande i afseende på de under Kongl. CommerceCollegii förvaltning stående fonder och medel. Friherre Cederström, Jacob'. I det nu uppläste Betänkandet är föreslagit* att* om Riksens Ständers Revisorer finna, att ManufacturDiscontDirectionen öfverträdt dess Insruction, de då må äga rättighet, att indraga elier inhibera vidare utgifvande af creditivet. Denna controil har till följd, att det egentligen blir Manufacturisterne, som straffas för Discont Directionens fel, och detta kan vål aldrig Vara afsigten. Om Directionen begår förseelser må den derföre ställas till ansvar; men Manufacturisterne böra väl ej lida, för det den förra ej uppfyllt sina skyldigheter, jag anhåller, att Betänkandet med denna anmärkning må återremitteras.
1 enlighet med den af Rikets Ständer beslutade särskilda författning angående den nya strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall, hafva de i dessa §§ förekommande straffbestämmelser: “fängelse med arbete® och “enkelt fängelse" blifvit utbytte mot “fängelse". Likaledes och då i den af Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagna nya strafflag andra grunder äro bestämda för böters förvandling till vatten och bröd än de i nu gällande lag förekommande, har, i stället för den i 52 § I mom. förekommande hänvisning till 5 Kap. Straff-balken, blifvit föreskrifvet, att de här omlörmälda böter skola förvandlas enligt “i lag stadgade grunder". Derjemte och enär den särskilda stadga, som finnes af Kongl. Maj:t utfärdad angående fångars sysselsättning, äfven är tillämplig pä dem, som dömas för förbrytelser mot ifrågavarande författning, hafva Rikets Ständer ansett den i 52 § förekommande bestämmelse, alt fängen under fängelsetiden bör till arbete hållas, kunna ur författningen utgå. Som böter, hvilka enligt denna författning ädömas, funnits böra utgå efter enahanda grunder, som rörande böter äro i allmänna lagen loreskrifna, hafva Rikets Ständer ansell den i 2 mom. af 54 § förekommande särskilda bestämmelse angående böters gäldande böra borttagas. Expedilions-Utskottets Förs/ai; lill underd. Den i dessa §§ förekoimnaiide bestämmelse, att handlande, som andra gången gör sig skyldig till öfverträdelse af författningen, skall vara sin handelsrättighet förlustig, hafva Rikets Ständer trott kunna ulan fara mildras derhän, att nämnda påföljd ej må drabba förbrytaren förrän vid tredje gängen förnyad förbrytelse. § 47. Del i denna § bestämda bötesansvar hafva Rikets Ständer ansett böra ökas till böter från och med 10 till och med 50 Riksdaler. § 57.
Ridderskapet och Adelns protokoll den 29 sist lid ne November, hvilket åtföljdes af en utaf Herr Stjernsvärd, Gutaf Mauritz, afgifven reservation mot bemälda Riks-Ståuds beslut, hvarigenom afslagils Herr Stjernsvärds anhållan om kommunikation med de öfriga Riks-Stånden af en utaf honom väckt och till Lag-Utskottet remitterad motion, JV2 129, angående målskjutningars införande inom rikets alla socknar och beväringsmanskapets förpligtande alt deri deltaga mot befrielse från vapenöfningar, m. m Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid nu ånyo skedd föredragning remitterades lill Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet följande motioner af: l:o Olof Lindström från Westerbottens län, om särskild ersättning åt postförare, då han nödgas afbida postens expedierande; 2:o samme man, om åtgärders vidtagande för hämmande af tiggeri; 3:o Anders Andreasson från Elfsborgs län, om rätlighet för egare af hemman, hvarmed gästgifveri-rörelse är förenad, att, derest han så för godt finnér, samma rörelse sig afsäga; 4:o J. F. Fredriksson från Upsala län, om ändriug i Kongl. Kungörelsen den 4 Maj 1827, i fråga om skyldighet för boställsinnehafvare att förskjuta skiftes kostnader ; S:o J. O. Sundgren från Stockholms län, att 13 § af Kongl. Förordningen den 20 Januari 1824, angående öfverflyttning af ränta eller andra allmänna skyldigheter å vattenverk, som utrifvas eller å den del deraf, som genom försämring bortgår, på den jord, för hvars båtnad sådant verk rifves eller försämras, må upphöra att vara gällande; 6:o Johan Johansson från Ostergötlands län, om rättighet för egare af skattefrälsehemman att lösa å hemmanets egor vexande bärande träd; 7:o Johan Lekberg från Nerikes län, om ändring i Kongl.
Efter iagttagande af berörde förändringar och tillägg, får Utskottet underställa Rikets Ständers beprofvaude följande förslag till I ii str notion för Rikets Ständers Banco-Ulskolt vid nästkommande Riksdag. S«• Ledamöterne af Utskottet skola, vid deras inträde, lifligen aflägga samt med sine namn underteckna följande ed : ”Jag , utsedd och förordnad att vara ledamot af Rikets Ständers Banco-Utskott, förpligtar mig härmedelst alt doldt och förtegadt hålla hvad, som rörer enskilde personers förhållanden lill Banken, eller för öfrigt, i afseende på detta Verks förvaltning, enligt Rikets Ständers beslut, tyst vara hör, så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ.'’ Enahanda> ed skall ock af den hos Utskottet anställde Canzlibetjening afläggas. §• 2* Utskottet eger a'lt, vid dess förslå Sammanträde, emottaga följande Berättelser, nemligen: i;o af Banco-Fullmågtige, dels om, Bankens tillstånd och rörelse i sin helhet, dels ock om lörvåltumgen af Tumba Pappersbruk; 2:0 af Directionerne för Di9coifb-Verket i Stockholm, samt LåneContoren i Götheborg oöb Malmö om dessa Discont-Inrättningars rörelse; 3;o af Bankens Under*Styrélse, om densammas styrelse, äfvensom Depai temental-StyrelSerne åliggande förvaltning; och 4-'o af Bankens Fiscals-Embete, örn de till dess befattning hörande ämnen; åliggande det Utskottet att förstnämnde Berät el e, jemte öfrige upplysningar, till befordrande af en fullständig kännedom om Bankens B anco-Utskottets Betänkande, N\o 181. 3 ställning vid Riksdagens början, Rikets Ständer skyndsamligen meddela. Hvarförutan