Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herman hade råkat höra syster Annas vackra sångröst — altstämma, som han älskar — och så glömde han ofta, att hon — att hon uppbar Natalias lön för sitt arbete och ej för att hon skulle sjunga för ho. jag menar för oss båda. Men till all lycka besitter hon både bildning och den finaste takt, så hon sjunger aldrig i otid och endast, när jag först bedt henne därom. Det är säkert, att flickor, som ingenting se ut för världen, ha i stället ofta det mest behagliga väsen — i kvinnors ögon åtminstone. Hittills hade vi sluppit besök och bjudningar, men så snart våra vänner åter flyttat in till staden, fick jag ett nytt bekymmer. Skulle de ha vett att äfven bjuda heiine till middagar o. s. v. på samma gång som oss? Och om hon bjöds och ville med, hvar skulle jag då anbringa lille Sten, som jag och hon ej ens tänkt på att ånyo öfverlämna åt någon n y Eulalia? Stjernes blefvo först färdiga med inflyttgen från sommarvillan och bjödo så både oss och fröken von Adler till middag — lyckligtvis medelst kort, men jag stod dock i spänd väntan på, hvad hon skulle svara. » Herrskapet Stjerne ursäktar nog min frånvaro, » sade hon småleende, » jag stannar naturligtvis hemma hos min rare kavaljer. » Och så lyfte hon den jublande pojken högt upp i luften. » Det skall bli mig ett nöje att här i hemmet få göra edra vänners bekantskap och kanske kunna bidraga något till edra gästers nöje, men det har aldrig roat mig att bevista så kallade bjudningar, » tillade hon. I förra veckan hade vi supé för våra umgängesvänner — fru Gran kokade och hennes man serverade — och aldrig har jag känt mig så trygg till sinnes vid någon af våra bjudningar som nu, då. Anna hade hela ledningen och ändå mycket bidrog till att underhålla våra gäster, hvilka också voro rent förtjusta i min hjälpreda. Finge jag bara behålla hanne i hela min tidl Men, kan du tänka dig, faster! I går blef hon offentligt förlofvad. Det vill säga, hennes tillkommande, som är ingeniör vid en fabrik långt uppe i Norrland, skickade henne per post förlofningsringen; Anna hade ej velat bära en sådan, förr än någon rimlig utsikt till giftermål öppnades för dem.
Ej må pastor begagna sig af klockaren såsom biträde utan särskild ersättning, vare sig i skrifning eller andra ärenden af hvad namn de vara må, utan vare han fri uti sin tjensteutöfning såsom organist, kantor och tillika skollärare och må ej besväras med några betjents eller arbetskarls göromål, utom hvad som står i förening med hans tjensteutöfning såsom organist, kantor och skollärare inom kyrkan och skolan att utöfva.» Johan Lönn åter har, under erinran, hurusom, »i den mån menigheters och församlingars medel och krafter till följd af förändrade förhållanden alltmera tagas i anspråk för tidsenligare inrättningar och förbättringar i de hos församlingarne anställde personers vilkor, det ock vore rättvist, att församlingarne finge utöfva ett större inflytande på alla dithörande angelägenheter, samt att de uppdrag eller tjenster, som för ändamålet vore nödvändiga, komme att bero af folkets förtroende,» så att icke, på sätt för närvarande är förhållandet, tillsättandet af klockare, med hvilkas befattning merändels organisteller skolläraretjenst är förenad, må i väsendtlig grad bero af pastor i församlingen, hemställt, att Rikets Ständer måtte besluta upphäfvandet af alla hittills gällande författningar om organistoch klockareval, der icke särdeles förhållanden skulle sådant hindra, samt utfärda en ny förordning i ämnet, deruti Kyrko - 12 Sammansatta L gsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 18. herdes rösträtt vid val af bemälde tjenstemän, äfvensom vid val af skollärare, inskränkes till röstande för sine innehafvande hemman och derutöfver en embetsröst. Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har till pröfning förehaft dessa motioner och får härmed öfver dem afgifva utlåtande.
St:s fullmäktige i Banken och Riksg.contoret att summera ihop de särskildta länens inkomster och derefter dividera den med statsbristsumman , hvarigenom den procent blir bestämd, sorn af inkomstbeloppet skall utgå till fyllande af slatsbristsumman. Bevilln.förordn. komme då att innefatta några (å rader, och den större eller mindre statsbristsumman komme icke alt verka på förhållandet medborgare emellan, utan komme alt fyllas genom en litet högre eller litet lägre procent. Till antagande af detta förslag anhåller jag till en början om Hr Frih. o. Landtnäs proposition. Hr von Qvanten: Såsom jag väntade, har ett förslag genast uppstått, huruvida grunden för bevillningens utgörande borde sökas uti behållen inkomst, på sätt 1809 varit föreskrifvet, eller uti fast förmögenhet. Jag har suttit uti Bevilln.-comite'er både efter 1809 och efter 181 a års grunder, eller de hvilka för närvar, efterlefvas. Det låter visserligen mycket redligt och ärligt, alt man skall skatta till Staten efter behållen inkomst och icke efter egendom såsom nu sker; men vid minsta granskning af dessa begge förslag, finner man, att de leda ungefärligen till samma ändamål. Då jag satt uti Taxerrs-comite' efter 1809 års princip, fann man omöjligheten utaf att komma till något bestämdt begrepp om hvars och ens inkomst. Man förlorade sig uti gissningar och arbitrage, och beskattningen slutade sig så, att man sade: bonden den och den på hemmanet det och det han kan tåla 5 r:dr, och den och den kan tåla 7 r:dr o. s. v. På så sätt gick det till den tiden. Man hade intet att gå efter, utan tog summan på höft eller nästan i vädret. Efter nuvar. förhållande deremot, stödjer man sig på det värde, som jorden äger. Den förra beskattningen efter inkomst gäller nu för städerna, och den tillgår på så sätt, alt man godtyckligt säger: den mannen halden inkomsten, utan att äga någon säker grund för sitt omdöme.
Och likväl blefve Visst icke allt dermed hjelpt, om man genom en ny författning kunde så förordna, att de sjuke snart efter insjuknandet blefve å de, visserligen bättre än länshospitalerna, men dock icke tillräckligt väl organiserade centralhospitalen intagne lill en mera rationel behandling, ty här möta andra och stora brister. Jag vill blott påvisa ett par af de väsendtligaste, hvilka en och hvar skall kunna uppskatta lill sitt rätta Värde. 3:o Man har ännu icke hos oss, såsom af det föreg:de lätt förklaras, påtänkt eller åtminstone icke nöjaktigt utfört de sinnessjukes fördelande i 2:ne nödvändigt skiljaktiga klasser, botlige och obotlige; d. ä. man har ej i särskilta afdelningar (utom till en del vid Wadstena hospital) afsöndrat dem, hvilka undergå behandling, utan äro de lemnade tillsammans med de redan konstateradt obotlige. Det inses dock lätt, att om man vill att en kurbehandling skall väl lyckas, den sjuke icke får placeras midt i en samling af lame, osnygge, fallusigtige, våldsamme och stormande; man kan ock häraf inse den stora fördelen af det i Tysklands nyaste anstalter vidtagna arrangement att inrätta hospilaler för vansinnige i 2:ne jemte hvarandra förlagda, men dock åtskilda byggnader, eller såsom man kallar det i en kuroch en vårdanstalt, den förra för botlige, den sednare för obotlige; således i fullkomlig analogi med hvad som i den öfriga sjukvården af ålder varit amaget, nemi. att inrätta särskilta sjukhus, hvilka endast befatta sig med de sjuke så länge de anses kunna botås, t. ex. värt Serafimer-lazarett; andre åter, hvilka blott tjena de obotade, och krymplingar till försörjningsanstalter, t. ex. Sabbatsbergs hospital.
Den, som drifver serskilte Hand Bihang till Riks^St. fröt. z8i?-j8i8' 5 ite Sami, N:r 44,sy. 182 BevillningsUtsk. fletänlanden, lerin^ar och Rörelser, erlägger Bevillning af deras sammanräknade inkomst, hvilken dock för hvarje handtering serskilt upptages. Med Taxeringsmannens pröfning af desse uppgifter förhälles, såsom förut stadgadt är. Borgare, som ej \ laga 'ordning uppsagt Burskap, erlägge emedlertid afgift, i egenskap af Borgare, fastän han Näring eller Handtverk icke idkar. Hit höra ock ContingentBorgare, hvilka, då de idka GårdfariHandel, dessutom derföre taxeras lika med SkålVestgöthar, och påföres dem Bevillning i den Stad eller Socken, der de äro Mantalsskrifne. BorgareEnka, som sitter i Handel och Rörelse, taxeras lika med Borgare; men har hon i behörig ordning uppsagt Burskap, och idkar ej någon Borgerlig Näring, påföres henne icke någon sådan afgift, utan anses hon efter omständigheterne, på sätt i öfrigt är förordnadt. De af Ridderskapet och Adeln, samt Ma» gistratsoch andre personer, spm i någon Stad hafva sådan Handtering och Rörelse, att de , i anseende dertill, kunna räknas bland Gross* eller andre Handlande och idkare af Borgerlig Näring, ehuru de Burskap icke antagit, skola, ehvad de äro Löntagare eller ej, serskilt taxeras i förhållande till deras rörelse, lika med Eorgerskapet. Öfrige till Släderne hörande per^ söner erlägga: JSevillnlngsZJtsk. Betänkanden. 183 50 30 ao 10 Advocater, och de som med laglig rätt biträda Parter i Bättegångar, i Fem Classer: Första Classen .
Lön, än högst 2so R-dlr, frän all Bewillning wara befriad, och de af Utstoitet förestagne gradationer för öfrigt wara gällande. 4w. Tillätes för Embetsoch Tjenstemän endast afdrag för de Personers underhäll och aflöning, som tili Cystlans bestridande aro vundgängelige, elter stall (enligt Protoco'ls-Utdrag frän Högloflige Ridderstapet och Adeln, samt Hederwärda Bondc-Ständet) Embets. och Tjenstemän erlägga Bewillning, äfwen för den andel af Lönen, som honom frängär till underhäll och aflöning för oundgängeligt biträde i stensten. Wid 2:dra Art. g tz. 5:0. Skall Bewillning för Rusttjenst Marker, samt af Frälse-Hemman i Skäne, Blekinge, Halland och Bohus Län, utaöras med 2; procentförhöjning emot nu gällande Bewillnings-Stadga — eller stall denna Bewillning (enligt ProtocolisUtdrag frän Hederwärda Bonde - Ständel) höjaända till 50 procent? 6:0. Skail Arbetsfolk a Landet, som med behörigt tillständ, icke ar i lagstadd tjenst, utan arbetar för dagspenning efter beting, betala, Mankön i R.dlr och sa widare, som Utstottets förslag lnnehäller — eller stall (enligt Protocolls, Utdrag frän Högloflige Ridderstapet och Adeln) Bewiilningen för dessa Personer höjas med 5a procent? 7:0.' 26i6 Den 12 Augusti. 7:0. Skola Krögare och Krögerffors Bewillning bestämmas enligt de z Clahcr, BewiliningsUtstottct föreslagit — eller stall (enligt ProtocollsUtdrag fran Höglofiige Ridderffapet och Adeln) den afgift i Claier bidchallas, som i 18^9 ars Författning finnes bestämd. 8:0. Wid'2:dra ArtH §. Skall Götha Canal Discont-Werk, i.stöd af undfangne'
Sorn Hans Kongl. Höghet KronPrinsen af enskilte medel anslagit Fonden för LandtbruksAcademien, äga Riksens Ständer visserligen ingen rättighet, att om dess Redogörelse förordna; men då en sådan Redogörelse i anseende till de skäl jag ofvan anfördt, vore mycket upplysande och nyttig, hemställer jag, om icke Riksens Ständer kunde i underdånighet anhålla att en sådan Redogörelse, på sätt Hans Kongl. Höghet KronPrinsen kunde i Nåder finna för godt, blefve af vissa utsedde Personer atiställd, och lämnad till Allmänhetens kunskap. Må man ej föreställa sig, att jag genom dessa anmärkningar velat klandra Landtbr u ksAcademiens Styrelses åtgärder: Om dess afsigter än äro goda, kan dock vid verkställigheten sådana steg tagas, sorn ej äro förenliga med den åsyftade allmänna, önskan. Om Ridderskapét och Adeln gör afseende på hvad jag här anfört, anhåller jag att detta mitt Memorial måtte till OeconomiajUtskottet blifva remitlcradt. JHcit von Schulzenheimj Davida den äldre: 266 Den 24 Januarii. Den af Herr Baron Wrangel väckta Motion om ett önskadt mera gagn af Kongl. LandtbruksAcademien, måste härleda sig ifrån dess berömliga nit för Landthushållningens förkofran; men härvid bör ihågkommas, att nämnde Academie ej är ett Rikets Ständers Verk, och icke heller njutit något understöd, mycket mindre sin Fond af allmänna Medel, utan är en stiftelse med Kongl. Majrts Sanction, upprättad af Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, och som äger både sin upprinnelse och sjelfbestånd ifrån denne aldrig nog vördade Herres omsorg och liberalitet. Detta Institut är icke ett Universitet, hvarvid Föreläsningar hållas, eller större Lärdomsafhandlingar utarbetas, utan hvarvid, mera i likhet med Kongl.
Man har likväl ansett, att på samma sätt, som åtskilliga brott efter en viss tid äro preskriberade, så borde äfven i åtskilliga fall efter en viss tids förlopp vanlrejden försvinna och personen åter insättas i sina medborgerliga rättigheter. Just derföre ligger det i de olycklige bestraffades intresse att stadga en sådan föreskrift som den K. M. föreslagit, och i denna syftning har jag biträdt förslaget. Att, såsom den siste värde talaren yrkat, utesluta orden »såsom vanfrejdad ansedd och förthy», skulle icke komma att förändra sjelfva saken; men då jag icke är rädd för detta uttryck, eller önskar att lagstiftaren genom en omskrifning skulle undvika att uttala hvad han likväl menar, kan jag icke finna något skäl för denna förändring, helst som, efter hvad jag vill påminna mig, ordet vanfrejd i flera författningar förekommer, och äfven om så icke vore förhållandet, man ofta nödgas att i prestbetyg och dylika handlingar yttra sig, huruvida en person har god frejd. Hr Olivecrona: Jag medgifver gerna att åtskilliga fördelar kunna uppstå genom antagande af denna § oförändrad, men å andra sidan kan jag icke neka, att den synes mig väcka åtskilliga betänkligheter. Det ifrågav:de stadgandet grundar sig på en önskan, att för brottslingen förmildra verkan af straffet, och i denna syftning har man frångått det först i lag stadgade straffet af ärans förlust, men emellan detta straff och det föreslagna, eller förlust af medborgerligt förtroende, är icke särdeles eller väsendtlig skillnad. Inför den allmänna opinionen blir nog den, som dömts förlustig medborgerligt lörtroende, ansedd lika vanfrejdad sorn den, hvilken, enligt gällande lag, hittills förklarats äran förlustig. Att äfven Utsk:t insett detta, är uppenbart af flera ställen i det föredragna Betänk:t. Annu tydligare är detta af förslaget till promulgationslag, der Utskrt till och med; i 2:dra motrut 6:te §:n synes hafva satt i fullkomlig paritet att dömas förlustig äran eller medborgerligt förtroende. Det är emellertid en stor oegentlighet att domaren skall döma till förlust af ett förtroende, hvilket beror af andra att gifva eller icke gifva.
Ian reservation på den grund, att särskilda Utskottet icke eger att befatta sig med ändra frågor, än dem, som röra bränvins bränning och försäljning. Allm. JictV.- och EI;on.-i’lsk. Memorial. \:o loS. 5 Vo 108. Ank. till Exp.-ötsk. J. 6 Juli 1854, kl. 2. e. m, Memorial, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 89, rörande skjutsnings-besv äret. Högvördiga Preste-Ståndet har återremitterat det yttrande, Utskottet i nämnde Betänkande afgifvit, i anledning af en utaf Herr Sandströmer, A. P., väckt motion; men som Betänkandet i denna del är godkändt af de öfriga RiksStånden, så kan återremissen icke föranleda vidare handläggning af ärendet. Stockholm den 6 Juli 1854. 6 Allm. Besv.- och Ekon.-Etsk. Bclänk , Y.-o / OU. \:o lOfl. Ank. till Exp.-Utsk. den (5 Juli 1854, 11. 2 e. in. Betänkande, i anledning af' vackt förslag om indragning af Tullkammaren i Fahlun. Nyssnämnde förslag liar blifvit framställdt af Herr A. F. Boman uti en hos Vällofl. Borgare-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, deri motionären till stöd för detsamma åberopat dels följande: »Utdrag af Kongl. Maj:ts i Nåder fastställde Stat för Fahlu Tullkammare år 1853. Reseoch tjenstgörings-penningar samt hästlega 586: 32. — Summa Summarum B:ko lt:dr 2,394: — rlnm. I förestående aflöningsoch pensions-summa är intagen den lön nied rese-penningar, uppgående till 700 R:dr, som rese-inspektor Lindvall uppbär för sin tjenstgörings-skyldighet i så väl Gefleborgs som Stora Kopparbergs län.
Ödmjukt svarade mäster Sigfrid: ”Eders Fursteliga nåde täcktes icke illa upptaga, hvad jag i välmening låtit påskina om fåfänga och yppighet bland de höga, och icke heller misstro min spådom om jungfru Sigrid Liljeholm, som nog torde sig besanna.” Hertigen, som ingalunda var fri från sin tids tro på stjerntyderi och spådomskonst, kände sig nästan bragt ur concepterna genom mäster Sigfrids trygga språk. Han besinnade sig en stund. Man hade hos honom klagat öfver den lärdes förmätenhet, att i sina skrifter tadla adeln; härföre hade han nu fått sin tillbörliga näpst, och då hertigen just icke ansåg honom med oskäl hafva skrifvit om adelns fåfänga och yppighet, så var fursten i sin själ ej missnöjd med de sanningar den fått höra af mäster Sigfrid. Säker om sin spådomsförmågas pålitlighet syntes ock denne vara. ”Nå, mäster Sigfrid, kunnen J nu säga mig något om mig sjelf då?” frågade Carl efter en stund, betänksamt. Mäster Sigfrid tog hans hand, kastade en blick derpå, såg närmare, lade sin hand öfver ögat och sade slutligen: ”Täcktes Eders Furstliga nåde tillåta mig, att efter stjernorna utkasta edert horoskop. Hvad jag i eder hand läser, vågar jag icke lika fritt uttala, som en ung flickas giftas öde. Jag är rädd att säga mera, än jag kan försvara. En krona fäller lätt ett hufvud, om än blott spåmannens. Det är nödigt, att först se om stjernorna besanna, hvad handens linier säga.” Hertigen ryckte till. Om en stund frågade han: ”Tror J ock fast och orubbligt hvad i läsen i menniskors händer och i stjernornas ställningar?” ”Jag tror, att den makt icke bedrager, som skapat menniskohanden och som utstakat banan för stjernorna på fästet!” ”Men kunnen J ock läsa rätt? Förstån J, hvad J läsen, eller är det kanske idel falskhet dermed?”
Summa måtte förskottvis få tagas af hvad tillgångar vi hafva uti ena eller andra Cassan, men att deremot, och sedan ersättning derföre borde uttänkas och föreslås af andre medel, i fall förskottet tages af för särskildte ändamål hesparde och samlade fonder. Af denna artär Saltpetter-fondcn; den är inom en tid af ej många] år samlad, egentligen igenom Jordbrukarnes bidrag i Saltpetter-Skatten, jemte de 58,000 R:dr Stats-medel, som årligen från 3:dje HufvudTitteln ditgått; den har af Rikets Ständer alltjemt varit ansedd behöflig att orubbad bibehållas för denna nya, men vigtiga närings stadgande och förkofran, i det dermed varit tillgång för inlösen af den öfverskotts Saltpetter, som hemmans-egare aflenmat; fondens tillväxt lill det betydliga belopp, den nu utgör, har utan tvifvel ensamt kunnat medgifva den Nådiga Proposition, Kongl. Maj:t täckts göra örn nedsättning framdeles af Saltpetter-skatten;— huru det vill slå tillsammans, att nu tillgripa denna fond och dermed dels möjligtvis omintetgöra denna af Kongl. Maj:t Landtbruket ämnade lindring, liksom ock en annan trolig besparing framdeles af årliga anslaget 58,000 R:dr, dels bestämdt minska eller hindra helt de bidrag af denna fond, annars borde få påräknas för uppbringande af denna näring till hvad den synes böra och redan egnat Stats-Utskottets Betänkanden. 477 sig att blifva, nemligen en ganska vigtig éxport-production. Jag anhåller på desse skäl, att man ej annorlunda, än förskottsvis, disponerar af denna fond till ifrågavarande behof, utan låter hvar sak vara för sig.
Maj:t, för att underlätta återuppbyggandet af den nedbrända stadsdelen, och såmedelst bereda tillfälle lill bostäders anskaffande åt dem af stadens innevånare, som deraf vore i saknad, samt förekomma handlandes och industri-idkares utflyttning till andra orter, ett räntefritt lörskott af 10,000 Spanska Daler, att al stadens Undsättnings-komitté disponeras till byggnadslån ät dem, som sig dertill anmälte; men stadens innevånare förklarade sig icke vilja för dessa lånemedels återbetalning ikläda sig den gemensamma ansvarighet, hvilken blifvit såsom vilkor, vid beviljandet deraf, föreskrifven. Atskillige af de genom brandskadan hemsökte inkommo likväl sedermera till Kongl, Majit med en ansökning, deruti de, under anförande, hurusom, utom det nådigst anvisade gåfvo-anslaget, särskildt understöd af allmänna medel vöre för den nedbrända stadsdelens återuppbyggande af oundgängligt behof påkalladt, underdånigst anhöllo, det Kongl, Majit måtte i nåder medgifva, att dylikt understöd finge utgå till nedsatt belopp af 5,000 Spanska Daler, utan gemensam ansvarighet, men emot säkerhet af första inteckningen i de uppförda byggnaderna, jemte egarnes personliga ansvar. I anledning häraf, och med afseende å de i detta fall förekommande särskilda omständigheter, biföll Kongl. Majit, att en summa af högst 5,000 Spanska Daler finge, såsom understöd vid återuppbyggandet af den genom ofvanberörda eldsvåda ödelagda delen af staden Gustavia, utaf Finans-konseljen derstädes disponeras till lån åt dem af stadens genom ifrågavarande olycka hemsökte innevånare, hvilka sig dertill anmälde och, tillika med personlig ansvars-förbindelse för återbetalningen, aflemnade sådan inteckning eller annan säkerhet, som af Konseljen godkändes såsom för kronan fullt betryggande emot möjligheten af förlust; hvarjemte Finans-konseljen ålades att icke allenast emottaga, granska, förvara och behörigen bevaka de särskilde lånlagarnes skuldförbindelser med dertill hörande inteckningsoch öfriga säkerhets-handlingar, utan äfven att hos låntagarne indrifva samt till 22 Kongl.
Den sorn vill att, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, Ister: Svineller Gås-, skall vid införsel vara tullfritt, röstar Ja; Ister. 20 Bcvillnin gs-Utskottets Memorial M 27. Jern. Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, belägges, enligt Bonde-ståndets beslut, denna artikel med införselsafgift af 5 öre skålpundet. Beträffande artikeln Jern, så har Utskottets förslag örn tullfrihet vid införsel af följande slag deraf, nemligen: gjutet: Tackoch Barlastsamt kasserade Kanoner, Bomber, Mörsare och Kulor. smidt eller valsadt: Stång-, Plattoch Band-, Jern vägs-skenor, Bult-, Galleroch Sänksmide, rundt eller kantigt, knippoch fyrkantsamt Skäroch Klippjern äfvensom smältstycken. Plåtar, förtente och oförtente. blifvit af Presteoch Borgare-slånden bifallet. Ridderskapet och Adeln deremot har, ifråga om införseln af dessa artiklar, antagit det af särskilde kommitterade afgifna förslag till tullsatscr och redaktion af tulltaxan, innefattande följande bestämmelser: gjutet: Tackoch Barlast, samt kasserade Kanoner, lnf.-tutl. Bomber, Mörsare och Kulor 1 centner — »20 öre smidt eller valsadt: Stångoch Platt-, f tum tjockt och deröfver under 12 tums bredd och öfver & tums fyrkant, äfvensom Jern vägs-skenor . 1 centner — » 50 öre Smältstycken 1 centner — » 25 » Bandoch Plattunder | tums tjocklek, Bultoch Gallersamt Sänksmide, rundt eller kantigt, Knippoch fyrkant af £ turn och derunder, Skäroch Klippjern ... 1 centner — » 05 » Plåtar, oförtente 1 centner \
Majrt, som funnit något allmänt anslag för Calmare Domkyrkas iståndsättande hittills icke varit att påräkna, till Stats-Utskottet i Nåder öfverlemnat Kyrko-Rådets underdåniga skrifvelse i detta ämne, på det Utskottet deraf måtte hämta anledning att, i mon af blifvande Statstillgångar hos Riksens Ständer föreslå de medel, hvarigenom denna för sin prydlighet och sitt konstvärde utmärkta Kyrkobyggnad kunde räddas från ett hotande förfall. Härvid har hos Stats-Utskottet förekommit, att då, vid 1815 års Urtima Riksdag, Riksdagsfullmägtigen från Calmar Stad anmält, huruledes Domkyrkan derstädes skulle fordra en reparationskostnad, bestigande enligt, förslag till i6,oq3 R:dr 4 6 sk., till hvars bestridande Stadens i medelmåttiga vilkor stadde 400° innevånare ej egde förmåga, samt Kyrkans egne tillgångar funnos otillräcklige, heldst utaf de till dess underhåll anslagne 98 Tunnor Kronotionde, blott 44 Tunnor voro i behåll, efter afdrag utaf Kyrkobetjeningens aflöning, samt Kyrkans Capital endast utgjorde i,4°9 Stats-Utskottets Betänkanden. 85 46 sk. B:co; hvarföre, enär denna Kyrka, sora blifvit byggd i Kon. CARL XI:s tid, icke blott för Stadens behof, utan äfven för Amiralitetet, hvilket Konungen amadé deri Staden förlägga, skall blifvit uppförd af allmänna medel, hvaraf syntes följa, att denna Domkyrka primitivt blifvit betraktad som en byggnad, hvilken mera tillhörde Staten än Calmare Stadsförsamling, Riksdagsfullmägtigen anhöll, att till densammas reparation mätte beviljas understöd af allmänna medel till ofvannämnde erforderliga Summa; så medgåfvo väl Riksens Ständer, medelst gillande af deras Stats-Utskotts utlåtande af den 26