Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"mas pä winst och förlust af räntetagarue sjelf, "we, erlägges afgiften till twätredjedelar emot "hwad för de förstnämnde stadgadt är; mm för "de lägenheter hwaraf utgäende wista och ständi. "ga räntor anordnade blifwit, betalas afgiften "till fulla 20 procent;" utgär alldeles,-emedan Embetsoch Tjenstemäns Bewillning för förenämde lägenheter äfwensom för all annan inkomst af Tjenst beräknas efter i. Art. 3. §. Sid. gg. Likaledes och pä enahanda grund utgär följande'. "För de qwarnar i Städerne och pä Län"det, hwilkas räntor eller afkomst under indelningen äro pä Lön anstagne, och mnehafwas "pä winst och förlust af Ränte-tagarne kjelfwe, "erlägges afgiften till twätredjedelar, emot hwad "för andre qwarnar stadgadt är, men för de qwar - Den 16 October. 3x9 ''qwarnar hwaraf utgäende wista och ständiga "räntor anordnade blifwit, betalas afgifterne till "fullo." Sid. 56. kläder Artikeln Skärkarlar: "Gifte samt Enklingar med Barn under ,Z är, 24. st." Sid. 57. "Ständspersoner: (Obemedlade ) 2: R:dr. Mankön <utan Embete och Näringe i: 24. §. (Tre Claster ) 1: (Enka utan Egendom och) Owinkön ^Näring eller arbetsförmäga ^ 8. st. (Ogift Qwinna dito dito ) 16."
Sedan de förut under flera år obegagnade och temligen illa försedda rummen hunnit att, med ej ringa arbete och kostnad, iståndsättas, öppnades Magdalenahemmet der i Augusti månad 1858, och har sedan, uti denna i många hänseenden olämpliga lokal, fortgått, under ledning af diakonisser och profsystrar från Diakonisshuset, till April månad sistlidet år. Under tiden intogos der, efter hand, 86 [tillvexla qvinnor, hvarjemte, under synnerligen ömmande omständigheter, äfven mottogos några minderåriga flickor, intilldess, genom Kongl. Maj:ts nådiga bevågenhet, ett anslag af 500 R:dr R:mt af statsmedel erhölls, hvarigenom tillfälle bereddes att å Kungsholmen, N:o 14 vid Handtverkaregatan, inrätta ett räddningshem för vanartade eller vanvårdade unga flickor, hvilka, under ledning af en diakonissa, vårdats och undervisats. Sättet och omständigheterna vid Magdalenaoch Räddnings-hemmens verksamhet synas närmare af de för Magdalenahemmen åren 1853—1862 från trycket utgifna årsberättelser. Otjenligheten af den vid Besvärsgatan begagnade lokal, löranlät Magdalenahemmets Styrelse att efterspana en lämpligare, dervid dock förnyades den redan förut städse gjorda erfarenhet, att, om efter långvarigt sökande någon till utseendet passande lägenhet‘funnits, ingen ville till Magdalenahem upplåta den; omsider hembjöds dock Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 208. 537 dock till Styrelsen egendomen Stora Ersta, Magén å Södermalm, invid saltsjön, med liera såväl boningssom uthus, dels af sten, dels af trä, med åtskilliga terrassvis belägna, lätt från hvarandra åtskiljeliga trädgårdar, samt en för Magdalenahemmets be hof särdeles lämplig, hög ringmur — allt för en i förhållande till egendomens värde, storlek och gagnelighet för anstalten, ganska låg köpeskilling af 50,000 R:dr eller ock mot årlig hyra af vid pass 1,800 R:dr R:mt.
4 Maj 1827 på tjugo års tid fördelas, må utgå af statsmedel i hvad civila och militära boställen angår, samt i afseende å ecklesiastika boställen gäldas af vederbörande kyrkor eller församlingar. Det är visserligen sannt, att i allmänhet är beredandet af vissa förmåner åt boställshavare — en fråga, som rätteligen bör behandlas i sammanhang med en omreglering af lönerna vid den ernbetsoch tjenstemanna-korps, hvartill boställshafvaren hörer. Men månne icke här ett exceptionelt fall är för handen? Alt kostnad för skifte å boställe — stundom för ett ganska litet sådant, uppgående till ett par tusen riksdaler — skall betalas af bostälishafvaren, är en obillighet, och står i strid med den uti skiftesstadgan i allmänhet antagna grundsats, att kostnaden för skifte faller på jordegaren och icke på den, som innehar jorden under arrende. Enligt denna grundsats tillkommer det staten eller kommunen att gälda kostnaden för laga skifte å boställe, och ingalunda innehafvaren, hvilken närmast kan betraktas såsom arrendator, alldenstund han betalar med sitt arbete hvad arrendatorn erlägger i arrendeafgilt. Ehuru i allmänhet skiftes-stadgan, i statens välförstådda intresse, uppmuntrar jordegaren att söka skifte, om hans jord är oskiftad, så är förhållandet alldeles motsatt, hvad boställsjord angår. Innehafvare af civilteller militieboställe har nemi. fått liksom en varning, att icke begära skifte, äfven om sådant för bostället vore särdeles nyttigt, alldenstund 3:dje mom. i 19:de §:n skiftes-stadgan är så skrifvet, att innehafvare af nämnde slag utaf boställen, i fall han sjelf uppträder såsom sökande till skiftet, drabbas af tre gånger större utgift derför, än om skiftet sökts af annan delegare i skifteslaget. Att statsmakferne städse funnit den boställshafvaren påliggande bördan att betala skifteskostnad vara för honom särdeles betungande, vitsordas icke allenast af II.
Län nu upplästa memorial i samma ämne och muntliga yttranden, afgifna under diskussionen härom; dels ock nu första gången föredragna motioner af: Jonas Christoffersson från Wermland, angående behofvet af serskild Kyrkoherde eller sockenprest inom de socknar, som kunna aflöna egen sådan; Anders Medin från Kronobergs Län, angående reglering af Fjerdingsmans-befattningen; Erik Eriksson från Westerås Län, om förändrad grund för utgörande af fattigvårds afgift å landet; Johan Johansson från Östergöthlands Län, angående ny reglering af Båtimansrotarne; Bih. till R. St. Peter Gabrielsson från Kronobergs Län, om förändring i sättet för afskedade krigsmäns tillhandahållande af deras pensioner och nådegåfvor; Pehr Palsson från Christianstads Län, om skyldighet för husbönder att under viss tid ansvara för i deras tjenst antagne stattorpares och gifta drängars underhåll jemte ett nu afgifvet muntligt tillägg af Nils Jeppsson från Malmöhus Län, om utsträckning af den i motionen föreslagna tid till 20 år: L. G. Sandberg från Vesterbottens Län, angående ändring i vissa delar af Kongl. Brefvet den 5 Februari 1808, rörande besittningsrätt till kronohemman; Per Hansson från Wermlands Län, angående ändring i Skiftesstadgans föreskrifter i afseende på tid för anförande af besvär emot egogradering; Nils Andersson från Christianstads Län om ändring i 3 kap. 4 § Skiftesstadgan af den 4 maj 1827; Bengt Gudmundsson från Halland, angående Beväringsmanskapets vapenöfningar inom Hallands Län; samt .4. W. Uhr från Örebro Län, om förändring af åtskilliga §§ utaf förordningen om fattigvården af den 25 Maj 1847. Den 30 December. Från Ilöglo/l. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Siats-Utskottets memorial N:o 7, med återlemnande af en dit remitterad, af Nils Jeppsson från Malmöhus Län väckt motion, angående förtydligande af Kongl. Brefvet den 4 December 1830, rörande brefbäringsskyldigheten, ansåg Höglofl.
Hemmets stora, så oändligt omfattande arbetsområde! Det ligger ej för kvinnans lynne att söka sig ut från ett hems mångsidiga verksamhetsfält; hon skulle ej så ofta som nu är fallet göra det, om hon endast dürinom ägde tillfälle till själf försörjning! Må därför sådan beredas henne! Må hennes i ekonomiskt hänseende mer eller mindre lyckligt lottade medsystrar, eller hon, som » fick platsen », gripa in, lära sig att förstå stackars liten och hennes behof i både lekamligt och intellektuelt hänseende! Tiden är sannerligen inne därtill! Må de, dessa lyckligt lottade, fatta vikten af, att en arbetsbyrå kommer till stånd, som emottager arbeten af henne, som ej önskar bättre än att erhålla arbete, förmedladt genom en sådan byrå, som äfven skulle stå i förbindelse med de förstnämnda, de lyckligt lottade! När de så räcka hvarandra handen, skola de bägge hafva gagn af det. De, o m ock blott jämförelsevis, lyckligt lottade skola, i och med det att de lämna in arbeten eller anhålla om hjälp till arbetens utförande, känna sig stå i samband med denna byrå; till hjälp för sig själfva och för dem, som under byråns ledning stå färdiga att gifva sina krafter och färdigheter i utbyte mot den ekonomiska ersättning, som kan sätta dem i stånd att försörja sig själfva — och det om de så aldrig i världen finge någon plats! Hon, den utpinade hustrun eller unga kvinnan, som suttit på kontor sedan sitt femtonde år och är så nervös, att hon gråter vid det prasslande ljudet från ett sidenlif, skall få återgå till hemmets lugn, där i ro få intaga sina enkla, men regelbundna måltider. Läkaren, massören skola ej längre få så stor tribut af den så mödosamt förvärfvade, o m ock goda lönen! Stackars liten skall kunna gå ut i solskenet » midt på dagen », o m hon vill. Men vid jäktande arbeten, hvilka hon skall uppskatta som en lycka att erhålla, skall hon arbeta rastlöst, i tanke på den möjliga hvila och förströelse hon sedan kan unna sig — och orka njuta utaf.
Oe bosvo vievsove vi88eviiA6n ieke i pvoeti8kt os8eenvie blisvit 80 8tudevode, ott de, 8ädone ds övo, kunno 0N868 8r,80m suiit tillväekii^ ledning vid en Lövstad vei K8tälli^ll6t. iVien de övo i ollo soll, 8ä80iil ett 1o>8to ujis>8l:»A i denno vir^ti^o svä^o, os ett 8evdele8 vävvle,! 1lei8t de innebäio en enkel, 8tovovtod, elieetvik oell viton 8vävi^bet tili bebolvet, 8ädont det ilöv okvon blisvit np^^isvet, lämjiovl di8j)08ition os b^onovlen oell de88 86V8kildo deiov 8omt sovut8ötto ett sov vävt eiimot oilvIele8 p0880nvis il^AAnod88ött, ieke osvevvlvisvet pv^viiiAt oell ko8t8omt med os8eenvle ä de88 I>6- 8tömmel8e. Idiv ollo llöv osvonnömnvle 8ornlinAov 1e,nno8 Londuetöven ^e^opvnject tillvöckli^o loeolev. 8ä kon t. ex. liölsten os bottenvänin^en onovdnr>8 lov Zibiiotileket, 80m dev linnev 8itt nu vovonde ntv^mme növo friivlrildvlodt. Ve8til)^len, 8tovo tvo^^on oell en viel os ondvo boliva bottenvänin«en be^o^no8 till njljl8tö11onde os movmovoeb 8eu1^tuv-NlN8eum.
Sän böra befriad från ntgöranBet af fagBe SKäffh#§ingé#penningar; l>tt>aremot, ocf) font SanDöfjöfbtngarne i merberörBe £än äro berättiga# Be till erfattning för Ben infomfi: Be af £Räffte#£ingö#penningarne åt# njutit, ‘SBi blanB @tatö#anjlagen uppfört ett emot Befamma froaran# Be belopp; fymilfen fötänBring i?ongl. $ftaj:t, genom ^åBig ©frif# melfe af Ben 5 ^ulti 1834, befjagat faftfläUa. §. 12. 3 följB af Beröm roäcft fråga, l;afroe <2Bi för 2Bår Bel, anfett, Cra ^ att meberböranDe [)ernmanö#innel)afmare på DlanB böra befriad från r"nf@S mc8el. 22 erlägganDet af Dett, unDer namn af 33orgf>olmé ©arnifoné<feroice<me* Del, utgåeitDe afgift, famt att, på gvutiD Deraf, Denfatnma bör ur Äronanö räfcttjbapet för flintta, hilfer bejlut $ongl. STJaj:t bedagat fbaDfdfta, genom S^åDig ©frifwelfe af Den 6 ©eptcmbcr 1834. §. I*. Oin SterOfjuät ©eban
Vid taxeringskomitéerne tillgår sålunda, att bruksägaren inlemnar en upgift fi kol och tackjernspriset samt forsellönen på den trakten der han bor. Något underslef är icke möjligt emedan ledamöterne inom komitén känna, huru härmed sig förhåller, och följden af denna beskattning har varit att de bruk, som köpa rudimaterierne hafva nära nog blifvit lönmördade. Visserligen är det en sanning, att K. Förordn. af år 1853 har hufvudsakligen bidragit till uphörandet af dessa bruk, men man måste dock erkänna, att i det hela industrien mera gagnas deraf, att de krafter, som förut användts på denna näringsgren, användas nu på andra håll. Hela beloppet af ifrågavande skatt skall utgöra 141,000 R:dr och man har anmärkt, att om jernhandteringen icke kan bära denna skatt, vore fabrikationen af intet värde. Desse 141,000 R:dr utgöra likväl ett års ränta på anläggningskostnaden för 30 större vallsverk, hvartdera beräknadt till 150,000 R:dr. Ar detta en obetydlig nedsättning i skatten? Till stöd för mina åsigter åberopar jag Hr Waerns afhandling, hvari han visar, att all direkt beskatt - Den 4 Mars f. ta. 11 ning å jernhandteringen i andra länder småningom försvunnet, och i öfrigt åberopar jag hvad Hr Waern i samma sin afhandling anfört. Jag anhåller om bifall till K. M:s Propos. Hr Gripenstedt, Joh. Au g.: StatsUtsk. har funnit sig förhindradt att tillstyrka bifall till K. M. Propos., ang:de uphäfvande af tiondeafgiften för tackjern, och att i någon vidsträcktare mån understödja K. M. Propos. om borttagande af hammarskatten. Granskar man skälen för Utsk:s tvekan i detta afseende, så finner man, att Utsk. föreställt sig, att jernhandteringens nuvande ställning icke vore så missgynnande som man här upgifvit, att den icke behötde den föreslagna eftergiften, utan kunde ganska väl uthärda den beskattning, som nu hvilar på densamma.
Deremot inskränkes dea i flera hänseenden; och då antaglig grund saknas till de skiljaktigheter, som i denna del föreånnas i gällande lagstiftning, samt föreslagna bestämmelsen härutinnan innefattar en säkrare ledning för urskiljande af den egendom, deri företrädesrätt eger rum, än den som är lemnad i de särskilda oftast obestämda stadganden, hvilka nu måste följas, lärer, då berörde bestämmelse enligt Utskottets omdöme hvilar på rättvisans grunder, någon betänklighet emot antagande deraf ej heller böra uppslå. •För lämpligheten af öfriga föreslagna stadganden torde vara nog att erinra, hurusom desamma äro öfverensstämmande med i lagstiftningen redan antagna grundsatser och följaktligen ländande till enhet derutinnan, samt alt säkerhet och ordning derigenom synas blifva befordrade; och då det är af vigt, att lagstiftningen utbildas i jemnbredd med nationens utveckling, och således att de lagar, som bära prägel af andra åsigter än de i allmänhet gällande , jemkas till öfverensstämmelse dermed; och då spridda stadganden i samma ämne lätteligen leda till osäkerhet, anser Utskottet sig vördsamt böra tillstyrka, det måtte Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga proposition lemna bifall. Stockholm den 21 Februari 1848. Reservation er : af herr ågrell, med hvilken riksdagsfullmäktige Johan Johansson från Öjebro län och Olof Pehrsson från Gefleborgs län sig förenat: ”Då förlags-inleckning innefattar ett undantag från allmänna grunderna för sakrätts förvärfvande genom pant af lösoch genom inteckning i fast egendom, anser jag ett sådant undantag, ehuru i redan gällande lag till en del medgifvet, snarare böra upphäfvas, än gifvas den ytterligare utsträckning, som Utskottet nu beslutat. Alla undantagslagar äro mer eller mindre skadliga, och den nu föreslagna kommer utan tvifvel alt vid dess tillämpning medföra många olägenheter. Förlagsaftal är i sjelfva verket icke annat, än en serskild art af de så kallade lösöre-afhandlingarna, hvilka i allmänhet blott innefatta ett pantkontrakt, utan att tradition eger rum.
Jag tror nemligen det vara en obestridlig sats, att hållskjutsen varit och är en oupphörligt medverkande anledning till fyllerilastens utbredande, till misshushållning, till oredlighet, lättja och flerfaldig depravation inom den skjutsande Allmogen. Den är dessutom ett tryckande onus för landtmannen, som äfven under sitt angelägnaste arbete, då hvarje stund är dyrbar och ofta, om den förspilles, icke för något pris kan ersättas, måste lemna allt för att skjutsa de vägfarande, hvilka stundom icke hafva något annat mål för resan än deras eget nöje. Man måste, såsom rättänkande medborgare, önska och yrka någon ändring i så skadliga förhållanden. Genom hållskjutsens upphörande tror jag den till en början böra beredas; men då communicationerna inom ett civiliseradt land böra, så mycket som med rättsprinciper är förenligt, lättas för industriens obehindrade och affärernas lättare gång, skulle forvagnar på alla större vägar inrättas, hvilket ock skulle inträffa, om skjutslega!) till den grad förhöjdes, att en skälig vinst kunde för enskilda bolag eller entreprenörer blifva lockande att öfvertaga en reserveller betingskjuts för de resande, som på detta beqvnmligare sätt vilja färdas. Missförhållandet emellan nu stadgade skjutslega och den dermed ersatta skjutsningen bevisas tydligast deraf, att forvagnarna äfven på de mest befarna vägarna svårligen under nuvarande förhållanden kunna bära sig; hvaraf otvunget följer, att de resande här i landet, på jordbrukets bekostnad, fortskaffas för bättre pris ani andra länder.
Borgare.Ståndat den 3 Hederv, Ronde-Stirfdet den 2 Vördsamt Memorial! Uti ett till Vällofl. Borgare-Ståndets Pvotocoll den 24 sisth ApriPingifvet anförande har Herr Commerce-Rådet Santesson, i sammanhang med frågan om medel till Götha Ganals befordrande, föreslagit, att nämnde Ganals DiscontVerk måtte förses med den förstärkning uti dess törelse-capital , hvarigenom den kunde sättas i tillstånd att emot vissa vilkor biträda med lån till Bandt brukets upphjelpande; i hvilket sednare ämne Särskildta Utskottet, till följe af erhållen remiss, bör aflemna sitt yttrande; och sorn Utskottet, Den s Juli. »7 skottet, i anledning af hvad berörde anförande innehåller, ej funnit något vara att tillägga det yttrande och förslag till J-.andtmanna-näringens underlättande genom lån af publika medel, sorn Utskottet redan uppgifvit uti dess Betänkande till Riksens Högloft. Ständer, angående den öfverklagade förlägenhenten i allmänna rörelsen; så får Utskottet, till svar å den ankomna remissen, sådant härigenom vördsamt anmäla. Stockholm den 30 Juni 1815- På Särskildta Uskottets vägnar Er, Ruuth. Ludvig Mörnéf. Jac. Linström. Eric Erissson. C. Klintberg. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 2 Juli, Högvörd. Prest-Ståndet den 2 —« Vällofl. Borgare-Ståndet den 3 Hederv. Bonde-Ståndet den 2 Vördsamt Memorial! Till Riksens Höglofl.
» smörgåsdukar 120 / 120 cm. bård ... 1 st. Kaffeduk, med 6 seroeter, kulört 2 duss. Teserceter 1 » Dessertseroeter, runda ..: a » 7.50 » » 14.50 » » 14. — » 10. — ;&gt; 14.50 » 5.25 » 10 — » 10.- » 11. engelsk » l:ma Hollands fransk Madapolam. striped Medium l:ma Hollands engelsk Madapolam. » Twills Plysch-piqué.- 25 6. — » linne kammarduk 2 duss. » ... 1.38 0.75 Duktyger. Lakan (Priserna och 1 1 \ Örngott. utan spetsar och i broderier.) » ' ' » 150 cm. breda af bomidl, 4.8 rn. i paret d:o 165 cm. breda af linne till brudlakan, 5.35 meter i paret d:o 141 cm. » frukosldukar 160 / 170 cm. st. » smörgåsdukar 135 / 135 » » » frukostserveter 50 / 50 » duss. 180 / 180 cm st. Dräll-dukar, » 165 / 165 » ' » 60 / 60 » duss. Dräll-serceter, Teseroeter med frans » st. Kaffeduk med 6 serveter å » 11.75 » » 11. — 8. priskurant. Stoppade Möbler. Idun PRENUMERATIONSPRIS IDUN — KR. 5: — IDUNSMODETIDN.MED PLANSCHER OCH HANDARB. IDUNS MODETID. REDAKTÖR UTGIFNINGSDAGAR: PR Å R: HVARJE ONSDAG ... &gt; 5: - UTAN PL. BYRÅ OCH ÖPPEN KOMMISSIONARER EXPEDITION: KLARA S. ÅRG. ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLDELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR.
Den af oss redan bifallna 3 §:n innehåller, alt gäldenär, hvars egendom blifvit till borgenärer i concurs afträdd, ejma bysättas för gäld, som han före concursens början gjort, utom i det fall som i 49 §:n °f concurslagen den 12 Mars i83o sägs, d. v. s, när han vistas utom sitt hus, innan dom i concursen är fallen; i hvilket fall han får bysättns. Den 4 afser dock ett sätt för fordringsägaren att äfven efter concursen få gäldenären bysatt för den gäld han gjort före densamma, ifall han derefter får tillgångar, hvilka han fördöljer oell ej utJemnar till borgenärei nes förnöjande. Det är således en verf - lig fördel, som genom denna § lemnäs fordringsägaren, och ej någon nachdel. Vill man tolka den 3 §:n såsom Hr Gyllensköld, så skulle deraf blifva den följd, att gäldenären åter skulle kunna lagsökas och bysättas för den skuld, hvarför han redan cedera! bonis, och hvilken i hans concurs blifvit vederbörligen bevakad; men en dylik tolkning kan jag åtminstone ej godkänna, ty om den vore riktig, så skulle den stackars gäldenären blifva fordringsägarens snart sagdt lifegen, enär lian vid inträffad oförmåga att betala skulle kunna bysättas och lössläppas nära nog huru många gånger som helst, efter fordringsägarens godtycke, om denne sednare blott visste alt förskaffa sig Konungens Bef:h:des tillstånd. Jag tror således, att fördelarna af den 4 §:n äro lika bestämda för fordringsägaren, som för gäldenären, och yrkar alltså, att ifrågavar. 4 § oförändrad måtte antagas. Hr Printzensköld:
Om en sadan jämnkning skulle ske, sa blefwe t alla fall Salpetter-afgiften en ny ranka. En Bevillning kai, wara beswärbg, men den förestagna utstylden blefwe en grundränta, som är dek wida mera, ester man har föga förhoppning om dest uphörande. Jag för min del förestår än ytterligare, at dä Kongl. Mast alltid hittils räckts upköpa Salpetter för Kronans behof, derwid äfwen matte fä förbljfwa, och Salpetter-rilgängenö ymnighet, ökad genom tillverkningens kraftiga upmuntrande pä de Orter, Ler tjenlig och ymnig jord bertil sinnes. - I2Z9 Herr 8 reelt. Salpetttr.afgiften kan lag ej med Herr ligsriijsim anse för en „y afgift; uran är efter min ta lika fragan , enlig; Hem! »ga Uiskoktetö Betänkande, om sörwandling i selig afgift in nanna of er Onus, hwars tryckande olägenheter nästan aila jordägare lära känna. Hwgd angar den af Haus Lxceiisnco Grefwe louard förestagna lämnkurng, ak (sa wida jag rätt fattat dest mening) nagra fa ställen skulle öslsrminsra; hwaraf Salpetter kunde fä astewereras, har jag ej någor deremot ar påminna. Herr vern kings strom, ^ nnss. I anled, ning af hwad en Ledamot anfort, at Salpetter, Sjudningen, pä det sätt den hitkils warit inrättad, ruinerslls wära Hus och Byggnader med mera, sär j g ödmjukeligen erinra, alfvara tagar skydda Ost deremot, och har jag pa 2; Ars tid ej haft at klaga öfwer Salpetter-Sjudare. Herr 8reär sörmälke sig ägg en helt annan erfarenhet och gramlsrsäs Herr Lagman von LageArom kil sin. Hans Lxcsllencs Herr Grefwen och Land t-Marskal ken. Bifaller Högloft.
3Mom* meb flere* anföfning om eftergift af tre år* ogulben ränta för Örebro qmarn; 52 I0:o af ben 1 jiuli, i anfeöning af gjorb anfofning om nebfättntng i arrenbet för femmanet kleber Serfma 9l:o 2; 1 i:o af famma bag, angåenbe f. b. 2lrrenbatorn af 9vtnfet>p Remman i ©tocfholmö £än, kamereraren krutmeijer^ anföfntng om befrtelfe från ffplbigheten att crfdtta beti, genom f>cmmancnö febnare utarrenbering, bronan tilljfpnbabe förluft; i2:o af famina bag, angåenbe tillåtelfe för ©äfljfapet för <3Bepelunbertr>tö Sörätinerfbpggnab. 13:o af famma bag, angåenbe öfroerlåtanbe ttH ^almö §attig Ian om åtnjutanbe af penfion; 15:o af famma bag, om tnbragning af ^epebkontrollör&befattningatne; l6:o af ben 15 Juli, angåenbe troänne kronohemman^ t ©tocfholmö 2än anflåenbe till bofället! för SanbtflatS tjenflemän; 17:o af ben 29 Juli, om uplåtanbe till llpfala
Det kan nemi. tillgå sålunda, att en person köper en egendom, sköflar dess skog och derefter säljer egendomen, öfverlemnande åt den efterföljande egaren att bära ansvaret för skogsförödelsen. Visserligen skulle återplantering sedermera komma att ega rum, antingen genom jordegarens eller skogsbetjeningens försorg, men skogssköflingen förekommes derigenom icke. I allmänhet tror jag, att utgångspunkten för en bättre skogshushållning borde vara, alt (ill en början nöja sig roed negativa stadganden i stället för positiva påbud, 382 Den 11 November, e. m. samt alt Staten sjelf föregår med exempel. Della sednare eger redan rnm i afseende å allmänningsskogarne, och om R. o. Ad:s på f. m. fattade beslut, ali boslällsskogarne äfven skola skötas på behörigt sätt och tinder vederbörandes kontroll, blifver lag, är en föresyn äfven deruti lem nåd åt privata jordegare. Jag anser äfven, att Slaten borde inrätta skogsinstituter, der personer kunde bibringas en nödig kännedom om skogars behöriga skötsel. Detta är ibland det svåraste, helst i vårt laud, der klimatiska förhållanden inverka så betydligt pä skogens återväxt. Vi hafva länge här i landel egt bergsskolor, oell erfarit, hvilket fördelaktigt inflytande de utöfvat på bergshandleringen. Vi ega landtbruks-instituter, sora utöfva ett lika verksamt och välgörande inflytande på jordbruket, men för skogshushållningen har ännu ingenting i denna väg blifvit åtgjordt. I afseende å redaktionen af denna punkt, torde del böra anmärkas, att det är något obestämdt hvad sora menas med atl helt och hållet nedhugga skog. Man vet ej, huru mångå träd skola qvarlemnas på roten, för att skogen ej skall anses vara helt och hållet nedhuggen. Likaså kan man bereda sig ansvarsfrihet, endast genom förebärande, alt skogen blifvit nedhuggen för alt å marken verkställa odling. Odlingsföretaget öfvergifves sedermera och skogen är och förblifver sköflad.