Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror så - 314 Den 25 September. ledes, att raan icke kan upställa en regel så, att icke undantag derifrån kunna göras, och man må förlåta mig, ifall jag har en sådan åsigt. Jag anser den nu ifrågavar:de banan bilda ett sådant undantag; ty den är verkligen en hufvudbana, både i strategiskt och industriell afseende, samt såsom en postväg. Jag behöfver icke för Hr Bildt förklara, att den uti strategisk synpunkt är en så beskaffad bana, emedan den kan debouchera Wettern och aflemna trupper m.' ro. från hela södra och vestra Sverige. Jag vill emellertid blott undantagsvis framställa denna bana såsom nödvändig. Hvad åter angår Hr Bildls yttrande, att beslutet öfver densamma kunde upskjulas till nästa Riksdag, så kan sådant vara möjligt, ifall man nemi. antager Köping-Hult-banan såsom en hypolhes. Gör roan deremot icke så, då anser jag det vara högst nyttigt, att få denna jernväg färdig på samma gång som den sednare banan, emedan jag derigenom ställt hela det mellersta Sverige på 17 mils distans från Stockholm, eli förhållande, som icke kan inträffa med någon af de andra banorna. Det fordras för öfrigt för denna banas utförande ungefär lika lång tid, sam för Köping-Hults-vägens fortsättande. Af alla dessa skäl anhåller jag om återremiss å ifrågavartde punkt. Hr von Hartmansdorff: I öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat, anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. å bifall till Utsk:s framställning, rör:de denna grenbana, hvilken i likhet med de öfriga icke blifvit af K. M. föreslagen. Propos. till bifall å förevar:de punkt blef härefter framställd och besvarad med Ja, jemte ett eller annat Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit Ja hafva öfverrösta! Nej. Punkten Litt. E. Bifölls. Punkten Litt. F. Gr. von Rosen: Jag tager mig friheten anhålla om återremiss å denna punkt.
Biko, men Rikets Ständer, genom skrifvelse den 8 September samma år, i underdånighet tillkännagifva, att Rikets Ständer icke funnit skäl härtill lemna bifall, samt jemväl vid 1844—43 års riksdag Rikets Ständer ogillat då i ämnet väckta motioner; så hafva Rikets vid påföljde 1847—48 års riksdag församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 29 Juli sistnämnda år, jemte anmälan, det Rikets Ständer funnit de skäl, på grund hvaraf Rikets Ständer ansett sig icke kunna bifalla Kongl. Majits vid 1840 års riks dag aflåtna ofvanberörda nådiga proposition, till slörsta delen vederlagda eller åtminstone till sin vigt förringade genom den närmare utredning af ämnet, som innefattades uti den af Kongl. Majits Befallningshafvande i Calmar län den 50 Mars 1847 till Kongl. Majit aflåtna underdåniga skrifvelse med hemställan om förnyad nådig propositions afgifvande om anslag till de med den ifrågasatta förändringens utförande förenade utgifter, i underdånighet anhållit, att, då, enligt Rikets Ständers åsigt, innan definitivt beslut om samma för ändring kunde lättas, undersökning och utredning af ärendet borde ånyo ega rum, såväl i afseende å sättet för afhjelpandet af de olägenheter, som genom Calmar läns oformliga och oljenliga indelning tillskyndades en stor del af dess invånare, som ock för beräknandet af de kostnader, förändringen komme att medföra, Kongl. Majit måtte under förnyad nådig pröfning taga frågan örn afhjelpandet af dessa olägenheter, samt, efter det nödig utredning deraf föregått, till Rikets Stander aflåta nådigt förslag i ämnet, till förändring af de anmärkta förhållandena på ett sätt, som motsvarade länets invånares billiga förväntan och derjemte blefve i minsta möjliga män för statsverket betungande. Med anledning häraf anbefallde Kongl. Majit under den 16 Augusti 1848 Kammarkollegium och Stats-kontoret, att, sedan Kongl. Majits
M. genom alt låta samla och till trycket befordra statistiska uppgifter och andra upplysningar, eller på sätt K. M., i öfrigt finnér lämpligt, ville till nästa riksdag bereda en ytterligare utveckling af denna vigliga fråga. Den 22 SI aj. G37 Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: För beva rande af trygghet af lagars helgd inom detta land och åtnjutande af frihet inom alla dess grenar, så långt som lagen räcker, anser jag det vara af vigt alt lagens former så noga som möjligt iakttagas. Jag tror ock, att det är representationen, som i forsta rummet bör gifva föredöme härtill. Jag har förut tadlat och tadlar ännu dessa reservationer, som medfölja Const.- Utsk:s betänk. De äro misstag, äro på sidan om grundlagen och kunna leda till manga äfventyr. De hafva ledt lill det i min tanka olagliga grundlagsförslag, som vi nu hafva under öfverläggning. Nu har emedlertid en reservation gjorts lill föremål för discussionen här. Den slår i ett nyligen utdeldt betänk. införd, och del torde således vara behöflig!, att denna reservation blir uppläst. För min del är jag af samma tanka nu som vid förra riksdagen, då jag ogillade de tre Ståndens beslut, att genom Const.Utsk. ingå till K. M. och begära ett förslag lill en representationsförändring, bygdt på de grunder, som af R. St:s majoritet vid den riksdagen hade blifvit ansedde för gilltiga. Jag kan icke nu, hvad vändningar och blommeringar man vill gifva saken, annat än ogilla delta sätt att gå till väga, och yrka afslag derå; men anhåller om den omordade reservationens uppläsning. I anleda, häraf upplästes Hr von Hartmansdorffs vid Const.- Ulsk:s före va ra de utlåt, fogade reservation. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Sedan min reservation blifvit uppläst efter Gr. Hamiltons anmärkmr deremot; så skulle jag tro, att de sednare äro lill största delen vederlagda. Jag vill dock taga mig friheten yttra något mera derom. Gr. Hamilton har i den föreslagna framställningen yrkal en rättelse, hvilken är ganska riktig.
Föredrogs och biföllos StatsUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagde utlåt:n: Nio 288, i anledn. af väckte motioner, angide förhöjning i lönerne vid åtskilliga häradsskrifvaretjenster ; och N:o 289, i anledn. af väckt motion om anvisande af anslag till lön på stat för en länsman i Loos församling. Föredrogs och lades till handlingarne StatsDtsk:s d. 2 dennes på bordet lagda mera. N:o 290, i anledn. af erhållen återrerniss å utlåt. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 291, i anledn. af väckt motion, angide vidsträcktare rätt till skatteköp å kronohemman på Oland. Föredrogs och lades till handlingarne StatsUlsk:s d. 2 dennes pä bordet lagda raein. Nio 292, i anledn. af återremiss å utlåt. Nio 214, angide åtgärder för behöfvandes undsättning i missväxtår. Föredrogs och bifölls Exp.Utsk:s d. 2 dennes på bordet lagda mera. Nio 13, angide förhöjdt arfvode åt föreståndaren för tryckeriafdin af Utsk:s cansli. Sedan, vid föredragning af Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis betänk. N:o 96, ang:de förändrad reglering af presterskapets löningssält ra. m., K. o. Ad. uppskjutit pröfningen af den deri förekommande punkt Litt. C, angide upphörande af förhöjd tjenstårs-beräkning, blef nu, jemlikt R. o. Ad:s i sista plenum fattade beslut berörde punkt ånyo föredragen. Hr von Hartmansdorff, Aug., anhöll, att PresteStis i ämnet fattade beslut, derest prot.-utdr. derom ankommit, måtte blifva uppläst.
Stats• och Banco-Utskottens sammanträde den 31 Junii 1823. S. D. Vid justering af Utlåtandet Nm 27, bilagdt Utskottens Betänkande N:o 20, un-i der Litt. G, uppläste nedannämnde Ledamöter följande deras särskildt författade yttranden} nemligen: 1:0 Herr Öfverste-Lieutenanten Hjerta* Hvad Export-Lånen beträffar, anser jag dem vara af den egenskap, att de af Banque®, framför alla andra Lån böra meddelas. D® sätta Landets reproduetioas-kyft i ett, 4 oo Banco Ulsiotiets Bitånftandirt. lii kort, dock vigtig! oberoende af utländningen, sorn, med klokhet,fbegagnadt, måste blifva. af nytta för samhället. Att meddela de rrv till blott vissa näringar, ii t hvarken rättvist elier tillräckligt, och jag Enner det icke be|iöfligt . för .Banquetis säkerhet, örn de åtgärder vidfo-gos, sorn jag uti Bilagan till'mitt hufvudsakiga yttrande, Litt. E., såsom viltl:o r för dylika Lån föreslagit. Jag kan ej dölja ätt jag anser dessa slags Lån vida nyttigare än Lånen på namn, som man nu viii,' att Banquen skall utsträcka; och måste jag således äfven göra dessa Låns erhållande tili ett villkor för min röst till Namn-Creditens ökade anslag i Banco - Discouten. 2:o Herr Revisions• Secreteraren Stråle, . X>en Line - Rörelse, sorn nästan är den enda förenliga med en Vexel-Ranques bestånd, är (lent sora göres å sadane papper och varor som genast kunna genom försäljning förvandlas till reda penningar.
Det har äfven blifvit sagdt, att en inbjudning till PresteSt. genom deputation innebure en brist på grannlagenhet emot minoriteten. I sådant fall skulle majoriteten alltid hafva visat brist på grannlagenhet emot minoriteten, när den sökt att göra sin mening gällande emot minoriteten. Jag delar med Hr Printzenskjöld den mening, att Frih. Cederströms, Thure, ordalag äro mindre lämpliga, hvarföre jag nu uppmanar Friherren att ändra dem; ty all anledn. synes vara dertill, att PresteSt. ej skulle pä hans enskilda inbjudning göra något afseende, då den är affaltad i så olämpliga uttryck, som dem Friherren begagnat. Frih. Cederström, Thure Fredr.; Då en värd talare Ilr Printzenskjöld, emot mig yttrat ganska starka tillmålen för den särskilda mening jag yttrat, får jag fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att han är ganska oberättigad att framställa någonting sådant. Den mening jag här yttrat, gick icke derpå ut, att jag sagt, att R. o. Ad., vid fattandet af sitt beslut ang:de LagUtsk:s betänk. N:o 30, handlat emot dess egen öfvertygelse, utan jag har sagt, att min öfvertygelse är, att om detta betänk, blifvit antaget, hade det varit ledande till Sveriges båtnad och fördel. Jag kan icke af några considerationer låta hindra mig från att uttrycka den mening jag hyser. Jag är lika berättigad att här såsom representant yttra min mening om hvad jag anser leda till Sveriges väl, som någonsin Hrr von Hartmansdorff och Printzenskjöld. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: Efter mitt omdöme har Gr. Cronhjelm ställt frågan på sin rätta ståndpunkt. Här talas mycket om majoriteten och minoriteteten; men hvem hvet om majoriteten, och minoriteten nu, då det är fråga om inbjudning, äro desamma, som de voro, då fråga var om arfsrät ten. Det är således den majoritet och den minoritet, som nu uppstå, som skola visa den omordade grannlagenhet emot hvarandra.
Hvad angår en värd Ledamots önskan för Canal-Styresmannens höga Spel, så får jag berätta att Canal-Styresmannen sjelf förde sitt höga Spel på andra sidan Verlds-Hafven och i andra Verldsdelar, då den värde Talaren må hända ej ännu var till, och skall, under Åilmagtens hägn och sitt Samvetes dom, fortsätta det, samt framja Canalens sak till sin sista stund efter förmåga, bända hvad hända vill. Jag skulle ej tro, som en värd Ledamot, att med förändrade omständigheter hvarken den Mercantila eller Oeconomiska nyttan af Canalen forsvunnit. Då Götha Canal är igop föreslogs, fanns snart sagt intet Land i Europa, som icke med betydliga uppoffringar hade utfört Canaler tvärtigenom sitt område till väsendtlig och blifvande nytta. Dessa Canaler med sina följder hade jag till en stor del besett vid Wolgas, Themsens och Arnos Stränder. Jag vill ej upprepa att ett Land, framför alia andra i Rikedom, Handel och Folk - Den 30 April. 635 mängd, dock kan tjena till eftersyn för min. dre rika. Men någon Analogie torde likväl finnas emellan Sverige och England. Det förra är en half-Ö, det sednare en Ö; i följd hvaraf Sverige endast har en passage omkring dess södra ända: England omkring begge; besynnerligt dä att vi tvista om nyttan af en Canal, som genomskär vårt område ifrån Haf till Haf och sammanbinder 6 Insjöar ; när likväl vid den tiden 20 Catialer äro utförde på det egentliga Englands område, från Haf tiil Haf; då likväl England obehindradt kan skicka både sina Handels och Krigs-Flottor, norr eller söder om sitt område ! Utom desse finnes ännu arne Canaler, som genomskära Skottland och detta antal ökas dagligen! Väl vet jag att England har 10J Milioner Människor och Sverige endast 2|, men om äfven man vill räkna härefter, blir dock efter denna proportion beviset för Canalen.
Sjelfva den grundsats, som härigenom synes blifvit antagen, eller att låta vapenöfningarnes längd blifva beroende af ett visst anslag, kan jag ur militärisk synpunkt ingalunda biträda. För den militäriskt bildningens jemna och orubbade gång erfordras deremot en bestämd tid, som, utan afseende å vexlande pris och underhålls-kostnader, årligen kan för denna bildning påräknas. Derförutan är icke möjligt att på ändamålsenligt sätt ordna de härför erforderlige anstalter. Då nuvarande anslag till möteskostnaderna vid 1840 och 1841 årens riksdag till beloppet bestämdes, kunde soldat-portionerne erhållas för 9 å 10 sk. bko; men portionspriset har sedan den tiden småningom höjt sig ända derhän, att innevarande års portionspris utgjort 14 ä 15 sk. banko och till och med derutöfver. Huru ofördelaktigt sådant måste inverka på tidslängden för vapenöfningarne är lätt att inse. Såsom ett oeftergifligt vilkor vågar jag således i underdånighet föreslå, att tiden blifver den grund, hvarpå ordnandet af Arméens vapenöfningar må komma att sig stödja. Endast härigenom kan Krigs-styrelsen sättas i tillfälle att inrätta ifrågavarande vapenöfningar så, att de härpå nedlagde kostnaderne icke förgäfves förspillas, utan uppfylla sitt ändamål: att göra Arméen för sig sjelf stridbar och deraf bilda en pålitlig stam för beväringsmanskapet. Äfven Krigs-kollegium har uti underdånig skrifvelse den l:ste sistlidne Augusti ansett sig böra fästa Eders Kongl. Maj:ts höga uppmärksamhet på det betänkliga förhållande, som, utaf brist på medels anslag, inträffat \id indelta så väl Kavalleriet som Infanteriet, att nemligen dessa vapen under de sednare åren icke kunnat erhålla den öfning, som för deras tjenstbarhet oundvikligen erfordras. Följden af nuvarande förhållande, hvaruti jag sålunda påkallar rättelse, hur Bil. M 5 lill Kongl. Majlis Nåd. Prog. jfa I, om Statsverket I8ä6.
Motionären har derföre, under åberopande af de allmänna understöd, Rikets Ständer lorut tillerkänt behöfvande församlingar för kyrkobyggnaders verkställande och sednast Knäreds församling i Hallands län, anhållit, att Rikets Ständer jemväl måtte bevilja Markaryds församling ett under de 5 första åren räntefritt lån å 6,666 R:dr 32 sk., för hvilket derefter borde erläggas 4 procent ränta och 2 procent årligen till kapitalets amortering. Enligt hvad Utskottet inhemtat af de Utskottet tillställda handlingar, förlorade oftanämnde församling genom den åskeld, hvaraf dess förra kyrka antändes och dervarande 3:ne »dyrbara» ringklockor förstördes, jemväl sitt sockenmagasin, bestående af omkring 30 tunnor spanmål; och grundar sig den uti förevarande motion hos Rikets Ständer gjorda framställning pä ett dertill af församlingen erhållet uppdrag. Med afseende å ej mindre den olyckshändelse, hvarigenom Markaryds kyrka blifvit förstörd, än svårigheten att inom en aflägsen och i allmänhet fattig landsbygd kunna anskaffa den för kyrkobyggnaden erforderliga kontanta tillgång samt vigtcn och angelägenheten för dehlia folkrika församling, att snart vara försedd med ett nytt tempel för den allmänna gudstjenstens förrättande, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer, att, i öfverensstämmelse med det vid sednaste riksdag meddelade beslut om ett låneunderstöd för kyrkobyggnaden inom Knäreds församling, för samma ändamål jemväl bevilja Markaryds församling och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisa ett län å Sextusen sexhundra sextiosex Riksdaler 32 sk. Banko, emot vilkor att, sedan detta lån under fem års tid fått utan ränta innehafvas, sex pröceftt å detsammas ursprungliga belopp skola, före slutet af hvarje år, till Riksgälds-kontoret inbetalas, af hvilka 6 procent beräknas fyra procent årlig ränta för det återstående lånekapifalet, hvarefter det öfverskjutande beloppet kommer att såsom kapitalafbetalning å lånesumman afgå, intill dess denna blifvit till fullo godtgjord. Stockholm den 27 Mars 1854. Sluh"-biskal fete Utlåtande, N:o 77. o \:o %7.
I sådant afseende upptagas följande: Banko-Utskottets Betänkande JVf 25. 71 Tillgängar. l:o Bankens kapital: a) grundfond 1 3,000,000: — I>) behållning derutöfver . 9,935,524: 42. 24,955,524 42 2:o Innestående medel: a) mot ränta, på grund af utgifna Låne-bankoobligationer, i kapital 478,782: 74. i outtagna räntor 21,236: 96. 500,019 70 b) räntefria: Innehållningar i Banko-statens löner 96: 4. Skilnad vid evalvering af dukatbråk 1: 32. Låne-afdelningens observationskonto 4: 19. Vinstmedel af Statslåne-fonden . 162,177: 94. 167,094 27 3:o Sedelutgifnings-rätt utöfver hvad som eger motsvarighet i metallisk valuta, jemlikt U7 § i Bankoreglementet 30,000,000 Summa Riksmynt 55,622,638 39 Förbindelser. 1 :o Lån till Kongl. Mynt-verket . 50,000: — 2:o Lån mot inteckning i fast egendom 8,675,000: — 3:o Kreditiv till Manuläktur-diskonten 2,400,000: — 4: o Kreditiv till Jern-koutoret 900,000: — 5:o Handelsoch Näringsdiskont-fonden 11,325,000: — 6:o Allmänna Diskont-lönden 10,500,000: — 7:o Försträckningar till Filial banker. 7,102,500: — 8:o Räntebärande obligationer 6,367,500: — Transport Transport
En hedrande utmärkelse bereddes häromdagen fröken Gunilla von Vegesack, hvilken under en lång följd af år varit anställd vid lifförsäkringsbolaget » Oden » i Stockholm, men nu lämnat sin plats för att inträda i ett annat » bolag för lifvet » — äktenskapet. » Odens » styrelse lät därvid som ett hedersminne till fröken von V. öfverlämna ett utmärkt vackert silfverskrin under uttryckande af sin tacksamhet för hennes nitiska arbete i bolagels tjänst. Teater och musik. Kungl. operan har dag efter dag nödgats uppskjuta d ' Andradeföreställningarna, emedan den celebre gästens hilkomst fördröjts på grund af de ogynsamma kommunikationsförhållandena. På tisdagen anlände emellertid hr d ' Andrade och på onsdagen skulle den första föreställningen äga rum med uppförande af » Don Juan ». I afton gifves » Vihelm Tell » med hr d ' A. i titelpartiet samt om söndag åter » Don Juan ». Vi taga för gifvet, att de föreställningar, vid hvilka den från föregående gästspel härstädes så högt värderade ochj framstå- ende operasångaren uppträder, skola samla en fulltalig publik. Vasateaterns nya program, Harald Molanders vå- devill » Vasariddare », rönte på premieren i tisdags icke den odelade framgång, som man hade väntat efter de loford, hvilka från vissa håll redan i förskott slösats på pjäsen, Publikens förhoppningar voro därigenom också högt uppdrifna — alltid en farlig omständighet, om premiérestämningen sedan icke visar sig bära den starka på- känningen. Det kan då lätt brista med buller och bång, och efter den andra aktens minst lyckliga aktslut med dess varietémässiga » Skans » visa på äkta stockholmsk gatslang var det ej heller långt ifrån, att så hade skett och att hyssjarne behållit sista ordet. Nekas skall annars icke, att ej den efter en fransk idé i det hela väl lokaliserade pjäsen innehåller både lustiga situationer och pikanta kupletter — det nyss nämnda undantaget, som icke passade i ramen, frånsedt — och att de medspelande ärligen gjorde, hvad på dem ankom, för att föra hem en seger.
»O, huru skönt,» tänkte då den fromme konstnären, »om de längtande andarna kunde stiga upp på dessa tornande berg och bäras af dem som på ett gungande skepp allt högre och högre uppåt!» Och med ens förstod han, att sommardagens hvita moln voro de farkoster, på hvilka de saliges själar färdas. Han såg dem där. Där stodo de på de glidande massorna med liljor i händerna och guldkronor på hufvudet. Rymden genljöd af deras sång. Änglar svängde sig på breda, starka vingar ned till deras möte. O, hvilken mängd af salige! Allt efter som molnen bredde ut sig, blefvo flere och flere synliga. De hvilade på molnbäddarna såsom näckrosor på insjön. De prydde dem, såsom liljorna pryda ängen. Hvilket jublande uppstigande! Sky rullade upp bakom sky. Och alla voro de uppfyllda af himmelska härskaror i rustning af silfver, af odödlige sångare i purpurkantade mantlar. Denne konstnär hade sedan målat taket i Svartsjö kyrka. Där hade han velat återgifva sommardagens uppstigande moln, som förde de saliga in i himmelens härlighet. Handen, som fört penseln, hade varit kraftig, men också något styf, så att molnen mera kommit att likna de krusiga lockarna i en allongeperuk än växande berg af mjuk dimma. Och så, som de heliga tagit gestalt för målarens fantasi, hade han ej förmått återge dem, utan han hade klädt dem efter människosätt i långa, röda kåpor och styfva biskopsmössor eller i svarta kaftaner med stela pipkragar. Han hade gifvit dem stora hufvuden och små kroppar, och han hade försett dem med näsdukar och bönböcker. Latinska sentenser flögo dem ur munnen och för dem, som han förmenade vara ypperst, hade han anbragt stadiga trästolar på molnryggarna, så att de bekvämt sittande kunde färdas in i evigheten. Men det visste ju en hvar, att andar och änglar aldrig visat sig för den stackars konstnären, och så undrade man ej mycket öfver, att han ej kunnat göra dem så öfverjordiskt sköna.
Hvad åter angår stadgandet i den åberopade § af Skogs-ordningen, att om kronoskatteeller frälseskatte-bonde så missbrukar den genom Skogs-ordningen dem öfverlemnade rätt och frihet, så till bärande träd, som annan skog, att fara uppstår för hemmanets bestånd och förmåga att skatten utgöra, då må den^ som räntan af hemmanet eger, derå laga rättelse söka; så synes detta stadgande, hvilket, Utskottet veterligen, aldrig blifvit tillämpadt, och dessutom sammanhänger med den längesedan öfvergifna lagstiftningen mot skattskyldig jords förminskning, icke ega den praktiska betydelse, att det derigenom kan vara förtjent af ätt vidare i lagstiftningen bibehållas. Utskottet får alltså hemställa, att denna del af Herr Ljungbergs motion md lemnäs idan afseende. Herr Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsli. Betänkande N:o 50. 57 Herr Ljungberg har tillika påyrkat antagande af en ny inskränkning i den enskildes dispositionsrätt till sin skog. Den under sednare tider allt för ofta förekommande handeln med skogsegendomar, under afsigt att använda skogen ej allenast till köpeskillingens betäckande, utan äfven för att till penningar förvandla, hvad som derefter möjligen kan återstå, har synts motionären vara egnad att väcka allvarliga bekymmer. För att omintetgöra denna för landet skad liga art af spekulation, utan att likväl lägga något hinder för skogens begagnande inom gränsorna af en ändamålsenlig hushållning, har motionären föreslagit, att, efter köp af jordegendom, försäljning af skog derifrån måtte vara förbjuden under köpet närmast följande 10 år, så framt ej egaren genom vederbörande låtit för skogen upprätta ändamålsenlig hushållningsplan, då försäljning af den deruti beräknade virkesafkastningen skulle få ega rum. På sätt äfven af motionären blifvit anmärkt, har i vårt grannrike