Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men, säger man, så hafva ej lånen blifvit använda, utan 2:o, hvilket är andra frågan, lånen hafva till större del gått till lax, vällefnad, förbrukande af utländskt öfverjlödskram o. s. v. — Ja visst måste erkännas, att alltför mycket gått denna vägen. Jag medgifver, alt luxen och öfverdådet i lefnadssätt tagit alltför betänkligt till. Jag tror likvisst, att detta förhållande äger synnerligast rum i hufvudstaden — kanske mest hos capitalister och bureancrater. I landsorten och särdeles hos de jordbrukande och näringsidkande classerna har Härden väl icke gått så långt. Men om ock en del af lånen blifvit sålunda missbrukade, hvilket Den 19 December. 533 jag önskar måtte för framtiden förebyggas, påstår jag, att det blott är en ringa del, emot den, som blifvit använd till productiva ändamål. Jag tillåter mig till bevis för detta påstående uppställa en enkel beräkning: Antagom att på sednaste 10 åren lånen ökats genom privatbanker med 7 millioner, samt att, om härtill lägges lånen i Riksdisconten och Handelsdisconten, summan upppgålt till omkring 10 millioner. De flesta intecknade skulder hafva tillkommit genom köp. Om nu ^ af Sveriges hemman njutit en förbättring af 2000 r:drs värde å hvarje hemman, eller 10,000 hemman a 2000 r:dr b:co, få vi en summa af 20 millioner, som skulle förutsätta, att åtminstone halfva egendomsförbättringen blifvit bestridd med insparade capitaler. Min beräkning på gjorda förbättringar är, efter min varma öfvertygelse, ej för hög; må man besinna, att största delen af Skåne blifvit omskapadt under denna tid, och att den lyftning, som privalbankerne gåfvo industrien framkallat skiften, odlingar, circulationsanläggningar och förbättringar i jordbruket, hvarlhelst man genomreser landet — sä åtminstone i södra Sverige, der jag tror mig känna förhållandet, och vet hvilka stora kostnader, som blifvit nerlagde både på herregårdar och bondgårdar till framkallande af ökad produetion.
Och visande på de utbredda föremålen: bilderboken med sin stora, bjärtmålade titelplansch, trumpeten, som sken med mörkgul glans, dockan, leende ur en sky af flor och glitter, tillade han: » Gå efter syskonen, så kunnen i samt och synnerligen få roa er med att se på, hur jag lackar in julklappar till lilla Stina i torpet. » Och när småttingarna samlat sig i ring kring skrifbordet, gick Beda ut och ställde med tillredelser för aftonen. T y på dopparedagen blir det egentligen ingen ro för husmodren, förr ' n kloekan slagit sju. H o n hade femtio Martas bekymmer: hon krusade ett papper kring julskinkan, lämnade ut duktyg och ljus till julbordet och påminde om att lutfisken inte skulle få koka för länge. Hon lade upp » julhögar » till tjänstfolk och barn: en vörtkaka, en skrädd kaka, en hvetebulle, en julbock med russin till ögon och mandelrandade horn. Allt gick efter gammal vana, rätt och riktigt, men under de växlande bestyren fick hon jämt för sig en gammal sägen. Hon kunde ej bli den kvitt, den förföljde henne i hvar vrå och några skälmaktiga ord, ryckta midt ur sagan, ringde retsamt för örat, ord, som hon skrattat åt i sin grönaste barndom och redan då funnit så ologiskt öfverdrifna: » Hvad far gör är alltid det rätta. » Alltid det rätta — om han så byter ut kon mot en gås och se ' n gåsen mot en skäppa rutten frukt. A c k, det blir ändå alltid till välsignelse, de skämda äpplena förvandlas i fullödigt guld, dårskapen vändes i visdom och fars dumskalle står på sistone i ljus gloria. Ja, så är det i äfventyrets brokiga värld, men hur står det till i den gråa verklighetens, månne? Nå ja, nog var det dumt, ja, rent uppåt väggarna att ge Stina i torpstugan de där nya leksakerna. Hon hade minsann kunnat vara tacksam, om hon fått de gamla. Men Gösta handlade och resonnerade ibland, alldeles som hade de en guldgruf va att ösa ur. Inte hade de några lysande affärer, visst inte!
Wid öfvervägande af de omständigheter, som blifvit anförde såsom orsaker till försummelsen af Pensionens uphärande innom föreskrifven tid, har Utskottet ansett skäliga anledningar förekomma, att enligt den af Riksens Höglofl. Ständer vid sista Riksdagen, i dylike fall, följde Principe, vördsam ligen tillstyrka bifall dertill, att ifrågavarande Pension, utgörande från och med sista hälften af 180g till och med slutet af förledit år, tillsammans 500 Rid Banco, ' måtte till utbekommande beviljas, helst delta RegeringsRådet von Scheven i lifstiden tillkommande belopp blifvit StatsWerket bespardt: Skolandes Utskottet framdeles upgifva den tillgång, som för en sådan utbetalning af StatsMedlen må kunna föreslås. Stockholm den >24 Deaember 1817* StatsUtsK. Betänftanden. Riksens Högloft. Ständers Stats Utskotts Utlåtande, angående RiksdagsFullmägtigens för Landscrona Handlanden Herr L. L. Edel bergs Memorial om Lajl af Allmänna Medel, i och för Stadens Kyrkobyggnad. -R-iksdagsFuldmägtigen för Landscrona Stad, Handlanden Herr L. L. Eddberg har, uti till Wällöf!. BorgareStåndet ingifvit Memorial anhållit, att sedan Staden till sin nya Kyrkobyggnad, sorn måst verkställas i följd af Kongl. Mäjtts för längre tid tillbaka gifne Nådiga Förordnande om Landscrona gamla Stads rasering och. anläggande på tjenligare Plan, åsamkat sig Skulder, hvilka nu böra betalas och hvartill inga andra tillgångar finnas, än att med nya Ian godtgöra gamla; Riksens Ständer behagade bevilja nämnde Stad ett Lån af StatsMedlen eller Banken, stort 12,000 R:d mot 4 Procents ränta och 2 Procent afbetalning årligen, till säkerhet hvarföre Stadens Innevånare, en för alla och alla för en, gingo i full borgen med Personer och Egendomar; hvilket: Memorial Wallof!. BorgareStåndet till StatsUtskottets utlåtande remitterat.
Nej; vinner Nej, antages Bonde-Standets beslut, att ogilla det angående tolags-regleringen framställda förslag. Stockholm den 15 Augusti 1857. Reservationer af: l:o Ilr v. Talman Schwan. 2:o » Sv. Renström. 3:o » G. Hammar. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1857. Hemil 11 infjslitskolleta Memorial N:o 48. ft X o f§. Ank. lill Exp.-Ulsk. den is Aug. 1837, kl. 12 m. Memorial, med förslag lill voterings-propositioner i anledning af Riks-ståndens olika beslut, angående stämplade pappers af giften. Sedan Bevillnings-Utskotlet uti dess Utlåtande N:o 15 afgifvit dels yttrande i anledning af gjorda anmärkningar mot vissa delar, dels ock förslag till sammanjemkning af Riks-slåndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet N:o 8, angående stämplade pappers-afgiften, sä hafva, enligt Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag, Riks-stånden, vid föredragning af förstnämnda utlåtande, i nedan omförmälda hänseenden slädnät i olika beslut; och får Utskottet, med anmälan så väl härom, sorn ock alt Utskottets yttranden och förslag i öfrigt blifvit godkända, eller, der, lill följd al förut lattade beslut, annat ej erfordrats, lagda till handlingarne, nu af gilya lörslag lill voterings-propositioner i de delar, der, enligt grundlagens föreskrift, omröstning i förstärkt Bevillnings-Utskott bör ega rum. § 4, morn. 1. Den af Utskottet föreslagna tarif för rättegångs-skrifters och andra handlingars kartering vid särskilda embetsverk och myndigheter har af Ridderskapet och Adeln, samt Presteoch Bonde-stånden blifvit i sm helhet godkänd, hvaremot Borgare-ståndet vidblifvit sitt i Utlåtandet N:o 15 omlörmälda beslut, att handlingar, sorn inlemnas, borde i larifen utföras sålunda: Usta afd. 2:dra afd. 3:dje afd.
- Så göra nog de flesta tjänare, min herre. - Varför det? - Emedan de icke älska sina herrar. - Om de älskade dem, skulle de då fullgöra sin plikt av kärlek, i stället för av fruktan? - Visserligen. - Är ej Gud en herre, som människorna, hans tjänare, kunna älska? - Jo visst. - Nåväl, han har då även rätt att kräva, att vi lyda honom av kärlek, men ej av fruktan eller hopp om belöning. För en jordisk herre kan det vara nog, när tjänaren gör sitt arbete, han må göra det med vilket hjärtelag som helst. Världens herre däremot varder varken rik eller fattig genom människornas dagsverken. Det arbete, som gäller inför honom, är hjärtats rening och själens förädling. Men detta främjas icke, utan hämmas genom beräkningar på ett kommande liv. Vi måste leva som om vi vore förgängliga väsen, görande det goda för dess egen skull. Mannen, som tvivlar på odödligheten, men fullgör det goda, emedan han fått insikt om dess gudomlighet, är behagligare för gudarne, än den som tror på odödligheten och drives till samma handlingar av hopp eller fruktan. Krysanteus' ord behagade icke Medes. Han hade hoppats vinna den fullkomliga vissheten genom sin herre. - Det är således likväl möjligt, att jag slocknar som lampan, när jag en gång dör. Denna tanke föresvävade Medes oupphörligt. Han påminde sig vad Kimon sagt om kristianerna. För dem skulle det ju vara en småsak att giva fullkomlig visshet om själens odödlighet. Medes började tänka på att söka ett hemligt samtal med Teodoros eller någon annan i sin läras mysterier invigd kristian, helst biskop Petros, som ju uppväckt Simon pelarmannen från de döda. Medes avhölls från detta steg endast av tanken på sin herre, som det utan tvivel skulle misshaga. Men slutligen kunde Medes icke längre bära sin oro. Han beslöt att vid första lägliga tillfälle uppsöka Petros. Detta tillfälle bjöd sig snart igenom Alkmene, som knappt upptäckt orsaken till den gamle portvaktens grubbel, förrän hon, som from, fast hemlig kristinna, varsamt begagnade sig härav för att vinna en anhängare åt kristendomen. Det dröjde icke heller länge, innan Medes hade kvävt sina betänkligheter.
Uppgår krutqvantiteten til! mera än tjugu centner, ankomme på Vår Befallningshafvande att, om så nödigt anses, förordna tillsyningsman för krut-transportens beledsagande till bestämmelseorten på afsändarens bekostnad. Arfvode och resekostnad för sådan tillsyningsman bestämmes af Vår Befallningshafvande, derest ej öfverenskommelse derom med afsändaren uppgöres. Fordon, hvarpå krut forslas, skall föra röd flagg och må aldrig lemnäs utan tillsyn. Under färdandet genom stad eller köping får intet uppehåll ega rum.» Vid sistförflutne riksdag väcktes af motionären ett på samma skäl som i ofvanstående memorial grundadt och alldeles likartadt förslag, hvartill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i afgifvet betänkande M 47 tillstyrkte bifall hvad beträffade 20 och 21 <§§, men afstyrkte åtgärd i anledning af den yrkade ändringen af stadgandena om kruts transporterande sjöledes.
Rustningsskyldigheten, sorn varit särdeles besvärande, börjar dock nu att vinna lältUad, dels genom bättre tillgång å infödda Remonteoch dels genom 2:ne 28 — af de Rustande delta år vidtagne och af Kongl. Maj:ls Nådigst fastställda beslut, enligt hvilka Remonlerings-koslnaden framdeles kommer alt bestridas utur en gemensam Cassa, hvartill sammanskott lemnäs från och med nästkommande år, samt en Direction blifvit inrättad, hvilken, emot viss årlig afgift af de Rustande, ombesörjer afskaffande och lagning af beklädnadsoch inonderings-persedlarne m. m. för den här i Länet förlagda del af Kongl. Lif-Regementets Dragon-Corps. Religions-Lärarnes aflöning börjar, allt mer och mer, kännas besvärande, särdeles i anseende till det sätt, hvarpå den utgöres. Fasta öfverenskommelse!1 om Pastoraliernes godtgörande för en viss större tidelängd, finnas ännu blott i 5 Pastorater,1 nemi. i Åkerby och Jumkihls, Viksta, Fundbo, Upsala-Näs samt Öfveroch Ytter-Gran, hvilka vunnit Kongl. Maj:ts Nådiga stadfästelse; dock -äro flerestädes tillfälliga Contraeter derom imellan Församlingarne och deras Pastorer träffade» Fattig-underhållet är föga kännbart och utgöres, på många ställen, fastän, origtigt, af Magazins-fonder, soln ursprungligen varit bestämda för annat ändamål. Stundom rätt betydliga, men tillfälligare, afgifter medföra KyrkoPrestgårdsoch Tingshus-byggnader, Skallgång, Jagtredskapsoch Broars underhåll, m. m. x Tilt beräknande af värdet för de i Tabellen anförda oiiera och allmänna Besvär har ep och samma method icke kunnat säljas, ty dessa äro alltför olika i olika trakter. De från Fögderierna inkomma, mycket skiljaktiga uppgifter hafva alltså måst läggas lill grund derföre. Man bär skattat Soll* dat-undeihållet från too till 120
För den egentligen jordbrukande hémmansinnehafvaren skulle väl de skattebidrag synas vara minst betungande, sorn få utgöras i persedlar och med arbete: merendels föredrager dock äfven denne alt utgöra sina skaller till Kronan eller räntetagarcn med penningar, när sådant kail ske på skäliga vilkor; men samma anmärkning gäller icke om vissa presta tioner, sorn åtfölja hemmansbruket och äro af beskaffenhet alt nästan oundvikligen böra fullgöras in natura, nemligen med arbete, såsom väghållning och skjutsning med flere; och huru mycket tidens förändrade skick bidrager, i förening med tjenliga författningar, alt förändra begreppet om tyngden af sådane prestationer, kan bäst slutas af förhållandet med gästgifveri-skjutsen, deraf endast hållskjutsningen nu, af bonden åtminstone, i allmänhet anses såsom betungande, under det han gerna begagnar reser v -sk ju tsiiings-skyldig h eten, för att åt sig inbringa någon kontant inkomst genom den i sakernas närvarande ställning tillräckliga skjutslega!!. Kjono-brefbäringen åter, som vanligen beräknas - räknas lika med skjtitsiiings-prestalionen, är ett vida drygare onus, sedan all embets-brefväxiing blifvit i sednare lider mångdubbelt ökad emot förr; och ehuru hrefbäringsluren tidtals ombytes emellan de hemman inom hvarje ort, som äro så belägna, att de härvid kunna användas, och fastän den nogaste tillsyn eger rum emot krono-brefbäringens missbrukande, förs poijes likväl ofta klagan öfver det tryckande i brefbärings-skyldigheten.; men detta är oskiljaktigl från sjelfva saken och kan således icke annorledes afhjelpas,. än genom särskilde förmåners beviljande åt brefbäringsliemman. Emellertid har inom ett eller annat härad öfverenskommelse träffats, att genom frivilliga sammanskott bereda någon lindring i brefbärings-besväret. Såsom bihang, till upplysande af grunderne för persedlevärdets beräkning i labeilerne, medföljer slutligen vidfogade sammandrag öfver 1837 tili och med 1841 årens markegångar. c) Politie.
Det vid början af sistlidet år i Riksgälds-kontoret innestående belopp utaf de vid 1859 och 1860 års riksdag beviljade anslag till statens jern vägsanläggningar, 4,750,000 R:dr. har, på sätt sednast församlade Revisorer j sin berättelse sid. 56 uppgifvit, under Januari—Augusti månader nämnde år blifvit från Riksgälds-kontoret utbetaidt. Utaf de vid 1862 och 1863 års riksdag för statens jernvägsbyggnader anslagna medel, utgörande, utom den påräknade behållningen utaf statslånefondens ränte vinst, 27,896,000 R:dr, hafva följande belopp efter skedda reqvisitioner hittills blifvit från Riksgälds-kontoret utbetalda, nemligen. under Maj månad 1863 * R:dr 650,000 » Juni » *•••' * » 750,000 » Juli » •••• ® 1,015,000 » Augusti » » 750,000 » September » » 650,000 » Oktober » ■••• » 550,000 » November » » 200,000 R:dr 4,565,000 samt under Januari månad innevarande ar R:dr 1,900,000: » Februari » » 550,000: » Mars » » 350,000: » April » » 600,000: » Maj » » 1,300,000: » Juni » » 600,000: » Juli » » 750,000: Transport: 6,050,000: — 4,565,000: 83 - Transport: 6,050,000: — 4,565,000. under Augusti månad R:dr 750,000: — » September » » 977,000: — 7,777,000: tillsammans
Den nya lönen skulle blifva vid lägre skola 600 r:dr Och vid medelskola 800 r:dr. För högre skola skulle tillämpas den stat, som gäller för skolor med det ökade antal lärareplatser, som efter den nya lärarens tillsättning vid skolan kommer att finnas. Stockholm den 9 November 1847. F. O. Silfverstolpe. .86 Bil. N:o 4 Underdånigt förslag* til Upsala: Stat för ElesBieaitar-iäroverken. Eikestifiet. Stockholms Stad. Wadstena: Rektor 800: Transport: Mariestad: Borås: I Lärare i gymnastik 200 1 „ i säng 200 I „ i teckning . 150 550: 1 Adjunkt 9,750: 600: Eskilstuna: Askersund: V tVesterås Stift. Sala: lärare i gymnastik „ i säng „ i teckning . 150 150 150 Landskrona: Rektor 800: —• Helsingborg: Göthe - 97 Götheborgs stift. Götheborg: 1 lärare . Uddevalla: Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Prop. 1847. Carlstad: Philipstad’: Rektor Haparanda: Rektor 2 lärare, å 800: — 1 .. 101 1 lärare i gymnastik l „ i sång v Sundsvall: — I „ i teckning 150: — 7,700: 300: Stockholm 13,950: » 9,750: —- „ sex å 3,316: 32. 19,900: — Linköping . ... 13,950 Norrköping Wadstena 1,500 Wimmerby 1,500 — i Skara 13,950 Wenersborg Lund — Malmö 7,350: —. Christianstad 7,350: — • Helsingborg 3,316: 32. Ystad 32. Carlskrona 32. Carlshamn 3,316: 32. Landskrona 1,500: ~ 39,216: 32. Götheborg 10,550: Halmstad 3,316: 32. Calmar Carlstad 11,150 —. Åmål 3,316 32.
”Sant är väl”, tog sig vår värda fru mod att svara, ”att jag aldrig ansett som en börda, utan fastmer som ett stort nöje, att handleda min lilla Blenda. Men ” ”Jaså, nå det borde jag ha begripit! Du har i din enfald dernere i menlösheten på landet icke ens så mycket som tänkt på att du skulle vakta henne. Det är, min själ, lätt att vara mor på det sättet – men om flickan haft godt af en sådan efterlåtenhet här midt inne i ulf-landet, det, hade vi fått se, om ingen åtagit sig det öfverflödiga besväret.” ”Kära Regine Sofie, jag tycker du är icke mycket beskedlig mot mig nu! Jag vet ” ”Du är en gås, Emerentia – det var du från barndomen, det är du än i dag och det blir du till din död, och det kommer sig af de eländiga romanböckerna, som vridit om hufvudet på dig. Nånå, icke säger jag sådant der, när barnungen hör det; men sant är sant, och derföre skall du ha förtroende till mig, som vet hur det går till och hur faran står för dörren, när sysslolösa vettvillingar springa efter en vacker flicka.” ”Men jag har icke märkt till någon fara jag!” ”Så märk den nu då eller hvad menar du om de här tingestena?” Syster Regine Sofie pekade med en verklig meduseblick på de tre biljetterna, som hon kastat på bordet. ”Ja, icke vet jag hvad der står!” ”Men jag vet det! Hör på bara – så här lyder den första, som är skrifven till dig ” ”och som du öppnat?” ”Jaha, du, och äfven besvarat!” ”Besvarat? ”Alldeles, eftersom icke något hafs får passera i mitt hus, som i all sin dar varit ett ärbart hus!” Och fru Regine Sofie slog upp den första biljetten, och läste: ”Min nådigaste fru v. Kühlen! Sedan jag flera gånger haft den oturen att förgäfves söka herrskapet, då jag önskat få aflägga min uppvaktning, tager jag mig denna gång friheten att göra det skriftligen.
Under sin fortsättning från Upsala till Sala, kominer denna bana att på flera ställen genomskära en del af de norra orternas transportvägar och kan alltså der upphemta de från dessa orter kommande varor samt vidare fortskaffa desamma antingen söderut till Stockholm eller ock till rikets vestra delar. Från Sala skulle banan, såsom redan är angifvet, komma alt fortgå norrut öfver Dalelfven uppåt Dalarne till någon lämplig punkt å Gefle-Dala-jernvägen samt hufvudsakligen följa enahanda riktning, som den nuvarande varuforslingcn inom dessa orter. Från sagde punkt kan naturligtvis rörelsen utgrena sig veslerut till den nordliga delen af Dalarne vid och omkring sjön Siljan, samt österut till Gefle och Östersjön. Genom sin förening med Dala-Gefle-jernvägen skall den norra stambanan, i hvars närhet inga andra kommunikations-anstaller finnas alt tillgå, komma att i sig upptaga den hufVudsakligasle personoch varu-lrafiken mellan Gefle och Norrland äfvensom mellan största delen af Dalarne och Gestrikland samt hufvudsladen och landels öfriga provinser. Derjemte erbjuder Dala-GeÖe-jertivägen passande utgångspunkter för en framlida ytterligare utsträckning af det norra stambaue-syslemcl till de ännu mera nordligt belägna delarue af riket. Under förutsättning att Rikets Ständer dela Utskottets mening, angående vestra stambanans ledning, finner sig Utskottet således äfven kunna och böra förorda Kongl. Majlis, Nådiga förslag, att den stambana, som i den Kongl. Propositionen är betecknad med benämningen dea norra, ledes från hufvudsladen i en nära rakt nordlig riktning till Upsala, hvarigenom jernvägen mellan dessa 2:ne släder, enligt Kongl. Majlis Nådiga Proposition, blifver 2’ mil kortare*) och jernvägs-anläggningen såväl lill följd deraf, som i allseende till den gynsamma lokalen öster om Sigtuna-fjärden, vida mindre kostsam, än om densamma, enligt Kommittéens förslag, verkställes på vestra sidan af denna fjärd.
Och lägger der eld in, och kaster rökverk deruppå för Herranom i morgon. Hvilken som Herren utväljer, han vare helig; I göret allt för mycket, I Levi barn. Och Mose sade till Korah: Käre, hörer dock, I Levi barn; Är det eder icke nog, att Israels Gud hafver afskiljt eder ifrå den meniga Israel, att I skolen offra honom, så att I skolen tjena honom i Herrans tabernakels ämbete, och träda fram för menighetena till att tjena henne? Han hafver tagit dig, och alla dina bröder, Levi barn, samt med dig till sig, och I faren nu ock efter Presterskapet. Du och ditt hela parti gören uppror emot Herran: Hvad är Aaron, att I knorren emot honom? Och Mose sände bort och lät kalla Dathan och Abiram, Eliabs söner; men de sade: Vi komme intet ditupp. Är det icke nog, att du hafver fört oss utu landet, der mjölk och hannog uti flyter, att du skulle dräpa oss i öknene; skall du ännu dertill vara herre öfver oss? Skönliga hafver du fört oss in uti det land, der mjölk och hannog uti flyter, och hafver gifvit oss åkrar och vingårdar till arfvedel; vill du ock stinga folke ögonen ut? Vi komme intet ditupp. Då förgrymmade sig Mose ganska svårliga, och sade till Herran: Vänd dig icke till deras spisoffer; jag hafver icke tagit dem en åsna ifrå, och ingen af dem något gjort emot. Och han sade till Korah: Du och ditt hela parti skolen i morgon vara för Herranom, du, de ock, och Aaron. Och hvar tage sina rökopanno, och lägge rökverk deruppå, och går fram för Herran, hvar med sine panno, det äro tuhundrade och femtio pannor. Och hvardera tog sina panno, och lade der eld in, och kastade rökverk deruppå, och gingo in för dörrena af vittnesbördsens tabernakel; och Mose och Aaron desslikes. Och Korah församlade emot dem hela menighetena, inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel.
Efter så enkel organisation, kunde det Reglementariska uppgöras på ett qvartblad, samt ErabetsVerken redovisa inför Rikets Ständer de uppburne allmänna medlen. En hvar lärer lätteligen inse skilnaden emellan en sådan Anstalt, och vår förra förderfliga Magazinslnrättning. Saknande all instruction, drefs den, vid sina åtgärder, som en Rö, än hit och än dit, efter ögonblickets tillfälliga impuls; grundidéen var stor och nyttig; felen i dess utveckling och utförande må ej komma den till last. Vid medelmåttiga skördar skulle troligen Inrättningen icke besväras med något spanmålsköp, efter förenämnde låga priser; endast vid öfverflöd skulle den behöfva köpa; detta öfverflöd inträffar icke ofta, åtminstone icke utan afbrott, under vårt luftstreck; erfarenheten visar, att sällan tre, nästan aldrig fem allmänt ymniga år efter - Den 4 December f. m. 187 följa hvarandra; detta naturens egna correctiv är den säkraste borgen mot allt för hopade upplag, hälst ett enda svårt år uppslukar flera föregåendes öfverskott, realiserar varan, och lemnar ny fond till nya successiva uppköp. Det Creditiv Rikets .Ständer behaga anslå till denna Rörelse, kan, äfven till fullo begagnadt, aldrig hafva någon menlig inflytelse på Myntvärdet, och Bankosedeln, emedan dessa sedlar icke utlemnas annorlunda, än emot redbart} flyttbart och lätt realiseradt hypothek, det säkraste näst silfver och guld, så länge missväxter kunna öfvergå jorden, så länge hungrande magar icke låta sig afspisas med Stats-ekonomiska theoder.