Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln lill Lagutskottet remitlerat, har Herr Friherre Johan Albert Kantzow anfört, att, ehuru tiden nu icke torde vara inne, att alldeles borttaga det förhatliga bysättningstvånget, Molionairen likväl ansåg sig både kunna och böra föreslå deri ändring i Lagarne härom, att bysatt gäldenär, som till sina borgenärer all sin egendom af står, genast md ifrån bysättningshäktet lösgifvas, och att det derefter md bero af Domaren att pröfva, huruvida gäldenären må fritt vistas utom sitt hus eller icke. Lagutskottet, som tagit denna framställning i öfvervägande, anser bysättning ej kunna utur någon rättsgrund försvaras annorlunda, än såsom ett tvångsmedel, att förmå gäldenären, alt, så vidt möjligt är, utan uppehåll göra rätt för sig. Men detta skäl för bysättningens användande upphör, så snart gäldenärens egendom afträdes till concurs och bouppteckningens rigtighet af honom med ed fästes, dels emedan borgenärerne uti ernförmälde edgång och uti de för bedrägligt förhållande i concursmål stadgade straffbestämmelser, både för gäldenären och för den, som är honom i bedrägeriet behjelplig, ega all den säkerhet, som, -genom, lagens biträde, skäligen kan påräknas, alt icke, till förfång för Concursmassan, någon egendom varder undangömd, dels ock derföre, att gäldenären då mera är oberättigad att råda öfver boet, och således icke i tillfälle att uppfylla det anspråk, för hvilket han blifvit bysatt, samt icke eller skulle kunna återvinna sin frihet genom framlemnande af det gods, han möjligeh bade förstuckit, utan tvärtom, medelst yppande af ett sådant brott, ådroge sig svårare fängelse än förut, jemte en sträng bestraffning.
Alabaster, arbetad, ej specificerad Alun, alla slag Anis Antimonium, spiesglans och regulus Apelsiner Arsenik, till införsel af Apothekare, och, efter erhållet särskildt tillstånd af Kommerse-kollegium, för fabriksiurättniugar Aska: rå, af träd eller andra vegetabilier r . pott-: vallad eller oraffinerad raffinerad och kalcinerad Aloe, hänföres under Apothcksvaror. | Arrac; se Bränvin. Anchovis; se Fisk. Aska, lennoch bly-; se Tennaska. Argentan, eller Nysilfver; se Metaller, sammansatta. I Aska, koppar-; sc kopparskrot. Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. St:s Prat. 1850 & 1851. Askar och Dosor, tullbehandlas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvuksakligen bestå. af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen Assa Foetida Balsam: Kopaive-, Peruviansk och annan natif Anm. För flaskorna medgifves icke något afdrag i vigten. Sammets-, Sidenoch Halfsidenförtullas såsom Väfnader af dessa slag. Anm. Ingen skillnad i tullafgiften göres, om, uti halfsidenband, silket utgör blott en ringa beståndsdel, andra slas Barometrar, med eller utan fordral Bastmattor Beck Beckolja Ben, arbetade: ElfenHvalfiskandra slag Bensvart, Benkol eller Bister . Qvantitet för tullberäkningen. S Införselstull. Banko. R:dr sk. r;st Auripigment; se Färger. Balsam, Riga-; se Rigabalsam. Batist; se Väfnader. Benspån; hänföres under Spillning. Bilder, andra slag än konstnärsarbeten; se Slöjdevaror, ej specificerade. Biscuit; se Porslin. Bister; se Bensvart. 3 Qvantitet lnfrirselstull. beräkningen. Banko. R:dr sk. r:st Bernsten, arbetad: oinfattad 1 skalp.
Ad., huruvida en hevilla.förordp. bör vara en strafflag, och huruvida det således icke vore lämpligt att ur bevilln.förordn. borttaga den ifrågavar. straffbestämmelsen i sista mom. af denna §. Frih. Cederström, Thure: För min del får jag äfven instämma i det yttrande, som Hr von Hartmansdorff fällt, alt en straffbestämmelse i förevar. 3 3 § blifvit införd, hvilken det icke tillkommit Bevilln.Utsk. att föreslå, utan måste föreslås af LagUtsk. och sedan sanctioneras af K. M., emedan detta är ett mål af den beskaffenhet, att det skall afgöras af K. M. och icke beror ensamt af R. Sits lagstiftning. Ålen jag kan icke inskränka mig blott dertill, att endastyrka borttagande af sisla punkten, som börjar med orden: ''vägrar långifvare detta afdrag;” utan måste äfven yrka borttagande af följande mening i slutet af andra punkten: ”Domare och executorer åligger att, då rättegång eller lagsökning uppstår, ställa sig stadgandet härom till noga efterrättelse; och må dom eller utslag icke utfärdas förr än säker upplysning om verkställigheten af föregående stadgande blifvit inhemtad.’’ Det måste medföra en grufligt stor omgång i rättegången, om domaren skall söka att skaffa sig upplysning derom, huruvida, då lagsökning sker, bevillningsafdraget alltid har blifvit tillgodonjutet. Deraf skulle uppstå alt domaren måste flera gånger gifva uppskofs-utslag, hvilket är förbjudet.
Dvifetö ©tänbet roib febnaftc riEöbag antagit ben gjotba ftamfläUntngen om bejlpretö meb båtömanébefläbnaben öfroetflpttanbe på Kronan, meb några föt beraö bel betroib mebbelabe närmare be? ftämmctfcr / famt i od) för roetfflälligljeten anjlagiten fummel af l)ögft 28,000 Di:Dr, ^ar å\)ongl. 2Dkj:t i ämnet utfar Da t nåDig förorDning, meD förflänDiganDe Derjemte till ©ej; föefallningéhafmanDe i länen, att, i fråga om Det npa befläDnaDSfättet, voiD utlpfanDe fammanträ* Den f>öra tufi* od) rotehållare. Stiligt De ofroer förloppet f>ärroiD afgifna berättelfer, t>afroa 3,545 rotar antagit Det föränDraDe fättet för båtSmanS*befläDnaDenS utgöranDe. ©eDan å^ongl. SDlajit få möl forn EHiHeté feDnaft förfamlaDe söMn«w?oii. ©tänDer flaDgat
St:r vidtagna åtgärder, till undvikande af penninge-remisser med posterne emellan Stockholm och de orter der Banken har LåneKontor; N:o 112, ang:de förklaring af 26 Kap. 2 §:n ByggningaB:n samt ändring af samma Kapitels 3 g; N:o 113, ang:de omarbetning af K. Instruktionen för FörmyndareKammaren i Stockholm; samt 104 Den 15 Augusti. N:o 114, om uphäfvande af 1 och 2 mom. i 40 §:n af Fabriksoch HandtverksOrdn:n d. 22 Dec. 1846. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Const.Utsk:s nedannämnde d. 12 dennes på bordet lagda Memorial: N:o 23, med ani. af RiksSt:ns beslut rörande det af Const.- Utsk. uti Mern. N:o 13 framstälda förslag till ändring uti 12 §:n Reg:sF:n, ang:de StatsRådets hörande öfver afhandlingar och förbund med främmande makter; N:o 24, med ani. af RiksSt:ns beslut rörande det af Const.- Utsk. uti Mern. N:o 14 föreslagna tillägg till 12 §:n Reg:sF:n, att Konungen icke må utan E. St:rs samtycke blifva regerande Furste af utlänsk stat; och N:o 23, med ani. af RiksSt:ns beslut rörande det af Const.- Utsk. uti Mern. N:o 15 framstälda förslag till ändring uti 72 §n Reg:sF:n, ang:de inlösen af R. St:rs Banks sedlar. Föredrogos och lades lill handlingarne Const.Utsk:s nedannämnde d. 12 dennes på bordet lagda Memorial: N:o 26, med ani. af RiksSt:ns beslut rörande de af Const.- Utsk. uti Mern.
Af Riksgälds-kontoret skola de kostnader godtgöras, hvilka erfordras för samlandet och ulgifvandel från trycket samt utdelandet till vederbörande embetsmyndigheter och församlingar af de för hvarje serskildt regemente eller korps uppgjorda ursprungliga kneckte-kontr akterna, jemte de Kongl, fastställelse-resolutionerna å samma kontrakter, äfvensom deruti sedermera tillkomna förändringar och tillägg. B) Under 1844 och 1845 års riksdag beviljade, men ännu icke bestridda stals-utgifler. § 66. Återstoden af den, för beredande af odlingsföretag medelst utdikningar och a/lappningar aj sanka trakter samt sjöar, vid ofvannämnde riksdag, till Kongl. Maj:ts nådiga disposition anvisade summa 150,000 R:dr, hvilken återstod, efter afdrag af hvad som häraf, enligt Kongl. Maj:ts eller Rikets Ständers beslut, icke kommer att utgå, vid nästlidne Juli månads början, utgjorde tretusen niohundrasextionio Riksdaler 3.2 sk., bör af Riksgälds-kontoret utbetalas, under iakttagande af de, i afseende på sättet och vilkoren för dessa medels lyftning, uti nedanstående 68 § meddelade föreskrifter. § 67. Det belopp, som hittills icke utbekommits och till följd af meddelade beslut, fortfarande skall i föreskrifven ordning tillhandahållas utaf de medel, Rikets åren 1844 och 1845 församlade Ständer anslogo, för att, enligt Kongl.
För närvarande finnas endast tvänne sådana hingstar stationerade härstädes, deraf en från Strömsholm, tillhörande kronan, och den andra tillhörig husbållnings-sällskapet. Emellertid försäljas ifrån Dahlsland årligen 2 till 300 föl, som vanligen inköpas af allmogen uti Westergöthland och Bohus län. Fårafveln är ganska betydlig i det bela. De får, som af allmogen uppdragas för eget behof till föda och beklädnad eller ock till afsalu, äro merendels grofulliga, af Svenskt eller blandadt slag. Finulliga, ursprungligen af Tysk eller Spansk race, underhållas äfven, i synnerhet hos ståndspersoner; hvarförutan Schäferier af Electoralrace under sednare åren blifvit anlagda på ett par ställen, nämligen å Gräfsnäs och Rånnums säterier. Den förminskning, allmogens fårhjordar lidit genom sjukdomar efter de våta somrarne vid slutet af förra och början af detta qvinqvennium, har sedermera blifvit någorlunda ersatt genom ny afvel. \ 14 Getter finnas ännu i bergsoch skogstrakterne inom de mest nordliga och mest sydliga delarne af länet; men för öfrigt äro dessa kreatur afskaflfade, såsom skadedjur i den mån jordbruket vunnit förkofran. Svin uppfödas till betydlig mängd uli de seminanla delarne af länet; och äfven annorstädes för husbehof deraf träffas på somliga ställen goda racer. Af fjäderfä finnas i allmänhet gäss och höns. Gåsafveln är icke obetydlig på södra Dahlsland och å slättbygden af Westergöthland, utan lemnar årligen öfverskott lill afsalu. Att boskapsafveln tilltagit öfver hufvud, om icke fullkomligen i bredd med jordbruket, åtminstone betydligt visar sig af alla förhållanden och är äfven naturligt, då dessa näringar hafva 'på hvarannan en beständig vexelverkan, så att den enas förkofran gifver medel vid handen till den andras.
Jag tror icke på della palliativ; skälen för denna tro äro för vidlyftiga att här upprepa, de erbjuda sig sjelfmant för eftertankan. Den reflection torde likväl tillåtas mig vid detta stadgande, i synnerhet gällande för Lagstiftning i allmänhet: att Lagens kraft ytterst stödjer sig på folkets öfvertygelse om dess nytta och rättvisa. En Lag, der orättvisan faller i ögonen, äfven på den enfalldigaste, blir förhatlig, föraktas och med detsamma öf. verträdes. Jag vågar således vördsammast tillstyrka , att denna paragraph må från förslaget helt och hållet uteslutas. Genom stadgandet uti 55 §.: ”Ej må köpare till vittne åberopas eller för ojäfvig antagas ifråga om det bränvin, han sjelf sig tillhandlat /’ hafva Höglofl. Utskotten, efter mitt bedömande, lagt ett nästan uteslutande hinder för upptäckt och bevisning af lönnkrögeri. Till grund för detta stadgande har man velat antaga: dels att köparen vore delaktig i säljarens brott, och dels alt, med köparens godkännande såsom vittne, tillfälle bereddes honom att tillika vara angifvare. Hvad första omständigheten angår, eller köparens delaktighet i lönnkrögarens förseelse, så torde den erinran böra ega rum, att Lagen, för bestraffning af delaktighet i brott, förutsatt jemte den handlandes fria vilja, att den ifrågavarande gerningen till sin beskaffenhet är så qvalificerad, att den i gerningen deltagande kan deraf inse och finna den agerande hufvudpersonens brottsliga förfarande, eller att ett verkligt lagbrott föröfvas. Detta inträffar likväl icke i frågan om oloflig bränvins-försäljning. Man föreställe t. ex. en resande, som, i behof af förtäring, efter anvisning, inträder uti elt hus, der sådant kan fås. Hans första omsorg är visserligen ieke att utforska om det anvista stället är en lofgifven eller en lönnkrog. Detta interesserar honom föga att veta, emedan det är säljaren, i fall af oloflig försäljning, som är straffbar, och icke köparen.
Huru är det nu rimligt, att hos en sådan person, och under dylika förhållanden, en så afvita idee kunnat upprinna och mogna: och detta endast af det lösa motivet, att hon sett sina föräldrars äktenskap vara olyckligt? Hela hennes galna theori har endast sin grund i en kall egennytta. Herr Furumo har sjelf på ett annat ställe sagt så vackert: ”Hvad är våga älska? – Det är att kunna dö”. Hade nu Sara för sin Sergeant hyst någon annan tillgifvenhet än blott sinnlig lusta, så hade hon väl kunnat våga sina glasbitar och sitt arma kitt! Hvem tänker på sådana förskansningar, när man är rigtigt kär; hvem förutser då, att man engång kan komma hvarandra i håret? och att det då är godt, att man icke är ”hopläst”? Jag frågar nu: är detta en äkta kärlek? Jag frågar vidare: är detta en svensk flicka? – Kommen J ihåg, mina vänner, att Furumo i ”Fattigdomen” påstår att före honom ingen svensk poet, ingen svensk romanförfattare hittills funnits, som tecknat svenska seder och svenska sinnelag, och att ”ingen röst ur landet sjelf tycks höras ur deras arbeten.” Skall nu denna fräcka, prosaiska, sophistiska Sara vara mönstret för den äkta svenska qvinnobildningen? Är då det, som vi hittills ansett för religion och moralitet, intet annat än ”en tusenårig osanning”, – ett ”oupphörligt hyckleri”? Skall detta Saras påfund vara ett af den nya tidens försök till en ”räddning af det sköna och oskyldiga i grunden för vår tanke” – till ”upplifvandet af det i sanning goda” – af ”en i årtusenden misskänd himmel” – af bemödandet att ”finna harmonien emellan verklig, ren sed, och verklig, ren lycka”? Jag citerar ur inledningen. Hvilka colossala förvillelser! Här, sid. 7, anmärkte Julianus, gifves också en vink om, att när vi så handla, ”följa vi Christus”. Ja, ser du, återtog Hofmarskalken, när en man af snille börjar vurma, så gör han det med besked; men vid det här lär det ändå inte komma att stadna. Vet ni hvad, go vänner, hvad brefvet från Leonhard innehåller?
Då Utskottet genom sitt tillstyrkande, att Rikets Ständer måtte såsom arfvode till en adjungerad Ledamot i Kongl. Svea Hof-rätt låta uppföra det af Kongl. Maj:t äskade belopp, 1,500 R:dr, att intill nästa Riksdag utgå, enligt hvad det afgifne Utlåtandet utvisar, åsyftat att förekomma hvarje anspråk från denna Ledamots sida, att, i fall af en Hof-rätternes förändrade organisation, icke kunna förflyttas till tjenstgöring å annan ort, måste Utskottet äfven medgifva, att samma ändamål kan vinnas derigenom, att ett sådant förbehåll, som hos Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet blifvit föreslaget, införes i fullmaglen; men enär Utlåtandet i denna punkt blifvit af Borgareoch Bondestånden bifallet, finnér Utskottet sig böra vidblifva sitt redan afgifne tillstyrkande. Vid Tredje punkten, som angår löne-anslag för Fyra nya Ledamöter inom Kongl. Götha Hof-rätt, hafva enahanda anmärkningar, som vid den föregående, blifvit väckte hos Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet, hvaremot äfven denna punkt af Borgareoch Bondestånden bifallits; och får Utskottet följaktligen, under åberopande af hvad här ofvan blifvit anfördt, vidblifva sitt förra yttrande.
Så vidt jag kan fatta, så står äfven denna paragraf i sammanhang med de föreg:de, och torde således in bjudningen äfven å denna punkt afslås. Det förut fattade beslutet vidblefs och inbjudningen lades till handlingarne. § 28. Gr. Liljencrants: Då denna del af författnm förevar till öfverläggning hos R. o. Ad., kan jag icke påminna mig att det var någon enda röst, som höjde sig lör nedsättning af de för kontrollörerna bestämda arfvoden, hvarken vid förra riksdagen eller vid den innev:de. Jag förmodar således, att det finnes Den 13 Maj e. m. 351 tillräckliga anledningar att icke fästa det minsta afseende vid denna inbjudning. R. o. Ad. fattade enahanda beslut som i afseende å de föregående“§§:ne. § 40. frHr von Koch: Denna paragraf står påtagligen i sammanhang med den föregående, och bör således, till följd deraf, läggas till handlingarne. Jemväl i afseende å denna § vidblef Ståndet sitt förra beslut, och lade inbjudningen till handlingarne. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande LagUtsk:ts den 2 och 8 dennes bordlagde Betänk. N:o 33, i anledning af väckta motioner om förändring i stadgandena ang:de giftomannarätt. Utsk:ts första hemställan. Gr. Sparre, Erik: Ifrågavarande förslag har vid alla föregående riksdagar, då det blifvit väckt, blifvit af R. o. Ad. alslaget, och jag är af den öfvertygelse att detta äfven nu bör ske. Jag har i sådant ändamål mot Utsk:ts beslut anmält min reservation, deri jag anfört de hufvudsakligaste skäl, som tala för ett sådant afslag. Jag vill endast tillägga, att den omständigheten att qvinnan förklarats vara myndig att sjelf sköta sina egodelar vid 25 år, alldeles icke medlör det resultat att hon icke bör inhemta giftomans mening i fråga om valet af make.
Om fag kunde förmoda, att igenom bifall till den motion Herr Grefwe De ia OarMe nu sednast Stort, sinnena pä dista willtor kunde närmare förenas, ställe jag gerna för min del samtycka till vensamma, och min ranke är således icke alt neka Remisten; men dä jag tror, att cj nägot är gjordt vermed för werklighecen, sär jag endast tillägga, det jag förmodar, att enär Ridderst>.'pet och Adel» skulle anse sig kunna och wilja göra uppoffring af sing rättigheter, borde den Åtminstone ej förenäs med wilkoret af en Allmän resning och ny statt, läggning af all jord, som skulle lända en stor del Medborgare och i synnerhet Bonde,Ständer till skada; att den, som kunde anse sig haswa fördel af jordens lika bestatming bör emedlertid betänka, att de nya bewillninge-grunderna göra en jämkning, svm till en betydlig del ersätter den andra olikheten, och att i samma mon grundränta pä den jord, som hittills warit fri dmjrän, skulle införas, blefwe vck - Dm 15 Januarii. 797 ock>ä ägorens behällna inkomst sä mycket mindre, och dest bewill ings afgift således i lamma förhällande lä mycker ringare. Mä detta exempel tjena att bewisa, att wid ett rubbande as sakernas waronde ordning, är mindre att winna än man förmodar, allder ärRegrrmgens wiehrtcchDetz styrka att t laglig ordning werka, att dek är de warande Angarö helgd, icke'en total vmstapning, som utgör Samhällets säkerhet och försäkrar bestånd samt Medborgares wäl. Herr von Lckulirienbeim, Osvil, Jag har j al! mrn tid nitälskar för populaira principer, och borde således t hulwubsaken öfwcri.nsftämma med den af Herr Grefwe Oe >L L-n-Nw wid förra Plenum gjorda motton. I öswerensstämmefsc med sädane grundiatler, hor jag wid detta Riksmöte, som Protocollen utwifa, tillstyrkt, arc Högloft.
Utskottets i 70:de punkten af Utlåtandet N:o 123 gjorda afstyrkande af en hos Borgare-Ståndet väckt motion om anslag till lön för anställande inom Helsingland af en Veterinärläkare, med station å den ort inom provinsen, som af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, efter pröfning af sig dervid företeende omständigheter, framdeles kunde bestämmas, är af Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet godkändt; hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden bifallit omförmälda motion. I anledning häraf och med erinran, att, genom Rikets Ständers godkännande af Utskottets i 69 punkten af förberörda Utlåtande gjorda hemställan, de å stat uppförda Veterinärläkarnes arfvoden, nu utgörande 300 R:dr, äro bestämda att från och med början af nästa statsreglerings-period utgå med 500 R:dr, har Utskottet ansett sig böra, i öfverensstämmelse härmed, för omröstning i förstärkt Stats-Utskott angående förevarande fråga, föreslå en voterings-proposition af följande lydelse: "Den, som godkänner Stats-Utskottets afstyrkande af väckt motion om anslag till lön för en Veterinärläkare inom Helsingeland, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer för anställande inom nämnde provins af en Veterinärläkare med station å den ort, som af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, efter pröfning af sig dervid företeende omständigheter, framdeles kan bestämmas, beviljat ett årligt arfvode af 500 R:dr.” Stats-Utskottets Memorial N:o 195. 11 18:o. Uti 81 punkten, mom. litt. n) af Utlåtandet N:o 123, hade Utskottet, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga begäran om tillökning i anslaget för Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademien, bland annat, hvarom fråga nu icke är, tillstyrkt, att Rikets
Uppgift på de af Rikets Ständer till Kammar-Epeditionen af Kgl. Maj:ts Cancellie, under sist förflutne Riksdag, ingifne underdåniga Skrifvelse^ jemte anteckning af den åtgärd, dervid blifvit lagd. r. Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Handlanden Lorents underdåniga anhållan, att en till honom upplåten jordrymd af Elfsborgs Kungs Ladugård , af åtta Tunne5|| Kapplands vidd, hvarå Porterbryggeri och Sockerbruk blifvit af honom anlagde, måtte, emot vissa vilkor, få af honom till Skatte köpas. Genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 22 April 1823, har Kammar-Collegium fått befallning, att å ifrågavarande Lägenhet, emot de stadgade vilkoren, för Lorent vanligt Skattebref utfärda. a. — om upphörande af den Provisoriska Läns-Styrelsen på Öland vid 1824 års slut. Bil. t■ R. St. Just. Omb.ns Eml.-Ber. t 2.'Cl H.'t. 2 Bil. 1.11. St. Just. Oml.ns Emb.-Ber. il. 4 Nov. 1828. Genom Nådigt Bref den 6:te Maji 1823 har Kongl. Maj:t bifallit, att Öländska Läns-Styrelsen med år 1824 skulle upphöra. 3. — att all fråga om inlösen af de så kallade Schlegelska Godsen i Halland , på grund af Kronans rätt dertill, måtte förfalla, samt innehafvarne deraf åtnjuta i sin egandeoch hesittnings-rätt lika trygghet, som på all annan jord i Riket. Genom Nådigt Bref af den 22 Maji 1823, har Kammar-Collegium erhållit underrättelse om Rikets Ständers, i enlighet med Kongl. Majrts Nådiga Proposition, sålunda fattade Beslut. 4. — med hemställan att allmogen uti Sju-Härader af Malmöhus
Otto Magnus Liljesvärd född 1767 d. 27 Juni, son af aflidne löjtnanten Magnus Gabriel Liljesvärd, samt Magnus Fredrik Liljesvärd född 1771 d. 25 September, son af hofjägmästaren Gustaf Magnus Liljesvärd, begge af äldre gren än fullmaktsutgifvaren. Om desse 2:ne personer, af hvilka den ena om han lefde skulle vara öfver 80 och den andra öfver 76 år, finnes dock å genealogien intet annat antecknadt, än deras födelsedagar. På grund af nu anmälde förhållande, har Ridd.Utsk. vägrat utlemna pollett till fullmaktsinnehafvaren, men då härtill kommer, att bemälte fullmaktsutgifvare i bifogadt bref till fullmaktsinnehafvaren förklarat, på denne sednares erinran om anteckningarne i Ridd.arkivet, att han icke hade sig bekant det någon äldre af hans namn på manssidan vore lefvande, så anhålles vördsamt, med stöd af 15 § Ridd.Ordnm, att H. R. o. Ad. ville besluta, om pollett för omförmälde fullmakt får meddelas. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att vid det förhållande, som här inträffade, då de å_ genealogien öfver Adliga ätten Liljesvärd, såsom hufvudman och Äldste Ättéman antecknade personer befunnes vara födde den ena för 80 och den andra för 76 år sedan, samt all underrättelse om dem saknades, R. o. Ad. ofta medgifvit närmaste ättemannen att utöfva hufvudmannarätten; hvadan Hr Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade tillåta att ifrågavar. af kaptenen Carl Fredr. Liljesvärd utgifna fullmakt må såsom gällande antagas. Ropades Ja. Föredrogs men lades, på begäran af Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr., och Frih. Cederström, Claes Rudolf, ånyo 15* 228 Den 29 Januari. på bordet StatsUtsk:s d. 26 dennes bordlagda utlåt. N:o 20, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R.