Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
V ä n n e r vill den bjuda åt d e ensamma, skydd åt d e frestade o c h åt d e bättre lottade ett tillfälle att i n o m ett organiseradt arbete tjäna sina medmänniskor. Ä f v e n d e ungas intellektuella lif vill föreningen väcka o c h stärka; m e n föreningen har funnit, att, särskildt då det gäller de m i n d r e bildade, bibeln o c h den andliga litteraturen äfven därvidlag äro de bästa hjälpmedlen. På det religiösa området finner den mindre bildade lättast tillfredsställelse för sina intellektuella o c h estetiska behof. Denna iakttagelse förklarar i någon mån K. F. U. K:s exklusivt-religiösa verksamhet i allmänhet. » Men i ett s o m m a r h e m », säger någon, » där b o r d e väl vara plats för tillfredsställande äfven af andra behof. Där vilja vi se u n g d o m e n riktigt ung, fri och glad åt lifvet. » Alldeles riktigt. M e n o m det ej blir fallet, så kan felet, såsom redan är sagdt, ligga mera hos tillfälliga omständigheter än h o s föreningens principer. Äfven o m d e ledande vilja bibringa medlemmarna en sund uppfattning af ungdomslifvet, ja, af hela det brokiga människolifvet, så är det ingen lätt sak att skapa icke blott en kristlig u n g d o m, utan därtill en u n g d o m, s o m förstått och fullt tillägnat sig det stora o c h vanskliga o r d e t: » Allt är det edert. &gt; Låt oss söka att sätta oss in i e n ung flickas ställning, en af gästerna på ett s o m m a r h e m. Vintern är lång o c h tar alla krafter i anspråk. Hvarje v e c k a bjuder arbetsdagar af 8 till 10 eller 12 timmars arbete. D e n unga flickan har kanske sökt tillfredsställelse för sina så naturliga behof af glädje i mer eller mindre farliga tidsfördrif. H o n har emellertid förts till K. F. U. K:s möten. Där ser hon jämnåriga, s o m söka tillfredsställelse för alldeles samma b e h o f i helt andra ting.
Bankens säkerhet sådant fordrar, kunna kreditiven uppsägas till inbetalning inom 3 månader, i den ordning 3:dje punkten i utlåtandet JVS 61 bestämmer. Som den för nuvarande Privat-banker meddelade oktrojtid icke före nästa riksdag löper till ända, samt det ej eller är anledning förmoda, att någondera af berörda Banker skall före nämnda tid upphöra, hade Utskottet uti 78 punkten tillstyrkt, att afdelningen S utaf Banko-reglementets 6 art., som uppgifver sättet för fyllande af Privat-bankernas sedelutgifning, i fall en eller flere af dem 8 Banko-Utskottets Utlåtande N:o, 60. skulle innan nästa (innevarande) riksdag indraga deras rörelse, för att vid oktrojtidens slut upphöra, måtte från Banko-reglementejt få uteslutas. Omförmälde punkt, af Borgare-ståndet bifallen, har återremitterats af de öfriga Riks-stånden. Vid den öfverläggning, som föranledt återremissen, är vordet anmärkt, att, då möjligen det kunde inträffa, att någon Privat-bank före nästa riksdag uppbör, vore det ock angeläget, att Banken ersatte den derigenom indragna rörelsen, pä det att orten, der Privat-banken funnits, icke måtte deraf alltför mycket lida. Det kunde äfven tänkas, att en Privat-bank, som måste inställa sina operationer, inverkade så menligt på de öfriga, att, i händelse Riksbanken ej med biträde mellankomne, staten skulle deraf skadas. Riks-banken behöfde icke för en dylik mellankomst det stora belopp af 5 millioner r:dr, nuvarande föreskrifter bestämma. En summa al 1 å 2 millioner r:dr vore tillfyllest, då hjelpen blefve i rätta ögonblicket använd.
Regementerne anmält sig att begagna Kongl. Maj:ts Nådiga tillbud, att med lika Löningsvilkor qvarstadna i Svensk tjenst, samt blifvit i anledning deraf upptagne å den Lista på sådane Tjenstemän, sorn Herr General-Lieute-? 179° SlatsUtskottets Betänkanden. nanten i underdånighet qfversåndt hvarefter och sedan de genom hans forsorg till Sverige transporterade, blifvit enligt Kongl. Brefvet den 23 Januarii 1816 placerade till tjenstgöring vid Konungens Eget Vårfvade Regemente, deras aflöning genom Kongl. Brefvet den 21 Maji samma år anvistes å Tredje Hufvud Tittelns Besparingar och bestämdes till Lön-villkor svarande mot hvad de i Pommern innehaft. Detta intråffade sedan jemnvål med 3:ne andre från Pommern öfverkomne Tjenstemän. Redan vid 1812 års Riksdag hade, på sått Kongl. Brefvet den 2 7 October samma år innehåller, Riksens Stander, med afseende å det lidande Befålet vid de arne Pommerske Regeinenterne öfvergått, då det genom i Pommern timade händelser blifvit beröfvadt sina Bestålningar och inkomster af berörde Land, anvist 20,000 R;dr å Allmänna Indragnings-Staten, för att anvåndås till Expectance Löner in. m. för de Officerare af desse Regementer, som till qvarblifvande och tjenstgöring i Sverige sig till äfven t yrs inställde och med Lagliga bevis styrkte, att de icke fått eiler finge uppbara de vid nämnde Regementer dem tillkommande Löner; och då sedermera Pommerska Landet med Regementerne formeligen altråddes till Preussen, hvarvid Officerarne i Allmänhet derstädes Stats-Utskoltets Betäukanden. 1791 qvarstadnade, blef omformälde Fond vid 1813 års Riksdag använd, men derutaf 10,000
Jag tror mig derföre haft anledning till den framställning jag gjordt och jag vågar hemställa, om, då jag gjorde anmärkning emot de Anföranden af enskildta händelser, sorn funnos uti Friherre Staels och Herr Grönhagens Motioner, jag hade för afsigt att kränka yttrande - Rätten eller att hindra det Ridderskapets och Adelns tid skulle upptagas af ämnen, främmande för dess befattning. Ridderskapet och Adeln alltid rättvis, då dess begrepp icke missledas, gillade en erindran, som ögonblickets intryck hade påkallat, och Lagen9 föreskrifter syntes för hvar man tydhga. Jag hoppas de äfven hädanefter skola blifva det och utbeder mig att vid Justering af Protocoliet få närmare utveckla de grundsatser, som ligJUdd. och Ad. Fröt. lil B. f, 6. 34 JDen 2 Felruarii. ga till grund för hvad jag anfördt. Jag är för öfrigt icke den som önskar att undandraga de Administrerande* åtgärder den Allmänna upp-, inärksamheten. — Jag hatar visknings perioden och skall veta att säga sanningen bade här och annorstädes. Många yttrade härtill deras bifal. Friherre Cederström, Jocob: Det är icke möjligt att en Lag kan framställa tydliga och bestämda Stadganden för alla intiäffande händelser, hvadan slutledning understundom kan ' blifva nödig. Men då Lagen är tydlig och klar, bör någon slutledning eller förklaring alldeles icke komma i fråga. 83 §• Regeringsformen lyder sålunda: ’’Ej må någon för framtiden gällande förklaring af Grundlagarne stadgas, utan på det särt som enligt föregående tvänne §. §. vid ändringar i dem iagttagas bör, Efter deras ordalydelse skola de i hvarje serskildt fall tillämpas.” När nu ordalydelsen i 90 §. Regerings-Formen är fullkomligt tydlig, 6å anser jag för min del samma ordalydelse böra utan all Slutledning och Förklaring till efterrättelse följas samt att således de, hvilka emot Beslutet, som Ridderskapet och Adeln enligt 90 §. fattat, sig reserverat, dertill saknat anledning.
Så skall Presten besvärja qvinnona med sådana förbannelse, och skall säga till henne: Herren sätte dig i förbannelse och till en ed ibland ditt folk; så att Herren låter förfalla dina länder, och din buk svälla. Så gånge nu det förbannade vattnet i ditt lif, så att din buk sväller, och dina länder förfalla. Och qvinnan skall säga: Amen, amen. Och så skall Presten skrifva denna förbannelsen på en sedel, och två det af med vattnet; Och skall gifva qvinnone dricka af det bittra förbannade vattnet; och när det bittra förbannade vattnet är gånget uti henne; Då skall Presten taga det misstankaoffret af hennes hand, och veftoffra det för Herranom till ett spisoffer, och offrat uppå altaret. Han skall taga en hand full af spisoffret till hennes åminnelse, och bränna det upp på altaret, och derefter gifva qvinnone dricka vattnet. Och när hon hafver druckit vattnet, om hon är oren, och hafver sig emot sin man förbrutit; så skall det förbannade vattnet gå in i henne, och vara henne bittert, så att buken sväller på henne, och länderna förfalla; och den qvinna skall vara till en förbannelse ibland hennes folk. Är samma qvinna intet orenad, utan är ren; så skall det intet skada henne, så att hon ju må varda hafvandes. Detta är misstankas lag, när en qvinna förlöper sin man och varder oren; Eller när en misstankoande upptänder en man, att han misstänker sina hustru, att han skall ställa henne inför Herran; och Presten göre med henne allt efter denna lagen. Och mannen skall vara utan skuld för den missgerning, men qvinnan skall bära sin skuld. Och Herren talade med Mose, och sade: Tala till Israels barn, och säg till dem: Om en man eller qvinna gör Herranom ett besynnerligt löfte till återhåll; Han skall hålla sig ifrå vin och starka drycker; vinättiko och starka dryckers ättiko skall han ock icke dricka, ej heller det af vinbär gjordt varder; han skall hvarken färsk eller torr vinbär äta.
– Såsnart vi sågo honom, fortfor Johanna hviskande, – sade jag till Petrus: Skynda dig efter honom och se, hvart han går! Jag är så grufligt nyfiken och vill nödvändigt veta det ... – Du nämnde väl icke, att någon annan än du ... – Nej, kära fröken, afbröt henne Johanna och sänkte sina ögon för Marias forskande blick, – jag måtte väl veta, att fröken icke bryr sig om, hvad herr Adolf gör! Jag sade derför till Petrus ... – Och hvad gjorde han? – Jo, han svarade: Eftersom du är nyfiken, skall jag visst uträtta den saken åt dig ... Och dermed smög han efter unge friherren. Men nu kommer det förskräckliga. Kan fröken gissa, hvart friherren gick? Jo, in till Ingrid på Tallmossen! Det är ju fasligt! Han är bestämdt förhexad af den ohyggliga trollpackan. Huru skulle han annars ... – Såg Petrus honom gå dit in? frågade fröken Skytte och sänkte i detta ögonblick sjelf sina ögon mot golfvet. – Ja, visst gjorde han det. Och han såg väl mer än det, ty då han hade läst en bön och tagit mod till sig, gick han fram och tittade in genom rutan. Vid spiseln satt den gamla käringen; bredvid henne stod den lilla hexan, hennes dotter, den der bleka och fula Ellen, men herr Adolf gick fram och tillbaka på golfvet med långa steg. Under bordet tyckte Petrus, att en stor orm låg hopkrupen. De samtalade med hvarandra, men Petrus kunde icke riktigt höra hvad de sade. Men bäst de samtalade, tog den lilla hexan herr Adolf i famn ... Kan fröken tänka sig maken? och herr Adolf slog sina armar kring hennes hals och kysste henne och sade till henne något, som helt säkert var mycket kärvänligt ... – Tyst, inföll Maria häftigt, – jag vill icke höra mer! Hon sökte bekämpa den storm, som denna berättelse väckt i hennes hjerta, men dukade under vid försöket. Hufvudet sjönk mot barmen, som höjdes och sänktes vid hvarje andedrag, och lockarne föllo i rika böljor ned öfver hennes ansigte, för att välvilligt dölja den dödliga blekhet, som betäckt detsamma. – Min Gud!
Bih. till R. St. Brot, igag — !%*>)■ 9-de Samt, 14 JVrol, Ut dr. d. ,? Dee. sg.s, S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Expö» ditions-Utskottets den 27 sisth November afgifna samt den 4 dennes e. m. pä bordet lagda Memorial, angående antagande af en Cancellist S. D. Vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets den 27 sistlidne JNovember afJåtna, samt den 4 dennes e. m. på bordet lagda, Memorial, angående tryckning och utdelning bland Riks-Standens Ledamöter af Bihanget till RiksStåndens Protocoll, blef samma Memorial, i anledning af de utaf Herr Cederschöld, Per Gustaff och Herr von Hartmansdorff, Augnst, dervid gjorde anmärkningar, till Expeditions-Utskottst återremitterad,. Afskrift, Orsakerne, hvarföre tryckningen af Utskot~ tens Betänkande vid sistbdne Riksdag ej han» hålla jemna steg med ärendenas gång, -voro dels den, att tryckningen skulle för samtlige Utskottens Betänkanden verkställas af det enda Expeditions-Utskottet, och dels den, att hela Samlingen föc hvarje Utskott skulle fortgå i en och samma nummerföljd. Helt annorlunda måwé förhållandet blifva, örn, såsom min mening varit, hvarje Utskott sjelf besörjde tryckningen af sina Betänkanden, samt hvarje Betänkande hnge sin egen nummerföljds så att ett ProtUt dr. d. t Dec. jg3&, ioy och samma Utskott kunde på en gång trycka mångfalldiga Betankanden till ocit med på serskildta Tiyckerier. I annat fall skulle saken äfven nu misslyckas. Den tillökning i Expeditions-Utskottets betjening, sorn Utskottet omnämner för Correcturläsning lärer linnas .öfve: flodig, derest hvarje Utskott sjelf ombesörjer tryckningen af sina egna Betänkanden, Vid H-öglofl.
St. Prot. ISS3 & HSi. 3 Sami 1S Haft. 2 10 Konslilulions-Ulskollels Memorial, N:o 47. om Regeringen förordna, skulle detta åliggande hädanefter tillhöra Regent eller Interims-Regering; i afseende hvarå, derest sådan kallelses verkställande underlätes af Regent eller Interims-Regering, borde förfaras såsom för sådant fall i hvartdera Rikets Grundlag vore stadgadt. Konstitutions-Utskottet, som nu har att, jemlikt 81 § Regerings-Formen, afgifva Utlåtande om Kongl. Maj:ts ofvananförda Nådiga förslag till ändringar i Grundlagarne, finnér dervid, att ehuru, enligt hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innehåller, först vid nästinstundande Riksdag skall till Rikets Ständers pröfning öfverlemnas förslag till de förändrade stad gauden i Riks-akten, af hvilka berörde ändringar i Svenska Grundlagarne skulle blifva en nödvändig följd, Utskottets bedömande måste omfatta sjelfva frågan om giltigheten af de grunder, på hvilka dessa förändringar i Riks-akten skulle anses vara erforderliga, så att frågan om Grundlagarnes förändring må, i och för sig, vara i föreskrifven ordning å Utskottets sida medelst hufvudsakligt utlåtande till afgörande förberedd. Häraf föijer, att, hvilken särskild behandling ock må komma att gifvas åt den blifvande frågan om Riks-aktens förändrande, allt hvad som kan komma att på bedömandet af förslaget om grundlagsändring inverka, såsom möjligen innefattande skäl till medgifvande af en grundlagsändring, som tilläfventyrs icke vore af Svenska Stats-författningen i och för sig och af våra inhemska förhållanden i öfrigt påkallad, nu kan och bör af Utskottet tagas i betraktande.
O c h dröjde han ingenstädes på vägen, så att han i n o m få dagar var på V i s i n g s ö, utan tvifvel i den mening, att han fruktade, det m o r m o r skulle sända någon efter d e m. Men m o r m o r var j u allena hemma, och hennes magar o c h u n g e söner voro intet så när, att h o n kunde hafva något bistånd af d e m. När gref Erik k o m till Visingsö, v o r o gref Per o c h fru Beata på Sundh o l m. Då han h a d e levererat h e n n e sin syster, drog han strax andra dagen dädan upp till Stockholm. När han då k o m till Stockholm blef han inmanad i sitt härberge, afsatt af sitt kall och miste sin förtjäning det året. 16: 45 p r m e t e r från mina fabiker Doktor Fr. HILLER, Floragatan 1 0. Allm. (G. 89285) Professor G. Cederschiöld har flyttat till EngelbrektNgRtRn 5. Tel. Österm. (S. T. A. Peruker, Benor, Flätor, Länkar m. m. i tusental bos Herr och Fru S. I " BILDADT HEM i franskttal. Schweitz L emoltagas en ä två unga flickor, som inska lära sig franska språket. Tillf, till grandi, studier i dets. samt i musik och nåln. Ressällsk. kan erhållas i med. okt. Referenser: Brukspatron R. Tillberg, Tote&gt;o, och fr. E. Liljeqvisf, förest, för Väster•iks Högre flickskola, Västervik. (682) O AKTIEBOLAGET Läkareförteckningen. FRU A TELIERFÖR DAMTOILETTER RNS ^Stockholm, 19 Tunnelgatan 19 ekommenderas i benägen åtanke. Välkänd legant snitt till moderata priser.
Kan ej ett sådant beskattningssy - Den 3o Mars f. m. ste'm införas i vårt folkfattiga Land, och medför det här olägenheter, svåra att förekomma; så tror jag, att någon dylik afgift hos oss icke utan orättvisa kan införas. Jag får dessutom, i anledning af ett annat Betänkande, som ligger på bordet, tillfälle att yttra mig öfver detta ämne, äfvensom om afgift på kortspel, den Utskottet afstyrkt; till stöd för hvilken afstyrkan jag vill anföra den omständighet, att om Allmogen icke utan afgift finge spela kört, skulle säkert många hundrade tusende angifvelser göras emot dem, som spelte, utan att till afgift hafva sig anmält. Friherre Lilljehorn har yttrat åtskilligt om Recognitionssmide. Detta ämne tillhör ett särskildt betänkande, hvarföre jag ej nu vill uppehålla mig dervid; och för öfrigt bär jag ej något mera att tillägga, utan anhåller endast, att desse anmärkningar må få åtfölja återremissem Friherre Boije: Jag har i mitt upplästa anförande sagt, att jag ansåg öfverflödsbevillningens uteslutande vara en skriande orättvisa, och jag har sagt, att de skäl man gifvit mig till ett sådant förhållande, för mig voro af intet annat värde, än förevändningar. Jag är motsagd, och utbeder mig således att, i anledning deraf, få yttra mig. Man har yttrat, att det vore en skriande orättvisa, att den, som dricker vin 18* 37 6 Den 3o Mars f. m. eller spelar kort, skall betala 2 R:dr; men ingen annan lär väl anmäla sig till att dricka vin eller spela kort, än den, som har råd att betala denna summa. I öfrigt finner jag besynnerligt, att man vill framställa för oss följder af en sådan beskattning, hvilka af all vår erfarenhet befunnits vara helt annorlunda. Vi minnas alla den tid, då sådane afgifter hos oss funnos. Uppkommo väl deraf några fiscalisatiouer? Är det sannt, att allmänheten oroades deraf? Man har sagt, att Bevillningen ligger i Tullen.
Riksdag kom detta ärende under öfvervägande hos Riksens Ständer, då, med afseende på angelägenheten af nödige anstalter till beredande af säker inhemsk tillgång på Saltpetter, Riksens Ständer uti underdånig skrifvelse af den lytde Augusti ibland andra mått och steg, till vinnande häraf, föreslogo uti irsta punöen, att ifrån och med 1816, eller dessförinnan, om sig så göra lät, hvarje Hemmansägare eller innehafvare skulle ovilkorligen vara förbunden att in natura lefverera Saltpetter för dess innehafvande Hemmantal, beräknadt efter ett halft Hfctd. på hvarje halft Mantal, och i proportion för de mindre; hvilket Riksens Ständers Beslut, jemte hvad samma underdåniga skrifvelse i detta amne i öfrigt innehöll, Kongl. Maj:t täcktes uti Nådigt Circulaire - Bref af den 12:13 Februarii 1813 samtelige Dess Befallningshafvande till jgf StatsXJtskcttets Betiinianden, underdånig efterrättelse och iakttagande föp? Ständiga. X anledning af så yäl Kongl. Maj:ts Nådi, ga skrifvelse af den inte April 1815, sorn de hos Riksens Stander vid samma års Riksdag väckte frågor örn Saltpeter-Näringens tillstånd i Riket, förklarade Riksens Ständer uti underdånig skrifvelse af den p7:de Julii ibland annat, att under det fördelaktiga skick, hvaruti Saltpetter-tillyerkn|ngen nu mera blifvit försatt, yoro således, enligt Riksens Ständers tanke, några andra ändringar icke att föreslå, än att fiommitterade, som af de ifrån Landshöfdingarne och Saltpetter - Sjuderi - Styresmännen årligen inkommande
A. 299. — N:o. 49. i anledning af Preste-Ståndets återreroiss af Memorialet Nio 41, innehållande volerings-propositioner rörande det i Memorialen N:ris 11 och 31 afgifna förslag till ändring af åtskilliga stadganden i Grundlagarne, i afseende på en del Regeringsärender. XI. B. 373. XII. A. 62. — N:o 50. i anledning af tre Stånds återremiss af Memorialet N:o 38, innehållande förslag till äudring af 11 och 14§§. — N:o 51. med volerings-propositioner rörande ConstitutionsUtskottets uti Memorialet N:o 40 afgifna förslag lill ändring i 56 och 81 §§• Regerings-Formen samt 29 §. 1 mom. Riksdagsordningen. XII. B. 362. A. 420. XIII. 202. A. 299. rN:o 52. med förslag till ändrad lydelse af 2 och 9 §§. Successions-Ordningen XII. B. 422. XIII. 5, 25. A. 26. — N:o 53. med volerings-propositioner i afseende på det uti Memorialen N:ris 38 och 50 väckta förslag till ändring af 11 och 14 §§. Riksdags-Ordningen. XII. B. 416. A. 421. XIII. A. 299. -— N:o 55. med Betänkande i anledning af väckt motion, i fråga om beredande af förslag till Lag angående naturalisation af utländske män. XIII. B. 203, 299, 301. A. 307. XIV. E. 47. — N:o 56. med Betänkande i anledning af väckt motion, angående beredande af förslag till den särskilda stadga i fråga om behandlingen af en del Regerings-ärenden, som, enligt ett lill nästa riksdag hvilande förslag, bland annat, till tillägg i 17 §. — N:o 57. med förslag till tillägg i 109 §. Regerings-Formen och 80 §.
Detta om de allmänna grunder, från hvilka Lag-Utskottet ut - 56 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. går vid försvarandet af de ofvannämnda paragraferna i det nådiga strafflagsförslaget. De motiver, som särskildt bestämt Utskottets pluralitet att låta 17 Kapitlets 3 § qvarstå äro, enligt dess eget förklarande, hufvudsakligen att åklagaremagten ej bör få intränga i familjelifvets hemligheter, offentliggöra skandalen och omintetgöra försoningen makarna emellan. Dessa motiver kan dock ej tillerkännas stor betydelse, emedan här främst ifrågakommer samhällets rätt och pligt att, efter dess förmåga, verka till den sedernas och familjelifvets renhet, hvarförutan äfven samhället sjelf går sin upplösning till möte; och torde den stora vigt Utskottet tillerkänt dessa motiver derföre ytterst härleda sig från slapphet i uppfattningen af horsbrottets samhällsförstörande natur. Detta synes ock klart deraf, att de grundsatser, angående åklagaremagten, hvilka Utskottet följt i afseende på de brott, som 17:do Kapitlet omnämner, dock ej kunnat uppehållas i fråga om de förbrytelser, hvarom de 8 första paragraferna i 18 Kapitlet handla, ehuru alldeles samma skäl för deras användande kunna vid det sednare stället anföras, som vid det förra. Dessutom torde den i nu gällande lag åklagaremagten medgifna rätt att beifra horsbrott, tvärtemot Utskottets föreställning, verka derhän att dessa brott dölja sig samt sky offentligheten; men om denna åklagarerätt upphör skall i många fall brottet öppet bedrifvas, och skandalen derigenom på ett sedligheten högst sårande sätt offentliggöras. Äfven anmärkes att, der äktenskapet blifvit genom horsbrott befläckadt, föreningen emellan makarne är så godt som upplöst, samt att försoningen dem emellan då oftast blott är skenbar. De skäl Utskottet anfört till försvar för tredje paragrafen af sjuttonde Kapitlet synas mig derför mycket underhaltiga och det förefaller högst oväntadt att Utskottet slutar sin framställning med den försäkran att det sett saken från en högre synpunkt. På grund af ofvanstående får jag yrka att 3 § af 17 Kapitlet må ur Strafflagsförslaget utgå.
Hvarhelst han dragit fram, har han genast känt sig i samma sympatiska förbindelse med den nya omgifningen, förutsatt att denna nämligen i sig haft något af den oförstälda ursprunglighet, som han sjelf i så hög grad besitter. Det är derför Snoilsky kunnat blifva en kosmopolitisk skald, hvartill Sverige aldrig företett något motstycke. Väl kan det vara sant, att han äfven här hade sin begränsning, utöfver hvilken han just aldrig lyckats att tränga så synnerligen djupt ner i de främmande folkens själslif, men den, som börjat med att skrifva “ Chiajan “ och “ Massaniellos tarantella “ samt i en senare tid gifvit t. ex. de afrikanska bilderna, den är något mera än endast turistskald, hvartill man en gång sökte göra Snoilsky. Det var ur denna senare synpunkten till och med Georg Brändes, oaktadt sitt lifliga erkännande af Snoilsky, för ett tiotal af år sedan kunde bedöma hans diktning såsom en blick på tingen “ genom waggonfönstret “. Men turisten, som skyndar framåt med sriälltågsfart, har icke den sympati för företeelsen som Snoilsky allt igenom lägger i dagen. Den springer fram ur djupare källsprång än den blotta nyfikenhetens. Och det var sympatien, som blef Snoilskys gudaingifna genius, och i sjelfva skaldens natur låg något, som gjorde att han aldrig vände sig till annat än det, som han kunde omfatta med sin sympati. Han har visserligen på det sättet aldrig kommit att blifva hvarken docerande eller bestraffande, men hanhar i stället desto mera väckt entusiasm och i en mognare ' ålder äfven eftertanke. Med den öppna blick för företeelserna i lifvet, som Snoilsky redan tidigt visade sig ega, och det intresse, hvarmed han allltid omfattade det som syntes honom vara värdt hans medkänsla, var det tydligt, att han aldrig skulle be-höfva blifva stående på någon viss en gång för alla gifven punkt, utan kunna skrida framåt allt efter som nya intryck mötte honom. Det har varit en stor och oafbruten utveckling, men från förutsättningar hvilka med lätthet låta sig spåras redan i hans första uppträdande.