Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I jemförelse med denna fordran, synes här mindre böra vara fråga om hvad som skett vid en föreg:de riksdag, ej heller om hvad som vid en blifvande riksdag kan komma att ske; utan här hafva vi endast att fästa oss vid hvad med fullgörande af gällande lag vid frågans nuv:de ståndpunkt iakttagas bör; och ur denna synpunkt hemställer jag om bifall till Utsk:ts nu föredragna förslag till voteringspropos. Frih. af Ugglas, Gustaf: Jag är i denna fråga hufvudsakligen förekommen af Gr. Liljencrants, men anhåller - Den J7 Juni. 689 håller dock att i anledning af Frih. Cederström* yttrande få tillägga några ord. Hr Frih:n har yttrat, att frågans inre beskaffenhet ovilkorligen kräfver att den behandlas såsom bevillningsfråga. Det förefaller mig likväl som om E. St:r, då de vid föreg:de riksdagar handlagt likartade frågor, sjelfva bäst bort vara i tillfälle att bestämma, huru sådana frågor böra anses, och genomgår man då förhandlingarne ang:de kommunallagarne, så linner man, att E. St:r hittills aldrig ansett dylika frågor vara af bevillningsnatur. Hvad särskildt den 47:de §:n i landstingslagen beträffar, så visa förhandlingarne vid 1859—60 årens riksdag, att den ingalunda är att hänföra till bevillningsfrågor. Nämnda § var då föremål för långvariga och häftiga strider inom St:n. Slutligen stannade två Stånd mot två; propos. för votering inom förstärkt Ekon.-Utsk. var redan uppställd och godkänd, då Borgare-St:t, på grund af inbjudning, öfvergick på den åsigt, som två andra Stånd hyllat, och derigenom åstadkoms tre Stånds beslut i frågan. R. o. Ad. vidblef deremot sin mening, men detta föranledde icke någon votering i förstärkt Utsk., utan R. St:r ansågo frågan vara afgjord genom tre Stånds beslut. Om nu R.
Jag kan icke eller instämma deruti, att vexlar böra fä köpas pä flera ställen i Europa, ty Banken måste på hvarje ställe hafva en commissionär, och sådant skulle ovillkorligen fördyra den metalliska valuta, som man införde i landet. Jag skulle således tro, att det är bäst att vexlarne icke ställas på andra orter än Hamburg. Om tillgång verkligen finnes på London eller Paris, så är det ganska lätt för köpmannen all sjelf trassera på London och äga rembourse på Hamburg, men för Banken skulle det endast leda till ytterligare omkostnader. Frih. Cederström: Om man vill inskränka sig lill den trånga scalan, att endast lemna Bancofullm. rättighet att i Stockholm och Götheborg uppköpa vexlar på Hamburg och Altona, utan att få idka någon ömsesidig vexelrörelse på egna crediter, så är sannerligen licia denna ålgård af föga betydenhet för mynlels upprätthållande. Deremot, om man bereder Banken crediter, såväl i Hamburg och London som i Amsterdam och andra handelsplatser, sä är klart, att när cursen faller i Sverige, så köper Banken vexlar, och då fråga blir om export af silfver, så har Banken alltid tillgång att på sina crediter draga vexlar, utan att derpå behöfva göra några kostnader genom provision, som Hr Stråle ansett nödigt, ty dessa crediter äro ömsesidiga och gruudade på contracter, hvilka innehålla, att vexlar skola återdragas, antingen 152 f Den 7 Februari. directe eller öfver någon annan af de orter, som i contraclet om en sådan vexelrörelse ingått att betalas der första vexeln dragits. Då får Banken säkerhet alt icke dess metalliska cassa minskas, ulan ökas i den proportion, som vexlar under pari kunna uppköpas. Då blir frågan ställd i fullständig, ren och enkel form. Jag ber R. o. Ad. om ursäkt, alt jag måste litet närmare detaljera orsakerna, hvarföre jag anser det så vigtigt att icke inskränka sig till orterna Hamburg och Altona.
"Den, som för olika Brott vid flera Domstolar undergått ransakning, må slutligen dömas af den Rått der han sist lag - Laglhikottcts Bttdnkandett. föret, utan afseende å Brottens mer eller mindre grofva beskaffenhet.’’ Af 17 Cap. 56 §. Rätteg.Balfr. lår ostridigt följa, att då saken ej å Lif går, en inför Domstol gjord bekännelie bör gälla emot en anklagad , oansedt han densamma sedermera återkallar, hvadan Utskottet anser något stadgande härom icke erf ordras; men då i frågan huruvida bekännelse utom. Domstol bör blifva gällande , meningar, he varit delade och vid skedd omrö-tning alternativet uppkommit får Utskottet dem framställa? Det första: Utskottet tror, att allt orkan nande af Brott bör, för att blifva gål* lande, ske inför Domstolen, som år i till. fälle att urskilja och pröfva alla dithörande omständigheter. Ett stadgande , alt bekännelse gjord utom Domstolen inför 2:né ojäfvige män, äfven skulle galla emot den anklagade, kunde medföra den vådliga följd, att denna dömdes saker på en bekännelse, sorn genom hotelser blifvit honom aftvingad ; och kän således Utskottet ej tillstyrka bifall å hvad i detta hänseende är vordet yrkadl. Det Andra:
45 och utvidgande af Rikets Ständers Banks lånerörelse genom Filial-kontor i flera Rikets provinser. Den 23 December. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Öppnades Herrar F.lektorers lista vid val af en ledamot uti ExpeditionsUtskottet att inträda under den Ordinarie Ledamoten N:o 478 Hr Printzenskiöld, Carl, från och med i dag beviljade 14 dagars ledighet; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1386 B. Hr Adlercreutz, Axel Gustaf. S. D. Remitterades till: Stat s-Utsliott et .* Hr Edenhjelms, Gillis, den 21 dennes på bordet lagda motion, med förslag till förhöjd aflönings-stat för Artilleriet, tillika med de i anledning deraf nämnde dag och nu afgifna yttranden; Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans skrifvelse af den 18 dennes, angående godtgörelse för af honom förskjutna expensmedel; Friherre Palmstjerna.1;, Carl Otto, denna dag väckta motion, angående utbetalning af den ersättning, som, enligt Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse den 20 November 1845, tilltillerkännes vittnen i brottmål; BankoUtskottet: Hr Ekensteens, Johan Fritz, denna dag väckta motion, om afsättande af en lånefond till understöd för uppodling af mossar, myror och kärr; Hr von Knorrings, Eric Oscar, denna dag väckta motion, om utsättande af belöningar för prof dels å ett mot efterapning mera betryggande sedelmynt, än det nu gångbara, och dels å sådane Chartae-Sigillatae-blanketter och Tullstämplar, som icke lika lättbom de nu brukliga kunna efterapas eller genom bläckskriftens uttagande flera gånger begagnas; Lag-Utskottet: Friherre Palmstjernas, Carl Otto, denna dag väckta motion om ändring af 21 kap. 3 § Rättegångs-Balken; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet'.
Liedback 556 » N:o 3 till Riksdags-Fullmägtigen E. Falhem 558 » N:o 4 till Canzli-Rådet Bergstedt 561 > N:o 5 till Riksdags-Fullmägtigen J. Nordstedt 568 » N:o 6 till Lagman J. Mannerstam 572 » N:o 7 till Commerce-Rådet Santesson 588 » N:o 8 till Grefve G. Löwenhjelm 591 » N:o 9 till Förste Expeditions-Secreteraren af Forselles 632 »* N:o 10 till Regerings-Rådet Hallenstjerna 641 Riksdagen 1815 (i Stockholm) 715 Utskottets första sammanträde den 14 Martii 1815 ... 717 Expeditioner till Riksstånden: Mern. N:o 1 i anledning af Kongl. Maj:ts Proposition om uppskof till nästa Riksdag med afgörandet af de hvilande Grundlagsfrågorna 719 VI Riksdagen 1815. Sid. Mern. N:o 2 i anledning af Kongl. Maj:ts Proposition om de nya Constitutionella förhållanden, som till följe af Föreningen emellan Sverige och Norrige uppkommit 744 Mern. N:o 3 med bestämmande till hvilket Utskott Kongl. Maj:ts Proposition rörande Götha Canalverk borde hänvisas 791 Mern. N:o 4 med öfverlemnande af redactionen af de stadganden hvarom Sveriges Rikes Ständer öfverenskommit till bestämmande af de genom Föreningen mellan Sverige och Norrige uppkomna Constitutionella förhållanden 792 Mern. N:o 5 i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Kongl. Maj:ts Proposition om uppskof till nästa Riksdag med afgörandet af de hvilande Grundlagsfrågorna 802 Mern. N:o 6 med förslag till Riks-Act till bestämmande af de genom Föreningen mellan Sverige och Norrige uppkomna Constitutionella förhållanden 832 Mern. N:o 7 med redogörelse för de beslut, Riksens Ständer fattat öfver hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne 841 Mern.
Sundvallson uti väckt motion anfört, att, sedan det s. k laga försvaret afskaffades, hvarefter frie arbetare kunde sjelfständigt mantalssluifvas och beskattas, såsom hvarje annan fullmyndig medborgare i samhället, det syntes vara oformligt och orättvist mot arbetsgifvaren att, på sätt i nu gällande Beviilnirigs-förordning är föreskrifvet, förpligta honom gälda arbetarens kronoutskylder Förmodligen hade man, efter det laga lörsvarets borttagande, funnit mycken svårighet att uppbära dylika personers kronoutskylder samt velat hålla Kronan skadeslös genom detta stadgande. Men en sådan afsigt kunde dock icke rättfärdiga ett förfarande, som föranledde till den orättvisan, att arbetsgifvare måste vid uppbördstiden vidkännas ganska betydliga uppoffringar för arbetare, hvilka då längesedan öfvergifvit sitt arbete, utan att hafva kunnat bespara något till kronoutskvlderna. Också egde arbetsgivare i lag ingen rätt att förmena arbetare afsked på den grund, att han icke i detta hänseende rätt för sig gjort.
Så gafs Starkotters roll af Jonas Petri Gothus, sedan biskop i Linköping; Slugspråker Anklagare af Olaus Laurelius, sedan biskop i Westerås; drottning Asta af Johan Math. Gothus, äfvenledes sedan biskop; drottning Göya af Harald Wallerius, sedan professor och aktad musicus; Storbjörn marskalk af Andreas Petr. Grubb, bekant för skrifter i filologi och historia; bland ”Larvatores” märkes den framtida häfdatecknaren Ægidius Girs, och epilogen framsades af Sven Camenius, sedan superintendent i Carlstad. ”Signill” har prolog, epilog och 6 akter med hvardera 6 scener. Prologen vänder sig först till de förnäma åskådarna med bön om öfverseende och gunst samt redogör sedan för styckets innehåll. Första akten. Starkotter uppträder, säger för åskådarna hvem han är, omtalar sin höga ålder, sina vidsträckta resor, sina bedrifter, sitt kyska och måttliga lefnadssätt och manar alla, ungersvenner, fruar och jungfrur, att af honom lära den götiska dygd och ära. 2:dra scenen meddela vi i dess helhet som prof på Messenii satir, hvilken, som man finner, har formen af en efter vår tids smak öfverdrifven karrikatyr. Moorsgrijs, Smeglering, Starkoter. Moorsgrijs. ”Toor gifwe min Morkär 1000 god natt, För hwar gång iagh på hennes knä satt. Til thes iagh war öfwer min nitton åhr, Hängde iagh ock altijdh widh hennes Låår. Til Schole och Hoff hon migh eij wände, När någon thet rådde hon högt skrände. Smeglering. Här i giorde hon som wijs Qwinna, Så ock at hon edher månde finna, Til thes j wore trätton åhr, Ty haar j nu been och Junckar Låår. I nije åhr widh eder Moders bröst, Finge j rödha Kindbeen och godh röst. Gwl kind, gåålt håår och krusade låckar, I äre Iunkar rätt som en dåcka. Moorsgrijs.
Slott med tillhörande byggnader, i då befinteligt skick, öfverlemnades till E. K. M :ts Svea I/tf-Garde, för att till Cassern begagnas, emot af Regementet åtagen skyldighet, att, ej allenast vidkännas den kostnad, som till byggnadernes apterande för ändamålet kunde erfordras, men äfven att hålla dem framgent viel magt, utan någon Stats-Werkets gravatiun; Och som obestridligt är, att det åligger Svea LifGardet besörja merberörde Cassern-byggnaders underhåll med de Inqvarterings-penningar, som till Regementet af Stockholms Stad årligen ingå och utgöra för Corporaler , Spel och Manskap omkring 4200 å 4300 R:dr B;co, deruti tillökning är att förvänta, hafva Riksens Ständer alltså icke funnit Stats-Werket böra vidkärnas några kostnader tjll reparation å ifrågavarande Cassern, hvarföre ock det begärde anslaget icke kan af Riksens Ständer beviljas. Detta få, till svar å E. K. Mus Nådiga Remiss, Riksens Ständer i underdånighet meddela; Och Riksens Ständer framhärda etc. 73* Underdåniga Skrifvelser. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 23 OctJ 1823! Preste-Ståndet d. 23 Borgare-Ståndet d. 24 Bonde-Ståndet d. 24 ■— —* Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, * anledning af verkställd granskning af IVadstena Krigmanhus - Cassas Räkenskaper. S. A. K. Vid den Revision, som, med anledning af E. K. M:ts, den 28 sistlidne Februarii, till Riksens Ständer aflåtna Nådiga Skrifvelse, blifvit, uti Riksens Ständers Stats-Utskott, verkställd utaf Wadstena Krigsmanshus-Cassas Räkenskaper för, åren 1818, 1819 och 1820, har Riksens Ständers uppmärksamhet blifvit fästad vid åtskilliga omständigheter, hvarom hos E. K. M. Riksens Ständer nu få i underd. göra anmälan.
Då det icke bör vara en stad förment att, såsom händelsen nu Sr i Götheborg och möjligen i andra släder, uppdraga inqvarteringsbestyret åt en serskild Commission; torde denna §. böra erhålla en sådan förändrad lydelse, hvarigenom stadgas, att inqvartering i stad tillhörer antingen Magistratens eller den serskilda Commissions försorg, som med Magistratens och invånarnes medgifvande bestrider en sådan befattning; samt alt, i senare fallet, Magistraten må vara i första rummet behörig att meddela rättelse, om någon finner sig genom Commissionens åtgärd hafva för när skett; och skulle, i öfverensstämmelse dermed, §. 3 ändras sålunda, att ”Magistraten, eller den Commission, som har sig inqvarteringen anförtrodd, skall ansvara &c.” Lika med Krigs-Collegium hafva Utskotten funnit 5 $:s senare moment, angående person, som icke är i utöfning af dess tjenst, fordra, i öfverensstämmelse med n §. (huru inqvartering beräknas för permitterade), tillägg af ”viss tid," sora, ehuru af Collegium föreslagen till sex månader, Utskotten likväl Statssamt Allni. Besv.» och Oecon.-Utsk. Betänkande N:o 47' i anse kunna inskränkas till tre månader, hvarutöfver tjenstfri löntagare synes icke böra inqvartering tillkomma. §• 9- Huru inqvartering beräknas för dem, som commenderas. Som något giltigt skäl svårligen torde kunna uppgifvas för den förmon, som i i:sta mom. blifvit ogifte commenderade tillagd, nemligen att, efter commenderingens början, fortfarande njuta inqvartering så lång tid som sex månader; borde, efter Utskottens åsigt, detta moment lyda sålunda: att vid commendering till lands eller sjös måge de ogifte, i fall commenderingen börjar före den i5 i månaden, njuta inqvartering endast till samma månads slut; men om commenderingen tager sin början efter den i5 i månaden, tillkommer de ogifte inqvartering för hela den påföljande månaden.
Hvad åter Hans Excellence Herr Grefve Engeström anfört, att den af mig gjorda anmärkning emot StatsSecreterarne Friherre Wirsén och Grefve Mörner, vore oordentlig och olaglig, samt att jag måtte sakna kännedom om StatsRådets sammansättning , emedan en StatsSecreterare är ansvarig för sin framstälda tanka, men också derjemte StatsRådets ledamöter för beslutet, om det samma ej blifvit afstyrkt får jag nämna följande: Det är vanligt att menniskor ofta se saker olika. I detta fall är Hans Excellences begrepp om Constitutionens mening alldeles stridande emot mitt: Constitutionen föreskrifver uttryckligen, i icö:e och I07:e §§:a Regeringsformen och zg:e § Riksdagsordningen, att anmärkning äger rum emot en eller flera af StatsRådets ledamöter samt en eller några Föredragande; således alldeles ingen följd att de böra nämnas inclusive, hvilket ock synes deraf att ju somlige kunna afstyrka hvad de öfrige tillstyrka; Jag, har vid detta fället också icke känt någon annan än contrasignenterna; Något olagligt torde således icke finnas i min anmärkning, hvarken till saken eller sättet på hvilket den blifvit framstäld; Den är också af Ridderskapet och Adeln godkänd , såsom lagligen gjord, samt af ConstitutionsUtskottet icke lemnad utan Den 6 Augusti f. m. 19? afseende, af annat skäl än att anmärkningen af detsamma förut var kand. I öfrigt får jag tillägga att jag haft den oskattbara lyckan/ genom mitt ådagalagda tänkesätt, vinna mina medborgares ynnest och’ välvilja. Det är mig obehagligt att jag icke kan räkna på detsamma af den delen af medborgare, som, innehafva de högre af Statens embeten. Likväl, långt ifrån att härigenom blifva modfäld , blir egen tilfredsställelse tillräckligt skäl till ståndaktighet, och det blir till och med smickrande för mig om jag ådroge mig dessas misshag och förföljelse, för samma orsak , hvarigenom jag förverfvat mig, jag vågar hoppas det, större delen af Nationens bevågenhet. Hans Excellence Herr Grefve ron Engeström:
Jag anhåller äfven att få kasta en flyktig blick 7H. 15 226 Den 20 Maj e. m. på hela denna stora skatteförenklings-fråga. Denna fråga härleder sig icke från gårdagen. Det är derföre icke underligt, om den blifvit på mångahanda sätt behandlad, isynnerhet då man besinnar dess höga ålder af 1 \ sekel och dess stora vigt för fäderneslandet. Hr von Troil: I afseende å Skaraborgs län har K. M. föreslagit R. St:r alt besluta, det spanmål, smör och dagsverken skola såsom hufvudrånte-persedlar bestämmas samt bibehållas vid sina följd af i allmänhet stadgade grunder, och alla öfriga nuvärde nii jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penningeränta, men att denna förenkling af grundräntorna skulle i öfverensstämmelse med i allmänhet stadgade grunder gå uti verkställighet först sedan vederbörande skattdragande uti länet derom i behörig ordning till K. M. ingått med underd. anhållan. Således skulle det fä bero på länets innebyggare sjelfva alt bibehålla de gamla räntepersedlarne och detsamma har Hr Palmcrantz i första rummet önskat. Jag får då fästa upmärksamheten derå, att Utsk. för sin del ansåg, alt det skulle vara hårdt, om Skaraborgs län, ehuru dess deputerade icke hade bestämdt sig för några vissa hufvudräntepersedlar, skulle derföre gå i mistning af den ifrågavande fördelen; att likväl flere ledamöter af Utsk. yrkade bifall till denna del af K. M:s propos. men att BondeShs flesta ledamöter förklarade, att en sådan åtgärd från StatsUtsk:s sida skulle väcka mycket missnöje, hvarföre Utsk. äfven med stor majoritet beslöt, att K. M:s framställning i denna del icke borde bifallas. För att nu komma till det andra alternativet af Hr Palmcrantz förslag, eller att dagsverksräntan skulle förvandlas till endast spanmål, får jag uplysa, det K.
Om R. o. Ad. vill ålägga sina medlemmar en sådan beskattning, så är det icke att förmoda att de öfriga Stånden skola sätta sig deremot, utan tager jag alldeles för gifvet, att delta stadgande då kommer att inflyta i BevillmsFörordn:n. Sedan jag sålunda förklarat mig till alla delar instämma i det sätt att lösa frågan, som Hr von Francken föreslagit, nödgas jag likväl förklara det jag icke anser denna fråga så utredd att R. o. Ad. genast bör deröfver besluta; ty först och främst har Riddarh.Direktm icke blifvit hörd, och då de penningar, som på detta sätt skulle erhållas, just skulle användas alt fylla bristen i de nuvrde tillgångarne, så är det högst nödvändigt att den administration, som bar dessa tillgångar under sin förvalt - I)e ii 12 September. 23H ning, blir hörd, på det den må blifva i tillfälle att upgifva, hvilka dessa tillgångar äro och hvad som af dem är disponibelt. Man kan således icke lämpligen afgöra denna fråga, innan Riddar h. Direkt:n blifvit deröfver hörd; ty med all aktning för de uträkningar, som af enskilda riksdagsmän blifvit gjorda, så kan det icke förnekas, att det är någon skillnad mellan en sådan på enskild hand gjord uträkning och ett officielt embets-utlåtande från den Direktion under hvars förvaltning kassorna stå. Och dessutom kan det finnas andra utgifter som måste bestridas, hvilket icke kan utrönas utan Riddarh.Direktms hörande. Jag anser vidare Hr von Franckens förslag vara så genomgripande, att Riddarh.- Utsk. borde sättas i tillfälle att deröfver yttra sig, hvilket naturligtvis blir omöjligt om R. o. Ad. nu genast antager detsamma.
Depositionsrörelsen samt upp-och afskrifningsräkningen anses vara de rörelsegrenar, som äro de företrädesvis vigtigaste och för landet nyttigaste, enär, om dessa rörelsegrenar riktigt komma i gång och förtroendet till Bankerne fortfar, det sannolikt skall komma derhän, att den mindre förmögna skyndar att i Banken insätta sina sparpenningar, men hvarföre skola de sedelinnehafvarne gynnas på bekostnad af depositörerne? Hvarföre skola icke alla delegare i konkursen få njuta lika rätt? Dermed kan icke åsyftas något annat, än att förskaffa sedlarne ännu större kredit, men vi hafva ju ingenting deremot, att icke sedelutgifvande privatbanker uppstå? Det är dessutom klart, att detta stadgande måste leda till Bankernas insolvens. Om nemi. en Bank vid en inträffande kris behöfver söka sig ett lån, så har den svårare att få ett sådant, då långifvaren vet, alt hans rätt bl ifver sämre än alla sedelinnehafvarnes, och då uptagandet af lån är det enda medlet att göra fall emot en stark påtryckning, skal! stadgandet ovilkorligen bidraga till Bankernas insolvens. Stadgandet är dessutom i så måtto ofullständigt, att det icke tillkännagifva!', huruvida förmånsrätten skall gälla så väl i Bankbolagets som Den 24 Februari. 389 de solidariska bolagsmännens konkurs. Det är tänkbart, att, till följd af bolagets cession, åtskilliga eller alla solidariska bolagsmännen nödgas göra konkurs, men lagen säger ej om sedel-innehafvarne skola ega förmånsrätt äfven i de sednares konkurser. Detta är en ofullständighet, som måste gifva anledn. till villrådighet vid lagens tillämpning. Slutligen förefinnes i (örsiaget en oriktighet,' bestående deri, att den, som insatt penningar på deposit-räkning, vid konkurs får högre ränta än han betingat sig. Han skall nemi. få sex proc. Men från hvilken tid skall denna höga ränta beräknas?
Motion N:o 162. Stats-Utsk. Utlåt. Armé-förvaltningen, angående lönebeloppen för dess tre sekreterare. Motion N:o 98. Stats-Utsk. Utlåt. Artilleri-regemente, Svea, att vid beviljande af nådigst äskadt anslag till kasernbyggnad för detsamma måtte fästas särskildt vilkor i afseende å byggnadsplatsen. Motion N:o 115. Stats-Utsk. Utlåt. Riksdag. i Bank, enskild, angående dess sedlars mottagning och invexling i Riksbanken, samt dess postremissvexlars emottagning derstädes. Se Riksbanken. — ■— angående bevillning å. Se Bevillning. Bankbolag, angående bevillning å. Se Bevillning. Becker, G. W., Regementsläkare, angående pension åt dess enka, Evelina Wennberg. Motion N:o 93. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 74. R. St. underdån. Slcrifv N:o 97. Berggren, E. Motion N:o 143, om anslag till anläggning af ny väg från lastageplatsen vid östra ändan af Stödesjön i Medelpad till allmänna landsvägen åt Sundsvall. Stats-Utsk. Utlåt. Bergman, C. J. Motion N:o 2, angående anslag m. m., för en fyranläggning vid Wisby. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 52. R. St. underdån. Skrifv. N:o 68. Motion N:o 3, om inskränkning af tiden för fullföljd af lagvadda mål från Gotland. Lag-Utsk. Betänk. N:o 51. R. St. underdån. Skrifv. N:o 107. Motion N:o 22, om inrättande af lägre elementarläroverk för flickor. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. Motion N:o 50, om bibehållande af folkskolelärare-seminariet på Got land. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv.