Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får likväl billiga Hr Frih:s omtanka i afseende derå, att ingen må, så framt han ej sätter sig till motvärn, kunna af tulltjenstemännen afklädas. Ehuru jag erkänner, att min förmåga i lagstiftningsväg är mycket underlägsen Hr Frih:ns, så, enär jag dock vid upprättandet af det förslag, som jag anhåller få underställa R. St:s pröfning, varit biträdd af en person, för hvilken jag, synnerligast i detta afseende, har mycket förtroende, torde det benäget ursäktas mig om jag detta förslag för det H. Ståndet nu uppläser. Det lyder sålunda: ”Då någon, som lill tullplats eller gränseort ankommer, misslänkes hafva pä sig förstucket gods, må undersökning derefter af tullkammareeller tullinspectionsföreståndare samt öfveruppsyningsmän vid hamnbevakningarne och befälhafvare på kust-stalionerue kunna anställas. Sådan undersökning hör, om den misstänkte det önskar, verkställas i särskildt varmt rum, i två vittnens närvaro.” Jag får fästa uppmärksamheten derå, alt Frih:ns afsigt i afseende på de 2:ne vittnenas närvaro, äfven blifvit i mitt förslag iakttagen. Vidare lyder §: ”Erfordras för undersöknings verkställande, att den misstänkte öppnar eller lill någon del aflägger sine klädesplagg, må undersöknings man sig dermed icke befatta i annat fall, än om den misstänk te vägrar, att sådant sjelf verkställa.” Detta är äfven ett tillägg till den gamla författningen. ”Ar den misstänkte qvinnsperson, må undersökning ej verkställas utan genom tillkallad person af samma kön i afskildt rum.” Nu kommer den gamla författningen äter: ”Anträffas å nämnde ställen sålunda misstänkt person af uuderbetjente vid tullverket, då må han endast af dem kunna anhållas, lill dess några af ofvan uppräknade tjenstemän hunnit tillkallas för undersöknings verkställande.
Efter noggranut öfvervägande af hvad härutinnan förekommit, har Utskottet ej kunnat undgå att instämma i hvad bemälde motionär, angående den af Kongl. Majit nu föreslagna åtgärd, yttrat och anmärkt. Af Utskottet är redan förut, i sammanhang med frågan om den för Indelta arméen äskade löneförhöjning, erinradt, hurusom Rikets sednast församlade Ständer, som funnit enny allmän reglering af befälets aflöningsförhåll anden utaf behofvet påkallad, dervid uttalat den åsigt, att ”med de stora tillgångar af indelta räntor, kronotionde, boställen och kontanta anslag, som finnas anvisade, en dylik reglering hordo kunna tillvägahringas utan ytterligare bidrag från Statens sida”, i öfverensstämmelse hvarmed Rikets Ständer förklarade: ”att genom en riktig uppskattning af boställen och en lämplig fördelning af nuvarande tillgångar tillräckliga medel för befälets aflöning redan förefinnas.” Att Rikets Ständer härmed icke åsyftat en reglering till så inskränkt omfång, soln Departements-chefens förslag förutsätter, torde vara uppenbart, likasom ock att det åsyftade ändamålet ej derigenom kan på ett i någon mån tillfredställande sätt ernäs. Genom tillämpningen af nu föreslagna grunder skulle de hitintills med otillräcklig aflöning försedda regementen och korpser fortfarande förblifva i samma ställning, och endast don fördel beredas, att aflöningen vid de regementen, sorn förut fått tillräckliga och i vissa fall öfverflödiga inkomster sig tilldelade, blefve mellan samma regementes Befäl på ett lämpligare sätt fördelad; — men en sådan reform borde enligt Utskottets tanke kunna med ganska ringa kostnad utan Statens mellankomst åvägabringas och synes i alla händelser icke vara af dori beskaffenhet, att Rikets Ständer skulle dertill bevilja så betydliga anslag, som nu blifvit ifrågaställde samt, endast för de förberedande åtgärderna approximativt uppskattade till nära 400,000 R:dr.
Majit, efter den i sådan ordning an* 'ställde pröfning, stadnat 1 följande Beslut: ”Kongl. Majit, som, lika med Riksens Stan* der, anser i höesta grad maktpåliggande, att ”anstalterne för den allmänna bildningen kun’\le till den yttersta fullkomlighet organiseras, ”hade önskat, att Statens tillgångar kunnat medgifva antagandet af det fullständiga Förslag ?' N:o i, Commitéen i underdånighet framställt; ”Men Kongl. Majit har tils vidare trott sig ”inskränka Sine åtgärder till gillandet af Förelaget Nio s, då, med afseende på den spar» ”samhet Rikets närvarande tillstånd klafver, Kongl. Majit, genom dess antagande, åtminsto’ ne för ögonblicket hoppas att hafva gått Rik. ”sens Ständers önskningar till mötes, och upp”fyllt hvad ändamålet oumgängligast kräfver. ”Kongl. Majit har således faststält Commitéen* *’Förslag, med de ändringar Stats - Beredningen ”tillstyrkt, och i öfverensstämmelse med när» ”lagde Transumt af Stats-Rådets Protocnll, i ”afseende på Lärarnes Lönevilkor, på de före* ”s'agne Fonderne till anskaffande af Lihro-böc.' ’’ker, Chartor och öfrige hjelpemedel till bi, ’träde vid den allmänna undervisningen, på ”anslagen till Byggnader af Schö!®- och Gym. ”nasii-hus, deras underhållande och reparatio”ner, samt på Löner och Pensioner för Erne”riti; Kongl. Majit likväl förbehållet, att, efter ^inhämtande af ytterligare upplysningar om lo - Stati~Ut$ftottet& Bttänkanäen.
N-.o 132. Handtverks-Ordning, Se Handelsoch Handtvcrks-Ordning. Hedenberg, Ludvig Angust von, Motion X:o 16, angående afskrifning af återstoden å äldre, åt innebvggarne inom Westerbottens län beviljade undsältnings-lån. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 25. R. St. underdån. Skrifv. N:o 19. Motion N:o 17. angående anslag till 2:ne väganläggningar inom Wester 3 - bottens iåns Lappmarker. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141 samt Mern. N:is 168 oell 207. R. St. underdån. Skrifv. Hedenberg, Ludvig August von, Motion N:o 18, angående anslag till uppförande af ett nytt läroverkshus i Umeå. Stats-Utsk. Utlåt. Nio 139 samt Mein. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. - Motion N:o 79, angående anvisande af medel för upprättande af en fullständig plan till Norrbottens kolonisation. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 179. Motion Nio 80, angående låneunderstöd för fullbordande af brobyggnad öfver Ume eif. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141 samt Mern. N:is 168 och 207. R. St. underdån. Skrifv. Nio 175. Motion Nio 150, angående anvisande al medel till Westerbottens läns Pröfnings-kommitté, såsom tillskott för bestridande af de i 76 § Bevillningsstadgan omförmälde utgifter. Stats-Utsk. Utlåt. Nio 34. Motion Nio 151, angående anslag för vidtagande al åtgärder till före kommande af Ume elfs utskärningar vid Ytterhiske by inom Umeå socken. Stats-Utsk. Utlåt. Helsingborg och Eslöf, angående jernväg mellan. Se Jernväg. Hemmansklyfning och Jordafsöndring, om förändring af Kongl, förordningen den 12 November 1858 angående föreskrifterna rörande. Motion Nio 110. Sammans.
En dag hon uti sltogen går, Där henne ljufligt tycks att Och möter så bland skogens vara, snår En käck och hurtig jägarskara, Där skön och ädel rider han, Och genast älska de hvarann. En tid nu följer skön och såll För dessa båda ädla unga, Och månen måste fram hvar kväll, Och jämnt skall näktergalen sjunga, Och i hvart träd i skogens famn Han ristar sitt och hennes namn. Om de i lugn nu fått hvarann. Det skulle fröjdat en i själen, Men det, förstås, gick aldrig an; Hvad blef ve då af sista delen; Nu staplas hinder upp i mängd, Att boken måtte få sin längd. En hjärtlös far, en grym rival, En bof, som sina ränker spinner, I ändlös ångest nöd och kval Värt unga par sig nu befinner, Ett bråk och trassel utan slut, Som räcker tolf kapitel ut. Här ger jag min pegas en smäll, Han skuttar af så lätt och gärna Och hamnar midt i en novell Utaf de unga och moderna, Som tycktes min pegas så skön, Ty långtifrån den lyste — grön. Här ha ' de redan fått hvarann, Men deras lycka kan ej prisas, Att mannen är en rå tyrann På första bladet redan visas, Där han hörs fordra utan krus, Att hustrun sköta skall sitt hus. Ett högre idealiskt lif Hon tänkt att med sin make dela, Och nu han fordrar af sitt vif, Att hon hans strumpor håller hela, Och ej den sålla lott förstår, Som njutas kan med bura tår. Han kan ej följa hennes - » flykt *, Men troget sig på jorden håller Och sitter där så lugnt och tryggt, Och skrifver långa protokoller, Ty det må sågas först som sist: Den grymme mannen är jurist. Så kommer där och helsar på En stund emellanåt på kvällen En herre, som vi kalla få Den rätte hjälten i novellen. Han lilla frun så väl förstår, Och nu man anar, hur det går. Han år så upplgst och så fri, Och blott för stora mål han stråfoat, Hon snart ger honom rätt däri, Att hittills på en lögn hon lefvat, Och älskar hon ej mer sin man, Hon i hans hus ej lefva kan.
Det är en sadan Revision infaller> tage den sin början den 15 September, och varda Revisorerne dertill af K. M:t, genom allmän Kungörelse, kallade: skolande såväl R. St:r sorn afgående Revisorer, i likstämmighet härmed, utsätta tiden till nästa Revision. Alternativ: Revision tager sin början — Ingen Revisiousförrättning må öfverskrida en tid af Tre månader. års afslutade Räkenskaper följande på hvarandra ifrån / 235 Revisorerne kunna sammanträda på Afdelningar till ärendernes beredning, Alla frågor om anmärkningar eller anmälanden skola slutligen in pleno till öfverläggning och afgörande föredragas. Uppstår vid Revisorernes öfverläggningar skiljaktighet i meningarne, böra de till Protocollet afgifva sina röster, hvilka, enligt 66 §. af Riksdagsordningen, beräknas per Capita, med afgörande-röst för Ordföranden då rösterne äro lika; hvarje Ledamot dess Reservationsrätt dock förbehållen, 2 Artikeln. Om Berättelsers och Räkenskapers angifvande samt Revisorernes conununication med de redovisande Verken. Vid början af hvarje Revision öfver StatsVerket låter K. M:t, till beredande af en fullständig öfversigt deraf, till Revisorerne öfverlemna de vid föregången lämplig tid, så väl ifrån K. StatsContoiret som alla öfrige förvaltande Verk, infordrade och till K. M:t ställda underdåniga berättelser om tillståndet och styrelsen af de under deras förvaltning stående delar af StatsVerket de år, för hvilka afslutade Räkenskaper skola vid samma revision företes. StatsContoirets Berättelse skall framställa de för - §. 10, 236 Stats-Utskottets hållanden, hvilka Rikshufvudboken och dithörande handlingar närmare utreda, och de öfrige redovisande Verkens
Sä wänge Förordningar hafwa sedan utgätt vm Gästgifwerier och Skjuts-inrättningar, at Bok - 766 Den 15 Junit. Bokhyllor dermed fyllas kunna, och har skjutslega» ivid et olika penninscwärde uppå sme seeler stigit ifrän i til S2 styfwer in specie för milen. Med en ännu fördubblad penning kan dock icke allt det onda botås, som den riksfördärfweliga Hällskjutsen, sa i OLcoeomisKt som moraliskt afseende, åstadkommit. Efter en wälgrundad uträkning stiger antalet af afgående Häll - och Neserwe - hästar wid alla wära Gastgifwaregärdar för hwarje dag, öfwer 4ooo, och hela äret om nära til ii million ordinarie Hästar. Wid Gasigifwaregärdar omkring Stockholm utgör antalet af dagliga Hästar sg styc. ken. men allmännaste beloppet ivid de större sträkwägar ar rn Hallhästar, och kunna e^tra stjutser dcrutöfwer icke möjeli.qen bestämmas. I Upland sä mål som i flere Provincer ffjutsas manligen 24 gänger om äret för et helt mantal, och dä Luke dygn wid hwarje skjutsfärd, med inberäknad tilredning för Karl och Häst samt fram och äterfard jämte nödig hwilotid?, mindst förspillas, fä ätgär dymedelst nära idel af äret, och är manligen proportionen drygare för sönderklcfna hemman. En enda Gästgifwaregärd, med blott 6 hästar om dagen, förflöser ärligen 4580 ökedagswerken, efter' s:ne dygns förlust wid hwarje skjutsning. Om skjutsbonden bor 2 til 4 mil frän Gästgifwaregärden, som i de norra Provincerna ofta händer, och tillika til fots mäste hämta sin häst, och hwilken skjuts blifwit tagen 2 mil längre bort, och det til äfwenlyrs i et ohyg.geligt wäder om mörka natten, sä har den olyckelige mannen, med en förtjenst af 16 §.
Direktionen uppgifne förhål - 4 Konstitutions-TJiskottets Memorial, N.-o 1". landen, ansett någon betalning för omförmälde försträckning lagligen icke kunna Direktionen för Götheborgs hamnoch elf-arbeten affordras, hade Kongl. Majit, jemlikt nådigt bref den 18 Mars 1843, med afseende å berörde förhållanden, och då i öfrigt härvid förekomme, att, äfven om de för Götheborgs hamnoch elf-arbeten otillräckliga inkomster, Direktionen agde att uppbära, skulle tagas i anspråk, sådant likväl icke kunde ske utan anvisning af motsvarande särskilda anslag af allmänna medel för des O o sa arbetens fortsättande, hvartill åter annan tillgång icke förefunnes, än det öfverskott af bidragen till Handelsoch Sjöfartsfonden, som är att använda till Svenska handelns och sjöfartens upphjelpande och befrämjande, och hvartill väsendtligen hörde, att de arbeten, hvilka åt bemälde Direktion uppdragits, varda ändamålsenligt utförde, funnit godt i nåder tillåta, att frågan örn Direktionens förpligtande, att förrberörde lån till kapital eller ränta återbetala, finge förfalla, och detsamma således helt och hållet utur räkenskaperna för Handelsoch Sjöfartsfonden afskrifvas. Efter Stats-Utskottets Lanka, måsle den af Direktionen öfver segelfarten mellan Wenern och hafvet för ifrågavarande utur Handelsoch Sjöfartsfonden uppburne län afgifne skuldförbindelse, så vida icke berörde handling skulle sakna all betydelse, innebära åliggande för Direktionens ledamöter att, derest det meddelade hypotheket icke blefve för lånekapitalets och räntans liqviderande tillräckligt, personligen ansvara för hvad i nämnde afseende kunde brista. De handlingar, hvilka uti förevarande fråga varit för Stats-Utskottet att tillgå, befunnos visserligen icke innefatta fullständiga upplysningar, angående förhållandet med Direktionens öfver segelfarten mellan Wenern och hafvet upplösning, och dess befattnings öfverflyttande på Direktionen öfver Götheborgs hamnoch elf-arbeten, samt huruvida sislbemälde
Ofvan omförmälda, utaf Rikets år 1830 församlade Ständer anslagna, eller tillsammans Rdr 887,447: 25. 11. kreditiv Rdr 1,000,000: — Influtna och, enligt Rikets Ständers beslut, till undsättningar efter missväxtår eller frostoch hagelskador disponibla tullmedel för införd spanmäl från utrikes orter, år 1841 < Rdr 32,946: 15. . „ 118,949: 5. — . „ 36,391: 34. — „ 1842 » 1843 Transport Rdr 188,287: 6. —• Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 101. 3 Transport Då härifrån afräknades: B för bristande tillgång hos undsättningstagare och deras löftesmän beviljade och godkända afskrifningar Rdr 353,554: 22. 5. hvad som af samma orsak, efter verkställda undersökningar och vederbörliga resolutioner, förmodades komma att ytterligare afskrifvas, med tillagg af förslagsvis beräknade omkostnader, * , 261,586: 33. 10. samt utaf Kongl. Maj:t, efter 1845 och följande års missväxter, anslagna understöd utan återbetalningsskyldighet i s . » . v 62,170: 8. — - 677,311: 16. 3. så utgjorde undsättningsfondens återstående tillgångar vid medlet af sistlidne Augusti Rdr 830,997: 28. 9. nemligen: kontant behållning i Rikets Ständers Bank . Rdr 40,003: 47. 6. hos Riksgälds-kontoret innestående behållning . B 590,500: —• — samt fordringar för meddelade undsättningslån „ 200,493: 29. 3. Dessa utestående fordringar härledde sig från undsättningar under åren 1831 med 1839: till behöfvande inom Vesterbottens Län Rdr 40,000: 4 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 101. Transport
Om vi ej helt och hållet missminna oss, fingo Phosphoristerne åren 1834 och 1835 emottaga mycken smälek, många slängar, för det de i Sv. Litt. Fören. Tidn. framhöllo och berömde A. såsom ett lofvande geni, fastän de ej förtego, endast alltför svagt framdrogo dess lyten – på en tid, då A.B., liksom mycket annat prosaiskt och icke prosaiskt folk, ansåg honom för ej stort bättre än en halfförryckt skriftställare. Nu, efter katastrophen, kallar A.B. mannen för „fantastisk„ , „excentrisk„ , och det var likväl en så beskaffad person, som han satte i spetsen för bladets litteratur-afdelning, och sålunda upphöjde till svensk Cultus-minister. Redan detta låter illa försvara sig. Vi, hans d. v. Upsaliska vänner, blefvo ej litet förvånade, då vi fingo höra, att mannen ingått i A.B., hvilket steg vi (upprigtigt sagdt) betraktade som ett både fall och affall, men hans närmare Stockholmska vänner ursäktade honom dermed, att han, såsom de hört af hans egen mun, visst icke gillade A.B:s politiska och öfriga tendenser, men att han ingått i redactionen för att kunna sprida sina idéer till den stora allmänheten, och för öfrigt, så vidt han förmådde, kunna leda tidningen på en bättre och mera loyal väg. Nu började det immoraliska och systematiska puffsystem i kolossal scala, hvarom i förra afdeln. är taladt, och hvarigenom det verkligen lyckades mannen att skaffa sig ett stort antal läsare och beundrare, jemte ansenliga honorarier, samt att tillika gifva stark populär fart åt hvad Hr Hj. numera kallar hans „ fantasterier „ , „excentriciteter„ och „bizarrerier„ , hvilket hallstämplades med namnet genialitet. Från denna tid utgick från A:s bläckhorn knappast något pennfoster, så klent och orimligt det än vara måtte, som ej utbasunades i den stora tidningen såsom ett odödligt och underbart originellt mästerstycke.
SBit refor tia Norrige 9i:br 5: tito tia UtrifeS Ört — ~ — 50: ©enna afgift j?aU upptdraS af 8anbS*©ecteterören, td paf mette» IaS, od) i 6ef)6rig ortning rebotoifaS, enligt ten controfl, forn af me* bertörante SmtetSroerP Pommer att tefldmmaS. €>miöesfotf4ljare, tofafte odj ffatigt toiflanbe, pd toifa tia fmibeSförfdlj* ning af .Konungens SSefaHningSöaftoanbe utfatte jidilen, i Stod Slaf er: gårjfa Slafen 3i:br 10: Sintra tito 5: Sfnbre af SSrufSdgare tia banbelSrefor met ^ernfmiten antagne ocf; toeber&örligen förpafaDe perfoner, i Stod Slafer: görfa Slafen — * Sintra tito —- — 10: ©efe fttfndmnbe f!ola Derjemte, tia fdferfet för afgiftenS erldggante, iaPttaga fjtoab röranbe ^dffantlare dr förejPriftoet, ^ 33- ©d ndgot SBerP, Snrdttning eller Siörelfie, Ijtoarföre per mine af» gift tcfe dr fiatgat, teftnnes affafla jiörre inPomff, dn forn motfmarar &dr ofroan fiatgate fjögfe Slafer, 65r afgiften fér fdtan infomft Dejldm» inas tia gern för ^untratet. Etmittnmg af (bwatnat oå) flere ^nrdttnrngar* §• 34.
Vid sådant förhållande och då i Regerings-formens 64 § uttryckligen stadgades, att så väl ordinarie statsmedel och inkomster, som hvad under namn af beviliningar till statsverket af Rikets Ständer anslås, skall vara under Konungens disposition, så syntes jemväl allmänna bevillningen böra omedelbart till statsverket ingå; hvarvid dock kunde fästas det förbehåll, att alla derå uppkommande öfverskott borde af Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret allemnas. Utaf denna förändring skulle ej allenast den förenkling af uppbördsoch redogörelse-verket, Kongl. Maj:t och Rikets Ständer åsyftade, blifva en gifven följd, utan äfven möjligheten att riktigt beräkna statens tillgångar betydligen underlättas samt dessa tillgångar för statsbehofvens fyllande blifva mera tillräckliga, än då desamma måste fördelas emellan tvenne verk, af hvilka det ena ofta kunde häfva öfverflöd på kontanta medel vid samma tid, då de nödvändigaste utgifterna endast med svårighet kunde af det andra bestridas. Efter erinran, hurusom det, redan under 1817 och 1818 års riksdag, väckta och sedermera ofta förnyade förslaget, att alla både ordinarie och extra statsinkomster skulle af Riksgälds-kontoret uppbäras, icke kunnat vinna full framgång, och efter anförande samt bestridande af de skäl, på hvilka sednaste riksdags Stats-Utskott grundat sitt under N:o 174 afgifna utlåtande öfver framställningen angående allmänna bevillningens inleverering till Stats-kontoret, har Riksdagsfullmäktigen Nils Strindlund från Vester-norrlands län, uti härom hos Bonde-Ståndet ånyo väckt motion, föreslagit: att så väl 1851 års, under nästa år inflytande, allmänna bevillning, som ock den bevillning, Rikets Ständer vid innevarande riksdag sig åtaga, måtte till statsverket ingå och der redovisas, under vilkor, att, i den mån bevillningsmedlen öfverstege det för statsverkets behof erforderliga belopp, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 187.
Ett sådant förskott, utsträckt till hela beloppet af den allmänna taxerade bévillningen för ett år, synes visserligen kunna af Banken utan olägenhet lemnäs, enär det blott successive utgår och vid bestämd tid året derpå inbetalas, hvartill äfven kommer, att under krono-uppbördens fortgång stora summor i Bancosedlar äro dragne ur allmänna rörelsen och qvarliggande i Landtränterien och andra Statens cassör, till dess de hinna åter utassigneras eller till Stockholm remitteras; men då det strider emot grundsattsen för Bankens framtida verksamhet, att ett tvunget Crediliv i hvad skepnad som helst skulle kunna å densamma ställas; så har någon föreskrift härom ej blifvit i förslaget lill Bancolag intagen. Ett temporairt förskott till Riksgälds-Contoret hörer eljest inom cath egor ien af den i 19 §. åsyftade lånerörelse, och vid discussionen om Reglementet för Bankens förvaltning må det lämpligen tagas i öfvervägande, om Banken kan tillåtas alt lemna ett sådant förskott, och på hvad vilkor. Om det icke kan af Banken erhållas, så måste, i sammanhang med Statsregleringen, annan utväg beredas för medel till Slatsutgifternes bestridande under afvaktan af de dertill påräknade inkomster. §. 20. Att låna på pant af guld och silfver, är naturligtvis den enklaste och säkraste delen af en Banks rörelse. Föreskrifterne äro bibehållne lika med de nu gällande. Lån emot pant af andra metalliska effecter till högst | af värdet innefatta äfven en sådan säkerhet för Banken, att något maximum för utlåningens belopp på det hela ej torde vara af nöden, helst Bancostyrelsen har rätt både att nedsätta lånesumman i förhållande till värdet, och att vägra lån: i betraktande hvaraf någon betänklighet ej heller synes möta, att utsträcka lånetiden till 9 månader. Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifvelse N.o 36. >9 §• **• Nuvarande så kallade Discontrörelse på namn, emot borgen och med omsättning, är icke föremål för en väl ordnad Bank. Genom Hypolheks-fÖreningar och Privat-banker torde behofvet af sådane försträckningar ifrån Banken upphöra eller åtminstone småningom nedsättas.
Jag vill icke uptaga tiden med framställning af, huru telegraf-inrättningarne utvecklat sig utrikes samt huru nät af telegraf-trådar äro öfverallt spridda i Frankrike, i England och Tyskland, må vi hellre fästa vår uppmärksamhet på vära inhemska förhållanden. Vår optiska telegraf, som jag vågar påstå är den häst konstruerade optiska telegraf i hela Europa, är likväl icke att jemnföra med de elektriska telegraferne. Ilen optiska telegrafen kan icke meddela sig i mörker, regil och dimma. Om förliden sommar, då Kronprinsessan anlände, det hade varit på morgonen likadant väder som vid Hennes ankomst till hufvndsfaden, så hade icke en enda signal med den optiska telegrafen kunnat gifvas om hennes ankomst. Med elektriska telegrafer är det helt annorlunda. De tyckas just vara upfunna för förenade konungariken. Om t. ex. K. M. är i Norige och man tänker sig en elektrisk telegraf-tråd emellan Christiania och Stockholm, så skulle det icke fordra större tid för K. M. att kommunicera en skrifvelse med auktoriteterna i Stockholm och erhålla svar genom en sådan telegraf, än om han hodde på Haga och lät skicka ett ridande bud i samina ärende till Stockholm. Af de optiska telegraferne kunna vi icke sluta oss till det utomordentliga inflytande, de elektriska telegraferna hafva uti nästan alla förhållanden, i statsskicket, i militäriskt afseende, i handel och näringar samt jordbruk. Del torde tillåtas mig att ibland 100 anföra några lä korta exempel i detta afseende. I militäriskt afseende linner en hvar att en Gcneral-en-Chef kan inom några ögonblick från alla rikets delar, från alla armée-korpser, som kunna verka på olika punkter, erhålla underrättelser om krigsoperationerna och gifva ordres tillbaka. Det inses lätt hvilken stor fördel detta måste för honom vara, i st. f. att först vänta 2 å 3 dagar på kurircr, som medföra underrättelser, hvarefter lika lång tid åtgår innan ordres, som i följd af underrätlelserne utfärdas, hinna framkomma till sin bestämmelse. Under dessa 6 dagar hafva förhållanderne möjligen kunnat blifva så betydligt förändrade att de ordres, som blifvit sände, äro alldeles olämplige.