Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har påstått, ali det icke är genom så beskaffade lagbud, som något godt uträttas, utan genom studier. Hvad detta yttrande beträffar, mine Hrr, så tror åtminstone jag, som bevistat så mänga riksdagar, och som uppnått en temligen hög ålder, att vi samt och synnerligen äro för gamla skolgossar, för att genom några speciella och särskilda studier inöfva oss, för att åstadkomma de förbättringar, som äro nödiga för vårt land. Jag tror, atf; det är gnidningen med våra ideer, att det är tidens samverkan med menniskorna, som ensamt kan åstadkomma detta. Jag tror, att medlen till vinnande af en öfverensstämmelse i styrelsesystemet under en constitutionel författning, den må vara mer eller mindre god, och till ernående af ett nödvändigt samband emellan styrelsen och folkets representanter, ligga uti bådaderas tätare sammanträden. Jag vill på intet sätt ingå i någon försäkran, att riksdagarne på minsta vis under vårt nuvar. representationsskick komma att förkortas; men jag tror likväl, att genom ett tätare sammankommande skulle i någon mån det önskvärda resultatet vinnas, alt man kommer till öfvertygelsen om olämpligheten af den massa af motioner, som här väckas. Enligt hvad som blifvit uppgifvet, skulle det icke vara fallet, att ett mindre antal motioner vid denna riksdag blifvit väckta; men utan att vilja jäfva eller bestrida denna uppgift, tror jag mig likväl hafva hört, att antalet deraf skulle vara betydligt mindre vid denna riksdag, än vid någon föreg:de, och om så är, tillskrifva' jag detta det förhållandet, att man har stor anledn. att snart åter förvänta en riksdag, hvilket äfven Konungen uti sitt tal gifvit tillkänna. Här har så mycket blifvit taladt om och åberopad t förhållandena under de s. k. tvedrägtsliderna; en annan talare har upptagit detta inkast, och jag behöfver således blott upprepa hans yttrande samt förena mig deruti, alt jemförelsen ingalunda är adeqvat. Att jemföra så olika tidsförhållanden med våra kan nemi. aldrig leda lill någon slutsats, emedan dessa tider blott gälla såsom bevis för deras tid, att förhållandena då voro mycket olyckliga, men aldrig kunna bevisa någonting för det nuvar., som icke står med dem i samma förhållande.
S. D. Föredrogs utdrag, JM 531, af Höglofliga Ridderskapet och Adelns protokoll denna dag, innehållande dels becnälda Riks-Stånds vid föredragning af Stats-Utskottets Memorial, JM 234, angående den upprättade nya Riks-staten, fattade beslut, hvarigenom nämnda Memorial blifvit lagdt till handlingarne med bemyndigande för Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän att underskrifva Riks-staten för att sedermera till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas; hvarjemte och sedan upplyst blifvit, att Stats-Utskottet i den nya Riks-staten på Åttonde Hufvudtitelns ordinarie stat uppfört det till löneförbättring åt komministrar och kapellpredikanter m. fl. af Rikets Ständer beviljade reservationsanslag af 30.000 R:dr, Ridderskapet och Adeln godkänt denna åtgärd, dels inbjudning till Preste-Ståndet att i sistberörda beslut sig med Ridderskapet och Adelö förena. Denna inbjudning blef af Preste-Ständet antagen. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial, JM 236, angående verkställd omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande åtskilliga med statsregleringen gemenskap egande frågor. Frän Vdllofl. Borgare-Sländet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Memorialer: JM 233, angående särskilda gratifikationer till åtskillige af Utskottets tjenstemän. Bifölls med den förändring, att gratifikationen åt den för Riksgäldsverket rörande ärenden anställde Sekreteraren förhöjdes från 1,000 R:dr till 1,500 R:dr. JM 234, angående den upprättade nya Riks-staten. Återremitterades; och 752 Prot.-Utdrag den 21 November 1863. JV2 238, angående den under innevarande riksdag verkställda statsreglering samt den för Riksgälds-kontorets utgifter erforderliga allmänna bevillning. Återremitterades.
Och alldenstund makar som till stilnad dömde bliswit, ej* kunna anses än som civiliter för hwarandra döda, alltså synes med allmänna Lagen uti i a:te Capitlet 3 H. Giftermåls Balken jemförd med Kongl. Förklarningen öfwer allmänna Lagens stadgande i åtskilliga rum af den 23 Markit 1807, z mom. närmast instämmande, att de stilde iagttag» samma wantetid till ett nytt giftermål, som åberopade Lagställe för Enkling och Enka förefkrifwer. Härigenom blifwer Lagen wid tillämpningen sig all» tid lik. Men som hwarken samma Lag eller annan Författning, stadgat någon wist tid inom hwilken Mnadens werkstallighet i Consistorio sökas bör, ritan ej sällan händer art Parterne dermed dröja hela äret och äfwen långt deröfwer; ty anser jag för min del nödigt och ordentligt att en wiss tid Ulsättes till flilnads erhällande i DomCapittet, hwilken Domaren i Utslaget till Parternes efterrättelse, med förelagdt lämpeligt wite kungöra bör. Zerr Doctor rorlén och prosten ^klllestt conformerade sig med Herr Doktor ^im^vilk. professoren Herr Doctor kaxe. Da Herr Professor Doctor yttrande icke motstrider mitt utlåtande, deri jag i allmänhet sökt wisa wadligheren af utwidgade grönför för äktenffapsftilnader vch särskildt ingalunda hestridt, att nesiiga krorps - 75 Z Den 18 November. straff ma dertill förankeda. men derwid endast förbehållit någon bestämd föreskrift, att för wederbörande iagttaga, samt i öfrigt gerna medgifwer, att någon för ffilnads sökande, mä dem lemnäs till öfwerläagning, har jag för närwarands icke widare att tillägga, utan lärer besia Herr Profesiorens anmärkningar böra till Högloft. LagNtstoktet remitteras.
Hvad Herr Grefven i förra afseendet åsyftat, anser Utskottet tydligen följa af redan tillvarande Lagstadganden, enär 2 Gap. 3 §. ConcoursLagen bjuder, att så snart Gode Män blifvit utsedde, de genast skola taga den afträdde egendomen under förvaltning, och ibland andre åligganden, jemväl draga försorg om försäljning af varor och andre lösören, som ej till fastighets bruk och drift nödige äro, samt hvad fast Egendom angår, dess försäljning, enligt 18 §. i samma Capitel, ej må emot någons Vilja, som deri eger inteckning, efter inställelsedagen längre uppskjutas, än sorn till kungöréise derom nödig är, hvarvid Utskottet, i afseende på de oprioriterade fordringsegarne, få yttra den öfvertygelse, att deras rätt till yrkande af den g2.o LagUtskoltitt Betänkande». fasta Egendomens försäljning måste blifva inteckningshafvarne underordnad. Beträffande åter den föreslagiie ändringen uti 6 Cap. 5 §. i afseende på den Inteckningshafvare tillagde förmåns-rätt för tre års ränta, som före Concoursen upplupit; hvilken förmåns-rätt Inteckningshafvare jemväl genom 1798 års Concoursstadga varit tillerkänd; så enär sednare Inteckningshafvare med kännedom om förhållandet härutinnan äro i tillfälle att bedöma den större eller mindre säkerhet, som kan vinnas genom den inteckning, som sökes, och det under nuvarande penningeförliållanden minst synes Utskottet lämpligt, att genom förkortandet af tiden för obetald Räntas förmåns-rätt sätta Borgenär i nödvändighet till en strängare Gäldenärens behandling, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall å hvad i detta afseende blifvit föreslagit.
I annan händelse hemfaller godset till Kronan. 53 §• Vid denna '§. hafva R. St. ansett billigheten påkalla följande tillägg: ”Angifver nå ”gon etc. Taxan utsätter;” men har angi fängen varit föranledd af oläglighet i Kael uran, betale Godsegaren blott den hogsta enkla Tullen. 41 $• Sorn ansvars bestämmelse för förbrytelse emot denna §. hittills saknats, föreslås, i et-t nytt moment, följande tillägg: ”Ifrån Maji ”månad etc. utsatta lossningstid.” För lossning'å olaga eller annan lid, än här ofvan sagdt är, ändock att oloflig varu-iiförsel dymedelst ej föröfvas, plikte Skepparen äö lid. 45 S. R. St. hafva ansett, att denna §, i afseende på brott och straffbestämmelser, erfordrar det tillägg, som nedanstående redactiön antyder: Bryter någon olofligen de läs eller sigill, som till Teir och Kronans säkerhet äro salle tl fartygets luckor eller andra ingångar till rum, der gods förvaras, eller bereder sig någon genom Exp. Etsk. Förslag till u»d. Skrift). 227 inbrott på annat sätt tillgång till sådana med läs eller 'Tullsunil stämrde ruin, bote stoa lid. Gil /* 7 ter Skepparen ej öfvertyga-annan om brottet, vare sjelf till dessa böter förfallen. 3 'Cap. Om hvad Skeppare och aflastare hafva att iakttaga, då fartyg till utrikes ort skall afgå. Med ledning af de åsigt er och grunder, som i början af denna underdåniga Skrifvelse ■blifvit framställde, hafva R. St. ansett sig icke böra afgifva några förslag till de förändringar i reglementariska föreskrifter, som vid detta Capitel möjligen skulle kunna erfordras. 4 Cap. Om hvad vid Sjöfart pl lltrikes orter tued däckade fartyg under 15 lästers drägt samt öppna båtar serskildt iaktagas bör.
Bidrag iinmade jag lof17a från tvenne friuitinanierspennoï (din och min) sbsom permanenta medarbetare och dessiitom ~ i l l e jag försöka skaffa extra bidrag. Nåväl, hvad säger vill d / i om mina iijerfva planer. mina vidtsväfvande fantasier ?&gt; " Först iiihngrr, hr senare iiieddel~de mig fattarinnan. Sophie, att Iion var för n Detta var uppslaget till Tidskrift för hemmet P. Huru detta ä~nne sedan monopoliserade vår korrespondans, h11ri1 pianer uppgjordes och förkastades, huru svårigheter upptornade sig och nästan bortskymde mhlet, bvartill vi strafvade, huru hela förslaget för en tid iippgafs, emedan vi blefvo förekomna af en annan pi~blikation, som dock visade sig af efemer karakter, huni vi åter iipptogo det, huru vi därför förmådde intressera vhra närniaste, så att de till och med ägnade det sin medverkan, ehi~ru de i förstone skalrat p&amp; hufvidet d&amp;&amp;t, huru v;. lyckades genom sliriftväxling i alla vgderstreck samla ett tusental preiiurneranter, .utan att redaktrisernas anonymitet röjdes, - allt detta kan endast i korthet antydas. En af Sophies käraste ungdomsdrömmar hade varit att en gång kunna utgifva en tidslzrift för goda öfi.ei.sattningar, P dar möjligen ett och annat sjalfständigt stycke heniiigen kunde insriiugglas. Hånet öfver en livinlig, litterär verksamhet och fruktan för spenlriniiet blåstrumpa^ nar dock ännu sk förhärskande, att hon aldrig vågade att för någon utom den allra närmaste liretsen yppa sådana tankarr.
Preste-och Bonde-Stånden, förklarat dessa afgifter till Pensions-Cassorne böra upphöra och Borgare-Ståndet beslutat, att desamma hädanefter skulle erläggas till Comunerne, så hade 3:ne Stånd bort betraktas hafva varit ense derom, alt ifrågavarande afgifter hädanefter icke skulle Pensions-Cassorne tillfalla; hvaremot, enligt resultatet af Utskottets framställning, bemälde Cassör skulle fortfara att, såsom hittills, dessa afgifter uppbära. Hufvudfrågan vore nemi. icke, såsom Utskottet uppgifvit, den, huruvida någon afgift bör utgå för representationer i landsorterne, utan den, huruvida en sådan afgift skall utgå till pensionerande af Hof-Capellet och Kongl. Theatern. Utskottet får, till besvarande häraf, vördsamt anföra, att BondeStåndet, genom meddeladt bifall till Utskottets förra jemknings-förslag i denna punkt, redan biträdt den meningen, att frågan borde förfalla och då härtill kommer, att ingen anledning är för handen, det Ridder - 15 Allm, Besv.- och Oecon.-Uisk. Memorial N.o 136. skåpet och Adeln, som, genom afslag å Utskottets Betänkande N:o 104, ansett afgifterne till Pensions-Cassorne böra fortfara, lärer biträda en motsatt mening, enligt hvilken förenämnde afgifter skulle frängå Pensions-Cassorne; sä, och alldenstund, om än Utskottet skulle framlägga ett nytt jemknings-förslag i enlighet med hvad inom de 3:ne Riks-Stånden blifvit yrkadt, följden blefve den, alt 2:ne Stånd stannade emot 3, har Utskottet, vid sådant förhållande och med afseende å Riks-Ståndens, på flerfaldigt sätt skiljaktiga beslut i denna fråga, ansett sig böra vördsamt hemställa, att densamma helt och hållet måtte få förfalla. Hvilket dock jemte flera Ledamöters serskilda tanka Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning härmed vördsamt underställes.
Tomas uppgaf sitt namn, refererade till sin vän, kandidat Recke, och framställde sitt ärende. Han ville underhandla om villkoren för ett mindre lån – det var en tillfällig förlägenhet – 300 kronor – Då tegelhandlaren hörde namnet Recke, gjorde han en världsmannalik gest mot en gulbetsad pinnstol, medan han själf förblef i sin halft stående, halft sittande ställning, i hvilken fanns något af själfhärskare, något af frisinnad tidningsredaktör och något af landsortskomediant. Då Tomas kom till siffran 300, flög det en hastig reflex af ett löje öfver hans ansikte, men i nästa ögonblick var han åter allvarlig, bekymrad, nästan sträng. »Ja, det är dåliga tider – osäkra tider – jag gör dagligen förluster. Min herre är alltså medicine studerande. Ja, mediko-filosofie kandidat, ja visst ... Ja, som sagdt, jag gör oupphörliga förluster ...» Han trippade af och an i rummet med händerna på ryggen. Förluster ... Tomas hade den besynnerligt ängslande förnimmelsen att ha upplefvat denna scen en gång förr. Han var fullkomligt förvissad om att han vid ett eller annat tillfälle hade hört samma klagande röst tala om en eller annan förlust, med ögonen spelande hit och dit. »Och dessutom känner jag ju inte egentligen till min herres förhållanden ...» Tomas vred sig på sin stol. Han visste icke hvad han skulle svara. Han satt och stirrade på det färglysande titelbladet af en amerikansk detektivroman, som låg hopslagen på pulpeten med en remsa tidningspapper inskjuten som bokmärke mellan bladen. Borde han kanske resa sig och gå så godt först som sist? »Hur var det – 300 kronor?» återtog tegelhandlaren. »Ja, summan är af mindre vikt. Med säkra namn både det och tjugu gånger så mycket. Utan säkra namn ingenting!» Säkra namn ... Tomas förstod ingenting af allt detta. Med säkra namn kan man ju utan vidare omständigheter låna i en bank eller hvar som helst, och mot billig ränta ... Hvarför skulle man vända sig till en tegelhandlare, om man hade säkra namn? »Ja,» svarade han kallblodigt, »jag hoppas att de namn, som jag har på förslag, inte skola komma att förorsaka några svårigheter.»
Dessa räkenskaper, som ännu ej i sin helhet undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten och hos Revisorerne icke föranledt, till någon anmärkning, redovisar förhållandet emellan inkomster och utgifter på följande sätt: 1 :o Ofverstyrelsen. Debet. Balans från år 1801: Leverering: Från Kongl. Stats-kontoret 3,691,000: — Balans till år 1803: Kredit. Balans från år 1801: Förvaltningskostnader: Ritoch skrifmaterialier samt postporto 7,066: 29. Hushyra, ved och ljus 2,062: 9. S:r 132,602: hvilken summa upptages inom linien såsom varande uti utgifterna för de särskilda banorna inbegripen. Balans till år 1863: Summa 5,823,859: 61. 2:o Westra stambanan, i förening med sammanbindniiigsbanaii ÖrebroHallsberg. Debet. Balans från år 1861: Leverering: Från Öfverstyrelse:! 3,970.429: 78. » Kongl. Stats-kontoret 2,105,000: — » Stockholms stad, bidrag till expropriation å Södermalm 30,000: — 6,105,429: 78. Balans till år 1863: Kredit. Balans från år 1861: Skulder: enligt 1861 års räkenskap för Westra stambanan 37,542: 17. » dito dito » sammanbindnings banan Örebro—Hallsberg 40,094: 97. 77,637: 14. Utgifter: Tjenstein&ns aflöning 160,723: 34. Kulvertar och afloppstrummor 13,743: 18. Viadukter och broar 37,134: 60. Väganläggningar i banan 33,609: 28. Transport och nedläggning af sliper och räler samt upphandling af sliper 444,811: 24. Bangårdar med husbyggnader 418,077 17.
Sif ben capi* talfumma, font för tharje föruf härigenom uppfommer, fall erläggaö (tfa afgift för I)tr>arie 'Sätfenbe, font för Sanbtegenbom fabgab är. ^ifmäl, och pä bet ©taten å ena ftbatt må mara förfäfrab om en mtf mintmhbemillning, lifa få mäl af 53ruf forn Sanbtegenbont, famt förufs?egare å anbra ftbatt icfe må taperaS örmer ^mab billighet forbrar, fabgaö t>ärnteb, att i intet fall minbre än en nionbebel eller mera ätt en trebjebel må attfeé fåfont egarens? behållna mittfl af l>marje få mäl prmtlegierabt ©feppunb frälfe* och ^ammarifatté# fmibe, font äfmen för året mågförbt ©feppunb recognittonéfmtbe, efter l>am» marfatt6*jernprtfet. Éltgganbe bet @>mmitterabe omilforltgen, att, t enlighet meb be uppgiftte märberingégntnber, emellan ftfnämnbe tmettne gräber be* flämma egarens behållna mtnft af hvarje feppunb fmibe, meb rättighet, att i be fall, ber bet prmilegterabe fmibet anfeS gifma förre behållning ätt recog* nitionöfmibet, till afgift märbera fmart för ftg, bocf meb förbehåll, att bet ftabgabe mtnimt*märbet icfe mtb något fall får unberftgaé. (2ötnfen uträfnas? alltib, på fätt förut fagbt är, till capital efter §ent procent, och af betta ca* pital erlägges? (tfa föemillning, forn af Satibtegenbomars? märbefumma. §. 74. fJBib be
— Hamburger Banco för nan — betalning med protest återkommit, Herrar Fullmagtige, efter Kongl. Stats-Contoirets begäran, lätit hos acceptantcn Grosthandlaren Larssen, som derefter gjordt Cession, utsöka betalning för Wcxlarne samt tillika affordrat Löngren säkerhet för hwad som uti fulla ersättningen af Larssens tillgängar kunde brista. Genom Kongl. Swensta Beskickningens i Köpenhamn wcrksamma och nitiska biträde hafwa också utaf Larssens Concursmasta blifwit indrifne, och pä särskilde tider till Riksgälds-Contoiret lefwererabe, tillsammans R-dlr 18,140: 20. — Hamburger Banco, och säledes, såsom ersättning af omkostnader och ränta, R:dlr 1,157: 4. dito mynt utöfwcr Wexlarnes sammantagne belopp. — Men sedan, efter inkvmne underrättelse, nägot ytterligare frän Larssens Concursmatzor icke syntes wara att förwänta, läto Herrar Fullmägtige genom Lagsökning utkräfwa af Löngren äterstoden af Contoirets fordran, härrörande frän de emellan asbctalningSdagarne beräknade och honom till last förde interesten; Och i anledning hwaraf Löngren genom Konungens Befallningshafwande öfwer MalmöhuLän den 29 Nowember 1829 meddelade Utslag, hwilket, enligt KonglGötha HosiRätts ProtocollsUtdrag af den 4 Maj 1810, Löngren lätit winna - sorö Den 26 Julii. na Laga kraft, blifwit alagd, att genast till Riksgälds-Conroiret utbetala R:dlr ^,679: rz, ?. Hamburger Banco, såsom älcrstäende ersättning för de med protest återkomne Wcxlar, jemte ränta dera till Sep för Hundrade om äret fran den rz April 1805 till dest full betalning sker.
Den extra tillgäng, som genom bidrag . af Engelska Regeringen till krigsrustningarna är 1812 uppkommit och, likmätigt Eders Kong!, hlajrts hiådiga Bref af den 20 och 27 April I814, bordt uti 18I3 års Riks Stat upptagas, för att redovisas dels af Krigs-C o’fegiurn , och dels af Krigs-Comiteen, 1,414,07a R:dr 32 sk. 3 r. Dess* Den 14 Juli. 131? dessutom hafva år I8I3 influtit Engelska Subsiriie-medel, i följd af Tractaterna imellar» Eders Kongl. Maj:t och Engelska Regeringen af den 3 Mars och 21 October samma år, och som utgjort 1.300,000 Pund Sterling, hvilka blifvit använde till krigsbehof och komma att särskildt redovisas af dertill i Nåder förordnade Särskilda Comiterade. Detta ar hvad Stats Contoiret bordt hafva Nåden i underdånighet anmäla, rörande beloppet och beskaffenheten af de så ordinarie som extra och tillfälliga inkomster, hvilka uti 18 12 och 1813 årens Riks-Stater blifvit upptagna och Stats-Verket till redovisning påförda. Med alla ofvan uppräknade inkomster har Stats-Verket bestridt ej allenast de, efter Nådigst fastställda Stater, utgående Ständiga eller Ordinarie Utgifter för åren 1812 och i8i3,utan ock derjemte åtskilliga Särskilta eller tillfälliga Utgifter , som dels grunda sig på Eders Kongl. Maj:ts Egna Nådiga Förordnanden, dels ock äro ©n följd af Rikets Ständers vidtagna Beslut. De Ständiga eller Ordinarie Utgifterna äro till sitt belopp bestämda uti Riks Staterna under sina vissa hufvud titlar, i enlighet med Rikets Ständers Stats-reglering, men utgå efter de speciella Stater, som af Eders Kongl. Majit för hvarje år i Nåder regleras och fastställas
Infanteri-gevär för slagkruts-anländning anvisa ett belopp af 60,000 R:dr; hvarjemte och då, i och för gevärens begagnande efter denna förändring, slagkrutshufvar oundgängligen erfordras, men i följd af den föreslagna minskningen i det antal gevär, som sålunda skulle komma att förändras, ett mindre antal sådana, än som i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition blifvit ifrågasatt, kan anses blifva för ändamålet tillräckligt, Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer måtte, för tillverkning af slagkrutshufvar, jemte de för denna tillverkning behöllige machiner, bevilja ett anslag af 33,000 R:dr. 7:o Till bestyckning af Waxholms fästning med slrandverk 80,(XX) R:dr; och 8:o Till bestyckning af Carlstens fästning 80,000 l\:dr. Då angeläget är, att dessa befästnings-arbeten, i den nion de hinna sin fullbordan, medelst bestyckning försättas i fullt försvarsskiek, tillstyrker Utskottet, att förenämnde 2:ne anslag af 80,000 R:dr hvartdera måtte beviljas. 9:o Till fortsättning af befästnings-arbelena vid Carlsborg 150,000 R:dr, 10:o vid Carlsten 93,000 R:dr, ll:o vid Carlskrona 72.Q00 R:dr, och l2:o för befästningarne i Stockholms skärgård 150,000 R:dr. Vid öfvervägande af hvad Kongl. Maj:t sålunda i och för desse befästnings-arbetens fortsättande äskat, har Utskottet ej kunnat förbise vigten deraf, alt de befästningar, som afse gränsförsvaret, guarl varda fullboin dadé. 20 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 3y. Beträffande
Uti memorial, N:o 61, af den g November 1840, tillstyrkte Riksens Ständers dåvarande Constitutions-Utskott, med anledning af gjorda motioner, sådana tillägg i 87 § Regerings-Fot meri, och 33 § Riksdags-Ordningen, att Riksens Ständer måtte ega alt ät ett Förstärkt Lag-Utskott öfverlemna deras granskningsoch beslutande-rätt 1 de af Konungen väckta Lagfrågor, hvilka samtliga Riks-Stånden ansåge kunna så behandlas, samt att det Förstärkta Lag-Utskott, lill hvilket blefve ofverlemnadt att med Riksens Sländers rätt upptaga och afgöra dylika frågor, skulle, der Konungen och samtlige RiksStånden så beslutade, kunna efter Riksdagens slut fortsätta sitt arbete, till dess antingen alla till Utskottet sålunda hänskjutna frågor blifvit afgjorda, eller Riksens Ständer derförinnan till ny Riksdag sammankommit. Till grund för detta tillstyrkande yttrades bland annat: att Utskottet, utan att inlåta sig i ett för dess åligganden främmande omdöme, rörande behofvet af de föreslagna nya Civiloch Criminai-iagarna, ansåge de af Riksens
På dessa skäl, och så vida det med skolan åsyftade ändamål, att sä väl lemna tillträde åt kavalleri-, artillerioch stabs-officerare, som ock bilda stallmästare för regementenas behof, må kunna vinnas, har Komitén ansett sig i första rummel böra föreslå Drottningholm såsom plats för anläggande af en Central—ridskola. — Endast för den händelse att detta förslag icke skulle vinna afseende eller hinder, som för Komitén ej äro kända, skulle möta för dess verkställighet, föreslår Komitén i andra rummet Herrevadskloster och i sista rummet Malmö. I sammanhang härmed har Komitén, jemte det den anser nödigt att Regements-stallmästaren erhåller en förbättrad samhällsställning, såsom Officers vederlike, med möjlighet till vidare befordran samt motsvarande lönevilkor och pensionsförmåner, hvarförutan ingen torde vilja offra tid och möda att vinna skicklighet i en så trägen tjenstebelatlning, särskildt fästat Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på den synner - Bil■ N:o 3 a. till Kongl. Alajrts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 95 liga vigten deraf, att resestipendier varda stiftade, för att bereda tillfälle åt kavalleri-officerare eller lämpliga stallmästare-ämnen att, genom längre tids vistande i främmande länder, förvärfva vidsträcktare kunskap och skicklighet till fullkomnande af den bildning, hvilken ridskolan har för ändamål att meddela, och hvarförutan svårighet möter att få vid skolan fullt dugliga Stallmästare anställda. Med afseende härå har Komitén föreslagit, dels att dylika stipendier till en början bestämmas till tvenne, att under två på hvarandra följande år tilldelas sådane för skicklighet vits ordade sökande, som hos Kongl. Maj:t genom Kavalleri-inspektören till deras erhållande förordas, dels ock att, då stipendierna sannolikt komme att företrädesvis tilldelas mindre bemedlade sökande, hvilka för sitt underhåll på utrikes ort blifva uteslutande beroende af stipendiets storlek, dessa stipendier icke må bestämmas lägre än 2000 rdr hvartdera, hvadan den summa, som härtill torde böra under titel re servationsanslag anvisas, skulle komma att uppgå till 4000 rdr årligen.