Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 5 ZebruLni. söz ock ännu en eller annan betänkelig följd, såsom k. ex. att dä den ena utgiften betalas med gängbart mynt och den andra med anwisningar pä ert halft ärs lid, stulle ett icke aldeles otjenlig! tillfälle möjelige» kunna yppas för bein som hade utbetalningarne om hand att lämpa sine utbetalnings-medel nu af det ena slaget nu äter af det andra, efter de betalnings-ästandes mer eller mindre behof, hwilket betalningssätt förmobeligen icke ntfölle kill de mäst behöfwandes förmän, och hwilket äfwen stulle inträffa ivid de utbetalningar som de af dylik ömkanswärd bestaffenhet kunde aga nödigt att göra. Nar Utstottet till de förenämde olägenheter, hwars antal annu merkeligen kunde förökas, lagger alt det beswär och all den kostnad som utförandet, inlösen, verificationer, controller, räkenskapers utwidgande, redowisning m. m. stulle erfordra, all den tids utdrägt, som rakningens afstutande mäste medföra, möjeligheten och stadan af efteraps rungar, samt all annan osäkerhet, torde Riksens Högloft, ständer benägit med Utstottet finna huru twärt emot att nägon nytta elter förmän genom denna ätgjärds widkagande kunde erhällas, mängfaldige och stadelige olägenheter vundwikeligen stulle upkomma. Stats-Utstoktct föreställer sig äfwen att wär wise och för allmänna wälfärden ömmande Ksnun§, pa sä wal de af Utstottet anförde stäk, som förmo» deligen annu flere dem hans starpsynta blick Upsökev, icke lärer genom nägon bindande författning anbefalla besia inwisningars emottagande i betalningswägen man och man emellan, såsom swarande emot Rikets mynt-sorrer, utom hwilket twängsmedel de ock säkerligen enligt Utstoltkts tanka af sig sjelf sörfalla. Da s6§ Den 5 Zebruarii.
Om åter denna min förmodan är riktig, så voro de underrättelser, som af Folkets trän alla landsändar samlade Fullmägtrges förenade upplysning, patriotism och sakkännedom kunde med trygghet påräknas, af för mycken vigt, att planen tor sakernas förändrade ordning borde föregå dessa underrättelsers inhämtande. Jag föreställer mig att, då Kongl. Maj t i allmänhet töresåg, hvad vi nu ock linne besannadt, den stora skiljaktigheten mellan detta Riksmötes töremål och de nästföregåendes, den nemligen, att, jemte äran och vigten af ökade länder och bearbetandet af sådana anstalter, som skulle försäkra bägge Folkens sjelfständighet och tillväxande välmåga, kunde skatterna nu mindskas och medel till Riket från främmande orter indragas, med en ofelbar och högst fördelaktig verkan pä national-välmå* gan, istället tor att, vid de sist förflutna Riks* dagarna, endast varit fråga om förlorade områden och ökade förbindelser af alla slag ; Kongl. Majit åt Sitt trogna Folks Fullinägtige ville öfverlemna, att, efter öfvertygelsen om tidens fordringar, med uppriktighet och förtroende framlägga sina önskningar och sina behof. Det torde ock böra medgifvas, att detta handlingssätt, alltid vördnadsvärdt, icke hågonsin kunnat vara lämpligare. Det måtte vara förtjenstfullt, eller ätmindstone innefatta en uppfylld pligt, att med utarbetade ämnen stå fram i ett tillstånd af vada och i en tidpunkt, Den 28 Juni. 557 då man är i nödvändighet att fordra mycket; men det måtte ej eller vara utan förtjenst, att i en annan tid, sorn medger mera lugn och lyckligare resultac af öfv rläggningarna, icke låta uppgjorda förslag föregå uttrycken af de allmänna önskningarna. Da ar för öfrigt osäkert, om icke de beredelser, som kunna hafva varit gjorda, blifvit till sina grunder rubbade genom de nya skakningar, som, började i det södra Europa, sträcka sina skadliga verkningar till många af våra allmänna hushållsgrenar Må detta vara nog till redogörelse för min tanka, om hvad som blifvit gjordt eller underlätet.
Mg. Prest-Ttändct den i Borgare - Ständct d. i « Bonde-Ständet d. r Riksens häglof!. Ständers Stars-kltffstrs utiäcande, i anledning af Herrar FlM^ullmägciges i Riksgälds-Lsntsiret kemftällan, r afseende pä de ut> Rewisions(Lontsiret inom Riksgälds - Merker gjorda anmärkningar wld Secrererareus uti Tryckfrihets - Lommitt^en afgifne Redo, görelse - Räkning fLr r8n ärs Expenser. ^ti Memorial af den r? i denne manad hafwa Herrar Fullmagtige uti Riksgälds, Contoiret till Stats-Utffottet insändt Handlingarne uti en emellan Rikstns Höglvfl. Ständers till Tryckfrihetens ward förordnade Committäe samt RiksgäldS, Contoiret uvvkommen sräga, rörande de af wederbörande .uti uyssnämnde Contoir gjorde anmärkningari anseende rist rune uti Seoreterarens wid Tryckfrihets, Com - Den i Augusti. 2247 mltteen Redogörelse-Räkning för I8tl ärs Erpenser upptagne Summor, hwilka, till född af T yckfrihets. Committexns Bestut, blifwit utbetalde, neml. i.o Till tillförordnade Protocolls - Sccrctera'cn och CanzNsten wid Riksens H'glostStänders Justi ic. Ombudsmans Expedition Georgii, tzz R-dr >6 st. Banco, såsom arfwode för Protocoiletv förande uti Cemmittöen är iZn och 2:0 Till Waktmästaren wid samma Expedition Hultberg 45 R:dr dito för uppastning uti Tryckfrihets,Commille.n berörde är. I afseende pä de till Georgii mbetalde rzz R:dr 16 st.
Att, i trots af det anseendc dc hijuta, den trogna tjeiist dc göra den lidande inenskliglieten och det förtroende de röna af flcrc af sina niest frainstnende nianliga kolleger, fördomen emot de cngclska lakarinnorna likväl är s5 stor bland flertalet läkare, att deras bcgaran att soni iiiedleinn~ar få deltaga i den första internationella lakarckongressen i London afslogs, är ett faktum, som står i strid nicd den rsttvisa, den engelska qvinnan tillvunnit sig p i andra oniridcn. Bittrast och häftigast har ~iiokst3ndet yttrat sig inom det stora brittiska Iakaresillskapet. der under en kortare tid qvinliga läkare 1i; ide tillträde för att scdan cfter Iingvariga, Iiatska strider uteslutas derifrin. Dock Isra flera af Englands mest framstaende vetenskapsman hafva statt p5 de utestängdas ratt. O * I en af Englands anseddaste vetenskapliga qvartalskriftcr liar nyligcn förckoniiiiit en artikcl af Mr Robert Wilson iindcr rubriken .Ikulapia Victrisa, hvari lian meddelar en historik af hela dcn rörelse, soni afsrtt att förskaKa qvinnor fullständig incdicinisk utbildning. Han tror, att qvinliga läkare kunna börja sin bana incd i vissa afseenden större utsigter till franighg än niännen 0). Dock ni3ste lian erkanna; att endast fyra af Englands &lt;pinliga läkare ~ I I I I ~ lemnat I några niärkligarc bidrag till den vetenskapliga literaturen. Dessa 5ro Mrs Garret-Anderson, Mrs Hoggan, Miss Agiies Mc Laren samt den iiii aflidna Mrs Choplin Ayrton. ]: yra äro ju dock cii ganska god procent af de femtio qvinliga läkare, soni hittills blifvit ininiatrikulcracle. Förf: n intygar kraftigt den grundliga beskaffenlictcn af iiiiden~isningcn i den qvinliga lakareskolan.
S. D. ^Dtats-Utskottets den 7 och ytterligare den 11 September pä bordet lagda Betänkande, i anledning af Kongl. Majus Nädiga Proposi. tion angäende medel och utwägar till godtgörande af de oförutsedde utgifter, som de i följd af Swensta Hamnarnes stängning för Engelska Krigs, och Handels-Fartyg samt till lugnets ä. terställande inom Hufwud-Staden widtagne an. sialter Stats. Werket äbragt, föredrogs ä nyo och gillades. Or suxrA. Lx ?rotocollo ^i. O. V»Isrws. Utdrag af Borgare-StändetS Protokoll tvid llrtima Riksdagen i Arebro den 6 Oktober t8lo. S. D. c8ewillnings. Utstottets under den 2 dennes afgifne Utlätande uppä Hederwärda Bon de - bi ef, wid förnyad föredragning, af Borgare. Ständet gilladt. Or suprs. klx ?kotocollo l). Valeriur. Uldrag af Borgare-StändetS Protokoll wid Urtima Riksdagen t Orebro den 6 Oktober iZio. S. D. föredrogs ä nyo och bifölls Bewill. nmgs Umottets Memorial, angäende witza om. siänd-gheter till iakttagande wid uppbörden af Bevillning utaf Officerare och Tjenstmän wid Regementerne. Ur «uprs. Lx ?rotocoilo. ä- O. Valerius. Utdrag af Borgare-StändetS Protokoll wid Urtima Riksdagen i Arebro den 6 Oktober 1810. S. D. enlighet med BewillningS. Utstottets tillstyrkande biföll Borgare-Ständet för sin del, att den förskoning i Bewillningen, som wid sista Riksdag blifwit Upsala, Ämäl, Uddewalla och Östersunds Städer samt Jnwänarne.i Wester. botten 298 Den 6 October. botten och Norra delen af Nordmalings Socken förunnad, mä intill nästa Riksdag fortfarai Ot suprs. Lx ?rotoeollv I.
En värd Ledamot, Grefve Horn, har tillagt en Ledamot af Ministéren den förebråelse, att vid 1812 års Riksdag hafva förledt Rikets Ständer att bortskänka Tryckfriheten. Jag frågar då: Hafva vi ingen Tryckfrihet? För mig torde denna fråga vara behörig; ty ifrån den 8 Maji 1815 och långt frampå året 1817 hade det varit förlåtligt af mig, om jag glömt allmänhetens behof i detta fall, och önskat, att tryckfriheten varit bortskänkt. Hvad klagar man då öfver? Jo, att Tidningsskrifvarne icke oblygt få skrifva hvad dem behagar, icke få nog vända upp och ner på allt hvad fordom varit oss kärt. Man vill bringa det derhän, att det skall komma an på Tidningarna, hvad de täckas lemna qvar af vårt gamla älskade Sverige, och hvem har framställt detta? Jo, den som sjelf bär ett vackert och frejdadt namn i våra häfder; han synes nu längta efter ett tillstånd, der de första offren skola blifva icke blott allt, som tillhör våra dyrbara minnen, utan äfven allt ädelt, som finnes qvar i fosterlandet, lian har äfven begagnat det uttryck, att Mini - Den i8 Jul i i <*. ra. 445 stéren tillåtit svek i allmänna ärenders behandling. Om den värde Ledamoten känner något sådant factum, så är ännu tillfälle att göra anmärkning derå; och då, jag är viss derom, skall ingen mera inom detta Stånd tala för Ministeren. Friherre Anckarswärd yttrade i går en grundsats, sorn. i dag å nyo blifvit framstäld af Herr Hjerta, och hvilken jag anser så farlig, att den går ut på ingenting mindre än att föra oss till ett helt annat statsskick, än det närvarande, och tillbaka till de fordna sjelfsvåldstiderna. Friherm har nemligen yttrat, i frågan om Herr Brummers entledigande, att han väl insåg, det detta icke kunde bli föremål för en grundlagsenlig anmärkning; men han ämnade likafullt från denna anledning hämta stöd för sin röst vid voteringen i. dechargefrågan.
"Som jag tror det hwarken wara stridande emot Constitutionen, eller nägvn ny tilläggning der - Bilaga till Mem. N:o 8. 191 till, att Konungen anses berättigad, dä bchofwet sa fordrar, constitucra vicarierande Stats-Räd, likawäl svin det nödwändigt är Hans rättighet att till alla öfriga Embeten i Riket constitucra Nicaner, samt dä tillika det är as nodell att saken nia utan tvetydighet wara afgjord; sä är min tanka, att den häröfwer wäckta fräga kan wkd denna Riksdag decideras, samt erhålla ett mera uttryckligt stadgande derigenom, att äfwen dc konstituerade Stats-RädenS answarighet, såsom wcdcrbör, intages i den Answarighetslag, som för Stats-Nädct bör upprättas." I anledning af Herr Assessoren Gahns anförda mening, det i fräga »varande ämne wore af sädan egenskap, att dess afgörande wid denna Riksdag alldeles ej kunde anses stridigt med Grundlagens esprit, framställde, efter någon stunds öfwerläggning, och i enlighet med hwad derunder blifwit yttradt, Herr Ordföranden Expeditions-Secreteraren Friherre Mannerheim följande proposition: "Bifaller Utskottet, att frägan om Extra StatsNäds constituerande och hwad dermed gemenskap äger mä anses innefatta förändring eller förklaring af Grundlagen, hwarom Riksens Ständer ej förr än wid nästa Riksdag kunna besluta?" Hwilkct af Utskottets Herrar Ledamöter bejakades; hwarwid likwäl Herr Assessoren Gahn förblef wid sin yttrade tanka. Sedan denna preliminaire fräga salunda blifwit afgjord, äterskreds till skärskädande af sjelfwa huswudsaken; och uppläste Herr Lagmannen Silfversparre, ett sä lydande Memorial: "All Lag bör wara författad i korta och tydliga ordasätt.
Nödtvånget att uppsöka sådana källor till beskattning måste i sanning vara oemotståndligt , om det skall kunna urskulda åtgärden; men nödtvånget kan aldrig vara så stort utan att hänvisa på det öfverdrifna i behofvet af skatter. Jag hade gerna önskat, om tiden så medgifvit, att lindra vårt cancellis besvär med anteckningen af mina muntliga yttranden, i afseende på detaljerna af förevar, betänk. ; men om de också derföre blifva korta och ofullständiga, torde likväl Bevilln.Utsk., efter återremiss, som jag anser oundviklig, benäget lemna någon uppmärksamhet åt ofvanstående grundsatser, om de finnas riktiga och kunna tillämpas. Hvad jag synnerligen ber att få lägga vigt uppå, i fråga om tillämpning, är en ytterligare förminskning eller alldeles försvinnande af skyddsafgiflen enligt esta art. och dernäst en utsträckning af förslaget af nedsättning tili half - D c ii ay M a j. 4i3 ten af ali bevillning för Westerboltens, Norrbottens, Jemtlands och WesterNorrlands län, jemväl till de socknar eller fögderier af Wester-Dalarne, norra och vestra Wermland , hvarest endast en fattig allmoge är bosatt, och hvars barkbröd statscassan borde låta innevånarne behålla för sig sjelfva så mycket som möjligt. Händelsevis är jagtbekant med tillståndet i de sistsnämnda trakterna, och medvetandet härom ålägger mig bestyrka hvad 2tne ledamöter inom BorgareSt. Hrr Waern och Petre' förut uppgifvit. Gr. Frölich tilläde derefter muntligen: I afseende på detaljerna af Utsk:s betänk, och de flera delar deraf, hvarom andre ledamöter sig yttrat, inskränker jag mig till att endast förena mig i de anmärkntr, som Hrr Lagerhjelm och von Hartmansdorff gjort i afseende på borttagandet af Kammarrättens pröfningsrält, äfvensom i afseende på det föreslagna förbudet för någon annan än den skattskyldige alt söka rättelse.
Men först och främst torde hans siffror i detta afseende tåla någon belysning; ty när han antager, att man på 5 timmar kommer till Westerås, men att det sedan skall åtgå i timmar för att på jernväg komma till Stockholm (?), torde man redan deri finna, att siffrorna stå bredvid, som man säger. Men jag vill icke fästa mig härvid; ty det finnes ett annat förhållande, som jag tror att man förbisett. De af Hr Schwan åberopade siffrorna gälla nemi. icke den direkta kommunikationen emellan Westerås och Stockholm, eller hela det behof som finnes mellan dessa .punkter. Dör detta förfaller hans argument helt och hållet. Hvad trafiken öfver Westerås beträffar, som man ovilkorligen vid den andra sträckningen mäste taga i betraktande, så kan jag icke bestämdt upgifva dess belopp, ehuru jag tror, att om man velat anställa några beräkningar häröfver, dessa varit ganska lätta. Ty man bör ihågkomma en sak, nemi. att det för hvarje af dessa vägar finnes tvenne broar som skola öfvergås, och hvilka äro lästa. På rörelsen öfver dessa broar kan man grunda sina beräkningar. Men hvad som ytterligare talar för den stora trafik, som på dessa vägar ouphörligt fortfar vinter och sommar, äro de stora foror dem man der ständigt möter, äfvensom det usla tillstånd hvari vägarne till följd af det oafbrutna körandet befinna sig. Dessa omständig - Den 10 Juni f. m. 125 heter utgöra talande bevis för den på nämnde vägar rådande Miga rörelsen, oaktadt man har sjön bredvid. Hvad nu beträffar sträckningen emellan Upsala och Sala, så frågar jag hvad man egentligen har för varor att vänta i denna trakt? Jo, bergslags-produkter. Tror man verkligen, att man skall kunna lägga dessa tunga alster på jernväg, vare sig denna sträcker sig öfver Frövi till Orebro, eller öfver Upsala till Stockholm? Och månne icke, om Staten der mellanlcommer, trafiken, heldre än att underkasta sig en så dyr transport som medelst jernväg, skall återtaga sin gamla naturliga väg från Sala till Westerås oell låta Statens jernväg ligga der den ligger.
Det kan blifva händelsen, och således bör Hr Landtm, och äfven Ståndet känna reservationen före dess afgång. Frih. Boye: Jag är till en del förekommen af den sista värda talaren, med hvilken jag förenar mig. Men till Gr. Horns ömma omsorg för yttrande-rätten öfverlemna!1 jag, huru denna rätt är bevarad, om uti en reservation man behagar anfalla ett RiksSt. och enskilda personer. Om desse anfallne ej skulle äga rätt att svara, huru är då yttrande-rätten bevarad? Hvad correctiv skola vi hafva emot anfallet? För öfrigt och då sjelfva den princip Hr Grefven drifver, är, att reservationens afsändande till de andra Stånden icke kan vägras; så hemställer jag, huru Grefven vill förvägra den, som vid justering af en reservation inkommer med ett yttrande, att få detsamma afskiekadt till de andra Stånden? Huru conseqvent är väl Grefven i sitt yttrande uti denna moment? Föredrogs ånyo Frih. Nauckholfs, Joli. Otto, den ii 36 Dea i3 Augusti. dennes f. m. på bordet lagda motion, ang:de anslag till lie nya länsmanslöner på Blekinge läns stat. Hr von Troil, Emil: Jag skulle högeligen önska att få veta, af hvilken under riksdagen inträffad händelse denna motion kan vara föranledd. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då det ålåge honom tillse att grundlagarnas föreskrifter iakttogos, hade han, med anleda, af 56 §:n Riksd.Ordn., granskat, huruvida någon under riksdagen inträffad händelse eller något under densamma fattadt beslut förauledt denna motion; och hade Hr Landtm, trott sig finna den föranledd af Ii. Sits begäran, det K. M. icke mätte tillåta att några länsmän utan lön få tillförordnas. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade remittera denna motion till StatsUtskottet. Ropades ja. Hr Ribbing, Arvid:
Genom dessa valda Personer vinnes en jemnare värdering hela Riket igenom, och bör någorlunda tiden bestämmas, som härtill kan åtgå, hvilken jag anser öfver h%fRidd. och Ad. Prat. N.O 37* 38- Dii 11 Maj; vud verkställbar på 2-'ne veckor i hvarje Län, eller nära ett år i hela Riket, och är jag öfvertygad, det denna tidrymd är mer än tillräcklig så framt man med allvår vill använda sin tid. Till vinnande af en god sak, hoppas jag Höglofl. Ridderskapet och Adeln ej gör afseende på den kostnad, som härigenom uppkommer, helst den ej på 25 år bör repeteras, och inom den tiden är att förmoda, det all jord kan vara refvad och uppskattad. Skulle någon tinna sig förfördelad vid värderingen, så må densamme klaga i laga ordning. Vid utgåendet af Bevillningen efter denna Värderings-method, böra klagomål ej lägga hinder i vägen, utan får den klagande sin ersättning sedermera. När nu pä detta sä<t all jord i Riket är värderad, och det befunnits, att t. ex. en behållen Productions-afkastning utaf 120 tunnor strid säd, hälften råg och hälften korn, inberäknad Spannmål och Ladugård m. m., bestämmer en egendoms värde till 30,000 Riksdaler Banco, så uppkommer deraf en grund, hvarefter all fördelning kan verkställas.
M:ts och Rikets Krigsoch Kammar-kollegier sig underdånigst utlåtit, att, som i Ökna socken någon tjenlig plan för socknestugas och skolbyggnads uppförande å annat ställe, än det nu föreslagna, ej skall finnas, samt fullt vederlag för den till ändamålets befrämjande ifrågakomna mark blifvit trumslagare-bostället Lilla Ökna N:o 2 beredt, äfvensom den komministers-bostället af församlingen tillkommande årliga afgäld vore bestämd efter afkastningen af den jordrymd, som derifrån bomme att till trumslagare-bostället såsom ersättning öfverlåtas, Kollegiernc, till bifalls vinnande, understödde hvad härutinnan sökt och medgifvet blifvit; vid hvilket sålunda utredda förhållande E. K. M:t ansåge skäl vara för handen alt ifrågavarande jordutbyte, under de af E. K. M:ts Befallningshafvande uppgifna vilkor, bifalla, hvarom E. K. M:t alltså till Rikels Ständer gjort nådig framställning; och hafva Rikets Ständer, med afseende så väl derå, att omförmälde 2:ne boställen komma i åtnjutande af full ersättning för den upplåtna obetydliga jordrymden, som å det med upplåtelsen åsyftade nyttiga ändamål, E. K. M:ts högstberörda nådiga proposition bifallit. Hvilket Rikels Ständer fa hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda ete. Stockholm den 2 April 1851. 72 Expedit i o nsUt sko t tets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 49. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 April 1851. Preste-Ståndet dea 2 Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den 2 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående godtgörelse till Arrendatorn Å. Söderholtz för den vid hans tillträde till arrendet af Klingsbergs Kungsgård befunna husröta. (Stats-Utsk. Uti., N:o 7G.) S. A. K.
Adjutanterne vid GardesRegementerne deremot hafva ingen högre lön än för deras grad; 2:dra Adjutanten är lika lönt med Fändrikarne, och den irsta lika med Lieutenanterne; RegementsQvarlermäslaren har endasL 100 Rrdr mer än StabsCapilainerne; 2:dra Majoren endast 100 Rrdr och irsta Majoren blott 400 Rrdr mer än Capitainer; alla dessa personers lönevilkor blifva således med hänsigt till oundviklige öka. de utgifter försämrade, då de erhålla transport eller befordran till de uppräknade platserne, hvilket påtagligen strider emot all militärorganisation. För dessa beställningar är endast beräknad tillökning för hvad en hästs utfodring om året kostar, och äfven, med erhållande af denna ringa och billiga ersättning, återstår dock alltid en dryg kostnad för hästens inköp, sadelmundering m. m. Jag kan således icke underlåta den hem - Den 3i Maji f. m. 55 ställan att Kongl. Maj:ts Propositioner äfven i hvad de röra GardesRegementernes anslag måtte blifva oförändrade. Lif-Gardet till Häst. För LifGardet till Häst har StatsUtskottet förminskat det begärda anslaget af y4>34° R:dr io sk. 6 rst. till 67,374* 5- 6., utom fourageringsanslaget, derigenom att Utskottet ej kunnat tillstyrka den för Befälet uppförde lönetillökning af 3,25o R:dr, och nedsatt den för Underbefälet äskade lönetillökningen från 6,829 R:dr 16 sk. till 3,2i3 R:dr n sk.; förmodande att, hvad Befälet beträffar, genom någon minskning i dess personal, tillgång kunde beredas för de qvarblifvandes löneförbättring. Denna löneförhöjning, sorn nu är projecterad att uppföras på ordinarie Stat, grundar sig på den år 1823 af Kongl.
Jo, att Ministeren fått visa sin böjelse att förödmjuka sitt eget stånd, för att derefter så mycket lättare kunna förfara sammaledes med de öfrige; att Ministeren, under en Konung, om hvilken Historien en gång kanhända kommer att säga, att han snarare var för mycket, än för litet böjd, att tillfredsställa allas begär, en Konung, om hvilken man, utan smicker, bestämdt kan yttra, att han älskar att se nöjda menniskor; att Ministeren under en sådan Konung för blotta kärleken till en maktyttring, förstått att stämma åtminstone många sinnen inom detta Stånd till förtrytelse och barm. Det vöre att litet känna menniskohjertat, om man förestälde sig, att icke Ridderskapet ock Adeln skulle finna sig sårade, då anfallet riktades emot dess ära, som är alt lyda lagen, icke godtycket; då detta Stånd utsågs till profstycke för Den i8 November f. ra. 137 den nya rigtning, Ministeren behagat uttänka åt den constitutionella Lagstiftningen i Sverige. Sådan har nyttan varit af denna åtgärd och följden, att man blifvit satt i nödvändighet att protestera emot en lag, som, utan Ståndets förutgångna begifvande, aldrig kan äga en sådan egenskap. Jag anser 1818 års Riddarhusordning, i följd af Ridderskapets och Adelns vid sista Riksdag fattade beslut, vara den enda gällande, och anhåller om proposition härå, till utrönande af Ridderskapets och Adelns tanka i detta ämne. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Grefve Hamilton, John: förenade sig med Friherre AnckarSwärd. Friherre Boye, Ludvig: Då jag yttrar mig i detta ämne, behöfver jag ett förord, och jag ställer det till den rättskaffenhet, som alltid haft sitt hemvist inom dessa murar. Vissheten att Ridderskpet och Adeln älskar högst all sanning, erinrar också talaren om sin pligt, att framställa den; icke blott den sanning, som ligger för dagens mening, utan äfven den, som ligger emot. Hvarefter Friherre Boye, uppläste följande : Den 18 November f. m. De allmänna begrepp, efter hvilka förevarande ämne bör pröfvas, synes mig vara: 1:0