Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Bosje, Ludvig: Jag skall aldrig vägra min aktning för hvarje annan öfvertygelse än min; men jag skall alltid tro min pligt vara att förblifva vid min,'intill dess jag förmår upptäcka skäl mägtiga att den förändra. Jag haf 2:ne gånger haft den äran framlägga mina tan* kar om den olyckliga verkan på allmänna penningställningen, som uppkommer från den Capitalisterna förunnade förmon, att få deras penningar, för 3 procent, i Disconterna insätta och om angelägenheten att denna anstalt aldeles afskaffa 3 men då frågan nu mera icke är om ett sådant afskaffande, utan blott huruvida insättningen skall ske på räkning, eller om Sedlar för sådana penningar skola af CanalDisconten få utgifvas; så synes mig vara temligen klart, att, då insättnings-fördelen visserligen af Capitalisterna heldre begagnas, än deras penningar till enskildte Låntagare utlånas, uppkommer deraf en svårighet för Låntagare, som ökar penningförlägenheten, hvilken äter mera motas af 3 procents sedlarna; och, på detta skäl, förenadt med det af Friherre Wetterstedt anförda* grundadt i Creditivets förminskning, tillstyrker jag att, då insättningsfriheten fortfar, 3 pro* cents-sedlarne också må fortfara. Grefve Lillje.ucrantz: Disconternes Utlånings-summa står i oskiljaktigt sammanhang Den 5 Augusti e. m. med det Creditif de i Banken äga att repliera på vid erit iska tillfällen. Den misscredit, som hotade Götha Canalverk under loppet af denna Riksdag, var orsaken dertill, att större summor af insatta 3 procents medel på en gång lyftades; Men deraf uppkomna förlägenhet häriedde sig onekligen deraf, att Creditivet var för otillräckligt emot den utvidgade Discontrörelsen, för hvilkens belopp ingen gräns sattes vid Octroyens utfärdande år 1809. Då Creditivet stäldes endast på 800,000 R:dr, calculerade man icke på en utlåning af mer än 5,000,000. Sedan den princip är tagen, att till nästa Riksdag låta Discontrörelsen oförmindskad fortsättas, är deraf en ren följd, att Creditifvet måste ökas.
Uti Stora Nämnden må frågor af Riksdagsman eller, pä sätt F r g0 77 $• förmår, af Utskott väckas om stiftande, f örändring, för-Jfr. R. O. $.34. klaring eller upphäf vande af lagar och Författningar, som Rikets mora. 1. Dih. lill R. St. Memorials N-o 68. allmänna hushållning eller grunderna för allmän inrättning röra. Riksförsamlingen äge dock i de sa mål endast att framställningar och önskningar hos Konungen anmäla. Vili Konungen åt Riksjörsamlingen öfverlemna stadgadt. §. 108. Riksförsamlingen äger rörande hvilket ämne, som helst rätt att besluta och till Konungen öfverlemna framställningar och önkningarj å hvilka Konungen, under iagttugande af Rikets Grundlagarj gör det afseende, Han for Riket nyttigt finnér. §. 109. Under Riksförsamlingsj dess Nämndss eller Utskotts öfver läggningar inrättning. §. 110. R. F. §. 71. Vid hvarje i denna Grundlag anbefalld val-åtgärd, böra val-sedlarne, för att vara gällande, vara enkle, slutne, hoprullade, omärkte och frie så väl från all tvetydighet, i anseende tili personernes namn, som från origtighet, i anseende till deras antal. Församling j som till val sammanträdt, kan icke upplösas förr, än valets hela ändamål uppfjldt är. När utgången befinnes oafgjord derigenom, att tvänne eller flere erhållit lika röstetal, af gore antingen lottning eller skiljeröstning, allt efter som serskildt stadgadt är. Vid val, der lottning äger rum, gälle för öfrigt högsta röstetalet, utan afseende pä dess f örhållande till de röstandes antal. §. lil. Jfr. R. F. §. skiljeröstning upptage valsedel icke andra namn, än 97 och It. O. deras, mellan hvilka skiljas skall, ej heller annat antal, än 61 och 63 SS-so7ra då utses bör.
Stora Summor gå således ur landet för denna artikel, till motsägelse med den af många förda klagan, att ej kunna försälja sin ull, hvilket bäst bevisar, huru långt efter denna näringsgren är hos oss, och huru nödvändigt det är att bereda ett annat förhållande. Innan det inträffat, anser jag en Disconterings-anstalt hos oss mindre nödig, ty en god vara säljer sig sjelf, och en dålig blifver ej bättre genom Discontering. Sorterings-anstalter äro deremot Den g Februari i f. tn. 9« högst nödvändige, hvarföre jag får tillstyrka desamma, såsom ett af de kraftigare medel, att befordra en näringsgren, hvilken bör tillskynda oss en handelsartikel, som med tiden kunde komma i täflan med sjelfva vår jernexport, och blifva en rik källa till vårt lands välmåga. Att StatsUtskottet måtte fästa sin uppmärksamhet vid denna motion, vågar jagså mycket snarare hoppas, som det är en af de få, hvilken äger den skattdragande Landtmannens directa interesse till föremål. Hvarjemte Grefve Bark till Protocollet aflemnade följande handlingar: Sedan Kongl. Maj:t under den 29 Augusti nästlidet år i Nåder tillåtit IIofMarskalken och Riddaren Herr Grefve Nils Barck, att, för en bättre Fårafvels åstadkommande, Tullfritt hit till Riket införa Sexhundrade (600) stycken Tyska får; har välbemälte Herr Grefve och HofMarskalk, i afräkning på nämnde parti, i åtskilliga omgångar inbekommit Fyrahundrade Sjuttio Sju (477) stycken, hvilket härmedelst på begäran intygas. Ystad af SjöTullsKammaren den 12 November 1828. U. M. Rahmn. C. J. Lamberg. (L. S.) Likheten med originalet intyga: Edv. Smith. A. Niemann. Stud. Nät. Gotlieb. 9* Den 9 Februarii f. tn. Beräkning af det ungefärliga resultat, hvilket införandet af 10,000
Det är möjligt, att utpantningar skett; men huru kan ett sådan ondt undvikas? klagan öf ver hård medfart, i afseende på skulder till MagazinsDirectionen, är dessutom, i högsta måtto obefogad, emedan undsättningsskyldige, i följd af flere Kongl. Majtts nådiga tillåtelser, varit berättigade, att till större och mindre del, äfven till hela beloppet, in natura linvik tbra SpannmåULånen j hvarjemte Kongl. M*j;t 15* Den ii April e. rn, likaledes förordnat, att hvad oundgänglige hushållsbehof erfordras, eller af redskap och dragare, nödvändige för åkerbrukets behöriga dritt, icke finge utmätas vid indrifvande af förfallne Spannmålsskulder. Det är undsättnings^ tagaren, och icke Magazinslnrättningen , som vunnit på dessa liqvidationsvilkor. De hafva för lantmannen varit lika båtande, som de tillskyndat Inrättningen betydliga förluster. Man har vidare sagt, att undsättningsprisen varit för högt beräknade, och högre än hvartill Spinnmål af enskildte blifvit försåld. Det är möjligt att försäljningspriset på Kronans Spannmål någon gång kunnat händelsevis vara högre än priset hos någon Köpman i orten, hvilket kunnat härröra deraf, att den enskildte nedsatt sitt pris med detsamma som Kronan fixeradt sitt, eller att Köpmannen under den allmänna undsättningsepokeri erhållit Spannmål från andra orter till lägre pris. Hvad som emedlertid är säkert, är att Kronan aldrig bestämdt sitt pris högre, än det som i orten var gångbart vid undsättningstidens början. Att någon vinst icke varit beräknad på Magazinslnrättningens Spanmålsundsättningar, synes bäst af verkets räkenskaper, der Magazinsrörelsen ständigt framstår med förlust. Det hörer ej nu till mitt ämne att ingå i någon utveckling af nödvändigheten af en allmän Spanmålsundsättningsanstalt, eller tala om den våda, som efter min öfvertygelse, karr för det allmänna uppstå, om denna anstallt Den ri April f. m. 155 upphäfves, och dess functioner komma att be^ ro på enskildte personers fria och arbitraira företag
Då således något hinder icke förekommer emot Tullgatrts Kongsgårds användande när den efter Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Söfut Albertina blifver ledig, och härvid det serskilda förhållande inträffar, att, derese Riksens Ständer ej på förhand fastställa hutu med densamma bör förfaras efter Hennes Kongl. Höghets död , den Gud Nådeligen länge fördröje, deni skulle betagas möjligheten att om denna Kongsgård efter önskan förordna enär, enligt Författningarnes föreskrift, Kongl. Kammar-Cullegium genast bör draga försorg om dylike ledige kronolägenheters utarrendering, hafva Riksén Ständer nu beslutit att Kongsgården Tullgarn med tillhörande lägenheter och Inventarier må efter Hennes Kongl. Höghet Prinsessan tillfalla Hans Kongl. Höghet Kronprinsen Osear i Dess lifstid under full nyttjande rätt nied samma vilkor, Hennes Kongl. Höghet Prinsessan dea innehar; Och Riksens Ständer begagna härigenom åter ett tillfälle att ådagalägga sitt underdåniga lifliga deltagande för den Furste, på hvars lofvande utmärkta egenskaper Rikets alla invånare bygga ett så väl grundadt hopp om Rikets fortfarande sällhet och ära. Riksens Ständer framhärda &c. Bihang till Riki-St■ fröt. N:r 10. 74 Underdåniga Skrifvclser. Uppläst och godkänd hos Ridd, och Ad. d. 24 Fehr, 1818. — Fleste-ståndet, d. 24 — Borgare-Ständet d. 24 —- Bonde-Ståndet d, 2 Mars — Riksens Ständers underd. Skrifvelse ang. Härads-Skr ifvar en Rydströms pension.
Ständer beslutat och till införande i nyssnämnde reglemente godkänt följande stadgande!); Utom de särskilda vilkor och bestämmelser, som, enligt Rikets Ständers härom fattade beslut, komma att tillämpas i afseende på de statsbidrag, som under innevarande Riksdag till utgående från Riksgälds-kontoret anvisas för hamnbyggnader, kanaler och andra vattenkommunikationer samt väganläggningar och vägförbättringar jemte brobyggnader, äfvensom för vattenaftappningsoch odlingsföretag, hafva här nedan intagna allmänna grunder och föreskrifter, i afseende på sådana statsbidrags erhållande och åtnjutande, blifvit af Rikets Ständer fastställda; hvilka föreskrifter, så vidt icke härifrån skiljaktig?! Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 78. 129 skiljaktiga bestämmelser eller stadganden blifvit för de beviljade anslagsoch lånesummorne särskildt meddelade, således böra, vid förekommande frågor om utbetalningen af dessa anslag och lån, iakttagas samt lända till efterrättelse: l:o. För hvarje företag måste en arbetsplan, upptagande tiden när det sednast skall börjas och när det kan anses böra blifva fullbordadt, häfva vunnit K. M:ts Nådiga fastställelse. 2:o. Då arbetsföretaget afser vägförbättring, vägomläggning eller vattenaftappning, bör vederbörande menighet hafva afgifvit yttrande om företagets lämplighet och nytta. 3:o. Derest hamnoch kanaleller andra likartade afgifter, efter arbetsföretagets fullbordande, skola komma att utaf de trafikerande upptagas, bör taxa härå vara fastställd, så lindrig, som skäligen låter sig göra. Sålunda fastställda afgifter få icke förhöjas, med mindre Kongl. Maj:t, på grund af särskildt förekommande omständigheter, pröfvar skäligt dertill lemna bifall, utan böra deremot ovilkorligen nedsättas, så snart det af redogörelse, som hvart 5:te år till K. M:ls Befallningshafvande bör ingifvas, befinnes, att behållna inkomsten öfverstiger en viss, af K. M:t fastställd, procent utaf de lill företaget lemnade enskilda bidrag; och skall dessutom en viss, af K.
Riket 1809 blifvit till sitt område betydligen minskadt, målen i Högsta Domstolen ock skulle minskas. Medeltalet af afgjorda revisions-saker var under det första tiotalet (1809—1818) endast omkring 145, det högsta antalet 171 ( år 1811) och det lägsta lil (år 1810). Men den hastigt stigande folk mängden och näringslifvels skyndsamma utveckling i alla riktningar, samt äfven andra förhållanden, såsom de vidlyftiga egodelningsmålens och en mängd andra måls åren 1827 och 1828 verkställda öfverflyllning från administrativ behandling till de allmänna domstolarnes handläggning framkallade en sådan tillökning uti de till Högsta Domstolen inkommande målen; att Domstolen, hvars tid derjemte blifvit mycket upptagen af andra än egentliga domare-göromål, till exempel den långvariga granskningen af förslagen till civiloch kriminal-lagarne, icke kunde medhinna att afgöra målen efter som de inkömmo. De balanserade målen, som 1813 varit 274, uppstego 1837 till icke mindre antal än 1,497. Högsta Domstolen ökade då betydligt sina arbetstider genom att under sju månader af året till en början en gång, men från 1843 tvänne gånger i veckan hålla eftermiddags-sessioner; men detta oaktadt, och ehuru Domstolen dessa år afgjorde nära 2,000 mål om året, var dock balansen vid sistnämnde års slut 1,247 mål.-. Uti Nådig Proposition lill Rikets Ständer den 30 Oktober 1844 föreslog Kongl. Maj:t, att, då för afhjelpande af det icke utan skäl öfverklagade uppehållet i de ofta vigtiga mål, som fullföljdes i sista instansen, förr eller sednare en sådan tillökning uti antalet af Högsta Domstolens ledamöter blefve nödig, att Domstolen kunde tjenstgöra på afdelningar, stadgandet uti 17 § Regerings-formen, rörande antalet, skulle ändras till den föreskrift, att ledamöterne skulle vara minst tolf, men deras antal ej kunna ökas utöfver tolf, med mindre Konungen och Riksens Ständer, de sistnämnde i den ordning, som för anslags-frågors afgörande funnes stadgad, sådant beslöte i ändamål att Högsta
Och jag vill svara dem, att det kommer att gå mycket bra, om barnen veta, att de måste * lära sig dem inom en viss tid samt på inga villkor fä sitta uppe, om ej undantagsvis någon enda gäng. De flesta barn lära sina lexor utan tillräcklig energi och allvar. D e ha visserligen boken framför sig, men tankarna gå ofta åt annat håll. Än är det ett och än ett annat, som distraherar, och uppmärksamheten koncentreras inte på arbetet. Däraf kommer det, att mänget barn sitter en timme och mer med en lexa, som ett. annat vid ihållande arbete lär sig på en kvart, alldeles bortsedt från den större eller mindre begåfningen. D e t är därför af största vikt, att modern öfvervakar lexläsningen, så att inte tiden otillbörligt förlänges eller ock förkortas. För att kontrollera det senare bör hon då och då förhöra lexan helt ä propos, ej regelbundet, emedan känslan af eget ansvar då lätt kan slappas. Om mödrar i allmänhet ville göra sig besvär att sitta bredvid sina barn under lexläsningen, skulle de snart inse, hvilken tidbesparing det blefve för de senare, då de genom moderns närvaro undginge frestelsen att under arbetstiden prata och leka eller hänga öfver boken. Mången gång kan modern också genom en enkel förklaring eller en tillåten fingervisning betydligt underlätta arbetet för barnen. Hur mycket en sådan moder, som deltar - i sina barns arbeten och intressen, lefver sig in i sina barn och kommer att stå dem nära äfven i framtiden, behöfver jag här ej ens nämna, det är nog ändå klart för hvarje tänkande moder. Man behöfver ej heller vara mycket kunskapsrik själf för att sålunda öfvervaka och arbeta med sina barn, ty gör man det blott från början, när de äro små, växer man äfven själf till och utvecklar sitt kunskapsmått samt underhäller och förkofrar sin egen skolbildning till fromma för både sig och de sina. Fordran blir således: tillräckligt med sömn för ungdomen. Denna fordran kan likväl blott För att modern nu verkligen ostörd skall uppfyllas, - om de unga fä lägga sig vid en tikunna få vara hos sina barn, bör hon under digare timme, än nu i allmänhet sker. Den den tiden ej mottaga några besök, ej heller som betviflar, att ungdomen lägger sig för sent själf, annat än i nödfall, gä bort.
Län yrkande, att postombyten måtte inrättas vid Dåbro torp i Söderala socken, emellan Stiakäira och Myske, samt vid torpet Källan, emellan Kungsgårdens och Bro gästgifvaregårdar, sa har Kongl. Maj:t redan under den 27 Mars 1830 förordnat, att då i flera orter postgårdarne voro belägne på allt-för långt afstånd från hvarandra, Kongl. Maj:ts Befallnings - 20 Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Vtsk. Uti., N:o 129. hafvande borde, så vidt ske kunde utan andra öfvervägande olägenheter, söka minska de långa afstånden postgårdarne emellan, derigenom, att vid vägen nya postgårdar utsagos. Och som hänvisning för behandlingen af frågor utaf förevarande beskaffenhet sålunda finnes meddelad, hvadan det af motionären åsyftade ändamål kan, med begagnande af en sådan hänvisning, ernås, få Utskotten tillstyrka, att berörde yrkande icke måtte till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den 13 Maj 1845. STOCKHOLM, hos Cahl Deleen & W. E. Källström, 1845. Statssamt Allm. Hes v.- och Ekon.-Uts kottens Utlåtande, JY.-o i3o. 1 N:o 130. Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Maj, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af framställde förslag till förändradt ajlöningssätt för presterskapet i Riket. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten hafva till handläggning fått emottaga nedannämnde tvenne med hvarannan gemenskap egande motioner: från Högloft.
Ministerns åsigter vid detta tillfälle hade uttryckt sig positivt, men icke mörkt och tvetydigt, ty det är lätt begripligt, hvilken vigt, som lägges i vågskålen genom Regeringens bestämda tanka i en fråga sådan som denna. Slutligen utber jag mig alt, från Hr Gr. Björnstjernas uppsats för flere år tillbaka om nödvändigheten af en representationsförändring få åberopa ett yttrande af den frejdade Americanaren Maddison år 1787: ”Del är något, hvaröfver man både må förundra och beklaga sig, att de, som uppställa så många inkast mot hvarje förslag att förändra vår lagstiftningsform, aldrig ihågkomma de ofantliga bristerna uti den nuvar. Det är ej nödvändigt att den nya skall vara fullkomlig; det är tillräckligt, att den är mindre ofullkomlig, än den nuvar. Ingen lärer vägra alt gifva koppar mot silfver eller guld, derföre alt det sednare Ben 10 Mars f. m. 30 möjligen kunde innehålla någon blandning af lägre halt. Ingen lärer eller vägra att lemna en förfallen och ramlande boning mot en nybyggd, stark och beqväm, derföre att denna sednare vore utan Göthisk portik, eller derföre att det architektoniska i några af rummen icke vore alldeles fulländadt eller taket litet högre eller litel lägre, än han sjelf skulle föreslagit.” Jag tror, mine Hrr, att detta kan hänföras så fullkomligt lill vår ställning i närvar, stund, att jag gjort mig ett nöje att åberopa det, och, om tiden tilläte mig, skulle jag ur samma Gr. Björnstjernas arbete kunna åberopa ämnen för flere timmars uppläsning och begrundning, som alla skulle vara af största intresse. Jag utber mig nu att såsom ett slutligt resultat af mitt vördsamma anförande, få för 11. o. Ad. framlägga ett förslag till gemensam tanka, baseradt på hvad jag nu tagit mig friheten yttra; sä framt nemi. Hr Gr. o. Landtm, icke anser för tidigt att ännu dermed framkomma. IT. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att lian trodde det vara lämpligt att förslaget nu blefve afgifvet, för att framdeles föredragas såsom föremål för särskild öfverläggning; hvarefter Gr. Anckarsvärd uppläste följande:
Under granskning af de yttranden, sora vid föredragning af ifrågavarande betänkande blifvit afgifne hos de respektive Riksstånd, hvilka denna fråga till Utskotten återremitterat, hafva Utskotten inhemtat, att de fleste talare i ett eller flere afseenden instämt uti någondera af de reservationer, hvilka emot förevarande punkt af betänkandet blifvit afgifne utaf herr doktor Björling, herr doktor A. Nordström, herr Sundblad och riksdagsfu 11 mäktigen Ola Månsson från Christianstads län; Och då det hufvudsakligaste af hvad inom riksstånden blifvit anfördt emot Utskottens afstyrkande af tillåtelse till jordafsöndring i vidsträcktare måtto, än nu gällande stadganden medgifva, blifvit grundadt på enahanda skäl, sorn uti berörde reservationer äro framställde, gå Utskotten nu att för nämnde reservationers innehåll kortligen redogöra. Samtlige ofvanbemälde reservanter hafva utgått från den åsigt, att åt den tjenande och arbetande klassen ä landet borde beredas tillfällen att lättare än nu kan ske, förskaffa sig egna bostäder, så att äfven mindre bemedlade personer af denna klass må kunna försätta sig uti en af husbönders och jordegares godtycke oberoende ställning, och såmedelst säkrare åt sig och de sina förvärfva nödig utkomst. Såsom egare af ett eget hem och genom afkastningen af en, om ock ringa, jordlägenhet, tryggad mot behofvet i fråga om de mest oundgängliga lifsförnödenhcter, kunde arbetaren å sitt arbetsbiträde åt andra, hvilket i allt fall förblefve hans hufvudsakliga försörjningsmedel, sätta ett pris, som gjorde det för honom möjligt, att för framtida behof afsätta någon del af sin arbetsförtjenst, hvarigenom han icke allenast undginge att på sin ålderdom falla fattigvården till last, utan ock kunde småningom utvidga sin jordlott, och åt sina afkomlingar efterlemna en bostad, vid hvilken de voro fästade genom familjekärlekens band.
Hr von Hartmansdorff, dicterat detsamma. Gr. Mörner: Den siste talaren har åtminstone uppriktigt vidgått sin inconseqvens. Den föregtde talaren, emot hvilken en sådan blifvit anmärkt, har icke velat göra det. Hvilkendera som mest tillfredsställande förklarat sig, Öfverlemna!' jag åt R. o. Ad. att afgöra. Protocollet kommer troligen att visa, huruvida jag med vederbörlig uppmärksamhet följt Hr Ribbings yttrande. Att vid det tillfälle jag omnämnt det icke endast var EondeSt., som inbjöds all frånträda sitt beslut, får jag anmärka. Det var deremot samtliga de andra Stånden, som inbjödos att med R. o. Ad. instämma. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga BorgareSt.s nu föredragna inbjudning. Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärdes votering af åtskilliga ledamöter. Upplästes lill justering och godkändes följande voier:sproposition: Den som antager BorgareSUs inbjudning till instämmande i BorgareSt:s beslut rör:de 1 j:n af förslaget till lag för enskilda banker, voterar ju den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. icke ofvannämnda inbjudning. Efter voteringens slut, befannos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja —- 67. Nej — 38. Hr Ribbbing, Bengt: Jag anhåller att få anmäla min reservation till protocollet, 1:0 emot ett sadant sätt att gå tillväga, som nu ägt rum, och för det andra emot alla de beslut i afseende på privatbanklagen , som inom delta Hus blifvit fattade, men icke öfverensstämma med den nu antagna usta §:n. Hr Hjerta Lars: Jag anhåller äfven att vördsamt la anmäla min reservation emot ett beslut, hvarigenom R. o. Ad. med en så stor pluralitet frångått ett beslut, som några dagar förut blifvit fattadt. Gr. Anckarsvärd: Jag instämmer till alla delar i Hr 4o Den i Mars.
S. D. I anledning af dervid gjorde anmärkningar återremitterades till Constitutions-Utskottet dess den 16 sistl. April afgifne samt den 27:de i samma månad , förmiddagen , på bordet lagda Memorial, angående föreslagne ändringar i 14 §. Riksdags-Ordningen. S, D. Då nu å iayo föredrags AHraäaaa Be - 382 Prat. Uidr. d. 4.' Maji 1818. svärs-och Ekonomi-Utskottets den j6 sisth April afgifne, samt den 30 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af vackt motion om frihet för Uandtmannen, att mot låg eller ingen Tull få exportera sina produkter; blef samma* Utlåtande på grund af dervid gjoide anmärkningar till Ekonomi utskottet återremitteradt. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 26 sisclidne April afgifne, samt den 2 dennes på bordet lag,de Betänkande, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition, angående serskilte anstalters vidtagande, till förekommande af stegning i priset på det grofva brödet, fann Höglofl. Ridderskapet och Adeln för godt , att samma Betänkande gilla, med tillägg, det måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet an haltas, att Kongl. Maj:t täcktes i Nåder låta tillse , att det beviljade Spannemåls-understödet så användes, att det för Hufvud stadens fattige innevånare åsyftade välgörande ändamål derigenom må kunna vinnas. S: D. Föredrogs å nyo så väl Allmänna Besvärsoch E,konomi-Utsko.ttets den 26 sistlidne Januarii afgifne samt den 17 sistlidne Februarii af Ridderskapet och Adeln återremitterade Betänkande , i anledning af väckt fråga om befrielse ifrån skyldigheten att afskala barken å utsynte Ekar ; som ock Utskottets den 2 sistlidne