Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ifrån någon punkt af denna bana blir då äfven närmare att öppna jernvägs-IÖrbindelse med en vigtig plats, som väl icke bör förglömmas, nemligen Carlskrona. Då Utskottet till förberedande undersökningar i och för jernvägsanläggnin gar föreslagit ett anslag af 150,000 Riksdaler Riksmynt, så anser jag att ingen bestämd riktning för södra banan emellan Finja-sjön och Jönköping för närvarande bör ulsät!as, ulan alt densamma må bero pä de undersökningar i delta afseende inom Småland, sorn samtidigt med arbetena söder om Finja-sjön böra företagas;» af Riksdagsfullmäktige!! Ola Mansson från Christianstads län: »För så vidt Utskottets beslut uti 9:de punkten i fråga om södra stambanans fortsätt ning nori1 om Finja-sjön alser banans dragning lil Lngnå-dalen i trakten af Agghult, lär jag anmäla min reservation. Utskottet bar uttalat den allmänna grundsats, alt del mätte ät Kongl. Majit ölVerlemnas att nied afseende pä ytterligare upplysta förhållanden under arbetets fortsättning närmare bestämma de orter hvarje statsbana skall genomgå och de ställen den bör anlöpa. Då nu särskild motion blifvit väckt i fråga om denna banas fortsättning öster om Finja-sjön åt Helgeåd. ilen rakt emot Ljundby, så kari jag för mili del icke gilla all någon punkt, den banan bar all anlöpa, mellan Finja-sjön och Ljunghy bestämmes, ulan må det stå Kongl. Majit öppet alt efter föregången undersökning låta verkställa anläggningen der den pä kortaste vägen och nied minsta kostnaden kan binna målet. 80 Bil. till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62. Jag föreslår med anledning deraf, att Utskottets beslut måtte efter orden »förbi Finja-sjön till Lagad-dalen anvisa en summa af 6,815,000 Hulr* erhålla den förändrade lydelse: samt hvad deruliijver enligt det uppgjorda kostnadsjörslaget erfordras för samma bunäs vidare Jorlsiillning 3-A mil norr om bernalde sjö i riktning mot Ljungby, etc. etc. af Riksdagsfullmäktige!!
Ståndet icke frångå ett beslut, som det vid flere riksdagar vidhållit, och som jag hoppas, alt R. o. Ad. icke förändrar. Hr Printzensköld, Carl: Jag tackar ingalunda Utsk. för dess här framställda förslag. Jag anser det hafva varit Utsk:s skyldighet, alt göra afseende på de ganska grundliga anmärknrr emot denna beskattning, som blifvit framställde icke endast vid denna, utan vid flere föreg:de riksdagar. Man vill här göra ett undanlag, som icke efler milt begrepp är rättvist, ty om icke alla militärer hafva krigsförtjenster att åberopa till stöd derföre, att de blifvit benådade med högre fullmakter än den, hvarefter de åtnjuta lön, sä kunna andra förtjenster gifvas, hvilka göra dem lill en sådan nåd lika berättigade, och vid sådant förhållande vet jag icke hvarföre man skall gynna den ene på den andras bekostnad. Vill man vara rättvis, bör man borttaga detta orimliga och obehöriga stadgande, som sedan flera riksdagar fått qvarstå. Om R. o. Ad. vidhåller sitt beslut, kan det blifva en möjlighet, att genom votering inom förstärkt StatsUtsk. tillvägabringa den af Utsk. föreslagne modifikation i fall man ej kan lyckas att få bort hela §:n, ty bifalla de öfriga Stånden det af Utsk. gjorda tillägg, komme votering att ske å ena sidan om införande af detta tillägg, och å den andra om §:n skall ur bevillms-stadgan helt och hållet försvinna. På dessa skäl anhåller jag, att R, o. Ad. måtte vidblifva det beslut, som Ståndet i denna fråga redan fattat. Hr Aminoff: Visserligen vore det för Bevilln.Utsk. en stor tillfredsställelse, att på förhand vela hvad Hr Printzensköld gillar eller ogillar. Men Utsk. har, om äfven denna tillfredsställelse varit detsamma förunnad, likväl icke kunnat frångå sin öfvertygelse, som det uti förevar, betänk, tillkännagifvit. Jag hemställer, om en civil embetsmans förtjenster kunna jemföras med en militärs skyldigheter under påstående krig?
Det har ofta varit en strid om, huruvida de bidrag, som lemnades till Canalen, utgingo utaf det skattdragande folket; och de, som talat för Canalen, hafva alltid bestridt, att så var, och att någon tunga var lagd på folket. Förhållandet var, att Banken, som hade fordringar af Statsverket, erhöll afbetalning derå från StatsContoiret; StatsContoiret åter erhöll medel dertill från RiksgäldsContoiret, som emottog Allmänna Bevillningen. ]Yu utbetalte Banken penningar till Götha Canal, men. man ville aldrig medgifva, att dessa gingo af allmänna medlen; ty, sade man, det är endast Bankens vinst, som användes. Det är likväl klart, att om Banken icke hade behöft göra utbetalningarne till Götha Canal, så hade ej eller Banken haft behof af en motsvarande summas inbetalande från StatsContoiret, och delta ej eller från RiksgäldsContoiret, och Allmänna Bevillningen hade kunnat nedsättas med jemt lika mycket, som nu gått till Canalen. Det har också beständigt brukats, att ehuru man haft årliga anslag, hafva likväl dessa al - io6 Den 26 Mars e. m. drig varit tillräckliga för året, utan Directionen alltid behöft förskott för det näst påföljande. Det är visserligen sant, att uti utgifterne för året ingått förlager för det kommande året; men då desse utgifter beständigt under året skulle utgå, tjente det i sjelfva verket ej till någon reda att kalla dem förskott för det kommande året. Sista Riksdag begärde Bolaget äfven att kunna få disponera 5o,ooo R:dr af det kommande årets anslag, och Rikets Ständer bade icke väl beviljat denna begäran, förr än Directionen, ett par dagar efteråt, begärde detta förskott, utan att någon omsändighet kunde uppgifvas, som ovilkorligen påkallade detsammas utbetalande. Jag anför detta för att visa, huruledes man alltid begagnat hvarje möjlig utväg, att få penningar, och alltid varit i behof deraf.
Men sedan beha skäl lyckligen försvunnit, mätte vi nu, under lugnare omständigheter, kunna tillägga hvad tiden ej dä medgaf att stadga enär det ej strider emot Constitutionens föreskrift, hvilket den af mig gjorde motion spnes mig icke gira, dä en individus tillkännagifvande, oaktadt UtsiottetS Pluralitets olika tankar, icke kan medföra annan följd, än lagligt tilltal. Härefter anmälte sig Grefwe körner, H.6o!psi 65rsn, dä i det samma ankom och emottogS en Deputation frän det Hcderwärda Bonde - Ständet, anförd af KikSdsgsmannen öästts ?ekrston frän Dalarne, hwilkrn tillkännagaf att Bonde»Ständet före Haft - Den 19 October. 4403 hast och till alla delar gillat bet af Constitutions - Utstottet inlämnade förslag till Successions - Ordningen. Sedan Oeputationen blifwit utbclcdsagad, ytk, rade sig Grefwe örner: Om frägan är att en ny Regerings - Lag stall göras, sä är allt yttrande öfwer fbrcwarande ämne af mig öfwcrflödigt. Men är frägan att i ben Regerings - Lag wi äga, göra en tilläggning som efter min öfvertygelse medför förän, bring, dä mäste jag. ätminstone begära, att, om en sä, dan tilläggning göres, den cnskilta Ledamot af Constitutions - Utskottet, som anklagar en Medlem afStatsRädct, mätte för ett ogrundadt tillmäle blifwa under, kastad samma answar som den anklagade hade bordt widkännas, i fall han blifwit skyldig förklarad. Friherre esäerltröm: I hwad Grefwe körner nu yttrat fär äfwen jag för min del instämma: det bfwerensstämmer med billigheten och med alla hyfsade Nationers Lagar, att ben som anklagar en annan, bör sjelf wara underkastad rekonvention. / Herr Iliam, kksir:
Stockholms Län. 2 10 Rånäs bruk i Fasterna socken u en hammare och två härdar, samt 1,200 skepprd stångjernssmide, mot 3 skepp:d 15 lisp:d hammarskatt och 333 R:clr 16 sk. Banko rekognition. Ortala bruk i Wäddö socken å två hammare och tre härdar samt 800 skepp:d stångjernssmide, mot 8 skepp:d hammarskatt. Nyqvarns bruk i Thuringe socken å två hammare och tre härdar, stålugn och särskild hammare för stålräckningen samt dessutom två spikhammare och 1,000 skepp:d ämnessmide till bränstål och manufaktur, hvaraf 460 skepp:cl tills vidare blifvit förvandladt till stångjernssmide, mot 15 skepp:cl 8 lisp:d hammarskatt. Vid Bränninge bruk i Tveta socken tillverkas numera endast hillar, plogar, spadar, yxor, hästskor och söm till ett värde af 1,366 R:dr 32 sk. Banko; vid Johannisforss manufakturverk i Forssmarks socken vagnsfjedrar, axlar och svanhalsar m. m. samt vid Wira manufakturverk liar, äggjern, trädstocksbillar och dylikt. Bland de Fabrikersom finnas inom Länet, utmärka sig: Gustafsbergs porcellainsbruk och vaxljusfabrik, der 180 arbetare äro ständigt sysselsatte, och hvarest tillverkas porcellain för 87,000 R:dr och vaxljus för 15,000 R:dr Banko. Tumba pappersbruk, hvarest med en arbetspersonal af 75 karlar och 10 barn årligen tillverkas papper och sedelblanketter till ett värde af nära 50,000 R:dr Banko. Finnboda och Hermansdahls beckoch kimröksbruk, å Sick laon, der årliga tillverkningen uppgår till 2,690 tunnor beck och 1,940 U. kimrök, beräknat till värde af omkring 20,000 R:dr Banko.
Öfverläggningen 0111 antagligheten elier icke antagligheten för närvar, af Const.Utsk:s förslag, är så tillvida för tidig, som Jag anhåller, alt man ej längre måtte förnöta tiden med en onödig discussion, utan att förslaget må få hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, då det troligtvis blir afslaget. Hr Lefren: Jag har tagit mig friheten att ånyo uppträda, endast för att rätta några förmodanden, som en talare tyckes hafva velat haft lagda i mitt sista yttrande. — Ur Dalman har t. ex. hemställt till mig, huruvida jag tror 76 Den 5 Augusti f. m. att Konungen kan utan sina ministrar, d. v. s. rådgifvare, beslut fatta. Detta inläggande i min tanke utaf något annat än densamma uttryckt, är af det vanliga slaget. Jag har icke någon gång i hela min lifstid hvarken tänkt eller uttryckt en så förvänd tanke om Svenska reger.sättetj som den, att Konungen skulle kunna styra och fatta beslut i vigtigare frågor, utan att rådföra sig med sina ministrar, på sätt grundlagen föreskrifter; och blotta förmodandet, som skulle föranledt en sådan hemställan till ”Hr Lefre'n,” som talaren gjort, förutsätter redan saker, hvarom jag ej vill erinra. Det är något helt annat, mine herrar! att yrka att Ständerne måtte styras af en Konung med råds råde, än att säga att Ständerne styras af en Konung utan råds råde; man kan ifra mot en styrelse, der Konungen är noll och Rådet styr ensamt, utan att derföre frånkänna behofvet af en rådgifvande personal hos den allena-styrande Konungen. Jag tror, att Hr Dalman nogsamt inser på hvilken punkt jag står i frågan, och att han är öfverens med mig derom att i tidens bemödanden verkligen ligger någonting, som heter att vilja innöta ett annat reger.sätt, än det grundlagen beskrifver och anbefaller, — att passa på och, genom ords användande i den meningen, likasom utså på förhand de frön, som skola uppväxa för att bilda den nya constitution, som man icke vågar eller vill framställa på ett öppet sätt till öfverläggning.
Vrot. 1834- 3 Sami. t Afdel. 3:djc Band. i» usta Häftet. 74 B;/, till R. St. Just. Ombud sm. Emb. Ber. d. i5 Jan. i834. Anmäld den 27 Februarii s. å. Innehållet af denna skrifvelse skulle Yederbörande till efterrättelse meddelas. 86 :0 Angående tiden för nästa Stats-Revision. Anmäld den 18 Jnnii s. å.; och skulle allmän Kungörelse härom utgå, äfvensom serskilda förständigande!! i vanlig ordning vederbörande meddelas. 87:0 Med anmälan, att, vid granskningen af Myntverkets räken skaper för år 1826, någon anmärkning icke förekommit. Anmäld den 27 Februarii s. å. Fordrade ingen åtgärd. 88:0 Med enahanda anmälan i afseende å Tull-Verkets raken skaper s. å. Anmäld den 27 Februarii s. å. Fordrade ingen åtgärd. 890 Angående Kungörelses utfärdande i afseende på liqvida tionssättet af Bancolån emot återbetalningsskyldighet i Silfver. Anmäld den 27 Februarii s. å. oeh bifallen. 90:0 Angående Controllerne vid beläning, i Banken afTackjern, liggande på Stockholms Våg; hvaröfver Öfver-Ståthållare-Embetet inkommit med underdånigt utlåtande, sedan vederbörande blifvit hörde. Anmäld den 6;te Mars s. å. Kongl. Majrt, som hufvudsakligen gillade hvad Rikets Ständer beslutat i afseende på reglementariska föreskrifterna vid Bancolåns meddelande emot pant af Tackjern, befallde, att allmän Kungörelse skulle i anledning häraf utfärdas. 91:0 Angående Dykerioch Bergnings-anstalterna i Riket. Anmäld den i3 Mars s. å. Kongl. Majrt ville häröfver i Nåder inhemta Förvaltningens af Sjö-Ärendena och Commerce-Collegii utlåtanden. Bil. till R. St. Just, Ombudsm. Emb. Ber, d. i5 Jan. i834.
Ett af medlen härtill har Varit, att utgrena Discontrörelsen till landsorterne, men sjelfva denna utväg, ämnad ätt lätta, skulle hetydeligen försvåra lånerörelsen, om man nödgades hålla sig inom ett visst Discont-district och ej sjelf fick välja det, som egna speciella förhållanden gjorde beqvämligast. Många personer i Södra och Vestra landsorterne hafva flera relationer och äro mera kände i Stockholm, än i sin ort, Saint hafva svårt, att annorstädes få Cantionister. I synnerhet kan svårighet inträffa för dem, som ho på gränsorne af districterne, och det skulle i sanning blifva en stor svårighet för dessa, att ej få begagna sina grannar till cautionister, derföre, att de hodde inom ett annat DisCont-district. Det står, att man skall vara mantalsskrifven inom districtet. Antingen står detta Stadgande utan mening, eller skalf låneansökningen beledsagas med betyg ifrån Häradsskrifvare-Contoiret, hvilket medförer mycken tidspillan och äfven kostnad. Jag tror, att ändamålet, nemligen att ej mera än 6,000 Riksdaler må kunna utlånas på en hand, lättare vinnes, om io:de Punkten blifver sådan, sorn gamla redactiotien innehåller. Då högst 200 lån i Stockholm lära omsättas, och beviljas på en dag, så måtte afskrifvandet af 200 namn och utförandet af lika många summor ej upptaga Så mycken tid, att det ej lätteligen kan medhinnas. I Provincial-districterne blef naturligtvis antalet ännu mindre. Då hit* 2 12 Den 7 November e. m. tils en Registrator uti Banco-Disconten kunnat medhinna ali bokföra alla låntagare inom hela Riket, så måtte detta äfven hädanefter kunna ske. Således tillstj^rker jag, att förevarande Punkt må få följande lydelse: Ingen må såsom låntagare i samtelige Disconterne tillsammans häfta för mera än 6ooo Riksdaler.
Det kunde visserligen icke annat än väcka bekymmer och deltagande, att, till följd af krisen, den ene efter den andra af Grosshandels-korpsen försattes uti den beklagansvärda ställningen att nödgas upphöra med sin verksamhet; men det torde dock böra antagas, att desse, om de, såsom det uppgifvits, egde betydliga tillgångar utöfver sina skulder, i allmänhet endast behöfde någon tids anstånd för alt åter kunna börja sin verksamhet. Med embetsoch tjenstemännen vöre likväl ett annat förhållande. De fleste af dem hade inga öfverskott och kunde icke heller hjelpas genom lemnadt anstånd med deras liqvider, utan vöre desse, när de en gång kommit på obestånd, merändels ohjelpligt förlorade. Och det kunde icke bestridas, att om ett större antal af tjenstemanna-korpsens medlemmar samtidigt försattes i konkurs-tillstånd, snart sagdt hela slats-macbinen skulle hämmas eller rubbas i sin gång. Ett sådant resultat af penninge-krisen kunde ock vara att befara, i anseende dertill, att tjenstemännens aflöning under de sednaste årens högt uppdrifna pris på de flesta lifsförnödenheter varit otillräcklig för alt äfven med den största sparsamhet bestrida de utgifter, som det åligger en familjefader att besörja. Skuldsättning, antingen genom upplagande af lån eller medelst begagnande af krediten hos minuthandlande!) och handtverkaren, hade deraf varit en nödvändig följd. Då nu penninge-krisen nödgade grossören att indrifva sina fordringar hos minuthandlanden och denne att inkassera sina hos handtverkaren, måste båda de sednare äfven i sin ordning utkräfva sina fordringar bos tjenstetnannen. Genom att bifalla Kongl. Maj:ts
Angående fördelningen af de, genom en med Kejserliga Ryska Regeringen afslutad Liqvidations-Convention, influtne medel. N:o 242. Angående Ottenby Kungsgårds användande till Stuteri. Angående anslag af medel till kostnadernes bestridande för Hennes Majit Drottningens Kröning. Om låneunderstöd till beredande af communication, medelst ångfartyg, emellan Stockholm och Städerne vid Bottniska Viken. 7<> Den 18 November f, m, N:o 245. Angående verkställd granskning af Hospitals-och Barnhus-fondens samt Lazarettsoch Curhus-räkenskaperne. Angående iocal för RiksArchivet. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 24 sistlidne October under N:o 314 aflåtne, och den i3 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStåuden, i frågan om utskylders utgörande till staden Nyköping af LandshöfdingeResidencehuset derstädes, äfvensom afgifter till Städerne i allmänhet för Kronans deri varande egendomar; fann Ridderskapet och Adeln för godt bifalla berörde Memorial, samt godkänna de deruti föreslagne voterings-proposilioner. Friherre Boye* Ludvig* anförde skriftligen ; Med den rätt Grundlagen ger, och med anledning af BancoUtskottets, angående allmänna lånerörelsen, under N:o 82 afgifne Utlåtande, som ligger på hordet, anhåller jag att få göra följande vördsamma motion, I den öfvertygelse, att ju flere utvägar, till penningebristens afhjelpande i landsorterne, föreslås, ju lättare blir det att finna en pålitlig att använda, föreslår jag; Den 18 November f. m. 71 1:0 Att elen summa, som, enligt StåtsUtskottets Betänkande JN:o 255, blifvit till försvarsverkets iståndsättande beviljad, men som icke pä en gång, utan successift dertill erfordras, må, såsom till stor del redan disponibel, insättas i Disconten, för 3 procent, att derifrån till allmänheten för vanlig
hon, som g e n o m sin uppmuntran lagade, att det blef n å g o t af med hans författarskap; ledsnade han vid n å g o t påbörjadt arbete, så var det hov, s o m satte stål i viljan o c h fart i pennan. Att hålla denna n å g o t så när i styr var ingen lätt uppgift, s o m hustrun fått sig pålagd. N o r b e r g h. » V e t du m o r, » hette det vid hemkomsten; » j a ' såg ett rätt besynnerligt djur därinne: dä hade hufve s o m en katt å svans s o m en katt å fötter s o m en katt. » » N å, då va d ä väl en k a t t? » » N ä, g u ' så, di sa ', att dä va ' e ' katta. » M i d t i bedröfvelsen fick man sig såhmda ett g o d t skratt. H a n blef det j u icke heller, ty W. henne s o m sin brud. H u r u hans skriftställeri u p p k o m är så ofta berättadt, att det här förbigås, men — må detta åter upprepas — utan den unga hustruns uppmuntran h a d e det kanske stannat i portlidret. W. A. H e d l u n d. En tid var W. Sedan f e m år går denna hängifna, plikttrogna hustru ensam i deras h e m, så älskligt i all sin anspråkslöshet. D e n lilla våningen består af tre rum. snille, i det att det med sina g l å m i g a ö g o n, rödletta hy, slickade hår o c h de h ä n g a n d e prästkragarna mera påminner o m en enfaldig landtpräst än o m den store skalden. I n o m salen ligger förmaket. H ä r har fru W. Från denna senare har h o n, f ö r visso, de ljufvaste så lillvida, att medvetandet af väl fyllda plikter alltid måste kännas g o d t o c h h u g n a n d e. För henne är det just detta, s o m skall kasta sitt skimmer öfver hennes lefnads afton. Johannes Sundblad.
Sedan Höglo fl. Ridderskapet och Adeln behagat till Utskottet remittera en af .Herr Rosenblad, Bernhard, väckt motion derom, att Bankens och dess Discont-Yerks räkenskaper måtte, de förra från och med för är i835, samt de senare från och med för innevarande år, underkastas Kongl. Kammar-Rättens granskning, under samma vilkor, förbehåll och Tjenstemännen för stadfästade anmärkningar till ersättning beviljade procent, som i afseende, på• Stats-Verket nu egä rum, jemte de i afseende på denna motion, afgifno yttranden af Hr Friherre Kantzow, -J. A., Hr Hegardt, C. B., Herr Grefve Cronhjelm, O. Ä., ooh Hr Friherre Cederström, Jhvilka alla talat emot förslagets antagande: Herr Friherre Kantzow, under förklarande, ej mindre att Herr Friherren finge fästa Utskottets uppmärksamhet på nödvändigheten att närmare utreda förhållandet med den i Banco-Disconten férefunne balance, samt huruvida den blifvit
De matbitar, hon försöker att svälja, hota tillbakagåendets lag genom en kraftutveckling, egnan i och för sig ej stämmer själ och att kväfva henne; barnen, smittade af mohvilken vanligen yttrar sig i djup ringakthjärta harmoniskt, utan tvärtom uppblåser derns tysta ångest, sitta bleka och stumma, ning för deras egen make, ifall hustrun hos månget sinne, när kunskapen ej begagnas som utan att våga se på fadern; Ella tappar skehonom skulle upptäcka något andligt släktmedel för att fostra människor till karaktär, den i golfvet, och så urladdar sig molnet. skap med sin egen svaga, undfallande moi enlighet med skaparens tanke och vilja med En half timme senare öppnade mannen der eller fader. I ett sådant hem får man hvarje människobarn. Ingen skola i världen kan ensam både uppdörren till sin familjs arbetsrum och frågade då vanligen se, hur den unga, kraftfulla kvinmed glädtig röst, om de ej vore färdiga; han nan utvecklar sig till en oefterrättlig stämfostra och undervisa; men tack vare begreppshade tillsagt om en hyrvagn, de skulle åka ningsmänniska, lik sin far eller mor, medan förvirringen och förvexlingen af ord, just i ut till farbror Karls villa; var han icke hennes make allt mer och mer öfvertager den fråga om kunskap och uppfostran, svika så pjollrande, molnbortstrykande partens roll. otaligt många hem plikten att fostra barna snäll? själar. Däraf följer, att vi nu få se så stort Det är djupt upprörande att se hustru och Jo — jo, på minuten skulle de alla vara i barn lida och — andligen dö under samlefantal oefterrättliga stämningsmänniskor drifva ordning! Med en innerlig önskan, att mannens ljusa naden med en själfvisk, nyckfull och oeftersitt ofog både i det enskilda och offentliga stämning måtte räcka, tills barnen uppnådde rättlig man. Det är upprörande att se dessa lifvet. deras efterlängtade mål, farbrors vackra trädrädda, rådvilla blickar; dessa rörelser, på- Dressyr, konvenans och disciplin äro de tyggård, rustade hustrun barnen och sig själf minnande om vettskrämda djur, när han, stämlar, som hindra den unge mannen och den för den beramade lustfärden.
Det blir i hufvudsaken detsamma, men när i 1734 års lag redan finnes stadgadt: ”utsprider inländsk eller främmande raan villfarande lärosats, och efter varning dermed ej afstår, varde förvist Riket”; och faran mot irrläror alltså må anses häfd, synes icke af nöden, att än vidare reglementera om samma sak. För öfrigt instämmer jag med Hr Tersmeden, P. R., och Gr. Liljencrantz deri, att alla öfriga §§ i det nya förslaget mätte utgå. Slutligen hade jag ämnat besvara en del anmärkmr, som af åtskilliga talare blifvit gjorda mot förslaget i sin helhet, såsom åsyftande eli länge efterlängtadt uphåfvande af det okristliga, s. k. Konventikel-plakatet; men jag är häruti på ett både kraftigt och värdigt sätt förekommen af Hr Tersmeden, P. R., och vill alltså icke uppehålla R. o. Ad:s tid dermed. Dock vill jag besvara ett yttrande af Hr Tersmeden, Nils, i hvad detsamma rör min person. Han har nemi. framkastat den insinuation, ”sorn skulle jag låtit här påskina, att jag egde den största insigten och erfarenheten i dessa frågor.” Jag vet mig icke hafva gifvit anledn. till ett sådant yttrande, ty jag ihar icke någonsin velat uphäfva mig till någon auktoritet, Den 21 Juni e. ra. 369 toritet, utan jag har framhållit Guds ord och kyrkans symboliska böcker med de åsigter jag ur deras inre sammanhang hämtat, såsom det rätta och sanna vid bedömandet af likartade frågor. Då Hr Tersmeden Nils, vid flere tillfällen, genom sina yttranden i de religiösa frågorne, som förevarit på delta rum, ådagalagt benägenhet att afvika från sjelfva ämnet, så tar jag mig friheten att hänvisa Hr Tersmeden Nils, till den bekanta satsen: att skilja på sak och person. Hr Tham, Casper Wolrath: Då jag i f. m:s plenum begärde ordet, var det hufvudsakligast för att bemöta föreg:de talares uttryck.