Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti medeldt Protocolls Utdrag af den ig i fistlidne Manav har uti der W illofl. Borgare-Standet blikwit anmärkt, det Skais-Utstottet uti dest afgifne Betänkande omKongs och Konzs-LadugärdarPVB dispostiion, rcke stall omnämnt Kongsgården Den 2r Zebruarik1045 Ulfsbäck i Smålånd, hwilken af Högstsalig Konung 6178?^ Avonrn II, Glorwördigst i åminnelse - skall wara lill Markaryds Prästgård donerad, och i anledning hwaraf Wäliofl. Borgare-Ständet anmodar Ulskotret, att förhållandet med berörde Kongsgård ukreda och filt yttrande deröfwer meddela. Dä Smts-Utfkottet grundat desi mlätande, angäende Kvngsgärdarne, pä den ifrän Kongl. Kammar Co egium härom arhällna upgift: Och deruti icke bttlwi upragen nägon sadan Krono-Lägenhet under namn af Ulfsbäck, har Stats-Utskot»et icke eller kunnat en sadan omnämna. Stats-Utskottet har likwäl, efter den i detta amne ifrån Wallofl. Borgare-Srändet ärhällne remist, icke underlätik. akt om bestaffenhcten af denne sä kallade Kongsgärd förskaffa sig nödig uplysning. Utaf Kronans Jordeböcker och Räkenskaper finnes icke nägon Kongsgärd eller Krono-Lägenher tvid namn Ulfsbäck wara donerad till Pastor i Markaryd, men wäl, att Prästegården i Markaryd om Mantal kallas Ulfsbäck. Uri Markaryds Församlings Kyrkas Archive skall wäl finnas förwaradk ett Högtsal-g Konung ^vor.k«8 Donations-Bref, dateradr Jönköping denria Augusti 1612, till Kyrkoherden i Markaryd kaul Triol pä den sä ka ade Ulfsbncks Ladugårds; Men rui Riks Archivet finnes icke något annar, än ett öppet bref -at.
Då dertill kommer alt äfven Förordningen angående mantalsoch skatlskrifningarne borde redan före den nya Bevillnings-stadgan vara salt i tillämpning samt då de officiel» uppgifter, som lör taxeringarna erfordras, svårligen torde hinna införskaffas i tillräckligt god tid lör att redan nästa år kunna begagnas, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att Rikets Ständer målto besluta: l:o att nu gällande Bevillnings-stadga fortfarande skall äfven under år 1861 vara gällande och tillämpas; dervid dock Utskottet förbehåller sig att, sedan den summa, sorn till fyllandet af Statsverkets behof för instundande statsreglerings-pcriod blifvit BeviUnings-Ulskoltels Ullålande JV? 34. SS bestämd, få i samma Bevillnings-stadga föreslå de förändringar, som deraf kunna finnas påkallade; 2:o alt den nya Bevillnings-sladga, jemte Instruktion för Taxerings-förrältningarne, till hv.ilka författningar Utskottet nu afgifvit förslag och som vid innevarande riksdag kunna varda af Rikets Ständer antagna, först med år 1862 skola träda i gällande kraft. I sammanhang härmed hemställer Utskottet jemväl, att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att den Förordning angående mantalsoch skatlskrifningarnes förrättande, som varder af Kongl. Maj:t i nåder beslutad, måtte utfärdas sä tidigt, alt dcusamrna från och med nästkommande år må kunna tillämpas. I händelse Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet sålunda föreslagit, bör uti ingressen till den nya Bevillnings-stadgan årtalet 1861 förändras till 1862.
Lillaggde en hvar sorn vill bearbeta uppfumie me* tallstreck, att nemligen utan ersättning åt Jordegaren, då denne sjelf icke vill i en anläggning af denna art och kostnadenm dertill deltaga, få upptaga sådane å an* dräs egor och af Jordegaren erhålla nödigt Utrymme till byggnader och förvarings* rum, samt att jämnväl till Bruksdriftens be-! främjande få, derest han icke sjelf eger tillgång dertill, till sig lösa damfäste , ström* fall och ByggningsstäHe; förgäfves må man härvid åberopa, att denna bruksidkare förundta frihet, sorn obestridligen ledt till den svåraste kränkning af egande rätten, varit föranledd af nödvändigheten, att un* der en tid, då mindre håg visade sig för Bruksrörelsens utvidgning, uppmuntra den* na näringsgren; ty är principen om egan* de rättens helgd orubblig, så få inga dy* lika afseendeu gälla, och är den åter det loke, så finnas ej något skäl, att undan* draga, den förut sällan gynnade Moder* LaglJtskottets Betänkanden. Ilig jiäringen, jordbruket, förmåner, deni man bered t åt dess yngre anförvant. Bergsbruken. En betraktelse inbjuder sig härvid ock, nemligen om jordegaren, då han å sin jord, lider uppdämning af vatten värk, icke af yattenverksegaren tillskyndas intrång i sin egande rätt till jorden.
D e fyra första dagarne gick det väl an, m e n t e h a n, ehuru det nog var magert, m e n huru m y c k e t fläsk det skulle bli för 2 5 öre att dela på tre personer, det kunde han ej r ä k n a ut, ehuru han kan » dra ut kubikrötter », säger h a n, o c h så fruktade h a n, att p a n n k a k o r n a v o r o för tunna. O c h på fredagen: &gt;något kött, öfverblifvit sedan föregående d a g a r »; men i all världen, säger h a n, då får m a n ju bara se på köttet de a n d r a d a g a r n e, o m söndagens oxstek skall räcka b å d e tisdagen o c h fredagen, o c h s å läckert det måtte vara s e n! Och till slut gissade h a n, att den » stekta fisken » på lördagen var s å d a n där billig, färsk sill. Alfhild. svartsjuk fästmö tillägnadt.) Flicka, du s o m ängsligt s y n e s värna O m din vän för andra tärnors nät, Vakta dig, att ej din sällhets stjärna Släcks en dag i tviflets d i m m a tät. Har du varit lycklig nog att vinna Denna skatt, den största j o r d e n bär, Lita på din makt s o m ädel kvinna, T y din lyckas b ä s t a sköld den är. » » N e j, » sade h a n, i det h a n lade bort tidningen, » det duger inte. Vakta dig! » N e j, » sade han, » d å lefva vi allt hellre på litet öfver 5 0 kr. pr m å n a d. Kerstin var dock öfvertygad d ä r o m, m e n ville ej n ä m n a något åt skolföreståndaren, s o m säkerligen skulle anställt en grundlig undersökning. 1893 Sitt ej m u l e n, när din älskling skalkas, Minns, att glädje o s k u l d s broder är; Ej så manligt fri kan dig han nalkas, Om af skuld h a n s sinne pressadt är. Vet, af ädel fröjd blott dygder s t a m m a. H.
N>-d derstapet och Adein Betänr.nidet disasilt. men, , . stende trsidenwäcrrefrägaomTractamenretörB StändctS cplra ord :rar>e L-».ce^ister,anmodat S r Utffottet, att med Forsing til! trac <!?' -örd^ traEancellistermkomma Högnör. <P .-ie-Sl. n. har, i afstende pä de hos B»n e l änder g/orde.. märkningar emot Uttkvtttcb Föisiag till cfiönmg för samma Sränds Srcrcterare, Cancesiie och Wakt - Betjening, desium, alt uti denna de! mförmärka Stats - Ukikottets olicriigare Belä.ronde ; och deruti ika!» det Wällosi. Borgare, Eländet äfiven hsswa ltistättit. Hwad Stats - Utskottet i det nu ätersvrwiste Betänkandet t ofjeende pä dlrfwvten fö' Bonde» Ständels Secreterare och v-ce Secreterare iö e» flagit, aru:dar sig icke pa näav!, öfwerd".!wrn dr, spirings principe, Man pä ett, e .er Uttkekk«s vföränderllgo ö'wertygc>!?, i ,r > >7 si. n>a«to w;k» kia! bedömmanoe af werketkaa ^-'d<U!andet och b staffendelen af -eras Ti nsiebei ttinng tarm Skär.' der under detta Riksmöte. — -Och d koltei h icke funnit näa'e säda e fkä? ritdel frän d H^derwärda Bonde, Ständer med-ene anma niraor wara anförde, som Utskottet ansett si Ridd. och Ad. Pror. 5- B. 88. 1086
Jag tillsäger herr geheimerådet arrest! – Hvem? mig? – Ija! Gjörtzens ganska fagra och fina anlete skiftade hy och han knäppte med fingrarna och rörde läpparna: Nu är kung Karl död! Lefver kungen ännu? Svarade Bomgarten: När jag sist talade med honom, lefde han. Gjörtzen, som inte var mindre slug än själfve Pihlgren, blef dock vid att fråga och sporde: Har ni sett honom? Därtill svarade Bomgarten: Jag såg honom som ung, när han i det eröfrade Thorn, blyg och förlägen i medgången, satt med hatten i handen. Jag menar, sade Gjörtzen, när såg ni honom senast? Hvartill Bomgarten svarade: I olyckans skymning, då han aldrig aftog hatten, om inte någon gång inför den hungrande hären eller vid gudstjänst. Gjörtzen utropade då aningsfullt: Död är de svenskes konung! Bomgarten steg fram till bordet och knöt ihop en stor röd silkesnäsduk, full med skrifter, i hvilka Gjörtzen nyss läst, och räckte dem till Pihlgren vid dörren. Emellertid sökte Björnschöld efter Gjörtzens värja och hittade den slutligen bakom honom vid bänken, där han satt och gaf den åt Pihlgren. Det var en värja med stort infanterifäste af purt dukatguld. Så snart nu Gjörtzen reste sig från bänken, begynte Bomgarten visitera hans kläder för att se om han hade några papper eller några giftflaskor eller några sömnpulfver åt vakten, ty han menade, att en sådan fågel måste bursättas med stor försiktighet, om den inte snart igen skulle vara puts weg. Han vände ut och in på böxsäckarna, men fann ingenting annat än ett pennknifsetui af guld och en utgammal specieriksdaler samt en och en half dukat. Men när Gjörtzen kom intill spisen, ref han hastigt ett dokument fram under kläderna och kastade det på elden, där det snart skulle ha blifvit aska, om icke Pihlgren med sådan brådska karat det ur glöden, att han bränt sina fingrar. Stå karl! dundrade Bomgarten och nappade Gjörtzen i axeln. Du är nu inte längre den du varit hafver.
Indragning af Auditörs-tjensterna, samt af Regements-Pastors och Bataljons-Predikants-befattningarna: B, XI. 5, 119, A. 119, E. 314. — till Kronan af det Krono-länsmannen i Sunnerbo härads sydöstra distrikt på lön anslagna bostället Bökhult Södregården N:o 2, mot kontant ersättning till boställs-innehafvaren, angående: I. 115, R. 119; B. III. 13, A. 48, E. 152. Indragning af sedlar å En Riksdaler Riksmynt, angående: se BankoUtskottets Betänkande N:o 11. — till Kronan af det Kronofogden i Gottlands Läns södra fögderi på lön anslagna bostället
Af den i räkenskapen ingående specialredogörelse för Wisingsborgs kungsgård inhemtas, att dess tillgångar i kontanta penningar och inventarier, vid 1850 ars början, utgjorde 3,875 Ildr 1 sk. 5 rst., äfvensom att afEkeplanteringsstyrelsens medel ett sammanlagdt belopp af 1,360 lldr blifvit under revisionsaren till kungsgården lefvereradt. Om sistnämnde belopp, 1,360 Ildr, afräknas från kungsgårdens vid 1851 års slut ägande behållning, 4,789 lldr 23 sk. 7 rst, återstå 3,429 lldr 23 sk. 7 rst. Skillnaden mellan detta belopp och förstnämnde behållning, uppgående till 445 ildr 25 sk. 10 rst., utgör alltså statsverkets kostnad för kungsgårdens förvaltning under revisionsåren. Någon anmärkning vid räkenskaperna har hos Revisorerne ej förekommit. — 30 - Kongl. General-Landtmäteri-kontoret. Dess redogörelser, dels för anslaget till sockenkartors upprättande, och dels för Kontorets bölesmedel m. m., af hvilka redogörelsen för bötesmedlen ieke vid föregående statsrevisioner undergått granskning, men nu blifvit till Revisorerne öfverlemnad, äro i Kongl. Kammar-rätten reviderade för begge revisionsåren; hvarvid anmärkningar förekommit vid 1850 års räkning för bötesmedlen, då deremot de öfriga redogörelserna derstädes lemnats utan anmärkning. Ställningen inhemtas af följande tabeller: Anslaget till socknekartors upprättande: år 1850. år 1851. Uebel. Balans från föregående året.: Tillgångar 216: 8. 7. Uppbörd: Statsanslag — Balans från föregående året: Balans från föregående året: Inkomster: Utgifter: Till diverse ändamål för Landtmäteri-kontoret Balans till påföljande året: Behållning Vid dessa redogörelser har någon erinran från Revisorernes sida icke ägt rum. 31 Kongl. Postverket. Räkenskaperna för år 1850 äro i Kongl, märkningar, hvaremot de för år 1851 derstädes utvisa följande förhållanden: »eliet. Balans från föregående året: Tillgångar
Pä Höa'ä ade BsrPäH-derwä^daBon garr-Sändcis wäanar de - Ståndets wägnar L. f. di:k6adelr Z. le-joliioi!. k. f. dlet^el. Begärdes pä bordet. Upplästes följande: Riksens Högloft Ständers Allmänna BejwälS» och) dZeconomie - Utssorts Betänkande, angående en ny Byggnads och) st ftms. Ordning. Da Riksens Höalost Ständer behagat till Deras Allmänna Be-wärs och OeconvmieUtskott ötwerlemna, att utardkta prvject till en nv Bvggnads - och HuSy '5, vrdni a, för Utskottet nu till Riksens Ständers pröfning ötwerlemna Let Förslag, hwarom Utskottei, under öswertägg« Ning 1 vetta ämne för fia de! vtwerenskemmit. Uti ett mäl af denna beskaffenhet, som för tzivarse Kgntzsorr egrnteliZen fordrade en serskildt för - Dett 27 Ianuttrii. H2i författning , och hwari Lacala omständigheter krä^ wa hett vUka förejkriiter. har dek ej undfallit Utstslk-k och lärer cj eller undgä, att fästa Nrkrens Högloft. Ständers uppmärksamhet huru omöjligt dtt ar, att kunna sörestä en stadga, svin för det hela är iMomttgt lämpeijg Dek hade warit tor Utstottet nödigt atr inhämta frän Landsorterne Lrfv'idttiga upplysningar och wrderevr ndrs Belänkcniden, mm demi! har under pästärnde Riksdag tiss inrymme icke gifwiks. Dä Ukssottet lälunda ej kunnat hoppas, att framlemna m fullständigt arbete, har U?sto!tet mäst mstränka sig inom det bemödande art utarbeta och föreflä en Stadga hmgre Allmänna förestnfter, fä mycket möjligt är wore lampettge tift hwarje ferstildt Ort.
Rjddcrjl'aper och Ädel» , att berörde Memorial lill sanima UljVolt ull ytterligare utarbetning i anledning af de nu denvid gjorde anmarkiiingar äkerrcinillera: hivad äler angick Utffotkeks förflag lill strafflag för starka dryckers omärkliga bruk, samt bewillningen för bränningsoch föxsäjjriingäräkkigheken, bestökS, a!i Vek förra skulle kill Lag-Utjkokrers handläggning öfwerleiuiigs, och det sednare till BewUlnings sltfforkecs, för all i den delen ester sig företeende omständigheter sig stklaiä, sa snart qrnnderne för en ny bränwinsförfattning blifwit af Riksens Ständer antagne. Utt lupra S; D. FöredrogS ä nyo och bilolls allmänna Besvärsoch OeconomiuUlffokiLrs den sz sistiedne Maji pa bordel lagda utlakande, rörande wäcst fråga om rättighet för lando»ansten, att, usa» hinder sf något stadgande i ansteiide tili Uden, fä as bräm nq - Dm 28 Maji' 88Z os ekr i laglig ordning inrätkadt swedjesglid, same vm rättigheten akt äfwcn ursin inägor och ratter beteshage fä swedja, ber förr warir swedjan vt tuxr». Högloft. Riddrrffapec och Adeln ätffildeS klockan ^ till 4. luxra. » ^ In siZem krotocolli, 6. Lilvorllolpe. Mändagen den i Junti. Plenum klockan 11 förmiddagen.
Denna myndighet skulle således icke hafva full sysselsättning, och såsom siste talaren anmärkt, föga bidraga till lindring i DeparltsChefernes göromål, ty de måste öfvervara målens föredragning i Regerings-rätten. För öfrigt synes mig inrättandet af ett sådant embetsverk i högsta måtto olämpligt. Det vore ingenting annat än att tillskapa ett nytt Coll:m, och då dess ledamöter skulle blifva oafsättliga, är det äfven sannolikt, att de personer, som undfå dessa säkert väl aflönade platser, bibehålla dem så länge de kunna tala eller gå, och att således denna Regerings-rätt blifver en pensionsanstalt för orkeslösa gubbar, eller, rättare sagdt, ett gubbhus. Heldre än att inrätta denna Regerings-rätt, borde uti Regeringen inkallas vetenskapsmän, rättslärde och utmärkte embetsmål), hvilkas åliggande skulle vara, att afgifva förslag tilt författntr eller att granska sådana af Depart:s-Cheferne upgjorda. Det vore att, på sätt jag vid föregtde riksdag föreslagit, anskaffa en permanent lagberedning. På grund af dessa skäl förenar jag mig med den siste talaren i anhållan om afslag å Retänlr. 620 Den 26 Februari f. na. Frih. Cederström, Rudolf: Förevar:de grundlagsförslag har från 2:ne olika sidor blifvit angripet, dag tror det dock förtjena att vid denna riksdag af R. St. godkånnas, lika väl som det vid den nästföreg:de blifvit till hvilande antaget. Skälen härtill äro enl. min tanke 2:ne. Det ena att bereda en behöflig lättnad för administrationen genom fördelning på annan embetsmyndighet af ärendernes öfverhopande mängd, som allt mer och mer hotar att förlama Styrelsens kraft. Det andra skälet är, att rättssökande må kunna erhålla en, om icke ännu grundligare, dock säkerligen skyndsammare rättsskipning af sina mål, än som f. n. med bästa vilja hos Regeringen torde kunna åstadkommas.
IX. E, na — Nro 29. i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition angående försäljning till skatte af de till Ekeplantering anslagne Bispmotala Kungsgård och arne under Wisingsborgs Kungsgård lydande hemman, samt om inköp för Ekeplantering af jord å Wisingsö, V. B. 38, Å. 147. IX, U. 348. A. 357. XI. E. 253. — Nro 3o. angående afskrifning i Skara Stads räkenskaper af deri balancerade Båtsmans-vacance-medel, V. B. 39. A. 164. —- N.‘o 3i. i anledning af väckt motion om frihet för Immetorps Hyttelag i Carlskoga Härad att till Kongl. Majrt och Kronan erlägga tionde-tack jern. V. B. 3q. A. 164. IX. U. 349. A. 357. — Nro 32. angående försäljning till skatte af alla indragna Adelsfane-boställen. V. B. 3g. A. i65. — Nro 34. med återlemnande af motioner om åtgärder till underlättande af HypotheksförCningars bildande. V. B. 7. — Nro 35. i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående lindring i villkoren för begagnandet af det utaf Rikets Ständer till återbyggande af ( '«9 ) staden Borås anslagne låneunderstöd. V. B. 125, 181. Å. 262. VIII. U. 298. A. 34o. XI. E.. 281. StatsUtskottets Meinorialer, Betänkanden och Utlåtanden: N:o 36. i anledning af väekt motion, att Kronohemman må kunna försäljas och gå till gälds betalning, samt att äldste Sonens företrädesrätt framför andre syskon lill besittning derå malte afskaffas. V. B. 120. A. 181.
» H e j, Palle », skrek Stella o c h smackade riktigt hårdt, nästan som en af pojkarne. » Hej, vill du gå I * Neej, Palle och han åt. ville inte gå. Han ville äta, O m jag låter honom taga sig några munsbitar, så går han kanske snällt sedan — tänkte Stella o c h satt stilla i tålig förbidan under ett par ögonblick. D e andra redo på, o c h plötsligt blef hon rädd att bli lemnad ensam. Men de hörde inte. Karin o c h hennes far voro i teten, o c h pojkarne skojade o c b tänkte bara på sig själfva. K u n d e de verkligen rida ifrån henne. Stella ryckte Palle i manen, så att tagelstråna lossnade. Han åt lika lugnt o c h begärligt som förut. Det generade honom inte det minsta, om man krafsade honom litet i manen. H o n kunde gärna hålla pä, o m det roade henne. Men nu var det slut med Stellas tillkämpade tålamod. H o n sparkade honom det värsta hon orkade. H o n försökte riktigt sätta in klackarna i sidorna på h o n o m. H o n luggade h o n o m, så det sved i händerna, o c h hon arbetade med armar o c h ben som med två par trumpinnar. » V i l l du gå! Vill du g å! V i l l d u g a! » Palle sneglade upp till höger och kastade med svansen. Han undrade visst, om det regnade. O c h så åt han igen. Å h, hvad hon sparkade h o n o m! H o n hvilade sig bara, medan hon torkade tårarne ur ögonen, o c h så sparkade hon igen. Men ingenting hjälpte. des det oaktadt än åt ena, än åt andra hållet med en sådan fart, att det var ett rent underverk, att hon inte för längesedan låg på landsvägen. E t t tag kastade han till, så att hon fick bägge benen åt ena sidan och endast hängde kvar med armarne o m hans hals. M e n fastän späd, hade hon muskler som en pojke, o c h hur hon spände dem och arbetade, så kom hon slutligen upp igen med ett ben ordentligt åt hvar sida.
enl. hvilken det af Utskrn föreslagna minimibeloppet af kunskaper vore för stort och borde inskränkas till färdighet uti att läsa, skrifva och räkna, i hvilket hänseende en annan värd talare gått ännu längre, och, om jag rätt fattat hans mening, ansett det vara tillräckligt alt blott kunna läsa. Jag kan icke instämma uti dessa talares åsigter, utan anser rätta sättet för R. St. att visa sin benägenhet mot de lägsta folkclasserna, och, om jag så får säga, göra dem fullt delaktiga af medborgerliga rättigheter, samt derigenom öka deras välstånd på samma gångsom deras bekymmer lindrades, vore att öppna möjligheten för dem att på förståndets väg uppnå samma höjd i eultur, som de s. k. högre classerna innehafva. Den förstnämnde talaren har trott, alt insigt i naturläran icke borde ifrågakomma. För min del anser jag ingen kunskap vigtigare än den om skapelsen, hvarigenom ett högre, sannare och mera tillfredsställande begrepp erhålles om det Högsta Väsendet, än det som inhemtas ur cathechesen, nemi. alt Gud är en ande tili sin varelse &c. Dessutom tror jag det vara säkraste sättet att göra menniskan lycklig, alt för henne öppna tillträde till tankens andeverld; emedan det endast arder, som menniskan kan finna värdiga och till förädling ledande föremål för sin sällhet, då deremot den sällhet, som sökes uti blott de rent sinnliga eller djuriska nöjena, är alltför flyktig, samt leda lill laster och brott. Ju flera kunskaper menniskan äger, ju flera utvägar äger hon också till beredande af i76 I) t n 22 J ni i f. m. sin sällhet, och behdfver icke anlita brännvinet eller andia kroppsliga reteraedel för att vara lycklig. Bland de kunskaper, sorn på en gång utveckla själsanlagen och medföra en bestämd nytta uti det praktiska lifvet, är insigten uti mekaniken ovedersägligen en bland de första.
I öfverensstämmelse med de grunder, Utskottet vid 88, 89 och 92, angående antalet och sammansättningen af Taxerings-kommittéerne i städerne här ofvan anfört, har Utskottet jemväl ansett antalet och sammansättningen af ledamöterne i Pröfnings-kommittén för Stockholms stad böra sålunda jemkas att, i stället för fyra ståndspersoner, såsom nu finnes stadgadt, skola inväljas sex ståndspersoner, eller embetsoch tjenstemän, hvaraf två från de förvaltande verken. § 121. Med anledning af hvad vid 103 § blifvit tillstyrkt, angående krono-ombud vid Taxerings-kommittéer i städerna och för beredande af tillgång till ersättning åt dessa ombud, har Utskottet ansett sig böra i det enligt 121 § nu bestämda anslag till kostnaders bestridande med taxeringen m. m., föreslå förhöjning med ^:dels procent af beviilriingssumman, så väl för de serskilda länen som för Stockholms stad; hvarjemte och då upplyst blifvit, att det sålunda i allmänhet beviljade anslag för nämnde kostnaders bestridande är inom Wester-Norrlands län, i anseende till så väl den Bevillnings-Utskottets Betänkande, IV:o 4. 29 derifrån utgående bevillningssummans ringa belopp, som länets vidsträckta areal, nog obetydligt, Utskottet hemställer, att, i likhet med hvad redan är för en del af de öfriga norra länen enligt ifrågavarande § medgifvet, äfven Wester-Norrlands län må ega att för ofvannämnda ändamål dessutom använda en serskild summa af bevillning»- medlen, hvilken Utskottet ansett kunna bestämmas till 150 rdr banko. § 122.
Spanmåls-handel utgör säkraste correctivet emot de olyckliga verkningar, som ett sådant förhållande 46 Bevillnings-Utskottets Bet■ N.O 29. kan medföra; och då svårligen någon egentlig, nyttig och till förenämnde ändamål ledande handel kan ega rum, så framt ett stadgande i detta afseende finnes, som lätteligen kan omintetgöra äfven de säkraste beräkningar, oell således icke något fält finnes öppnadt för den kloka speculationen, utgörande handelns egentliga lifskraft; har Utskottet icke dragit i betänkande, att, instämmande i det förslag Tull-Comiteen uppgjort, söka för kommande tider, på ett enkelt sätt bereda fördel för producenten, genom att grunda ett mera stadigvarande varupris under de goda åren, och dermed förena nyttan för consumenten att kunna påräkna ett säkert fyllande af sina behof till måttligt pris de tider, då, vid mindre gynsam årsväxt, den bristande tillgången å förnödenhets-varan, eljest antingen gör de stegrade prisen i dubbelt hänseende kännbara för den behöfvande, eller, lill förekommande häraf, försätter den verkställande magten i den obehagliga ställning, att nödgas lill det större antalet behöfvande consumenters fördel vidtaga åtgärder, som betaga producenten den vinst, som skulle ersätta det vanpris, hvaruti dess production förut en tid befunnits. I följd af hvad här i korthet anfördt blifvit, och i öfverensstämmelse med hvad Tull-Comite^ns Betänkande innehåller, tillstyrker Utskottet R. H. Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla , att, å Spanmål, en under en tidrymd af 5 år oförändrad och stadigvarande införsel-tull malte sättas, beräknad så, ali den, å ena sidan, utgör tillräckligt skydd mot utländsk concurrence, och, å den andra, ej åsättes så hög, att den under möjligen inträffande missväxt-år, eller mindre gynnsamma skördar, så fördyrade Spanmålen, att brist och nöd derigenom kunde uppkomma, i hvilket afseende Utskottet ansett inkommande tullen lämpligen kunna bestämmas för Spanmål, omalen: Bohvete, till '■ # 1: 24.