Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under natten där hade snöstormen brutit ut med sådan våldsamhet att de icke kunnat tänka på att tåga vidare, utan hade tvungits att tillbringa hela följande dygn i den usla kojan, där det icke ens fans bränsle, så att de kunnat hålla sig varma. Stormen hade dragit förbi under den andra natten men därförinnan hade den så grundligt utplånat hvarje tecken till väg, att de nu otvifvelaktigt gått vilse. Ty enligt hvad man uppgifvit, skulle de efter två dagars vandring bort komma till ett bebodt nybygge, icke till ytterligare en öfvergifven jordkula såsom de nu gjort. Och kölden, som följt på stormen, skärpte till för hvar minut, nu sedan solen sjunkit så lågt ned. Ingen under därför att både Thomas Anttila och David, hans son, kände sig allt utom förhoppningsfullt stämda, där de vadade fram genom den lösa snön mot skorstenen af fyra brädstumpar. Först försökte de helt enkelt trampa ned snön så mycket att de kunde komma åt dörren. Men där fans alldeles för mycket för att det skulle låtit sig göra, hvarför David med mycken möda praktiserade sig genom drifvorna upp till skorstenen och sökte bryta lös ett par brädlappar att använda som spadar. Medan han höll på därmed tyckte han sig höra något ljud inifrån jordkulan. Han lyssnade ett par ögonblick, hvarunder allt var tyst där nere. Men så hördes det igen. Det lät som gråt af ett litet barn, svagt och ynkligt. David Anttila ref lös hela skorstenen i ett tag och kom med fart ned till sin far. Där inne är ett barn, som gråter, sade han och började skofla snö så det yrde om honom. Och ingen eld ha de, fast det är så kallt! Thomas skakade på hufvudet och förmenade att sonen väl hört miste, eller att det kanhända till och med var något slags varsel. Men han hjälpte ändå med skoflandet, tills de om en stund nådde fram till dörren, som icke ens var låst. Först kunde de ingenting se i den djupa skymningen och gråtandet hade också upphört. Men då David frågade om där fans någon började det på nytt. Och då sågo de också något röra sig på sängstället vid motsatta väggen.
Vid ventilation härom bör förekomma först, att Kongl. LagComitén med frångående af nämnde äldre Författningar, ansett sig böra i x §. 3 Cap. JordaBalken, enligt det år 1818 tryckta förslaget fastställa prmscriptionstiden för uppbudens tagande på landet, betraktad såsom en köparens skyldighet, genom orden: ”sist vid det Ting, som infaller näst efter tre månader sedan gåfvan, köpet eller bytet skedde.” Att man så länge frågan om denna praescriptionstids bestämmande till frenne eller till sex månader, ännu är under ventilation, hvilket man väl kan säga vara fallet med LagComiténs förslager, dröjer med att göra förändring i inteckningsförordningens 13 §., är visserligen icke orätt, men då fråga derom blifvit väckt och att man för öfrigt icke vill rubba de grunder, hvarpå de äldre stadgandeo grundas, hemställer jsg om ej den omarbetning af 18 » 8 års| Inteckrungsförordniug som LagComiténs Förslag till Jordabalk längre fram innehåller Cap. 13 §. 1 2 innefattar en redaction, som med skäl kunnat af Lagutskottet föreslås, såsom icke nnderkastad behof af omarbetning, i fall den omnämnde praescriptioosr toj Den ii Junii f. rn. tiden af sex månader förkortas till trenne. Der står nemligen i 13 Cap. 12 §. ”Försummar den som egendomen förvårfvat genom fång derå lagfart ske bör, att inom laga tid med sitt Fångesbref lagfara, och kommer då eller framdeles innan lagfart sökt är, förra ägarens borgenär, ” och så vidare. Denne redaction kan möjligen qvarstå oförändrad, ehvad beslut i frågan om praescriptionstidens längd tages.
Sedan Roterings-Commissionen , Under loppet af ett och tvåtredjedels år, hunnit deti ao Statssamt Oec.-JJisk, IJtk N:0 94. ta vigtiga och omfattande uppdrag fullborda, afgaf Commissionen, med bifogande af det upprättade nya Roterings-Verket samt flera i ämnet upplysande handlingar, den 18 December 1 81 5» dess underdåniga Berättelse, deraf, efter en förutgången vidlyftig redovisning för de grunder, som i detailerna blifvit följde vid ifrågavarande Rotering, upplyses: att all afkastning af Hemman och Lägenheter blifvit i penningat uppskattad och förvandlad ; att behållna afkastningen af hvarje Extra Rote funnits i medeltal utgöra 760 Rdr Banco; att alla Extra Rotar, med denna behållning, blifvit ansedde böra underhålla en Ordinarie Soldat; att sådana Rotar blifvit tillerkände en femtedels lindring; men att de Extra Rotar, hvilkas afkastning befunnits öfverstiga 918 Rdr, ansetts icke böra någon förmedling åtnjuta; att, efter den af Commissionen tillvägabragte nya Reglering, ”803 Rdr innefatta den ”Summa, hvarmed hvarje ständig Rote„ samt ”en femtedel mindre, eller 643 Rdr, det belopp, ”deraf hvarje Extra Rote hädanefter kommer ”att utgöras;" att Comiterade erkänna möjligheten af sådana felaktigheter i indelningen, som af origtigaj missledande eller saknade uppgifter kurirflat vållaSj samt att Comiterade, såsom följd deraf, icke finna något att erinra mot Kongl, Statssamt Oec.-Utth Uti.
Riksdags-Ordningen, bestämda remiss-rättighet, hemtar jag deraf ytterligare stöd för denna min reservation samt öfvertygelsen, alt Utskottet tillhör upptaga och bereda ifrågavarande Motioner, hvilken förbindelse icke förringas af den tydning, Utskottet behagat gifva 5i §. Riksdagsordningen, enär Borgare-Ståndet utan anmärkning medgifvit Remiss, hvilkens behörighet Utskottet ej eger pröfva, samt berörde §. ingalunda innehåller, alt, om mål af olika beskaffenhet finnas i en Motion sammanblandade, Utskottet deraf är förbindradt bereda, åtminstone den fråga, som, enligt Grundlagen, ostridigt tillhör Utskottet att upptaga. S I O (i K II O LM, Elméns och (jiu;s*KJu;s TurcKmr, i8/{o. Allm. Besv. och Ekon.-Ut skot tets Utlåtande N.-o 3. 1 N:o 3. Ankom till Exp.-Utsk. den ao Febr., kl. 4 ra. Utlåtande, i anledning af väckt motion, att Rote rings skyldigheten må upphöra, i anseende till öfverskridunde eller åsidosatt iakttagande af derom af slutade Contract.
I fråga om antalet af dessa tjenstemän, har Ofverintendents-Embetet ansett dem för närvarande lämpligen böra blifva sju, hvardera med ett distrikt af 3 eller 4 län, och beträffande deras aflöning har föreslagits, att den måtte bestämmas till samma belopp, som för Öfverintendents-Embetets förste arkitekter, eller 2,000 R:dr, att bestridas, antingen endast af Statsverket, eller till hälften af Statsverket och till hälften af de hvarje distrikt tillhörande länen, hvarförutom serskild vedergällning för vissa betydligare förrättningar borde Läns-arkitekten tillkomma af den, vare sig kronan eller enskild, som förrättningen påkallat. Rörande behöfligheten af en förbättrad och mera verksam tillsyn öfver byggnadsväsendet i landsorterna, än hittills funnits att tillgå, är jag, med hänsigt såväl till Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. 21 kronans sorn kommuners ock enskildes intresse i detta afseende, af samma mening som Öfverintendents-Embetet och tror äfven, att berörda behof icke kan på ett ändamåls enligare sätt afhjelpas, än Embetet föreslagit, eller genom anställande i landsorterna af theoretiskt bildade och erfarne Arkitekter, med verkningskrets hvardera inom ett behörigen afpassadt distrikt.
At tit et säkrare begrep om rätta meningen uri i2o6 Den 29 Mars. uti Författningens första Afdelnings 5:te lrsome-m, urtages orvenInnchafwatv af Veste Lrogar och widare til ivloment^ flur; samt i ställer insättes: krögare och andra allmänna tTIäringsidkare, som försälja bränwin, at utborga det i minut, wld förlust af alt lagligt anspråk tll sin betalning derföre, At Magistraterne ensamt höra, hädanefter som hittills, aga at förordna och desima om Minureringsstallens eller Krogarö inrättande i Städerne, säsom warande et l olitia-ärende, hwarmed söljakteligen komma at utesimas de i början as första Afdelningens ;:le Moment uti den prop Ä^raä? Stadgan stäende orden: och Taxeringsmän. ?lt Stadernes Rällarmästare och IraLtsueer böra i Författningen upräknas ibland dem, som fa försälja bränwin i minur, men at Bryggare, med hwilka, efter Utstottets omdöme, förhållandet är helt annorlunda, icke mage, ehuru sadant äfwen yrkadt blifvit, rillätgs en lika rättighet; ar detzurom, til mera fullständighet och närmare underrättelse i förestriften om Krogar, bör inflyta: ar i händelse, wld fraga om Krogars anläggande, Taxerings-Lommjtteeu ,kulle stadna i pari» vot». Landshöfdingen ma äga afgörande röst: at silke Krogar ej sa liirattas annorstädes än wid allmänna Landsoch Farwägar, som färdas sommaroch wintertid, och ej närmare Kyrka än i:dels mil; dock med det undantag, at äldre privjleZieracie Krogar sa wäl som Gästgifverietstola behålla sina rättigheter, och ar i de orter, der antingen fraga kan upsta, huruwida förur tillatne Krogar stola Den 29 Mars. 1227 genom denna Författning anses förlustige deras ratt och böra uphöra, eller Kyrkorne arv hwarandra sä nara belägne, at
innersta hjärta Det vara. o c h reelt. det en tasi, bow ständigt hvilken skall den djupblå det det saknas himmelen safirfärgade v a t t n e t. Båda delarna. staden är, där NÄRSHUSETS ARKITEKT. den ringaste med äro ser ni utanpå cirkelbestick, utan huset, att det kraf. är midtelpartiet, liggande Det och rummen stora, ädla, de båda genom det på hvar hvar fönsterfria sitt fältet sin är det inte andre Ja, vågar bra! här i någon D e där roliga D e t är Carlekallas » pappa och m a m m a ». nämligen Jo, honom. in all många år Den klubbo c h skattmästare. visst ha vi roligt o m kvällarna! berättar jag Vicke säga annan, tal. historier Ja, Andrén det? till Lindsom ingen annan sjunger — och bättre med, ibland. Bellman än. och jag det där håller väl efter. Nå, h v a d säger ni n u! Här sitta vi hvarje dags kväll öfver våra intressen, de ideella ella. och torsdomdera o c h de både materiDär, i d e n där stora stolen presiderar den, ordföranprofessor Adolf Lindberg, han s o m gör gubbarne på alla jer. mäler och medalklubbmästare ling, rad, mynt K l o c k a n half tio att supén anSörär serveo c h då dragas skjutd ö r r a r n a u p p till rummet till matsalen, vänster. sida som fönster. med därofvan och Hvad skall studeras! man DET NYA KONSTNÄRSHUSETS FASAD MOT — lejongapet del, kila här an. presentera Vi ene ordförande och den N u slank han j u s t däruppe. de Dick Bergh raden man beskäfemot ytterplaggen men för jag upp. Nu Riviera-fantill och mera som Vi ha bland annat tänkt blommorna, ja, honom? nå ' t om Ni kan vara lugn, en d a m m e d sig. lokal. D e n där ingenting. stiliserade af vårt. att är på står Buffet, dit, fröken, l i g g e r p å baksidan det huset där skola s m a k a stiligare. vestibulen.
Stockholm den 2 Februari 1866. M :o 41. Anis. till Exp.-Utsk. den 3 Febr. 1866; kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om rätt för fartyg att verkställa lossning vid kanalstation eller annan hamn, der tullkammare saknas. Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet öfverlemnad motion (Nio 327), har Carl Anders Larsson från Östergötlands län anfört, att en stor olägenhet för industriidkare, som hade sina fabriker inne i landet, uppkomme deraf, att från utrikes ort införskrifna råämnen, äfven de tullfria, skola lossas och omlastas vid på kusterna befintliga tullstationer, hvarigenom stora kostnader och förluster drabbade fabrikanterne, utanjatt det allmänna deraf skördade någon fördel. Dessa olägenheter skulle, enligt motionärens förmenande, kunna afhjelpas på det sätt, att General-tullstyrelsen skulle ega, på sätt 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 41. redan nu för vissa fall skedde, meddela nödiga föreskrifter om den kontroll, som vore att iakttaga, då någon välkänd fabriksegare önskade lossa tullfria råämnen vid kanalstation eller annan hamn, der tullkammare saknades; och har motionären ansett ändamålet kunna vinnas derigenom, att vid vederbörande tullkammare lasten förseglades och nödig tullbevakning medsändes fartyget, hvilken skulle kontrollera aflastningen å lossningsorten. Motionären har fördenskull föreslagit, »att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, efter General-tullstyrelsens hörande, meddela sådana ändringar i Seglations-ordningen, hvarigenom fabrikanter eller industriidkare kunde undvika lossning och omlastning af tullfria råämnen, förr än lasten vore på destinationsorten.44 Genom Kongl.
Jag har förutsatt, alt sedan R. o. Ad. på en gång punkterna, skulle dessa 3:-ne anslagsfrågor kunna hvar för sig blifva föremål för R. o. Adis afgörande. Jag har utpekat dessa 3:ne punk ter, icke af någon förkärlek för dem, annorlunda än att jag ansett dem hafva inkommit i helt annan cathegori, än den hvartill de höra. De höra lill sådana föremål af allmänt nyttig beskaffenhet, till hvilka allmänna medel böra anslås, då deremot de öfriga punkterna cäro af mera enskild beskaffenhet. Delta, torde äfven till någon del lända till svar på hvad Frih. Sprengtporten anfört emot mitt sista yttrande; men jag finnér beklagligen, att, då jag omtalade de ofullständiga undersökningarna, och de iner eller mindre oriktiga motiver, sora legat till grund för undersök ningarnes anställande, Hr Frilen trott, alt min anmärka. Dea 11 Mai s f. m. i det fallet kunnat på något sätt sträcka sig till StatsUtskrs ledamöter, eller till Hr Frihrn personligen; ty annars hade lian icke kunnat svara mig på sätt som han gjorde, såvida jag icke skall förutsätta en annan omständighet, nemi. alt jag råkat vidröra något s. k. chateau en Espagne, som kommer att lysa litel för mycket för Hr Frihms ögon. Jag erkänner således icke, att jag gjort mig förtjent af den tillrättavisning jag erhållit. Jag har dessutom icke, såsom Hr Frihrn förmodat, yttrat någon likgiltighet för sådana hamnar, som jag ansett vara af beskaffenhet att påkalla allmänt intresse. Derföre har jag tvertom jemväl undantagit hamnen vid Höganäs; men jag har icke kunnat betrakta ett föremål såsom varande af allmän beskaffenhet, derför att en eller annan ledamot af BorgareSt., uppskickad såsom riksdagsman från den ena eller andra staden, helt ödmjukt anser ett förslag om anslag till den staden vara ett allmänt föremål. Man måste nemi. skilja emellan absolut och relativt allmänt nyttiga föremål Jag kan således icke tro mig böra vara ett mål för så beskaffade förebråelser för 1 i k — gillligliet för det allmänna bästa, som jag fått uppbära.
Boställshafvares rätt till åtnjutande och lyftning af det en gång beviljade låneanslaget vara ostridig, alltså får jag hemställa till Rikets Höglofliga Ständer att, med bifall till motionen, förklara, det nuvarande Boställshafvaren, Häradshöfdingen G. D. Poppius, berättigas till lyftning af merberörde lånebelopp, 7,000 R:dr R:mt, på de företrädaren i embetet föreskrifne vilkor. “ Bih. till R. St. Tabell öfver Riks-Statens 1861 års Riks-stat anslår. Pennningar. Summa Riksmynt.. Löneförhöjning åt Expeditions-Sekretedito åt Registratorn Högsta Domstolen Justi tie-Kanslers-Expeditioncn: Nuvarande anslaget Tillkommer: Lönetillökning åt Sekreteraren Justitie-Revisions-Expeditionen: Nuvarande beloppet upptages oförändradt . Svea Hof-Rätt med derunder lydande JustitiePenningar: Nuvarande beloppet Tillkommer: Löneförhöjning åt 5 Hof-Rätts-Råd, ä 5.000 R:dr Dito åt 5 Assessorer, å500 till 4,500 R:dr Dito åt 5 dito å 500 4.000 R:dr 184,766 10 Till aflöning åt 3:ne Tingstolkar utgående s. k. Tingstolknästea, Indelta Räntor (Justitie-Statens) upptagas Götha Hof-Rätt med derunder lydande Justi tiePenningar: Nuvarande beloppet Tillkommer:
Roterings-besvär flyttadt på andra oroterade, men roteringsskyldige, hemman och lägenheter, samt vilja en sådan förmon begagna, ålåge att, inom 181b års slut, till Konungens Befallnings, hafvande ingifva deras ansökning härom, bland hvilka äfven räknas de, som före detta gjort anhållan om ordinarie Roteringsflyttning, men hvarå något beslut ännu icke blifvit meddeladt; samf att, efter nämnde tids förlopp, någon anmälan i detta ämne icke vidare må ega rum, så framt ej sådan jord tilläfventyrs kan uppgifvas, sorn hvarken ordinairt roterad, eller med extra Rotering belagd, likväl är det förra Roteringssättet, till följe af hemmanets eller lägenhetens natur, rätteligen underkastad samt att sluteligen, genom Kongl. Brefvet till Krigsoch Kammar-Collegierne den 9 November 1826, blifvit i Nåder föreskrifvet: att som Capellans-Boställen i allmänhet från Rotering äro befriade, så väl på grund af Presterskapets Privilegier af år 1723, som äfven att de, enligt Kongl. Resolutionerne på Presterskapets besvär åren 1735, 1747 och 17 J2, böra genom flyttning befrias fränden Ro - sa Stats samt Allm. Btsv.o.Oec.-Utsk. l'tl. N:o6 3. tering de draga, hvadan alltså åtskillige sådane Boställen tid efter annan, utan riis hemmantal, njutit befrielse från Rotering, enär andra oroterade hemman till Roteringens ertiottagamle kunnat uppgifvas, böra Capellans Boställen, på sätt jemväl uti 3 §. af Kongl. Majtts Nådiga Instructioo för extra Roterings-Commissioneme, af den ao December 1825, samt genom Kongl. Brefvet den 30 Maji 1816 förordnadt blifvit, utan afseende på ordinarie roterade Capel lansbords mantal , från ordinarie Roteringen utgå och befrias, samt andre lämplige rote* ringsskyldige hemman och lägenheter i deras ställen insättas.
Jag tror det vara embetsmännens pligt i detta hänseende att bidraga lill slatsbehofvens fyllande, oell dermed torde liqviden vara slut. Det är emot nyssnämnde af Utsk. anförde skäl, som jag reserverar mig', emedan jag icke anser Utsk. hafva bort ä denna bevekelsegrund tillstyrka ifrågavar. lievillnings fortfarande. Hade Utsk. städt sitt tillstyrkande på samma skäl sorn förut, nemi. alt Staten vore i behof af dessa bidrag, sä hade jag icke haft något att erinra; men nu reserverar jag mig. Den 30 No v e ni b e r f. m. 555 H. Rx. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Jag får fästa uppmärksamheten på några högst curieusa förhållanden i fråga om bevillningsafgifts utgående af löner, pensioner och borgerlig näring efter denna förordning. Efter hvad jag tror mig veta, beräknas bevillningen i städerne för borgerlig näring och rörelse på det sätt, att man afräknar icke allenast allt, som åtgår för rörelsens bedrifvande, utan äfven hvad sorn ålgar för familjens underhållande, innan man kommer till den nettobehåIIning, fiir hvilken bevillning erlägges efter 2:dra art. BorgareSt. betalar således endast efter nettobehållningen af sin inkomst, då deremot embetsmännen fä betala bevillning af deras bruttoinkomst, ty bevillningen beräknas efter hela deras lön. Här ligger redan en stor oriktighet, och om jag äfven skulle gå in på Utsk:s lanke, att alla medborgare höra deltaga i denna bevillning, sä tror jag åtminstone, att de böra deltaga i samma förhållande, icke den ena efter nettohehålluingen och den andra efter bruttoinkomsten. Detta missförhållande är ännu mera märkhart i den diplomatiska oarrieren. Våra löner äro beräknade efter dyrheten i de städer, der vi vistas. Dessa löner, förvandlade i Svenskt mynt, blifva visserligen ganska stora. Det är ock för denna bruttoinkomst, man nu, sedan är 1836 (ty detta förhållande var förut okändt), frändrager bevillningsalgift efter 2:dra art. Häraf uppstår ett högst besynnerligt förhållande.
Det kan ej ursalia min föreställning att Herr Friherre Ollerllröms kända nit för Lagarnes helgd och uppfyllande, gillar min anmärkning, sä mycket mera, som jag bör göra mig den sörfälran, att den fällda utläkelsen om advocmur, ej kunnar härflyta frän annat än ett mindre wäl iakttagit pas» sande uttryck af desi ösmertygelses kraf. Men dä wi alla, mine Herrar, hofwa fullkomliga ffäl att wörda och högakta wär Ordförande, och mi under detta Riksmöte haft ordning och stick kitt föremål wid alla wära öfwerläggningar; sä mätte det wara önstanswärdt att sä mä fortfara wid dem som äterstä, och Ridderstapet och Adeln aldrig uturakr. lära befordra sädane tänkesätt, som alltid pasiat detta ständ samt salunda undgL hwad motstridigt är. Sluteligen sär jag wid detta tillfälle anföra, art 48 §. af Riddarhus-Ordningen säger: Tils befrämjande af nödig ordning avid Ridderskåpet och AdelnS Allmänna sammankomster, är särskildt stadgande utfärdadt, som i Stora RiodarehusGalen kommer att till efterrättelse ansiäSMen uti detta stadgande, önstade >ag matte warda förordnadt, det Riddarehus Fi calén skall wara skyldig uptaga ock anmäla, samt enligt Riddarhusordningens föreskrift i rät. ter ordning Återföra hwad som kan finnas stridande emot berörde Riddarhus ordnings bolstafliga sturehäll. Det är och blir altid mycket oanaenämnt Den z Julli - för en ledamot, och jag har rönr dek i dag, att göra påminnelser einor en annan. Friherre Losterlkröm. facod: Dä nu fräga blifwit wäckt om uttagande ur Protvcollet af mine uttryck i plenum den 26 Junii, utber jag mig att för Ridderstapet och Adeln fä förklara stalén till mitt yttrarde. Friherre Leäerliröm upläsie derefter följande; Del gifwes enligt wära grundlagar g:ne slags Allmänna frrchor, hamrnied enligt den i 44 §. Riksdags
Öfver att ha betett sig dumt; deras hjertan voro alltid fulla gent emot Berta, men de kommo sig aldrig för att säga henne några rigtigt hyggliga ord, fastän de hade dem på tungan; och hon såg alltid så undergifvet besviken ut, när hon gick sin väg, som om hon väntat något, som aldrig gafs. Truls svallade öfver. Han hade nu under trenne dygns idelig sammanvaro med gardet nödgats hålla alla sina expansiva känslor under hermetiskt lock, och trenne dagars och nätters oafbrutna enerverande gask hade afsatt en hel massa sentimentalitet. Han gjorde en stor gest, och rösten lät helt undertryckt: «Man kan ju bli rent väck! Man är i grunden ett fä! Hvarför går man inte helt enkelt hän och gifter sig med henne? Man skulle ge blankt fan i hela konkarongen och , när man ändå vet att man inte kan få det bättre.» Bengt satt så underligt sammankrupen vid sidan och log så sjukligt sympatiskt-skeptiskt hjelplöst. Hvarför fan vore karlen så generad; hvarför kunde han inte naturligt bryta löst? Truls blef aldrig klok på sin vän. Han var icke i ett stycke, tyckte han; liksom tvenne väsen, klumpigt sammanlödda. Truls skelade öfver till honom: blond och undersätsig, med ett melankoliskt, stelnadt leende öfver ansigtet, som om han grämde sig öfver sin egen vanmakt och dock på samma gång fann det hela komiskt, eller som om han fann sig sjelf komisk och led derunder. Kroppsligt anlagd till en stark typ, starka labbar och axlar, men något sammansjunket bräckligt öfver det hela. Munnen ett, nästan brutal, ögonen något helt annat, svårmodiga och drömmande, som om de alltid sågo något åstundadt försvinna. Och satt han nu icke der till på köpet med händerna lagda öfver hvarandra i gudhängifven resignation, – dessa labbar, som dock måtte kunna gripa rätt försvarligt fast i tingen! Och på samma sätt var det med hela menniskan, resonerade Truls blixtsnabbt vidare.
301 mellan Presterskapet och deras Åhörare, sådant likväl, Herr Baron veterligt, ej skett i dess ort, med undantag af en Församling i Halland, hvarest så väl Pastor som Åhörare varit nöjde med villkoren, men att sedermera, under föregifvande, attalia Former ej voro iakttagne, ny Sockenstämma blifvit utlyst, hvarvid alla Parterne förklarat sig nöjde utom Consistorii Fullmägtig, som påstått, att Pastors rättigheter ej blifvit iakttagne, e* huru Pastor i Församlingen förklarat, att honom tillkommit större inkomster än vanligt varit. Till förekommande af ett sådant hinder för nämnde contracters ingående, hemställer Herr Baron, det B. H. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, så snart Församlingen erbjuder fullt ut, hvad Pastor efter vanligheten erhållit, eller då både Pastor och Åhörare äro erise om villbo-1 ren, ej hinder må läggas i vägen för antagandet af ett sådant contract, utan Konungens Nådiga sanction derå kunna i underdånighet begäras. Utskottet har vid pröfningen af detta mål funnit, att den gjorda föreskriften, det Kronooch Consistorii-Fullmägtige böra vid i fråga varande Contraeters upprättande tillstädes vara, tydligen åsyftar, dels att för framtiden bevara Kongl. Maj:ts och Kronans rätt i afseende pa sådana Prestbohl, jarn af Kronans hemman blifvit till Pastors aflöning anslague, dels att förekomma, det ej vid sådana öfverenskommelsers ingående efterträdares rättigheter måtte förnärmasj och enär Pastor go2 Eesv. och Ekon. Etsk.