Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullmagt, Fullmägtige för Hammarkinds Härad nied ^Stegeborgs Skärgård af Östergöthlands Län. L. S. Olof Carlsson. Fullmägtig för Brabo Härad och Risinge Tingslag af Östergöthlands Län. L. S. Olof Olofsson. Fullmägtig för Hällestads fordna Bergslag och Socken af Hellestads och Tjellmo Tingslag i Östergöthlands Län. L. S. Anders Petter Pehrsson. Anders Andersson. genom Fullmägtig för Memmings, Skärkinds, Åkerbo, Banke Joh. Ols. Longberg. hi lds och Hanekinds Hä . .. „ ,, , „ i. räder af Östergöthl. Län F. ul?magtig för Gullbergs och Bobergs ° Härader samt Tjellmo och' Godegårds L. S, Socknar af Hellestads och Tjellmo Tingslag i Östergöthlands Län. L. S. i55 Måns Danielsson. genom Olof Olofsson. enl. Fullmakt, Fullmägtig för Wifolka _'cJi Walkebo Härader af Östergöthland» Län. L. S. Gåran Pehrsson. Fullmäktig för Kinds och Ydre Härader af Östergöthlands Län. L. S. G. Gustafsson. Erih Eriksson Broberg. Fullmägtig för Jönåker» Härad af Södermanlands Län. L. S. Fullmägtig för Rönö och Hölebo Härader af Södermanlands Län. L. S. Eric Larsson. Fullmägtig för Willåttinge och Oppunda Härader af Södermanland» Län. L. S. Olof Larsson. Fullmägtig för Osteroch Wester Rekarnes Härader af Södermanlands Län. L. S. Pehr Andersson. Fullmägtig för Daga, Akers och Sälebo Härader af Södermanlands Län. L# S, Olof Jonasson. Fullmägtig för Nordahl» Härad*.-»! Elfsborgs Län, L. S. Erik Paulsson. Fullmägtig för Sundals och Wahlbo Härader af Elfsborgs. Län. L. S, Johan Svensson. Fullmägtig för Tossbo och Wedbo Härader af Elfsborgs Län. L. S. Eric Andersson Ahlgren.
"Hos Kongl. Majit har i Nådigst öfvervägande kommit, huru otillräckliga de van"liga Regementsoch Compagnie-möten för "de Indeldta Regementerne, samt exercice"månaderne för de värfvade, äro, att for"mera en rörlig Arme, emedan, då ett "Regemente exercerar allena, kunna icke "de rörelser ske, och den öfning inhemtas, "som i fält förekommer, enär en Armé är "församlad. Infanterie, Cavallerie och Ar"tillerie samt lätta trupper agera då tillsammans, medverka till ett gemensamt "ändamål, och biträda hvarandra, hvarvid "åtskilligt förekommer, som icke kan utÖf"vas, annorlunda än i en större Corps, "sammansatt af flere olika vapen. Sä väl ”Korning Carl XI, som flere utrikes Mag”ter hafva ock redan gifvit efterdömen och "bevis, huru en Armé, genom flere Rege"menters sammandragande och öfning i "fredstid kan beredas alt göra nytta i krig.” ”Så väl i ansseende till dessa skäl, sorn 47 H. 7 98 Den 16 October f. m. Rikets Ständers Secreta-Utskotts un der då* niga tillstyrkande, har Kongl. Maj:t i Nåder funnit nödvändigt och nyttigt, att vissa Campements-platser blifva utsedda, der flera Regementer, bestående af Infanterie, Ca vallerie och Artillerie, hunna församlas och några veckor öfva sig i de stycken, som under krig isynnerhet förekomma, och i en större Corps endast kunna verkställas, hvarigenom afven Soldaten kunde blifva van vid den ordning under marche och läger, samt den hushållning och skötsel både för sig och hästar, som i fält bör iagttagas, kärlek och förtroende stadgas Regementer och Corpser emellan, samt en nyttig täflan 1 ppväckas. I den mån tillgångarne medgifva, skall således en del af Armeen hvarje år på förenämnde sätt sammandragas, till dess den hel och hållen häraf blifvit delagtig, då åter på första Campemenlsplatsen början göres etc.”
Jag har nemi. just föreslagit, att, 0111 underskrift vägras, utan att man bestämdt uppgifver hvad man har emot prot., detsamma må få godkännas hädanefter på sätt som hittills, nemi. af kyrkoeller kronobetjening, 0111 det också blott vore församlingens spögubbe, som attesterade prot. ; men jag anser stadgandet hädanefter likaså farligt, som det hitintills varit, derest icke församlingen, på sätt jag föreslagit, i författningen uppmanas att akta sig för ett på skrufva!’ släldt protocoll. Hvar och en, som deltagit uti sockenstämmor, liar nogsamt erfarit, att fiendtlighet emellan pastor och församlingen härrör oftast från fel å ömse sidor, och icke blott från allmogens sida. Det händer nemi. ofta, att preslen ställer prot. så på skrufvar, alt man icke kan undra öfver, alt en allmoge icke vill underskiifva detsamma. Hr Ribbing, Bengt: Lika med Gr. Spens anser jag den af honom föreslagna redactionsförändringen högst nö - Den jo Mars f, m. 243 elig, oell alt det vore särdeles illa, om det nu föreslagna skulle komma alt qvarstå ordagrannt; men om R. o. Ad. icke skulle anse Hr Grefvens redactionsfö.rslag tjenligt, anhåller jag att i slutet af 1 morn. måtte tilläggas följande mening : ”Såvida icke besvär anföres inom den tid 1 1 §:n föresklifver.” Jag anhåller dock att propos. först måtte framställas lill antagande af Gr. Spens’ förslag. Gr. Cronstedt: Fullkomligen instämmande uti Gr. Spens’ åsigt, får jag framställa förslag till förändrad redaction af denna §. Jag skulle t. ex, vilja föreslå följande redaction : "Protocollet undertecknas af ordform, hvilken för detsammas riktighet är ansvarig, och bestyrkes af minst 3:tie församlingens ledamöter, eller, i händelse detta antal ej är närvar., af en kronoeller kyrkobetjent, som beslutet öfvervarit.
Utskottet instämmer jemväl uti den af motionären i berörde hänseende yttrade åsigt, men anser derjemte, att, då för den lånerörelse-gren, som vid något tillfälle kan lemna ett öfverskott lill användande i andra grenar af låne-rörelsen, der behof deraf göres, icke långt efter det en sådan försträckning blifvit lemnad, kan behöfva att så hastigt som möjligt återbekomma ett slikt öfverskott, sådane i främsta rummet böra användas i de låne-rörelse-grenar, hvarifrån återbetalning med minsta omgång kan verkställas; och får Utskottet fördenskull föreslå, det Banco-fullmägtige må berättigas att utaf de till bestämda summor upptagne låne-fonder eller creditiv, som, under en Banco-Utskoltels Betänkande, JV:o i 53. 9 en längre tid visat sig icke liafva till fulla beloppet kunnat utgå till annan Bankens låne-rörelse och deribland företrädesvis lill Handelsoell Närings-Discontens, publika pappersbelåningen samt för beviljade crediliv, anvisa de uppkomne öfverskotten, dock under vilkor, att, så snart desse öfverskott blifva för sina primitiva föremål beböllige, desamma till desse senare, efter band och i den nion nödige medel inflyta , återställas. Genom detta förslag anser Utskottet sig jemväl hafva besvarat en af Herr Kyrkoherden Bergvall väckt och till Utskottet remitterad motion, att antingen den andel af fonden för belåning af actier och publika papper, hvilken icke kan för samma låne-rörelse göras fruktbar, må af BaircoDiscont-Directionen få vid förefallande behof utlånas på namn och reverser, eller att af förstnämnde fond 200,000 R:dr må användas såsom grundfond för Handelsoch Närings-Disconten.
»Ja, jag blef engagerad — man vill nödvändigt ha mig med — slipper inte undan. — Nå, Eric för nog Mia hem. Eller vill du att jag skall vara förkläde? Och han skrattade lömskt. Själfva frågans form gjorde det omöjligt för Maria att säga ja. Hon blygdes inför Eric. Hon svarade ingenting; men hennes sinne blef tungt. »Nå, godnatt, Mia!» Och han kysste henne — kysste henne så varmt, att hennes hjärta åter fylldes af lycka. »Dröj inte länge!» hviskade hon blott. »Nej! — Adjö!» Han skyldrade med käppen för Eric; han var numera helt beskyddande i sitt sätt gentemot sin hustrus kusin, och detta tog sig uttryck i hans hälsning. Det kom sig däraf, att han alltid kände sig en smula besvärad i Erics sällskap; han sökte dölja det genom att anslå en ton af kordial förtrolighet. Men hans öfverlägsenhet hade ännu en annan grund. I de kretsar, där han umgicks, talades det mycket om Eric och Maria. De hade alltför ofta visat sig i hvarandras sällskap, för att icke bli föremål för skvaller i en storstads-småstad, där alla människor hade så väl reda på hvarandra som i Stockholm; men egendomligt nog hade skvallret för en enda gång farit varsamt fram med en kvinnas rykte. Kanske var denna mildhet emot den ena af parterna ingenting annat än raffinerad grymhet emot den andre. Kanske var det blott en skadeglad beräkning att placera den svenska litteraturens braverande Don Juan på en obesvarad böjelses sträckbänk och låta honom vrida sig där — honom, som skrattat åt sentimentaliteten, åt allt hvad olycklig kärlek hette, honom, som sjungit så månget trotsigt ode till Afrodite och den hedniska lifsglädjen. — Eller kanske var det blott en slump, att ett grand af sanning denna gång fallit i skvallrets brygd. Casimir hade mer än en gång hört tydliga anspelningar på detta förhållande och förstått, att han med anledning af det verserande ryktet var föremål för en särskild uppmärksamhet. Detta smickrade honom.
Jag inser derföre ingen fördel för orten att få en ny liten stad jemte de flera, vi redan hafva, och hvilka ej uppfylla sitt ändamål; hvaremot Ystad och Malmö, som äro de bästa städerna i Skåne, skulle i samma mån, som deras förkofran Dcn 2j Apr il f. m. 311 underlättades i stallet för att motverkas genom de små städernas uppkomst, hafva ett ökadt inflytande på hela ortens välmåga. Jag linner här samma skäl som i den föregående frågan om en köpings anläggande i Wittsjö, och jag tillstyrker således afslag å Utsk:s betänk. Gr. Cronhjelm, Otto Äng.: Förhållandet är, efter min tanka, icke alldeles enahanda med de hegge köpingar, hvarom i dag varit fråga. I afseende på Wittsjö handlade det endast örn en föregående undersökning, som R. o. Ad. velat medgifva; nu deremot är frågan om ett bestämdt förslag om en ny köpings anläggande i Trelleborg eller, rättare sagdt, örn beviljande af köpingsrättigheter åt en redan existerande handelsplats, och för detta förslag synes mig den siste talaren hafva anfört de mest kraftiga skäl. lian har nemi. sagt, att en betydlig spannmålshandel redan på stället bedrifves af de handlande i Arstad och Malmö, samt att allmogen der få köpa de elfecter, som den har af nöden. Nu frågar jag, sedan det sålunda är upplyst, alt handeln genom naturliga orsaker blifvit ledd till stället och icke kunnat af auetoriteterna hindras, om det är klokt efter vanliga statsccconomiska reglor att söka motverka denna handel? Förhållandet är, att salubodar flera gånger blifvit öppnade i Trelleborg och åter tillstängda af K. M:s Bef:hde. Jag begriper likväl icke, hvarföre man ej vill tillåta handeln att taga sin naturliga väg. Här är dessutom endast fråga om en köping, och ökad tullbevakning behöfves således icke, tv den erfordras endast för stapelstäderna. Det gäller blott rättigheten att hålla öppna salubodar under tillsyn af magistraten i Malmö.
Justi tias - Fördelningen samt alla öfrige Expeditionerne af Wårt Cancellie samt Hof-Expeditionen. Vid dessa nu uppräknade Verk, Embelsställen och Myndigheter charteras handlingar och skrifter som följer; med iakttagande dervid, att de handlingar, för hvilka något cliartaeibelopp icke finnes i ena eller andra collumneu utfördt, äro derifrån befriade: Femte Afdelningen. Hofoch Öfver-Rätter , Kongl. Maj;ts och Rikets Collegier, Förvaltningen af Sjö-Ärendena, Stats-Conloret, Kammar-Rätten, Styrelserne vid Tulloch Post-Werken — Sjette Af delningen, Justitiae-Fördelningen och alla öfrige Expeditionerne af Kongl. Maj:ts Cancellier , HofExpeditionen samt Riddare-Syne-Rätter. och skrifter, som följer: 8 BeviBihgs-Utskottets Bet. Afd. Afd. Afd. Afd. Afd. Afd. 2?* £ Cd w: *-r1 sr M ira cd e zn V) p en Q O W r 0 a ?! 3:? c« a i B P §T 0 0 P" rr p re q, 51 R:r Sk. R:r|Sk. R:r Sk. i\:r Sk. R:r Sk. R:r Sk. Acter i Revisionsmål, hvarje ark b Afskrifter, hvilka ingifvas såsom bilagor . — 4 — 4 — 4 — 4 — 4 b 8 — af Original-förskrifoingar, se §. 7. — af Domar, Utslag och Conslitulorinl — 4 — 4 — 4 — 4 4 b — 8 ' — i Revisionsoch alla andra mål 8 Algieriska Sjöpass, sc Pass.
Denna består i min vördsamma hemställan till Ridderskapet och Adeln samt öfrige respective MedSlånden om tillvägabringande af: 1:0 en anmodan till BevillningsUtskottet att uppgöra grunder till nytt Taxeringsvärde å skattskyldige egendomar öfver hela Riket, med afseende å Natur, Beskaffenhet och Afkastningspris. a:o befallning till samtelige Herrar Landshöfdingar att, vid tillfälle af de Taxeringar, som nyss efter Riksdagen hållas, med stöd af dessa grunder uppgöra Förslag till ny Taxering af värden i Städerne och å Landet. När sådane Taxeringslängder, noggrant uppgjorde efter samma uttryckligt bestäm 19 H. 4 5o Den i April f. ra. da grunder, hinna från Länen inkomma, och deras sammanräknade Bevillningssummor skulle finftas öfverstiga nuvarande Minimi-tabells Totalsumma, kunna lätteligen, då proportionen Länen emellan, på detta — den mathematiska vissheten närmast kommande — sätt, blifvit utredd, vissa procent af taxeringsvärdet nedsättas, eller höjas, för att få jorden att bära den skatt, som Rikets Ständer pröfva rättvis, och sålunda till nästa Riksdag Minimi-tabeller uppstå, hvilka ej, såsom de nuvarande, hafva att tacka endast slumpen för sitt belopp. De i första punkten omförmälde grunder böra ej vara svåra att uppgöra för alla möjligen inträffande fall, och för alla slag af räntebärande Egendom, börande nettobehållningen uppgifvas i varor, och dessa varor beräknas i de uti orten gångbara tforg-priser — alltsammans enligt ett medium af tio år. Vid nästa Riksdag skulle Rikets Ständer kunna besluta öfver användandet af de vundne upplysningarne, om en Comite'e nu kunde utväljas, bestående af en insigtsfull och oväldig man från hvarje Landskap, hvilken Comitee ägde att insamla Länens uppskattningslängder, och ransaka, om i det uppgjorda förslaget de fastställde grunderne noggrannt blifvit följde. Lades på bordet. Den i April f. m. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme kl. i tili 6 i eftermiddag alt fortsättas.
Det under loppet af år 1851 anställda och sedermera i de två följande årens berättelser omförmälta åtal emot Rarantänsbefälhafvaren vid Slitö samt Konungens Befallningshafvande i Gottlands län för spärrningsåtgärder i anledning af cholerafarsot har numera hunnit sitt slut i och med Kongl. Maj:ts nådiga utslag af den 25 November 1853 uppå mina underdåniga besvär öfver Kongl. Svea Hofrätts i detta ämne den 16 Juli 1852 gifna utslag, hvilket af Kongl. Majit blifvit på det sätt fästställdt, att enär i Kongl. Cirkulärbrefvet den 25 Augusti 1813 om hvad iakttagas bör i afseende på smittosamma sjukdomar, Kongl. Majits Befallningshafvande fått sig ålagdt att vid slik sjukdoms utbrott, särdeles då den är af mera farlig beskaffenhet, iakttaga alla de åtgärder, som kunna finnas lämpliga och af behofvet påkallade, för att förekomma sjukdomens vidare utbredande, och för att i sådant ändamål, så vidt möjligt är, hindra allt omgänge mellan friska oell sjuka personer, samt de angående kolerafarsoten före åtalet särskildt utfärdade författningar, hvilka icke inskränkt Kongl. Majits Befallningshafvandes omförmälte verksamhet, således ej eller kunde anses innefatta bestämdt förbud emot sådan åtgärd, förevarande åtal afsåge; funne Kongl. Majit, i betraktande tillika af de omständigheter, hvarunder ifrågavarande åtgärd ägt rum, och då någon olägenhet för enskild person ej eller, så vidt visadt vore, äf samma åtgärd uppkommit eller blifvit, för vinnande af rättelse, hos Kongl. Majits Befallningshafvande anmäld, oaktadt tillfälle dertill vid Landshöfdingens besök på stället sig erbjudit, Kongl. Majits Befallningshafvandes anmärkte förfarande icke kunna såsom fel i einbetets utöfning Kongl. Majits Befallningshafvande tillräknas, hvadan Kongl. Majit ej eller funne skäl att göra ändring i det slut, hvari Hofrätten stadnat.
Hvad sedermera angår ifrågastä lid te extra Stats-anslag: 2:o till utvidgande af Carlstads Läroverk; 3;o till reparation och inredning af en Carolinska Institutet tillhörig sten husbyggnad ; 4:o till inköp af Barometrar m. m.; 5:> till inköp för Statens räkning af det så kallade Oxenstjernska Biblio theket å Tidon; 6:0 till utgifvande af en för Folkskolorne afsedd charta öfver Skandinavien m. m.; 7:o till uppbyggande och inrättande af ett National-Museum; 8:0 för tillbyggnad och reparation af Academiens för de fria Konsterna hus; och 9:o angående uppförande af det för Folkundervisningens befremjande serskildt beviljade anslag; a68 Prot. Utdr. d. i April i84t• så emedan Ståndet vidblef sina vid handläggningen af Utskottets Betänkande N:o 354 i dessa punkter fattade beslut, fann Ståndet någon vidare åtgärd härutinnan» i anledning af Utlåtandet N:o 435» e] erfordras. Litt. F. inslag till åtskilliga allmänna och enskilda föremål. Ståndet, som redan bifallit, hvad Utskottet under denna Littera i dess Betänkande N:o 354 hemställt, ansåg vidare pröfning ej erfordras, än hvad angår 7:de punkten, der Ståndet godkände det af Utskottet uti Utlåtandet N:o 435 gjorde tillägg. Sedan sålunda de speciela delarne af extra Sta ts-reg leringen blifvit pröfvade, fann slutligen Ståndet skäligt godkänna, hvad Utskottet pag. 15 uti Utlåtandet N.*o 435 tillstyrkt, dels angående föreskrift för Herrar Fullmäglige i Riksgäl ds-Contoiret att göra de till extra Stats-regleringen afsedda tillgångar frugtbara» intilldess deras användande kan ifrågakomma, dels angående Rikets Ständers underdåniga skrifvelse lill Kongl. Majrt i de af Utskottet uppgifna ämnen.
Hon gick genast, dock med någon höghet, fram mot fru Catharina och sade: „Friherrinnan Boije, som jag förmodar? Det är oss kärt att få helsa eder här i Stockholm.“ Hon talade derpå en stund om kriget och dess olyckor, särskildt med afseende å Fru Catharina, och vände sig derpå helt hastigt till de unga. „Fröknarna Boije? i sanning två alltför sköna rosor att förblomma i Finland. Vi ha att tacka eder, fru Catharina, för att ni icke gömde dem der. Det är lätt att förutsäga eder, att dessa blommor snart komma att omplanteras i hofvets jordmån, hvaremot ni väl ej torde invända något ..“ Vördsamt svarade fru Catharina: „Ers Majestät, mina döttrar äro begge bortlofvade.“ „Ah, båda? Kanske ingen hemlighet. Talar ryktet sanning?“ Med dessa ord vände sig drottningen till Cecilia, och sedan denna besvarat frågan sade hon åter: „jaså, vi få således behålla er vid vårt hof. Jag önskar er lycka. En älskvärd brudgum! Än ni min fröken, vill hon vara lika uppriktig och säga sin trolofvades namn?“ sade hon vändande sig vänligt till Margaretha. Fru Catharina steg fram och ernade svara; men med stadig röst sade Margaretha: „Kapten Magnus Malm.“ Fru Catharina bleknade; men ock drottningen steg ett steg tillbaka, och ett lätt drag af hån krusade den framstående nedra läppen, då hon sade: „han, partigängarn, huru? Ingen högfärd åtminstone.“ Mildt och vördnadsfullt svarade Margaretha: „det säges, att en hög och ädel qvinna skänker gerna bort till och med en krona, för den hon älskar.“ Drottningen blickade vänligt på den unga flickan. Denna häntydning på henne sjelf tycktes behaga. Fru Catharina, som nu hunnit hemta sig ifrån sin öfverraskning, öppnade redan munnen för att tala, då Margaretha hastigt böjde knä för drottningen och sade: „Allernådigsta Drottning, skydda i nåd mig arma. Jag är den nämnda mannens icke blott brud, jag är hans vigda maka.
Alla af denne Betjening söm tjent 15 ar och icke uppnått nyssnämnde ålder, undfå i Pension blott hälften af deras innehafde Lön. Men beträffande 4:0 de af den lägre Be" tjeningen hvilka till tjenstehjon eller handtlaxi" gare kunna räknas; samt icke uppnått nämnds ålder eller 15 år varit i tjenst; så enär desse, efter det deras tjenster, vid den Kongl, Hof-Staten upphöra, kunna taga andre tjenstec eller utvägar för sin bergning, men ej måga gåsom Pensionärer för lifstiden belasta State-Verket; anser Stats-Utskottet dem endast böra tilldelas en Gratification svarande mot deras innehafde Lön fran den tid tjensten upphört eller Upphorer till innevarande ars slut, hvarutinnan de hafva tillfälle att skaffa sig ny tjenst eller annat näringsfång. Stats-Utskottet har trott att Riksens Högloft. Ständer hvarken finne lämpeligt eller för sig möjligt att med erforderlig noggranhet, grundad på kännedom af alla omständigheter , ingå uti något individuelt reglerande af förevarande Pensions-Stat; hvarföre Stats-Utskottet endast till Riksens Högloft. Ständers bepröfvande hemställer ofvan upptagne hufvudgrunder för en sådan reglering; Och lära Riksens Högloflj Ständer till Kongl. Maj.-ts Nådiga pröfning och åtgärd i underdånighet öfverlemna, ett, efter närmare upplysning om förhållandet med per-, aonerne och deras vilkor, under tillämpning af desse grunder låta reglera och på allmänna In^ dragnings-Staten uppföra den de! utaf nu an Betänkandenl rnäldte personer af Kongl. Hof-Staten, aom i följd häraf finnes dertill berättigad.
KronPrinsens Hofhållningssumma, i anseende till ökade utgifter för D.D. K.K. H.H. ArfFurstarne, ej allenast föreslagit ett årligt belopp af 20,000 Riksdaler Banco, utan ock tillstyrkt, Den 19 Maji f. m. 235 att nämnde anslag för detta är mätte utgä af Öfverskotterne ä StatsVerkets inkomster. Utskottet har på långt när icke föijt samma grundsats vid uppgörandet af Statsregleringen i öfrigt. Tvertom heter det i Utlåtandet N:o 124 rörande de allmänna frågorna, att Utskottet ville framdeles göra anmälan om tiden, dä verkställigheten af de föreslagne löneregleringarne böra vidtaga. Missförhållandet faller starkt i ögonen vid jemförelse med hvad Utskottet tillstyrkt att förbättra lönevilkoren åt Indeldta Arnmens Befäl, örn hvilket Utskottet sjelft vitsordar, att detta Befäl ”saknar en efter tidernas "skick tarflig utkomst." Det till afhjelpande af denna brist föreslagna belopp utgör likväl ej mera, än 24,i65 Riksdaler 42 sk. 6rst., eller hardt nära detsamma, som appanagesumman. Antingen borde väl, såsom mig synes, begge dessa anslag samtidigt utgå, eller ock företrädesvis det sednare först, emedan det ej lärer kunna bestridas, att ju nöden der mest tränger. Ett motsatt förfarande synes mig vara inconseqvent, och således icke värdigt Rikets Ständer. I händelse återremiss beslutes, torde denna anmärkning få till Utskottet åtfölja. Herr von Hartmansdorff, August: Jag skulle önska, att Ståndet, innan det inginge i öfverläggning om en eller annan ti Itel, först ville yttra sig öfver Grefve yon Schwe - 236 Den 19 Maji f. m. rins framställning. Det torde sedan tilfva lättare att öfverenskomma om utgifterna, vare sig alla tillsammanstagne eller hvar och en för sig.
Jag skall likväl afhålla mig från alt uprepa alla de motiver som jag i gårdagens plenum framställde och endast tillägga en eller annan omständighet, som torde förtjena upmärksamhel. Man har velat göra alla de förändringar säger Const.Utsk., hvaruti alla opinioner äro ense. Man säger att i denna punkt äro icke alla meningar ense, men så vidt jag kunnat fatta förhållanderna är största delen af dem, som opiniera i representations-frågan derom ense, att den personliga förtjensten, då den har vissa qvalifikationer, bör framhållas och ega representationsrätt. Vill man nu gå deras önskningar till mötes, huru kan man då stöta från sig den personliga förtjensten, blott derföre att det fattas densamma en sådan smula jord som Const.Utsk. gjort till vilkor för dess valbarhet. Går man till Adeln sjelf, så finnes icke i ett enda Adelsdiplom utsatt, att det varit en jordlapp eller vissa hemmantal, som lagts till grund för hans utnämnande. Vill man nu stadga att dessa nya ledamöter som skola inkomma på Riddarhuset eller i öfrigt ingå i representationen, skola komma dit för deras enahanda förtjenster, så är klart, att man äfven bör söka ställa alla dem som skola inkomma på Riddarhuset i paritet med R. o. Ad. sjelft. Men jag lägger den största vigt deruppå, att det allmänna bildade tänkesättet i Sverige, som vill lägga den personliga förtjensten till grund för representationen, mätte, så vidt det står tillsammans med de principer på hvilka Ulsk:s förslag hvilar, tillfredsställas, ty derigenom vinner detta förslag i styrka. Vill man detta förslags framgång först vid denna och sedan vid en annan riksdag, bör man söka ställa sig så, att del blir öfverensstämmande med allmänna opinionen. Och hvad förlorar man derpå? Jag begär icke alt R. o. Ad. må antaga Hr Gyllenskjölds förslag derföre att ett större antal personer skulle blifva delaktiga i representationsrätten, men jag yrkar utsträckning af valrätten. Hvad förlorar representationen derpå? — Intet. Hvad vinner man på att bibehålla de restrictioner, som Utsk. föreslagit?