Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prinsessan Louise, hvars ungdomliga fägring tjusade betraktaren, utmärkte sig för sin enkelhet: en hvit brokadklädning med kort släp omgaf den smidiga, smärta gestalten, kring halsen endast ett band af hvita pärlor och utan någon som helst hårprydnad. Bland de öfriga damerna framstodo särskildt stormästarinnan, grefvinuan Alice Gyldenstolpe, född Nieroth, som bar en charmant, heliotropfärgad guldbrokadklädning, ceremonimästarinDan, fru von Hofsten, född Evers, med en blå brokadklädning, rikt garnerad med ' silfver, grefvinnan Rabén i en blek rose atlasdräkt, kantad med sobel och silfver, grefvinnan Ebba Åkerhielm, som bar en grön brokadklädning, garnerad med violetter, grefvinnan Elisabeth Wachtmeister, född v. Plåten, i en röd brokadklädning, fru Dickson, född Sparre, i en höggul brokaddräkt, garnerad med pärlor och spetsar, friherrinnan Armfelt i en dräkt af gult faille, garnerad med grön sammet, madame Plunkett i en grön brokadklädning, garnerad med violetter, grefvinnan Gyldenstolpe, född Plunkett, i en blå brokadklädning, garnerad med silfver, fru Svedberg, född Wallenberg, i en blå brokadklädning, fru Wikström i blå atlasdräkt, öfverklädd med guldbrokad och gula rosor m. fl. Till följd af dödsfall, som under den närmast föregående tiden inträffat i deras familjer, voro prinsessan Bernadotte och grefvinnan Stephanie v. Plåten förhindrade att närvara vid balen. Redan före fjärde valsen bryta kouungen och prins Hans upp. Så kommer i smårummen en supé med en trängsel, som det endast kan vara vid en svensk huggsexa, och med små stilla slagsmål efter champagnebuteljerna och till sist som dessert efter maten, den obligatoriska kotiljongen med sina ljufva minnen från balen. Klockan är 1. Balen afblåses.
Konungens vur/vade Hussar-reg emen te. E. K. Maj:!, som ansett billigheten fordra, att underbefäl och vederlikar vid detta regemente undfinge aflöning i likhet med förhållandet vid öfriga garnisons-regementen, har i anledning deraf föreslagit, att de för ifrågavarande personal i sådant afseende nödiga aflönings-förhöjningar måtte beviljas med tillsammans 6,603 Rtdr; och enär, enligt hvad Regements-chefen upplyst, underbefälets ställning, oaktadt den vid förra riksdagen beviljade löneförbättring, isynnerhet vore bekymmersam, hvadan följande tillökning i aflöningsförmånerna för nämnde befäl och dess vederlikar vore af behofvet påkallad, nemligen: 478 Expeditinns-Utskottets Färsing till underd. Skrifvelse N:o 146. för Regements-hästläkaren 175: — „ Regeinents-trumpelaren 200: — „ 6 Distinktions-korporaler k 48 R:dr 288: — „ 18 Korporaler å 30 R:dr 540: — Summa R:dr R:mt 6,003: — så hafva, i betraktande af hvad sålunda blifvit upplyst och anförd!, Rikets Ständer funnit skäligt bevilja ifrågavarande anslagstillökning. 12: o.
Det finnes dessutom redan till en del ett sådant prejudikat å Statens mellankomst vid vissa ägo-regleringar, då de enskildta ej ägt tillgång att på egen bekostnad dem verkställa. Så är t. ex. förhållandet i Stora Kopparbergs län med de derstädes pågående storskiften och likaledes med afvittringarne i de Norra länen. Detta skäl är således, enl. min öfvertygelse, icke giltigt och lika litet tror jag, att man, pä sätt Utsk. tyckes hafva gjort, bör föreställa sig, ali skiftesarbetet pä Gottland skulle gä ganska lätt pä egen hand. Detta är ett uppenbart misstag och erfarenheten talar tillräckligt deremot. Staten bör ej låta saken ligga nere, och då det begärda anslaget endast utgör ett obetydligt belopp, kan väl icke heller, såsom skäl lill detsammas förvägrande, åberopas, att Statens tillgångar ej medgifva denna utgift. Jag hoppas derföre, alt StatsUtsk., vid närmare öfvervägande, skall frånträda sitt beslut i denna fråga och anhåller om punktens återremitterande. o Frih. Åkerhjelm: Sedan en af Ståndets ledamöter, som under en längre följd af Ar varit bosatt pä Gottland, nu förklarat, att mönslerskiften derstädes redan äro verkställda, torde det vara mindre lämpligt, att man nu på Statens bekostnad föranstaltade ytterligare skiften, utan borde man, i min lanke, vänta och afvakta, hvilka följder de redan gjorda skiftena kunde åstadkomma. Om jordbrukarne på Gottland i allmänhet finna, att dessa skiften medföra en väsendtlig fördel för jordbruket, vore måhända tiden inne, att Staten genom understöd medverkade dertill, all så mänga skifleslag som möjligt komme i åtnjutande af denna fördel, men dessförinnan tror jag ej ali Slaten bör kasta sig in på en i min lanke ganska vådlig bana, som möjligen skulle leda derhän, att skiftesverket på ön helt och hållet afstannade, ty jag befarar högeligen, att, då allmogen på Gottland har samma natur som Sveriges öfriga allmoge, den väntade med skiftena tilldess Staten trädde emellan.
I em im,s anhäfiandc det täcktes Eder Kongl. Majit, efter Wcdcrbörandes hörande, i Nät er bestämma en sädan prcscriplionstid i detta hänsende, som Eder Kongl. Masi i Räder finnér mäst förenlig ej mindre med Stats-Wcrkets an de redowisandeg säkerhet. Riksens Ständer framhärda etc. Uplöstes »6. notltiam följande Memorial frän StatsUtffottet. W ö rd s a m t Memorial! Sedan ej mindre HögloftNidderflapec och Adeln än Wallofl. Borgare-Standct ut: Protocvlls-Utdrag af den 19 och 20 December sörlcdit är förklarat, att den af Riksens Ständer till fastställande Bcwillningcn borde utgå till en del unter namn as Krigsgärd och den - ätcrstäende delen kallas Bewillning: Och Stats-Utskvttet med anledning häraf, uti Betänkande af dcn 2 fistlidne Februari, angående de w!d Finance - planen gjorda anmärkningar föreslagit, att Adelar af Bcwillningssummans hela belopp mätte utgä under Hamn af Kr gsgärd, samt de öfrige Kdelar benämnas Bewillning ; Sä har Högloft. Ridderffapct och Alein uti Protokolls-Utdrag af dcn 27 i denna Mänad, r anledning af HögwördigePrefie-Ständets Protocolls-Utfirag af dm b dennes, brflutit att till afgörande af det förstärkta StatS-Utstottct hänskjuta fragan, huruwida den. Bewillning, hwilken Riksens Stander wid denna Riksd^rg sig ätagit, bör, pä satt Financc - BKankandet innchätlcr, till K delar kallas Bewillning och till Adelar Krigsgärd. Det Den 23 April.
Jag hemställer, om det nu fattade beslutet kan anses äga sådant inflytande, att listor, hvilka äx-o upprättade på annat sätt, men i öfverensstämmelse med grundlagen, kunna ogillas. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag anhåller, att den beslutade ordningen må intagas i anslaget till valet, så att någon förvillelse deremellan och grundlagens ord icke må uppslå. Ex. Hr Gr. o. Ordför. yttrade, att R. o. Ad. vid ett föregående val antagit såsom gifvet, att listor, hvilka innehöile det antal namn, grundlagen föreskrifver, icke kunde casseras, äfven om de ej upptoge det ökade antal af personer, på hvilka Ståndet ansett böra röstas i och för valet af suppleanter. Så mycket mindre kunde då komma i fråga, att listor finge casseras för någon brist i den alphabetiska ordningen. Hvad åter anginge Hr Cederschjöld begäran, yttrade H. Ex., att, hvad Hr Cederschjöld önskat, skulle blifva i anslaget iakttaget. Företogs till pröfning Bevi!!n.Utsk:s d. 8 dennes på bordet lagda utlåt. JNT:o 17, i anledn. af gjorda anmärkningar vid betänk., ang:de curhusafgiflens fortfarande. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Uti första punkten anser Utsk. sig ej böra frångå, hvad derutinnan blifvit af Utsk. föreslaget, enär "deraf icke förefinnes något hinder "för länen att inom sig öfverenskomma och besluta om de "tillskott utöfver nämnde maximum, som för allmänna sjukvårdens besörjande finnas behöfliga.” Detta är i min tanka ett grundlagsvidrigt stadgande. Reg.F. säger, att "Svenska folkets urgamla rätt att sig sjelf beskatta ut"öfvas af R. St. allena på allmän riksdag,” måtte det icke gå an att öfverlemna åt länen att pålägga högre afgifter, sin Ständerna bestämt.
Dessa rika tillfällen till bildning uti bergshandteringen syntes vara för stora och vigtiga att bortkastas, enär månget framstående anlag skulle utvecklas, mången nyttig och hedrande verksamhet framkallas och för framtiden egnas åt fäderneslandets tjenst, just genom de många tillfällen, som der i så rikt mått och i så olikartade rigtningar, så att säga, på en punkt erbjöde sig åt ynglingarnes uppmärksamhet och forsknings begär. — Om emellertid skolan mod sin nuvarande ringa lärarepersonal icke ansåges kunna uppfylla alla fordringar af en sådan bildnings-anstalt, så borde detta ej tillskrifvas skolans nuvarande läge, icke heller föranleda ett fullkomligt åsidosättande af de naturliga fördelar, som detta läge erbjöde för en ändamålsenlig utveckling af lärjungames bildning. — Denna olägenhet syntes nemligen kunna afhjelpas, derigenom att tillgångar anskaffades för skolans utvidgning såväl medelst en ökad lärarepersonal, som erforderliga byggnader, för hvilkas uppförande tjenliga platser funnes på de förut inköpta tomterna. Då man vidare såsom ett väsendtligt skäl för skolans förening med Teknologiska institutet anfört svårigheten för blifvande elever att förvärfva sig nödiga förkunskaper, så borde härvid erinras, att denna olägenhet lika väl kunde afhjelpas derigenom att cleverne ålades att före inträdet i bergsskolan genomgå ett års förberedande kurs vid Institutet, hvilket syntes desto mera lämpligt, som den nu föreslagna anordningen just afsåge att första årets undervisning vid Institutet skulle kunna begagnas äfven af blifvande bergselever; — men att deremot, såsom af flyttningen blefve en gifven följd, för den förberedande undervisningens fullkomnande uppoffra alla de fördelar för den egentliga tillämpnings - 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 197. skolan, hvilka dess belägenhet i en bergsstad medförde, syntes helt och hållet ändamålsvidrigt.
Prot. 6.te De!, N-.o 7. g. Den i Augusti nådning*- och IndragningsStaten bör hädanefter hvart annat år i sammanhang med utgifvandet af Riksens Ständers Revisorers afgifvande Allmänna Berättelse om Bankens, St3tsoch Riksgälds-Conroirens med flera Publika PenningVerks tillstånd, till Trycket befordras. Utsupra. S. D. Instämds Höglofl. Ridderskapet och Adeln i Vällofl. BorgareStåndets, genom ProtocollsUtdrag af den 27 Juli meddeldta beslut, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, atr ehuru anslag på Stat till Allmänna Arbetsoch Correctionshus icke skett, och i afseende till den redan uppgjorda Statsregleringen icke heller Vid innevarande Riksmöte lärer kunna ske, Kongl. Majit 1 Nåder skulle täckas, innan nästa Riksdag, låta någon dylik inrättning företagas, och, sä vidt tid och omständigheter medgifva, till fu Ibordan bringas utaf de medel Kongl. Majit i Nåder förskottsvis kan utse, emot ersättning af Statsverket vid en kommande Riks» dag. Ut supra. S. D. Biföll Höglofl. Ridderskapet och Adeln StatsUtskottets, den 31 Juli på Bordet lagda Betänkande, af den 28 nästföregående, i anledning af de anmärkningar som blifvit gjorda vid Utskottets Betänkande otn Allmänna medels anslående för Svenska Theatern. Ut supra. S. D. Föredrogos och biföllos följande ifrån Allmänna Besvärsoch OjconomieUtskottef, den 24 och 2g inkomne samt den 27 och 31 Juli pä Bordet lagde, Memorial:
Äkerhjelms reservation och införa i bevilln.- förordn. orden: silvida de (nemi. pensioner och arfvoden för ministerstatens tjenstemän) utgå från Svenska statsverket. Hr Printzenskjöld har i sin deduction ganska riktigt bevisat, att det i allmänhet icke borde kunna uppkomma något missförstånd i detta afseende, men erfarenheten har likväl ådagalagt, att ett sådant missförstånd uppkommit, och att ministerstaten blifvit påförd bevillning lill Sverige jemväl för de löneinkomster, som utgått från 76 Den 5 Februari f. m. Norrska statscassan. Utsk. anför visserligen, att detta icke bort äga rum och anser orsaken dertill ligga i de uppgifter, som Utrikes Dep:tet afleranat; men då det är kändt, att personer, som hos K. M. besvärat sig öfver denna debitering, blifvit ålagde att densamma utgöra, så anser jag för min del nödigt, att Ständerna jemväl i bevilln.förordn. intaga några ord, som tydligen ådagalägga, att. det icke är Ständernas mening, att så vidare skall tillgå. Bevilln. förordn. föreskrifver, alt hvar och en skall erlägga bevillning för sammanräknade beloppet af den lön eller arfvode, som lian åtnjuter, vare sig på Rikets stat, eller från hvad annat håll inkomsten må härleda sig. Detta stadgande otorde måhända behöfva en utveckling genom de ord, som Frih. Åkerhjelm föreslagit såsom tillägg i bevilln.förordn. Orden äro endast sju till antalet, och då bevilln.förordn. är så mångordig förut, så torde detta tillägg icke vara besvärande, då det deremot kan göra den nytta, att förekomma ett missförstånd, som hittills ägt rum. Måhända kan ett sådant tillägg i bevilln.förordn. numera icke ske, sedan två RiksSt., utan afseende på Frih.
Ett sådant finnes äfven uppfördt på beskickningens tomt, der gudstjenst förrättas af Legationens predikant. Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 125. 3 Samma orsaker, som förut gifvit anledning till inköp af ett hus för beskickningen i Konstantinopel, förefinnas alltjemt. Icke blott svårigheten att på annat sätt erhålla passande bostad, och den dryga hyra, som för en sådan måste erläggas, tala derför, utan än mer seden och åskådningssättet i landel. Dessa orsaker halva förmått de flesta europeiska stater, att i likhet med Sverige förskaffa sig egna legationshoteller i Pera, och de, som hittills varit i saknad deraf, såsom Belgien och Italien, äro nu på väg att inköpa eller uppföra sådana. Bredvid öfriga legationers präktiga hoteller kan den svenska beskickningens nuvarande bristfälliga hus ej undgå att väcka ett ganska obehagligt uppseende, hvilket i ett land sådant som Turkiet, der det yttre skenet onekligen har vida större betydelse än annorstädes i Europa, måste göra ett för rikets anseende ingalunda fördelaktigt intryck. Under ofvanomförmälda omständigheter, och sedan anmäldt blifvit, att bristfälligheterna å ifrågavarande, hus så betydligt förökats under sednaste tid, att flera af rummen ej längre kunna, i deras nuvarande skick, begagnas, har Kongl. Maj:t varit betänkt, att med de tillgångar, som af den ifrågavarande egendomen kunna beredas, finna utväg till åstadkommande af ett nytt och passande hus för de förenade rikenas beskickning i Konstantinopel. Ett föredöme i detta fall är gifvet af den Kongl. Nederländska beskickningen derstädes, hvars hus, som äfvenledes nedbrunnit, blifvit nyligen på ett prydligt sätt återuppfördt med de model, som anskaffats genom försäljning af en del af dess egande tomt. Enahanda utväg skulle med fördel kunna anlitas för att, utan ringaste kostnad för statsverket, bereda Kongl. Maj:ts beskickning i Konstantinopel ett passande och vackert hus.
Dynorna böra ligga så, att vinden har fritt tillträde både under och öfver dem; vändas och piskas samt borstas innan de läggas in igen. Före midsommar böra alla sängklä- der vara vädrade. Efter kunna de, man dagligen begagnar, luftas en stund midt på dagen allt som oftast, emedan det är nyttigt; i synnerhet bör man ofta vädra dynor i vaggor, korgvagnar och barnens sängar. Regina. Matlagning ". Kokt sik (att serveras varm). Siken skrapas lätt med en knif, rensas och sköljes; kokas i vatten, som slås i, så att det går öfver siken; ihälles något vin (fiskeller hvitt vin), samt ilägges godt med smör, samt något skorpmjöl och hackad lök. Då den är kokt och upplagd på sitt fat, lagas sås af spadet, spädes med vatten, om så behöfs, och jemnas med något litet hvetemjöl, men får såsen blott bli simmig. Den som vill, kan taga ut inkromet, hvilket i denna fisk finnes i väl stor mängd, men den som vill, kan låta det sitta qvar, då den kokas, somliga bruka uttaga det och steka det särskildt, samt lägga det här och der eller rundt kring fisken. Hoi. Inkokt sik (ätes kall). Sedan siken blifvit rensad och skuren i lagom stora bitar kokas den i vatten med något ättika, lagerbärsblad, några korn kryddpeppar samt litet salt. När den är kokt, upptages den och nedlägges i spilkummar e. d., och spadet silas, hvarefter det uppkokas med något gelatin ssmt slås kallt öfver siken. Sålunda kan den bevaras 8 — 14 dagar, allt efter årstid. Då den serveras, upphvälfves den på ett fat; härtill serveras antingen ättika, skarpsås eller nedanstående pepparrotssås. Hoi. Pepparrotssås (ätes kall till inkokt sik, iikaså till annan inkokt fisk).
Ingenting sade de, men sågo på sköjten som om: »Är du i närheten, så är det ingen fara. Strax därpå passerade vi ännu en båt och därpå en efter annan och flere tillhopa. Ingen gaf nödsignal, och vi läto i stormen alla våra klutar arbeta. Sköjten har nära 3 mil fiskehaf att vaka öfver och omkring 3,000 båtar att se efter. Vi styrde åt Balstadhållet, strängt följande ihlerna (glaskafvel och träbitar, som uppbära linorna till garn och lina), till dess det var tid att vända. Ingenting förtärde vi på hela dagen. Sjögången vände upp och ned på allting ombord; hvem tänkte på mat? Alltjämt ströko vi tätt förbi de båtar vi sågo för att se, om de kunde reda sig i den allt starkare sjögången, men ingen anropade oss, och ingen fara var det häller, så länge de ansågo sig fortfarande kunna draga sina linor och lasta båtarna med fisk. Så seglade vi den långa dagen, hungriga och genomvåta af störtsjöarna. Saltvattnet afsatte konstiga figurer i våra ansikten. Det luktade och smakade saltvatten af hela denna dag. Då vi två gånger seglat öfver det viktigaste af vårt fiskehaf, var klockan 6 på aftonen, och stäfven vändes inåt Vaagekallen. Vinden gnisslade i riggen allt framgent. Allt framgent sökte vi med ögonen efter fiskebåtar: — ingen världens ting sågo vi. Men då vi passerade utanför fyren, stodo där fyra män och riktade stadigt kikaren mot sköjten, följde oss envist, rörde sina händer i tunga gester, gingo fram och tillbaka, läto kikaren gå man emellan och talade ifrigt. Var någon »borta»? Vi längtade efter hamn och mat. Vi voro nu de enda, som ströko omkring, sedan alla andra dragit sig in i fiskeværets månggrenade hamn mellan öarne. Bergknallarne på bägge sidor af vår farled voro tätt besatta af en oändlighet hvita fläckar: mås. Ett litet rundt skär som en näckros så hvit — af dessa jämrande orosfåglar.
Olof Olofsson Jonsgården Pehr Eriksson i Jonsgård Erik Svensson i Nygård Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 27 mars 1837. § 1. Justerades förestående protocoll, af d. 18 i denna månad, hvilket till alla delar erkändes och underskrefs. § 2. Till ledamot i beredningskommittéen, som, enligt Konungens befallningshafvandes kungörelse, sammanträder å Klösta gästgifvargård d. 8 instundande april, valdes med enhällig röst, för Häggenås socken, bonden Mattias Moberg i Österåsen. § 3. Uppå gifven anledning och tillfrågan, yttrade delegarne uti Häggenås distrikts-magazin, att det vore alla deras gemensamma önskan och ödmjukaste anhållan, att Kongl. Maj:ts respective befallningshafvande täcktes, i anseende till förlidet år inträffad missväxt, förskona dem detta år från erläggandet af den, för nämnde magazin belöpande tiondedelen till Kongl. Maj:t och kronan för år 1836 utan att dermed måtte lämnas anstånd till innevarande års slut. § 4. Beslöts att wed till kalkugnen skulle nästinstundande lördag framforslas af alla, som veta sig dermed restera, enligt förut bestämdt lasstal. § 5. Upplästes, godkändes och underskrefs mantalsoch skatt-skrifningslängden för innevarande år. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protokoll hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socknemän uti dess sockenstuga den 25 junii 1837. 74 Upplästes godkändes och underskrefvos kyrkooch fattig-cassornes räkenskaper för sistl. år. § 2.
Då emellertid Utskottet erfarit, alt, enligt det för flottans reserv-stat den 25 Februari 1852 fastställda nådiga reglemente, lönerna på reserv-staten regleras till likhet med de pensioner, som från Amiralitets—krigsmans-kassan utgå, men det synes billigt att, när ölverflyIlning i reserv-stat medför skyldigheten alt vid behof tjenstgöra, de å nämnde stat uppförda personer må kunna komma i åtnjutande af någon större fördel i afseende å aflönings-förmåner, än den pensionstagare från krigsmans-kassan är förunnad, har Utskottet trott sig böra hemställa, det Rikets Ständer, för deras del, medgifva, alt för den, som icke fyllt 65 år och hädanefter förflyttas på flottans reserv-stat, lönen rnå kunna, på sätt Kongl. Majit finner lämpligt, höjas, dock icke till högre belopp än som motsvarar denne persons förut å stat innehafvande aflönings-förmåner, samt att sålunda utöfver pensionsbeloppet förhöjd lön endast utgår lill och med det år, då löntagaren fyller 65 år, hvarefter lönen nedsältes till lika belopp med pensionen. 26:o. Under åberopande af ett utaf Förvaltningen af Sjö-ärendena uppriittadt, af Kongl. Majit, utom hvad anginge sjelfva aflönings-beloppen, godkändt förslag till förändrad reglering af Flottans timmermansoch handtverksstater, deruti äfven flottans machinister såsom dithörande blifvit upptagne, har Kongl. Majit, då hvarken den hittills bestådda eller af Förvaltningen föreslagna ökade aflöning för dessa stater, i anseende till stegrade pris å alla lifsförnödenheter och i öfrigt ökade leloadskostuader, kunde anses tillräcklig för en tarflig bergning inom denna samhällsklass, men nödigt vore att dessa personer, i afseende å löne-förmåner, försattes i sådan ställning att de icke, i saknad af utkomst, nödgades öfvergifva kronans tjenst och begagna de många tillfällen till vinnande af förbättrade
»Nu vet jag då, att lektorn sörjer frun.» Jag tänker därpå, medan jag sitter ensam vid rodret, och båten glider fram öfver vattnet, som nattbrisen krusar. Långt borta skymtar det öppna hafvet mellan låga skär, och öfver mig tindrar på himmelen en ensam stjärna. MARGIT. Det finns en hemlighetsfull känsla, hvilken säkerligen är nedlagd hos de flesta människor, af den innerliga samhörigheten mellan allt det onda och goda, som tillsammans bildar hela summan af deras lif. Jag minns, att jag hört starka och harmoniska människor säga, att om de kunde göra en dålig handling ogjord, om de kunde utplåna, ej blott ur sitt minne, utan genom en öfvernaturlig viljeakt äfven ur själfva verkligheten den djupaste sorg, som tryckt sin stämpel på deras lif, så ville de det icke. De ville ej förlora ett enda minne, icke en enda dag, äfven af sådana som efteråt komma dem att blygas, emedan de då i och med detsamma skulle utplåna något af det, som bidragit att göra deras jag, till hvad det i dag är. Denna oerhörda lifskänsla är motsatsen till den fega ånger, som vill slingra sig undan sig själf. Den har något af den stora naturens egen sundhetsförnimmelse, som låter de murkna stammarna långsamt utplåna sig själfva, medan den lefvande skogen obekymrad om grundvalen för sin styrka, skjuter skott på skott och suger sin näring ur själfva förruttnelsen. Jag har själf alltid trott, att jag hörde till dessa obrutna människor, hvilka hafva makt att taga lifvet på godt och ondt. Jag har trott det ända till för några få dagar sedan. Men dessa få dagar synas mig hafva förändrat hela lifvet, ej blott mitt eget, utan allt hvad som rör sig, lefver och andas inom min synvidd. Det har bredt som en slöja öfver min och andras tillvaro, och genom denna slöja söker jag upptäcka den form, hvilken tingen förut föreföllo mig hafva, höra ljudet af den ström, hvilken en gång dref mig fram, gaf mina tankar innehåll, mina muskler spänstighet och mina kinder färg. Jag ser ingenting, hör ingenting, kan ingenting urskilja.