Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majtts Proposition angående StatsVerkets tillstånd och behof, i hvad den rörde Löneregleringen, utgeck fränden grund, att de indeldte lönerne., inom aldra och 3:dje Hufvudtiteln, skulle försvinna och alla löntagare i stället uppbära penningar. Den 5 Octo ber f. in. StatsUtskottet har stadnat i den öfvertygelse, som jemväl lärer delas af majorilelen bland Rikets Ständer, att rätta tidpunkten ännu icke är inne för antagandet af denna grund, jemte de flere bestämmelser, som dermed stodo i sammanhang. Jag lemnar detta derhän. Imedlertid och då nu alla beräkningar och löneregleringar äro uppställde på grund af den gamla ordningen, anser jag mig icke numera, under närvarande omständigheter, kunna påyrka införandet af ett system, om hvars nytta så väl för skattdragande, som löntagande jag eljest är lika öfvertygad, som att densamma snart nog skall å håda dessa sidor inses och erkännas. Då jag sålunda går alt bedöma förevarande Lönereglerings fråga efter de grunder, som blifvit följde, torde jag få för Ridderskapet och Adeln närmare utveckla Utskottets icke så alldeles tydliga Betänkande, och de resultat, hvartill det föranleder. Jag erkänner visserligen med tacksamhet det arbete Utskottet nedlagt, och besegrandet af de svårigheter det haft att öfvervinna derigenom, att Kongl. Majrts Proposition, som utgick från en helt annan grund, icke eller kunde följas, när denna grund sattes å sido; men jag tror att Utskottets båda Utlåtanden blifvit mindre falt - Den 5 Octo ber f. m. liga derigenom, alt olika uppställning i calcul blifvit följd i de serskildta Utlåtanderne, oell att man icke i dem båda bar motsvarande punkter till jemnförelse sinsemellan. Enligt de Stater, Kongl. Maj:t låtit uppgöra och till StatsUtskottet öfverlemna för Indeldta Arméens Lönereglering, uppgingo Indeldta Cavalleriets löner till 25o,346: 3a.
Af de återstående 20, hvilka derpåföljande år borde levereras, har Styrelsen icke kunnat såsom fullgoda antaga flera än 10, hvadan Styrelsen, jemlikt ofvanåberopade kontrakt, egde att återbekomma det förskott, som för de icke aflemnade 10 djuren blifvit utgifvet; och skulle derjemte uti ränteersättning för samma förskott erläggas en ungtjur eller ungko. Upsala län. Vid länets holländeri, som fortfarande befinner sig vid Ultuna landtbruksinstitut, är den ena af de från England år 1859 inköpte 2:ne korthornstjurarne uppställd; och har den erfarenhet, man ansett sig ega i fråga om djuren af denna race, att de framför andra skulle ega förmåga att i vigtstillökning tillgodogöra det dem tilldelade foder, här vunnit ytterligare bekräftelse. Wermlands län. Länets år 1859 vid egendomen Warpnäs uppställda holländeri, hvilket, såsom utaf 1861 års revisionsberättelse inhemtas, före förstnämnde år varit stationeradt på egendomen Jordberga i Skåne, befanns vid den under revisionsåret verkställda inspektion vara väl vårdadt. Jönköpings län. En af de tvenne vid länets holländeri på Lyckås stationerade tjurarne har under aret måst för sjukdom nedslagtas; och i stället har en annan tjur från Riseberga blifvit här uppställd. I öfrigt befanns holländeriet vid besigtningstillfället i godt skick. Halmar län. Vid länets holländeri på Sundsholm, dit det år 18G0 förflyttades från egendomen Kasimirsborg, hade under året, sannolikt i följd af ovana vid fodret, någon sjuklighet varit rådande, men hvilket ogynsamma förhållande innan årets utgång gifvit rum för ett bättre. Vid den företagna inspektionen af detta holländeri syntes ingen kostnad eller möda blifvit spard för åstadkommandet af ett godt helsotillstånd bland kreaturen. — 151 — Elfsborgs läii. Länets holländeri, som, enligt hvad nästlidet års revisionsberättelse gifver vid handen, under sommaren 1860 vid säteriet Gräfsnäs uppsattes utaf direkte från England införskrifna kreatur, befanns vid inspektionstiilfället i fullgodt skick.
on hade kommit med sin mor, den förmögna enkan, till badorten vid vestkusten, » därför att hon var klen », hon som alla andra flickor. Nervositeten, som magasinerats under vintersäsongen, skulle nu utbytas mot riktig saltsjöhelsa; det skulle bli en frisk själ i en frisk kropp. Hon hade hållit god min, då modern talade med läkaren, och hade icke haft ett ord till gensaga, då båda enstämmigt påstodo, att nervsystemet var blankt förstördt. Men när de hade vistats fjorton dagar bland badgästerna, fann modern, att det icke dugde längre. Ty det var helt enkelt omöjligt att få henne till att följa en enda af läkarens föreskrifter i afseende å diet, badning, rörelse o. s. v. Hon hade fått i sitt hufvud, att hon ville bo ute på skäret eller ön, som syntes en mil ut till hafs, och därifrån hon hvarje dag sett hvita segel närma sig staden. Nervositeten tilltog med kraften af moderns motföreställningar — och ett par dagar senare bodde de båda ute hos en gammal lots. Nu var hon oigenkänlig. Aldrig ett ord yttrades om hufvudvärk eller trötthet eller ledsnad. Hon hade icke behof af sällskap, utan kunde vanka hela timmarna ensam utefter de klippiga, glatta, skoglösa stränderna och bara se och se utåt detta ändlösa haf, som suckade eller sjöng eller dånade och i all sin enformighet städse föreföll henne nytt. Föga eller intet hade hon försökt närma sig öns befolkning och denna höll sig af instinktlik grannlagenhet än strängare tillbaka. Hon föreföll dem alltför fin för att tillhöra samma klass af varelser. Emellertid stod hon på bästa fot med värdfolket, mä- sterlotsens, ty hon hade alltid något vänligt i sin ton, då de hvardagliga händelserna förde dem oundvikligt tillsammans. En månad hade gått, utan att hon formerat någon annan närmare bekantskap. Men det hade härunder visat sig, att hon egde utpräglad smak för åtminstone en sak — båtsegling.
Vidar den tyste har också ett landområde, Vide, bevuxet med ris och högt gräs; det utgör en del af Vigrids stora slätt, på hvilken Ragnarökstriden skall utkämpas. TORS OCH EGILS VÄNSKAP. IVALDESLÄGTEN. Såsom den gamle jätten Vaftrudner själf sagt, ha jättarne ett ondt gry i sig, och det tjenade i längden till föga, att de hade blifvit upptagne i det fredsförbund, som makterna i oskuldstiden slöto med hvarandra. Jättarne tillväxte och förökade sig i Jotunheim, och sedan de blifvit talrika, och deras manstarka slägter fått sådana höfdingar som Hymer, Geirraud och Gymer, dröjde det icke länge, innan de lade i dagen sitt onda sinnelag mot gudarne och mot människorna, som under gudarnes hägn bebygga Midgard. Det första förebudet till fiendskap mällan gudarne och jättarne inträffade i jätten Vingners gård. Det är förut omtaladt, att Oden hade anförtrott åt Vingner och hans hustru Lora att uppfostra Tor. Gossen visade tidigt ovanliga kroppskrafter och var redan vid tolf års ålder väldigt stark. Vanligen råder ett godt och trofast förhållande mellan föräldrar och fosterbarn; men här slutade förhållandet så, att Tor ihjälslog både Vingner och Lora. De forntidssånger, som besjungit denna tilldragelse och omtalat dess orsak, äro förlorade; men när man betänker, huru i grunden välvillig Tor är, och att han aldrig lönat godt med ondt, samt att de allra fleste jättar visat ett otillförlitligt sinnelag, så är det troligt, att Vingner och Lora, anande i sin fosterson en framtida farlig jättefiende, ville förrädiskt bringa honom om lifvet, och att han till billigt straff härför drap dem. Säkert är, att han från Vingners gård medförde som segerbyte den stenhammare han sedan alltid nyttjat mot jättarne, utom under den korta tid, då han egde en järnhammare, som Mimersonen Sindre smidde åt honom.
Jag har städse trott — och denna min öfvertygelse har jag funnit bekräftad af den erfarenhet, jag under tjenstens utöfning samlat — att man, för att bereda aktning åt och ingifva förtroende till åklagaremakten vid begagnandet af denna makt måste gä till väga med stor försigtighet. Man kan aldrig vara nog varsam vid bedömandet af de fall, då man bör ä embetets vägnar upträda och till laga ansvar befordra domare och tjenstemän. Går man härutinnan så långt, att man anser sig böra åtala hvarje embetsförseelse, af huru ringa beskaffenhet den än må vara, som kommer till ens kännedom, så blottställer man sig lätt för beskyllningen att vara kittslig, äfvensom för äfvenlyret alt ofta se sina åtal ogillade. Utöfvas deremot åklagarekallet sålunda, att det sällan eller aldrig inträffar, att dess åtgärder blifva utan påföljd, så bibehåller embetet ett rättvist anseende och innehafvaren deraf skall ovilkorligen erkännas, icke allenast såsom en lagklok och skicklig tjensteman, utan äfven såsom en sansad och förtänksam man, den der rätt upskattar vigten af det, embete han bekläder. Jag erkänner villigt, att R. St:rs nuvar:de Just.-Ombudsm. i de flesta fall ådagalagt utmärkta prof på nit, skarpsinne, oväld och oförskräckthet: jag tillerkänner honom en skriftställare-talang, som står öfver mängdens ; men då jag granskat de åtal han anställt, har hos mig den öfvertygelsen icke kunnat qväfvas, att lian i sitt nit att åtala fel och förseelser gått för långt. Ilan har dragit embetsman inför rälta i en mängd fall, der en vänlig, eller, om behofvet så kräfde, en allvarlig påminnelse om iakttagande af mera noggrannhet och försigtighet i tjenstens utöfning utan tvifvel ledt till det åsyftade ändamålet att för framtiden förebygga felstegets förnyande.
Örn sättet för fyllande af Privat-Bankernes sedel-utgifning, i fall en eller flera af dem skulle innan nästa Riksdag indraga deras rörelsej för att vid Octroj-tidens slut upphöra. 28;o. Mom. 1. För den händelse, innan nästa Riksdag, en eller flere Privat-Bauker skulle indraga deras rörelse, för att vid Octroj-tidens slut upphöra, åligger det Fullmägtige att, i moa af en dylik indragning, antingen på den ort, der sådan Privat-Bank finnes, inrätta en Afdelning af Rikets Ständers Bank, att under den förvaltning, Full»ägtige finna godt förordna, Bih, till R. St Prot. 1840j 6 Sami. 1 A/d. 33 Haft. 2 JO Banco-Utskottets Memorial, N-o 64 och enligt af dem meddelad instruction, hufvudsakligen bedrifva Creditivrörelse, samt hålla uppoch afskrifnings-rakning på ungefärligen enahanda villkor, som den Privat-Bank, hvilkens rörelse skall ersättas, eller ock, om sådant anses mera lämpligt, för berörde ändamål, successive anvisa nödige medel åt Bankens vederbörande Låne-Contor; Mom. 2. Sammanräknade summan, sorn Banken i sådant afseende bär att anvisa, får icke öfverstiga 5,000,000 R:dr Banko, hvilka fördelas på vederbörande Låne-Contor eller Afdelningar, i förhållande till medeltalet under sednast förflutna 3;ne åren af den eller de Privat-Bankers sedelutgifninc, sorn skall ersättas; Mc)m. 3. Afdelningen eller Låne-Conloret afgifver inom det anvisade beloppet Assignatiouer på Banken, ställde å 20 R:dr hvardera och, efter föregången avis, i Banken vid anfordran betalbara; kunnande dessa Assignatiotipr i all Kronans uppbörd emottagas; Mom. 4'
Grefve Liltjencrants yttrade sig anse Maximum af Utlåningscapitalet först böra bestämmas. Herr Landtmarskalken proponerade att detta Maximum måtte utsättas tili 2 å 2 en half Million R:d. Ropades Ja blandadt med Nej. Grefve Lilljencrantz försäkrade, att då Utlånings-Capitalet för Götheborgs , Götha Canalsoch Malmö Disconter tillsammans utgjorde Nio Millioner., vore det en följd att Malmö Disconts andel deruti borde vara 2| Million. cl Friherre Cederström, Jacob: Malmö Dis-i cont har hittils förmått bestrida, sin rörelse med ioo,coo R:dr Creditif3 den har nu fått detsamma förökadt till 200,0005 Jag, för min del , tror att dén dermed bör kunna fullkomligen bestrida sin rörelse. 126 Den 5 Augusti. Herr Påhlman hemsfälde om det vore consequer.t haodladt att, när Banco-Utskottet rillstyrkt Utlåningsförminclskning, dä öka summan af Discorstens Creditif. Herr af Klinteberg, Wilhelm, förmälte att så vida Malmö Discont hade varit grundad på annat biträde än af Banken, så hade den visserligen kunnat berga sig med den Creditifsumma densamma förut fått påräkna; men, när den det icke haft, ansåge han denna summa otvifvelaktigt behöfva, på sätt föreslaget är, förhöjas. Grefve Lill] ener antz: Malmö Discont hade 1 början, förr än de så kallade 3 procentslå nen blefvo utgifne, så inskränkt rörelse att Utlåningssumman knappast uppgick till En million. Då kunde Disconten vara någorlunda belåten med ett Creditif af ico 000 R:dr jemte det extra biträdet af RiksDisconten: Nu. då Malmö Discont extenderat sin rörelse till nära 2 millioner, och Banco-Utskottet medgifvit att Maximisumman af berörde Disconts Utlåning må, efter upphörandet af Götheborgs
Jemte tillkännagifvande, det Utskottel, för sin del, finner, atL BancoFullmäklige i berörde hänseenden rätteligen förf ari t, då de, i saknad af bestämda föreskrifter, huru med ifrågavarande val förhållas borde, tillämpat den uti Raneo-Reglementels §. ap gifne föreskrift, i fråga om val af Direcleurer och Suppleanter vid Låne-Contoren , förbehåller sig Utskottet, att, i sammanhang med förändradt förslag lill Reglemenlai iska föreskrifter för Banco-Verkets styrelse och förvaltning, få föreslå nödige stadgan d'en, angående val af Revisorer och Supp rea trier vid Revisionen af Låne-Con lorens räkenskaper och förvaltning, för den händelse, atL de Revisorer och Suppleanter, hvilka varda utsedde i och för sådane Revisionsförrättningar» skulle desse uppdrag sig afsäga eller med döden afgå. 3:o Angående Bankens förändrade Organisation. (^1 835 års Rev. Berättelse, pag. 1 4 — 1 5. års, RevBerättelse, pag. 5—8. i8'3’p års Rev. Berättelse, pag. 6— 7. och Banco-Fullmägtiges Berättelse, pag. p—1 5.)
Cederströms framställning vill jag nämna, att i händelse man skulle anse mindre lämpligt att det af mig föreslagna tillägg inginge såsom en § i lagen, har jag visst intet emot att det står i ingressen lill lagen, ty det är det vigtiga, att stadgandet kommer in i den lagen, som skall tjena till allmän efterrättelse och som genom allmän kungörelse blir påbjuden. Frih. Gederström: Lika med Hr Rosenblad vill jag erinra mig, alt i BorgareStts prot.utdr. eller i uppgiften om BorgareSUs beslut finnes upptaget vid någon af de första §§:na, och jag skulle nästan tro vid den första, att hvad nu blifvit stadgadt icke skall gälla för någon af de nu befintliga bankerna. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: För min del kan jag icke finna något äfventyr vid att bifalla Utsk:ns betänk, sådant det befinnes i denna punkt, och jag är äfven af den åsigt, som Hr von Hartmansdorff framställt, att en särskild kungörelse bör derom utfärdas. Jag skulle förmoda, att den, som expedierar lagen, kunde välja den utvägen, att utfärda denna kungörelse i sammanhang med lagen, d. v. s. alt i den promulgation eller kungörelse, som till allmänheten utgår om lagen, kunde äfven det af R. St. beslutade tillägget införas. När Ständerne beslutat tillägget och begärt dess kungörande af K. M., så kan jag icke finna annat, än att stadgandet i 87 §:n Reg.Ftn är iakttaget, ehvad detta tillägg inkommer i lagen eller i en särskild kungörelse. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att det ifrågavar. stadgandet bör genom särskild kungörelse utfärdas. 64 o Den 24 Februari e. in. Hr Frill. o. Landtm, lat nu uppläsa så väl del förslag till stadgande, Utsk:n framställt i afseende på sådana banker, sorn redan aro inrättade, sorn Hr Rosenblads i ämnet a fg i fria förslag. Hr Dalman:
Min uti sista berättelsen upptagna, hos Kongl. Maj:t gjorda underdåniga hemställan, i fråga om lämpligheten af den tillåtelse, som nu anses äga rum för Kronans uppbördsmäns löftesmän att uppsäga deras borgensförbindelser, har nu mera, efter Kongl. Kammarrättens och Justitiäkantslersembetets hörande, blifvit hos den under Kongl. Maj:ts sjukdom förvaltande fnterimsregering pröfvad, samt nådigt beslut meddeladt den 23 sisth November af innehåll, att då det i fråga ställda upphörandet af den genom äldre författningar löftesmän medgifna rättighet att uppsäga ingången uppbördsborgen skulle för Kronans uppbördsman samt sökande till sådana tjenster, med hvilka dylik uppbörd är förenad, i betydlig mån försvåra anskaffandet af erforderlig borgen utaf säkre och fullt vederhäftige personer; Regeringen på grund häraf och enär för öfrigt, såsom Kammarrätten jemväl erinrat, någon större olägenhet af det nu varande stadgandets bibehållande icke syntes vara att befara, funnit den af mig i ofvanberördo afseende underdånigst gjorda hemställan icke böra till någon åtgärd föranleda. För allmänheten lärer hittills föga vara bekant, hvilka ämnen sysselsatt Lagberedningen’) före den tid, då dess först anställda personal förstärktes med tre nya ledamöter, hvil - ') Förordnad år 1841 att granska Lagkommitteens arbete. 11. SI. Just. Ombudsm. Emb.-Berätlclse för år 1852. 6 ket inträffade i Juni månad 1844. Att ett förslag till Straffbalk *) verkligen förut var fulländad t neli färdigt att till Kongl. Majit afgifvas, har oj officielt kommit till allmänhetens kännedom. Imedlertid har ett sådant arbete verkligen till Justitiä-Statsdepartementet inkommit, såsom bilaga till Lagberedningens omarbetade, den 25 November 1814 ingi Ina och samma år tryckta förslag i ämnet. Af detta arbete har jag trott mig böra meddela ett utdrag innefattande förslag till kapitlet om stöld.
Lik8dag i Wider tillkännagikvit, att denna tillökning i Len8ion8-an8laget kör Nilitaire Kmlret8- oelr 1jen8temän8 knkor oelr Larn kortkarande vore Ireliöllig, 8ä lriköllo Liket8 Ltänder, att nämnde tillökning ak ?,000 L:dr linge rinder enalrancla vilkor, 80m vid köregäende 8tgt8-Leglering lre8täii>de8, kortkarande intill nä8ta LikiNag utgä; oell elrurirväl 8tat8-l3ontoiret med detta, lik80irr med ökriga ^N8lag a denna klukvud-litel, ieke lrar annan lrekattning, än att detsamma i jemil 8nurnra ^»artaliter utlretala, meli D>8jro8itionen deraf tilllrör Lireetionen ökver Wnre6N8 Len8ion8-6a88a, lrvilken det 8alede8 tillkommer att i nnderdäniglret u^jrgikva, livad tilläkveut^r8 lrärvid kan Iröra iakttaga vid lrlikvande 8tat8-keglering, lrar doek 8tat8-6ontoiret a>i8ett 8ig lröra i nnderdäniglret anmäla, lrvad i alkeende ^ä lrerörda an8lag är ak Liket8 Ltänder körordnadt. Åttonde Hiifvlld-Hleln. L:dr till 245,380 L:dr. Oet oaktadt lrakva 8edermerg Iret^dliga lrrkter derk up^8tätt, lr vilka lrlikvit uti de ärliga lic^videine med Iliket8 8tänder8 Lik8gäld8-6ontor ökver 8tat8-Nerket8 Ökver8kotter oelr Le8^aringar godtgjorde.
Om brefkonsten och. Fredrika Bremer som brefskrikrare. Esselde. (Ofiillbordnd uppsats), 0in man ville bestaninia karakteren af en god brefstil, så kunde nian sägn. a t t den måste främst vara pwsonl.iy, skledes ett troget uttryck af den skrifvandes individualitet. Haraf kiinde då dragas den sliitst~tseii, a t t endast en verklig personlighet kan vara en god brefskrifvare, a t t det fordras karakter för a t t blifva en niastare i brefskrifningens konst. Ocli ett sådant påstående låter nog försvara sig. Dock ville jag clå tillägga det villkoret, a t t brefskrifvareii antingen inåste vara omedveten om sin egen karakter, och således äniiii befinna sig på den naiva st %ndpiinkten, eller ock ilara till hela sitt vasen så genomträngd af karakter, a t t lian aldrig tanker p&amp; a t t lian ager eller liar a t t göra gällande en sådan. Hvarje skymt af ett afsiktligt framtradande - af ett iiiiderförstadt eller ined skolmästarens pekpinne betecknadt: » har ar jag !s eller:, Iiör p i mig! s - upphafver den akta brefkarakteren. I annii högre grad iipphafves denna af det rent opersonliga skrifsättet. Bättre a t t borttaga öfverskriften: » Dyra viin !a: eller bBäste bror! » från en sådan skrifvelse och satta dit soin öfverskrifk: Afhafidling, disputation eller studie öfver det och det ämnet, den och den frågan, an att gifva skenet af ett förtroligt meddelande å t livad som a r kandt och sagdt, så a t t saga inför ett publikiiin eller med en förkiinsla af liiirii det skulle taga sig lit i tryck. Värre ännu ar ett bref af allinänria fraser; a t t skrifva ett sådant bref till en, vän är a t t gifva stenar i stallet för bröd.
Inlösnings Penningar * 20: S:a 115 D:r Hela inkomsten är således 255 T:r 2 fj.'r Spannemil, hvaraf 90 T:r 6 fj:r blifvit försålde oell derföre influtit 635 D;r 8 öre S:mt, samt Uti Penningar 115 D:r S:mt. Vesterås Stift* 15:0 Vesterås Hospital. Skall ar 1623 fatt en Kongl. Donation af Kronotionden Uti 5 Socknar, samt ränta af 2:n6 Hemman uti St. Ilians Socken, 2:ne Vretar, 1 Humlegård. Efter ett af Eands-Contoiret ve* rificeradt Utdrag af 17 54 års Hospitals-Räjcningj är inkomsten för samma år 425 T:r 3| k:pr K rono-Tionde och 26 'P:r 16 k:pr Spannemål, tillsammans 451 T:r ig3 k:pr Spannemåh Uti Penningar: Tomtören, Bodhyra, Inskrifning?- och Armbösse. Penningar, Bänkhyror, Arrenden och Interesse-Penningar - . 364: 10. Summa 2,861: 13. i6io Arboga Hospital* Den af Consistorio ingifne Berättelse gifver den anledning att detta Hospital, söm ifrån gamle tider haft sine inkomster uti Krono-Ti* onde Spannemål, skall uti Konung CARE IX:s StatsUtskvttets Betänkatiden-. *649 tid vara flyttadt drdels Mil utom Staden, der det nu är uppbvcdf; men huru det biifvit egare til! der Henman Staffanbo 1 Mantal, som det nu innehafver , derom skall ingen underrättelse finnas. Efter Förslag på 2754 års Hospitals-inkomst, sou: Lands-Conloiret genomsett, skall den bestå uti Krono-Tionde ;ill - 115 T;r 6 fj:r Afrads-Spannemål . 69 T:r 6 fj:r Tillsammans 185 T:r 4 fj:r Spannemål. Uti Penningar:
Stadgandet i Kongl. Maj.ts Nåd Proposition , N.-c 56. denna syftning är likväl sådant, alt anledning till vidlyftiga och invecklade rättegångar kan uppstå, samt alt ringa eller ingen säkei ln t syntes genom detsamma vara vunnen; ty någon kontroll eller ansvarighet derföre, att de tillgångar, bokslutet upptager, verkligen hafva det värde, som deruti utsattes, är icke löreskrifven, så att detta värde, vid skeende realisation, kan mer eller mindre utderstiga det i bokslutet för hvarje serskildt post och för det hela upptagna, utom det att poster kunna vara, å ena sidan, bland tillgå ngarne inberäknade, hvilka under denna benämning rätteligen icke höra, eller ock, å andra sidan, bland skulderne uteslutne. Deremot och i öfverensstämmelse med den åsigt, som vid anmärkningarne af 5 och 6 §§ af förslaget blifvit uttalade, syntes det vara bolagets oeftergifliga pligt att, utan afseende på sättet, huru bokslutet uppgöres och de resultat deraf sig visa, hålla bolagets borgenärer tillhanda hela det i bolags-ordningen bestämda aktiebelopp och följaktligen i lagen böra införas sådana bestämmelser, som för det i denna § förutsatta fall finnas nödige till betryggande af bolagets borgenärers härunder beroende rätt.
Förslaget innebär äfven ett klander emot K. M., som dock icke kunnat vidtaga någon annan åtgärd än som skett. Jag anhåller derföre, att Hr von Hartmansdorff ville sjelf föreslå någon passande redaktion af förslaget, som kunde leda till uppnående af det utaf honom åsyftade resultat eller också att propos. till afslag pä skrifvelsen mätte framställas. Hr von Hartmansdorff: Enär Hr Rosenblad, såsom mig syntes, erkänt riktigheten utaf hvad jag yrkat, men ogillat ordalagen uti Utskrs förslag, får jag hemställa om R. o. Ad. skulle vilja bifalla följande, i det närmaste efter Hr Rosenblads åsigter, rättade förslag innefattande: ”att R. St. uti underd. skrifvelse hos K. M. anhålla, det täcktes K. M. för framtiden bestämma beloppet af det dagtraktamente och den skjutsersättning, som bör Svenske embetsman under deras vistande och resor i Norrige tillkomma”. I det fallet hade man yttrat sig icke blott om statsråds-ledamöter, utan äfven om protocolls-sekret. och andra personer som äro Konungen följaktige. Alt nämna någonting serskildt om inqvartering anser jag vara öfverflödigt, ty då den som i Sverige vistas samt njuter skjuts och traktaments-ersättning under resor, får sjelf skaffa sig rum, så torde enahanda utväg äfven böra vidtagas i afseende pä resorna i Norrige. K. M. kan dervid bestämma ersättningsbeloppet sä högt att det förslår. I resereglemente! finnes icke mer än två slags ersättnings-poster, nemi. dagtraktamente och skjutsersättning. Jag ser då icke något skäl att tillöka dem med en tredje titel, blott och bart för de Svenska embetsmäns skuld hvilka åtfölja Konungen i Norrige. Hr Lagerheim: Då jag sista gången hade ordet tillstyrkte jag afslag utan vilkor på den föreslagna underd. skrifvelsen. Jag anser mig derföre pligtig nu nämna, att jag visserligen icke skall motsätta mig antagandet af en i lämpligare ordalag affattad skrifvelse.