Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ar det fråga om mycket stora varulagers försäljning på en gång, så kunna dessa faux fraix, hvartill ännu kommer en s. k. slag-afgift för hvarje nummer som utropas, betyda mindre; men att de i alla fall utgöra ett hinder mot metodens vidtagande såsom ett handelsbruk, hvars nytta likväl på andra ställen blifvit insedd, visar sig bäst deraf att de så sällan hos oss äga rum. På denna grund vågar jag vördsamt föreslå den ändring i nu gällande föreskrifter rör:de försäljningar genom auktion, att, med bibehållande af de nnvar. stadsoch husauklionerne sådana de äro, för den som vill anlita dem, det må vara en hvar tillåtet, att genom edsvuren mäklare, ulan auktionskammarens anlitande, hålla auktion å varor i gross, enligt den betydelse, som allmänna lagen i handelsbaden gifver åt detta ord, emot skyldighet, att erlägga i afgift till stadens kassa en fjerdedels procent aj försäljningssumman, för hvilket mäklaren skall ansvara, och utan lokalens inskränkning till börshuset, såsom nu är föreskrifvet, men hvilket i anseende till otillräckligt utrymme försvårar dylika auktioners hållande; att jemväl auktioner å husgeråd må hållas af hvem som helst, samt å varor i minut af handlande, emot en afgift af 1 procent till stadskassan, men i de båda sednare fallen med förbindelse, att anlita en tjensteman vid auktionsverket att öfvervara försäljningen och kontrollera beloppet, dervid denne tjensteman må äga, att för hvarje dag beräkna en viss fastställd måttlig aflöning. Den minskning i procent-afgiften, som här är föreslagen, skall rikligt ersättas genom den ökade omsättningen. Slutligen föreslår jag äfven samma frihet för försäljning å auktion af fast egendom, med samma afgift till stadskassan som för auktioner i parti, eller |:dels procent af försäljningssumman. Om remiss till vederbör. Utsk. anhålles vördsamt. Begärdes på bordet. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates, uppläste 3 motioner af följande innehåll: 1.
Den med rapphönspuréen blandade färsen egnar sig äfven väl till fyllnad i ett kålhufvud, som man förväller i varmt saltvatten, derpå afkyler i kallt vatten och fullstärdigt utplattar; färsen strykes nu mellan bladen och kålhufvudet kokas i en stark fettspad. Kålen serverar man äfven med madeirasås. het förenade med utveckladt förstånd och kakraft, så erhålla vi bilden af en förträfflig personlighet, öfver hvilken en hvar måste känna glädje. Finna vi väl då i denna bild som något särskildt typiskt framstå energisk manlighet eller blid qvinlighet? För visso ingendera, eller rättare båda, nämligen det typiska för en ren, skön mensklighet. En gourmet. raktärens Det finns inga moraliska egenskaper, som i mannens karaktär kunna bilda en dygd, men i qvinnans ett fel, eller omvändt; och den ofta Tre artiklar af Irma von Troll-Borostt / äni. uttalade fruktan, att qvinnorna, genom att egna sig åt en offentlig verksamhet, så småningom III. skulle förlora den äkta qvinlighetens väsen, jjom vi förra gången sågo, är det rätt besaknar hvarje grund. tänkliga gåfvor, med hvilka den fornHvarje arbete, det samma må nu betingas helleniska sagan utsmyckat den första qvinnan, af en rent ideal sträfvan eller af allvarlig pligtoch hvilka följaktligen gällde som karaktärikänsla, må fulländas i den stilla kammaren stiskt qvinliga egenskaper. Framför allt nyeller på lifvets marknadstorg — hvarje arbete fikenheten, denna olyckssaliga nyfikenhet, hvilförädlar. Qvinlighetens framträdande beror ken skulle vara skulden till all olycka på jorpå intet vis af yttre omständigheter och sysden, då ju den förledde Pandora att öppna selsättning, utan af det andliga sinnelag, som asken och, enligt den andra mythen, förförde inom hvarje verksamhetsgren kan utveckla sig Eva att äta af den förbjudna frukten på kunoch bära frukter. Om qvinnan utöfvar sin skapens träd.
Vid föregide tillfällen har R. o. Ad. vanligen åt Landtm, uppdragit, att utse de ledamöter af detta Stånd, som böra deltaga i Talmansconferenserna; hvarföre jag vördsamt hemställer, om icke R. o. Ad. äfven nu ville på samma sätt förfara. Uppå i anledn. häraf framställd propos., instämde R. o. Ad. i denna Gr. Lagerbjelkes framställning, hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med betygande af sin tacksamhet för det honom visade förtroende, utsåg Hr von Hartmansdorff, Aug., att i talmansöfverläggningarne deltaga. Företogs val af en Bänkman inom 13:de Bänkmisafdm efter N:o 872. Hr Rudebeck, Edvard Ulrik; och befanns vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedd: Hr Gripenvaldt, Carl Ulrik Berthold. 402 Den 5 Juli f. m. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Const.Utsk:s d. 1 och 3 dennes på bordet lagda mern. N:o 20, med utlät, i anledn. af talmannens i BondeSt. vägran af propus, på återremiss af Const.- Utsk:s mern. N:o 12, ang:de K. M:s nådiga förslag till ny riksd.- ordn. m. m. Föredrogs ånyoStatsUtsk:s d. 1 och 3 dennes på bordet lagda mern. N:o 215, ang:de de i Reg.F:ns 63 § föreskrifna kreditiv-summor. Detta mern. företogs punktvis till pröfning. l:sta punkten, inneha/landa hemställan att det stora kreditivet malte bestämmas till tvä millioner r:dr b:co. Bifölls. 2:dra punkten, ang:de mindre kreditivets belopp och fördelning. Den vid Utsk:s mern. fogade af Hr von Troil afgifna reservation upplästes, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g: som derefter yttrade:
Skånes rotering böra ligga till grund för ifrngavar. rotering, men man har dervid förbisett att inom Skåne blifvit af privilegierade jordens innehafvare samt äfven ulsocknefrälsets innehafvare erbjudet och hegardt alt få förvandla den förut ålagda extra-roteringen till en åtagen standig rotering med nedsättning till £ af rotarnes antal. Sådant bifölls då af Konung och Ständer. När sedermera vid i8i5 års riksdag Skånska possessionaten väckte fråga om återgång af detta deras åtagande, och att provinsen borde gå tillbaka till extra-rotering lika med öfriga landskaper i Riket, blef detta af Ständerna icke beviljadt och Sländernes beslut af Konungen gilladt på det sätt, att de, som icke ingått i ständig roteling, skulle förblifva vid den extra-rotering de hade, och anses vara innefattade i det contraet, sorn af Konung och Ständer var faststäldt för provinsen, så att ingen ny rotering för Skåne skulle uppkomma. Detta exempel kan således icke antagas såsom någon grund för den allmänna reglering, som sedan af Ständerna är vidtagen för all med extra-rotering belagd jord, som efter sin natur är ordinäröe-rolei ing underkastad. Af sådan anleda, har roteringsverket äfven för Halland blifvit uppgjordt. Dervid förekommo uppträden af ledamöter i roterings-commissionen, hvilka aflrädde från förrättningen med nedläggande af protester emot densamma. Förrättningen blef sedan verkställd på grund af Konungens bifall till verkställigheten af R. St:s beslut, och nu komma Ständerne, eldigt hvad mig blifvit sagdt, men hvarom jag dock får begära alt Ridd.Secrel-.n må lemna upplysning, medelst 3:ne Stånds lill delta betänk, lemnade bifall , till det resultat, att hvad som genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut är stadgadt 0111 rotering i landet skall anses såsom ogildt och förfalla. litt sådant förfarande af R. St. bestrider jag på det alilrabögsta, och i händelse de öfriga Stånden redan bifallit delta betänk , begär jag propus, till alsing å detsamma.
Att så förhåller sig, bör ej förundra,- när man ihågkommer, att det är en bland våra äldsta näringar, som hunnit förskaffa sig kraft, och till hvars bedrifvande finnes rudimaterier inom landet. Jag medgifver, att Klädes-fabricationen under Prohibitifsystémet ej velat lyckas, men sådant måste tillskrifvas andra orsaker än Tullförfattningarne. De facta jag nu haft äran anfö - 338 Den 3o December f. m. ra, göra, som jag hoppas, Grefvens bevisning tämmeligen problematisk, särdeles då lian icke kunnat undgå medgifva den i Götheborg inträffade stagnation, som endast är ett vackrare namn, än ordet förfall, men i denna fråga torde betyda ett och detsamma. Herr Tham, som olyckligtvis är min strängaste motståndare i denna sak, har nu, likasom vid förra Riksdagen, sökt vinna fördel deraf, att han tillvitat mig höra till dera, sorn endast hylla theoretiska ideer, och förbisett det practiska användande deraf. Jag lemnar derhän, hvem af oss bäst förtjenar denna förebråelse. Herr Tham har sjelf åberopat andra Länders exempel i massa, och det vore ej svårt att framkomma med hela hästlass af sådana; men det går ej an att lösrycka historien i små bitar. Hela land måste tidehvarfsvis jemnföras med hela land, om man skall träffa ett säkert resultat. Det har af' denna värde Talare blifvit nämndt, att vi efter det liberala systemets införande arne gånger haft serdeles ymnig vexeltillgång eller lätthet att åtkomma silfver. Sådant är likväl ingen följd af 1823 års Tull-systém, utan en verkan deraf, att England 1825 nedsatte tullen å vårt jern, och att utlänningen nu behöfver säd, deraf vi tillfälligtvis hafva något öfverflöd. Den samme värde Ledamoten liar äf - ven Den 3o December f. m. 3Sg ven yttrat, att han icke förstår skillnaden emellan inre och yttre näringsfrihet. Han glömmer likväl då, att förhållandet nu hos oss är, att vi hafva större yttre, än inre, handelsfrihet.
Och aldrig kunde väl den ogifta kvinmyckna goda, som gör sig gällande nans betydelse för andras hem på ett skönare inom de olika samhällslagren, lusten sätt träda i dagen. Genom sitt anspråkslösa, att på ett eller annat sätt göra sig men på samma gång innehållsrika väsen bibemärkt och komma upp i världen drog hon icke litet till trefnåden i hemmet, mångenstädes karaktäriserar äfven vår kvinnoch de många besökande i de gästfria hemliga ungdom, synnerligast den, som har att men slöto sig m e d förkärlek till henne. Men själf bryta sin bana, torde det icke vara icke blott i salongen, äfven i stugorna kring ur vägen att några ögonblick stanna inför bilbruken lyssnade man gärna till henne, antinden af den kvinna, som i anspråkslös tillbakagen det gällde att samla barnen till söndagsdragenhet och utan att själf vilja synas, fyller skolan eller mödrarna till s. k. symöten, där en rik uppgift i lifvet och lämnar ett skönt man arbetade för något godt ändamål och sedan efterdöme åt sina medsystrar. En sådan kvinna var den nyligen v i d h ö g försålde de olika artiklarne för att förvandla dem i penningar. ålder aflidna fröken Mina Jägerström. Dotter af fältoch provinsialläkaren, assessor JägerSåsom vice pastor i grannstaden Linde uppström i H j o och hans maka, Maria Branting, trädde m e d stort nit i början af 1850-talet syster till den kände gymnasten, professor en ung man v i d namn Hans Jakob Lundborg, Gabriel Branting i Stockholm, föddes hon, den sedermera bekant såsom en af grundläggarne tredje i ordningen af sex systrar, 1817, samt till evangeliska fosterlandsstiftelsen. Under erhöll en efter den tidens förhållanden mer sina resor i landet sökte han väcka folkets än vanligt g o d uppfostran, hvilken ock satte hittills slumrande intresse för inre och yttre henne i stånd att redan v i d tidiga år uppmission o c h en utgångspunkt för denna blef taga lärarinnekallet. för sin trakt inom kort Röfors, där missionsmöten månatligen höllos och en lifaktig Det blomstrande hemmet förlorade nämligen missionsförening stiftades, s o m under nere snart sitt stöd genom husfaderns död, hvarvid år insamlade betydliga summor åt missionen.
Men jag är öfvertygad, att icke någon Riksdagsman tänkt på, hvem som skall verkställa förvandlingen af Sedlar i Silfver. För mig är det tydligt , att Banken i alla fall, genom Fullmäktiges försorg, kunde erhålla 2 procent i Silfver, och om nu Riksens Ständer skulle , med antagande af mitt och Bonde-Ståndets förslag, tillåta denna afbetalnings erläggande efter cours, finner jag icke, att Bankens förlust möjligen någonsin kunde blifva större, än dess lika möjliga vinst. I alla händelser blifver detta så obetydligt , att icke något afseende derpå kan göras. Dessutom vore det Banco-Fulhnäktiges pligt, att bestämma coursen så, att snarare Låntagarne, än Banken, derpå kommo att förlora. Herr Lagerhjelm: När det beslut redan är fattadt, att räntan skall erläggas i Silfver, och när det medgifves, att Fullmäktige i Banken äro Riksens Ständers, men icke Låntagarnes , Fullmäktige, så synes det mig klart, att räntan bör erläggas i Silfver, så mycket mer, som sjelfva ziffran blifvit utsatt, att för 500 R:dr Banco, skall betalas i årlig sänta 10 R;dc 558 Den 12 December m. Specie eller 24 lod Silfver. Nar ett sådant stadgande blifvit gjordt, ser jag ingen möjlighet, att rubba detsamma. Men om det äfven skulle innebära någon svårighet för dem , som begagna lånen , tror jag likväl en sådan svårighet vara öfverensstämmande med den princip Ridderskapet och Adeln nyss antagit, att icke mer än 2000 R:dr må kunna på en hand utlånas , på det att dessa Fastighets-län må blifva så litet skadliga, som möjligt. Herr von Hejne: Jag skulle gerna in stämma i den tanka Herr Munck af Rosenskjöld yttrat, om jag trodde den låta verkställa sig med den åtgärd han föreslagit, att Fullmäktige skulle uppköpa Silfver Commissionsvis ; men jag anser detta vara omöjligt.
Majit tviflar ej, det Rikets Ständer inse, att detta ändamål är af stor vigt framför allt för <le talrika och behöfvande folk klasser, sorn söka sin föda i Rikets betydligaste Städer och i synnerhet i Stockholm, och att ett bidrag af denna beskaffenhet ej kan. anses främmande för ett Verk, sådant som allmänna Magasins-inrättningen, till hvars vigtig^ bestämmelse det utan tvifvel hörer, att i både bättre och sämre år bibehålla Spannmålen vid ett någorlunda jemnt pris. På det att emedlertid den förmon i denna del, som genom Kongl. Majna Nådiga omsorger hittills varit Hufvudstadens fattige innevånare beredd, må kunna utan rubbning fortfara, intilldess Rikets Ständer blifva i tillfälle, att vidtaga den åtgärd, som omständigheterna i detta afsednde fordra, har Kongl. Majit ej tvekat att foga den anstallt, -att på Kongl. Majus och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinseus enskilclta bekostnad , äfven för nästkommande Januari månad ett qvantum af Ett Tusende Tunnor råg ina, såsom hittills månadtligen skett, hållas Bägare-Embetet här i Staden tillhanda emot ett nedsatt pris af Atta Riksdaler Ranko Tunnan , hvarjemte Kongl. Majit r.u later anbefalla Allmänna Magasiris-Direktionen, alt för samma tid förse bemälte Embete med ett lika qvantum qmot enahanda vilkor. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med ali 152 Konungens Nåd, Propositioner, ali Konungslig Nåd och Ynnest städse välbevå» gen, Datum ut supra. Uppläste hos Samtliga RiksStånden d. 2 3 Dec1817 Utdrag af Protokollet öfver Handelsoch Findnce-Ärenden, hållit inför Kongl. Majit i Stats-Rädet ä Stockholms Slott den 17 December 1817, hvarvid Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen var tillstädes.
Om detta kan blifva föremål för ett beslut, har Hr Cederschjöld rätt; men jag tror, att man mera bör se till andan af premisserna, och då skall man finna, att Utsk:n ej velat göra undervisningen så inskränkt, som Hr Cederschjöld trott. Utsk:n säga: ”Härtill kommer ett annat skäl, som talar för skolornas nödvändighet, det nemi., att derigenom kunna inhemtas de allm. medborgerliga kunskaper, Den 10 November. som, näst religionen, för allmogen äro behöfliga.” Delta är just, hvad Hr Cederschjöld omtalat. Såsom ytterligare skäl för nödvändigheten af upplysnings spridande fortfara Utskm: "I ett land, sådant som Sverige, hvarest jordbrukaren, bergsmannen och handtverkaren hafva en närmare andel i statens offentliga värf, der få de till alim. folkundervisningen utöfver religionen hörande ämnen en större vigt genom sjelfva samhällsförfattningen, hvadan” etc. Det synes tydligen, alt TJtskrn anfört allt detta såsom ett ytterligare skäl; men jag kan ej för min del finna, att CJtsk:ns mening kan uttydas så, att de ämnen, som nämnas litet längre ned i samma stycke, ensamt skulle vara de, som skulle bibringas i folkskolorna, utan att man trott, att i början af deras inrättande ej alla läroämnen behöfde bestämmas, och då lära Utsk:n uppräknat åtminstone de väsendtligaste. Sedan dessa skolor hunnit blifva mera utbildade, tror jag, att undervisningen kan utsträckas till de ämnen, Hr Cederschjöld omtalat, och någon annan har äfven Utsktns mening icke kunnat vara. I öfrigt hafva Utsk:n gillat den åsigt, att staten vore pligtig att anvisa, men communerna att bekosta barnaundervisningen. Denna åsigt har af R. St. blifvit uttryckt vid flera riksdagar, och jag påminner mig ej, att någon synnerlig tvist inom Utsk:n härom uppstått. Bäst torde emedlertid vara att öfverlemna ärendet åt Konungen; ty vi veta alla, att från den sidan göres allt till upplysningens spridande, och jag tror, att R.
För egen eller det nya Bolagets räkning, å hvilket Bolaget må sina rättigheter öfverlåta, skall Bolaget bibehålla och få till sig öfverlemnad egande-rätten til! Strömsholms så väl gamla som nya Canaloch Slussverk, med alla dess tillhörigheter och åtföljande för möner, emot noggrånnt uppfyllande af de vilkor och öfverenskommelse!’, som nu blifvit eller vederbörligen blifva stadgade. 7:o Kongl. Maj:t förbehålles att, efter Bolagets hörande, i Nåder fastställa Taxa å afgifterne för farten å den nya Canalen, hvilken Taxa hvart tredje år bör å nyo underställas Kongl. Maj:ts pröfning. 8:0 En af Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret utsedd person skall, såsom ledamot, deltaga i Bolagets Direction från och med dagen, då första andelen af Statens anslag utbetalas och intilldess Canaloch Slussverket blifvit färd igbygd t. Äfvenledes skall ett på enahanda sätt utsedt ombud deltaga i den årliga revisionen af Canal-verkets räkenskaper; börande Berättelse om arbetets fortgång 111. m. hvarje år af Directionen till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifvas och derefter med officiella Tidningen allmänheten meddelas.
På ofvananförda, som jag tror, rent statsekonomiska skäl, yrkar jag vidare borttagande af all export-tull å Sveriges båda största exportartiklar, nemi. stångjern, nu föreslaget lill 16 sk. per SS, och trävaror. Skulle Utsk. ej anse sig böra ingå härpå, så yrkar jag åtminstone nedsättning till hälften af de föreslagna afgifterna, såsom i min tanke högst skadliga för Sveriges välstånd, och lätt ersatta genom dea ökade liflighet, dessa näringar derigenom skola erhålla Den föreslagna import-tullen å dessa artiklar må deremot qvarstå, sådan den är föreslagen, ehuru jag anser den obehörigt liög å stångjern. Vid artikeln ull får jag anmärka, alt jag, lika med flere reservanter, anser det vara för stor skilnad emellan tullen å den gröfre och den finare ullen, relativt till dess värde. Jag tror, att vår gröfre ullproduction krafvel' samma skydd som den finare, om den skall kunna utveckla sig till den höjd, våra fabriker fordra, och föreslår derföre, att tullen bestämmes å Jutländsk ull till 4 sk. b:co, hvaremot densamma å den fina ullen bör kunna nedsättas till 8 sk. b:co. Jag tror detta vara billigt på den grund, att, efter min förmodan, åtminstone den svåraste täflan, som våra klädesfabrikanter komma att utstå, blir just i och för half-eller helfina kläden, hvilka utomlands säljas till betydligt lägre pris än här, och det väl ej är rätt, att på samma gång, som denna täflan uppstår, alltför mycket försvåra densamma genom att fördyra det dertill nödiga råämnet. Såsom sjelf producent af finare ull, är jag visserligen tacksam för det skydd, som derigenom tillämnats denna handtering, men tror, alt den bör kunna skydda sig sjelf, sedan så mycket blifvit gjordt för densamma, eller att den också må falla. Vi böra akta oss att här fortgå på samma bana, som vi just söka att komma ifrån, den nemi. att tillkonstla näringar, som ej kunna sjelfva bestå då skyddet borttages.
Naj:t hikoll Departements-D.hekens, ak 8tats-Rädets ökiäge Dedamöter jemväl delade, mening. 21:0 I sammanhang med fördelningen ak det vid sistkörllutna Riksdag beviljade anslag till Dxtra Drovincial-Däkares atlönande, hade Ixongl. IVlaj:t, uti Nådigt Rrek ak den 2 Debruari 18/^2, iäekts anbefalla 8undhet8-6ollegium att gfgikva underdånigt korslag till en allmän oeh kallt ändamålsenlig reglering ak Drovincial-Däkarevärden i Riket, dervid Lollegiuui, för beräkningen af hvarje löne-belopp, horde kasta serskildt afseende pä sig företeende olika tillkällen kör vederhörande Däkare till större eller mindre inkomst ak practik i orten. Uti underdänig skrifvelse ak den 3 nästlidne duni, hade kollegium akgikvit berörde anbefallda korslag, innefattande detaillerade uppgifter om den förändring och tillökning i Däkare-personalen, hvilka dlollegium ansett för ändamälets vinnande oundgängligen nödvändiga, äfvensom de utgifter, hvilka i sädant afseende erfordrades utöfver hvad nu tor lbovincial-Däkare-värden i 8tats-anslag utgår.
I följd af stadens fördelaktiga läge vid utloppet af den 10 mil segelbara Angermanelfven, erbjudande en lätt kommunikation med det omgifvande landet, äro handel och sjöfart de näringsgrenar, hvarpå stadens bestånd hufvudsakligen hvilar. 25 Utrikes sjöfarten drifves med 21 fartyg från 46 till 278 lästers drägtighet, hvarmed utskeppning sker, förnämligast af bjelkar och bräder, smärre partier tjära samt jern; men det vigtigaste föremålet för stadens utrikes sjöfart är likväl fragthandeln, hvarföre utvecklingen eller hämmandet af denna näringsgren, eller sjöfarten, otvifvelaktig! är beroende på den större eller mindre fördel, hvarmed nämnde fragtfart kan drifvas. Då fartygen, efter understundom liera års frånvaro, hvarunder de erhållit befragtningar, återvända till hemorten, hafva de vanligen last af salt, som afsättes dels inom länet, dels äfven å orter derutom, och blott sällan inträffar att fragt från utlandet erhålles till plats inom riket. Utom de förenämnde har staden 27 fartyg, hvilka användas till fragtfart inrikes orter emellan, äfvensom att från Stockholm hemta de flesta handlandes köpmannavaror. Ehuru flera nya fartyg blifvit, under den tid denria berättelse omfattar, byggda, har dock staden icke vunnit någon anmärkningsvärdare tillökning i sin handelsflotta, af skäl att de nybyggdas ungefärligen motsvarande antal fartyg blifvit såldt till spekulanter utom länet till i allmänhet fördelagtiga priser. Inrikes handeln idkas dels med ortens produkter, såsom linneväfnader, bräder och något viktualier, dels ock med specerier och kramvaror.
Const.Utsk. hade såsom stöd för sin ifrågavar. framställning åberopat 2:dra mom. af Riksd.Ordn:s 37 g, men för bedömande af innehållet utaf denna § vore det ovilkorligen nödvändigt, att dermed jemföra icke blott 83 § R.F., utan äfven 29 § Riksd.Ordn., hvilka båda §§ handlade om Const.Utsk. och dess verksamhet. 83 § R.F. innehölle i mera allmänna ordalag de pligter eller tillgöranden, som lillkommo Const.Utsk. 29 § Riksd.- Ordn. utvecklade dessa Utsk:s åligganden och rättigheter mera fullständigt, såväl i dess första sorn i dess 2:dra morn., och vid upmärksam granskning af ordalydelsen af sistnämnde §, funné II. Ex. ordalydelsen der vara så tydlig och oförtydbar, att II. Ex. i trogen följd af den ed han aflagt, mäste anse Const.Utsk. i den gjorda framställningen hafva trädt utom gränsen af den verksamhetskrets, som för Utsk. i de nyss åberopade §§ vore antydd och bestämd: och på grund deraf funne II. Ex. sig icke kunna framställa propos. på bifall lill någon af dessa 3 punkter vare sig tillsammantagne eller hvar för sig serskildt. Hr Cederschiöld: Då denna fråga såsom jag förut här nämnd!, i min tanka är en af de vigtigaste, som kan blifva föremål för öfverläggningar inom representationen, hvilket äfven visar sig deraf, att den nu för första gången inom 20 års förlopp förekommer, ehuru den tillförene flere gånger varit under handläggning och behandlats så som Const.Utsk. här gjort, och då jag icke kan dela Hr Frih. o. Landtm:s åsigter, hvilka, i min tanka, äro vederlagda så väl i de reservationer betänk, innehåller, som äfven i grundlagarne; så får jag anhålla det Hr Frih. o. Landtm, behagade inhämta R. o. Ad:s yttrande, huruvida R. o. Ad. yrkar propos:ns framställande, på sätt 55 § R.F. medgifver.