Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af den siste talarens anmärkning, får jag svara, att ExpeditionsUtskottet noga räknat bokstäfverne, men kommit till alldeles motsatt resultat med Herr Cederschjöld. Utskottet rår dock icke för, att Herr Cederschjöld vid sin räkning har tagit för stora marginaler på q vartformatet, och derigenom vunnit nå-> gra bokstäfver. Herr Cederschjöld: Jag har icke litat allenast på mina egna uträkningar, utan jag hår äfven rådfrågat flera Boktryckare, hvilka alla instämt deruti, att mera text rymmes i octav än i qvartformatet. Ilans Excellence Herr Gref ven och Den i3 Mars e, m. BandtMarskalken hemställde, om Ridderskapct och Adeln behagade bifalla ExpeditionsUtskottets nu föredragne Memorial. Ropades starka Ja jemte några Nej, I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, att, enligt hvad Hans Excellence trott sig finna, Ja öfverrösta! Nej, och att Ridders kape t och Adeln således godkänt Utskottets förslag, Herr von Hartmansdorff och Friherre Boije, Fredrik, anhöllo om proposition på afslag å Utskottets Memorial, Friherre Cederström: Jag skulle förmoda, att sedan Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagifva sig hafva fattat Ridderskapets och Adelns svar så, att Ståndet bifallit Memorialet, och dervid ingen begärt votering, det ej passar sig, att af HerrLandtMarskalken begära proposition till afslag å Memorialet, Herr von Hartmansdorff: Jag anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken måtte al varligen tillhålla Friherre Cederström att nyttja sådana ordalag, sorn passa sig på detta rum, och att icke tro, det vi äro utom Riksdagen för det vi äro nära Riksdagens slut. Friherre Boije: Jag förenar mig i allo med Herr Cederschjöld och Herr von Hart - öo Dea i3 Mars e. m. mansdorff deruti, att det af Friherre Ceder* ström föreslagna format för tryckningen, är aldeles olämpligt.
Sålunda skulle, enligt första förslaget, lånet upptagas och liqvideras i svenskt mynt; men blef slutligen kontraheradt i Mark Hamburger Banko eller Silfver-species, efter den grund, att 9j specier och 27 m$. 12 JS. Hamb. Banko motsvarade en kölnisk mark finsilfver. I stället att inbetalningarne å lånet skulle verkställas omedelbart till Riksgäldskontoret, måste detta underkasta sig att indraga medlen genom trasseringar på Hamburg förmedelst 30 dagars vexlar. Den af Fullmäktige först fordrade rättighet att efter första årets förlopp uppsäga hela lånet eller delar deraf, att återbetalas sex månader efter uppsägningen, uteslöts; men deremot förbeböllo långifvarne.sig rätt att, utan hinder af de bestämda inbetalnings terminerna, derförinnan uppsäga större eller mindre delar af det återstående lånebeloppet, och att vid sådana uppsägningar beräkna förfallotiden för deraf föranledda vexeltrasseringar från den dag, då uppsägningen skett; varande för öfrigt inbetalningstiderna förändrade sålunda att, i stället för 2 millioner R:dr under hvarje af de första 5 månaderna 1865 och en million under den sjette, bolaget förbehöll sig rättighet att fördela inbetalningen på 10 månader, med 1,500,000 m$. i Januari samt 7 å 900,000 i hvar och en af de följande. Då Fullmäktige begärt att räntan skulle få liqvideras i Stockholm halfårsvis, ingick deremot i kontraktet den bestämmelse, att ränteliqviderna och kapitalafbetalningarne borde genom Riksgälds-kontorets försorg verkställas i Hamburg och Köpenhamn, hvarest de för ändamålet skeende remisser i svenskt silfvermynt och vexlar eller invisningar borde 14 dagar före förfallodagen hafva tillhandakommit vederbörande firmor.
Herr Grefven och LandtMarJkalhen yttrade , att, då 3:dje punkten i Utskottens senare Utlåtande innefattade 2jne serskilde frågor, den ena om ett artsl3g af 6o,&Oo tunnor spannmål för de norra och vestra Länen, samt den puira pra ett anslag af 2 5,000 tunnor för de södra Lä - 314 Dtn 24 October f. m, nen i Riket, ansåg Herr LandtMarskalken sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att berörde 2.'ne frågor finge hvar för sig serskildt till afgörande företagaa. Ropades Ja. Herr Grejven och LandtMarJkalken förklarade derefter, det han, i anledning af flere J_>edamöters under discussionen yttrade önskan, ansåg sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade gilla Tredje Punkten i Utskottens senare Utlåtande, i afseende å det till de norra och Westra Länen anslagne epannmålsunderstöd, med den förändring, att den deruti stadgade prasscriptionstid af ett år måtte intill nästa Riksdag utsträckas. Ropades Ja och Nej. H err von Hartmans elorjj: Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition å Herr Hjertås förslag, att prsescripconstiden måtte bestämmas till den t October 1825. Herr Grej ven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall å den del af Tredje Punkten, som angick det till de norra och vestra Länen anslagne spannmålsunderstöd, med den förändring, att piasrcriptionstiden måtte till dea x October 1825 utsträckas. Ropades äfven Ja och Nej. *>cn 3 4 Octoler /, m\ Herr von Hartmansdorff: Jas» farr anhålla om votering i fall Ridderskapets oeh Adelns bifall å det sist framställda förslaget eljest icke kan bestämdt urskiljas. Herr Hjerta:
— Utskottets i mom. b) gjorda hemställan är bifallen af Borgareoch Bonde-Stånden utan någon förändring, men af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet med följande förändrade lydelse: “att vid anmälan om detta beviljade anslag Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t för vinnande af fullständig utredning angående den yttre och inre anordning, som för seminariibyggnader i allmänhet må finnas mest lämplig och det billigaste pris, lör hvilket desamma i förhållande till för hvarje ställe påräkneligt lärjungeantal må kunna uppföras, täcktes, iniian byggnaden i Linköping begynnes, låta utarbeta normalritningar och förslag till dylika byggnader.41 Då Utskottet i de för dess hemställan i mom. b) anförda motiver särskildt framhållit vigten deraf, att den föreslagna utredningen bletve åvägabragt innan början gjordes med uppförande af seminariibyggnader, och den af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet beslutade förändrade lydelse således endast är en gifven följd al beslutet om anvisande af det begärda byggnadsanslaget, har det synts Utskottet uppenbart, att då Bonde-Ståndet jemväl beviljat berörda byggnadsauslag, dess beslut i afseende å mom. b) bör anses sammanfalla med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets vid detta .moment yttrade mening Utskottet har dock ansett sig böra denna åsigt till Rikets Ständers godkännande anmäla. 14:o. Yid pröfning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning, att för fortsatt utgifvande af sådana i Riksarkivet och andra samlingar befintliga handlingar, som äro af vigt för fäderneslandets historia och offentliga förhållanden, måtte anvisas ett anslag å 3,000 R:dr samt att återstoden af det för samma ändamål tillförene beviljade belopp måtte fortfarande få derför användas, hade Utskottet i 138:de punkten hemställt, att berörda nådiga framställning måtte endast i den mån bifallas, att Rikets Ständer medgåfve, att återstoden af det för omförmälda arbete tillförene beviljade belopp fortfarande måtte derför anväudas.
Hon hade nära nog blifvit ett tvistefrö mellan professorn och professorskan, hvilken sistnämnda ville påstå att hon, flugan, icke fanns till I Men det hade hon tyckt gå för långt och därför satt sig midt på professorskans näsa — ja, det var väl något näsvist, det måste erkännas, men hvad kan man inte stundom ta sig till för att göra sig bemärkt här i v ä r l d e n! Det är mycket som folk inte känner till, men som en fluga får reda på! Ingen kan väl som hon bli vittne till husliga scener, enskilda öfverläggningar och viktiga förtroenden — det är verkligen en lycka, såväl för den enskilde som hela världen, att flugorna äro så tystlåtna. Nu tog friherrinnans fluga ledningen af samtalet och började tala om societetslifvet. Hon hade varit med, hon! Och hon hade också haft sin andel af bråket till den stora balen i mars, festan ingen trodde att hon varit där. Hon hade till och med hållit på att bli ihjälslagen af en damborste, innan allt blef i ordning i den stora våningen. Men också hvilka salonger! Hon tyckte om glans och förgyllning, hon också, och det var just när hon höll på att ta närmare kännedom om familjeporträtterna, som man hade fått se henne. » Oskadlig som en fluga », säger man j u; men icke dess mindre hade hon blifvit förföljd och jagad utan ro. Ja, det är ett jäktande, när man vill » vara med! » det hade hon hört friherrinnan själf säga. Emellertid hade hon under hela festen haft sin plats i ett af de stora draperierna som var väfdt hos » Handarbetets vänner », — hon kunde hela mönstret utantill och hon tyckte myc ket om bottenfärgen, ty den var så mörk, att Aon inte syntes. Hvita gardiner hade hon däremot i in K? - ««Ä " JK ?iS !rl 1 £f T ?- h W 5 endast • 25 n r hnt. Finnes hos TMV._ AU™ IDUN 324 aldrig tyckt riktigt om; de äro så genomskinliga och farliga.
Den sisle talaren har låtit oss linia en ganska vidlyftig och såsom mig synes ganska brillant framställning angtde olikheten emellan de skål, sorn hlifvil här åberopade, eller om skilnaden emellan gnindlugsv idrighet och formvidrighet. Jag hörde väl lii' von Rosen först göra denna distinetion och anmälde mig dä genast för alt upplysa all denna distinction icke är någon dRtinction och In hofver således icke så vidlyftigt framhållas; ty grundlagen är nästan icke annat än en samling af former, och hvad som är grundlagsvidrigt är följaktligen äfven foimvidrigl oell tvertom. Dessa begge uttryck uro. fullkomligen synonyma, och jag tror äfven att det egentligen varit Hr von Roseus mening att säga, det han icke i grundlagen insåg något hinder för Ständerna att gå in till K. M. och pelitionera tillsättandet af en comité; men att det skulle vara högst inconsiqvent af Ständerna, alt, sedan de lagt på bordet ett förslag till förändring uti naliouahepresentationen, sedei mera äfven komma och begära, det K. M. skulle genom en comité låta utarbeta ett, nytt förslag i detta afseende. Rätteligen är man alltså icke befogad att saga det vara fonnvidrigt att handla inconseqvent, ehuru det alltid blir orätt. Det är tyvärr ganska möjligt, att Ständerne i delta fall komma att handla inconseqvent, om majoriteterna inom della och ett annat Stånd, samt kanhända afven inom ett tredje, tilläfventyrs skulle förena sig om att gå in lill K. M. i en så beskaffad petition, som motionen innehåller. För min del måste jag anse sådant ganska otjenlig!; men grundlagsvidrigt är det dock icke, emedan frågan icke är om något förslag till grundlagsändring utan blott om tillsättandet af en comité, och att göra en sådan framställning, dertill lemnar 89 §:n Reg.F:n rättighet.
En af döfstumlärarne, kandidat Fredrik Nordin, hade tjänstledighet i och för studier vid Upsala universitet, och fröken Anrep fick samtidigt med sitt arbete vid seminariet ombesörja undervisningen i kandidat Nordins klass. Den unge döfstumlärarens återkomst såg hon med föga blida ögon, då hon nu ej längre fick läsa med. hans elever, hvilket dittills varit hennes käraste sysselsättning. Men tiderna förändras! En vacker dag, då kandidat Nordin visat nå- gon uppmärksamhet mot en af de andra lä- rarinne-eleverna, öfverraskade fröken Anrep sig själf med att sitta ensam på sitt rum, bittert gråtande. Hvarför? Ja, det förstod hon ej. Men våren 1878 förstod hon det, ty då eklaterade kandidat Fredrik Nordin och fröken Elisabet Anrep sin förlofning. Efter att ha vikarierat en tid vid Lunds döfstumskola, utnämndes fröken Anrep till ordinarie lärarinna vid en liknande skola i Hernö- sand. Kesan dit, som företogs i januari, var på den tiden, åtminstone för en kvinnlig resande, ingalunda någon lustfärd. Vid Holmsveden slutade järnvägen, och sedan återstod ett litet nätt stycke på 260 kilometer, som tillryggalades i diligence under 48 timmars nä- stan oaf b ruten resa i 22 graders köld. Med första ångbåtslägenhet, i maj 1878, var emellertid fröken Anrep åter på väg söderut och tillträdde plats i Vadstena som första lä- rarinna vid statens nybildade läroanstalt för öfveråriga döfstumma. På hösten samma år blef kandidat Nordin utsedd till föreståndare vid statens läroanstalt i Skara för öfveråriga döfstumma. Det var ondt om lärarinnor på den tiden, och styrelsen för nämnda anstalt uppmanade fröken Anrep att söka plats därstädes som första lärarinna. Att hon med glädje följde denna uppmaning säger sig själf t, och i januari 1879 hemförde anstaltens föreståndare den nyutnämnda första lärarinnan såsom en lycklig brud i sitt lilla anspråkslösa hem. Ar 1880 kom till läroanstalten en mycket besynnerlig, kvinnlig elev, till sin andliga utveckling hart när stående på djurets ståndpunkt.
Den förlust, som uppkommit å dessa båda skuldfordringssummor bos Sillem & Corap. och Rosner & Comp., har synts egentligen härleda sig ifrån det förhållande, hvilket, så lång tid tillbaka Stats-Utskottet haft tillgång på Convoy-Commissariatets böcker och redogörelse, finnes hafva egt rum, att nemi. Norrska Stats-Verkets bidrag till Commissariatet måuadtligen blifvit hit öfversändt från Norrska Finance-Departementct, icke uti vexlar på Hamburg eller London, som kunnat här begagnas, utan i Departementets anvisningar på Zahl-cassan i Christiania, för incasseting af hvilka anvisningar Convoy-Commissariatet ansett sig föranlåtet att hålla Commissionair i Christiania, som, efter gjord lyftning i Zahl-cassan, för beloppet köpt och remitterat vexlar till Convoy-Commissariatet, ibland hvilka varit så väl Rösners å 4>5oo Mark ilamb. B:co, som en vexel, hvars öfverskott blifvit insatt hos Sillem & Comp.; och Stats-Utskottet har funnit en sådan omväg för uppbörden af Norrska Stals-Yerkets bidrag hafva kunnat undvikas, enär samma Stats-Verk synes hafva egt ovilkorlig skyldighet att till Convojr-Commissariatet leverera detta bidrag uti mynt, som här kunnat realiseras, eller ock, örn fråga derom uppstått, det icke bort vara omöjligt för Convoy-Commissariatet, att med Noirska Regeringen, här eller i Christiania, bereda en sådan öfverenskommelse, att Commissariatet härstädes kunde få lyfta beloppet i Svenskt mynt eller goda vexlar, för hvilka Norrska Stats-Verket då ansvarade, i stället för att ej mindre föra en. månadllig omständlig correspondence om dessa incasseriugar och remitteringar, än äfven betala provision och courtage både i Norrige, Hamburg och bär, samt slutligen invecklas i concurser och lida förluster på dessa transactioner.
B:ko. 3:o inom Hedervärda Bonde-ståndet af Riksdagsmannen Anders Persson från Östergöthlands län, som yrkat, att, derest Biskops-embetena skulle komma alt bibehållas, en sådan reglering af Biskoparnes löner måtte åvägabringas, att de lill nämnde embeten anslagne prebenden måtte blifva försedde med särskilde Pastorer samt Biskops-lönerne komma att utgöras endast af den för ändamålet anslagne tionden och de inkomster i öfrigt, hvilka hittills varit,Biskoparne förunnade. Denna förändring, som motionären ej ansåg kunna verkställas förr, än vid de nu utnämnde Biskoparnes afgång, skulle enligt hans tanke medföra de fördelar, alt en icke obetydlig löne-förbätlring bereddes öfrige Presterskapet på samma gång Biskops-lönerne inskränktes inom billighetens gränser samt att prebende-pastoraten erhölle sina själasörjare inom församlingarne och ej blefve underkastade ständiga ombyten, såsom nu vore förhållandet, då de svagt lönade Adjunklerne måste draga hela omsorgen om pastoratens vård; hvarjemte denna motionär i sammanhang härmed föreslagit: att alla de pastorat, som i an ledning af denna förändring blefve lediga, måtte blifva konsistoriel, på det församlingarne mätte komma i tillfälle att utöfva den rösträtt, som alltid borde åtfölja skyldigheten att aflöna en embetsoch tjensteman. Uti Anders Perssons motion har Riksdagsmannen Carl Gustaf Cederskog från Östergöthlands län instämt. Utskottet, som tagit förberörde motioner i noggrannt öfvervägande, får till en början upplysa, att framställningar af enahanda syftning vid flera förflutna riksdagar varit gjorda, men dels af de fleste Riks-Slånden blifvit ogillade och dels förfallit i anse ende till Ståndens olika beslut.
Men då de anse densamma till sin grund vara oriktig, så anse de sig böra motarbeta ifrågavar. afgifts beviljande, för att derigenom, såsom man säger, stämma ån i bäcken. Jag är följaktligen lika med Hr von Troil öfvertygad, att den, som vill hufvudsaken, äfven måste vilja bifalla denna punkt. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf alt anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr. Sparre: Jag ämnar icke med mer än två ord besvara hvad den siste värde talaren yttrat; han påstår att jag sagt alt jag icke betalte högre afgift än den fattigaste gossen i den skola der jag varit, och han sade derjemte att jag skulle ägt tillgång att gifva mer än de Heste. Jag har icke sagt detta. Jag yttrade endast att den afgift jag erlade var lämpad efter den, som de öfriga erlade. En talare har yttrat, att en afgift nu erlägges af Den 6 Maj f. ni. 401 af lärgossar lill deras mästare oell således borde dea äfven kunna erläggas af lärjungarne i skolorna. Men jag upprepar hvad jag förut sagt, alt staten bör befordra upplysning oell underlätta möjligheten för föräldrar att förskaffa sina barn undervisning. Stadgar man en afgift, sådan som den nu föreslagna, så lägger man ju hinder i vägen för de mera obemedlade att hålla sina barn i skolan. Hvad krigsakademien beträffar, hvarom man talal, så hemställer jag, huruvida icke faltiga föräldrar särdeles mycket eftersträfva att få in sina barn såsom frikadeller, och huru många som af bristande tillgång måste uppoffra sin böjelse. Under della anförande allägsnade sig en stor del af R. o. Ad:s ledamöter, i anledn. af erhållen underrättelse, att eldsvåda uppkommit i Riddarhusets källarvåning. Frih. Cederström: Efter den underrättelse, som nu blifvit meddelad, torde jag icke kunna påräkna någon särdeles allmännare uppmärksamhet, i synnerhet som jag försport alt milt förra yttrande i detta ämne icke haft att fägna sig åt någon öfvertygande inverkan på dem, som från början haft en motsatt tanka.
Husbonde vare ock ansvarig för förbrytelser emot denna författning, med undantag likväl af oloflig bränvinsförsäljning: äfvensom af förseglings brytande å bränvinsredskap, såvida visas kan, att sistnämnde förbrytelse skett å den tid, då husbonde vistats å annan ort. Är i slikt fall husbonde oskyldig, behålle lian den honom tillhörige redskap, hvars värde förbrytaren betala bör,” Att slutmeningen i 47 §• i mom. "Och vare dessutom Borgare sitt burskap och Apothekare sitt privilegium förlutige. ” skola ur §. utgå. Att i 56 §, i stället för ordet: ”landsväg’” införes "landsvägen'" Att ur 58 §„ 1 moni. orden: "samt Kronofjerdingsman pä landet." skola uteslutas. Och att i samma §. 2 morn. orden: "eller dennes på. stället varande Ombud”' förändras sålunda: "eller, i hans frånvaro, någon af hans husfolk" Att den tredjedel af böter, sorn efter förslaget till 62 §.,skulle tillhöra Kronan, skall, i stället tillfalla Socknens, fattige;. Ståndet ogillade förslaget i N:o. 8. tili 63 §. och - 30 Trot, Utdr. d, 22 Ian. iS3o antog i stället Utskottets förslag till denna §. i Betänkandet N:o 6, med den förändring, att sisla meningen i i inom. "hörande Kongl. Maj:ts och Kronans rätt icke förr utgå, än mdlsegande sin andel njutit j' skola uteslutas. Slutligen fann Ståndet för godt, att vördsamt och vänligen inbjuda Respective Med-Stånden, att i Ståndets förutnämnde beslut instämma. S. D. Föredrogs å nyo Bevillnings-Utskottets på bordet livilande Memorial N:o 49» i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående Stora Sjö-Tulls-bevillningen; och beslöt Ståndet härvid på sätt sorn följer: Utskottets sammanjemknings-förslag, rörande första Tullbevillningsgrunden gillades.
Af den 18 sistlidne Maji: N:o 8. I anledning af väckt fråga om ansvar för origtig tillämpning af Kongl. Förordningen den 1 1 December 1811, angående TestamentsBevillningen. Den 4 Junii f. m. N:o 9. Angående skyldighet för Borgare, att i staden mantals-och skattskrifven vai’a. Företogs till pröfning Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 16 sistlidne Maji under N:o 3i afgifne, och den 29 i samma månad på hordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga om utfärdande af de vid sistförflutne Riksdag af Rikets Ständer föreslagne Handelsoch HandtverksOrdningar. Herr Thams Wollrath: Emellan det nu upplästa Lagoch EkonomiUtskottens Betänkande N:o 3i och det af samma Utskott i nästa Nummerföljd afgifne Betänkande N:o 3a, förefinnes den mest tydliga contradiction. Uti det förra Betänkandet hafva Utskotten sagt att någon underdånig skrifvelse i ämnet icke vore nödvändig; och i det senare hafva Utskotten omförmält många serskilta händelser, såsom beroende på den vid sista Riksdag beslutade underdåniga skrifvelse, i ämnets hela vidd. Då man först säger, att någon skrifvelse angående det hela icke erfordras, samt sedermera beslutar, att en sådan skall afgå, rörande åtskilliga delar af ämnet, måtte väl deri innefattas en bland de största contradictioner. Troligen har det likväl tillgått så, att vid de för beslutens fattande anstälde voteringar olika Ledamöter i begge frågorna varit uppe i Utskotten, och 7o Den 4 Junii f. m. att första gången vann skråandan, men andra gången Näringsfriheten. Med åberopande af desse anmärkningar, och Grefve Posses emot förevarande Betänkande afgifne Reservation, anhåller jag om återremiss, samt att Ridderskapet och Adelil ville af Utskotten begära förslag till en sådan underdånig skrifvelse, som Grefve Posse yrkat.
Majit derefter, på grund af en utaf Majoren Ericsson ingifven Pro Memoria, och enligt tillstyrkan af Föredraganden och Stats-Rådets närvarande Ledamöter u) den 2 Februari 1838 samtyckt alt, då omständigheterna så fordrade, den gamla Trollhätte-canalen finge för ombyggnadsarbetets fortgång från och med år i83q hållas slängd från den 1 November det ena till och med den 3o April det följande året, hvarom kungörelse för hvarje år borde af Direcfionen för det nya Canal-Bolaget utfärdas, företogs samma dag till pröfning de af Schön & Comp. i underdånighet afgifna förslag till contract emellan Kongl. Majit och Kronan samt nya TrollhälteCanal-Bolaget, äfvensom till reglor för Bolaget, hvarförutan föredrogs en serskildt af handelshuset ingifven skrift, rörande dels utfärdande af ett Kongl, privilegium, dels anslagets utbe!: bung qvartaliter från och med u) Tit. Rosenblad, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, von Schulzenheim, Bård, £, gyllenhaal och Skogman. bilagor till Consliuuions-Utskottets MemorialN.o 13. 45 år i83p, dels rätt för Directionen att å ifrågavarande qvartalsbelopp utfärda anvisningar, på hvilka Convoy-Commissariatet borde meddela accept. Föredraganden tillstyrkte privilegiets utfärdande samt gillande af Bolagsreglor och contract med några dervid föreslagna tillägg och förändringar, hvarvid af Föredraganden, bland annat, tillstyrktes: att det nya Bolaget skulle öfvertaga det gamlas alla åligganden; att arbetets början ej fick uppskjutas utöfver Maj månad samma år; att stadgandet om stängningstiden skulle upptagas bland contraclsvilkoren och i privilegierna inflyta; att vid stadgandet om den årliga afgiften af 10,000 R:dr kunde tilläggas ett förbehåll om rätt för Kongl. Maj:t att, örn så lämpligt pröfvades, af allmänna medel anslå hvad utöfver i,824>°oo