Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den tid är kommen, då det icke 'mera går an att förtyda dessa Tractater, att egenmägtigt tillintetgöra en ”del af de bestämmelser, de innehålla, samt tolka deandra på ett för Dan”mark förmonligt, men för de öfriga eontraherande magterna betungande, ”sätt. En Traclat upphör att vara förbindande ifrån det ögonblick, nå’’gon af parterne underlåter att ordentligen och samvelsgrannt uppfylla ”alla dess puncter, artiklar och clausuler;” — hvarjemte uti repliken blifvit förnyad den begäran, att de egenmägtiga afvikelserna från gällande con ventioner, som afse ifrågastalldetuil-umgälders utgörande, måtte upphöra, och Tull-systemet i Sundet återbringas tili enlighet med Christianopelska Tractaten och Tariffen af år i6z(5, samt Tractaten med Holland år 1701, med uttryckligen och högtidligt gjordt förbehåll, att lill Svenska undersåter måtte återbäras de umgälder, af hvad natur som helst, hvilka af dem blifvit utkräfde emot tydliga lydelsen af här ofvan åberopade Tractater. För ådagaläggande af de högst betydliga summor, som uppbäras i tullmedel vid Helsingör, utöfver Tractaternes bestämmelse, har Utskottet ansett sig slutligen här böra omnämna, hvad som blifvit uppgifvet och styrkt i den af Stockholms Handlande och Skeppsredare lill Kongl. Maj:t ingifne underdåniga ansökning, som i Utskottets förra Betänkande omförmäles, att nemligen, endast för artikeln caffe, införd t från Brasilien hit till Sverige, Handelshuset Kantzow & Biel fått, år 1838, från ett fartyg erlägga i tull för genomfarten i Öresund 5,829 R:dr, i stället för 886 R:dr 19 sk., och således 4>942 R;dr 29 sk. utöfver det Traclat-enliga beloppet; att Handelshuset James Paton &
Beträffande smörtillverkningen, så tror jag icke, äfven om det blir tull, att det särdeles inverkar på handeln, ty sämre smör än i Sverige tillverkas icke i något land, förutom möjligen Finland. Vårt smör vill utlänningen icke äta, utan det begagnas, t. ex. i England, att smörja I>«ii 23 November e. m. 33!» får med. Hvad spanmålshandel»! vidkommer, specielt för södra Sverige, så är tullen af föga vigt, emedan vi exportera vår spanmål tidigt om hösten, då deremot tran melle»'sta Sverige exporten sker först på våren. Jag får derföre, såsom förut nämndt är, fästa upmärksamheten på nödvändigheten att reglera Tulltaxan så, att någon rättvisa i detta afseende upstår. Frih. Sprengtporten: Jag önskade icke ånyo yttra mig i denna fråga, men då Hr FinansMinistern mot mig upträdt, får jag förklara, att det, efter min tanka, fattas mycket i hans bevisning. Man må visserligen säga, att ett land icke kan köpa mer än det kan betala, hvilket utgör den egentliga grundtanken i frihandelssystemet, men erfarenheten visar dock, att då ett land icke kan under en längre tid betala sin import med produkten af sin export, får det lof att vid liqviden anlita sitt rörelsekapital, och hvad följder detta har, känna vi; när detta icke längre förslår, så kommer ordningen tili dess grundkapital, eller med andia ord, dess fasta egendom och redbarheter öfvergå till utländningen, och landets innevånai-e blifva brukare åt fremmande kapitalister, och detta i bredd med konkurser, som förstöra landets ki-edit och anseende. Huruvida vi hos oss redan kunnat uptiicka spår till något sådant, det lern nar jag åt hvem som vill att besvara, men förhållandena synas mig i alla fall nog betydelsefulla, för att framstå som ett försvar för den mening jag framställt, att jag icke kan hysa förtroende till ett handelssystem, som grundar sig på den äfventyrliga satsen, att Tulltaxan endast är att betrakta som ett beskattningsinstrument. Hvad beträffar spanmålshandel»» och tull på en eller annan vara, så har jag utbett mig att få yttra mig öfver dessa frågor, när de förekomma.
Detta uttryck om hemmanens dåliga tillstånd är taget ur Konung Carl XI:s Försäkran, men Committerade, som besökt stället, hafva ej instämt häri, utan ansett desse hemman alldeles icke vara af mindre godhet, än andre skattehemman, som hafva ordinarie Rotering sig ålagd. Jag tror det vara såsom princip vigtigt, att jord, af samma slags natur, lika roteras, fastän det för öfrigt kan vara likgiltigt, om de 5 i8o Den 7 Maji f. m. eller 6 Båtsmän, som, genom ordinarie Roterings införande i Tynderö, kunna tillkomma, finnas eller ej. De äro kanske äfven öfverflödiga; och i den händelsen må Socknen betala vacanceafgift, såsom många andra Roteringsskyldiga; men angeläget är, att hemmanen indelas till ordinarie Rotering, så att jord af lika beskaffenhet och natur icke olika beskattas. Grefve Frölichj David: Friherre af Nordin har vid slutet af sitt sednaste yttrande uppgifvit en medelväg i detta ämne, hvilken jag annärs ernade föreslå, för att åtfölja till Utskotten, i händelse återremiss af Utlåtandet, såsom jag förmodar, kommer att ega rum. Lika med Friherre af Nordin och Herr von Hartmansdorff är jag af den tanka, att ifrågavarande hemman i Tynderö Socken icke äro af samma natur, som annan privilegierad jord, hvilken bör åläggas endast extra Rotering. Och då jag för min del anser, att man bör handla likstämmigt i afseende på hvarje serskild jordnatur, men någon tillökning i den ordinarie Roteringen icke synes vara behöflig; så tror jag det vara bäst att välja ofvannämnda medelväg, nemligen att de hemman, som icke äro privilegierade, och således icke kunna extra roteras, men ej eller äro ordinarie roterade, åläggas betala rotefrihetsafgift, hvilket är en lindrigare utväg, än att in natura utgöra ordinarie Rotering. Den 7 Maji f. m. i8t Herr von Heijnne > Georg: Jag tror icke att af Konung och Rikets Ständer något Beslut är fattadt, att den jord, som hittills af ett eller annat skäl undgått ordinarie Rotering, deruti nödvändigt skall ingå.
Men att jordbrukare, som nu begagna sig af bränvinsbränning vilja bibehålla densamma och utesluta alla konkurrenter, hvilka genom Utsk:s förslag komma att upstå, derpå undrar jag visserligen icke. Jag kan således icke dela Gr. Posses åsigt härutinnan. 412 Den 22 April f. m Hvad aler beträffar Hr von Hartmansdorffs förslag, sä kan jag icke heller inslämma deruti. Man har klandrat den rättigheten för jordbrukaren att begagna dessa småpannor, och man har hittills föreställt sig, att de voro nödvändiga för utfordring af den mindre jordbukarens kreatur. Just dessa oriktiga begrepp, dessa fördomar i fråga om landtbruket och landihushåliningen önskar jag kunna aflägsna. ur denna författning, och derföre kan jag icke ihgå på Hr von Hartmansdorff* förslag, utan önskar att bränvinsbränningen hädanefter må blifva en fabriksnäring, hvilken den i sig sjelf är. Jag tillstyrker således bifall till Ulsk:s förslag i della fall, ehuru jag skulle önska i afseende på redaktion att, i st. f. att Utsk. i fråga om qvalifikalionerna åberopat HaudlverksOrdn., Utsk. helt och hållet utsatt, hvilka till bränvinsbränning må vara berättigade, så att man icke för vinnande af uplysning härutinnan behöfde gå till en serskild författning. Frih. von Rrjemer: Innan jag uptager till besvarande de anmärkn:r som blifvit gjorda npot 1 Mom. 1 § af Ulskrs förslag till förordning ang:de vilkoren för bränvinstillverkning anser jag mig böra yttra några ord om behandlingen i allmänhet af delta ärende. Det är klart att med en lagstiftning af den ömtåliga art, som denna, olika åsigter och stridiga intressen måste upstå. Så har ock förhållandet varit inom Utsk., hvarpå några ganska bittra reservationer lemna en profbit. Det är äfven klart, alt då dessa olika meningar mäste i de flesta fall slitas medelst voteringar, icke alltid det rätta dervid blir segrande. Om således förslaget äger brister, hvarpå jag icke tviflar, få dessa till stor del tillskrifvas behandlingssättet.
Var inte middagen ännu slut? tänkte Wanda. Hon hade ingenting att säga om den och försökte få samtalet in i en litet mindre materiell fåra, men den nyss öfverståndna middagen hade verkligen varit för öfvermäktig och tagit för mycket på krafterna, för att damerna skulle kunna anstränga sin intelligens. »Jo, fru Ekström och fru Lund talade litteratur, de diskuterade den »förtjusande Ohnet» och den »söte Malot» och Delpits sista bok, som var »öfverdådigt spännande». »Ja, ser du», tillade fru Lund upplysande, »jag läser den på franska; i öfversättning blir det aldrig detsamma.» Så började de tala om den ovanligt tråkiga supén, som de inte kunde glömma, och som Wanda snart tyckte sig ha varit med om. Hon satt och bläddrade i ett familjealbum af blå plysch med stora förgylda beslag. Slutligen frågade fru Ekström henne hvad hon tyckte om Göteborg. Hvarpå hon svarade ett hastigt: »Det är en vacker stad!» Det kunde nu ingen förstå, — när man kom från Stockholm! — Har fru Kurt ondt i handen? Wanda hade tagit af högra handsken och gned ifrigt näsduken mot handleden. — Nej, men jag har fått en fernissfläck, som inte vill gå af. Jag fernissade en hylla, innan jag gick. Ingen af fruarna visste någon råd för detta. De hade aldrig haft någon bekant, som fernissade hyllor. De tego således, och Wanda gned. Tre damer, som sutto i en klunga med hufvudena lutade tillsammans, sågo ut, som om de hade mycket roligt, men också som om de ej ville bli störda. Clara Mazère, som var en af dem, talade om »något förskräckligt», som de andra omöjligt kunde tro, förr än det upplystes, att den där ryslige Karl von Beck var inblandad i saken. — Men ha ni hört det nyaste —? — Nej! Hvem har berättat det? — Det har jag hört af min man, men det är väl ingenting mot — Ja, det har jag alltid trott. Har jag inte sagt det? Nej, det här kunde Wanda inte alls följa med, och det var väl inte heller meningen. I detsamma kom Amelie Rickner fram till gruppen. Wanda skyndade mot henne. — Nå ändtligen! Jag har sökt efter er sedan middagen.
Nio sista månaderne af den till feni år bestämda, utredningstid, och hvarmed äfven instämmer 9 Morn. af Resumén , anse Förenade Utskotten sig icke tillständigt, att tillstyrka någon förändring uti Riksens HöglofL Ständers fattade Beslut. I anledning af 2 Mom i 3 §. har en värd Bedamot af Höglofl. Ridderskapec och Adela Sos"6 Stutsoch Banko-Utskottens Betänkandenl tillstyrkt, att ingen bestämd afbetalning måtte utsättas, utan endast den generella föreskrift lämnas de blifvande Diiectionerne, att de vid omsättningar böra söka att erhålla de största möjliga albetalningar, som, utan Capital-förlust för Discont-Verken, kunna stå att erhålla, och hvaruti en värd Ledamot af Väliofl. Borgare» Ståndet äfven instämt. Förenade Utskotten kunna så tnycket mindre medgifva hvad sålunda blifvit tillstyrkt, som Utskotten anse bestämda grunder icke böära saknas i ett Reglemente; och vill anmärkningen synas destomera öfverflödig, som uti nästföljande 2:ne Mornenter åt Herrar Fullmägtige är uppdragen den rättighet, att, vid ■sådane inträffande händelser, som icke kunna förutses, handla efter omständigheterne. Med åberopande af 13 § i Reglementet för Götha Canal-Bolags Discont har en värd Ledamot af Väliofl. Borgare-Ståndet ansett Lån på de deruti serskildt uppräknade säkerheter bura få omsättas på 12 månader. Härvid anse Utskotten sig endast böra anmärka, att Reglementet för Götha Canal-Bolags Discont icke lärer kunna fortfara i kraft och verkan, sedan sjelfva Discont-Bolaget, till hvars efterrättelse det är gi.fvit, blifvit upplöst, och att dessutom uti Reglementet icke förekommer något stadgande, i afseende på omsättningar, utan endast låne-tiden. Någre värde Ledamöter af Höglofl.
Hans smärta, då han såg grafven innesluta sina förhoppningar, gränsade till vansinne; men då han äfven några månader senare öfverlemnade sonen åt sin mor, intogs han af en så djup och mörk sorgbundenhet, att han syntes för alltid förlorad för det yttre lifvet. Men tiden, hvars välgörande inflytande förr eller senare äfven på det sjukaste sinne sprider, om ej glömska af qvalen, åtminstone lindring i smärtan, samt, i förening med religionen, äfven lugn, denna menniskans goda engel bragte Billing, efter några år, tillbaka inom gränserna af förnuft och sansning. Han började åter sina affärer, och allt syntes nu gynna honom. Småningom, men så mycket säkrare, steg han från fattigdom till välstånd, från välstånd hastigt till rikedom, och han utbytte sin ringa boning mot det förutnämnda stora hörnhuset. Vid den tid, hvarom vi nu tala, stod Billing ett godt stycke på andra sidan medelåldern. I femton år hade det varit ett föremål för undran och gissningar, hvarföre han icke gifte sig ånyo. Orsaken dertill var, att Billing, under sitt korta äktenskap, varit för mycket lycklig för att våga hoppas att i lika grad åter kunna blifva det. Han hade derföre valt att hellre lefva ogift; likväl var hans hus, hvilket förestods af hans gamla hushållerska, madam Walberg, så trefligt och smakfullt inrättadt, att ingen saknad af värdinna egde rum hos hans talrika gäster. En eftermiddag i början af Februari förflytta vi oss till ett rum i nedra våningen af nämnde hus. Det var bokstafligen från golfvet till taket på ena sidan uppfylldt med papper. Äfven några bord voro betäckta dermed. Jernbeslagna kistor, kullerstolar, öfverdragna med grönt kläde, samt en stor pulpet emellan fönsterlufterna voro de enda möbler här funnos, hvilket antydde att man befann sig på herr Billings kontor. Tvenne unga män arbetade ifrigt vid skrifbyrån, och i rummet var så tyst, att man ej hörde annat än pennornas knarrande eller ett och annat betänksamt hm – hm! Efter en stund stack den ene sitt vapen bakom örat, drog upp sitt ur, och sade otåligt: ”Hvad tusan kommer det åt vår madam i dag, som ej låter oss få något kaffe?”
Maj förmiddagen redan fattade beslut. Ropades Ja. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 26 sistledne Maj under Nm 223 afgifne, samt den 11 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets den ti sistledne April under No 110 meddelte Betänkande, angående I q viden af Svenska Ministern Herr Johan Claes 395 pen i4 Juni i f. mt Lagersvärds andelar i Genuesiska Statslånet; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att enär sistnämnde Betänkande, redin blifvit af de öfrige trenne RiksStånden gilladt, för dess del dervid låta bero. Föredrogs å nyo och remmitterades till BsncoLJtskottet, Herr Oderschöids, Pehr Gustaf, den 6 dennes eftermiddagen, på bordet lagde motion, att ingen disposition af Bankens gilfverfond må, utan Riksens Ständers vettskap' och samtycke, af BancoUtskottet vidtagag. Företogs till pröfning LagUtskottets den 9 sistledoe Maj under N:o 76 atgifne, samt den II dennes eftermiddagen, på bordet lagde Be tänkande, angående föreglagne stadganden , i afseende på Testamentens bevittnande och bevakning. Herr Ehrenborg, Cacper, hade irJemnat ett Memorial, hvilket upplästes så lydande: (Se Bilagan N:o 1.) H err af Malmborg, Abraham: Erfireabe ten med m>n mångåriga Domarebefittning, har fullkomligen ötvertygat mig örn riktigheten Dtn i4 Junii f. m, 857 af Herr Ehrenborgs mot Höglofl. LagUtakot tets Betänkande, gjorde och nu upplästa anmärkningar, dari ]3g' alltså anser mig ovillkorligen skyldig, till alla delar instämma. Herr Gyllenhaal, Lars Herrman:
B. i ett gammalt bord, och — alla möjliga färger. » Hon talade som hon haft med sig hemifrån, och som var med naiv förtjusning. » Det kan läggas i öfverkorsadt med namn och årtal. En natt alla möjliga mönster — hur man vill — skulle hon stiga upp och smyga sig till garfdet kan bli ä la grecque och rutor och ränveriet och såga ut den där brädan och taga der, det kan bli ett landskap med jord och den hit till sitt rum. Och folk skulle undra, himmel och haf och allt. Sådan är jag, du. » hvarför den hängde här — en gammal rödJa, sådan var hon. Ingeborg kände det målad planka — hon skulle låta dem gissa, men inte säga någonting. Inbillningen får i djupet af sitt bjärta. » H ö r du, Ingeborg, om jag nu reste bort makt med henne; hon fantiserar alltid i den på många, många år och kom tillbaka allstora stilen. Julje har anförtrott henne en deles oväntadt, skulle du då känna igen hemlighet, något ödesdigert, som inte får yppas för en människa. Det finnes ännu mig? » tortyr, de lägga henne på sträckbänken, de » Ja, » sade Ingeborg. » Vid första ögonkastet? Om jag också pina och fresta henne, att hon skall säga förändrat mig förfärligt? Blifvit gammal och det. Men jag säger det inte — nej, om grå och hemsk. Skulle du i alla fall känna jag så skulle dö, så säger jag det inte. Eller också är Juljes lif i fara, hon håller på dig, att det var jag? » på att drunkna, och det finnes inte en mänIngeborg ransakade hjärta och njurar: » Det niska i närheten. D å kommer Ingeborg och skulle jag, » sade hon. kastar sig i vattnet och för henne i land. » Tror du inte, att alla skulle göra det? lulje ligger afdånad, men plötsligt slår hon Alla, som känt mig något närmare. Tror upp ögonen och säger: Ingeborg, du har räddu inte, att de strax skulle skilja mig från dat mitt lif.
M:ts beslut i ämnet må inhemtas; men jag har dock ansett såsom en skyldighet, att icke förtiga de betänkligheter, hvilka jag hyser i afs. å verkställigheten af en åtgärd att fördela våra mötesplatser på så många ställen. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke framställts något annat bestämdt yrkande än å bifall till TJtsk:ts förevarande hemställan, gjordes propos. derå och besvarades med ja. TJtsk:ts uti 4:de punkten gjorda hemställan, »att B. St:r måtte hos K. M:t göra underd. framställning derom, att K. M:t täcktes tillse, på hvad sätt en mera allmänt utbredd färdighet i vapenkonst och andra milit äriska öfningar må, till gagn i en framtid för fäderneslandets försvar, kunna genom undervisning i skolorna bibringas det uppväxande slägtet», äfvensom TTtsk:ts sista hemställan att de i ämnet afgifna motionerne icke måtte till vidare åtgärd föranleda, blefvo utaf B. o. Ad. bifallna. Frih. Creutz: Jag får till prot. nedlägga min reservation mot beslutet rör:de 14:de §:n, ang. den 2-åriga exercisen; och Den 23 Maj e. ra. •117 förmenar att såväl friköpningen som lottningsoell elit-system dertill gifva skälig anledning. Föredrogs, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, Lag-TJtsk:ts d. 28 sistl. April bordlagda Bctänk:de N:o25, i ani. af väckta motioner om förändring i Kongl. Förordn. ang. handelsböcker och handelsräkningar d. 4 Jfaj 1855. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande samt bifölls Sammansatta Lagsamt Allm Besvärsoch Ekon.-TJtsk:ts d. 28 sistl. April bordlagda Betänk:de N:o 8, i ani. af väckta motioner om ändring eller förklaring af nu gällande stadganden, ang. skyldighet att deltaga i kyrko-, prestgårdsoch andra allmänna byggnader.
Antalet dödade räfvar är der emot större nu än under föregående period, hvilket dock icke är att så förstå, som skulle dessa rofdjurs antal hafva i sjelfva verket tillväxt, utan snarare bör tillskrifvas en större och med mera framgång belönad jagtifver. De däggande rofdjurens antal är otvifvelaktigt i aftagande, men deremot hafva roffoglarne betydligt förökats och göra icke ringa skada på det nyttiga vilda. Belöningar för roffogelskott utdelas icke. På sätt i nästföregående femårsberättelse är omförmäldt, utgå belöningar för rofdjursskott jemlikt en emellan länets innevånare träffad och af Eders Kongl. Maj:t den 8 Augusti 1842 faststäld förening sålunda, att för gammal varg erhålles 27 R:dr, för vargunge 13 R:dr 50 öre. för räf 9 R:dr och för räfunge 3 R:dr. Uti 32 under den tid denna berättelse afser vid domstolarne anhängiggjorde mål angående brott emot gällande stadgar om jagt och djurfång hafva de tilltalade blifvit bötfällde. Jagtkassans andel i ådömde böter, som influtit, har utgjort 136 R:dr 37 öre. Här bör dock anmärkas, att ibland böter för oloflig jagt och åverkan en del måst aftjenas med kroppsstraff, i anseende till bristande tillgång hos förbrytarne att gälda med. E) Bergsoch Brukshandtering samt F) Fabriker, Manufakturer och Handtverk.
Ständer vördsamt framlägga resultatet af denna granskning» Då, enligt hvad de öfver C hartas Sigillatse medlen förde räkenskaper utvisa, denna bevillning, sedan nu gällande förordning derom började tillämpas, ej blott uppgått till det i i83o års Statsreglering beräknade belopp af 3oo,ooo R:dr, utan äfven öfverstigit den påräknade summan, så att Kongl. 3daj:t i dess Nådiga Proposition om Siats-Verkets tillstånd och behof, kunnat, under förutsättande, att samma grunder, sorn hittils, följas för denna afgifts utgående, beräkna inkomsten deraf till 320,000 R:dr, har Utskottet vid ansett sig ega fullkomlig anledning att tillstyrka bibehållandet af de hufvudsak liga grunder, hvarå i83o års .Charta» Sigillatee författning hvilar, men Utskottet har äfven trott sig hafva skäl att lill Förordningens förenkling och föreskrifternes mera tydlighet, äfvensom till vinnande af mera prineipenlig fördelning af denna skatt, föreslå några ändringar och tillägg, sorn likväl snarare åstadkomma ökning än minskning i inkomsten, hvilken Utskottet således anser kunna med säkerhet beräknas till ofvannämnde i Kongl.Majrls Nådiga Proposition upptagne belopp. Uti det förslag, Utskottet nu går att framlägga, äro de punkter ej upptagna, vid hvilka Utskottet ej pröfva t någon förändring vara behöflig, och till underlättande af jemförelsen emellan i83o års författning och de a! Utskottet nödige ansedde förtydliganden och tillägg hafva alla föreslagne förändrioglit,: blifvit utsatte bredvid de nu gällande stadganden. Der dessa föi ändringar -'..'endast afsett en större fullständighet eller tydlighet i meningen, äro de samma genom förenämnde upställuingssätt så iögonenfallande, att Utskottet ansett sig kunna till undvikande af onödig vidlyftighet, undBi/iang till li. St.
Caracleren af Skiftesstadgan är den af ett fartyg, från hvilket man tagit barlasten för att det må kunna segla snällare och komma snarare till målet; men äfventyret af ett skeppsbrott är alltså mycket större, och lasten är dyrbar, ty det är Sveriges jordbruk, hvilket utgör lasten. Herr Danckwardt har trott, att ett Skiftes tjenlighet endast berodde på localen, men man skulle kunna visa Herr Danckwardt, att skadliga skiften kunna finnas äfven der jorden kan delas i 3 skiften. Om till exempel en by blifvit storskiftad, och fått räta gator, trädgårdsanläggningar oell goda byggnader, och det händer att en delägare, för enskild vinning, eller för att få de andra att nedtysta hans påstående, begärde skifte, så finnes intet correctif deremot. Det är denna återhållände kraft, som funnits i de upphäfda SkiftesförFattningarne, hvilken saknas i denna, och som Utskotten ansett nödvändigt att återföra, och under denna synpunkt har jag till. styrkt bifall å Utskottens förslag. Grefve Posse, Arvid: Jemte det jag för min del tillstyrker, att den af Utskotten föreslagne §. måtte i hufvudsaken blifva antagen, kan jag ej neka, att Herr Danck - 1 Den 27 Augusti f. m. wardts anmärkningar mot redactionen förtjena afseende. Stadgandet, att skiftet skulle bero af förmågan att bestrida kostnaderne, bör utgå, ty om det qvarstår, skulle i Skaraborgs Län och troligen på de fleste ställen skiften ej kunna äga rum, emedan man svårligen finnér någon By, der ej åtminstone en delägare är oförmögen att bestrida kostnaderne. Dessutom vore det svårt att bedömma, om de hafva tillgångar eller ej; ty, om man skulle upptaga hemmansvärdet deribland, vore det för långt gånget, och om man endast vill beräkna det, som äges derutöfver, så träffar man Bönder, som icke hafva något sådant öfverskott. Det stadgandet bör således utgå, äfvensom orden utan att bereda någons skada och förlust, ty den skall alltid tillfälligt uppkomma, men ersättes genom den framtida vinsten.