Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men att under intrycket af detta förtroende förändra lagstiftningen i afseende på sådan kontroll, utan hänsyn till en i fram tiden möjligen inträffande förändring i penningeställningen, lärer ej kunna försvaras; och Utskottet föranlåtes på dessa och andra skäl, som ej torde behöfva framläggas, vördsamt hemställa, att Liss Lars Olssons ifrågavarande motion ej rnå bifallas. Stockholm den 29 Januari 1863. Reserv a tion er: af Friherre Alströmer, C. J. O.: »Sedan Utskottets majoritet, i strid med min åsigt, beslutat att, utan sammanträde med Banko-Utskottet och utan att ens taga närmare kännedom om dc genomgripande förslag till omorganisation af Rikets 14 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande iV:o 59. Ständers Bank och landets bankrörelse i allmänhet, hvilka blifvit till sistnämnda Utskott remitterade, till behandling företaga den i första punkten af detta Betänkande förekommande motion om de, enskilda bankernas upphörande vid nuvarande oktrojers utgång, vill det synas mig som Utskottets yttrande i denna del åtminstone bort inskränkas till följande: Utskottet har tagit motionen i betraktande och då frågan, huruvida de nuvarande enskilda banker böra vid oktrojernas utgång upphöra och genom andra mera ändamålsenligt organiserade bankanstalter ersättas, står i oskiljaktigt samband med ordnandet af Rikets Ständers Bank och bankväsendet i allmänhet och Rikets Ständer, vid pröfning af de i detta mera omfattande ämne väckta och till annat Utskotts behandling öfverlemnade förslag, blifva i tillfälle att taga under öfvervägande om eller på hvad vilkor förnyade oktrojer må enskilda banker medgifvas, hemställer Utskottet vördsamt, att nu förevarande motion icke må till någon särskild Rikets Ständer såtgärd föranleda.» Häruti instämde:
Jag erkänner »visir Artilleriets och Konni»? gensRegeinentev nyttiga tjenst störn» g. roen det är wäl för? sia gången man fark böra ort den warit trägnare än Mörnerska Hnsar-ReacmeittctS, jörn, bestående as 600 raan jo:i iex särskilta Städer hwaraf 2:ne i syn» ! erber aro .-'ftrftorter, liksom ten iomkan är ganska ny, att en obcr.ocn Soldat, som är aldeles fri emel, Ian w .,'d'aar!!? kon ha siva flere hans tio mera jämt npd!.;M:- e jkvstighetcr än den b-ridne, forn Utom sin egen mundering och bewäcing äswen har hästarncs saint deras ftörsel och hwarjchanda deras dretzcring, fonragering och annar ätföljsnde bejwäriiqhetcr art widkärr» nas, samt således är beröswad flere för Soldaten till» fälliga möjlnsibeter til! nnderläktcmde e-s si, bergning. När detzulom drsie Z Ragemeurer ligga i en och sam» »na Landsända, samt ofta tillhopa pä samma ort, blift »per d.t torde hända r sina följder en högst oangenäm och om jag sär säga dubbel orätt-wift. emot Msrnerjke Husarerne, att undfå tiiindrc g Garnizons» kainrater. Man ftulle isisen» turka arr ''Statens för, "vran af deste Medborgare blifwer mirrdre stor än af ''andre, -esker Stale!, mindre »värderar sine ellior tem ''lika stora sknldighcrer "
271 forskning den man ej kan begära af en domstol i lägsta instansen, för att kunna handlägga sådana frågor, icke eller af en Ministére i den högsta, såsom öfverhopad af så mångfaldiga och olikartade göromål, hvarföre det torde finnas vara bäst alt i sådane mål collegierne fortfarande böra utgöra mellan-instanscn, mellan hvilkas ledamöter ärendena fördelas, och hvilka personer äga tillfälle alt göra sig hemmastadde med de särskilda författningar, som i hvarje förekommande fall skola tillämpas. Collegierne utgöra också, alt jag så må säga, ett depositum af all kännedom om de författningar, som äro gällande, och äro äfven i sådant hänseende af mycken vigt. En omständighet vill jag endast nämna sorn bevis, huru svart det skulle vara att öfverlemna sådane frågor lill allmänna domstolarne. Om t. ex. fråga uppstod om anläggande af en ny väg och skyldigheten alt dertill afstå jord, sä skulle man tycka, att en domstol i lägsta instansen vore den lämpligaste organen för att behandla ett sådant ämne, men möjligen kunde denna domstol endast tagit i betraktande den enskildes vinst eller förlust, som skulle tillsläppa jorden, eller pä ett enskildt territorii vinst, hvarigenom vägen skulle löpa. Sådana frågor mäste likväl ses ur den allmänna synpunkten, och del är endast embelsverken, som fullt opartiskt hafva det allmännas fördel för ögonen. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 20 December. isoz Friherre 8rse'1 ej något hmdck för att anse RiddcrMpct och Adcliis fattade besilil säscii ogjordk, helst del more en regel, att lagligt siande, olagligt ättr gängc. Friherre kleverström» usi o kpb, yt trade, att om hatt rätt hade fattat siken, syntes sä mycket mindre Ml wara till rubbning i det lagné beslutet, som det biifwit faltadt aldeles i enlighet med de Herrars tanke, som yrkat en förändring i den proe jeeterade Answerslagen. Herr Greswen och L andt - Ma rska lkeu erinrade äfwe:, acl denna yrkade förändring werkeligen biifwit intagen i dett bifallne propositionen.
M. matte göras und. anhållan om nedsättande af den ifrågaställde comite'en, och sedan förslag, att R. St. måtte anslå 8000 r:dr b:co lill samma comites aflöning; men att, i fall R. o. Ad. ansåge lämpligt att endast tili Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk. remittera motionen, något hinder dervid visserligen icke mölle. Propos. om förevar, motions remitterande till Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk. hlef derefter framställd och af R. o. Ad. bifallen. Upplästes ett af Hr Danckwardt, Magnus Georg, inlemnadt så lydande anförande: Jag anhåller, att härmed få fästa R. St:s uppmärksamhet å ett ämne, rör:de fördelningen af roleringsskyldigheten emellan stamoch utrotar vid Jönköpings och Kronobergs reg:ten, hvari efter min tanka rättvisa och billighet påkalla skälig rättelse. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Register öfver II ö g J o fl ig e Ridderskapets och Adelns pr otocou v i d Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1840 ock 1841. \\ V ” . ... \ STOCKHOL M. II ör bergs ka Boktryckeriet, 1843. R. betyder Remiss. B. — Betänkande inkommit. U. — Utlåtande öfver återremiss inkommit. Å. — Återremiss. A. — Afgjordt. E. — Expedition. A. _/Ycademien för de fria konsterna, angående inbjudning fi ån, till Ridderskapet och Adeln, att taga i skärskådande elevernes arbeten. XXII. 416- Aeademiska constitutionerne, angående revision af. Se Revision. Accis-afgift å brännvin, angående. IX. B. 438. X. A. 109. Accis, Salu-, Städernes, angående. IX. B. 323. A. 38i. XXVI. E. 112. Accord, Landshöfdingen Se Landshöfdinge-accorden. — Tjenste-.
Dess antagande förutsätter emellertid uppoffringar i viss mån från samtliga de nuvarande Riks-Ståndens och i synnerhet från de båda förstas sida, hvilka uppoffringar dock skulle, i öfvertvgelsen att derigenom hafva befordrat det allmännas väl, ega både sin anledning och sin belöning. Lemnade utan våldsam påtryckning af inre eller yttre skakningar, skulle de innebära en högsint hyllning, egnad af Stånden åt nationen, och med detsamma den säkraste borgen, att utöfningen af en representationsrätt, återlenmad åt Svenska folket, skall åt de dertill medverkande gifvas tillbaka såsom en frivillig gärd af medborgerligt förtroende, den enda sanna grunden för representantkallets utöfvande. Af nu anförda skäl får Konstitutions-Utskottet vördsamt tillstyrka Kongl. Maj:ts nådiga förslag till ny Riksdagsordning och dermed sammanhängande ändringar i Regeringsformen. Stockholm den 26 Februari '1863. Reservationer: Af Friherre Leijonhufvud, C: »Afven jag har med min röst bidragit till det beslut inom Konstitutions-Utskottet, i följd hvaraf ifrågavarande Kongl, förslag kommer, enligt 81 § Regeringsformen, att, såsom af Utskottet tillstyrkt, hvila för att af nästkom mande Riksdag åter till grundlagsenlig behandling företagas De skäl, som dertill bestämt mig och som väl hufvudsakligen äro desamma, hvilka inverkat på pluraliteten inom Utskottet, finnas i dess betänkande framställda och det är således ej af nöden att här åter upprepa dem, men då åtskilliga till en de! ganska väsendtliga betänkligheter i afseende å detta förslag hos mig uppstått, så väl vid den granskning jag deraf kunnat enskildt verkställa, som under de öfverläggningar, hvilka inom Utskottet egt rum, har jag ansett mig böra framlägga desamma, dertill den lämpligaste utvägen synts vara att låta dem under form af reservation åtfölja betänkandet. Att en mera eller mindre genomgripande förändring i afseende å vår Representation är af bebofvet påkallad, har redan länge varit allmänt erkändt och skälen dertill, enligt den uppfattning, som hos Kongl. Majäs
Ty föga skulle det gagna, om i stället ett förbud utfärdades mot hela skogens ned fållning på en gång elier inom viss utstakad lid, enär iakttagandet af ett sådant förbud kunde blifva endast ett uppskof, efter hvars förlopp sköflingen ginge för sig, och en mindre brådstörtad afbrukning, sorn dock alltjemt fortginge i större utsträckning, än skogens framlida bestånd medgåfve, svårligen någonsin eller åtminstone i de flesta fall | A Jusl.-Ombudsmans Emb.-Berält. till 1850 års riksdag. *** 106 icke skulle kunna efter någon tillförlitlig grund kontrolleras, der ej en uppmätning eller fördelning af skogen efter förevarande method för sig galt. De skogar, som i allmänhet bäst vårdas, torde vara de, som begagnas för bruk och bergverk, så vidt de nemligen tillhöra ägarna af sjelfva verken, vid hvilka deras produkter användas. Hvad åter de skogar angår, från hvilka kol till bergshandteringen köpas; så måste af frigifven handel med dessa kol den verkan efter all sannolikhet uppstå, alt skogen medtages, i den män ökad afsättning erbjuder sig. Vinningslystnaden för dagen kan nemligen här lika litet som annorstädes förneka sig; och då tillfället här är bättre än annorstädes, alt med fördel föryttra; finner man sig endast i en desto starkare frestelse att glöma framtiden. Uppmuntrad af tällan imellan afnämare, till följd af ökad smidesfrihet och utvidgad brukshandtering, bör således kolhandelns frihet naturligen leda derhän, att köpekolsdistrikterne blifva de orter, som skyndsamast utblottas på skog. Tillgången på kolnings ved eller så kallad kolför skog uttömes först. Men der ingen sådan är qvar och ingen mila iner kan brännas, drifver nöden att använda den uppväxande skogen till svedjande, hvartill den ganska ung kan användas; och svedjandet lemnar sedan intet rådrum för uppväxt ända till kolförhet.
Hvad först Olof Lindströms ofvanberörde förslag angår, anse Utskotten sig böra lasta uppmärksamheten derpå, att landtmätare, under den korta sommartiden, då han måste sysselsätta sig med mätningar och arbeten ute å marken, icke utan att uppofFra en för honom dyrbar lid, skulle kunna företaga kartans renovering, hvilket arbete dessutom skulle föranleda dröjsmål med afslutande icke allenast af det ifrågavarande skiftet, utan äfven af andra, på landtmätarens handläggning beroende, förrättningar, samt för delegarne medföra ökad kostnad, enär skiftesmannen i allt fall vore berättigad och skvldig, att, sedan skiftet blifvit läststäldt, ny karta, med bevis om lastställelsen, delegarne mot lösen tillställa. Och då kartans aOemnande vid den föreslagna tiden icke är ovilkorligen nödigt för att sälta delegarne i tillfälle att bedöma skiftet, emedan delegarne kunna vid skiftes-ulslakningen, genom tillgång till konceptkartan och genom skiftesmannens anvisningar, förskaffa sig nödig upplysning om skiftets beskaffenhet, få Utskotten hemställa, att nammie förslag icke millie bifallas.
Det vora ju klart, att när verkstäderne äro så små, att der i allmänhet ej finues mera än 1 gesäll och 1 lärling i hvarje, och då likväl ett helt hushåll skall lefva på den förtjenst, som dessa Sine arbetare jemte mästaren sjelf skola åstadkomma, så måste arbetet göras dyrare och vinsten på den ringa produkten vara större än som behöfde vara förhållandet, derest yrket bedrefs på ett ändamålsenligare sätt, d. v. s i större skala. Sammalunda har också förhållandet förut varit i alside på fabrikerna. Vi känna alla att så länge förbudssystemet ännu florerade, fanns verkligen det anspråk att en fabrikant skulle kunna lefva temligen stort och rikligt på ett så ringa antal väfstolar, att den s. k. fabriken alldeles ej förtjenade detta namn. Den dryga beskattning, som genom oskäligt updrifna pris på dessa produkter var lagd på allmänheten, utgick således egentligen blott för att kunna bibehålla industrien i en form, som aila mäste erkänna såsom otjenlig. Nu har detta förhållande lyckligtvis, såsom följd af en klokare lagstiftning, ändrat sig. och resullatet har också blifvit, att våra nya, större fabriker kunna både med alside på pris och varans godhet fullkomligt uthärda jemförelse med de utländska. Qch för att visa, hurusom äfven fabriksrörelsen ganska väl lönar sig, vill jag åberopa ett särskildt exempel. Jag har i min hand ett af offentlig myn dighet bestyrkt utdrag af räkenskaperna för en bomullsväfnadsfabrik, omfattande 3:ne nr. Fabriken blef färdig om hösten 1854 och har sedermera fortgått. Med början af 1858 inträffade ett nytt förhållande, som gör att det året icke kan tagas med i beräkningen, nemi. att grundkapitalet fördubblades och derigenom dividenden måste blifva olika.
Härigenom skulle de ifrågavarande vexelköpen i sjelfva verket blifva ett medel för Banken att under tiden, då reserv-fondens tillgångar icke behöfde tagas i anspråk för sina egentliga ända - Banko-Utskottets Memorial N:o 38. 5 mål, göra dessa tillgångar fruktbärande genom deras placering mot ränta hos ett eller flere säkra och ansedda handelshus i London, och erfarenheten orri den större eller mindre fördel, hvarmed dessa transaktioner kunnat för Banken utföras, kornme tvifvelsutan att lemna den säkraste ledning för bedömande af frågan, huruvida det må finnas lämpligt ät Fullmägtige för framtiden öfverlemna att för Bankens räkning verkställa köp och försäljning af vexlar ä Pund Sterling i en större utsträckning, än som kan ega rum med användande af allenast reserv-fondens odisponerade tillgångar. Uti det väckta förslaget är vordet förutsatt, att någon sedelutgifning från Banken icke skulle få grundas på den metalliska valuta, som genom omförmälda vexelköp erhölles. Detta borde ej heller blifva fallet så länge den genom köpen lorvärfvade guldtillgång funnes pä utrikes ort nedsatt och således icke, enligt Bankoreglementets föreskrifter, finge i metalliska kassan inberäknas, hvaremot, sedan guldtillgången blifvit till Banken indragen och tillhörde nämnde kassa, hinder för Banken naturligtvis icke borde möta att utgifva sedlar pä grund af samma metalliska valuta, dock alltid med den i Banko-reglementets 112 § stadgade begränsning, att metalliska kassan ej får till mera än en tiondedel bestå af guld.
Enligt hvad tillförene inför Rikets Ständer upplyst och utredt blifvit, och i afseende hvarå, för undvikande af vidlyftighet, åberopas del af Slatssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten vid 1828—i83o Arnis Riksdag, i fråga om mötes-passevoEnce-afgiftens utgörande, afgifne Betänkande, N:o 72, åligger det, på grund af äldre stadganden, Rusthållare vid indeldta Cavalleriet att under regements-och sqvadrons-möten bestå ryttarne nödig kost samt foder för häsfarne, hvaremot, vid indeldta Infanteriet, Roleliållarne, som äro pligtige alt, jemte soldaternes skjutsande lill och ifrån regemenls-möten, förskjuta deras underhåll vid mötena, väl ega rättighet att, för delta underhåll, af soldaternes lön och hemkall njuta ersättning, ehuru, då det ankommer på soldalen att, vid anvärfning, betinga sig antingen befrielse ifrån dylik ersällnings-skyldighet, eller ock annorledes deremot svarande förmoner, såsom högre lega, m. m., berörde underhållsskyldighet ändock, äfven vid infanteriet, i sjelfva verket drabbar Rolehåilarne.
Jönköping, om' beviljande af dels byggnadslån, dels anslag ull tomt. reglering åt staden. XI. R. 44. XIII. B. 110, 192. Å. 201. XV. U. 121, 145. A. 158. E. 228. — em elt lån till förlag åt Handlande och Närings-idkare uti. V. 517. VI. R. 7. B. 116. A. 120. E. 560. — angående jernväg deremellan och Malmö. Se Jernväg. Jönköpings Lands-kontor och Lands-kansli, vaktmästare vid, angående väckt motion att deras nuvarande antal icke måtte minskas. II. R. 179. Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 71. Jönåkers Härad, om dess skyldiglret att hålla färja vid Quarsebo. Se Quarsebo. K Kalling, Grefve Pehr Ad. Fr., yttrande. IV. 102. Kamererare!! hos. Stals-Utskottet, om arfvode för. Se Arfvode. ( 101 ) föhmmar-Collegium, angående lönelillökning för dess tjenstemän, II. 368. III. 79. VI. II. 21, 25, 265. Å. 282. — dess berättelse angående Kungsgårdals och Kronolägenhetens förvaltning. Se Kungsgårdar. Kammar-Rätten, angående anslag till förbättrade lönevillkor för tjenslemännen inom. II. 368. K. 79. VI. B. 21, 25, 265. Å. 282. — om ändring i gällande stadganden i afseende på åtskillige af dess tjenstemän tillkommande anmärkningsoch aktorats-arfvode. Se Bevilinings-Utskottets Betänkande N:o 4. —• om ersättnings beviljande åt Advokat-Fiskalen derstädes för mistadt aktorats-arfvode. Se Printzensköld. Kanaler, hamnar, vägförbältringar och vatten-aftappningar, angående stadganden för erhållandet af statsbidrag till. Se Stats-Utskottels Memorial N:o 157.
Landshöfdinge-residens-tomterna med derå befintliga åbyggnader, för att lemna tillräckligt utrymme för skolan. Utom det jag härvid får anmärka, all, om jag icke är alldeles orätt underrättad, ofvannämnde residens-tomter äro af enskild person inköpte, vill jag upplysa, att skolbyggnaderna så väl i Piteå som i Luleå äro för Slals-Ulskottels Ullålande Jtä 148. (Fortsättn.) 61 det ifrågavarande ändamålet otillräckliga samt behöfva således tillbyggas på hvilket af ställena läroverket än må anläggas. Jag anser mig icke eller böra lemna oanmärkt, dels att folkmängden i Piteå efter år 1853 förminskats, enär Landshöfding samt vid Landskansliet och Landskontoret anställde embelsoch tjenstemän sedermera flyttat till Luleå, der den till följd deraf tillvuxit, dels ock att det synes mig vara lämpligare att, såsom i de flesta andra län skett, förlägga elementar-läroverket på det ställe, der Landshöfdingen har sitt hemvist och således kan till någon del hafva uppsigt öfver ordningen i skolan. Till följd af hvad jag nu haft äran anföra, hade jag ansett tydligt och klart ådagalagdt, att elementar-läroverket bordt förläggas i Luleå och anser derföre, att Rikets Ständer, om icke sådant för närvarande kan beviljas, böra besluta, att, med afslag å Utskottets tillstyrkande af nämnde läroverks förläggande till Piteå, ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan, det måtte innan nästa riksdag Kongl. Majit infordra säker utredning, hvarest det för Norrbottens län nödigt ansedda läroverket lämpligast bör förläggas.» angående läroverket i Norrköping: af LIerr Björnstjerna, J. M., Prosten Tellbom samt Herrar Henschen och Nordvall. af Prosten Wåhlander: »Emot det beslut, hvaruti Stats-Utskottets pluralitet stadnat, rörande afstyrkandet af Herr Kontrakts-prosten Rundgrens, af mig biträdda, motion, om Norrköpings skolas uppförande bland Högre Elementar-läroverk, får jag anmäla min vördsamma reservation.
Stis gemensamma afgörande, och då den förevar, punkten ifrågasatte att från en viss del medborgare borttaga en ordinarie beskattning samt ålägga densamma en annan äfven ordinarie beskattning, fann H. Ex. sig af grundlagarna hindrad att framställa propos. till bifall eller afslag å den nu föredragna aldra punkten, utan hemställde, om R. o. Ad. endast skulle behaga lägga den till handlingarna. Ropades ja. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.l Jag beklagar, att Hr Gr. o. Landtmls öfvertygelse i detta fall är sådan, som Hr Gr. o. Landtm, nu framställt den. Då R. o. Ad. beslutat att lägga denna punkt till handlingarna, kan jag icke finna, huru med expedierandet af detta ärende skall tillgå, i händelse de öfriga Stånden fatta samma beslut. Jag finnér StatsUtskls förslag icke blott vara grundlagsenlig!, utan äfven kunna antagas med iakttagande af all delicatesse emot den andra statsmagten. Målet har varit under K. Mis pröfning, och K. M* hav låtit verkställa en undersökning samt 11 H. aa Deu 6 Augusti f. in. öfverlemnat handlingarna till SlatsTTtsk., utan att dervid foga något vilkor; och mig synes derföre, att beslutet, såsom det i betänk, finnes, hade ganska viii kunnat af It. o. Ad. bifallas. Jag reserverar mig således emot den behandling, som frågan erhållit. i5:de, iö:de, iy:de, iS:de, ig:de, 2o:de, 2i:sta och 22:dra punkterna biföllos. Föredrogs och lades till handlingarna StatsUtslcs d. 3o sistl. Juli e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 210, i anledn. af erhållen återremiss å bilagan Lit. II. till betänk. N:o 54, hvarigenom den väckta frågan örn nedsättning af controllstämpelafgifteu blifvit afstyrkt. 23:dje punkten bifölls. Företogs till pröfning StatsUtsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt.
Stånd deremot funnit, så vål §., som berörde tillägg, böra utgå. De förre hafva afsett, att Capitalerne, såmedelst skulle dragas till Nåringarne, och des-' ses förkofran i samma mån beredas. De sednare hafva åter, i afseende på inteckning i Handtverkeriernes effecter, befarat, att de lån, som deremot kunde erhållas, icke skulle vara af belopp alt lemna betydeligt understöd, enär effecterne vanligen äro af ringa värde, samt att en Handtverkare ofta skulle blottställas deiigenom, att det, hvarmed han idkar sin Näring, och,' som nu efter Lag sist utmåtes för skuldfordran, skulle i sådant fall derföre först tillgripas ; äfvensom sistnämnde tvånne Stånd förment, att, då man i allmänhet antagit skicklighet, såsom vilkor för inträde i Nåringarne, vore det i en tid, då man till dem önskar bereda en öfvergång från de så kallade tärande classerne, föga conseqvent och ändamålsenligt, att inrymma den 44 LagUtskottets Betänkandets. förläggande Capitalisten, i de rättigheter, sorn ensamt borde vara den forvärfvade insigten och arbetsförmågan förunnade, samt såmedelst försätta den sednares innehafvare i ett ofta tjenstskyldig! och af den förre beroende tillstånd. Emot 16 §. hafva vål anmärkningar blifvit gjorde, af dem, sorn ansett den, Enkor och andre personer af Qvinnkönet tillagde rätt, att sig med Handtverk försörja, vara nog vidsträckt och kunna blifva förnärmande för Handtverkeriernes egentelige idkare. Utskotten hafva likväl för sin del trott samma rättighets medgifvande, påkalladt af en billig omtanka för de Samhällsmedlemmars försörjning och utkomst, hvilka, meråndels vanlottade och utan annan tillgång ån den forvärfvade, vanligen till något mindre lönande yrke inskränkta arbetsförmågan, sakna det förlag och den grad af verksamhet, som ett befaradt intrång i de egentlige Handtverkerierne skulle förutsätta.