Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För den händelse, Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet sålunda föreslagit; så och på det att den nya pensions-inrättningen icke genast vid början af sin verksamhet må nödsakas öfvertaga en mängd pensioner och i följd deraf ökade förvaltningsbestyr, får Utskottet, som från fullmägtige emottagit serskild framställning i afseende på de uti Banko-reglementets 7:de artikel upptagne „Anordningar vtum sfafx, deröfver utlåtande framdeles kommer att till Rikets Ständer afgifvas, nu inskränka sig trll följande förslag: 3:o att med utgifuingen af de anslag, som dels, enligt 223 § i Bankoreglementet, redan äro beviljade, samt dels vid denne riksdag komma att till stadfästelse hos Rikets Ständer anmälas, och hvilka, med ett belopp af 1881 r:dr 32 sk. banko, Utskottet vid beräknande af tillgångarne å , fullmägtiges dispositions-räkning tagit i betraktande, må förhållas på sätt hittills egt rum; samt 4:o Banko-Utskottets Memorial, A: o 36. 5 4:o att den fullmägtige hittills medgifva rättighet, att till behöfvande enkor och barn efter tjenstemän och betjente vid Banko-diskonten, Läne-kontoren samt Tumba bruk från fullmägtiges dispositions-räkning anordna gratifikationer, måtte med utgången af innevarande år upphöra. Stockholm den 22 April 1851. Reservation af herr K. A. Ahngren: „Emot Utskottets förslag får jag mig reservera. Sedan Utskottet först tillstyrkt att utgå från Banken en icke obetydlig summa till bildandet af en pensions-fond för enkor och barn efter tjenstemän vid Banko-diskontverket, Låne-kontoren samt Tumba bruk, föreslår Utskottet vidare, att samma pensions-fond skall från Banker* erhålla ett årligt tillskott, som dock högst årligen skulle få uppgå till 600 r:dr banko.
I det vi nu stanna här, tillägga vi blott, att våra läsare böra anse denna vår framställning såsom endast en orienterande inledning till det vigtiga ämnet, hvaruti vi uti nästa häfte skola meddela en utförligare afhandling, författad för » Dagens krönika » af den framstående engelska skriftställarinnan Miss Helen Zimmern, till sina sympatier lierad med Georg Brändes och med Edmund W. Gosse, hvilken sistnämnde engelske författare genom denna acqvi-sition fört oss närmare vårt önskningsmål, att kunna meddela regelbundna originalbidrag icke blott från Skandinavien, utan äfven från de stora kulturländerna. A. W. A. Anekdoter och karaktersdrag. Sommarbilder från Skåne för 50 år sedan. I bref till sin hustru, befintligt i k. bibliotekets samlingar, dateradt Kjöbenhavn den 23 juli 1831, gifver skalden C. F. Dahlgren åtskilliga ganska målande skildringar af lifvet och förhållandena i den sydsvenska provinsen, hvarur vi meddela följande utdrag: — Från Stensnäs * i Blekinge fortsatte jag min tur första dagen till Kristianstad, en någorlunda bygd stad, men i den otrefligaste, sumpiga och mest oländiga mark, jag kan tänka mig en stad kunna ligga. Den är bygd ett stycke från hafvet, men omfluten af grafvar med grönt stillastående vatten, halfva träsk. På de öfriga sidorna är nejden obeskrifligt fruktbar; så långt ögat ser, upptäcker det endast bördiga fält. Fruktbarheten synes vara i hänseende till jorden förträfflig. Knappast var jag hunnen till nämnda stad och kungl. fästning, förr än jag af tvänne grosshandlare inbjöds till en s. k. restauration till afton, den likaste som fans, men som var usel och dyr. Ibland annat förekom å matsedeln bär och mjölk, ä 16 sk. portionen; kom allt omkring, när jag fick det, så var det krusbär med litet mjölk på. Sockret på bordet förvarades icke i en ask, utan i en liten flaska med silfverlock och hål på, en sådan vi nyttja för peppar, och de få fattiga kornen voro derinom så stora, att intet grand socker var möjligt att få. Hela förrådet var ej heller större än hvad en fingerborg kan rymma.
Mimerdottern och hennes ljuse, fagre son skulle skiftevis fara genom underjordens östra hästdörrar upp på himmelen och återvända genom dess portar i väster, där aftonrodnadens herre, Billing, fick sig land anvisadt. Dags char infattades med ädelstenar. Hans häst heter Skinfaxe (»den med skinande mank»). Natts häst heter Rimfaxe (»den med rim-mank»). Om dagen betar han underjordsfältens gräs, beströdt med honungsdagg, som faller från Yggdrasils nedersta, rikt lummiga grenknippa. Fördenskull tuggar han under färden en fradga, som, när den om morgonen droppar från hans mule, blir till en äringsgifvande dagg, befruktande jordens dalar. Med Lodur hade Natt två sköna barn, Måne och Sol, om hvilka var å makternas rådstämma beslutadt, att de skulle föra öfver himmelen de af eld och guld smidda charer, som tillvärkats i underjordssmedjorna för att lysa världen. Sinnrika inrättningar voro af urtidskonstnärerna uppfunna, för att skydda soldisen, när hon åker, mot charens brännande strålar, och för att svalka hästarne, som draga den. Soldisens skydd är en vid charen fästad sköld, som heter Svalin. Fölle han bort, skulle soldisen förbrännas och charen från sin väg störta ned mot jorden och antända den. Å hästarnes remtyg är under deras bogar fästad en inrättning, som blåser svalka öfver dem. Hästarne heta Arvak (»den tidigt vakne») och Allsvinn (»den mycket raske»). På Arvaks öron och Allsvinns hofvar ristade naturvärkmästarne goda runor. Af Ymers benbyggnad bildade makterna jordens bärg. Af hans kött, som var mättadt med Audumlas näringsrika safter, beslöt man göra fruktbärande mull och utbreda den öfver Midgards kala stenmarker. VÄRLDSKVARNEN. För detta ändamål – och äfven för andra – byggde urtidskonstnärerna en ofantlig kvarn, Grotte. »Skärens kvarn», »stormarnes kvarn» kallas hon äfven.
Hvad hans ärende egentligen var, vet jag ej; kanske att få en bakhshish, men den uteblef. Derefter kom Köhler, följd af Turk-janitscharen, som dock snart gick bort och lemnade oss på tu man hand. Köhler är i allmänhet en högst hygglig ung man, i hvars sällskap man finner sig ganska väl. Begaf mig på morgonen till Bet el kadi och bokhandeln, der jag anmodade en man att afskrifva åt mig katalogen på alla de böcker, som blifvit tryckta i Bolak. Oaktadt allt mitt krångel att han skulle bestämma priset derpå och allt gräl derom, var det mig omöjligt att få honom dertill, det skulle allt få bero på mitt godtycke. Derefter tog jag samma åsna, som förut fört mig fram och tillbaka hit, och begaf mig till Shubra, der pashans palats finnes, med den omringande trädgården vid stranden af Nilen. Jag hade krångel att slippa in, dock lyckades det mig slutligen och jag vandrade omkring ungefär en timmas tid i trädgården, som är utomordentligt vacker, anlaggd i orientalisk smak, halft liknande en från "Tusen och en natt." Isynnerhet behagade mig den stora Fiskijeh, som här var anlaggd, äfvensom pavillonen rundt deromkring, med marmorgolf och frescomålningar i taken af Europeiska målare. Träden hängde fulla af pomeranser och apelsiner, och en af trädgårdsfolket gaf mig förstulet en Frankisk pomerans, som var ypperlig; en annan gaf mig 2 rosor i knopp, naturligtvis för en bakhshish. Det hela var af stort intresse och vackert, ehuru jag ändå önskat mera orientaliskt i den och gerna sett det lilla af Europeisk smak, som inmängt sig, vara borta. Min gamle åsnedrifvare, ehuru ganska treflig, var dock ej att jemföra med min gamle Ahmad, som jag förgäfves sökt på morgonen. Efter qvällsvarden, d.v.s. middagen, begaf jag mig till Murad effendi, som är min nära granne och blef sittande hos honom hela aftonen. Jag är särdeles i valet och qvalet huru jag skall göra, följa med honom till öfra Egypten eller stanna här.
Genom nådig remiss anbefaldt afgifva underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers, jemlikt bilagde transsumt af deras berättelse, gjorda anmärkning, att Öfver-intendents-embetets, årliga gratifikations-anslag blifvit redovisadt uti Embetets expensmedels-räkning, får Ofver-intendents-embetet i underdånighet anmäla, att, då gratifikations-anslaget till en del utgör ersättning för de förut varande ljuspenningarne, och dessa, enligt det af Kongl. Maj:t den 14 November 1842 nådigst fastställda formulär för expensmedels-räkningarne, skolat uti sistnämnda räkning redovisas, enahanda redovisningssätt af Embetet ansetts, i saknad af annan föreskrift, böra äfven för mefberörda anslag iakttagas; men, då anmärkning nu blifvit häremot framställd, har Embetet för afsigt att för framtiden redovisa gratifikations-anslaget på enahanda sätt som de å Embetets stat uppförde löner och arfvoden. Stockholm den 27 November 1860. G. SÖDERBERG. C. F. Smerling. Öfver-rtirektöreiis vid Laadtmäteri-koiitoict underdåniga utlåtande öfver 1860 års Revisorers anmärkning vid Gen eralländtmäteri-köntorets expensmedelsräkning. Underdånigste utlåtande. Sedan Rikets Ständers Revisorer, i den 15 sistlidne Oktober afgifven underdånig berättelse om verkställd granskning af stats-verkets samt andra, af allmänna medel bestående, fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1858, med uppgift, att, vid granskning af expensmedels-räkningarne, utgifterna för vissa uppgifna Verk befunnits uppgå till vissa, af Rikets Ständers Revisorer likaledes uppgifna belopp, deribland för General-ländtmäteri-kontoret:
” Hvilket allt Högloft. Ridderskapets och Adelns närmare upplysta ornpröfvande öf* verlemnas, och om fastställelse hvarå Högloft. Ridderskapet och Ådeln, jemlikt Rid* dårhus Ordningens 52 §, torda hos Kongl. Majit V. 2. Den 27.Juli e. m. *3^9 Maj:t underdånigst gora anhållan. Stockholm den 24 Juli 1815. Pä RiddarhusUtskottets vägnar. Joriri G. OXENSTJERNA. * G. Marcks v. Wurtemberg-. Likaledes lades pä Bordet följande från Utskotten inkomne Betänkanden och Memorial: 1:0 Från OeeonomieUtskoltet af den 24 Juli, angående förklaring eller ändring af 5 §. uti Kongl. Förordningen angående 'Stängselskyldigheten af den 9 Februari 1802. Utskottet tillstyrker att den ifrågavarande motionen, jemte Utskottets deröfver fällda gemensamma omdöme, måtte öfverlemnas till de Herrar Cotnnritterade, som blifvit förordnade till -öfverseende af nu gällande Enskiftes o-ch Storskiftes Författningar, samt att Kongl. Maj:t täcktes i Nåder anbefalla dem, att med förslag till nödiga ändringar och förbättringar uti Förordningen om Stängselskyldigheten i underdånighet inkomma. Ridd. oAd, Fröt. 167. 168. »33o Den 57 Juli e. nt. 2:o Fran OeconomieUtskottet, af den 2/f Julii i anledning af anmärkningarna vid Utskottets Betänkande om Batsmansförduhblingens återställande.
Den blifvande skjuts-inrättningen skulle naturligtvis sä ställas, att intet binder kunde möta kör resandes fortkomst, oeb bästarnes antal skulls bestämmas efter det närvarande bebokvet, sä att antingen blntrepreneuren ensam skulle balla det ei forderliga antalet bästar oeb skjuts-karlar eller skulle närbelägna bemma» dervid bit!ada. I förra kallet skulle ett bögst betydligt antal bästar underbällas endast kör skjutsnings-ändamäl, men ulan möjligbet att dem pä annat sätt begagna ds tider, dä resande mindre kardas, under det de körut skjutssk)ddige bemmanen mäste, dels kör jordbrukets bedrifvande, dels för den ännu åliggande krono-skjutsen, underbälla nära nog lika antal bästar, som förut, ut-n jemn sysselsättning oeb utan den inkomst, som skjutsningen bittills medfört. boder skulle i orten anskakki-s oeb bemmanens tillgångar kor egna bebokalltsa minskas, llvarakjordbiuket kumle komma att lida lika mycket, som ak den ökverklagade skjulsningen in natura. I samma mon, soin ett större antal bästar komme att vid 6ästgikvgre-gärdaims underbällas, skulle oek ett större anta! skjutskarlar der antagas, bvartill naturligtvis zmgre personer, såsom mindre kostsamma, oell till andra förrättningar »lindre användbara, bukvudsakligen komme att begagnas. Dessa skulle uteslutande egna sig ät skjulsnings-best^ret, oeb derigenom ännu mera utsättas lör det ökveiklagade moraliska förderfvet, än de, som, under nu varande körbällanden, blott tidtals lian de skjutssk^Idige bein - /7o/-0.^ä/o?r lV.o 27. 17 liemmanen', inkinna 8,^ vill Lä8d»isvar6-gärdarne, men de88emellan e»na 8iA äd jurdlir.nlied8 8) 88l,-l8äU,iin^ai'. 1 8enare sallat slinlle lie nä.
Då kostnaden för sagde våglängds anläggande upploges i öfverensstämmelse med den för norra hanan beräknade anläggnings-kostnad, eller 700,000 R:dr Runt för hvarje mil, utgjorde således den besparing, sorn i nu förutsatta fall uppkomme för Staten, icke mindre än 8,575,000 Hulr. Om nu den påräknade ansenliga trafiken mellan Östergötland, Södermanland och Nerike, för hvars befrämjande Jernvägs-kommiltcen fö resin gil anläggningen af en särskild, icke långt från Iljelmarens strand gående, statsbana från Örebro till Katrineholm, knöde, utan en dylik banas anläggning, med blott en mils omväg föras tili Örebro, öfver Hallsberg, på vestra stambanan sedan denna blifvit lagd söder om Mälaren, och om kostnaden för en jernväg mellan sistnämnde hänne ställen inberäknades i den anläggnings-kostnad, som för jernvägen mellan Örebro och Askersund fordrades, skulle, till följd af vestra stambanans ledning söder om Mälaren, nyssnämnde särskilda, 6ij mil långa, statsbana från Örebro (ill Katrineholm blifva öfverflödig och alltså den för densamma lill 4,086,227 R:dr beräknade kostnad kunna helt och hållet besparas Följaktligen skulle, genom vestra banans förläggning söder om 'Mälaren, Staten beredas en besparing ej allenast af ett sammanlagdi b.vggnads-kapital ä mer än 12.1 millioner R:dr R:ml, ulan ock af aila framtida utgifter till bestridande af de med 12’ mils jernväg förenade driftoch un> derhålls-kostnader.
Då, eller hvad antagas kunde, redan påbörjade jernvägsanläggningar från Berliner-Steltiner—banan till Stralsund och från Köpenhamn till Helsingör blifva för tra - 6 Stats-Utskcitsts Utlåtande N:o 88. fik upplåtne. den förra under innevarande år och den sednare åtminstone år i864, tunnes äfven häruti ett ytterligare skäl för befrämjande af nu ifrågavarande jernvägsförbindelser. Särskilda banor till Helsingborg och till Landskrona, hvar för sig ledande direkte till Eslöf, borde emellertid, med afseende å dessa städers läge, icke rimligtvis komma till utförande, ulan ausåg Kongl. Majit dessa banors förening vid lämplig punkt, som efter närmare pröfning af förhållandena kunde bestämmas, böra utgöra ett vilkor för deras understödjande med allmänna medel. Med ledning af ingifna kostnadsförslag kunde med säkerhet antagas, att en jernväg af lika spårvidd med stambanan, om än med något mindre kostsamt byggnadssätt, än det derå använda, kan i lämplig sträckning utföras med omkring 3,450,000 Riksdaler. Kostnaden för Ystads-banan, med samma spårvidd men med svagare konstruktion, uppginge, på sätt förut är anmärkt, till 3,682,000 Riksdaler, hvilket belopp dock skulle med 300,000 Riksdaler minskas, derest, efter träffad öfverenskommelse, Statens godsoch passagerare-vagnar finge begagnas, och särskild reparationsverkstad derigenom blefve obehöflig. På grund af nu anförda förhållanden har Kongl. Majit väl funnit, att dessa jernvägsanläggningar, som i längd innehålla tillsammans omkring 13 mil, och genom hvilka, i förening med den redan befintliga södra stambanan, ett väl ordnadt jernvägssystem inom Malmöhus län skulle komma till stånd, borde med statsbidrag understödjas, men att det bidrag, som kan varda beviljadt, icke bör lemnäs utan återbelalningsskyldighet; äfvensom Kongl. Majit icke ansett af Statens fördel påkalladt eller för öfrigt gagnande, att Staten för sitt bidrag skulle såsom delegare i företagen ingå. Kongl.
Gommissarie-beställning i Banken; se Banco-Commissarier Communal-Styrelse, om bildandet deraf , , , , , Svar på aterremiss ,,,,, Sammanjemknings-förslag ,,, Svar på återremiss ,,,,, Communicationer, lättade, angående; se Anslag fö en gång, g) Concurslagen den 12 Mars 1830, om ändringar 2 Cap. 30 §., 5 Cap. 67, 68 och 8 ^§. samt ^8 Cap. 132 §. ,,> Svar på aterremiss ,,,, Kongl. Maj:ts Kådiga Svar i afse ende a 68 , om upphäfvande af 50 §.; se Bysatt ning. „ om förklaring af 88 §. Concurs-lagen Kongl. Maj:ts Kådiga Svar , , , Concursmäl, om cbarteringar af handlingar der uti Svar pä aterremiss , , , , , , , se Motioner. Constantinopel, anslag för Beskickningen derstädes se Handelsoch Sjöfarts-fonden. Consulad-Stadga, om utfärdande af ny , , , , Svar på återremiss >>,,,* se Motioner. Cohsulat-Districten, otn förändrad reglering af desamma samt om utfärdande af en ConsuladStadga Svar pa återremiss ,,,,,, Consuler m. fl., på och utom Barbaresk-kusten, aflöning till; se Handelsoch Sjöfarts-fonden. Contra si g nation, om Föredragandes i Stats-Rådet vägran dertill å Konungens Beslut; se 38 §. Regerings-Formen. V 40 v 41 • V 40 V 41 b. V 41 PresteS tå ndet. b. a. a. 40 b. i 40 . a. y 41 . V* 40 b. V 41 å.
Raabs motion ang:de legorättens uphörande var föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, har Hr Bildt försvarat det nuvande systemet håde i socialt och militäriskt hänseende. Beträffande den sociala nyttan af legningens bibehållande, är jag af samma mening som nämnde ledamot. Jag tror nemi. att legorättighetens bibehållande ej allenast är nyttig utan äfven nödvändig i ett samhälle, som framskridit i industrielt afseende, som står på de Europeiska staternas närvaride ståndpunkt i jordbruk, handel och näringar. Men Jegorättigheten i sådane samhällen finues ej, såsom Hr Stjernsvärd yttrat, såsom en förmån för den rike; nej, den rike bör och skall liksom hvarje annan medborgare gifva sina krafter och sitt blod åt fäderneslandet och för den rikes skuld vore jag den sista som skulle yrka på legorättighet. Det är för den obemedlades skuld som denna rättighet hör finnas, för den skuld, som mäste använda sin tid och sina krafter fär vinnande af sin närvaride och framtida bergning. Det lärer nemi. icke kunna bestridas, att flera fall kunna inträffa, dä en obemedlad persons framtid skadas derigenom att, i och för beväringspligtens personliga fullgörande, hans bana blifver under en del af året afbruten. T. ex. en person, som egnat sig åt sjömansyrket, kan icke gå lill sjös det året, derföre att han måste exercera; en verkmästare kan icke få plats på en verkstad, derföre att hans arbete måste afbrytas genom nämnde vapenöfning och hans husbonde genom denna frånvaro lider betydligt o. s. v. Således anser jag legorätten i våra nuvande Europeiska samhällen vara icke allenast nyttig utan äfven nödvändig. Hvad deremot den militäriska sidan af saken beträffar, är jag af olika tanke med Hr Bildt. Hans hufvudskäl för legorättens bibehållande är, att Svenska truppernas fåtaliga kadrer derigenom skulle få en förstärkning af exercerade och disciplinerade soldater.
Om nemligen fordringen i rattan tid angifves hos domare eller Konungens Befallningshafvande, och det sedan kan bevisas, att förskrifningen varit utgifven; så bör fordringen åtminstone då kunna utbekommas, när den crkänncs icke vara betalt. II. St. Just. OmOudsm. Emb-Berättelse för är 7851. ^ — 106 — fall icke tydligen uttryckt sin mening, och derföre ej heller blifvit i enlighet dermed förstådd och tillämpad. Till missförståndets afhjelpande skulle då erfordras följande ändring i Utsökningsbalkens 4 kap. 4 §: »ställd å någon viss man», med lof att låta den komma i annars hand, och har borgenären den till annan öfverlåtit; »vare lag samma». — (Af Rikets Ständer har beslut om en sådan ändring redan vid 1840 års riksdag blifvit fattadt, men af Kongl. Majit då icke antaget.) När förskrifning, skuldsedel, skuldförbindelse af hvad beskaffenhet som helst, blifvit af långifvaren pantsatt för någon af honom utgifven förbindelse; nr den pantsatta handlingen derigenom i visst afseende öfverlåten; och fråga blir, med hvad vilkor utgifvaren kan förpligtas att inlösa den, sedan pantsättaren kommit i konkurstillstånd. Det är klart, att om utgifvaren härtill förpligtas, utan att panthalvarens fordran hos långifvaren bevakas, den pantsatta förskrifningen derigenom blir använd till gäldande af en fordran, hvars giltighet i konkursen ej är bekräftad med borgenärsed. Således blottställes då konkursmassan för förlust; men äfven den pantsatta förskrifningens utgifvare kan förlora; ty om han för egen fordran i konkursen äger qvittningsrätt, hvilken bör gälla emot den pantsatta handlingen; så komme han i åtnjutande af denna qvittningsrätt, i fall samina handling, för underlåten bevakning af panthafvarens fordran, förklarades konkursmassan tillhöra.
Ofverskotten å ineranämnde års statsinkomster be slego sig lill ej mindre än » » 2,016,998: 16. 4. De utgifter, sorn å dessa öfverskott blifvit anvisade och uti ifrågavarande liqvid Riksgälds-kontoret påförda, utgjorde » » 26,197: 34. 3. samt den statsverket, jemlikt Rikets( Ständers vid 1850 och 1851 års riksdag fattade beslut, tillkommande ersättning af Riksgälds-kontoret för utbetalningar utaf de såsom begrafningsbjelps eller nådårs-besparing, skedda löne-innehållningar » » 17,386: 21. 9. Med inberäkning af influten afbetalning, 301 R:dr 44 sk. 11 r:st, å det lån, som beviljats staden Gustavias invånare efter der år 1852 inträffad eldsvåda, har den till Riksgälds-kontoret från Kongl. Stats-kontoret öfverlemnade behållning af 1854 års öfverskolts-rnedel uppgått till . R:dr B:ko 1,432,578: 32. 7. af hvilken summa Riksgälds-kontoret erhållit i Mars 1856 R:dr 1,000,000: i Juli », » 400,000: i December » 32,578: 32. 7. so Stats-Utskottels Utlåtande JTJ 39. 19:o. Angående de för neutralitetens upprätthållande samt utomordentliga försvarsanstalter anvisade kreditiv-summor. (Rev. ber. sidd. 65—66.) På sätt Fullmäktige i sin vid innevarande riksdags början algifna berättelse, sid. 33, uppgifvit, bar den, vid 1855 års stats-revision, i Riksgälds-kontoret innestående summan, 100,000 R:dr, utaf det särskilda kreditiv å 2,500,000 R:dr, allt Banko, hvilket Rikets sednast' församlade
De Ledamöter af förstbemälde 2ine Riks-Slånd, hvilka yrkat återremiss å Betänkandet, hafva, med åberopande af Herr Biskopen Doctor Hedrens afgifne reservation, hufvudsakligen anfört: att, då till afbetalning å den skuld, hvaruti Kammar-Rätts-Rådet Lindbergtill följd af Hoflings balance bos Stats-Verket, häftar, all gäldenärens lösa egendom blifvit utmätt, och någon annan tillgång till den återstående gäldens liqviderande icke funnes, än Kammar-Rätts-Rådets lön, hvilken knappast vore tillräcklig för dess eget och en talrik familjs underhåll, det icke syntes med billighet öfverensstämmande att, genom en sträng tillämpning af Kongl. Majrts uti balance-målet meddelde Utslag, bereda en verksam och i sina öfriga tjenste-förhållanden oförvitlig embetsmans undergång; att, i anseende till Kammar-Rätts-Rådet Lindbergs framskridna ålder, det vore föga sannolikt, att Staten, äfven med begagnande af gäldenärens enda öfriga tillgång, kunde för sin återstående fordran erhålla godtgörelse; att den gäldenären åliggande betalningsskyldighet icke vore en följd af någon å hans sida begången förbrytelse, utan endast af bristande tillsyn å en underlydande uppbördsmans förvaltning, en försummelse, som, i betragtande af den stora svårigheten att kunna controllera hvarje Kronofogdes uppbörds-redovisning, torde förtjena något öfverseende, samt att Kammar-Rätts-Rådet Lindbergs i allmänhet förtjenstfull» bestridande af Lands-Kamererare-befattningen i arne serskilde Län redan tillförne blifvit vitsordad, då Rikets Ständer beviljat Kammar-Rätts-Rådet eftergift af dess ansvarsförbindelse, i och för en af Lands-Secreteraren Kleman vållad balance. Stats-Utskottets Memorial, N.o 237 och Utlåtande, 238. 17