Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föreslagen utredning öfver Riksens St Mert Bank den 1 J annar ii 1824- Dess Passiva. 1:0 Bancooch RiksgäldsSedelstocken samt skulder på löpande räkning, enligt förmodadt belopp, den 31 December 1823» B co R dr 30,000,000 3:0 LåneBanco Capitaler med den tillökning, ett ändradt Liqvideringssätt af fromma stiftelsers fordringar medförer, RealisationsObligationer, Obligationer för inlemnadt Silfver, förslagsvis 1,500,00a 3:0 Fond för Stora Creditivet 1,500,000 4:0 Fond för ett Creditiv för Riks gäldsContoiret 500,000 Summa Banco R:dr 33,500,000 Dess Activa. 1:0 Befintlig SilfverFond, 4,700,000 R:dr efter 5-281/0 ass per Rsdr Silfver B:o R;dr 11,750,000*) Transport 11,750,000 *) Bankens reela fond, inberäknadt Kopparmyntet, är här upptagit i Banco 45o,ooo R;dr min - Den 6 Martil.
Låtom oss, såsom det höfves ett lands lagstiftare, sjelfva föregå med föredömen af fördragsamhet mot olika tänkande, och för öfrigt hoppas, att, med en stigande bildning, den personliga smädelsen skall, om icke tystna, dock snart komma att intaga endast den plats den förtjenar: att den skall öfverlemnas åt: det verksammaste af alla straffmedel, det allmänna föraktet och glömskan. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Ehuru till det mesta förekommen af den talare, Hr Gripenstedt, som, tillhörande StatsRådet, förut yttrat sig, hoppas jag likväl, att R. o. Ad. icke anser otillbörligt, att äfven jag, som biträdt det framlagda förslaget, söker med några ord förklara anledningen dertill, särdeles som här har fällts många härda ord emot detsamma, och talats om motiver, hvilka man i sanning icke borde förutsätta hos personer, som man tilltrodde äfven blott en ringa: grad af omdöme. Man behöfver icke hafva mycket gjort sig reda för Sveriges politiska ställning och de medel till sjelfbevarelse, hvaröfver det har att disponera, för att hafva för sig kommit till den öfvertygelse, att man icke utan att äfventyra så väl det ena som det andra, har kunnat vilja ifrågasätta någon sådan åtgärd, hvarigenom Svenska folket skulle beröfvas tryckfriheten. Det vore, skulle jag tro, att beneda landets egen ofärd, derigenom således Regeringen, ej heller skulle kunna på en. dylik åtgärd något vinna. Man borde också, blott af denna anledn. icke kunna antaga, att ett så beskaffadt syfte legat till Den 13 December f. m. 62!) grund för förslaget och att sä ej eller varit förhållandet, ådagalägger jemväl detsammas innehåll. Uti det nya förslaget till redaktion af 8(5 § R.eg.F:n har Regeringen genom fullständigande af de föreskrifter, som röra sjelfva tryckfrihetens konstitutiva delar och tilläggande af sådane bestämmelser, som kunna tjena till dess betryggande, sökt bereda densamma den säkerhet, som alla önska att den måtte åtnjuta.
Snustillverkningen deremot blifvit förökad från 1,000,000 © till 1,280,000: och sluteligen, att Engelska LäderFabrikerne blifvit ökade från 60 st. till 81, samt beredningen af hudar från 17,800 till 22,5oo, och af skinn från i4.5oo till 23,200. Af dessa Utdrag kan inhämtas: att tillverkningen icke alltid får bedömmas, på sätt Herr von Hartmansdorff gjort, efter Fabrikernes och arbetarnes antal, emedan tillverkningsqvantiteten hufvudsakligen beror af machiuerier och förbättrade inrättningar, hvilken omständighet icke bör glömmas af dem, som åberopa Engelska Fabriksväsendet: att KlädesFabrikerna, med lillgodonjutande af ett oupphörligt Prohibitif-Systéme, ännu stå qvar på samma punkt som för nära 5o år sedan, och, genom deras ringa tillverkning af circa 4°°>ooo alnar årligen, lemna en rik skörd åt lurendrejaren, genom fyllandet af årliga klädesbehofvet, hvilket troligen uppgår till 1,000,000 alnar om året. Att skillnaden emellan behofvet och hvad som tillverkas, utan svårighet fylles genom lurendrejeri, derom kan hvarje tviflare skaffa sig säker underrättelse hos många af Svenska Städernas Handlande i allmänhet, samt Stockholms Skräddare i syn - Den 3o December f. m. 321 nerhet. Ytterligare är genom nämnde Tabeller upplyst, att tillåten införsel af fint bomullsgarn och diverse bomulls väfnader ingalunda minskat tillverkningen vid Svenska Bomullsspinnerier och Fabriker; tvärtom hafva desse så väl, som Sockerbruken och LäderFabrikerna varit i jämnt tilltagande.
Ni-jäerircLxcrr ocl» ^äelnr 0eijLM»rsr5 vlznrr 6ronsteckt. 8or§3re-^rAnästr I.eäLmZrer5 vZxanr Ivibsa Wallia. k! Njzv^röixkrelie-Zllnb/l. 8tsnk»mmsr. 8on<ie-8tIr;- <jers I^eäLmöterr Jolr. blaza. Wetsto^. T. Vxpiro >105 8»!Nl»r, kl!c,-5r!näeo ä. rj Oc»»d. izrv. Wördsamt Memorial. ill Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utkottet har det Hederwärda Bonde-Ständet reLitterat Riksdagsmannen Tufve Larssons frän Christianstads Län Memorial, angäende förstärknings Manskapets utgörande, samt Hans Hanssons, ifrän Dalarne, i anledning deraf Bihang, III. B. N.o 9, iv. till 68 Den 11 October. Den 11 October. 67 kill Bonde »Ständets Protocoll afgifne Anfö. rande. Tufwe Larssons Memorial innehäller, att af anförde skäl Förstärknings Manskapet ej borde utgä till större antal än 25,000 Man; att ven wid förre Riksdagen beslutne Rotering af oroterad jord, ofördröjligen julle sättas i »verkställighet, hwarom förbehäll i RiksdagsBeflutet nu borde införas, samt att Riksens Ständer julle hos Kongl. Mast i underdänig. het anhälla, att Kongl. Mast täkteS n»d den. na Riksdag gifwa Ständerne del af de anstal. ter, som Kongl. Mast redan i Räder torde hafwa widtagit i afseende pä sistnämnde angelägna omständighet.
Ian ej förest älla mig, att Uppbördsmannen vinner något annat; genom den Skattskyldiges personliga insta!lel~ se, än ypplysning deram, att denne icke kan betala* Jag skall dock förmoda, att utebljfvande ifrån stämman upplyser alldeles datsamma; och om, till ytterligare ordning, en viss tid utsattes till exempel klockan 12 å dagen, efter hvars förlopp den Skattskyldige ausåges icke hafva sig inställt, behöfde icke Uppbördsman*? nen försumma sin tid genom yäntning, eller den Skattskyldige genom personlig inställelse, Hvartill skulle då pligten tjena, om icke för att lägga sten på bördas* Herr Ribbing: Visserligen vöre det erf genväg, att slippa betala sina utskylder derigenom, att man icke inställde sig vid Upp-? börds-stämman, och alltså ansåges vara oförmögen aft desamma erlägga. Men detta kan emedlerrid icke vara händelsen här* då fråga egenteligen är pm Hemmans-egares räntor, och alldeles icke om fattige personer, sådane, sorn senare delen af Betänkandet omtalar. Herr Jåunck af Rosenskjöld > Eberhard: Onf jag icke hört galet, hvad Herr Bibbing nyss yttrade, så är hans tanka, att utmätningskostnaden icke besalas af den, sorn blir tvungen att erlägga sina Skatte-restantier, Jag kan dock intyga , att medellöse Torpare fått* i och för Den 3° September f. rri‘ dylik omkostnad betala större summa, än dpn man hos deni utsökt. För min del tillstyrker jag sälecjas bifall till Fetänkandet, Herr Grefven och LandtMarskalken gjorda propositiotj till bifall af Fevillningsoch Oeconomie-Utskottens förevarande Utlåtande; hvilr jlten proposition med Ja besvarades.
Kos Xrmtelige »rilc,-8t1ncksn <teo r oaobek Wördsamt Memorial. -)frän samtelige de Respectiwe Riks Ständen har till Stats-Utffottet bllfwit remitterad Kongl. Maj.ts Nädiga Proposition af den 14 i denne mänad, hwarmedelst, till befrämjande af Ar. meens rörlighet och tjenstbarhet samt pä det Fäderneslandets Förswarare mä äga hoppet, att efter redligt fyllda pligter, wara tryggade Åtminstone för nöd och uselhet, Kongl. Majit i Räder föreflär Riksens Ständer att en Sum. ma, som för det närwarande skulle kunna inskränkas till 5 a 6000 R:dr ärligen, mä ä Stat uppföras, för att af Kongl Maj:l wi. dare anwändas till Pensioner ät sädane Office, rare och Under-Officerare, hwilka af undfängne blesiurer under de senast förflutne s:ne Krigen,- äro till tjenstgöring oförmögne och wid erhällande afsked sakna nödig bergning. StatS. Den 29 September. 147 Stats' Utskottet har, med den könsta af deltagande, som detta ömma och angelägna ämne sörtjenar, tagit detsamma i noga öfwerwägande. Den storsta rättwisa fordrar, att den, som tappert stridt för ett kärt FädekneS. iand, den, som frän krigets mödor och faror återkommit uturständsatt att fullfölja den wärdiga bana, pä hwilken han sig uppoffrat, emotkages af ett erkänsamt Samhälle, om icke med högre belöningar, ätminstone med en för säkrad nödtorftig bergning för de äterstäende dagarne af sin lefnad, hwilken ofta icke är för h.nom annat än en läng kedja af smärtor och lidand..
Vid jemförelse emellan uppgifterna i Prestmannens nu afgifna förklaring och hans förrberörde einbetsbetyg, kunde visserligen påminnas, att detta betyg, efter dess ordalydelse, icke, hvad anginge tilldragelsen i kyrkan, utmärkte det förhållande, sorn i förklaringen beskrefves: att hvad egentligen i anledning af betygets innehåll blifvit anmärkt, eller dess författares antydda föreställning, att den vid tillfället rusige fångens motsträfvighet och den förargelse, han derigenom åstadkommit, utgjort enda hindret emot kyrkopliktens verkställighet, icke ens vore i förklaringen uttryckligen motsagdt; och att, i all händelse, embetsbetyget, såsom en offentlig handling betraktadt, borde utgöra grunden för bedömande af dess utgifvares åtgärd och öfvertygelse, ehuru det sedermera blifvit af honom sjelf i märklig mån jäfvadt. Men om man än ville antaga, att förloppet varit sådant, som i förklaringen uppgåfves, syntes det ändock, som vore icke derigenom alla anledningar till anmärkning i målet undanröjda. När sakfälld person, på sätt här inträffat, efter föregången beredelse inställdes i kyrka till undergående af uppenbar kyrkoplikt, skedde detta icke utan att dessförinnan anmälan derom gjordes hos tjenstförrättande Prestmannen, hvilken ägde förordna om allt hvad till gudstjensten hörde och i följd deraf äfven meddela tillåtelse till kyrkopliktens verkställighet. Af honom i synnerhet måste denna offentliga botöfning betraktas ifrån dess ursprungliga och andeliga synpunkt, eller såsom ett medel för förbrytaren att, genom offentligt erkännande af sitt brott och ånger deröfver, vinna försoning med Gud och församlingen. Ehuru dertill i föreskrifven ordning beredd, kunde likväl förbrytaren, särdeles om emellan beredelsen och kyrkopliktens verkställighet någon tid förflutit, lätteligen hafva blifvit intagen af andra tankar och således behöfva, innan sitt inträde i kyrkan, ytterligare förmanas, på det att i — 57 — att försoningsakten måtte, obehindradt och enligt sin bestämmelse, för sig gå.
Hon hade nu lofvat bli hans och med honom dela försakelse och bekymmer. Under hennes glada, leende yta låg en djup, allvarligt tänkande kvinnosjäl, och fast och beslutsamt såg hon sitt kommande lif i ögonen. Han var en ung officer, tillhörande och uppvuxen i våra bästa aristokratiska kretsar. Duglig och arbetsam, stod han beredd att brottas med lifvet och att för hennes skull aftvinga det det bästa, det kunde gifva. Och han var van att brottas med omständigheterna. Under hans vistelse på Karlberg dog hans far och lämnade honom, mot förmodan, medellös, ensam utan någon att vänta hjälp af. Utan att tveka tog den unge officern anställning som simpel smed vid varfvet. Visst var det tröttsamt att stå med släggan hela dagen, och mer än en hånande blick och anmärkning fick han uppbära af de muskulösa, kraftiga smederna öfver herremannens brist på uthållighet. när en suck helt sakta drog genom björkedungen — Sorg där blef på Finlands kust, fallen var han, Saimas lust, hvita sagokungen. Aldrig mera vid hans hand barnen föras skulle emot undrens trollska land, emot drömmens kulle, aldrig mer med honom gå öfver sångens bölja blå Men så en dag kokade blodet öfver, och, gripande en slägga med hvar hand, höll han dem länge » på rak arm ». Det var ett karlatag, som de vana yrkessmederna ej kunde prestera; stå där uthålligt och tåligt hela dagen, det kunde de, men mäta sig med den öfvade gymnasten i ett dylikt kraftprof, det kunde de ej. Och från den stunden hade de aktning för hans styrka, hans personlighet hade redan vunnit dem, trots deras misstro mot öfverklassen. uti längtans julle. Icke till sin store vän mer i jubel komma, icke skåda gladt igen dessa ögon fromma, icke lyss till denna röst, som dem skänkt till ljuflig tröst ljung i sommarblomma. Måhända var det ögonblick, då han första gången lyfte sin månadslön, det stoltaste och lyckligaste i hans lif, och ännu står den stunden för honom omstrålad af minnets hela ungdomliga skimmer.
Ståndet denna Utskottets hemställan. 2:o Utskottets hemställan, att orden i nämnde moment: ”må, i enlighet med särskild stadga”, måtte utbytas mot orden: ”skall på det sätt och med de undantag, som bestämmas i särskild stadga”. Bifölls af Rorgare-Ståndet, med frånträdande af dess förut framställda anmärkningar i denna del. 3:o Utskottets hemställan, att til! slutet af den utaf Konstitutions-Utskottet föreslagna redaktion af meranämnde moment måtte läggas orden: ”och minst två beklädt domare-embete”. Med afslag å denna hemställan, vidblef Rorgare-Ståndet dess förut yttrade gemensamma tanke, att de sju män, sorni Konungen utnämnas till ledamöter i Regeringsrätten, böra hafva förut förvaltat civil beställning och minst tre bland dem beklädt domare-embete. 4:o Förslag, pag. 4, i Memorialet N:o 31, till förändrad lydelse af 21 § Regerings-formen, antogs att hvila till afgörande vid nästa Riksdag. 5:o Utskottets hemställan, om icke Rorgare-Ståndet ville låta förfalla dess anmärkning, att det föreslagna stadgandet i 2:a momentet af 24 § Regerings-formen, om De partements-chefs-rätt att i Regerings-rättens öfverläggningar deltaga, borde utgå. Afslogs, och vidblef Borgare-Ståndet dess förut såsom gemensam tanke yttrade sistberörde anmärkning. 6:o Prot-Utdrag den 9 Augusti 1854. 345 6:o Den hemställan, att Borgare-Ståndet måtte låta dess anmärkning, att 103 § Regerings-formen borde ändras så, att den deruti omförmälda Nämnd jemväl skulle afse Regerings-rättens ledamöter, förfalla. Afslogs äfven, jemte vidblifvande af Ståndets sist anförda förut yttrade gemensamma tanke.
Hos Hedervärda BondeStåndet har RiksdagsFullmagtigen från Malmöhus Län, Jon Jonsson, uti ingifvet Memorial anmält, huru» edes hans hemmavarande Committenter de sistförflutna ene åren måst, till sitt kännbara lidande, betala den Stockholms Stora Barnhus anslagne del af Kronobonden med 1 Rd. på hvarje Tunna Råg och Korn, samt 32 skilling B:co på Tunnan Hafra, utöfver Markegången; och, som detta Lösningspris skall öfverstigit Spannetnålens allmänna värde i orten, har Jon Jonsson hemställt och föreslagit, om icke vederbörande kunde tillåtas, att Eesv. ock Ekon. Utsk. fletcinkanden. antingen in natura lefverera ifrågavarande Kronotionde Spannemål till närmaste KronoMagazin inom Februari månads slut årligen, eller ock med penningar lösa densamma efter årligt Markegångspris och den stadgade förhöjningen, 16 skillingar för tunnan. Detta ärende har Hedervärda Ståndet remitterat till Höglofl. StatsUtskottet, som, uti meddeldt Utlåtande af den 5te sistlidne Mars, förklarat sig icke kunna detsamma till pröfning företaga, såsom innehållande ett ämne af Ekonomisk beskaffenhet, hvilket på sådan grund borde, i likhet med hvad vid 1815 års Riksdag blifvit iakttaget, af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet behandlas. Med anledning häraf har Motionen blifvit å nyo remitterad till detta Utskott, hvilket likväl «j fått emottaga sjelfva handlingarne förrän den röde dennes, och följaktligen icke heller förr än nu kunnat sitt utlåtande deröfver afgifva. Vid ärendets granskning befinnes, att uti alla de Förordningar och Kongl.
Jag skall visst blifva den siste, sorn yrkar en sådan; men här är icke fråga om något frånträdande, utan blott om en rättelse, och jag tror, att Hr Gr. o Landtm, är oförhindrad att framställa propos derom; hvarföre, och då jag lika med Gr. Gyldenstolpe linner, att en enkel återremiss icke torde vara lillfyllestgörande, jag förenar mig i begäran 0111 den propos., han föreslagit. Hr Dalman: Jag skall icke motsätta mig återremiss; men jag hemställer blott, om, då R. o. Ad., med afslag till Utsk:s betänk., bifallit K. M:s nåd. propos., och deruti icke nämnes ett enda ord om det vilkor, som nu är i fråga, det väl nu kan vara lagligt att förklara beslutet så, att man rent af bifaller, hvad man förut afslagit. Hr Hjärne, Harald: Jag påminner mig, att R. o. Ad. i fråga örn en annan voter:s-propos. återremitterat förslaget på den grund, att Utsk. missförstått ett Stånds beslut. I conscquens härmed yrkar jäg jemväl rättelse uti det ifrågavar. missförståndet, och kan, hvad sjelfva saken beträffar, icke föreställa mig, att R. o. Ad. skulle vilja, att anslagna medel icke i första rummet må få användas till dc angelägnaste behofven; hvarföre, och då iståndsättandet af Carlstens fästning, enligt min öfvertygelse, är af mera vigt ände fästningsbyggnader, hvartill anslag blifvit beviljadt, samt det således är angeläget, att åt K. M. medgifves rättighet att, i Den 26 November f. m. händelse af vägradt anslag till nämnde fästning, dertill använda någon del af det för andra fustningsbyggnader beviljade anslag, jag icke heller kan annat än tillstyrka den nödiga rättelsen. Frih. Cederström:
Att Protokoll, hållna hos Konungen Att protokoll, hållna hos Konungen i Ministeriella Ärenden och Commandoi Ministeriela Ärenden och kommandomål, eller Stats-Rådets Protokoll och mål, eller Stats-Rådets protokoll och Handlingar, eller Riks-Ståndens, eller handlingar, eller Riks-Ståndens, eller Hemliga Utskottets, eller Constitutions-UtRiksens Sliintlers Nämnders, eller Banko skottets rörande Stals-Rudet, eller Bankooch Riksgälds-Verkens, eller Revisorers och Riksgälds-Verkens, eller Bankooch öfver Bankooch Riksgälds-Verken, rö Stats-Utskoflens, eller Revisorers öfver rande samma Verks hemliga ärenden, Bankooch Riksgälds-Verken, rörande icke kunna till tryckning fordras, eller, samma Verks hemliga ärenden, icke kunutan vederhörandes tillstånd, ulbekommas. na till tryckning fordras, eller, utan ve derbörandes tillstånd, utbekommas. örn ansvar hvarför i denna Lag stadgadt är. om ansvar hvarför i denna Lag stadgadt är. §• 5. §. 5. l:o. Lagligheten af åtalade tryckta l:o. Lagligheten af åtalade tryckta hvad utaf upplagan kunnat indragas. hvad utaf upplagan kunnat indragas. Bihl till B. St. Prol. 18S3 & t83i. 3 Sami. i Ilag. 15 110 Förslag till ändring, i Grundlag. — Tryckfrihets-Förordn. 14:o. Skulle den oförmodade händelsen inträffa, att Tryckfrihets-Kommittéen, med anledning af ios. §. Regerings målsäganden ensamt tillfalla. 14:o. Skulle den oformodade händelsen inträffa, att Tryckfrihets-Kommittéen, i anledning af 100: §. Regerings målseganden ensamt tillfalla. (Öfriga §§. förblifva oförändrade.) H anvisning: Bihang till Riks. St. Prot. Ill Sand. Konst. Utsk. Mern. Ridd. och Ad. Preste-St. Borgare-St. Bonde-St.
Se Gausta höjande sig på sina kolossala knän, sextusen fot öfver jordytan; se Hurrungernas, Fannaraukens, Mugnafjelds vilda jätteskepnader; se Rjuhan (den rykande), Vöringsoch Vedals-forsarne skummande och dundrande störta sig utför bergen ned i afgrunderne! – Och vill du hvila dig vid det täcka, det ljufva? Det lefver midt ibland dessa fruktansvärda scener, i fredad enslighet. Säterhyddan står i den trånga dalen, flockar af kreatur beta på sköna gräsmarker, säterpigan med frisk hy, blå ögon och ljusa hårflätor vallar dem, under det hon sjunger bygdens enkla, mildt vemodiga melodier, och som en spegel för den täcka bilden, ligger midt i dalen en liten sjö (Kjærn) djup, stilla och af en klart blå färg, egen för de flesta glaciervatten. Allt andas en idyllisk frid. Men en aning om döden tyckes ren i skapelsens morgonstund ha tryckt sitt insegel på denna nejd. De mörka fjellmassornas stora skuggor falla öfver dalar der endast mossa växer, öfver sjöar hvars stilla vatten äro fulla af aldrig smältande is – så Koldedalen, Koldesjön med dess döda, grå-gula bräddar. Dödstystnad herrskar i denna ödemark, afbruten blott af lavinernas åskor och af det brak som glacierernes rörelser förorsaka. Ingen fågel rör sin vinge eller höjer sitt qvitter i denna sorgliga nejd; endast gökens melodiska suckar ditföras af vinden vid midsommartid.
Ett belåtet, oredigt mummel, en och annan skrapning af en grof sula mot det bonade golfvet, en och annan tvär, klumpig bock besvarade hans invit. Så klappade han muntert i händerna: » Till bords, till bords! » Man satte sig så småningom — i regeln med stolarna långt från bordet, fortfarande med nedslagna, förvirrade blickar. Jag tog plats till höger om värden, till ven-ster om honom satt en gammal tiggare, hvit i hufvudet som en fjällripa om vintern, nästan blind och med sina kryckor bredvid sig; han började genast att med darrande händer plocka sönder det fina, mjuka hvetebrödet, innan han stoppade det i sin tandlösa mun. Och så bordet rundt de mest pinsamt slöa, pussiga, vanstälda, utmärglade eller fräcka fysionomier. Det fans endast en qvinna i hela samlingen — en försupen käring med rinnande ögon och det gråa, tofviga håret fallande i testar fram under halsduken, en rutig, fläckad bomullshalsduk, som hon behöll på hufvudet så länge supén varade. Och det var en magnifik supé — en minister skulle haft heder af den. Vilhelms egen betjent i frack och hvit halsduk serverade. Men det måtte ha kostat honom ett oändligt tålamod och mycken sjelfbeherskning. Så småningom tinade sällskapet upp; stolarna drogos närmare bordet, man hängaf sig ostördt, hvar och en för sig, åt den sällsynta njutning, ett excentriskt infall bereddedessa af samhället utstötta varelser. Vinet, som man i böljan knappast rört af fruktan att handtera de sköra, fina kristallglasen, dracks i djupa klunkar, de gulbleka, tärda kinderna fingo färg, ögonen började lysa, armbågarne stöddes med ett leende af dåsigt välbehag mot den glänsande hvita duken, som dock här och der begynte fläckas af vin och såser. Plötsligt sprang ett högljudt fröjderop som en raket i luften nere vid den andra bordsändan. Alla sågo dit. En af gästerna — en lång, mager en med insjunket bröst och hektisk rodnad — höll triumferande ett guldmynt i luften.
Denna reglering bör, enl. min öfvertygelse, grunda sig på de sakförhållanden, som genom den förberedande utredning blifvit ådagalagda. Så gick KepresentationsKomitén tillväga: den samlade först noggranna upgifter i alla till frågan hörande ämnen, och derpå grundade den sitt förslag; och ehuru jag icke gillade detta förslag, sådant det afgafs, måste jag dock säga, att Komitén valde den rätta vägen i afs. på arbetssättet. Skulle den gjort, såsom Utsk. här föreslagit, hade den otvifvelaktigt gått tillväga på ett alldeles bakvändt sätt, och aldrig kommit till något mål. Hvad de särskilda punkterna i Utsk:s motivering beträffar, har jag åtskilliga anmärkningar emot dem att göra, och ehuru jag icke vill uptaga tiden, ber jag dock att i allmänhet få redogöra derför. Här står: »att presterskapets inkomster, utan att ingå till Statsverket, böra i annan ordning än omedelbart ur den enskilde medborgarens händer komma presterskapet till godo.» I detta hänseende finnas mångå olika vägar att gå; man kan öfverlemna upbörden åt Kronans tjenstemän, och man kan inom hvarje stift eller pastorat hafva särskilda upbördsmän. Väljer man den förra vägen, blifva Kronans upbördsmän, som redan nu äro mycket öfverliopade med göromål, ännu mera belastade dermed. Väljer man åter den andra vägen, råkar man ut för den fara, på hvilken Frih. Leijonhufvud fästat upmärksamheten, nemi. att dessa tjenstemän blifva en stat i staten, och sådant kan naturligtvis icke vara önskligt. Skulle upbörden återigen öfverlemnas åt enskilda tjenstemän inom hvarje församling, torde det blifva ganska svårt att finna personer, som vore skickliga dertill, och som utan aflöning ville åtaga sig updraget I en annan punkt heter det, att ”ali tionde, vare sig tertial-, smöreller qvick-tionde, utbytes emot en gång för alla bestämda afgifter.” Utsk. vill således förvandla de hittills in natura utgående afgifterna till penningar. Visserligen är det sannt att i åtskilliga konventioner, som af K.