Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hennes blick var sänkt, och hela hennes ansigte visade spår af djup rörelse, föranledd antingen af stundens vigt, eller af det samtal hon nyss haft med fostermodren; den stora bukett af orangeblommor, hon höll i handen, darrade märkbart, och först då hon vid vagnen uppslog ögonen emot Edvard, färgade en matt rodnad hennes kinder. – Ta mig tusan dj–r hade jag icke vid Edvards år begått samma sottis, såsom du kallar det, som han, för en sådan qvinna, – hviskade öfversten i hofmarskalken öra. – Ja, är hon icke gudomlig? Man skulle, vid min heder, kunna tro, då hon trädde ut ur denna lilla eländiga stuga, att Titania, féernas drottning, par caprice, tagit sin boning i Krösarp, – svarade hofmarskalken, skrattande; – men det der är, ta mig fan, en Chevalier de la triste figure, en olycklig älskare, om jag icke allt för mycket bedrar mig, – fortfor han, med blicken fästad på Konrad, som, tyst och blek, kastade en shawl omkring den nu tillrättakomna tant Lovisas skuldror, och hjelpte henne upp i vagnen der prostinnan och Anna förut sutto. – Kör sakta genom grinden, Thorson! – ropade hofmarskalken till kusken; och nu försvunno de granna vagnarna, som för första och kanske sista gången syntes på Krösarps lilla gröna gård. Biljetten. Hela planen framför kyrkan och ringmuren deromkring var full af folk, som kommit för att se brudparet, och då den lilla bröllopsskaran gått in, slöt sig folket, som en ström, bakom den, trängde sig in i den lilla kyrkan så många som fingo rum, och man såg ej en skymt af den, förrän vigseln var slut och de kommo ut igen. Annas sköna ansigte strålade af sällhet, i prostinnans ögon lyste tårar, tant Lovisa snöt sig hårdt och eftertryckligt i flera repriser, Konrad tycktes gå i sömnen och hofmarskalken pratade med öfversten och gjorde anmärkningar om bondflickornas vext och ansigten omkring dem.
‘2:o fröt ©Itlttuesboftälfen, ljti>ilfa§ aflomft ingär till gcinenfatn löitittgSs fottb, utgår Söetuiffiting pä fätt uti 84 §. ftabgaS. §• ?* ^patroni Cscclefiaritm i Släne, ^allanb ocl) SSofntS Sätt, font njuta fpaumäl af älroitc Sila afgift erläggeS cd af ben Iprlente i bejja orter tillbcranbc tioitbe, font ej är pä lön elfer tilt aitbra beftäinba oibtuartc utgifter auffagcit, odj ttt 13) öeunllninj} af Stciberne. §• 8. egxutblanbe, 2fe)ty3srebare faint egare af 2fe}työluarf cdj g-abrifer tajreraS cdj utgöra öetofffning, t förf)ållanbe titt beraö inilfor cd) rörelfe, meb Stin far ljunbrabe af beit tnfomft, be unbcr näftföregåenbe året njutit. (Snbaft aflöning för ine rf tiga arbetare cdj arbetcfoftnab fatnt be leio liga förtufter, i cd) för fjel fina rörelfeit eller Ijaitbteringen, få bera afra fnas?. 8- »• ©fter benna Slrtifel utå Söeluittning icfe imber nebanftåenbe belopp påför a 3 epanblattbe, 2fepp3 (Bc>rl;ebovg. ©rofjljanblare, Skaftare, 2fepp3 „ — 7. 3 2fnt>ra Clarens ©tåöer. -fjanblaiibe, ©täflare, (Sfcpp&t lare rare cdj Slpctljcfare „ 16: 32. ©gare af @fepp3luarf, Sabrtfcr cdj ©tanufacturier , 13: 16.
Ad. har således i delta afseende icke gjort annat, än hvartill Ståndet enl. 81 § R.F. varit berättigad, och jag förmodar att Frih:n icke velat förhindra Ståndet utöfvandet af denna rätt. Gr. Anckarsvärd har i sitt anförande talat derom att majoriteten inom Ståndet i följd af målets behandling förtryckt en enl. Grefvens påstående allmän fråga, hvarmed Grefven menat Frih. Tersmedens motion, den jag mäste betrakta såsom af enskild beskaffenhet. Jag hemställer dock lill den värde Grefven, om det synes honom lämpligare, att enskild riksdagsman skall tillerkännas rättighet, att förtrycka majoritetens inom RiksSlm rätt att uti förekommande frågor utöfva den beslutande rätt, grundlagen tillägger samma majoritet, och hvad blir dä följden? Manne fäderneslandets interessen derigenom skulle bättre vårdas? Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter fl. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde, hurusom, sedan Gr. Hamilton, som först yttrat sig i detta ämne, till motionären Frih. Tersmeden hemställt, huruvida han icke vore benägen medgifva att ifrågavar. motion, efter hvad i gårdagens plenum tilldragit sig, finge läggas till handlingarne, samt innan något svar derå af Frih. Tersmeden blifvit afgifvit, Frih. Raab förklarat, det han för sin del öfverlemnade till R. o. Adis majoritet att behandla denna fråga, Frih. Tersmeden förklarat det han instämde i hvad Frih. Raab yttrat; hvarjemte H. Ex., i anledn. af dessa förklaringar och med afseende äfven derpå, att den af Gr. Hamilton ifrågaställde propos. varit den, som först blifvit begärd hemställde om R. o. Ad. bifölle att Frih. Tersmedens ifrågavar. motion lades till handlingarne. Ropades ja. Frih. Tersmeden: Sedan min motion numera blifvit behörigen begrafven, anhåller jag att fä till prot. yttra några ord om frågans behandling. Frih. Tersmeden upläste härefter följande:
M:t täckts vidare i Nåder yttra: att, som, vid den år 1833 skedda lönereglering för arméen, salpeterhjelpens utgående med markegångsförvandling i de Småländska länen beräknades bland de tillgångar, hvilka anslogos att framgent oförminskade till lörenämnda regementers och korpsers löning användas, mäste E. K. M:t af Rikets Ständer äska ett, ofvanstående minskning i samma löning motsvarande, kontant anslag af 5,833 R:dr 42 sk. 4 rst., hvilken ersätlnings-summa borde på Riks-statens 4:de hufvudtitel uppföras och der tilläggas förutvarande beloppet i penningar; alt förminskningen uti omförmälda till förra Adelsfanerregemenlet hörande indelning borde godlgöras med motsvarande kontant anslag af 97 R:dr 28 sk. 10 rst. på allmänna indragnings-staten, intill Friherre Silfversparres afgång, och derefter upphöra att utgå; att, som vid den till följd af E. K. M:ts Nådiga Bref den 24 Februari 1837, i mån af sig yppande ledigheter, ulan tillökade anslag af statsmedel, verkställda reglering af Landåhöfdingarnes lönevilkor, salpeterhjelpen i Småland blifvit inberäknad att härtill utgöra en tillgång enligt det belopp, hvarmed densamma genom förvandlingen efter markegång allt hittills utgått, nödgades E. K. M:t nu att af Rikets Ständer äska ett, mot förenämnda löneminskning för ofvanbemälde Landshöfdingar svarande, kontant anslag af 828 R:dr 40 sk. 7 rst., alt uppföras på Riks-statens sjette hufvudtitel bland penningeanslagen för landtstaten; att, enär behofvet af förbättring i de fleste Landtstats-ljenste-. männens alltför svaga lönevilkor länge varit insedt, och E. K. M:t nu, enligt Rikets uti Kronobergs län — Jönköpings d:o — Calmar d:o Expediiions-Utsltotlets Förslag lill underd.
Vid upplåningens företagande, äfvensom under dess fortgång, må, i fall att penningar ej kunna erhållas mot den i obligationerna förskrifna ränta, af Fullmägtige lemnäs rabatt å det kapitalbelopp, derå obligationerna äro utfärda - Stats-Utskottets Memorial N:o 223- 13 de; dock bör kostnaden för lånet derigenom icke blifva större än för innevarande års jernvägs-byggnadslån. 5:o. Obligationernas valörer, hvilka skola utsättas i både Riksdaler Riksmynt och Silfver Specie, bestämmas af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret med iakttagande, att någon obligation icke utfärdas å lägre belopp, än Etthundra Riksdaler Riksmynt eller Tjugufem Riksdaler Silfver Specie. 6:0. Till ränte-liqvider för dessa obligationer och kapitalets amortering an■ visas samt uppföres å den stat, som af Rikets Ständer vid hvnrje riksdag varder för Riksgälds-kontoret utfärdad, ett, i öfverensstämmelse mod Regerings-formens 66 § utgående årligt anslag, till belopp af fem och en half procent å den summa, som, enligt Rikets Ständers beslut, skall upplånas; kommande detta anslag att fortfarande och med oförminskadt belopp årligen utgå ända till dess hela lånet blifvit i stadgad ordning betaldt. 7:o. Det årliga ränteoch amorterings-anslaget bör ingå till en särskildt redovisad liqvidationseller amorterings-fond, hvars behållning skall för det med dessa medel afsedda ändamål allt framgent, oförryckt tillhandahållas och användas, så att ränte-liqviderna, vid derför bestämda terminer, varda ovilkorligen fullgjorda samt lånets återbetalning i föreskrifven ordning verkställd. De till nämnda fond influtna medel böra, såvidt ske kan och sagde liqvider medgifva, städse på säkert, och ändamålsenligt sätt göras räntebärande. 8:0.
Banco, eller Pund Sterb, att derföre erlägga betalning genast, eller, om de för Banken eller Landet skulle finna det förmånligare, att betinga längre eller kortare betalnings-terminer, dock så, att Slutliqvid sednast år iS34 vöre uppgjord, alltid med beräkning, att den af Rikets Ständer till detta ändamål anslagna Summa ej öfverskrides; 56 och till mera trygghet för Herrar Fullmägtige liar jag, enligt ett till Pro tocollet i dag inlemnadt tillägg, föreslagit deni, att på Deposit-Räkningen insätta det sålunda införskaffade Silfret, intill dess Kongl. Maj:t i Nåder behagat bestämma utvexlingsdagen. Jag har häri ej kunnat upptäcka mindsta afvikelse från dc af Rikets Ständer gifna föreskrifter. — De liafva förordnat att Silfver skulle anskaffas, genom köp eiler invexling; om således Herrar Fullmäglige köpa Silfret lill bestämda priser, vare sig i Svenskt Banco eller någon annan myntsort, emot contant betalning, eller på vissa betalnings-tenniner, och blott tillse, att de medel, som de tili detta ändamål erhållit, blifva tillräcklige, så hafva de ofelbart till punkt och pricka efterkommit Rikets Ständers befallning, enligt bestämda föreskrifter. Mitt förslag har, det oaktadt, af Revisorernes pluralite rönt samma öde som Herrar Fullmägliges, utan att hafva haft den tillfredsställelsen att dertill få några skäl uppgifne. Jag måste likväl trösta mig i den förhoppning, att Heriar
I den smala ljusstrimman, soiii solen kastade p i brinken, syntes slutligen ett barn, hvars första rörelse var att köra bHda hiiiiderna i dct tilltofvade håret, och stras derefter hördes en, till hälften klagande, till hälften skrattande röst ropa: - Manma! - .- On1 han icke genast hade varseblifrit motlern hedrid sig, skulle han siikerligen ha brustit ut i griit; men som hon just närmade sig honom med mjölkskilen i hand, beslöt lian sig för att upphiifva ett glädtigt skratt. - Ge mej, inainma, ge mej, ge incj. - Ni skulle ha sett honom, sittande 11ri den tiieil halni stolytade huftudkudden, nedsjunken i de tunga ~cckcii af skynket, iXrergj: jiiteii af det varma solljuset och omgifven af de surrande tlugorna, som alldeles betäckte honom, i det de svarmade i tiitn kretsar oriikring honom. Det linfargacie, tofviga hhret stod ut i t alla sidor; i) goiien, ännu fuktiga af sömnen, glänste som turkoser, och liipparne p3 hans lilla rosenröda mun vor0 svarta som p&amp; en neger, likasa hakan och nästippen. Dagen föriit hade han naniligeii iintler lek stiiort in sig med fet och klibbig lera, som ingen aftrattat. Gt * nc; \ m en sallsaiii tillfallighet hade kinderna förblifvit orörda, och lyste nu runda och fylliga, med morgonrodnadens skara farg, under solbraiinnn, som 1) etäckte dem. Han var född vid kyndelsinessan och \ .ar nu tvi &amp; r och tjugotvå veckor gammal. Afvänd f r k moc1ersl) röstet sedan mer an ett; r tillbaka, hiingde han sig hvarje dag med alla sinn.
Sammandrag af Capital-Räkningc 5) 11) e t. Balance från den 3i December 1828. Skulder 4,o8o,42e>: 4l* 4* ““ * ' ~ Återstående Utgifter enl. Stat Ordinarie Afkortning, eller Afkortning genom förändring uti Hemmans och Lägenheters i aldre tider åsatte, och i Räkenskaperne oförändradt debiterade Räntor, utgörande för år 182g Extraordinarie Afkortning, eller Afkortning för atskillige mera tillfällig6 orsaker, enligt Författnin garne, nemi. å 1829 års Statsniedels-Uppbörd 515,551: 8. 1. samt å 1828 och föregående årens D:o 30,551: 47. 6. Anordning utom Stateller sådane Utgifter, hvilka, ehuru ej i RiksStat upptagne, likväl enligt Författningarne böra utgå, nemi. å 1829 3rs Statsmedels-Uppbörd 150,109: 3[. 5. ■ " -a ■■ 1 r"—- J“ t>._ rv.a 10,586: 47*1' samt å 1828 och föregående årens D:o D:o Anordning efter 1809 och föregående arens Riks Stater 9,249,880: 44. 4. 56,607: — 10. 989,957: 25. - 1829 Ars RiksStats-Anslag j hvaraf Anordnadt Bespardt Reserveradt till vidare anordning Utgifter utom RiksStaten. ^ Till RiksgäldsContorct, de år 182g influtne Ränteoch Capital-afbetalningar å Tackjerns-Bergsla gernes Lånemedel 10,079: 12. 5. De år 1828 å mindre Creditivet lyftade medel till Hqviderande af Nordamerikanske Undersåkares fordringar I*)2,o00: StatsMedel. Contante Behållningar . Behållningar på Vågarne . Fordringar ...•••• U tlånte Medel Innestående Kronouppbörd:
För öfrigt vill jag anmärka att ehuru Hr Gripenstedt ansett de höga bränvinspriserna ådagalägga mindre förråd af bränvin, så vill han icke antaga eller låtsa om att de höga spanmålspriserna vittna om ringa tillgång eller brist på spanmål. "Beträffande slutligen Hr Stats-Rådets trygghet för hungersnöd i landet, så delar visserligen äfven jag den förhoppning att faran icke är så stor, men tror likväl att ställningen är till den grad betänklig att man bör söka minska födoämnenas förstöring i bränvinspannan så mycket som möjligt, åtminstone då det kan ske utan att rubba de ärliga och lofliga beräkningar, som på grund af Kongl. Kung. d. 13 Juli blifvit af jordbrukaren och landtmannen gjorda, med hänsigt att bereda en högst behöflig fodertillgång för den hungrande boskapen; hvaremot jag anser bränvinsbrännaren ex professo, eller på spekulation hvarken ega anspråk på eller förtjena någon skonsamhet eller konsideration. Det är en sådan medelväg som min motion i ämnet åsyftar; men äfven denna har icke behagat den Konungens rådgifvare, som här upträdt. Uti det försvar han upställt för Kung. d. 13 Juli har han sökt gendrifva de många grundade ^nmärkn:na mot det af Regeringen medgifne okloka utbytet af April månad mot terminen från d. 15 Nov. till samma tid i Dec., med den välmenta afsigten att derigenom bereda en förmån för jordbruket och att Regeringen icke varit så enfaldig, att den icke insett att möjligen derigenom något mera bränvin skulle komma att tillverkas; men det ”principala” vore ej att få några 100,000 k:r bränvin mer eller mindre. Jag frågar då hvad det principala är om ej att minska bränvinstillverkningen?
En ökad waru pröduction i allwänhct och <n ökad inkomst för Stars.Werket skulle således bliswa söijdcrne af denna förbättring i arreude-im rhoden. Meu Den i6 December. Men oaktadt den under detta förbehåll har ett »stridigt företräde för alla söreqäende, har likwäl större delen ak Utskottets L damöker, byst yen öswcrtygelse akt Statens längwarigaste och wexkeligaste fördel ej bestod deruti, att bibehålla en ägande rätt, so.11 men som icke kunna försäkra Krono jördens högst» odling i den grad, som en, igenom Statens asstäende derifrån, ät enskilde öfwcrlämnad full ewärdelig besittningsrätt. Sedan nu mera det systeme uphört i sölje hwaras, för HoshällningenS behof, de fleste persedlar borde in natura letwercras, her man trott sig med ännu mera skäl kuuva ättrga till den grundsatlS, att all jord inom ett Samhälle ar ämnad, att as enskilde medborgare begagnas. Da erfarenheten hittills ädagalagt, att Statens dispositions rätt icke för delisamma medfört någre fördelar, uran marare beständiga förluster, har man också wäg.t förmoda art en anstalt, som ät enskilda w rks-mheten kulle giswa den högsta drift, skulle också i längden blikrva för Staten förmånligast da Samhällets styrka och »välstånd cj är annar, ä» den sammansatt» resulrotet af hwarje cnskilds wälmåga och förmögenhet.
S. D. Föredrogs ånyo och bilölls Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 28 sistlidne Februari samt den 4 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 8, i anledning af väckt motion om tillsättande af och arfvoden åt ständige ledamöter uti en Lag-beredning. S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 28 sistlidne Februari och den 4 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 9, i anledning af väckta motioner, angående förklaring öfver Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847, rörande utarrendering af kungsgårdar, kungsladugårdar och andra kronolägenheter, bifölls föregående delen af Utskottets i detta Utlåtande afgifna tillstyrkande, hvaremot sednare delen deraf, innehållande att med innehafvare af till statsverket indraget boställe skall förstås den, som vid detsammas utarrendering för Kronans räkning bostället brukar och häfdar, af Ridderskapet och Adeln afslogs. Frän Högv. Preste-Sländet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskotlels Utlåtanden: N:o 37, i fråga om ytterligare anslag för Statens Agronomer; och N:o 38, angående utdelning bland Iliks-Ståndens ledamöter af åtskilliga i Riksgälds-kontoret förvarade tryckta Kommitté-betänkanden och andra handlingar. S. D. Prot.-Utdrag den 7 Mars 1857. 253 S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets nedannämnde Utlåtanden: N:o 7, i anledning af väckt motion, angående forändrade1 grunder för användandet af den från Kongl. Serafimerordens-gillet utgående uppfostrings-hjelp. Återremitterades. N:o 8, i anledning af väckt motion om tillsättande af och arfvoden åt ständige ledamöter tili en Lagberedning. Bifölls. N:o 9, i anledning af väckta motioner, angående förklaring öfver Kongl.
Ortens produkter, såsom nyssnämnde effecter, jemte Bjelkar, Smör, Talg, Skinnvaror, torr Fisk, Fogel, Skälspeck, Tran, rökt och salt Lax, annan salt lisk m. m. afsättes merendels på Stockholm, hvarifrån återhämtas Specerier Kramvaror, Salt och Spanmål, dermed handel sedermera drifves dels hemma i öppna Salubodar, dels vid fri-marknaderne inom Länet. Till Finnland liar exporterats något Jern, Lax, salt Strömming, Lin och Linneväfnader. Ifrån Finnland och andra Utrikes orter är deremot direkte införd t Segelduk, Tågvirke, Hampa, Spanmål m. m. Till kommunikation inrikes orter emellan hafva Elfva större och mindre fartyg blifvit begagnade, uppgående till 744 Lästers drägt. Hela Tull-uppbörden utgjorde sistledit år, 6,444 R:dr 37 sk. 9 rst. Banco. Onekligen har Borgerskapets rörelse minskats genom den handel, som idkas af åtskilliga på Landet bosatte personer. Handtverkarne äro till största delen fattige. Sistledit år utgjorde Handlande Borgerskapets antal sexton, hvaremot handtverkare uppgick till tjugofyra. Dessutom finnes i staden en Apothekare och en Källarmästare. Härförutan äro i staden bosatte två Färgeri-idkare, en Kardmakare och en Spegelfabrikör. Till förmån för Staden finnas inga prohibitiva Författningar. Såsom exempel på de ofördelaktige förhållanderne, härrörande till en del af Allmogens oförmåga att godtgöra sina förbindelser under missväxtåren, må nämnas, att 25 Concurser inträffat här i staden under sednast förflutne fem åren hvaraf tretton bland handlande och fyra bland handtverkare Borgerskapet, samt åtta ibland öfrige invånare. Utom Stadens område äger Borgerskapet trefjerdedels mantal 14 skatt i Grubbe By, belägen något öfver en fjerdedels mil från Staden och uppbär räntan af ett mantal Grisbacka Kungsgård samt har sig indelt Mantal i Öhns och Tegs byar.
Likaså, derest Bankbolaget erhåller årsstämning å dess borgenärer, kommer, i anledning deraf, icke att erfordras någon anmälan af de tryckta förbindelserna; men andra fordringar måste, på vanligt sätt, före eller å proclamadagen tillkännagifvas. Utskotten anse concursmålets afdömande ingalunda behöfva uppehållas i afvaktan på den treåriga prasscriplions-lidens utgång; mea någon utdelning till oprioriterade borgenärer kan ej lämpligen ega rum förr, än man fått. säker kännedom, angående beloppet af Bankens skuld. Sista anmärkningen emot 9 §. af förra förslaget synes grunda sig på ett missförstånd, föranledt af redactionens bristfällighet. Der åsyftades naturligtvis endast Bankens concurs, eller sådan årsproclama, som, vid Bankbolagets upplösning, å dess borgenärer utfärdas, men icke concurs eller årsproclama för någon serskild bolagsmans borgenärer. Ora desse, såsom innehafvare af Bankens förbindelser, icke åtnöjas med den rätt och talan, hvilken de ega emot Bankbolaget samfäldt, utan vilja förvissa sig, att, för möjlig brist, undfå utdelning i solidarisk delegares concursmassa (om actie-egaren kan här icke vara fråga), så måste bevakning ske i den ordning Concurslagen föreskrifver. Det är således äfven klart, att man icke velat upphäfva afliden solidarisk Bolagsmans arfvingars rätt, att genom Bancooch Eag-Utskottens Utlåtande N:o 4- 29 urarfvagörelse befria sig från det ansvar för Bolagets gäld, hvilket ålegat den döde i lifstiden. 11 §. Vid inträffande concurs för sådant Handelseller Fabriks-bolag, deri Frälseman är delegare, synes, efter allmän Lag. målet tillhöra Hof-Rätls upptagande. Att likväl, derest Bankbolag gör concurs, målet bör behandlas af Concurs-Domstolen i orten, anse Utskotten vara påtagligt; och denna grundsats innefattas redan i 16 §. af förra Förslaget, hvilken §.
Slutligen förekom och bifölls L'tsk:s tillstyrkande alt R. o. Ad. mätte förklara Riddarh.-Direkt, sin tillfredsställelse och sitt välbehag öfver det sätt, hvarpå Riddarhusoch Stifts-ärendcrna blifvit sedan sisla Riksdag förvaltade. Föredrogs Hr Stjernsvärds, Gust. Mauritz, d. 7 dennes på bordet lagda motion, angrde upgörande af förslag lill placeringen uti Riddarhussalen vid RiksSl:ns gemensamma sammanträden. liiGr. o. Landtm, yttrade ali han, i anledn. af denna motion ansåg sig skyldig tillkännagifva, att då i Grundlagen vore stadgadt, att Talmännen skola öfverenskomma om tid och ställe för RiksSt:ns gemensamma sammanträden, sä hade Talmännen, vid gårdagens sammankomst, ansett sig böra träffa några öfverenskommelse!' i afseende på ordningen vid dessa sammanträden, hvilka ansetts åtminstone till en början kunna hällas i Riddarhussalen. Talmännen hade då, enär afsigten med dessa sammanträden vöre att lemna RiksSt:ns ledamöter tillfälle att närmare lära känna hvarandras tankar, trott det icke vara skäl att vid sådane sammanträden afdela dem Ståndsvis, utan att det borde vara en hvar öfverlemnadt alt intaga den plats han sjelf behagade välja, men att, då svårighet mötte för de talare, som befunno sig närmast framför skranket och på sidorna af stora gången, att, särdeles då församlingen vore talrik, höras af de bakom dem sittande, de, båda främsta bänkarne på hvardera sidan om Landlmtsbordet, kunde lemnäs öppne för dem, som ville tala, hvarigenom de lättast kunde blifva hörde då de vände sig åt midten af Salen. Fråga om inrättande af en tribun för Hrr talare hade väll upstått, men detta hade icke ansetts behöflig!, För öfrigt hade man äfven öfverenskommit, huru Talmannen och RiksSl:ns Sekreterare borde placeras. Den 11 Februari. 399 Hr Stjernsvärd: Då jag genom Hr Gr. o.
Då jag nyss hade äran framställa ett förslag till förändrad redaction af den 21 § i morn., var min egenteliga afsigt, alt söka bringa det beslut Ridderskapet och Adeln nu går att fatla, till fullkomlig likstämmighet med det redan fattade i afseende på TryckfrihelsGommiteens hörande i hufvudsaken, och jag kan svårligen frånträda den öfvertygelse, att denna likstämmighet är nödig uti ämnen af så likartad natur. I afseende på hvad den siste värde talaren behagat yttra, anhåller jag blott att få ytterligare upplysa, att det uti 5 §:n 8 morn., något ofvanföre den af honom citerade perioden, förekommande ordet därj tydeligen utvisar, att deli qvarstad hvarom nedanföre afhandlas, är en sådan qvarstad, 60 H. 2 * 20 Den i Februari i f. ra. som af Actor inför Domstolen yrkas, och ingalunda den slags Rättegången föregående qvarstad, som af HofCanzlern och JuslitiasCanzlern kan förordnas. — Orden lyda, sorn följer: ”Är målet till Laga Domstol kom ”met, och qvarstad där af Actor yrkad, ”&c.” — Jag hemtar dessutom ett ytterligare stöd för min mening ifrån 4 § 3 morn., som innehåller, att, om quarstad icke i Hufvudstaden blifvit lagd inom åtta dagars förlopp, eller i landsorterne HofCanzlerns gillande ej inom en månads förlopp ankommit, qvarstad då icke må gälla, utan efter laga Domstols och TryckfrihetsCommiteÄns yttrande; hvaraf otvunget synes följa, alt, när qvarstaden blifvit i Hufvudstaden lagd inom de föreskrifna åtta dagarne, eller i landsorterne gillandet inom den likaledes förekrifna månaden ankommit, qvarstaden då också skall äga bestånd utan Domstolens och Committéens yttrande.