Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af synnerligt warde och goda påföljder, anser jag der också skulle blifwa, att en Föreståndare uti hwarje Socken eiler mindre district tillsattes, som erhöll - Den z Januari?. 7 holt det ypperliga förtroende, att hofwa närmaste inspeciioncn öfwer fattige ock tili allmän omwardnad upptagne barn, pa det akt de icke matte sakna nödigt uppehälle, stjökse! och erforderlig education; skolandes det således tillkomma denne hederspost, alt för be honom ombetrodde barn , efter faststäldte priser betinga samt occordera om deras uppehälle och förnödenheter hos wälkänt folk innom distnctet; att besörja ber barnen ordentligen blefwo waccinerads: att lillsr det dcste tidigt b.ijwa underwiste i innanläsning, Christenbom och andra nyttiga kunskaper, a wén att de samma wanjas kil! ett för dem afpatzat arbete, eller handaslöjd, samt alt barnen med tjenlig näpst eller nesa, alfwariigen ashallas fran tiggeri, hwilket öfwer allt alwen pa landet såsom förbud, skulle med stränghet handbaftvas. Med den öfwer fattigwarden i Länen utsedde förwalrning, agde Socken Föreståndaren, att antingen sjelf ester genom Prästerskapet ester sig företeende behof, akt breswäpla samt att ärligen tili wälbemälks Förwaltning med berättelse. Uti wista söreskiisne delar, inkomma. Men för att i något system bringa detta angelägna ärende, hemställer lag ödmjukeligen, alt af wista committerade, en allmän plan för Fattig, och Sjuk,marden öfwer hela Riket ma blifwa uppgjord samt antagen, såsom i Husmudstaden ar izo? kill menskstghetens och nitiske medborgares heder tillgått. Jemte det, att jag nogsamt jnser osullständigheten af hwod jag härem wagot yttra, anhäller jag hos Högwälbcrne Herr Greswen och Lanlltmarjkalken 8 Den Z IanuarLi. sam Högloft.
Afdelningens förslag rörande en årlig tillsyn, eller, så ofta ske kunnat, öfver folkskolorna, genom någon af konsistorium dertill utsedd tjenlig person, anmälde jag min vördsamma reservation, och förklarar min åsigt dervid vara den, sorn uttryckts uti den såsom Afdelningens proposition inom Utskottet framställda mening, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta i Folkskolestadgans 13 § intaga den föreskrift, att biskop och domkapitel böra åt seminarii-föreståndaren eller annan i folkundervisningen kunnig person, gifva uppdrag att besöka så många inom stiftet befintliga skolor som för året finnes lämpligt, för att inhemta underrättelser om den method och de böcker, som i skolorna vid undervisningen begagnas och för att genom meddelande af upplysningar i dessa hänseenden bidraga till folkskoleväsendets förbättring; åliggande det honom att oin denna sin resa afgifva berättelse till domkapitlet.” Bih. till B St. I det uti sednare delen af prosten Wallins reservation omförmäldte ämne anmälte Herr Biskop Fahlcrantz följande reservation: ”Om det framställda förslagets egentliga syftning vore en förökad kontroll, hvarigenom onekligen ett intrång skedde i kontrakts-prostars, pastorers oeh skolstyrelsers befattning, så skulle äfven jag afstyrka bifall dertill; men så bar jag icke trott mig böra förstå dess mening eller förutse dess följd. Af de besök, hvilka seminarii-föreståndaren i folkskolorna skulle företaga, bade man att hoppas en flerfaldig nytta, nemligen ej blott för lärarne, hvilka härigenom skulle vinna fortfarande upplysningar, uppmuntran, råd och stöd af den kände, erfarne och respekterade ledaren, utan ock för denne sjelf, hvilken genom de härvid gjorda observationer visserligen skulle utvidga sin egen för bildningsanstalten fruktbärande bildning. Äfven församlingarnes och sjelfva skolstyrelsernas interesse behöfver icke sällan genom en sådan uppmärksamhet lifvas och ledas. Ändtligen skulle ock de för konsistorierna nödiga underrättelser härigenom blifva vida fullständigare och mera upplysande, än de nu vanligtvis k'ro. Med afseende på dessa serskilda behof skulle då seminarii-föreståndarens besök ordnas.
Ståndet fann för godt att dessa inbjudningar icke antaga. Den 6 April 1841 • Från Högloft. Ridderskapet och Adekn. S. D. Återremitterades Stats-Utskottets, den 8 sistlidne Mars och den 3 dennes på hordet lagda Utlåtande, N:o 444-» i anledning af väckta motioner, angående ersättning åt visse Comrnendanter för sportler, förlorade, till följd af Kongl. Majus Nådiga Förordning af den 3 Juli 1840 om prejning från Rikets Fästningar af Örlogs-och andra Fartyg. S. D. Bifoll Ridderskapet och Adeln Banco-Utskottets den 27 sistlidne Mars och den 3 dennes på bordet lagde Betänkande, N:o 158, i anledning af Herr Nordenanckars, F. W., motion, innefattande förslag till reglering af Bankens lånerörelse i ålskiilige delar. S. D. Lades till handlingarna Kongl. MajUs denna dag ankomna Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående utsättande af viss dag för Riksdagens afslutande; Gifven Stockholms Slott den 3o Mars 184*• S. D. Ånyo föredi ogs och bifölls Statsoch Bevillninss-XJtskottens den 3 sistlidne Mars och den 3 dennes på bordet lagde Betänka; den, N:o 149, i anledning af Kongl. MajUs Nådiga Proposition samt Herr Rosenblads, Bernhard, mo'ion om ulbyt-, emot ett årligt anslag afTullmedlen, af den så kallade föringen till herot ömmande fartygs besättningar. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 1 1 sistlidne Mars och den 3 dennes på bordet lagde Utlåtande, N:o 443» i anledning af Herr Bräkenhjelrns, P. R., motion om ett årligt arfvode att på Allmänna Indragnings-Stalen utgå till Herr Hof-Marskalken Lejonmark, för dess \il Tabellverket gjorde tjenster. S. D.
Där funnos ninna reste sig och tog godnatt, såg j a g fyra vuxna döttrar samt ett par inackoratt hennes ögon stodo fulla af tårar. derade unga flickor. Därjämte var det I min blick låg en fråga, som hon gegodt o m trefliga grannar. Traktens ungnast besvarade: dom, förstärkt m e d åtskilliga ingeniörer » Nej, j a g har inte en aning om, hur det från ett par närbelägna bruk, roade sig känns att förlora en älskad, men j a g v e t också af hjärtans lust m e d fester, utfärder hur tungt det är att förlora en, som kunoch allehanda glada tillställningar. Allt nat bli en vän som få. » gick enkelt och okonstladt till, och mellan de Så hade då igen, som så många gånger unga gjorde sig en treflig, kamratlig ton förr, dumheten och tanklösheten varit framgällande; kurtis och flirtation tycktes för me o c h firat en af sina lättköpta triumfer dem vara okända begrepp. Särskildt lade och fördärfvat glädjen för två människor, som jag märke till ett par: en ingeniör och en kunnat blifva hvarandra till stöd, nytta och af döttrarna till mitt värdfolk, som roade glädje under många år, ja kanske under sig riktigt grundligt tillsammans. De voro ett helt lif. Inga vänskapsförhållanden äro jämnåriga — hon kanske några månader så gifvande, fördjupande och för båda paräldre — båda musikaliska o c h varmt interna utvecklande som dem mellan unge män tresserade af litteratur o c h skön konst, och och unga kvinnor. De som själfva känt, de pratade, dansade, diskuterade och dispuhvad ett dylikt vänskapsförhållande skänterade i det oändliga. ker, anse för visso, att det gjort en oskattbar insats i deras utveckling. Den så ymEmellertid flög tiden hastigt undan, o c h nigt florerande vänskapen mellan unga flicjag lämnade mina vänner för att göra en kor har n o g sitt värde, men blir mycket badresa. Jag lofvade d e m emellertid att lätt ytlig och trivial — ett slags surrogat på hemvägen åter gästa d e m under några för djupare o c h innerligare förhållanden. dagar, och i slutet af augusti var j a g där Också dunstar den i allmänhet bort helt igen.
Den andre, ättling af en gammal kungastam, som i honom uttömt all sin skaparkraft och frambragt icke en helgjuten storhet men ett sublimt fragment, en halsstarrig asket och fanatiker, hvars lifsgärning är ett fyrverkeri utan inre sammanhang, gnistor som slockna – ett pojksnille som leder sitt folk till undergång, men genom sina sagolika bedrifter, sitt okufliga mod och sitt tragiska slut i själfva undergången blir sitt folks hjälte. Denne konung, Karl XII af Sverige, har en syster, som säges ha varit den enda kvinna han älskat; han gifter henne med en hertig af HolsteinGottorp, som stupar i ett af hans många slag. Också hon dör ung, men en frukt af deras äktenskap lefver och blir i tidernas fullbordan förmäld med en dotter till sin fars, sin mors och sin morbrors dödsfiende tsar Peter. Och så kommer det sig, att Karl XII:s systersons son den 5 januari i år under namnet Peter III blir envåldshärskare öfver det mäktiga rike, som grundlades då Sveriges stormakt bröts. – Än mera underliga ting hända! infaller Rantzau. Den unge tronföljaren, som kommer till Petersburg vid fjorton års ålder, är en sjuklig, vanskapt halfidiot, uppfostrad bland lakejer, från barndomen hemfallen åt ett omåttligt förtärande af sprit. När han blir sjutton år, skall han giftas! Tronföljden skall säkras! Och till offer utses en liten fjortonårig furstinna från Zerbst. Hvem är hon egentligen? Hm! Hennes mor är en prinsessa, bekant för sina galanta äfventyr, och hennes far är visserligen icke den preussiske generalmajoren, prins Kristian af Anhalt-Zerbst – utan ingen mindre än själfva kung Friedrich af Preussen, som med sina ränker och sina silfverthalrar banar vägen för Fiekchen till tsarernas tron. – Men hur kom hon så långt? frågar Falckenskjold. Vi lågo i hufvudkvarter vid Wismar; den ryske hären hade sitt läger vid Waren. Ett blodigt slag tycktes oundvikligt. Då kommer en kurir sprängande med lösa tyglar – Peter III är störtad! Och en vecka senare: Peter III är död.
Kigra vissna blad refros af en yster hvirfvelvind upp ur deras vinterlager och dansade kring det unga paret; de gåfro flickan en önskad anledning att taga fram sin niisduk. jag tror jag fick något i ögat. :, mumlade hon. Nasdiiken dolde dock ej skälfningen kring lapparne och hakans lindriga darrning. Hans blick sökte henne, men studsade tillbaka och irrade r&amp;Ivill omkring på marken, tills den faste sig vid den stora bruna jordkliinpen rid hans fötter. Mekaniskt förde tian kiippspetsen mot mullhögen, nien hejdade sig da han sig, att dess ena sida var spriingd af en liten flock varlök och sippor, hvilkas spada, hitgula stjclkar och sainmanvikna örtblad stodo i led, lyftande, brytande och bandande sig fram. till ljus, luft och sol. wHvilken oerhörd styrka der ligger gömd i virbroddeno, tänkte han, utan att förbinda någon djupare mening dermed. Han erfor blott en behaglig svalkande känsla af lugn och hvila för sina uppjagade, utpinade tankar genoin att mönstra den segrande lifskraftiga vårlöken. wJag tror vi f&amp; solskenn, sade hon, afbrytande tystnaden. Mon ville pröfva, om hennes stämma aterviinnit sin vanliga stadga, meil gråten kom igen och bröt den tvärs öfver. Den unge mannen spratt till, och hans inraggadc tankar drcfvos åter ut att plöja smärtans höga sjö. E a n sfig p i henne ined en tröstlös blick. wBertha, vi hafva nu ej - annat att göra, iin sla dröminen om eget bo i kras, och s8 gfi här och ildrzs under en lång, obestarnl~art lång för1ofningstid.s Hans tonfall, i början mjukt, blef hirdt och straft under arbetet att halla rösten fast och Xar. » Finnes ingen utsigt till, att din;: rincipal kan uppratta den tilltänkta filialen senare - till hösten3 Bertha slog upp sin parasoli, hon litade ej p % sitt ansigtsuttryck.
I 94 »socknebud, hvarföre han efter förrberörde §:s innehåll skall alldeles afsättas, då kom»mer alt af Domaren dömas från tjenslen, hvilken dom Consistorium sedan verkställer »och de mål allenast, hvilka äro klara och tillstådde oell ankomma på allvarsam »åtvarning eller några månaders suspension kunna af Consistorio afgöras, som äger »hafva inseende öfver presterna att de deras embete rätteligen förestå; fördenskull »och i anseende härtill prÖfvade Kongl. Maj:t ofvanberörda mål icke höra lill Consi »slorio utan till Häradsrättens afdömande». Enligt Kongl. Brefvet den 46 Augusti 4749 åter, hade Presteståndet vid då nästförutgångne riksdag uti underdånig skrifvelse hemstält, om icke nyssanförda 1741 års Bref »kunde i nåder så förklaras, att Consistorium skulle få upptaga och afgöra »de mål, som Presters embetsförseelser egentligen angår, så framt icke laga bevis »fela eller andra omständigheter kräfva domarens åtgärd, då Consistorium hade målet »till vederbörande domstol att hänvisa och sedan, om dess beskaffenhet sådant for»drade, sig deröfver utlåta». Härpå svarade Kongl. Majit, att »emedan Consistorio tillkommer att hafva in »seende öfver presterna och 1741 års Bref innehåller, att de mål, som äro klara »och tillstådda och ankomma på en allvarsam åtvarning eller några månaders suspension kunna af Consistorio afgöras och detta jemväl gifver mindre förar »geise om Consistorium afgör målet, än om det vid allmänt
I afseende på hvad Hr Prytz anfört, så anser jag mig böra hänvisa honom till grundlagens tydliga stadgande, att intet ärende må nedläggas, utan Ståndets beslut; således har Ståndet fått rättighet att fatta sådana beslut. Hr Prytz: Det undföll äfven mig, att Hr Bruce afstod ifrån alt få sin motion remitterad, och hade jag förnummit det, så skulle mitt yttrande varit alldeles öfverflödigt. Har han således gjort det, så afstår jag ifrån mitt yrkande af remiss. Jag vill blott fästa uppmärksamheten på alt om det icke är förbjudet att vägra remiss, hyste jag likväl den önskan, att Ståndet icke mätte begagna en sådan rättighet för att icke ge ett prejudikat, som jag anser vådligt. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då Hr Bruce återtagit sin motion, R. o. Ad. torde finna att frågan om densammas remitterande förfölle. Ropades ja. 480 Den 23 December e. m. Föredrogs och remitterades till Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskm Hr Ridderstads, Carl Fredr., d. 22 dennes e. m. på bordet lagda motion om ändring i hittills varande lagstiftning ang:de Judarne. Vid föredragning af Hr Hjertås, Lars, d. 22 dennes e. m. på bordet lagda motion, om upphäfvande af stadgandet i 14 cap. 5. § handels-balken samt föreskrifterne i nu gällande tjenstehjons-stadga, ang:de rättigheten att tilldela tjenare husaga, blef denna motion remitterad till LagUtsk. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, förfrågat sig, huruvida någon af R. o. Ad:s ledamöter hade någon ytterligare motion att anmäla, men dervid ingen sådan anmälan afhördes, åtskildes H. R. o. Ad. kl. | till 10 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 29 December 1847. Plenum kl. 10 f. m.
Tillhörande Lappmarks Ecclesiastik-Fond: a) 5 st. intecknade skuldsedlar, med 6 proc. ränta å tillsammans .. B:co R:dr 13,3 o o b) 2 st. ointecknade skuldsedlar, af Borgmästaren Bagge utgifne: den ena å Uddevalla stads vägnar, stor 3,ooo: och den andra å Bäve landsförsamlings vägnar .. 2,000: —• — 0,000 — —; c) Läne-Bankens Obligationer med l\\ proc. ränta .. 8,3oo: 2. 7. „ 4 d:o d:o \ « 584: 34. 7. 8,884: 37. 2. 2:0, Tillhörande f. d. Allmänna Ilingst-Medels-Cassan: d) En intecknad skuldsedel med 6 proc. ränta « 16,000 —. —•. 3:o tillhörande f. d. Skånska Hingst-Preem ii-Ca ss a n: e) En uti Mariebergs, Kronan numera tillhörige Egendom intecknad Skuldsedel af Öfverste-Lieutenanten Apelqvist, med 6 proc. ränta 14,000; — —i 4:0 tillhörande Bergs-Collegii f. d. C assa: f} Trunne intecknade skuldsedlar, med 6 proc. ränta, tillsammans 5,3oo: — —■ Summa B:co R;dr 02,384: ’irj. 2. hvarjemte föreskrefs, hrad serskildt angår Uddevalla stads och Bäve landsförsamlings förenämnde skulder, att desamma skulle, utan lagsöknings anställande, få gäldas genom afbetalningar. Af dessa fordringar hafva numera, allt efter sorn tillfälle sig yppat, blifvit realiserade af de under mom. a upptagne 7,300 R:dr, samt alla, uti mom. c, d och / uppgifne, äfvensom den hos Uddevalla stad uti mom. b omnämnde fordran; och har, till följd deraf, till Riksgälds-Contorels Cassa ingått tillsammans .
Antalet af de från Westervik och dess tullkammare-distrikt till utrikes orter expedierade eller från sådane orter dit ankomna fartyg, äfvensom beloppet af stadens och distriktets trädvaruoch spanmålsskeppning till utlandet, inhemtas af följande fyra uppgifter. »Uppgift på antal fartyg, som nedannämnde år från Westerviks tullkammare-distrikt blifvit expedierade med laster till utrikes orter: år 1851 „ 1852 „ 1853 „ 1854 „ 1855 Summa Svenska fartyg. Utländska fartyg. Plankor. Tolfter. Bräder. Tolfter. Balkar och Sparrar. Stycken. Diverse Stäf. Stycken. Lathwood och annan ved. Famnar. Tjära. Spanmålsexporten till utrikes orter från hamnar inom Westerviks tullkammaredistrikt: - Hvete. Tunnor. Råg. Tunnor. Korn. Tunnor. Hafre. Tunnor. Arter. Tunnor, j år 1851 — | » 1852 1 » 1853 j »1854 213 2,069 1 274 — 1 »1855 102 6,252 253 2 20 | Att stadens handelsrörelse under dessa fem år tilltagit i liflighet, kan i någon mån bedömas af tulluppbördens fortfarande ökning. Beskaffenhet. Antal. Tillverkningsvärde, Banko Antal. Tillverkningsvärde, Banko Antal. Tillverkningsvärde, Banko Antal. Tillverkningsvärde, Banko Antal. »Uppgift på antalet å idkare af handtverk såsom försörjningsmedel i Westervik åren 1851—55. Uppgift på antalet af bagerier och bryggerier i Westerviks stad åren 1851—55. 1851. 1852. 1853. 1854. Hvad särskildt angår skeppsbyggeriet, som i Westervik idkas med framgång och i en icke obetydlig skala, så får jag underdånigst åberopa följande redogörelse: »Skeppsvarf i Westerviks stad. Antal ArbetsNybyggda Fartyg. Varf. personal. Antal.
Då, för några år sedan, allmän utdelning af nya Svensk-Norrska konsulatsigiller skedde, lära dessa, sorn utgöra ett mycket stolt antal, blifvit kopierade efter en onda modell medelst galvanoplastik. flera -gånger om dagen kommer att besöka Kontoret, och således icke kan undgå med sin uppmärksamhet följa alla hufvudsakliga omständigheter vid tjenstemännens åligganden. Eders Kongl. Maj:ts tropligtigste, underdånigste Stockholm den 26 Febr. 1852. tjenare och undersåte, N. Wilh. ALMROTH. Kontrollörens vid Kontrollverket förklaring, i anledning af 1851 års Revisorers anmärkningar vid sagde verks räkenskaper. Då t. f. Myntproberare!) S. Tham och Amanuensen C. Schwartz afg-ifvit förklaring öfver anmärkningarne i afseende på sättet för journalens förande vid Kontrollverket, får jag, under åberopande af hvad denna förklaring innehåller, endast, för min del, särskilt yttra mig öfver Herrar Revisorers anmärkning: att Kontrollören, så vidt af journalen kunnat inhemtas, ingen enda gång under aren 1848 och 1849 öfvervarit proberingen och stämplingen. Ehuru det för någon hvar torde blifva svårt att finna anledning till denna af Herrar Revisorer gjorda förmodan utaf en journal, som endast innehåller uppgifter om inlemnade partier guld och silfver, och sorn aldrig upptager eller kan upptaga hvilka at tjenstemännen varit närvarande, måste jag likväl föreställa mig, att Herrar Revisorer funnit en sådan anledning. Och får jag, till bestyrkande af min ordentliga närvaro på mitt embetsrum, fästa uppmärksamhet derpå, att jag är förpligtad, enligt 7 §. al Kongl, instruktion för Kontrollverket af den 60 April 1836, att alla stämpeldagar och så ofta göromålen sådant fordra vara vid Kontoret tillstädes, och, enligt 20 §., att hafva vården om kontrollstämplarne, hvarföre och då någon klagan icke försports öfver någon min försummelse, Herrar Revisoreus supposition om ruin frånvaro denna eller en kortare tid måste vara mindre grundad.
Men vid sådant förhållande lärer man dock finna, att, lika litet som bpredningens förslag härutinnan kan antagas, lika litet skulle ett bifall till Per Haraldssons lända till någon verket/». tili R. St Prat1S4 7 och 1847 Sami. t Afd. ao Haft. 3 18 La^-UIsko Hels Betänkande , N:o 57. lig båtnad. Man finge väl ett lätt öfverskådligt sammandrag af inteckningsprotokollen; men någon större säkerhet och fullständigare upplysning om förhållandena vunnes ej. Den säkra följden af en föreskrift i omförmälte syftning vore deremot den, att domares göromål och ansvarighet i hög grad komme alt ökas, och således att olägenheterna blefve större än de möjliga fördelarna. Det kan emellertid icke förnekas, att det i väsendtlig mån skulle bidraga till hypotheksväsendets fullkomnande, om vid hvarje underrätt, der inteckningar beviljas, funnes en väl ordnad, med tillbörlig kontroll förd bok, deri man med lätthet kunde öfverskåda hela raden af egare till hvarje fastighet, kunde se dess omvexlande vardén för olika tider, och förvissa sig om beloppet af de skulder, som dervid häfta, eller beskaffenheten af de öfriga gravationer, sorn följa egendomen; men, på sätt redan är anmärkt, fordras derför en vidsträcktare lagförändring än den, som nu kan komma i fråga. Utskottet hyser dock den öfvertygelsen, att de hufvudsakligaste brister, som hittills öfverklagats i lagstiftningen angående inteckning, blifvit afhulpne i Utskottets förslag; och det är i denna öfvertygelse, som Utskottet vördsamligen tillstyrker, det måtte Rikets Ständer, under förklarande att herr Coyets, Erik Anderssons och Per Haraldssons förslag ej till åtgärd föranleda, med anledning af herr Dalmans motion, besluta följande Förordning angående inteckning i fast egendom:
Jag-får först tillkännagifva, att hvad tidningarna refererat derom, att jag skulle föreslagit ett creditiv af 5o,ooo r:dr, är ett misstag, ty min motion afser ett creditiv af minst 5oo,ooo r:dr. Hr Rosenblad har nämnt, att de af mig föreslagna lån närmast liknade odlingslånen. Dessa odlingslån voro likväl ställda på amortissement att återbetalas inom 10 år med 2 proc:s ränta, hvaremot de af mig föreslagna lånen skulle inom året betalas med 3 proc:s ränta; och anser jag för öfrigt, alt nyttan af odlingslånen på flera orter varit ganska betydlig, ty mångenstädes erhålles nu goda skördar, der, utom dessa lån, endast skulle finnas kärr och mossar. Hr Den 12 Mar s. Rosenblad har ytterligare sagt, att det vore bättre uppmuntra till anläggande af stora sädesmagazinef med torkningsinrattningar. Nyttan deraf har jag icke bestridt, utan jemväl i motionen vitsord it; men å de för sådant ändamål beviljade creditiv, är räntan, då den skall utgå med 5 proc., alltför hög, för att de kunna vara användbara, i anseende till de stora kostnader sådana raagazins-inrättningar erfordra. Dessutom Ur det egentligen för den förmögne handlanden, sorn dessa creditiv kunna vara af nytta, och min afsigt har varit att bispringa den mindre bemedlade jordbrukaren. Det finnes en tid om hösten, då jordbrukaren, i anseende tillså väl väglaget, som cn mängd landtmannagöromål, icke kan föra sin spanmål tili mera aflägsna afsättningsstalien. Han nödgas då sälja sin säd till hvad pris som helst, eller också ingå på en ofördelaktig byteshandel, så att en bonde, hvilken behöfver en tunna strömming, sorn kostar ungefär 22 r:dr, får betala den med 3o r:ur, då han deremot lemnar ? a tunnor råg. Genom sådana transactioner blir hans spanmålsbod snart uttömd, så ett han om våren på auetioner nödgas sjelf köpa spanmål och inkommer i en serie af olägenheter och betryck.