Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kavalleri-Regementenas Hästvakans-Spanmål, bestämd att utgå med 22,250 tunnor eller 140,175 kubikfot, beräknades vid 1854 års Statsreglering, efter 6 R:dr 32 sk. B:ko tunnan, till 148,333 R:dr 16 sk. samma mynt, men upptages nu, efter det ofvan intagna priset af 2 R:dr Riksmynt för kubikfoten, till 12:o. Ständiga Rotevakans-afgifter vid de Skånska Infanteti-Regementena, 2,310 tunnor eller 14,553 kubikfot Spanmål, utfördes år 1854, efter 6 R:dr 32 sk. B:ko tunnan, Transport Bilt. lill It. St. Prof. N-.o I, om Statsverket IS3C. Transport med 15,400 R.dr samma mynt, men skulle, efter ofvannämndc beräkningsgrund af 2 R:dr Riksmynt kubikfoten, uppgå till 29,100 R:dr Riksmynt, hvilket för jemn räkning utföres med 13:o. TillfäUige Ro lev akans-afgifter, beräknade vid förra Statsreglering^ till 4000 R:dr B:ko, hafva tillsammans med de numera afskaffade motesafgifterna, uppgått under åren 1850—1854 till ett medeltal af 7,251 R:dr B:ko eller 10,877 R:dr Riksmynt, men kunna, ensamma, lämpligen upptagas i sistnämnde mynt till oförändradt belopp 14:o. Fakans-afgifter af nyroterail jord, beräknades år 1854 till 30,000 R:dr B:ko, men hafva åren 1850—1854 i medeltal utgjort blott 29,208 R:dr nämnda mynt eller 43,812 R:dr Riksmynt, och anses derföre af Kongl.
Uti afgifvet memorial har Advokatfiskal yrkat, att, då, jemlikt 1 och 14 §§ i Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855, angående ansvar för stöld och snatteri samt rån, den kortaste tid, hvartill för förbrytelse af nämnde beskaffenhet finge dömas, vore ett år och två månader, samt den längsta, tre år och sex månader, och någon mildrande omständighet i målet icke förekommit, förbrytaren således bort anses hafva gjort sig skyldig till straffarbete under minst två år och fyra månader, Domhafvanden måtte för sagda domslut, som ej blott vore oriktigt, utan ock vittnade om sådan uppenbar vårdslöshet i DomareEmbetets utöfning, som i 1 Kap. 12 § Rättegångs-Balken vore med ansvar belagd, varda fäld att böta, i enlighet med sistnämnde lagrum; och genom Kongl. Hof-Rättens den 6 Oktober 1860 meddelade Utslag, hvilket vunnit laga kraft, har Domhafvanden, för HäradsRättens oriktiga förfarande derutinnan, att, ehuru, jemlikt 1 och 14 §§ i ofvanåheropade Kongl. Förordning, för andra resan stöld ej finge dömas till straffarbete på kortare tid än ett år och två månader, Härads-Rätten likväl genom dess ofvanberörda Utslag bestämt tiden för det straffarbete, hvarom här vore fråga, till endast ett år, blifvit fäld att för den vårdslöshet, som han i sagde hänseenda låtit komma sig till last, böta Femtio Rdr Rmt till treskiftes emellan Konungen, Häradet och Åklagaren. Genom Utslag den 30 Oktober hade Leufsta Tingslags Härads-Rätt, under åberopande af 2, 3, 12 och 20 §§ i Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855, dömt en person att, för det han dels utan inbrott ololligen tillgripit ett i ett redskapslider förvaradt, till Två
Vid tullarrende, och aktieverk betalas 5 % av utdelningen. Undantaget Göta kanaldiskontoverk. För insatt kapital i Trollhätte gamla slussverk, som betalas av Kronan med 12 % utgör skatten ¼. För vinst i nummerlotteriet på över 50 riksdaler betalas tionde penningen sedan insatsen är bortdragen. Bevillningen innehålles när vinsten betalas ut. Om bevillning av sterbhus, testamenten, gåvor och fideikommiss. För testamenten, arv och gåvor som inte berör maka eller arvingar i rakt nedstigande led och inte anslås till skolor, hospital och fattiginrättningar betalas 6 % om värdet uppgår till 300 riksdaler. Bevillningsavgift i progressivt förhållande för större förmögenhet. Förutom bevillning skall ytterligare avgift påföras den som har synbar förmögenhet. Tabell med tre spalter, procenten, avgiften och beloppet som avgiften beräknats på. För 50 riksdaler erläggs 1 ½ % För 5000 riksdaler 73 ¼ % Därefter gäller 73 ¼ % för alla högre belopp. Bevillningsavgift för vissa överflödsartiklars bruk och nyttjande. Den som begagnar sig av huspräst betalar 25 riksdaler. Privata hushåll får ha 2 betjänter. För den tredje betalas 2 riksdaler, för den fjärde 4, för den femte 6 och för den sjätte och övriga 10 riksdaler. Med betjäning menas kammartjänare, taffeltäckare, jägare och andra av mankön, som brukas till uppassning. Tjänstegossar undantas. All betjäning skall sammanräknas, så att för fru eller barn inte någon särskild betjänt kan uppgivas för att undvika den förhöjda avgiften. Varje mansperson av ridderståndet, adeln, prästerskapet, borgare och alla ståndspersoner över 15 år, som röker tobak eller snusar betalar 12 skilling. Var och en av allmogen eller den arbetande klassen betalar 6 skilling. Undantag är kronans krigsfolk så länge de är i verklig tjänst. Om någon säger sig inte röka, men ändå gör det bötar han 5 riksdaler. Mantalsskrivaren skall upprätta en förteckning på dem som avsagt sig förbrukning av tobak. Förteckningen skall uppläsas i sockenstämman och anslås i sockenstugan.
Färden å densamma kunde derföre verkställas under lika många timmar, som dagar fordrades för seglingen å den förra farleden, under hvilken ”mer än kompassens hela cirkel måste beskrifva.?” och der aila vindar samt vissa bland dem mer än en gång behöfde begagnas. Den andra eller inre farledens djup vore ända till udden af Ilo kyrkogård tillräckligt för 18 fot djupgående fartyg; men \'d sundet derstädes mölle grundt vatten på cn sträcka af 330 fots längd. Innanför delta g-und egde farleden ”fullt segeldjup” på en längd af 1,500 fot till Knapens hål, hvarest djupet vid vanlig vattenhöjd endast uppginge lill 4| fot, hvilket förhållande derefter fortfor pä den 3,000 fot långa farleden genom hela sundet förbi Baggens Stäke till Lännersta fjärden. Deremot, vore segelleden genom sistnämnde fjärd och Skuru-sundet til! Kungshamn vid Wärtan tillräckligt djup för stora fartyg. Vigien af denna farleds allmännare begagnande hade, enligt hvad motionären vidare anfört, varit alltför länge förbisedd. Ilos hvarje seglare mäste det väcka förundran och ledsnad samt vid många tillfällen bekymmer, ali då han med fördelaktig vind ankom lill Landsort, Danzigérgalt eller Hufvudskär och på sjökortet fann en rak, 5| mil kortare, farled genom skärgården som med samma vind kunde tillryggalägga.?, han likväl, emedan ofvannämnde sund icke vore uppränsade och segelbara, nödsakades med större och dybarare fartyg samt last göra en lång, besvärlig och farlig omväg, under det att det mindre fartyget med begagnande af den genare vägen, hunne ej allenast framkomma till samma destinationsort utan ock, efter verkställd både lossning samt ny lasts intagning, blifva ånyo segelfärdig! och möjligen redan åter kunnat afsegla. Denna för närvarande nödvändiga och tidsödande omväg, som likaledes måste tagas vid större lärtygs utgång från hufvudsladen, hade dessutom förhindrat företagandet af många välberäknade sjöresor lil! aflägsnare och under vintermånaderna segelbara farvatten, derifrån fartygen eljest vid påföljande vår sk ille återkommit med nya laddningar.
S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets följande Memorialer och Utlåtanden: N:o 313, med förslag till sammanjemkning eller voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande Stats-Utskottets Utlåtande N:o 263, angående anslag till inköp af en Kanslirådet Krutmejer tillhörig gravyr-samling. Den föreslagna voterings-propositionen gillades. N:o 314, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 269; ladcs till handlingarne. N:o 315, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 274, angående bildandet af en fond till understöd för afskedade Folkskolelärare. Med vidblifvande af sitt i frågan fattade beslut, lade Ståndet Memorialet lill handlingarnc. N:o 316, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 276; i fråga onr nedsättning uti eller befrielse från arrendet å indragna bostället Astorp; lades till liandlingarne. N:o 317, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 283, angående begärd afskrifning och restitution af anmärkningsmedel, ådömde Fältkamereraren P. A. Arell; tades till liandlingarne. N:o 318, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 290, angående väckt fråga om afskrifning af en uppbördsbrist hos numera aflidne Kronofogden J. M. Huss; lades till liandlingarne. N:o 319, i anledning af väckt motion, rörande sättet för komplettering af vakant® Nummer vid Hästjägare-korpsen och Fältjägare-regementet i Jemtland; bifölls. Prot.-lltdrag den 16 Augusti ISöl. 501 N:o 320, i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 194, angående ytterligare understöd för Enkeoch Pupill-kassan vid Riksgälds-konforet; bifölls. S. D. Föredrogs Högl.
G. till dess Memorial N:o 54 föreslaget blifvit, bestämdt föreskrifves , voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. io S t a t s - U t s k o 11 e t s Vinner Nej, anses Saltpetergärden böra upphöra; örn Nådigt bifall hvartill R. St:r i sådant fall lära bos K. M:t i underdånighet anhålla; och ett serskilt anslag komma att af R. St.‘r anvisas till SaltpeterNäringens bestånd och bedrifvande jemte uppköp af Saltpeter. H. EondeStåndet har tillika beslutat, att, på sätt "Utskottet tillstyrkt i Bilagan Litt. C. till Memorialet N:o 54, för Saltpeterfondens uppbjelpande må vidare anordnas en årlig Anslagssumma, utöfver hvad Ståndet bestämdt i stället för sjelfva Saltpetergärden, samt att Kruttillverkningen, till hvilken nödiga medel komma att afsältas, fortfarande orabesörjes af KrigsCollegium: Att Krutoch Saltpeter-försäljningsmedlen, som sålunda komma att qvarstå bland Statsverkets inkomster, må antagas till det af Utskottet calculerade belopp 70,000 R:dr samt Att Commitlerades för SaltpeterArendernes befattning må tills vidare fortfara och att enligt Utskottets Förslag hos K. M:t sker underdånig anmälan om nödvändigheten, att genom än ytterligare inskränkningar i omkostnaderne söka tillvägabringa en lättnad i Statsbidraget för Saltpeterhandteringen. Och är således af R. S:r bifallet hvad i samma ämne Utskottet tillstyrkt.
Motionstidens slut medhinues väl icke granskningen i plena, men genast derefter synes vara den lämpligaste tiden dertill. Längre fram på Riksdagen hopa sig åter göfömålen så, attén Ståndets enskilda angelägenhet kan få ligga på bordet i flera månader, och när den efter återremiss, kommer tillbaka, åter i månader hvila på bordet, hvarigenom beslutet slutligen blifVer expedieradt så sent, att icke någon stadfästelse kan vinnas. Lades på bordet. Herr Tharrij Wollrathj anförde skrifteligen: Uti RiksdagsBeslntet af den 22 December i8a3 r5:de § anira Momentet stadgas: ”För Statens räkning må ej någon spanne”rnålshandel hädanefter bedrifvas, utan bör ”denna Handelsgren oberoende öfvei leranäs ”åt den enskildta speculationens omsorger.” 4:de Momentet innehåller: ”Ett Credi”tiv af 1,000,000 R:dr B:co anslås lill ”Kongl. Majrts Nådiga disposition, för alt ”bereda utvägar till anskaffande af Säd för ”nödlidandes understöd, i den olyckliga Den 21 November f. m, 325 ”händelse, alt ett svårare missväxtår skulle ”inträffa, och enskililta bemödanden då ldif”va otillräckliga, att fylla bebofven; hvilket ”Crediliv kommer, att från Banken anord» ”nas och utbetalas.” Dessa stadganden, så vä! som BancoReglementets Artikel 3:dje Afdelnings 3:dje § utmärka tydeligen,. att ofvannämnde till afhjelpande af den genom 1826 års missväxt uppkonme spannemåls-bristen utaf Bankens medel lyftade 1 million bör oförryckt dit återbetalas i den ordning den af Låntagarne kan indrifvas, utan all inblandning med för detta Allmänna Magazinslnrättningens fonder eller skuld lill Banken, hvilken sednare äfven borde lill Banken inbetalas, så fort ske kunde.
I anledning deraf, att 161 §. mom. litt. d. i Banko-Reglementet innehåller: ”att alla hos Banken eller Låne-Kontoret nu befintlige eller framdeles ingifvande våg-attester skola, så vidt de deremot utgifne lån icke under tiden varda inbetaide, inom tolf månader från deras utgifningsdag, på det sätt föruvas, att ett ytterligare, genom låntagarens försorg, anskaffadt bevis af Vågbetjeningen derom, att panten finnes i behåll och att derför ansvaras, tillställes Banken eller Låne-Kontoret;” hade Under-Styrelsen, enär af det i berörde stadgande förekommande ordet ”alla” den slutföljd skulle kunna dragas, att icke allenast de ifrån Vågarne i Stockholm och Götheborg, utan äfven de ifrån Vågarne i Rikets öfrige städer utfärdade attester böra, så vida icke de derå upptagna lån varda inbetalte, inom tolf månader ifrån attesternes utgifningsdagar, på föreskrifvet sätt, förnyas, hos Fullmäktige anhållit om bestämdt förklarande, huru ofvanåberopade § och mom. rätteligen bör förstås och tillämpas. Efter det Fullmäktige hos Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorer (se sid. 26—27 i Revisions-Berättelsen) gjort förfrågan om rätta tolkningen af berörde stadgande, samt Herrar Revisorer till svar å Fullmäktiges framställning förklarat, det Revisorerne ansågo föreskriften i merberörde 161 §. morn.
Kopierandet af ett sådant arbete är ej heller något blott mekaniskt oell handtverksmessigt arbete, utan medför utbildning, samt erfordrar, för att lyckas, ett inträngande i den anda, som genomgår originalet, och således ett verkligt konstnärskap. Utak. synes här hafva helt och hållet förbisett några af vår tids värderikaste upfinningar, såsom daguerrotypi?.!!, fotografien och framför allt gakanoplastiken. Om en skicklig gravör lyckas att framställa en skapelse utaf värde, hvad hindrar väl fotografen att ögonblickligen och i hundratals exemplar mångfaldiga ett sådant arbete? Hvad hindrar väl galvanoplastikern, att med fullkomlig noggranhet afbilda något utmärkt konstverk, som dertill egnar sig? Men huru kan man med Utsk:t upskatta hans talent annat än för dess mekaniska skicklighet? Aldrig bör någon i egentlig mening konstärlig halt deråt tillerkännas. Utsk:t säger väl, »att på afbildningarne vinner den stora allmänheten, och, om konstnären förlorar något i inkomst, så får han riklig ersättning genom ökad ära». Detta låter vackert, men torde vara något öfverdrifvet eller skeft; ty konstnären behöfver också lefva. Om han, med all sin ära, svälter ihjel, har samhället icke ‘upfyllt allan rättfärdighet emot honom. Utsk:t har efter min tanke på ett allt för hardt sätt behandlat konstnärens anspråk att blifva skyddad i sin eganderätt. Detta kallar Utsk:t icke värdigt en öfverlägsen förmåga; Utsk:t kallar detta för att ängsligt häfda sin eganderätt till hvarje på duken eller å marmorn nedlagd tanke. Den 1 Februari. 271 Jag för min del ser icke, att hiifdandet af eganderätt bör anses förkastligt; — tvertom betraktas och erkännes denna rätt i allmänhet såsom en af de mest samhällsvigtiga, nyttiga och aktningsvärda principer. Således kan jag ingalunda gilla Utsk.-ts uttryck, »att man icke bör låna sin hjelp åt småsinnet, der detsamma hos någon konstnär skulle göra sig gällande derhän, att för sjelfviska ändamål undanhålla menskligheten de allmänt bildade verkningarne af hvad som erhållit och fortfarande hör bibehålla namnet fri konst.»
St:r blifva i tillfälle att till flottans civile embetsoch tjenstemän utsträcka det stadgande, som R. St:r ang:de löneafdragen för så väl civilstatens som arméens embetsoch tjenstemän redan meddelat. Om remiss af detta mitt anförande till StatsUtsk:t anhålles. Begärdes på bordet. Föredrogs ånyo LagUtsk:ts den 30 sistl. Juni och 4 dennes bordlagde Betänk. N:o 33, i anledn. af väckt motion om antagande af ny konkurs-lag samt nya lagar ang:de boskillnad och urarfvagörelse. Gr. Sparre, Erik: Jag får hemställa, att med föredrag ningen af detta Betänk, må tillgå så som vanligen hos R. o. Ad. blifvit iakttaget vid dylika vidlyftiga lagförslags behandling, nemi. att förslaget paragrafvis föredrages, och att, derest återremiss i en eller annan del beslutas, R. o. Ad. bemyndigar Utsk:t, att, utan hinder deraf att en eller annan § är af R. o. Ad. bifallen, företaga de förändringar deruti, som af återremisserna kunna föranledas. Derjemte är det vanligt att med ingressens pröfning upskjutes till sist. Då likväl i ingressen förekomma orden: »med ändring af 8 kap. 2 § 8 mom. och 12 kap. 0 § Rättegångsbalken, 1 hvad dessa lagrum afse konkursoch urarfvamål, förordnas som följer», samt tillämpning af denna fråga redan förekommer i 1 g, så är det klart att densamma kommer att diskuteras redan vid denria §. Hr Printzensköld, Carl: För min del anser jag den fråga, som här kommer att blifva föremål för R. o. Ad:ns öfverläggningar, — och hvilken, enligt mitt förmenande, är af ganska mycken vigt, enär den rör R. o. Ad:ns forum privilegiatum, — böra afgöras innan R. o. Ad. öfvergår till granskningen af losta §.
Jag anser 1 följe häraf grunderna för förslaget om en friare trädvaru-utskeppning inför hvarje fördomfri profvare vigtiga och af tid och upplysning allt mer och mer bestyrkta: vore allenast tillämpningen och verkställigheten lika lätt funna. Förändringen af det förra handelssystemet (som visst ej är det aldrafuikomligaste och enda, derföre att det hos oss är gammalt), förändri ngen härutinnan, säger jag, skall likväl nödvändigt i början göra en stark brytning och känbart verka på våra egna handlande och skeppsredare, på vår egen export, som ej skulle kunna tälla med Engelsmännens, och som ej lärer hafva i denna del stor utsigt för sig pä andra länder. Hvem hvet, om utlandningarne, en gång mästare af vår timmerhandel, ej skola snart nog fälla priset på dessa producter, och dessa varor således stadna i nära samma vanvärde? Vår egen export, om också mindre lönande och uppehållen förnämligast genom fraktvinsten, vår handelsflotta, nu kanske blott tillfälligtvis till någon del inactiv, vår hela Skeppsredareoch SkeppsbyggareClass, vårt Sjöförsvar, som med allt det förra sammanhänger, allt detta, af så mycket värde för Riket, fordrar helt visst det största afseende. Statshushållningen är förbunden, att så mycket möjligt jemna utländska handlandes friheter hos oss med de rättigheter, osS i deras land tillbaka lemnäs, ehuru det måst® 606 Bcsv. och Ekon. Ucsk. Betänkandetu medgifvas, att vi ej lära kunna i denna del tvinga Engelsmännen, och visserligen ingen visshet bjuder, att utestänga dem med egen fortfarande skada och förlust. Det tillhör framför allt rättvisa och Statsklokhet, att icke genom en brådstörtad frihets införande tillstädja, att en hel, och så ganska vigtig MedborgareClass, som våra handlandes, betydligen skadas. Jag vet och erkänner likväl, att härvid alltid kan erinras, att ruan med fast blick på hufvudändamålet, och. den talrikaste delens uppkomst och bergning, måste söka, att i naturlig ordning främja först landets uppodling, jordbruk och slöjder, derefter handel, sjöfart och flottor, och icke i omvändt förhållande.
Majlis nådigst aflåtna Remiss i anledning af en af Rikets Ständers Revisorer, uti år [847 afgifven Revisionsberättelse, gjord anmälan, att redogörelse saknades för de af VetenskapsAkademien år 1845 uppburna statsmedel, får Akademien nu i underdånighet afgifva följande förklaring: Oberäknadt de 7,5oo R:dr Banko, hvilka i nåder blifvit för det Natural-historiska Riks-museum, till så väl aflöning som dithörande samlingars underhåll och förökande, anslagna, och öfver hvilka särskild årlig hufvudbok är upprättad och till Eders Kongl. Majrts och Rikets Kammar-Rätt aflemnad, samt med undantag af de 200 R:dr, som genom Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 3o April 1841, blifvit Akademiens Astronom, Professoren Selander, beviljade till fyllnad i 1,000 R:drs årlig lön, utgjorde de stats-medel, som ifrågaställda år 1845 från Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Kontor till Akademiens disposition utanordnades: 1:0 likmäktigt Kongl. Brefvet den 26 Februari 1 f34*^ till befrämjande af Akademiens fortfarande verksamhet, 640 R:dr, och 2:0 i följd af Kongl. Brefvet den 20 April iS45, från och med samma års början, till så väl insamling och afritning af Svenska växter, som till afteckning af zoologiska föremål, 800 R:dr årligen.
Utrednings-Departement skulle till den ändan böra formeras här i Stockholm under styrelse af Rikets Ständers Fullmägtige, Statsoch Banko-Utskottens Bttänkanden. 119} 2:ne af hvart Stånd, antingen genom sammansättning af, en från Banken och en från Riksgälds-Contoiret af hvarje Stånd, el er desamma Deputerade, som hafva granskningen af KrigaRäkenskaperne, eller serskildte dertill valde, allt efter som andre ärender kunde anses medgifva. Under desse Fullmägtige skulle de 3:ne Discont-Directionerne vara lydande, och utredningen efter Fulimägtiges ledning verkställas. Desse Fullmägtige skulle utfärda Discont-Obligat tioner. Eiqviden börja? vid innevarande års slut och fullbordas med år 1823, som är det år,då Eagtima Riksdag åter infaller. Hvarje Disconts utredning skulle ske för sig, och i serskild räkning föras, på det a*t hvarderas utslag måtte kunna fullständigt framläggas. Planen för liqvidationert borde tillika hafva till föremål att befordra öfverfly ttningen från Diskont-skuld fill enskilt skuld; emedan det är för penninge-väsendets allmänna reglering af stor vigt, att en sådan ordning återbringas, och sålunda den förlust, sorn drabbar Fordrings-ägarne, häldre fördelas på räntan under väntningstiden, än på sjelfva Capitalet; emedan ett interesse deraf uppkommer för Innehafvaren, att göra den användbar i Discontliqvid. Om ock genom ett sådant begagnande Bankens ersättning skulle ytterligare förminskas, vinnes denna förlust flerfaldigt tillbaka genom en dess förr återbringad ordning i desse liqvidationer, och derigenom för Banken beredd möjlighet, att efter en mera stadgad plan, använda sina tillgångar till myntets vidmagthållande och näringarnes understöd. 1194 StatsOch Banko-Utskottens Betänkdnd^n, Den 10 Februarii. Herr Stats * Secreteraren ni. in. Friherre JVirsén uppläste ett Dictamen lill Protocollet, så lydande: ”Da jag icke har för afsigt, hvarken att uppehålla Höglofl.
Alltså drogo neder till honom Israels Konung, och Josaphat, och Edoms Konung. Då sade Elisa till Israels Konung: Hvad hafver du med mig skaffa? Gack bort till dins faders Propheter, och till dine moders Propheter. Israels Konung sade till honom: Nej; ty Herren hafver församlat dessa tre Konungar, på det han skall gifva dem uti de Moabiters händer. Elisa sade: Så sant som Herren Zebaoth lefver, för hvilkom jag står, om jag icke ansåge Josaphat, Juda Konung, jag ville icke anse dig eller akta dig. Så låter nu en spelman komma hit. Och då spelmannen spelade på strängerna, kom Herrans hand öfver honom; Och han sade: Detta säger Herren: Görer grafver vid denna bäcken här och der. Förty så säger Herren: I skolen intet väder eller regn se; likväl skall bäcken varda full med vatten, så att I, och edart folk, och edra öker skola få dricka. Dertill är detta en ringa ting för Herranom; han skall ock gifva de Moabiter i edra händer; Så att I skolen slå alla fasta städer, och alla utvalda städer, och skolen omkullhugga all god trä, och skolen förstoppa alla vattubrunnar, och skolen förderfva alla goda åkrar med stenar. Om morgonen, då man spisoffer offrade, si, då kom ett vatten på den vägen ifrån Edom, och fyllde landet med vatten. Då nu de Moabiter hörde, att Konungarna drogo upp till att strida emot dem, kallade de tillhopa alla, som vuxne voro att bära vapen, och derutöfver, och drogo intill gränson. Och som de om morgonen bittida uppstode, och solen uppgick öfver vattnet, tyckte de Moabiter, att vattnet emot dem var rödt såsom blod; Och de sade: Det är blod; Konungarna hafva slagits inbördes med svärd, och den ene hafver slagit den andra. Nu Moab, statt upp, och tag byte. Men då de kommo till Israels lägre, reste Israel upp, och slog de Moabiter, och de flydde för dem; men de kommo in, och slogo Moab;