Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. Förordn. ang. Mantalso. Skattskrifna förrättande. Förluster, af hvilka kapitalet drabbats under året näst före det, hvarför bevillning påföres, afräknas från egarens kapital-förmögenhet och erlägges bevillning för den afkastning, återstående kapital-beloppet anses lemna. • — —- — samma bolag eller inrättning. Förslag till Förordning angående mantalsoch skattskrifningarnes förrättande. WI CARL &c. - som följer: §§ 4-4 5. 4:0 Vid mantals-skrifningen inverkande bräcklighet. Derjemte skall hvar och en meddela uppgift om den fasta egendom han eger, den rörelse och näring eller det yrke, han idkar, samt den eller de tjen - Förnyadt Förslag t. Förordn. ang. Mantalso. Skattskrifna förrättande. 27 stebefattmngar, han innehar; och åligger det — namn och bostad. Dessutom skall det åligga husbonde, att meddela uppgift angående beloppet af hvar och en af sina tjenares löne-förmåner, när detsamma öfverstiger 300 R:dr för år. 2:o 3:o Hvar och en, som eger eller förvaltar fast egendom, skall dessutom meddela uppgift å alla derstädes boende personer, af hvilka, enligt denna paragrafs 1:a morn., särskilda mantals-förteckningar skola afgifvas, äfvensom å beloppet, af den årliga hyra, som af hvar och en hyresgäst erlägges; börande i stad mantals-förteckningarne för de inom samma hus boende personer samlas och aflemnas af husets egare eller den, som dennes ställe företräder. Egare af utarrenderad eller uthyrd faslighet på landet skall jemväl uppgifva beloppet af det årliga arrendet eller hyran för den utarrenderade eller uthyrda egendomen.
Jag förblifver i alla fall dervid, att det icke bör bifallas, och öfverlemnar åt Ridderskapet Den 7 O c t o b e r f. m. 2l5 och Adeln alt afgöra emellan Utskottets förslag och Konungens proposition. Dock vill jag, för min enskilta del, hafva uttryckt min ledsnad deröfver, att Rikets Ständer behöft ii månader för alt bifalla Konungens proposition, hvilken aldrig förr i så fullständigt skick blifvit öfverlemnad, och att vårt arbete gått ut på, icke att stanna vid StatsUtskottets förslag, vid hvad det trott sig kunna föreslå, utan att, oansedt Utskottets mening, i nästan hvarje fall öfverskrida det förslag Utskottet framställt. Friherre Cederström_, Jacob: I anledning af hvad Grefve Cronhjelm föreslagit, att tillökningen för mathållningen vid Andra LifGardet borde utgå på besparingarne, hemställer jag, om det ej vore lämpligare, att den uppfördes på Indragningsstaten, och ej på besparingar eller öfverskott. Det vore mest ordentligt, att de 5oo Riksdalerne uppfördes på Indragningsstaten, och upphörde, när Casernerne blifva färdiga. Grefve Horn: Det hade varit önskeligt, alt Herr Nordenfalk täckts upplysa Ridderskapet och Adeln om sin mening, då han yttrade, att det icke kunde komma under Ridderskapets och Adelns öfverläggning, huruvida någon om-organisation af GardesRegementerne borde äga rum. Jag finner, att StatsSecreteraren för KrigsÄrenderne vidrört cn principfråga^ som är af vigt; eller liu - 2i6 Den 7 October f. m. ruvida det kan bero på Konungen att ensam organisera Armeen, åliggandes det sedan Rikets Ständer att anslå alla medel för en organisation, som skett, utan att man sett något system utgå ifrån KrigsMinistéren. Jag tror mig äga fullt skäl att yrka, det garnizonen kunde vara på ett Regemente, och med mindre Compagniebefäl.
Dock som Kongl. Majit funnit skäl i Nåder befria Kanal-direktionen från utförandet af nyssnämnda murningsarbete, så och ehuru den derför beräknade kostnad måste anses hafva ingått och upptagits bland de för Götha-kanalverks slutliga fullbordande, erforderliga utgifter, till hvilkas bestridande Rikets Ständer vid 1828—1830 års riksdag beviljade kanalbolaget det då begärda ytterligare bidrag af allmänna medet, hafva Fullmäktige, på det att den årliga ränte-utgift, Riksgälds-kontoret allt hittills fått vidkännas för det, med hänsigt till samma arbete, i Riksgälds-kontoret innestående belopp, 780 Rldr, hädanefter måtte komma att upphöra, jemte anmälan af hvad i afseende på utbetalningen af dessa medel förekommit, hos Stats-Utskottet hemställt, att Rikets Ständer mätte medgifva denna utbetalnings behöriga verkställande. I öfverensstämmelse med hvad Fullmäktige i Riksgälds-kontoret sålunda hemställt och med afseende å de till stöd för denna hemställan anförda förhållanden, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall till det för murningen å försänkningen mellan Pukön och Lindön i Wettern uti Riksgälds-kontoret innehållna och der innestående belopps utbetalande till Götha-kanal-direktion. Stockholm den 5 Januari 1854. Stats-Utskottets Memorial, N:o 15. IV: o 15. Ank. till Exp. Utsk. d. 7 Januari 1854, kl. 10 f. m. Memorial. Från Borgare-Ståndet är till Stats-Utskottet remitterad en af Herr L. W. Henschen väckt motion, om förändrade bestämmelser i gällande Rese-reglemente; men som Utskottet anser denna fråga icke tillhöra dess handläggning, har Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom.
R:dr 3,000: t att, med ljuspenningarnes bibehållande för Ordinarie samt Extraordinarie Embets-och Tjenstemän, anslaget till Skrifmaterialier och Expencer m. rn. ökas med R:dr 4>ooo: —• — att för nya ProvincialLäkares aflö— nande ytterligare bestås R:dr 800. samt att en ytterligare tillökning i lönen för Garnizonsoch FångPredikanten å Waxholms Fästning beviljas med «, • R:dr 100. föranleda, så vida desse Förslag af R. St:r bifallas, en ytterligare tillökning på HufvudTiteln af samman laggdt . St:r godkänna den i Utlåtandet N:o 247 föreslagne öfverflyttning från 5:te till 2:dra HufvudTitelnaf 2:ne Architectslöner, 1000 R:dr, som likväl icke innefatta någon ny utgift, hvaremot kommer att försvinna de för LänsNotarierne beräknade R:dr 2,400. så att med R:dr 5,5oo. mera, än de förut upptagne „ 23o,o44: 3t. 10, (i hvilken sistnämnde Summa likväl innefattas de ökade FörslagsSummorne för omkostnader vid Tull-och PostVerken samt ChartsSigillata:Contoiret tillsammans 118,364: 22. 8.) eller tillhopa R:dr 235,544* 3i. 10. blifver den tillökning, som i det hela nu på 2tdra HufvudTiteln föreslås. Reservationer: I anledning af Utskottets tillstyrkande i i:a Punctcn, ang.-dc lönerneför StatsRäden harII:r Öfverste Lefren åberopat hvad han vid afgifvandet af StatsUtskottets förra Betänkande i detta ämne skriftligen anfört; hvarjemte Herr Lagman Noréus fortfarande instämt uti Herr Öfverstens berörde anförande. Hvarmed sig förenat H:rr Lagerhjelm och von Schantz samt CommerceRådet Santesson. 2:dra Tundén:
Skrifvelse N o zpf att inom Bergslag samma fria tillverkningsrätt måtte tillerkännas cle Bruk, som antingen redan ega 45o Skepp:ds smide, eller deröfver, på hvarje härd, eller ock med vederbörlig undersökning visa sig ega skogsfångst, tillräcklig ej mindre för det äldre och tillökade smidesbeloppet, än äfven för en oförminskad tackjernsblåsning till afsalu, der sådan förut egt rum; att inom och utom Bergslag oinskränkt smidesrätt måtte beviljas så väl Bruksegare som Bergsmän, hvilka antingen medgifva härd-antalets inskränkning i den moa, att gamla smidesrätten på härdarne motsvarar minst 4°° Skepprd på hvarje qvarvarande härd, eller ock kunna genom > sammanflyttning af sådane smiden inom samma ort, för hvilka kol-fångsten till större eller mindre del är gemensam, tillvägabringa sist angifna proportion emellan smidet och härd-antalet. Rikets Ständer, som anse, alt någon fullständig reglering af smidesrätten icke med framgång kan verkställas, så vida ej, i sammanhang dermed, en jemnare fördelning af smides-skatten tillika beredes, samt att de, vid vissa Verk, för en del af smidet, utan tillräcklig control nu utgående högst betungande recognitions-afgifterne afskaffas, vilja jemväl i und. fästa E. K. M:s Nådiga uppmärksamhet derå, att likasom, å ena sidan, någon minskning i Kronans nuvarande intrader på det hela af jernhandteringen icke genom den fria smidesrättens införande bör uppstå, det, å den andra, icke är R. St:rs afsigt att ålägga tillverkarne någon ny eller ökad beskattning i annor väg eller proportion, än som bör vara oskiljaktig ifrån ett ökadt smidesbelopp, till erhållande af frihet inom verkstaden, och hvaraf det frivilliga åtagandet är hvarje stångjerns-tillverkare öppet lenmadt. Anhållande R. St. derjemte, att hvad af E. K. M., på dessa grunder, varder rörande beskattningen i Nåder föreskrifvet, måtte, utan hinder för dess tillämpning under tiden, nästkommande R.
Likaledes böra alla Skråförfattningar återkallas, få att en hvar får fritt utöfva hvad handtverk han behagar. I kraft af denna förmån för de husägare forn hittills icke idkat borgerlig näring, böra deras Stadsegendomar onereras till lika belopp med dem lorn tillhöra verkeliga Borgare. Sedan Nationen, på det fått här är föreflagit, fått enahanda intereiTen, blir det en na * turlig följd, att opinionen Ikall gilla en förändring i Reprefentationen, forn ftadgade, att ; Folket utur fin hela malka finge välja fine Ombud, utan affeende på namn, ftånd eller yrken. Men nu förekomma de vigtiga frågor ne; Huru Ikall den nya Reprefentationen bält kunna utgöras och under hvad form bör den fammanträda? Af delfia båda problemer vill jag förlt föka att upplölä det fenare. De refultater af en ftyckad verkningskraft, af en långfam ärendernes gång, af en knappt till ernående förening i många mål, forn af Ständernes fördelning på 4 Kamrar härflutit, * öfvertyga tillräckeligen om olämpelighcten at' Jt ett femte Stånds upprättande för de hittills o reprefenterade Klalfer af Nationen. Då delias rättighet Ikall för förila gången göras gällande, bör famma tillfälle begagnas till ett full, komligt rättande af hvad lorn redan nog läll" „ ge funnits vara felaktigt. Den enklafte och naturligafté form vöre * väl den af en enda Kammare för 1’amtelige Folikets Ombud, fedan enhet uti intereffen blifvit införd och vunnit ftadga.
PresteStiindeC samt 5:o ” att i fråga om 13 § Utsk. ålägges att föreslå en rättvis röstfördelning de olika afdelnme emellan;” Hr Carlheim Gyllenskjöld hade föreslagit: ”1:0 det första mom. af § 12 bör stadga endast, att R. o. Ad. representeras enl. den Ridd.Ordn., som af R. o. Ad. antagen samt af Konungen gillad och fastställd är; 2:o att åt ofrälse embetsoch tjenstemän med Kongl, fullmakt bör förunnas representationsrätt, utan vilkor af fastighets innehafvande under egande eller fideikommiss-rätt; 3:o att i § 14 bör bestämdt uttryckas alt med derstädes nämnde idkare af borgerlig näring, handel, fabrik, handtverk eller annat till borgerliga näringar räknadt yrke förstås endast sådane, hvilka i stad äro bosatte, ega burskap, eller såsom kontingentborgare till stad höra; 4:o att i § 15 ordet allmogen bör utgå och §:n begynnas sålunda: Till riksdagsmän af BondeSt. välje inom sig hemmansegare etc., 5:o att Const.Utsk. må updragas tillse om och hvilka förändringar i dess förslag, som må blifva nödiga derest någon del af detta Hr Carlheim Gyllenskjölds förslag skulle af R. o. Ad. såsom gemensam tanke varda antaget;” Gr. Mörner hade aflemnat dels följande förslag till förändrad redaktion af 12 §: ”l:o För de å Riddarhuset introducerade ätter väljas sextio riksdagsmän af dem, som enl. Ridd.Ordn. dertill berättigade äro. 2:o De egare • välje inom sig, distriktvis, femton riksdagsmän. 3:o De, enl. lista och 2:dra momme af denna § valde sjutiofem riksdagsmän utgöra, vid riksdag, R. o. Ad:s ledamöter Den 28 Maj f. m. 307 i Riksuämnden och besluta äfven i Ståndet med R. o. Ad:s rätt; Dock ega R. o. Ad:s samtlige valberälligade ledamöter enl.
Men till och med minnet af besse oredor skulle kunna utplänaS, och gansta fä tillfälligheter gifivas för Balanccrs timande, om för en hufwud-rcgcl antagcS, att den eller de Tjenstemän, pä hwilka Controllen ankommer och sin pligt äsidosatt, näst Upbbrdsmanncn ställa» i answar för MedkenS säkra förwaltning, och i fölgd deraf stadgat blefwe, att de tvid minsta afwikclse frän sine skyldigheters iagttagande skulle anses förwundne att icke allenast med sia egendom, sä längt den räcker, ersätta hwad hos ben brottsliga Upbördsman i tillgäng bruste, utan ock förklaras sine tjenster för alltid förlustigc och det utan hopp att tjenste» äterfä eller att widare brukas i nägon sädan syssla , som vpbördSanswar ätföljer: 3 följd deraf borde Den 6 September. 2ZZ dorde ock UpbördS-Cautionisterne för deras borgen icke beswäras af annat eller mera, än hwad af Balancen ätcrstär, sedan bade UpbbrdsmanncnS och Conkrollcu» rernaS tillgängar, sä långt de fbrslä, i mät gätt, och hwad däraf möjeligen indrlfwas kunnat blifwit af» räknat: de fä händelser endast undantagne, om genom Eldswädvr eller andre kimande olyckor, Kronans och Allmänna medel förloras, som af de Controlle» rande e) kunnat förutses och fdrekommas och dem förthy icke till answar binda, i hwilka fall endast Eau» tionisterne träda i betalning näst Uobördsman. Men innan derom ransaka» och dömt blifwit, bör lika som tvid alla andra tillfällen, sä snart Balance yppas, bäde de Eontrollerandcs och Eautionisterncs Egendom med semester beläggas och ej lisgifwas, innan i hus» wudmälct flutekigen dömt blifwit och Utflaget laga kraft vunnit. Med wördsam hemställan till Högloft.
I föftd af den tanka jag redan i Utgifts afdelningen, ivid först yppad fräga om indragning af Ädels-Fman yttradt, det jag ansäge detta Regemente såsom Höglofliga Rrvderjbapet och Adeln förbehällit och bewaradt i Privi» legicrna af är 1723 § ar. icke kunna af mig till indragning eller förändring tillstyrkas, förenar jag wig till alla dear med hwad Herr Professorer, Doctor Harlingson nu utförligare och pä goda grunder förklarat hwad detta amne angar. Rätteligen wara Tranfumeradt betygar kröäellus. Utdrag af Protokollet hällit uti Riksens Hög, lofliga Ständers Stats.Utstott den 23 Oc. kober 1809. S. D. Uti till Stats-Utskottet ingifwit Memorial har Herr Kongl. Secreterare!: Ilmo anfördl, att ehuru i Statswerkets närwarande utblottade till, ständ, någon lottning wäl borde kunna winnås; sä wal genom förbättrad hushällning med Kronans DoMainer, som genom indragning af möjeligen undgängelige utgifter, dock som Statswerlct dcrjämte icke! kan undgå att fä »vidkännas nya bördor, dels af dm i^följd af Regeringsformen förökade Stalén för ripa Ämbeten, dels a, nödwändigheten, att enligt Konungens nädiga Proposition utse medel till underhäll för förre Konungen och dess Famille, sä ater« Den 4 November. ig stär vtwifwelaktigt myckel innan' den sig wisande betydesiga Statsbristen bkifwer afhulpen. Att endast gencm tiilökad Bewillning fylla denne brist, anser Herr Kongl. Sec-elxraren hafwa stora swärigheter, dä Swea Innebyggare af alla Ständ, efter högst tryckande krigsgärder, med ett siyckadt
Tillvaron af ett faktori vid Carl Gustafs stad, har hitintills icke kunnat moderera priset för de vid Husqvarna förfärdigade gevären, då de som förfärdigas vid det förra äro dubbelt dyrare än vid det sednare. Man har anfört såsom hinder för en utarrendering, att detta skulle hindra Kronan från att få nya modeller förfärdigade. Ulsk:s betänk, lemnar dock K. M. öppna händer alt i detta hänseende göra och låta såsom Honom bäst synes, och att således vid en utarrendering fästa de vilkor, som anses lämplige, hvarunder naturligtvis äfven kan innefattas förbehåll och rättighet till modellers förfärdigande och försöks anställande. Hufvudsaken lärer väl vara att Kronan får ett tillräckligt antal goda gevär till skäligt pris. Detta har det icke hittills lyckats Kronan att fä från Carl Gustafs stads faktori. Vid sådant förhållande kan jag icke finna annat, än ali det förslag till und. skrifvelse Utsk. afgifvit, är vida lämpligare, än det Hr von Hartmansdorff nu framställt, och får jag derföre tillstyrka bifall till antagande af det förra. Hr Aminoff, Joli. Fredr.: De ledamöter af R. o. Ad. som egnat någon uppmärksamhet åt 1847 års revisorers berättelse, i hvad den angår förevar, fråga, torde äfven känna huru illa gevärsfaktoriet vid Carl Gustafs stad blifvit för Statens räkning Den 21 Maj. förvaliadt; utan att jag derom behöfver ingå i någon närmare ut veckling af ärendet. En värd talare har lemnat den upplysning, att delta faktori i sednare åren blifvit bättre förvaliadt, och jag vill ej bestrida möjligheten häraf. Men för revisorerne var detta förhållande okändt. Emellertid är det en sanning, att gevär och pistoler, som hittills blifvit tillverkade vid Carl Gustafs stads faktori varit af sämre beskaffenhet, än dem som erhållits från Husqvarna faktori, ett faktum som uti revisionsberättelsen finnes bestyrkt.
Ex protocollo, C. A. JVesterstrand. Ank. till Exp. Utsk. den 3 Jan kl. 5 e. ni. Kongl Maj.ts nådiga Proposition till Rikets Ständer j angående anvisande af medel till godtgörande af frän Stats kontoret utaf under händer hafde medel, utbetaldt understöd till de genom eldsvåda hemsökte Christianstads stads innevånare samt om öfver flyttning på Riksgälds-kontoret af befattningen med det bemälde personer beviljade lån; gifven Stockholms Slott deri 16 December 1847•
Om erfarenheten häruti tillåter yttra sig sanningsenligt, om mitt varma nit att icke kunna stillatigande se en allmän nationel vinst genom bristande behjertande eller rätt kännedom gå förlorad, den staten borde i denna näringsgren gifva sig sjelf; om, säger jag, (nan icke ens ville ännu finna, att det vi ännu inom oss sjelfva äga af repa mödernestammar (och säkrast bland allmogens oblandade, fast mindre hästsfag) är det yppersta medel lill upphjelpande af denna vigtiga näringsgren, om hvilken tänkvärda artiklar redan i utländska journaler stå att inhemta; så nödgas jag, såsom följd af allt livad jag vid föregående riksdagar haft äran offentligen yttra, såväl som hvad jag af trycket vågat resp. allmänheten meddela afår 189,6, reservationsvis äfven här förklara: att Sverige, enligt min tro, på inga andra vilkor än inhemsk remontering kan underhålla sitt cavallen, ehuru fåtaligt det än är; ty dess förläggning i reserverna, under det manskapets tid upptages med uppassning och skötsel af svaga och förderfvade hästar, skulle blott öka kostnadsbördan a? en arme', i fält och illa motsvara den vigtiga bestämmelse att till hastiga och afgörande expeditioner kunna när som helst och hvart som helst afgå. Jag ansåg obehöfligt att deltaga i discussionen, rör:de äfven afsloget anslag för nödiga exercisinrättningar vid indelta cavallerierna; genom II.
Vidare medgåfvo Rikets åren 1840 och 1841 församlade Ständer, att sedan, uti lagligen utlysta sockenstämmor, undersökningar blifvit anställda till utrönande, hvilka gäldenärer voro utfattige och saknade all tillgång till sina skulders godtgörande, skulle, derest ett sådant förhållande af socknemännen enhälligt vitsordades, afskrifning i laga ordning få verkställas, utan afseende derpå, att borgen för samma skulder .ore ställd: men deremot borde för öfriga skulders indrifning hos hufvudgäldenärerne eller , dem som spanmålen mottagit, alla nödiga åtgärder skyndsammast vidtagas, dervid likväl, i enlighet med Kongl, brefvet den 13 December 183'' gäldenärcrnes fasta egendom. behöfliga bohagsting, klädespersedlar, för jordbruket erforderliga kreatur och S/a/s-Utskottets Utlåtande, N:o 97. 17 och åkcrbruks-redskap samt nödig utsädes-spanmål icke finge utmätas; och skulle, i fall tillgäng till sistberörde skulders betalande hos vederbörande gäldenärer saknades, jemväl dessa skulder i behörig ordning och sä fort ske kunde, till afskrifning befordras. Till följd af den sålunda beviljade eftergift af Statsverkets betalningsanspråk för Westerbottens och Norrbottens läns invånares undsättnings-skulder i anledning af 1830, 1831, 1832 och 1833 års missväxter, har, enligt den derå, uti Stats-Utskottets utlåtande n:o 102 vid sednaste riksdag förekommande uppgift, ett sammanräknadt belopp af ej mindre än 237,999 r:dr 7 r:st, utaf dessa skulder dels afskrifvits, dels afkortats.
Då man framhåller detta, glömmer man dock en väldig faktor, som i beräkningen måste ingå. Jag menar den ökade konsumtionen. Af Hr v. Kraimer har redan blifvit påpekadt att på sednare 10 år Sveriges befolkning med vid pass 400,000 personer stigit. Ser man till hvad dessa måst förbruka, lägger man härtill den så betydligt ökade förbrukning, förmånliga arbetsvilkor medgifvit arbetaren, finner man lätt att dessas sammanlagda konsumtion vida öfverstiger den ökning i import, som under samma tid egt rum, hvilken, då man afräknar hvad som för reproduktion åtgått (såsom stenkol och bomull, m. m.), är af ringa betydenhet. Af hvad jag nu anfört må icke dragas den slutsats att jag skulle vilja bestrida att jordbruk, att industri för närvarande befinner sig uti förlägenhet, uti en ogynsam ställning. Jag erkänner tvärtom detta och har redan angifvit några af skälen dertill, nemi. de svårigheter uti penningerörelse och varumarknad, som under de sednaste åren egt rum. Härtill kan läggas en pågående omflyttning af penningekapitalen ifrån fasta till rörliga, hvilket så mycket tyngre drabbar jordbruket, som de låneinrättningar, som för jordbruket särskildt äro afsedda, icke så som med skäl var förväntadt, kunna ersätta den brist som af nyssnämnda orsak för detsamma uppstått. Men jag förnekar att i dessa svårigheter tullagstiftningen haft del; och jag påstår att hvarje försök att genom denna lagstiftning afhjelpa desamma, skola utfalla både orättvist och vanmäktigt. Orättvist derföre att, för att bota en misshushållning, hvilken jag äfven erkänner, ehuru icke till det omfång och den internationella betydelse man framhåller, man, älven för den, som icke misshushållar, försvårar tillfredsställandet af behofven; tvingar att antingen inskränka detsamma, eller ock att i och för den förbruka större eller mindre del af en behållning, som i annat fall till ny kapitalbildning kunnat användas. Jag undrar om Staten direkt till någon af Eder, Mine Hrr, sade:
Till Utskottets handläggning har blifvit öfverlemnad en inom Högvördiga Piesteståndet, af Herr Biskop Fahlcrantz väckt motion, att Professoren vid Fria konsternas akademi J. G. Sandberg, hvilken i sin dubbla befattning af Direktör och Lärare ej uppbär mer än 450 r:dr i lön och nu vid ålderdomens annalkande allt mer saknade krafter och tillfälle till den för sin familjs underhåll behölliga inkomst, mätte af Rikets Ständer hugnas med samma anslag, som af Kongl. Maj:t äskats åt seniorn bland Sveriges konstnärer, Professor Limnell, eller en årlig pension af 750 r:dr banko; till stöd för hvilken framställning, som flere utaf Högvördiga ståndets Herrar Ledamöter biträdt, hufvudsakligen blifvit åberopade, utom de stora förtjenster han i allmänhet egde och under 40 år ådagalagt både såsom konstnär och konstidkare, del anspråk på fäderneslandets erkänsla han förvärfvat genom utförandet af de i Upsala Domkyrkas grafkor befintliga, i sin art alldeles egna, praktfulla, frescomålningar, föreställande hufvudmomenterne ur Konung Gustaf Ls ärorika lif, hvilket förträffliga arbete Småberg, utan något bidrag från statens sida, utfört, ehuru föremålet för denna hyllning måste för hela fäderneslandet höra till dess dyrbaraste minnen. Med afseende å Professoren Sandbergs långa och utmärkta konstnärsbana och då hans å stat egande lön icke kan anses tillräcklig för en tarflig bergning vid annalkande ålderdom, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte, å allmänna indragnings-staten för bemätde Professor bevilja en årlig pension af 750 r:dr att efter afskedstagan de! åtnjuta. 39:0. Enär den pension af 500 r:dr årligen, som Rikets sednast församlade Ständer beviljade Kommerce-rådet B. H.