Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beivillnings-Utstottet anser nu alldeles böra utgä, hade Bonde-Ständets Ledamöter i Utstottet -nstat. att densama »nätte förblifwa beståndande; men att Utskottet icke insett billigheten af de ffäl, Vc derföre anförtt Zerr Grefwe» och Landtm<rrskalken föreslog, ask i anledning af de hos Ridderstapet och Adeln gjorde Anmärkningar, delta mäl »nätte till Beivistuings-Utstortet äcerremitteras - Den 26 Februarii. 127: Iuläerades följande underdäniga Kongl. Maj-t. Stonnägtigste Allernädigfle Konungk Dä uti Elfsborgs och Hallands Län, särdeles i Mark och Kind samt Norra Halland, tillwerkningey af Linnemäfnader redan hunnit den höjd, ali en be» tydlig exportwara derigenom upkommic, och denna tillwerkning otwifwelakrigt stulle, till allmän och en« stild fördel, kunna ansenligen utwidgas, om ungt solk, wid saknad af andra tjenkiga näringsutwägar erhölle frihet, att, för uchfningen af detta yrke bosätta sig, utan akt wara hemmansbrukare, eller tor» pare, eller hasiva försmak såsom Krigsoch Gerningsmän i Orten, anse Riksens Ständer sig böra hos Eders Kongl. Maj:t i unherdänighet cmhälla, att den frihet matte i nader lemnäs bade yngre och aldre Personer i berörde
Denna erfarenhet styrker mig i den öfvertygelsen alt de inhemska kapitalerne skulle säkrare uplagas om det funnes en gemensam föreningspunkt för alla Hypotheksföreningar, och dertill tror jag att Riksg:s-kont. lempligen skulle kunna användas. Allt sedan 1844 (se Biskop Agardhs reservat, vid BankoUtsk:s betänk. n:o 29 vid 1844 års riksdag) har fråga varit väckt om öfverflyttning till Riksg:s-kont. af Bankens fastighets-belåning. Om en sådan öfverflytlning skedde, i sammanhang med updraget åt Riksg:s-konl. att vara förläggare för alla våra Hypotheksföreningar, tror jag att länen icke blott skulle kunna erhållas på de fördelaktigaste räntevillkor, utan ock troligen inom riket hvarigenom någon ytterligare utländsk skuldsättning ej blefve af behofvet påkallad, hvilket annars tvifvelsutan kommer att ske. Min mening är dock ej att Riksg:s-kont. skulle omedelbart befatta sig med någon utlåning, som fortfarande och säkerligen också bäst kunde ske af Hypotheks-föreningarnes egna Direktioner, efter de grunder, som nu äro eller framdeles kunde blifva fasställda. Då hvarje Hypotheks-förening vore Riksg:s-kont. soli - 3.20 Den 12 April f. m. dariskt ansvarig med all i föreningen intecknad jord eller annan fastighet, för alla erhållna lån, skulle det ock ligga i vederbörl. Hypotheks-förenings-Direktioners val förstådda intresse att använda lika omtanka vid utlemnandet af lån och indrifvandet af fordringar m. m., som då föreningarne skött sig på egen hand. Grunddragen för en så beskaffad centralisation afHypotheksföreningarne skulle kunna sammanfattas i följande förslag. l:o Riksg:s-kont. öfvertager, i utbyte mot sina 4 proc. obligationer, Bankens på fastighels-utlåning egande fordringar, samt blifver förläggare åt samtliga Hypolheks-föreningar i riket. 2:o
Jag kan således ej finna någon återremiss vara af nöden, utan anser Utlåtandet böra bifallas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets förevarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda tili detsammas återremitterande. u Ropades Nej. Den i September f. m. 7 Uppå derefter af Hans Excellence]framställd proposition, blef berörde Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit. Föredrogs å nyo Välloflige BorgareStåndets den 3 sistlidne Julii afgifne, och den 27 i samma månad e. m. på bordet lagde, ProtocollsUtdrag, hvaraf inhemtades, att, vid pröfning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets under N:o 137 afgifne Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 57 förut meddeldte Betänkande, angående väckt fråga om förnyandet af Rikets Ständers underdåniga anhållan, att de Ekonomiska författningar, som blifva utfärdade, först efter en viss tid måtte sättas i verkställighet, BorgareStåndet afslagit Betänkandet N:o 57 och Utlåtandet N:o 137, samt beslutat, att i underdånighet förnya den i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 12 Julii 1823 hos Kongl. Majit gjorde anhållan, att de Ekonomiska författningar, som blifva utfärdade, först efter en viss tid måtte sättas i verkställighet; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit inhjudne, att sig med BorgareStåndet förena. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde proposition till instämmande uti BorgareStåndets beslut. Ropades Ja och Nej. 8 Den i September f. m.
Kakelugnsmakaren Sellbergs enka, enligt nota, 34 R:dr 40 sk., betald med 33: 16. Halft års sotning till dato 8: — Diverse reparationer, enligt 3 notor af J. Nyström, A. Moberg och J. E. Westerholm, å tillhopa 27: 44. Hallt års ränta till dato å revers, 500 R:dr, till Fru Bagge eller ordres 12: 24. Baluns: omstående oguldna hyresmedel 51: 32. — Behållning, som öfverlemnas, 11: 28. 8. gg. ^ Summa banko 446: — Stockholm den 31 December 1849. Wilh. Ingelotz. Granskad J. U. Landin. Sammandrag: Reparationer m. m - 100: 40. Med originalet lika lydande bestyrker J. U. Landin, Kontrollör vid Danviks hospital. Redovisning öfver medel, inkomna och ulgifna för egendomen N:o 4, qvarteret Sparfven. Novo konto. 1850. Inkomster: Jan. — Dec. .1. Westerholm betalt 4 qvartals hyra, från och med Januari månad till och med December, 400: — Summa banko 400: —. — 1850. Utgifter: „ Ka p i tal -af bet al n i n g 10: 29: 40. 5. Mars — Kallelseoch utmätningskostnad 2: Halft års sotning till dato - 8: — „ 25. Diverse reparationer, enligt nota å 15: 7. r:gs, med 10: Kakelugnar lagade, enligt nota, 2: — „ 22. Inqvarteringsafgift - 7- 3/. — Augusti 16. Transport af sopor m. 1: 32. Halft års sotning till dato 8: — Utmätningskostnad rörande P. E. Blomgren 1: „ 31. December. Behållning, som här öfverlemnas, o05: 13. Summa banko 400: Stockholm den 10 December 1850. Wilh. Ingelotz.
För en bibana från trakten af Eslöfs station på södra stam2. banan till Ystad 2,450,000 — 2,450,000 V en jernväg från städerna Helsingborg och Landskrona till den föreningspunkt, som af Kongl. Maj:t varder bestämd, samt derifrån i gemensam sträckning till trakten af Eslöfs station å södra stambanan — 2,300,000 2,300,000 3. n en jernväg mellan Christianstad och Hessleholms station 4. å södra stambanan — 720,000 720,000 Y) en jernväg mellan staden Wexiö och Alfvestads station å södra stambanan — 434,000 434,000 5. w en jernväg från hamnen vid Köping till Uttersberg med 6. grenbana till sjön Lillsvan — 500,000 500,000 en jernväg från Herrljunga öfver Wenersborg till Uddevalla 3,240,000 — 3,240,000 — Summa R:mt R:dr 27,896,000 j 9,644,000 37,540,000 Bih. till H. St. Aok. kill Exp.-Ulsk. dt>n 11 Nov 1863, kl. 11 f. n>. Memorial t anledning af verkställd omröstning uti tvänne lill 6:te och 8:de Hufvudtitlarne hörande anslagsfrågor. Sedan nedannämnda, af Stats-Utskottet uti dess Memorial N:is 209 och 217 föreslagna, voteringspropositioner rörande tvänne till 6:te och 8:de Hufvudtitlarne hörande anslagsfrågor, blifvit af samtliga Riks-Ståndeu godkända, har, jemlikt föreskriften i 69 § Regeringsformen, Förstärkta Stats-Utskottet, vid sammanträde denna dag, öfver berörda propositioner anställt omröstning, hvars resultat Utskottet härmed skolat för Rikets Ständer anmäla: l:a voteringen: (Enligt Stats-Utskottets Memorial N:o 209.)
Den iz September. 375 remktterabt Memorial af Riksdags - Fullmäktigen fbr Götheborgs Stad, Grosshandlaren L. 8snieson, angäcnde nägra omständigheter af förändringar, som han ansett nödige och hemställt mätte widtagas wid de för Kongl. Maj:t ochMdnans räkning skeende FbrsäljningsUpphandlingseller Arrende-Auctioner. Som StatsUtikottet fann detta wara ett Economie-mäl, hwilkel till dess befattning icke hörer; och »u jemwäl tillkännagafs, att flere i samma ämne till Högloft. Ridderffapct och Adeln ingifne Memorialer bljfwit till Allmänna BeswärSoch Econvmie - Utskottet, säsom dithörande, remitterade; sä beslöt Stats-Utskottet, att Grosshandlaren Lantbons vfwanbcrbrde Memorial ssulle till Wällofl. Borgare-Ständct äterlemnas, som torde detsamma till Allmänna Delwärs. och EconomieUtskottct öfwei lemna, pä det detta ärende mä pä ett ställe och i ett sammanhang kunna wcderbbrligen granskas : Och hwarom Protocolls - Utdrag till de öfrige Rcspcctivc Riks-Ständcn äfwcn ffulle expedieras. Är och dag som förut stär, Pä befallning kröäelius. Utdrag' af Protokollet hältet i Riksens Högloflig? Ständers Stats Utskott den 12 Sept. 1809. - S. O. Till Riksens Högloft. Ständers Statsutskott hade Höglofl. Riddcrskapet och Adeln behagat remittera Herr Friherre kustdscks Memorial, deruti han förcflär ätstillige förändringar uti nu gällande För - Z76 Den iz September. Författningar, angäende Husbchofs BrönwinS-Bränningen.
Drängen på herrgåln sa’, att det ska komme spelmän dit i år ock, fader Sven. Sven. Det var fanken så dråpligt. Åt dom ska vi sätte bänker här (pekar på Orkestern), så speler di nock opp en Halling eller en Jösshärspolske åt oss, om vi ber dom vackert. – Men kom nu, Lisa, och låt oss ställe i ordning med mat och bränvin te i måra. (Alla gå in i stugan.) FEMTE SCENEN. ERIK (kommer från skogen, och sjunger:) Jag sjunger och dansar, så glad i mitt sinn’; Jag smög bort i skogen Till Anna-lill trogen, Och frågte så kärligt: ”säj, vill du bli min?” Först såg hon åt öster, Så såg hon åt vester, Sist såg hon på mej, sa’n, och neg och sa’: ja! Och derför är jag nu så gla’, så gla’; Ja! Derför är jag nu så gla’. Se’n tog jag i famnen min vänaste mö, Och sporde den kära: ”Vill du mej förära Till fästning en kyss nu så rosenderöd?” Då log hon, min tärna, Så blid som en stjerna, Och rodna’ på kinden och neg och sa’: ja! Och derför är jag nu så gla’, så gla’; Ja! Derför är jag nu så gla’. Och, kära min Anna, nu frågar jag dej I glädjen och nöden, I lifvet och döden, Säj, vill du bli trogen och hulder mot mej? Med tår i sitt öga Hon såg mot det höga, Och räckte mej handen och neg och sa’: ja! Och derför är jag nu så gla’, så gla’; Ja! Derför är jag nu så gla’. (Under sången ha Sven och Lisa tittat ut ur stugdörrn och lyssnat. Vid dess slut träda de fram till Erik.) SJETTE SCENEN. SVEN. LISA. Den Förre. Sven. Det var nu rektigt nymodigt, te få höre dej sjunge nånting muntert, Erik. Dine viser bruker annars gå på en så satans sorglåtig ton. Erik. Ja, jag har också bra sällan något att vara rätt glad öfver. Sven.
Cederström* förslag och nej-propos:n afslag derå, med Ståndet förbehållen rättighet att särskildt pröfva och afgöra hval' och en af de uti förslaget innehållna grunder för bevillningens utgörande. i4 11. 3 i8 Den 3 Octobcr f. ra. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Frih. Cederström» förslag vore, att bevillningen i allmänhet borde utgöras genom en viss proc. af behållen inkomst; det andra förslaget vore att bevillningen borde utgöras i hufvudsaklig enlighet med hittills gällande grunder. Då Hevilla.Utsk:s förslag icke vore uppfattadt så, att det kunde framställas i sin helhet till bifall, ansåg Hr Landtm, sig böra framställa propos. å Frih. Cederströms förslag, hemställande alltså, om R. o. Ad. ansåg att, på sätt Frih. Cederström föreslagit, bevillningen borde i allmänhet utgöras genom en viss proc. af behållen inkomst. Ropades starka nej, blandade med ett eller annat ja , i anledn. hvaraf Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, att förevar, mål torde böra så behandlas, att Bevilln.Utsk:s utlåt:n föredrogos punktvis och på sådant sätt, att sjelfva förslaget till bevillnförordn. för R. o. Ad. artikeleller ämnesvis föredroges, emedan allt som i det egentliga betänk. N:o 12 af Utsk. blifvit anfördt, äfvensom i utlåt. N:o 27, det som kunde tjeva till ledning för föredragningen inom R. o. Ad., innehölle hänvisningar till sjelfva förslaget till förordning, då, om man så önskade, vid hvarje fråga som föredroges, den del af premisserna, som dertill hörde, äfven kunde uppläsas. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Af en tillfällighet var jag icke tillstädes, då Bevilln.Utsk. slutade det arbete, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning.
Det gula håret blef grått, den rutiga kappan blef sliten och gammalmodig, kattorna gingo allt oftare en förtidig död till mötes och sörjdes djupt, oeh — • det värsta af allt — inkomsterna minskades, våningen inunder blef icke uthyrd. Kom man då upp till tant Charlotta, fann man henne rätt ofta vid fönsterbordet med kortleken framför sig — hon hade ej heller så mycket arbete nu, stackars lilla Charlotta. sitt hus så förträffligt ordnade, att han kunde » följa sitt hjärtas röst » och bjuda sin gamla uppoffrande syster ett godt hem, hvilket så djupt rörde henne, att hon genast sålde sin gård och gjorde sitt testamente, genom hvilket senare bror Janne och hans barn tillförsäkrades allt, hvad lilla Charlotta ärft, förvärfvat och kunde komma att ärfva och förvärfva. I många, många år har nu gräset grönskat på den graf, som gömmer » lilla Charlotta », och hvars inskrift gärna kunnat vara denna: » Mycket tålde hon att skrattas åt, men mer att hedras ändå. » " Hjälpredor. " ä ^ j 1 a insändarinna i Idun rådde för någon tid sedan till inrättandet af klädsömnadsskolor för våra döttrar i hufvudstaden. Detta är ett godt och beaktansvärdt råd ej endast för Stockholm, utan äfven för landsortsstäderna. Också där skulle ej elever tryta. I sammanhang härmed skulle vi vilja påpeka en klass af unga flickor, som särskildt borde anse det som sin plikt att genomgå en kurs i linneooh klädsömnad. Vi mena de måuga hundra, som annonsera efter plats » att gå frun tillhanda ». Man förundrar sig, då man tar upp en tidning med tre, fyra spalter fulla af sådana annonser, att icke finna en enda, som såsom kvalifikation uppger, att hon kan sy linnesöm eller kläder. Favorituttrycket är, att hon vill » gå frun till banda i husliga göromål », eller att hon » vill vara till sällskap och hjälp », någon gång att hon är kunnig » i sömnad » eller » handarbete », och ej så sällan att hon är » musikalisk ».
Första delen af den siste värde talarens föreslagna tillagg anser jag billig och riktig, nemi. att så mycket bör afsättas af bankens vinst, som motsvarar de på lagsökning och concurs beroende fordringarna; hvaremot jag icke kan gilla sednare delen deraf, nemi. att utdelning icke skulle få ske, innan K. M:s tillstånd dertill erhållits, ty jag kan icke inse, hvarföre det skall bero på K. M:s pröfning, om bolagsdelägarne skola få komma i åtnjutande af hvad de genom sitt erhållna privilegium blifvit försäkrade om. Hr Stråle: Jag tror icke, att man bör sätta i fråga, alt K. M. kan afslå en utdelning af hvad som verkligen utgjorde bankens behållna vinst. K. M:s tillstånd till utdelningen skall blott utgöra en controll derpå, att icke, under namn af vinst, något måtte utdelas, som borde tillhöra reservfonden. Då man börjar en inrättning, i afseende på hvars säkerhet man hyser farhågor, bör man stadga alla möjliga contröller mot missbruk. Om förhållandet vore sådant, att bolaget beslöt en utdelning, som K. M. funne vådlig för bankens ställning, så vore det ju nyttigt, att K. M. hade den magt att, derigenom att lian förbjöd utdelningen, hindra delägarne att bereda bankens undergång. Någon lång tid kunde icke erfordras för insändande af rapport till 4iG Den 19 Mars e. m. K. IVI. om den beslutade utdelningen och erhållande af IL M:s svar derå, så att någon olägenhet för delägarne i det afseendet icke är att befara; åtminstone är den alltför ringa , för att icke fullkomligen uppvägas af den säkerhet mot missbruk, som stadgandet skulle medföra. Hr Stuart: Jag får för min del förklara, det jag anser, att det skulle medföra eli både onödig och besvärlig omväg samt tidsförlust för bankernas delägare, om de före hvarje Utdelning af b:covinsten Vore nödsakade anmäla förhållandet hos K. M. och begära dess tillstånd dertill.
Innan jag hinner hämta mig, få vara ensam en stund med mina tankar, å nyo ordna masken, som täcker mitt ansikte och allt, som fordom var mitt, fruktar jag, att jag skall röja mig. Det har ju nu gått en lång tid, vi äro midt inne i sommaren, dagarna bli kortare, och drufvorna i vingårdarna ha börjat att mjukna. Jag borde ha haft god tid att vänja mig. Men det har icke lyckats. Med slutna ögon ligger jag stilla i min bädd, och när jag ej hör, att Pierre rör sig, kommer den inbillningen öfver mig, att han stannat framför min bädd och betraktar mig. Jag vågar då ej öppna mina ögon för att se efter, om denna inbillning är en villa eller ej, jag tycker, att mina lemmar blifva kalla, och att jag domnar bort ifrån lifvet. Medan jag ligger där, tror jag hela tiden, att Pierre betraktar mig, till sist tycker jag, att hans blick blir frågande, misstänksam, ond. Han anar. Han böjer sig ned öfver mig, lägger sin hand på min axel, säger med den kyliga röst, som jag vet mig hafva hört, när vreden jäser inom honom, att jag skall vakna. Han tvingar mig att slå upp ögonen. Och då ser jag, att han vet allt. Utan att jag kan ana huru, begriper han det alltsammans. Han lyfter sin hand, och jag känner slagen som hämnande rättvisa falla öfver min kropp. De vålla mig ingen fysisk smärta, de träffa liksom icke min kropp, men jag känner dem falla, och jag vet, att det är Pierres hand som slår. Hela lifvet brister omkring mig, och med alla mina sinnen i den yttersta spänning lyssnar jag i min fantasi, om jag ej skall kunna höra den första knäppningen i låset, när hans hand fattar om dörrvredet för att vrida det upp och gå ut. Då hör jag i stället plötsligt hans röst, som frågar mig, om jag ej tänker vakna. »Jag är så sömnig i dag, låt mig morna mig litet,» svarar jag, och på samma gång undrar jag öfver, hur det är mig möjligt att gifva min röst denna naturligt jämrande ton, hvilken låter på en gång skämtsam och sömndrucken. Jag känner som ett styng inom mig, när jag hör, huru väl jag bedrager honom. Ty han skrattar, i det han går.
Jag får till följd häraf föreslå, att nedanskrifna mening, som efter gamla redactionen lyder sålunda: ”anser K. M. i ”följe häraf, att all på god tro vunnen och med verklig besittning förenad åtkomst till jord å landet , samt hus och ”tomt i staden, af sådan beskaffenhet, att derom emellan "enskilde personer kunnat afliandlas, vare sig genom arf, "köp, pant, gåfva eller förlikning, derifrån egendom af fi"deieommiss-natur ej heller undantages, hvilken icke blifvit "i behörig ordning klandrad af den förmente ägaren eller "innehafvaren, som egendomen afhänd vore i hans lifstid, ”ej heller af hans arfvingar eller rättsinnebafvare, inom 20 ”år ifrån hans dödsdag, är efter samma tids förlopp från "allt vidare åtal fri; på hvilken grund jemväl all den rätt "till fast egendom, som icke inom omförmälda tid bevakas, "sedermera icke heller kan vara gällande;” må förändras sålunda: "anser K. M. i följe häraf, att all på god tro vun"nen och med verklig besittning förenad åtkomst till jord å "landet, samt hus och tomt i staden af sådan beskaffenhet, "att derom emellan enskilde personer kunnat afliandlas, vare "sig genom arf, köp, pant, gåfva eller förlikning, derifrån "egendom af fideicommiss-natur ej heller undantages , li v i I — "ken icke blifvit i behörig ordning klandrad af den förmen"te ägaren eller innehafvaren, som egendomen af"händ vore,eller af dess arfvingar inom 3o år från ”den dag, då omförmälda egendom 3: d j e gån"g e n blifvit inför rätter domstol klander fritt "uppbuden, är efter samma tids förlopp från allt vidare ”åtal fri; på hvilken grund jemväl ali den rätt lill fast egen"dom, som icke inom omförmälda tid bevakas, sedermera "icke heller kan vara gällande." Om remiss till LagUtsk. anhålles Ödmjukast. 5. Då det i K. förordningen af den 2
5 Sami, 1 Afd. 16 Haft. 2 Bevillning s-Utskottets Memorial, N:o SO. rande arlikel upptagne rubriker bibehållit gällande taxa oförändrad; samt att Borgare-Ståndet återremitterat förslaget om rubrikerna Karduanssamt färgade eller tryckta skinn och sulläder, jemte andra slag, ej specificerade, hudar och skinn; Så och efter det Utskottet uti dess utlåtande, N:o 26, vidblifvande sitt förra förslag i öfrigt, endast i så måtto tillstyrkt afvikelse derifrån, att rubriken Karduanssamt färgade eller tryckta skinn måtte utbytas mot en så lydande; Saffian och Maroquins-skinn, — har vid förnyad pröfning Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden vidhållit sina förra beslut samt Borgare-Ståndet gillat förslagen i betänkandet, N:o 12, med berörde uti utlåtandet, N:o 26, deri gjorda ändring. Hvad nu först angår omförmäldta redactions-förändring, så enär Utskottet, genom del föreslagna utbytet af lydelsen: Karduanssamt färgade och tryckta skinn mot den af: Saffian och Maroquins-skinn, icke åsyftat, hvarken inskränkning eller utvidgning af de varuslag, sorn äro under förstnämnde rubrik hänförlige, och ändringen således icke kan anses inverka på tullintraden, lärer, utan afseende å Borgare-Ståndets serskilta mening, vid de tre öfrige Ståndens beslut om bibehållande af rubrikensu uvarande lydelse böra förblifva. Beträffande sedermera de öfrige skiljaktigheterna, hemställer Utskottet, att Ridderskapet och Adeln ville, med frånträdande af sin åtgärd, att, i afseende å artikeln Läder, lemna gällande taxa oförändrad, biträda Utskottets af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden godkända förslag, hvartill den redan antagna förhöjningen i införselstullen å hudar och skinn gifver ökad anledning; l ommande i annat fall följande omröstningar att anställas, nemligen: 88:o.
Kakor, russin och mandel äfvenså. Hon såg, att jag med intresse läste på taflan, och sade förklarande: » Jag vet ej om det är dumt; men jag tror att blotta siffrorna äro för abstrakta och ointressanta för Ragnar. Och det är min pligt », tillade hon, » att till hvarje pris få honom road af räkning, så väl som af hvarje annat läroämne. » Jag frågade henne nu, om barnen visade håg för studier. Och fick till svar: » Det syntes mig ej så till en början. Men nu Gudskelof äro de ganska uppmärksamma. » Och så återgick hon till Ragnars räkning. » Bara jag egde förmåga att klargöra hans små uppgifter riktigt tydligt », sade hon och fullföljde: » ty huru skall han annars kunna reda sig här i verlden, blir inte grunden god, ramlar hela byggnaden. » » Ni har rätt, min fröken », svarade jag, och uttalade min tacksamhet för det lefvande intresse hon tycktes egna sina elever. » O, ni kan ej ana, huru orolig och ängslig jag dagligen är, för att ej mina lektioner skola vara nog intresseväckande och lärorika för barnen », svarade hon ödmjukt och fortfor vidare, » jag dömer alltid mig sjelf, hvarje gång de små stackrarne se ohågade ut. Och oftast finner jag i så fall, att samvetet svarar » skyldig ». I det samma hördes steg i trappan. Ett, tu, tre voro barnen församlade kring bordet för att återtaga den afbrutna läsningen. Lärarinnan bad mig taga plats, och jag stadnade och åhörde den förträffligaste lektion i geografi jag någonsin hört. Först förhördes lexan. Derpå bad lärarinnan den lille Ragnar att med egna ord göra en liten resebeskrifning öfver det län, han haft i läxa. Och med kartan till hjelp redogjorde han på ett om intresse vittnande sätt för, huru man klokast borde färdas fram der i trakten. Han omtalade då, i hvilka väderstrec kstäderna lågo från hvar andra, hvilka historiska tilldragelser der timat, och hvilka sevärdheter der funnos. Och egendomligheterna i fråga om natur och folk tycktes den lille parfveln också hafva litet reda på att döma af det lilla sakrika föredraget. » Det låter som om du varit i Dalarna », utropade jag till den lilla berättaren.
StatsTJtskottets Betänkande, IV 2 s 971 —973, bif, af Adeln, IX s 282, af PresteStåndet, ix s 288, återrem. af BorgareStåndet, ix s 293, af BondeStåndet, IX s 294. Ytterligare Utlåtande, IV 2. s 1793 — 1795, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 526, af Adelli, IX s 536, bif. af BorgareStåndet, ix s 544> afBondeStåndet, IX s 555, Jernoch Metallförädling, uppmuntrad, I 1. s 59. — tillverkning och försäljning, 0111 större frihet i; StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s 844—'846, bif. af Adeln, ix s 238, bif. och remitt. lill Ekon. Utskottet af BorgareStåndet, IX s å45. Ekon. Utskottets Utlåtande, VIII s 134p •—i354, bif. af BorgareStåndet IX s 1128, af PresteStåndet, IX s 1 146, af Adeln, IX s 1158, återrem. af BondeStåndet, IX s 1187. Ytterligare Utlåtande, VIII s i5i8 — 1520, bif. af BondeStåndet, 1X3. s 283. | l39 Jerntillverkuing, om medel att befordra afsättning för Svensk, i Norra America; Motion, remitt. till Ekon.