Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
55* flista — j584' — Schilt zercra ntz, Johan lierman, Contre-Amira), genom lottning med N:q I93Ö) Herr Spaldencreutz^ Arvid, Kammarherre, ser 43-dr^ 2C04) — v. Schultzenheim, Da vid, President. —■ 43;dje — 2043. — Ihre, Albrecht, Canzlu. — Lilljenheim, Johan Glim staf, Kammarherre. — 4^de —- 21^2. — af Uhr, Carl David ^ Directeur. -— 47;de ■— 2lSÖ. 1— von Wahrendorff, An ders, Bergs-Råd. r48:de *— 2218- 5— von Weigel, Ehrenfried, Archiater. sf! 49:de 2224. Palmsvärd, Johan Erik, Justitiae Råd. wa yptde — 2249. — Qviding■ Bernh, Chri stoffer, tillförord. Statss Secreterare, Den 28 November. 39 Herr Grefven och Landt Marskalken anmodade Hans Exeellence Herr Gretve Brahe, atf, $äsom Ordförande bland Bänkmännen, låta genom anslag sammankalla dem till klockan half fem i eftermiddag å Riddarhuset, för att, enligt 21 §• af Riddarhus-Grdoingen, Electors-Val förrätta» Högloft. Ridderskapet och Adeln, åtskiljdes klockan half till Tre eftermiddagen. ]n fidem Protocolli , Q. J. Lagerheim Lördagen den 29 November, Piennm kl. xo förmiddagen. Börjades justering af Pleni • Protocollet för den 28 dennes.
Detta följer så tydligt af §:ns bokstaf, alt jag icke kan finna, huru den kan citeras i motsatt mening. Jag anhåller, att detta yttrande mätte få åtfölja till Utsk., som säkerligen icke skall tveka att finna polisförbudet lagstridigt. Remitterades till LagUtsk., i sammanhang med remissen af Hr Hjertås motion om upphäfvande af Öfverståth.-embetets kungörelse af år i8i5, angtde förbud mot tryckta skrifters försäljning på allmänna platser. Till pröfning företogs StatsUtsk:s den 29 sisth Fehr. e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 11, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om medels anvisande till gevärsfabrikationen. Hr Peyron, Gustaf Abrah., uppläste följande: Det resultat, hvartill Utsk. i detta utlåt, kommit, synes äga sin hufvudsak liga grund uti t vän ne omständigheter. Den ena är deri, att StatsUtsk. antagit såsom gifvet, att, då R. St. vid sista riksdag till gevärsfabrikationen anslogo endast 180,000 r:dr för 5 år, hvilken summa, fördelad pä hvarje år af statsregleringstiden, utgör för året 36,000 r:dr, ålgården i och för gevärsfabrikationen icke lämpligen hade bort sträcka sig derutöfver. Detta antagande synes mig deremot icke riktigt. K. M. har både bort och kunnat förordna om en vida större gevärsfabrikation. Rätta förhållandet är nemi. det, att K. M. vid i834—35 årens riksdag för delta ändamål äskade ett anslag af 3oo,ooo r:dr, på den grund, att af den del utaf anslaget, som R.
N:o 36, i anledn. af väckt fråga om förändrad organisation af bancofulimäktiges expedition ; N:o Den 26 September. Cj3 N:o 79, i anledn. af de inom 3:ne RiksSt. gjorda anmärkn-. r vid Utsk:s betänk. N:o 44? meö förslag till ny aflönings-stat för Bancoverkets euibetsoell tjensteman, konstidkare samt vaktbel jening ; N:o 8o, i anleda. af verkställd revisioh af BancodiscontVerkets räkenskaper oell förvaltning lör år i83g; N:o 8g, angtde en af bankens cOmmissariat verkställd afskrifning af 2:ne från banken utgifna fast ig lie ts—län , hvilkas belopp icke kommit låntagarne tillhanda; N:o go, i anledn. af Inspectoren P. E. Normans ansökning om eftergift af Upplupen öfverränta å ett lån i Bancodiseonten; N-. o gi, med hemställan, att den Jerncont. beviljade cred i t i viii It i banken måtte få fortfara till nästa riksdag; N:o g2, öfver en väckt fråga om fortfarande af det sparbankerna i Riket beviljade creditiv; N:o g3, öfver Hr C. Halleuborgs motion, åsyftande förändring i nu gällande föreskrifter, rÖrrde cassacrediliv åt hy pot liek.sforeningar; N:o 94, i anledn. af Hr Rosenblads, B., motion om creditiv från R. St:s Bank åt privatbanker; N:o q5, öfver väckta frågor om afsättande utaf en fond 1 R. St-.s Bank, att användas till lån mot pant af ritorr spanmål; N:o 96, öfver K. M:s nåd. propos. angrde sokt creditivrätt i R. St:s Bank för Stockholms stads Drätselcommission; N:o 97, i anledn. af K. M:s nåd. propos. angrde rättighet för Directionen af armeens pensionscassa till ett räntebärande creditiv i R.
Mångenstädes torde icke ens behofvet påkalla, att detta i någon väsendtligare mån förökas; annorstädes skulle, äfven om dylikt behof förefunnes, olägenheterna för domaren, nämnden och till och med för menigheten blifva större, än för delarne. Hvad som emellertid för alla orter skulle vara en lika stor fördel, vore om stämning finge ske till alla de rältegångsdagar, då Häradsrätten är samlad, och förhållandet med Häradsrätterna i detta /ull bleive lika med Rådstufvurätlerna. Nu mäste alla stämningar ställas på tingets första dag, och sålunda finnes på hela året högst tre dagar, då rättegång kan öppnas; försummas stämningstiden, kan en sådan försummelse först flera månader sednare godlgöras. Men i de flesta härader - och tingslag äro de årliga rättegångsdagarne åtminstone tio, ofta tjugu och i ganska många stora härader och tingslag uppgå de. lill trettio eller fyratio, undantagsvis till och med derutöfver. Tydligt är, alt då, oaktadt delta stora antal rältegångsdagar, stämningar icke kunna meddelas till flera än lie, anordningen är i högsta måtto felaktig; hvaremot, om stämning finge uttagas till flera af dessa rältegångsdagar, och dessa fördelades på flera månader, rättvisan skulle vinna betydligt i skyndsamhet, och målen sannolikt derigenom blifva mera jemnt fördelade på årets samtliga rätlegängsdagar, än nu är fallet. Likaledes skulle det vara en synnerlig fördel, att icke, såsom för närvarande merändels sker, uppskjutna Expeditions-Utskottets Förslag tilt anderd. Skrifvelse, N:o 55- 3 måls handläggning utan verkligt behof utställdes till ett påföljande ting, utan företoges så fort ske kunde, och, der ej hinder mötte eller uppskofvet sålunda blefve för kort för det dermed afsedda ändamål, helst å nästa rättegångsdag.
Då de framkommit till ruinen syntes ej ett spår af provisorn, o c h då några af de djärfvaste klättrade öfver de första stenarne, som lågo hopade framför ingången till den mörka hålan, hörde de med förskräckelse ett buller därinne, som om någon kastat ned stora stenar. De vände tillbaka o c h stodo i kamraternas krets, just som jägmästaren o c h Axel Collén ankommo dit. » Hvad är på färde? » sporde den senare, » hvarför stå ni här? » Man berättade Lindens tilltag, och alla närmade sig öppningen så nära man kunde. Medan de stodo där, andlöst lyssnande, framträngde tydligt ur djupet melodien » I djupa källarhvalfvet här, » sjungen af Lindens vackra bas. Nu löste sig spänningen, o c h alla brusto ut i skratt. » Låt den stollen vara, han kommer väl igen, när han vill hafva punsch, » sade Sjögren smått förargad. » Hjälp mig i stället att få upp varorna från båten. » Dé unge männen hade redan aflägsnat sig några steg, då sången plötsligt afbröts af ett skärande skri o c h strax därefter hördes, just som för hundra år sedan, ett doft buller och därpå blef allt tyst. Med af förfäran bleka ansikten stodo vännerna några ögonblick liksom förstenade. » Skynda ned någon till ångbåten, » utropade hastigt Axel, » säg till folket, att de taga med lyktor o c h hvad verktyg de hafva och sedan komma hit så fort som möjligt. » Medan några sprungo ned till stranden, följde Axel jägmästaren, hvilken redan klättrat öfver den första barriéren och försvunnit i hålans inre. De öfriga hade eller togo sig tillräckligt göra med att lugna det från alla håll tillskyndande sällskapet. Slutligen ankom också folket ifrån ångbåten med brukspatronen i spetsen. Denne kastade en hastig blick omkring sig. » Hvar är A x e l? » frågade han därpå oroligt. » Han följde efter jägmästaren dit ned, » ljöd svaret. I detsamma kom den efterfrågade åter fram i dagen, utan hatt och med kläderna söndriga och betäckta af j o r d.
Då, efter hvad jag här ofvan haft äran visa, Jemtland för närvarande i rustoch roteringskostnad utgör icke mindre än 22,111 Rdr. 28 sk. årligen, utöfver hvad det rättvisligen bör utgöra, yrkar jag äfven, attHögJoflige Utskotten tillstyrka Rikets Ständer att anslå årligen minst 12,000 Rdr. B:co till understöd för Jemtlands rustoch rotehållare, så länge och intilldess den nya roteringen för sig gått. Landet blir ändå lidande på öfver 10,000 Rcir. årligen, som är högst kännbart för en så fattig och vanlottad province som Jemtland.” Vid Ztdje punkten: af Herr Hjärne, som yttrat: "att då Representationen under denna Riksdag nekat anslag lill flera ändamål, mycket vigtigara än förevarande, Statssaint Oceon. Utsk. Bclähkancfe N:j Jo. så anser jag ingalunda skäl vara för handen att till nu tillstyrkte anslag af 4ooo Rdr. lemna bifall”; samt af Prosten Astrand: ”Efter de i afseende på Jemtlands rotering redan föregångne undersökningar, tror jag, att den föreslagna rotejemkningen lätteligen kan under den ännu å- gamla contiactet återstående tid, eller innan i835 års slut, verkställas. Anslaget af 4000 Rdr. årligen i 3 år, till roteoch rusthållarnes lindring, är sålunda obehöfligt och motverkar rotejemkningens skyndsamma verkställande. Statens tillgångar, medgifva det icke heller, och jag afstyrker således detsamma,” Uti denna sistnämnda reservation har Prosten Nordin instämt, N:o 3 o. Ankom till Kxp. Utsk. den 1 Oct. Betänkande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, angående rotefrihet för CapellansBoställen samt ersättning eller vederlag dt de Capelianer, hvilkas boställen än vidare komma att i roteringen qvarstå, äfvensom rörande befrielse från öfverr oteringen för åtskilliga hemman i Jönköpinga och Kronobergs
Ofta vexlar en tät småskog af en videart (Salix vitellenia L.), hvars raka, qvistfria stammar på afstånd likna söderns bambuskog, med jemna, lifligt gröna gräsmattor och smärre vattendrag på ett sätt, som åt det hela ger utseende af den mest leende och omsorgsfullast vårdade, från nedfallna qvistar och torrt gräs befriade parkanläggning. Det är flodvattnet, som om våren spelat trädgårdsmästarens rol i dessa af menniskofot sällan beträdda, på den härligaste grönska oändligt rika parker. Närmast flodstranden förekomma äfven jemngröna mattor af en kort Equisetum-art, utan inblandning af några andra växter, hvilken bildar en »gazon», hvartill intet herresäte kan visa motstycke. Skada blott att vistelsen i dessa trakter om sommaren nästan omöjliggöres af den förfärliga massa mygg, hvarmed luften här är förpestad. En öfverblick af de vigtigaste trädslagens utbredning i Jenisej-dalen lemnar en af d:r Arnell uppgjord tabell, meddelad i Redogörelse för de svenska expeditionerna till mynningen af Jenisej år 1876.222 Af denna ser man, att vid Jenisej björken (Betula odorata Bechst.), granen (Pinus obovata Turcz.), lärkträdet (Pinus Larix L.) och enen (Juniperus communis L.) gå till 69° 35′ n. br. (d.v.s. till Tromsös breddgrad), sälgen (Salix caprea L.) till 68° 55′, häggen (Prunus Padus L.) och sibiriska granen (Pinus sibirica Ledeb.) till 66° 30′, aspen (Populus tremula L.) till 65° 55′ (Haparandas br.), tallen (Pinus sylvatica L.) till 65° 50′ o.s.v. I midten af skogsbältet synes skogen oafbrutet kläda hela landet, utan att man der annat än undantagsvis möter öppna ställen.
1 belraktande häraf och då, efter hvad Utskottet inhemta), de liqvider, å hvilkas underlåtenhet Revisorerne fästat särskild uppmärksamhet sedermera blifvit fullgjorda, samt Utskottet tror sig kunna antaga att vederbörande tjenstemän vid Riksgäldskontoret, utan vidare erinran, skola hädanefter noga vaka öfver behörigt iakttagande af de för emförtnälda lån föreskrifna betalningsvilkor; anser Utskottet hvad Revisorerne yttrat och erinrat i fråga om inbetalningarne å en del af de från Riksgälds-kontoFet utgilna låneunderstöd för närvarande icke föranleda någon Rikets Ständers åtgärd. 5:o. Angående utbetalda förskott till kontors-expenser samt kortoch tidningsstämplings-koslnader m. m. (1833 års Revisions-berättelse sid. 54.) Med anledning af Revisorernes gjorda hemställan om meddelandet af föreskrift angående algifvande af redogörelser vid hvarje års utgång för de till expenser vid Riksgälds - Stals-Ulskottcts (Jllålande, M 27. 5 kontoret och utgifter för Rikets Ständers hus samt kostnader för kortoch tidniogsstämplingen förskottsvis ulanordnade och dessförinnan icke redovisade medel, hafva Fulimäktige, efter hvad Utskottet inhemtat, under den IS nästlidne December förordnat: att för alla sädana förut icke redovisade förskott särskilda redogörelser skola i början af hvarje år afgifvas för alt, efter vederbörlig granskning, intagas i Riksgälds-kontorets räkenskaper för det nästföregångna året; genom hvilket stadgande således den af Revisorerne i sagde hänseende föreslagna föreskrift redan blifvit till framtida iakttagande meddelad; hvadan någon vidare åtgärd i anledning af Revisorernes framställning härom icke lärer erfordras. v G:o.
I öfrigt och för den händelse att betänklighet skulle uppstå vid att nu förändra en lagstiftning, som för ej längre tid tillbaka än år 1855 var föremål för en förnyad revision af den lagstiftande makten, vill Utskottet erinra, att emellan oss och nämnde tid ligger, med alla sina lärdomar, en våldsam omstörtning inom affärsverlden, som sträckte sina verkningar äfven utom densamma; och genom stora motgångar mognar erfarenheten hastigt så väl hos folken som hos individerna. Denna omstörtning innebar ett anrop till folken att skyndsamt revidera sina kreditlagar och till individerna att inskränka sina behof. Afven den manar således till den lagförändring, som nu blifvit ifrågasatt. Men på det denna förändring icke måtte åstadkomma någon våldsam eller oförmodad rubbning i bestående förhållanden, har Utskottet ansett sig böra föreslå en något rymlig tid innan förändringen träder i kraft. Derigenom vinnes således tid så väl för köpmännen och varuförädlarne att indrifva sina bokförda fordringar som för en hvar att ordna sina angelägenheter så, att han, så vidt möjligt är, måtte undvika att för de dagliga lefnadsbehofvens tillfredsställande anlita krediten. Slutligen har Utskottet att meddela yttrande öfver Herr Björcks hemställan om stadganden i afseende å skyldighet för förlagsaifvare att föra handelsbok och bokens vitsord såsom bevisningsmedel emot förlagstagaren. Utskottet har dock icke funnit full anledning att understödja denna hemställan. Ty utom det att förlagsgifvare väl ändock i de Hesta fall äro personer, hvilka idka sådan rörelse, att de, enligt 1 eller 2 §:n i 1855 års ifrågakomne författning, äro till bokföring förpligtade, skulle stadganden i den af motionären föreslagna syftning jemväl stå i strid med de åsigter, Utskottet bär ofvan uttalat. Handelsboks vitsord uti tvister inbördes emellan dem, som sjelfva äro pligtige att hålla böcker, grundar sig nemligen, såsom redan blifvit anmärkt, på full jemnlikhet i förmåner och olägenheter af bokens bevisningskraft.
Jag kan för min del ej biträda det nu upplästa Förslag från Högh RiksgäldsAfdelningcn, att Högh StatsUtskottet skulle, utan all vidare noggrann speciel handläggning eller granskning, skilja från sig K.M:ts flere till Utskottet insände Nådiga remisser, angående uppkomne särskilde förhållanden vid fråga om verkställighet af senaste R. H. St:rs beslut om godtgörande af åtskillige Medborgares förluster igenom uppbringningar af Magter, med hvilke Riket var i fredligt förhållande. Mine skäl härtill äro följande: 1:0 Anser jag det ovilkorligen åligga Utskottet ef 21 - 322 Stats-Utskottets ter 28 §. Riksd.Ord. att bereda och utarbeta det ärende, sorn på grundlagsenlig väg vid denna Riksdag kommit till dess handläggning. 2:0 Senaste R. St:rs beslut hvarken kan lägga, eller har lagt, något hinder i vägen derföre. Vid efterseende af deras då fattade beslut, så lyder det: ”Jemte det R. Strr, uti det vid flere Riksdagar ”förehafda mål angående Ersättning af Svenska Staten ”för Svenska Medborgares genom uppbringningar lid”ne förluster, beslutat, att en sådan ersättning bör ”ega rum för de förluster,.hvilka, enligt 1812 års St:rs ”gifne löfte, kunna till betalning godkännas; hafva R. ”Strr för ersättningsbeloppens bestämmande och det”ta måls slutliga ntredning stadgat följande grunder, ”hvilka StatsUtskottet, i afseende på hvad derutaf kan ”på Herrar Fullmägtiges åtgärd ankomma, skolat till ”Ilerrar Fullmäktiges efterrättelse meddela.” T det outredda skick, hvaruti hela frågan då ännu befann sig, var det naturligt, att R. Strr måste igenom bestämde och limiterade vilkor söka förekomma alltför vidsträckte ersättningsanspråk å de sökandes sida, äfvensom för mycken Leuteration å den verkställandes. De kunde då vä! förutse, att flere i förväg ej kände omständigheter skulle under utredningen och vid verkställandet förekomma; och jag påminner mig mycket väl, hvad i dåvarande
Professor i anatomi, fysiologi och medicinal-lagfarenhet; Professor i theoretisk och praktisk medicin; Professor i kirurgi och obstetrik; Professor i allmän pathologi, pathologisk anatomi och allman helsovård; Professor i medicinsk och fysiologisk kemi; Lärare i psychiatri; Adjunkt i anatomi; Adjunkt i theoretisk oell praktisk medicin; Adjunkt i medicinsk naturalhistoria och kemi; Adjunkt i kirurgi och obstetrik. Således: I.nnds medicinska fakultet: Professor i anatomi; Professor i praktisk medicin; Professor i kirurgi och obstetrik; Professor i theoretisk och lorensisk medicin; Professor i medicinsk kemi; Adjunkt i anatomi; Adjunkt i theoretisk och praktisk medicin; mu a. .*■, 11 iib'un Lund 7. Karolinska Institutet: Professor i anatomi och fysiologi ; Professor t medicin; Professor i kirurgi; Professor i obstetrik; Professor i pathologisk anatomi ; Professor i kemi och farmaci ; Professor i materia medica och medicinsk naturalhistoria; Professor i paediatrik; Lärare i rättsoch statsmedicin; Lärare i syfililogi; Lärare i psychiatri; Adjunkt i anatomi och fysiologi; Adjunkt i medicin; Adjunkt i kemi och farmaci; Adjunkt i materia medica och medicinsk naturalhistoria ; Adjunkt i kirurgi; Adjunkt i obstetrik; Adjunkt i paediatrik. Karolinska Institutet 18 lärare; Motioner /ion kidderskåpet och Adeln 186‘2. N:o 40. 103 hvarjemte Bibliothekarie» vid Institutet föreläser medicinens historia, eldigt Rikets Ständers bestämmelse år 1857. Institutet saknade således jemförelsevis intet, som för meddelande af fullständig medicinsk undervisning var nödvändigt, och i förhållande dertill kunde dess examina blifva omfattande och betryggande. Det fanns blott en omständighet, som afhöll mängden af medicine studiosi att begagna så rika tillfällen tili undervisning, den nemligen, att hvar och en, som utgick från detta läroverk, fann sin kompetensrätt mera inskränkt än deras, som utgingo från fakulteterna. Huru tillgodogjordes nu dessa tillgångar för den medicinska undervisningen vid reorganisationen år 1861?
Och gå han sin väg , min kära Anders, det råder j ag honom till! A N N A -S T I N A . Nå, hvad var det då? A N D E R S ( afsides ). Nej si om det kosta mig aderton skilling, s å s tannar j ag! ( högt ) K rogen ä' väl öppen för mig, så väl som för andra! Ge mi g en mugg öl! C A R I N ( hånande till Anna-Stina ). Nå, ska' du inte servera din kära l andsman? Jo, strax! ( af sides , i det hon bär fram ölet ) Om jag kan begri pa hvad hon har spått honom för slag. Tolfte Scenen. DE FÖRRE. SVANLUND ( från fonden ). 84 handen och klädd i postrock och mössa ). Tjenare lilla frun! har frun något varmt i hastigheten? C A R I N . Strax, vaktmästarn! Jag tycker vak tmästarn är v arm nog föru t, jag ! Skall det vara s tekt fläsk? Jaha, j a! Stekt fläsk och en pinne och så litet svagdri cka i hastigheten! Bore har nyss kommi t, så jag har fickan full med pos t ... tjenare lilla jungfrun, ( då AnnaStina bär fram det begärda , klappar han henne på axeln ). Hur står det til l i has tigheten? C A R I N ( snäsigt till An na-Stina ). Nå, ska' du inte sv ara vak tmäs tarn? S V A N L U N D . Inga svar ä' goda svar, frun lilla .. utom på pos ten .. der tar j ag mig sex styfver för hvart sv ar i has tigheten! Hör nu, h ar frun någon danslokal i hastigheten? S V A N L U N D . Jo , för att jag förlofvar mig om söndag, och då tänk te jag ställa till en li ten arrangerad bal i has tigheten Fi na är hemma då med båten, för si, hon är annars akterstädersk a, i h astig heten! C A R I N . Ja, nog har jag ett lusthus nere i trädgården, bara det inte blir för litet? Sk a' det bli många? C A R I N .
Ut Supra. Ex Protocollo, Jok, Jac* Kleman* N:o 79. Ankom den 11 Junii 1823. Betänkande, i anledning af RiksdagsFulhnagtigen Nils Pehr Ssons, från Malmöhus Lån, Memorial om vättighet för Fordringsägare att sjelfve välja Ut matnings mån* Rik sdagsFuIlmägt igen för Malmöhus Län, Nils Pehrsson, har, uti ett till Hederv. BomieStåndet ingifvet, till Lagutskottet remitteradt Memorial, andragit: att ehuru KronoBefallningsmännen äro ålagde, att senast inom trenne Månader, räknade från den dag de till verkställighet emottagit Utslag, till fordringsegaren redovisa utsökte fordringen, så vida tillgång icke saknats, eller laga hinder för verkställigheten tnött, skall KronoBetjeuingen likväl icke sakna 356 LngUtskotttts Bttfitikanien, utvägar, att, i flere ir, under hvarjehanda förevändningar, innehålla betydliga penningesummor, i synnerhet för dea enfaldigare delen af fordringsegare, till dessas stora skada och förlust; af hvilken anledning Nils Pehrsson anhållit, att den eller de fordringsegare, som hädanefter finna sig föranlåtne hos Konungens Befallningshafvande eller Domstolen i Orten anhålla om handräckning till utbekommande af fordringar , må ega, att uti Ansökningen föreslå någon för skicklighet känd person, som i Utslaget borde blifva uppdragen, i brist af godvillig betalning, hos Gäldenären uttaga dea utsökte fordringen, om han sig sådant åtaga ville} men, i annor händelse, skulle, efter vanligheten, KronoBefallningsmannen åläggas verkställigheten. Detta Memorial, hvarmed RiksdagsFullmågtigen Pehr Jönsson, från Christianstads Län, sig förenat, har Lagutskottet öfvervägat tillika med de af RiksdagsFullmägtigarne Nils Håkansson, från Christianstads, och Nils Håhansson, från Kronoberg* Län, till Hederv.
Ar det en sådan åtgärd, Hr Printzen sköld afser för förekommande af processer, att man icke skall hafva någon möjlighet att få ombud, så får jag säga att den är, minst sagdt, absurd. Meningen med denna lag är icke att konstruera advokater eller åstadkomma processer, utan att erhålla personer med intyg af domstolarne att de vunnit det förtroende, som erfordras för att vara ombud. Nu ligger det i sakens natur att hvarje domare ser hellre att en part för honom uptriider med en heder lig person till sakförare, än med en skälm, och det är således att antaga det domstolen vid meddelande af ifrågavide bemyndigande i sitt eget intresse skall tillvägagå med en viss varsamhet och tillse att icke bränvinsadvokater erhålla detta förtroende. Jan kan således icke inse hvilka skäl, som tala mot förslaget, utan tillstyrker dess antagande. Hr Cederschiöld: Gr. Mörner och Hr Printzensköld hafva yttrat att den ifrågavide lagen icke kan framkalla skickliga sakförare. Jäg vågar likväl påstå motsatsen, ty jag antager för gifvet, att om åt sakförarekallet egnas mera vigt än förut, skulle flera skickliga personer deråt egna sig. Man har vidare sagt att denna lag skulle framkalla ett större antal rättegångar. Det tror jag också, om meningen vore sådan, som Hr Printzensköld tyckes låta påskina, nemi. att domstolen skulle till ombud förordna s. k. bränvinsadvokater; men tvertom synes det hafva varit Utskits afsigt att utrota sådane. Att sådane f. n. finnes, är väl bekant, men ett lätt sätt finnes att aflägsna dem, och det är att domaren icke förordnade andra än dem, som förklarade att de icke ville taga arfvode för andra rättegångar än dem, som vunnes. Jag fortsätter mitt yrkande. Gr. Liljencrants: Jag tillåter mig på förhand förklara att hvad jag kommer att anföra icke är hemtadt från min egen erfarenhet, utan från andras och särskildt länets domare, med hvilka 366 Den 26 Oktober. jag en och annan gång samtalat äfven i detta ämne.