Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
13 hvars ursprungliga ändamål var oell, efter Lagens mening, ännu är, att den brottslige, efter att hafva inför församlingen betygat sin ånger öfver sitt begångna brott, må bl ifva åter upptagen i församlingens gemenskap, till åtnjutande af alla kyrkans rättigheter, nu mera i allmänna omdömet förlorat denna sin betydelse och anses snarare såsom ett skymfande verldsligt straff, än såsom ett medel till brottslingens sedliga förbättring, har Utskottet dock funnit så mycket mera betänkligt att för närvarande tillstyrka afskaffande af denna anstalt, som den i sjelfva verket ingredierar i nu gällande straffsystem, och derföre hvarken bör eller kan annorledes, än vid en allmän reform af detta system, borttagas; hvarföre Utskottet anser frågan böra uppskjutas lill dess den, vid blifvande granskning af det förväntade förslaget till ny allmän brottmålslag, kan i sammanhang dermed öfvervägas och afgöras. Utskottet tillstyrker derföre , att 43:dje punkten i Kongl. Förklaringen den aj Mars 1807 må tills vidare förblifva oförändrad. Ankom till Éxped. Utskottet den 21 November i32<)« Betänkande öfver Herr Fredrik Leonard Rosenqvists motion om stiftande af en Lag, sorn stadgar ersättnings - skyldighet för Domare, hvilken meddelar part origtig hänvisning till ändrings sökande och derigenom tillskyndar parten onödiga kostnader. H os Höglofl. Ridderskapet och Adeln har, vid föredragning af Lag-Utskottets Betänkande N:o 81, angående förslag till ändring af x Cap. 12 §• Rättegångs-Balken, Herr Fredrik Leonard Rosenqvist anfort, att Utskottet skall besvarat endast hälften af hans i nämnde Betänkande omförtnälde motion, nemligen frågan om skärpande af det i berörde Lagrum stadgade ansvar för Domare, som fäller orätt dom, men alldeles förbigått Herr Rosenqvists yrkande, att en Lag måtte stiftas, som föreskrifver ersättningsskyldighet för den Domare, hvilken meddelar origtig hänvisning till ändringssökande och såmedelst tillskyndar en part onödiga kostnader.
B:ko måtte beviljas för hvartdera af Westerbottens och Norrbottens län, med åliggande för de innevånare i dessa län, som af sagde anslag korinne i åtnjutande, alt efter vissa Stats-Uishollels Utlåtande N:o 758. 63 års förlopp genom årlig amortering återbetala hälften eller fdclar utaf det erhållna beloppet; och hafva G. Glad och P. 7Vallmark från Westerbottens samt J. E. Hulström från Norrbottens län med denne motionär sig förenat. 10:o P. Wallmark från Westerbottens län, som framställt del af G. Glad från samma län jemväl biträdda förslag: all för sänkning och aftappning af sjöar samt myrors och ödeliggande egors uppodling inom Westeroch Norrbottens län måtte anvisas ett belopp, motsvarande hvad för kanal-och jernvägs-anläggningar inom andra provinser blifvit beviljadt. Enär de under föregående Riksdagar beviljade anslag och lån för sjösänkningar och vatlendränkta trakters utdikning blifvit af olvanbemälde motionärer åberopade, och på del alt Rikets nu församlade Ständer, vid anvisandet af ytterligare medel för sådana företag, mätte vara i tillfälle jemföra hvad dertill under denna Riksdag anvisas med de summor, som förut blifvit för enahanda föremål anslagna, har Slats-Utskollet ansett sig böra meddela nedanstående uppgift å de, vid 1840 och 1841 samt påföljande års Riksdagar, för sjösänkningsoch myruldikningssamt andra valtenaftappnings-arbeten beviljade och anvisade låneoch anslags-summor.
K:o i d-.o 4,343,528, 50. „ d:o J. H. & G. F. Baur i Altona 1,561,5 9 3 , 57. Sedelstocken får derutöfver utgöra ► . 30,000,000, — Summa Runt R:dr 54,082,494, 89. Metalliska kassan har sålunda ytterligare stigit, och utvisar, jemnförd med förhållandet den 30 December 1859, en tillvext i Runt af 7,52 5,3 5 7, 25. Likaledes är, i enlighet med åberopade föreskrifter i Lagen för Rikets Ständers Barde och Banko-Reglementet, den efter nästlidet års bokslut uppgjorda Öfversigt af Bankens hela ställning till trycket befordrad och med allmänna tidningarne till allmänheten utdelad. Af denna Öfversigt inhemtas, bland annat, dels att, Inkomster och Vinster utgjort 2,285,298, 98. samt Utgifter och Förluster 547,262, 41. så att behållna vinsten uppgått till 1,738,036, 57. och dels att Bankens tillgångar och fordringar utöfver dess skulder vid årets slut uppgingo till 24,955,524, 42. eller: 11 Grundfond 15,000,000, — Återstående behållning derutöfver från år 1856 4,336,992, 81. I den ordning, 28 § i Reglementet föreskrifver, hafva BankoGotha KanaiFullmägtige, gemensamt med Fullmägtige i Riksgälds-Kontoret, 1J"ikhonanställt val af Ledamot i Götha Kanal-Direktion för innevarande år, dervid i nämnde uppdrag bibehållits Herr General-Majoren m. m. J. Kléen.
Sedan tidigt på morgonen hade alla sillsalterskorna aflagt den afskyvärda osnygghet och grofhet, som utmärkte deras vilda hvardagslag; och iklädda sina helgdagsdrägter, nytvättade, uppsträckta från hufvud till fot med silfverspännen i skorna och silfverankare i bröstet att fasthålla tröjan, bildade de en brokig kedja ur alla åldrar, från den 70-åriga valnötbruna matronan med sin gälla skrikande röst intill den 17-åriga flickan med höga vristen och den högresta halsen, der hon så ståtligt kråmade sig under afvaktan på eftermiddagen. Många af dem reste öfver till Fiskebäckskil för att, såsom det hette, gå i kyrkan, men endast för att så mycket snarare få berätta att det skulle bli ett äkta par af madam Guri och Jörgen Kox. Under tiden höllo sig karlarne på afstånd från de hemmavarande qvinnfolken. De förre hade många bestyr för aftonen. Inne i patrons enskilta rum stod Jörgen Kox tidigt på morgonen med sin svarta örnfjäder under armen. Något slags blyghet med afseende på ärendet kunde icke komma i fråga. Han talade alltså frimodigt: ”Jag vill säga hederligt ifrån hur det är. Jag ärnar slå mig på stadighet och bli en annan man från den dag i dag är. Min håg har fallit på madam Guri Anundsson. Hon har sagt ja – myndig är hon och egen målsman, så att ingen har väl stort att göra med hvad hon företar. Men icke lyster det mig att röfva henne. Derföre frågar jag i all höfvidshet när patron kan umbära henne? Ju förr det sker, dess bättre för mig.” ”Guri har redan talt med mig. Jag har sagt henne min tanke, som är den att hon får ångra sig. Men, som sagdt, hon är sin egen målsman. När j har hemmet i ordning åt henne, så säg till! Jag lägger icke hinder i vägen, och jag vill önska att ert uppförande i framtiden visar att det är jag som haft orätt.” ”Det vill jag visa, herre! Jag är icke alldeles så dålig som det ibland synes.
En kort framställning af mina tankar i ämnet är jag derföre skyldig åt Saken, ät Höglofl Utskottet och åt mig sjelf. Att Skog, lika med Åker och Äng, af hvarje Jordägare, som den med fullkomlig ägande rätt innehar, fritt bör få disponeras, och att alla TvångsLagar, som inskränka denna Naturliga rättighet, äro skadlige, tror jag vara oemotsägeiigt. JägeriStatens bemödanden, om den gjort sig några, har kunnat på få ställen förekomma fullkomlig förstörelse af en och annan Krono-Skog; men i allmänhet hafva de varit menliga för både Skog och villebråd. Oaktadt deras uppsigt har Sverige snart inga Ekar, utgj» p4 frälse EcsV' och Ekon. Utsk. Betankanden. 371 marle, dit tillsynen icke fått sträcka sig; och huru skulle det annorlunda lämna vara, då livar Skattejordsägare anser detta Trädslag för sin fiende. SkogsFörordningen af år 1805 har gatt en medelväg genom Stubblcns anslående för vårdade Ekar, men verkan dera£ har varit lika med den af andra halfmesurer; Kriget är förklaradt, och Ekarne under stark xetraite springa dagligen öfver klingan; och det gifves ej mer än ett botemedel deremot: det är fri dispositions-rätt. Men, invänder man fruktande, skulle ej med ett sådant Stadgande så med denna sorn annan skog allmän brist derpå en dag inträffa. -— Jag tror detta händer i vissa piovincer, som det redan handt i andra; men der-! före har man ej frihet att inskränka en dels ägande rätt; och brist etthundrade år förr eller sednare betyder ingen ling i allmänna vigtskålen. Landet och menniskoroa försvinna ej, och Trädens vext-kraft upphör icke, och för öfrigt hvilar iag vid den maximen: att Rättvisan måste handhafvas om ock verldarne ramla.
Beträffande hufvudsakcn, eller Hr Åkermans förslag, så skiljer jag mig betydligt ifrån hvad den siste talaren i anledning deraf yttrat, och tror, lika med Hr Mannerskantz, att om vi skola komma någonstädes i representationsfrågan, så måste vi göra ömsesidiga concessioner. Hr Mannerskantz och jag skilja oss visserligen ganska betydligt i våra åsigter ifrån hvarandra, men det har dock lyckats oss, alt komma hvarandra något närmare. Han har gifvil efter, jag har gjort eftergifter, och han likasom jag har lemnat sin gärd på det ofta åberopade fäderneslandets altare, på hvilket redan tyckes vara så mycket offradt, att det borde vara alldeles öfverhöljdt af de framburna håfvorna. Den som med uppmärksamhet läst min reservation vid Gonst.Utsk:s nu föredragna betänk., finner säkerligen, att jag i hufvudsaken delar de åsigter, Deli 12 Mars f. in 171 O sorn äro framlagde i liiÅkermans förslag till gemensam tanka. Denna framställning är visserligen icke sådan, som den skulle hafva varit om jag sjelf uppsatt den; men det är icke eller länkDart att hvar och en kan få sin mening fram, ty det gamla ordspråket gäller här, som vid många andra tillfällen, quot capita, tot sensus. Jag har godkänt Const.Utskis förslag pä den hufvudsakliga grund, att det utgår ifrån det beslående, och tror icke eller alt någon reform, byggd på gilltig grund, kan tillvägabringas, med mindre den hvilar på det bestående. Jag har ingen skräck för våra Stånd och tror ej, att någon ofärd hvilar på vår ståndsfördelning.
Derefter uppropades den andra delen af detta Hemman, som förut varit brukad af Henric Jonssons Enka, Olena Börjesdotter och med åberopande af allt hvad före Auctionen blifvit nämnt om blifvande Arrendatorns skyldigheter och om undantags-vilkoren, uppböds denna Hemmansdelen till samma quantum strid spannemål, 3 Tunnor och En spann hälften Råg och hälften Korn, hvilket antogs af förre brukaren Olena Börjes-dotter. Åboen å Östra Hed, Thore Johansson bjöd å denne senare delen Sju Tunnor, hälften Råg och hälften Korn, hvilket anbud dock icke kunde antagas såsom vida öfverstigande Maximi-beloppet och Borgens skriften dessutom icke var af Domhafvanden bestyrkt, utan blott af Pastor i Weddinge; Hvarföre de förstnämnde Samuel Johannesson och Olena Börjes-dotter, antogos till blifvande Arrendatorer å detta Hem - Den io September f. in. nian, så mycket mer, som deras Borgensskrifter tillbörligen före Auctionen blifvit af Domhafvandeu bestyrkte oell redan A Kongl. LandsContoirel inlemnade. Datum ut supra In fidem J. F. Ladau j Pr. et Pastor. Att så hafva tillgått och sig förhållit intyga å KyrkoRådets vägnar Bengt Simonssonj Johannes Andersson, Kyrkovärd. Kyrkovärd. Samuel Johannesson. Olena Börjesdotter. Sjclfve liållit i pennan. Vidimeras J. F. Ladau. Likheten med den Biskopen af Wingårds anförande till PresteStåndets Protocoll åtföljande Bilaga, bestyrker Ex officio O. Rogberg, H. PresteSt. Sccrct. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Utskotten hafva på ett så riktigt och grannlaga sätt behandlat frågan, att jag ej har något att tillägga. Jag vill blott lugna dem, som afse Kyrkornes fördel, med den anmärkning, att om den siste Talaren kunde blifva ecclesiastik-ombud i dylika mål, Kyrkorne ej skulle hafva något att risquera. Betänkandet torde således kunna bifallas. 74 Den io September f. m.
SD?aj:t tiP efter annan nteP mipnöje erfarit, att, oaftaPt Pe fTcrc Peremot, äfmett af ^ongd fDtajät, gifne admarfamma förPuP, tjenfteföp ännu på många [fäder» miP flere £anPffaté»tjcndcr ägPe rum, par ifoitgf. SU?a;:t, 35 för att förefomma Petta i ada affeenPen jfaPdga mipPruf, fåmäl uppfifroat förenämPe förPuP ocp anPefadt Se£ Sefadningé» pafmanPe, på pmilfa Pet pufmuPfafdgen anfommer, att på adt fätt motmerfa ocp pinPra Pepa tjenffeföp, forn ocf mePPefat åt» ffidiga närmare förepfrifter ocp jfaPganPcit, Pem $ongf. SDtajtt förmärft rePan pafma mePfört åfpftaP merfan. Sen, rörauPe förpådanPet meP folfmängPen i Stifct för Solfelt. fePuafte qöinqöemtium, eder från ocp nteP 1826 tid ocp meP i83o, från StPefddommijnonen infomne Perättelfe, pmilfen, till trpefet PeforPraP, Pommer att Stifeté ©tänPer mePPelaé, epuru ej lemnanPe få omanfiga refultater forn Pen förcgåeuPe, toifar dfmäl, att popufationen är i en fortfaranPe tidmäpt.
Fordringar före år 1810 af diverse Verk: hos Pommerska FältContoirct 2.5,838:25. 4« Kongl. Comnritécn för Krigs-Ärendernes sluteliga utredning . 364>i?8: 1. 4* Kongl.Förvaltningen af Sjö-Ärendcrne ,77.987: 7.3. Förledning på Allmänna Magazins-Inrättningens Skulder den i October 1822. Banco. Till Riksens Ständers Bank Pl stora Creditivet med ränta . 1,871,007: — - — Första Metall-Fonden 3oo,ooo R:d . 5.5. — AndraMetall-Fonden 317,863:34.10. hvarpå godtgöres ytterligare värdetaf i5,ooo Piaster) 37,854:46. 6. 280,008:36.4. 2,io4',27 4i 9 *—• Debet. Yärdet af levererad Proviant till Örlogs-Flottan . 50,986:17.4. Emedan kostnadsvärdet å den till Statsverket levererade Spannemål oell Proviant ännu är okändt, äro lika värden i Debet och Credit upptagne, hvaremot Magnzins-Inrättningen godtgöres de i Riks-Statcn anslagne Förmälningsocb Bagerikostnader för år 1821 med . 5o,ooos och för 3 qvartalcr 1822 37,600: 87,500. — - 535,548 266,685 28 16 s Saldo , Stats-Verkets fordran den 1 Oclober 1822 11 Summa 802,233 45 7 Revisorers Berättelse. 647 Litt. H. männa Magazins-Iurättningeii den 1 October 1822. B a n c 0. Credit.
Hvad pratar jag dock för galenskaper! Någon skurk, någon förslagen äfventyrare – vi ha ju fullt af sådana – har bedragit er lättrogenhet ... Tala rent språk, det är min vilja!” ”Ifall detta är den tonen, du tänker antaga mot mig, så tvingar du mig att låta lagen gifva utslag.” ”Utslag – i hvad? Har vansinnet tryckt sitt insegel på din hjerna? Är du eller är du icke mer en dotter af den gamle gudfruktige ädlingen herr Tönne, på hvars namn och vapensköld ingen smutsfläck någonsin lådat? År du min lagvigda hustru för att genom en skändlig process kasta nesa, framför allt åtlöje öfver mig, dig, hela din familj och de barn, du i ditt andra äktenskap har? Vill du som ett vackert, högst remarkabelt stridsämne mellan tvänne äkta män – ifall ännu en sådan skulle finnas – stå inför domstolen för att utpekas och begabbas af nyfikenheten och smädelsen ... eller vill du kanske rymma med bedragaren och lemna din make och dina små flickor att förgås af blygsel ... eller hvad är det du vill, eftersom du förer ett sådant tal?” ”Jag vill ingenting i laglig väg, ehuru du då skulle träda från allt hvad du olagligt innehaft. Jag har ej heller velat lemna landet: eljest hade det skett. Min önskan är att bevara skenet, icke för din skull, icke för min, icke för verldens, utan för min fader och för mina stackars döttrar, som jag ej kunnat uthärda att tänka mig i en framtid få uppskära frukten af moderns svaghet att gifva efter för andra rörelser än den instinkt, som bjöd henne förblifva sin första ed trogen.” ”Nå, i guds namn, du tager då förnuft? Och var säker att något bedrägeri ligger under det här ... Åtta år ... åtta hela år!” ”Intet bedrägeri har kunnat ega rum, men väl en omätlig olycka, som är för helig att bli mål för ett samtal mellan oss båda. Nog – hufvudsumman af hvad jag har att säga dig är denna: Sedan mer än en månad tillbaka betraktar jag mig som din hustru endast till namnet.” Engelbert svarade ej. Med långa starka steg mätte han rummet.
Förvaltningen ansåg således högligen önskligt, att det förra kunde till vägabringas, då uppbörden ock kunde verkställas på enahanda sätt, sorn för allmänna lotsoch båkinrältmngen är bestämdt; men bibehölles seglationsafgiften, så syntes i detta fall enklast för kronan att låta direktionen fortfara med uppbördens indrifvande enligt den fastställda taxan och kronan en årlig bestämd summa, motsvarande den af direktionen uppgifna inkomsten af seglations-afgiften, hvilken antogs uppgå till något öfver 2000 r:dr om året, hvarigenom hela nu tillgängliga bidraget till befrämjande af en krono-lotsoch båkinrättning på ifrågavarande insjöar och Götha kanal skulle blifva 3,000 r:dr, då alltså återstode 12,000 r:dr för inrättningens tillvägahrineande; och ha O o O 7 de Förvaltningen insändt förslag så väl till dessa medels användande som å den personal, hvilken för närvarande syntes höra tillsättas; men då antalet af denna personal måste lämpas efter sig företeende omständigheter och en framdeles vunnen närmare kännedom om verkliga behofvet, kunde inträffa, att det nu föreslagna antalet personer, äfvensom kostnaden för distriktet, komme att minskas eller ökas, och syntes alltså den nu i underdånighet föreslagna staten allenast böra antagas för de första åren och intilldess distrikt-chefen hinner förvärfva närmare erfarenhet om behofvet, 21 rlå lots-direktören blifver i tillfälle att uppgifva utförligare och på fullt säkra grander uppgjorda förslag i förevarande afseenden. I öfrigt upplyste
I afseende å sättet, hvarpå redovisning för utlånta medel uti denna inrättnings hufvudredogörelse egde rum, hafva Revisorerne anmärkt, att redogörelsen endast summariskt upptoge beloppen af utlåningarne vid årets början och slut samt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. 7 de kapitaiafbetalningar å gamla och utanordningar af nya lån, som under året blifvit verkställda, och följaktligen icke lemnade någon fullständig och redig öfversigt öfver hvarje särskild låntagares ställning och de förändringar, hvilka i afseende derå under året inträffat; hemställande Revisorerne, huruvida icke, till vinnande af sådan öfversigt, särskilda konti eller liqvider kunde med hvar och en af låntagarne vid inrättningen upprättas. Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Konvoj-kommissariatet, jemte förmälan att dess räkenskap dittills varit uppställd efter ett äldre formulär, men att Kommissariatet redan förut insett behöfligheten af en förändring deruti i den syftning, Revisorerne häntydt, tillika upplyst att anstalt blifvit fogad derom, att särskilda konti eller liqvider med hvarje låntagare för framtiden blefve upprättade; och då syftemålet med Revisorernes förevarande framställning således redan blifvit ernådt, erfordrar den ej någon vidare åtgärd; hvilket Utskottet får hos Eikets Ständer anmäla, Kongl. Krig s-kollegium. § 7- (1863 års Rev.-ber. pag. 81, Utlåt. pag. 314—316. 1864 års Rev.-ber. pag. 71, Utlåt. pag. 299.) Vid granskning af de under Kongl. Kollegii förvaltning stående kassor och fonder anmärkte 1863 års Revisorer, hurusom å flera af dessa vid revisionsårets slut funnits innestående större kontanta behållningar, än som, i betraktande af förhållandet emellan inkomster och utgifter, syntes Revisorerne hafva varit nödvändigt.
Vi förklarade ined kännareniin .att tyget var utmärlst vara, r i sågo uppinärksnmt och gillande p i sömriiariii~, soin snälla niinneliander s&amp; omsorgsfiillt hade sytt, och syster Sofia fann, det vi oro synlpatisei.ande själar, hvilka förtjänade en vänlig klapp p$ axeln. O, Evas dotter, icke ens klostertiil&lt;teii, icke ett helt lif i klostercellen förinhr plocka naturen Lir dig! Efter detta Iiade syster Sotia ' intet nier a t t anförtro oss. Hon skref sitt nainri i min bok, ocli sedan skildes vimined det bästa, minne af h \ - arsndïa. Syster Sofia, du stora lyckliga barn, livars sällhetskrd kan tystas iiied en riy kladning, som lefver ditt stilla lif i en bortglömd vrå, tillfreds ined dina dagars enehanda., som icke fordrar iner af tillvaron an hvad den kan skliiiki~ samt i detta lilla ser » allt », hvad du beliöfvei. - liiii. sknlle di1 val kanna dig till inods, om di1 plötsligt af ett oblidt öde flyttades inidt in i vesterlandets stornilöpning efter guld, $.ra, rijutninEar, midt in i den malströin, som vi hedra med namnet civilisation? Jag frliktar, a t t dina vänliga w m a Ogon skulle sparras vidt upp at ' förfäran, a t t du skulle. åkalla alfa dina helgon och ångestf !illt f åga deni, on1 också alla dessa underliga manniskovasen verkligen vore af Adanis kött och blod. Lille Eyolfb plats i Ibsens diktning. Mycket af det, hvarom Ibsen skrifvit i sitt sista arbete, är oss bekant friiii fordom so111 hans tankes barn. Meii mycket annat klingar oss till inötes son1 nytt, soin mera positivt ocli soni en ' gladare lifsåskkdning an den, lian eljest brukar hylla i sina skadespel.
Hr Blomstedt, Christian Jakob; inom Si:de Bänkm:s-Afdelnm: N:o 2,253. Hr von Holst, Hans Gram; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde inom 8:de Bänkm:s-Af delnm: N:o 370. Frih. von Paykull, Johan Gustaf; N:o 373. Frih. Skjöldebrand, Knut Erik; inom 9:de Bänkm:s-Ajdeln:n: N:o 392. Frih. Peyron, Gustaf Oscar; inom i0:de Bänkm: s-Af delnm: N:o 99. Hr Silfversparre, Carl Isaac; inom 12:te Bänkm:s-Afdeln:n: JN:o 489. Hr Rosenlindt, Berndt Magnus; inom i3:de Bänkm:s~Afdeln:n: N:o 678. Hr Bildt, Knut; N:o 778. Hr Leijonancker, Fredrik Wilhelm Erik Carl; inom 22:dra Bänkm:s-Afdeln:n: N:o 2,077. Hr von Wright, Fullm. Hr af Sillén, Lars Gabriel; inom 24:de Bänkm:s-Afdeln:n: N:o 2,246. Hr af Forssell, Fullm. Hr von Francken, Georg Wolfgang. 456 Den JS Juni. Föredrogs ånyo StatsUtskis d. 14 och 21 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 156, i anledn. af erhållna återremisser, i fråga om det för staden Christianstad begärda ytterligare låne-understöd. Gr. Posse, Knut Axel, anförde skriftligen: Vid föredragning af StatsUtsk:s Betänk.
Landlm:s framställning, så tror jag icke att han behöft göra sitt förbehåll. Hr Frih. o. Landtm, yttrade nemi., att som den omröstning, hvilken kom - De n i April e. ra. 97 kommer att bestämma en af hufvudgrunderna i dessa Const.- Utsk:s begge mern., äger rum i morgon, borde de nu förbigås, och att när man uti Talmansöfverläggningen öfverenskommit om lämpligaste tiden för deras föredragning, skulle Ståndet besluta om dagen för deras företagande till pröfning. Frih. Boye: Må den siste värde ledamoten icke taga illa upp, att det förundrar mig, alt han kan säga det jag icke gifvit akt på Hr Frih. o. Landtmts framställning. Efter jag åberopar Hr Frih. o. Landtmrs yttrande, måste jag väl hafva gifvit akt på det, men jag gjorde min erinran, på det att alla Husets ledamöter måtte riktigt uppfatta detsam ma. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna den af honom framställda propos. med ja besvarad. Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtskrs den 24 sisth Febr. och t sisth Mars på bordet lagda utlåt. N:o 148 öfver en af Hr biskop Agardh väckt motion, ang:de användande af jjutaf bankens framdeles årligen blifvande räntevinst till allmänna arbeten. Vid förnyad föredragning gillade R. o. Ad. BancoUtskrs den 24 sisth Febr. och den r sisth Mars på bordet lagda mern. N:o i4g, med underrättelse om RiksSttns fattade beslut i anledn. af Utsktns betänk. W:o 97 och utlåt. Lades till handlingarna Exped.Utsk:s den 1 sisth Mars på bordet lagda mern. N:o 36, i anledn. af dess återremiss utaf Exped.Utsk:s skrifvelseförslag Wto 224. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 11 e. m.
Stockholm den 15 Martti 1810. soli. Den. Lilienborg. Duävig körner. Larl Orevesmubl. D. Öbman. kvl. Delsingins. Wördfamt bckemorial. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition til Riksens Högloft. Ständer, af den 21 sistl. Februarii, angäende Allmänna Brandförsäkrings-Werket, hwilken Nädiga proposition rjl Högloft. Statsoch banco-Utstotten blifwit remilterab, hafwer Högloft, banco-Urssottec behagat infordra banco-Fullmägtiges utlätande öfwer den del af högstberörde proposition, som angär DireÄioncns öfwer All - Den i? Mars. 77S Allmänna Brandförsakrings-Werket gjorde anhällan om rättighet, at en'.0t OireLlionen8 rever8 samt bypo,-<p>, til motswarande belopp, af de Förskrift ningar Märket innehade, fä tvid förefallande hastiga behof ril brandffade ersättningars gäldande, utöfwer den Summa af '22,222 R:d., som skulle pertil ailid hallas i beredskap, och i Götheborgs cont Werk insättas, uri Riks-viscnnten uptaga Län til en Summa af högst 152,222 R:d. Spucie; lil följe hwaraf Lanco-Fullmägrige, som, med afseende pä de privats ^elie ägares rätt, ansett sig böra uti förewarande ämne inhämta vir^Äionens af NiksMiscom Werket yttrande, fä i anledning af hwad samma OiicLlion anfört, deras mlätande j hörsamhet afgifwa, Med kännedom deraf, at Riksens Högloft.