Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Bevillnings-Utskott tagit dessa Anmärkningar i ett noga Öfvervägande och dervid snart funnit dem vara af en ganska olika beskaffenhet; ty, dä någre endast sträcka sig till sjelfva Redactionen, och i synnerhet åsyfta mera tydlighet i ämnets framställning, till förekommande af vådliga Prejudicater för framtiden, hafva an-: dra innefattat en förändring i den Bevillning, som af trenne Stånd blifvit antagen. — Af förstnämde beskaffenhet anser Utskottet vara den inom Vallöf!. Borgare-Ståndet gjorda Anmärkning rörande utfärdandet af Debet-Sedlar i Stockholm och Götheborg, för hvilket ett undantag från det Allmänna stadgandet blifvit äskadt, och hvilket Utskottet, i afseende på den större Folkmängden i dessa Städer i så måtto tillstyrker, som det anser 4. Art. 3 18 Mom. böra blifva af följande lydelse: 18 Mom. Hvad i anseende till Dtbet-Sedlars författande och utdelning i 3. §. 1%. Mom. för Landet stadgadt är kommer äfven för Städernas Upp. bördsmän att gälla; Skolande Magistraterna vid eget ansvar öfver verkställigheten deraf hafva det noga inseende att Debet-Sedlarne af de . Skattskyldiga mä i rätter tid kunna uttagas. I Stockholm och Den 25 Juli. och Götheborg kommer härmed att sa förhållas som särskildt stadgadt är, eller framdeles kan varda stadgadt. —• Saint i Hedervärda Bonde-Ståndet den , som blifvit gjord vid 5, Art. 3. $. 5. Morn. En Krono-Renta m. m., ined de flera erinringarna i janima Moment, och hvilka Utskottet, som upprättat Redactionen efter den upplysning, som af en kunnig Embetsman i orten erhållits, tror till det Hedervärda Ståndets nöje och utan att i någon måtto förnärma de öfriga Respectiva Riks-Stånden bäst afhjelpas om samma ordalag, sorn i 1812 års BevillningsSiadga förekomma , här införas, då Momentet kommer att lyda som följer:
Jag tror, att om en dylik förändring skulle vidtagas, så borde derigenom det missförhållande undanrödjas, som nu eger rum, att Riddarhuset, i vissa frågor, är ganska talrikt, i andra åter, högst fåtaligt, och det borde då blifva en skyldighet för hvarje representant, som tagit ut pollct, att öfvervara riksdagen ifrån dess början intill slutet, och icke afsäga sig, såsom nu är fallet, Utsk:sledamots-befattningarne, icke frånvara. Ståndets plena utan giltiga och antagliga skäl såsom förfall; — med ett ord, alt Ståndet i detta fall skulle representeras på samma sätt, som de andra Stånden. Detta är hvad jag vill hafva äran alt anföra. Frih. Toll, Gustaf: Det är icke för att motsätta mig motionen derföre att en remiss lill Utsk. skulle förorsaka besvär för Utsk. med frågans uptagande eller för alt vilja bedöma den pä förhand, som jag begärt ordet, utan del är endast för att fästa upmärksamhelen på, alt något misstag måtte hafva insmugit sig i begreppet om denna sak, då man trott R. o. Ad:s förut uttalade gemensamma tanka hafva varit bindande för deras blifvande förhandlingar i denna sak, och det är för att visa huru denna R. o. Ad:s gemensamma tanka fattades, som jag ber att få upläsa följande utdr. ur R. o. Ad:s prot. vid 1840—1841 års riksdag. ”Utdrag ur R. o. Frih.
Hvad anginge förmögenhetsvilkoret erkände motionären äfven, att mången medellös kan hafva en fasthet i grundsatser, som mångdubbelt uppväger 10(10 R:dr inkomst: men nekas kunde dock ej, att den som ingenting eger bar svårare att handla sjelfständigt, än den som med egna medel kan draga sig fram Mången, fortfar motionären, torde förkasta hans förslag såsom för litet genomgripande, men bättre vore att varsamt bortskära de förmultnade grename på ett gammalt träd och sålunda bevara hvad som bör bevaras, än att låta hela trädet förqväfvas af mossa, under det man strider om den jordmån, i hvilken den gamla herrliga växten bör omplanteras. Denna Grefve Björnstjernas motion har, jemte de, i anledning deraf, utaf Herrar Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, Ehrenhoff, Gustaf Herman, Björnstjerna, Oscar Magnus och von Axelson, Georg Julius samt Grefve Hamilton, Henning, afgifne yttranden blifvit till Riddarhus-Utskottets utlåtande hånvisadt.
April på bordet lagda Betänkande, N:o 3, angående Tullbevillningen, biföll Ridderskapet och Adeln detta Betänkande, jemte dervid fogade förslag till Tulltaxa, med nedannämnde undantag eller förändringar: l:o införsels-tullen å artikeln Corinter samt artikeln Plommon och Sviskon, nedsattes till 1 sk. per U.', 2:o i fråga om broderade arbeten, andra slag, (än guld och silfver) beslöts den förändring, att 100, i stället för af Utskottet föreslagna 50 procents tillägg till tullen å det tyg, hvarå broderiet är anbragdt, bestämdes för fullfärdiga broderade persedlar eller delar deraf; 3:o för böcker, på Svenska tryckta, bestämdes, med uteslutande af indelningen i oinbundne eller häftade och inbundne, ett tullvärde af 30 sk. och en införseltull af 6 sk. per U', 4:o för fartyg och båtar utländska, med tillbehör, antogos följande indelning och tullsatser: af träd, utan ångmachin 5 R:dr) för hvarje 100 » . » i med j, 10 R:dr > R:dr af köpe af jern 10 R:drJ summan. Hvarjemte Utskottets hemställan, att utländska fartyg och båtar, seglande, med , tillbehör, som inköpas från och äro byggde i sådane länder, der Svenska fartyg få tullfritt naturaliseras, äfven härstädes må njuta tullfrihet, af Ridderskapet och Adeln afslogs, och i följd deraf den i detta afseende i tulltariffen intagna hänvisning till förteckningen å vid införsel tullfria varor ansågs böra uteslutas. 5:o Utskottets förslag, att artikeln Flaskfoder må underkastas tullbehandling, lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de bestå, bifölls rned den förändring, att framför ordet ”bestå” tillädes ordet ”hufvudsakligen.” 6:o
K:o »4 gikne tillstyrka»»: att Laucosedelns silfvervärde nu mä Utlåtande, N:o 2». bestämmas till 2z k:dr eller ,28 sk. i sedlar för 1 Il:dr i silfver e/ler' 7§§^ ars Utskotten vilja i ökrigt vid krainställningen ak i2:te puncten sig ^ttra öfver de ak borgareocb Londe-8tänden, med bänseende till slagskattens inläggande i mintet, vid denna punct gjorde körbebäll oel» tillägg. Verkan äter ak bonde-8tändets gjorde tillägg: "att tteattsakmnens t/ttväga^rr/rgantte ma ^om/na r ^^/>aga a/>/»ttrgaadc af ^tatt/a,r etter rttg/fva/rde a/'/or^ttaäntttter 7x1 .^/at.s-^er^ett s^-tttt^ /iä vätt id:tte /»aac", e,r maeäätte,'" kommer vid sistnämnde punct under pröfning; mea enär de öfrige trenne kiks-8tänden utan nägot sädant tillägg bikallit Utskottens förslag i första puncten, ocb 3:ne 8täncis sammanstämmande beslut ej kan, ined tillämpning ak 69 §. keg. koimen, till kraft ocb verkan försvagas ak det fjerde 8tändets derikrän skiljaktiga yttrande, mäste ock detta tillägg bär förfalla. tt»nettr»re 2 ocb 3 äro ak 8amtelige kiks-8tänden bikallne. ttnnett» ^ !»ar till bukvudmomenlet blifvit ak alla 8tänden antagen, »ned endast den förändring, inom trenne 8tänd, eller II. kidd. 0. fkd., V.
Såsom ett förtydligande af den under rubriken Tobak, arbetad, förekommande benämningen: spunnen eller negerhead, hafva Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen föreslagit, att ordet negerhead måtte uteslutas samt, med tullsatsens bibållande, efter spunnen tilläggas orden, »hopvriden eller pressad». Utskottet hemställer att detta förslag måtte af Rikets Ständer antagas. Såvida den af Utskottet föreslagna tullfrihet för späck kommer att af Rikets Ständer medgifvas, torde nuvarande taxe-rubrik Tran och Späck böra erhålla följande förändrade lydelse: »Tran alla slag . 1 skålpund 1 öre» Enär Bomullsoch Linnetråd icke lärer hvarken till erforderlig myckenhet eller godhet inom landet tillverkas, hemställer Utskottet, att tullsatsen å Bomullstråd måtte nedsättas till 30 öre per skålpund, samt att Linnetråd, som nu finnes upptagen under 2:ne rubriker med olika afgiftsbelopp, måtte till lättnad vid tullbehandlingen under en gemensam rubrik sammanföras med en tullsats af 40 öre per skålpund. Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen hafva föreslagit, att, då utom den i taxan med hänvisning till tullbehandling såsom strängar omnämnda ”jern, ståloch messingstråd till instrumenter”, äfven tråd af koppar användes till strängar, sådan tråd måtte, jemte de förut uppräknade slagen, i taxan intagas; samt att, efter benämningen ”tråd, linne-” måtte tilläggas följande rubrik: ”tråd al silke, bomull eller lin, öfverspunnen med guld, silfver eller annan metall; se Gulddragare-arbeten.» Till dessa förslag tillstyrker Utskottet bifall. ttetoillnlngs-Vlskoltcls fiel ti nit ari (te N:o S. 51 Fanérskifvor draga nu hälften af den tull, sorn är bestämd för snickareTrädvaror. arbeten af samma trädslag, utan att något maximum för dessa skifvors tjocklek är föresluifvet.
— det var den där dagen — • deu stoltaste dagen i hennes lif — då hon tagit sin examen och kom hem strålande och öfvermodig med sin studentmössa under armen, åtföljd af sina kamrater. Och när hon öppnade dörren till sitt rum, strömmade det emot henne en berusande doft af blommor, och hon såg bordet öfverfyldt af rosor och dyrbara buketter, oeh nästan skyld af alla dessa skymtade där fram en liten knippa violer. Deras fina doft smög sig fram till henne genom all denna blomsterprakt, och hon tog dem ömt och fäste dem vid sitt bröst och bar dem där hela den lyckliga aftonen, till dess de, vissna af ljuset och värmen, hängde sina små hufvud och miste sin vällukt. — Hon hade dem bestämdt kvar än! Ja, där låg den lilla torkade buketten bland öfriga minnen och småsaker från hennes skoltid. Stackars små blommor! En gång hade äfven de varit friska och sköna. Nu voro de förbleknade, utan färg, utan doft, och ingenting i verlden skulle kunna gifva dem tillbaka deras förlorade fägring — lika litet som hon själf kan återfå den kära, som gifvit henne dem. Hennes ögon fylldes med tårar, och åter igen stod den så lefvande för henne, den sorg liga tid, som följde på den där dagen. Hur glad och sorglös hon var, hur lifvet log emot henne, och hur de älskade hvarandra, hennes mor och hon — de voro alle för hvarandra. Och n u? Sjukdom och död hade nått hennes hem och tagit hennes älskling ifrån henne, och den hulda gifvarinnan af de små violerna slumrade nu därute på kyrkogården. Det hade kommit så oväntadt och hastigt och lemnat henne så ensam och föga beredd att möta lifvets hårda strid. Å h, hvad hon var trött, och hvad lifvet var jäktande! Hvad det plågade henne att höra barnens skratt oeh sorl. Ah, att få hvila ut därborta i ro oeh lugn, långt från stojande barn och lexor och larm! • — Hon förde den lilla vissna buketten ömt till sina läppar och lade den varsamt tillbaka i lådan i skrifbordet, där hon satt med en hög skrif böcker framför sig.
Utaf de till lånet för bestridande af 1848 års krigsruslnings-kostnader hörande obligationer hafva, till och med den 15 i denna månad, blifvit af Riksgälds-konto - ret inlösta: af Serien A (med 3 procents ränta och 14 dagars uppsägningstid) r:dr 213,500 af serien B (med 4 procents ränta, uppsägbara efter ett års förlopp) » 30,750 af serien C (med 4 procents ränta, uppsägbara efter 2 års förlopp) » 3,000 af serien D (med 4Y> procents ränta, uppsägbara efter 3 års förlopp) » 499,750 af den serskilda serien E (utgifna till Rikets Ständers Bank och ställda att infrias å viss, uti obligationerna utsatt, förfallodag) . » 400,000 Summa inlösta obligationer r:dr 1,147,000 och utgjorde ofvannämnde dag de utelöpande obligationerna följande belopp, nämligen af serien A r:dr 88,500 » » B » 209,250 » » C » 82,250 » » 1) » 250 Summa utelöpande obligationer r:dr 380,250 Med afräkning af de vid obligationernas utbekommande derå redan upplupna, och af långifvarne godfgjorda, räntor, hafva de ränteutgifter Riksgälds-kontoret för 38 Stals-Utskollets Memorial, M 3 till 1848 års krigsrustningskostnader upplånta medel fått vidkännas, utgjort följande belopp, nämligen: under år 1848 r:dr 17,197: 46. 4. » » 1849 » 40,123: — 4. » » 1830 till och med den 13 innevarande månad » 22,283: 29. Då nu härtill lägges den upplupna räntan å en, redan den 10 sistlidne
Ångaren nedbrann till vattenlinien; endast järns t o m m e n o c h ångpannan återstodo, hvilket framställes å den mindre teckningen i ena hörnet af vår illustration. Det är nämligen en illusoriskt framställd bild af de arktiska trakternas djurlif m o t en imposant bakgrund af isberg o c h snödrifvor, öfver hvilka den köldblåa polarhimmelen hvälfver sin mäktiga kupol. Å vår illustration märkes till vänster, liggande å marken, e n hvalfiskkota o c h b a k o m densamma sticker en blåräf u p p hufvudet. F ö r öfrigtf synas isbjörnar, olika arter af måsar, hafstärnor m. m. TJpphofsmannen till denna nya afdelning, liksom till d e föregående i n o m museet, är konservator G. Kolthoff. TECKNING FOR IDUN AF TYCHO att på den plats, där minnesmärket n u reser sig, falla offer för hunger o c h köld. Invigningen af det i all sin enkelhet vackra m o - numentet, af hvilket vi i vårt d a g s n u m m e r m e d d e l a en bild, försiggick under stor tillslutning af de närgränsande luftkurorternas gäster samt för öfrigt af stambefolkningen från kringliggande nejder. Jämtlands regementes skolkompani var uppställdt s o m hedersvakt kring minnesstenen. Tal höllos af landshöfding Sparre, lektor S. J. Kärdell o c h magister P o l o n från Wasa, hvilken sistnämnde talade å finska koloniens vägnar. Själfva aftäckningen beledsagades m e d dubbla gevärssalvor, hvartill k o m en d o f åska, s o m samtidigt lät sitt mäktiga e k o rulla mellan fjällen. Minnesvården, s o m omgifves af 8 sammanlänkade kanoner, består af ett fyra meter högt b l o c k af röd granit m e d två flnhuggna fält för inskription.
Deu värde ledamoten har sedermera talat 0111 levereringar af spanmål, lill följd af den förhöjning i pris, som Kammarcoll. åsatt, och hvilken prisbestämning orsakat, att spanmälen icke kunnat försäljas lill det belopp, som taxan innehåller, men har äfven yttrat, att, jemväl i är, då taxan på spanmål är ganska lag, och säden, lill följd af den starka nederbörden sistl. sommar, ganska eländig, komma dock stora levereringar deraf att ske. Jag frågar, i anledn. af denna uppenbara motsägelse, om man ej får lof att söka belt andra motiver till spanmålsleverancerne, än den af markegångsprisel? Månne icke bristande afsättning belt rätt och slätt härtill är orsaken, denna må för öfrigt härleda sig ifrån penningebrist, eller ifrån öfverflöd på spanmål eller bristande spanmålshandel inom landet, allt saker, som nu ej höra till ämnet. Slutligen har Frih:n yrkat, att hvad som pä grund af enskilda besvär kan komma att verka lill ändring i markegångstaxa^ det bör blifva gällande för Kronan, men icke för de enskilde. Der vid lag får jag lof att säga, med hänsigt till det 16 Den 4 Januari f. m. nnförda exemplet om en augmentsränta, alt sådant later sig alldeles icke verkställa, ty Fri!i:n lärer väl veta, lika väl som jag, att markegangstaxan för hvarje län, genast efteivdess upprättande, insändes lill Kammarcoll., sorn remitterar den tilt Advocalfiscalseontorct, som liar sig skyldigheten älagd, att, inom 15 dagar, deröfver sitt utlåt, tili Coilegium afgifva, som genast företager den till pröfning och således i de liesta fall har för Stockholms och Södermanlands län, hvars gränsor mötas i hufvudstaden, afgjort Kronans markegängspris innan de enskildes besvär hunnit inkomma, åtföljde af vederbör, landshöfdings utlåtande.
282, 432, A. 432. — N:o 93, i anledning af väckta motioner, i fråga om förändring i sättet för auktioners hållande i städerna samt om nedsättning af auktions-provision: B. VII. 5, 138, 174, A. 176; U. IX. 148, 178, A. 178. — N:o 94, i anledning af väckt motion, i fråga om ändring af 22:dra §:n i Fiskeri-stadgan den 29 Juni 1852: B. VII. 5, 138, A. 138; U. IX. 148, 178, A. 178. N:o 95, i anledning af väckt motion om tillsättande af en Komité för omarbetande af Krigslagarna: B. VII. 5, 138, A. 139; U. IX. 148, 178, A. 178. N:o 96, i anledning af väckt motion derom att lagstadd dräng, som till båtsman antages, måtte genast komma i åtnjutande af lön och rättigheter såsom båtsman, samt om ersättning till Amirali* tets-Krigsmans-Kassan för de inkomster, hvaraf kassan derigenom skulle gå i mistning. B. VII. 5, 139, 176, A. 182, E. 354. — N:o 97, i anledning af väckt motion om uppkäfvande af de stadganden, enligt hvilka båtsman, sedan han i tjenst inträdt, förverkar sin lön till Ainiralitets-Krigsnians-Kassan: B. VII. 5, 140, 182, A. 182, 354.
Den i sitt eget hjerta biltoge mannen böjde sig ned öfver sin hustru och hviskade: ”Gud har tillåtit mig bidraga till ett menniskolifs räddning; dina böner, min Erika, skola göra det öfriga.” Uti Erikas milda ögon låg en ljuf och salig frid. Det förekom äfven henne, som den skeppsbrutne kaptenens räddning var en afbetalning på Birgers stora skuld; och så räknade de hvarje god handling Birger förmådde uträtta. Det var märkbart huru denne man – allvarsam, bestämd och kraftfull i sitt väsende och handlingssätt, med förmåga att genomdrifva en stark viljas öfvervägande kraft på den svagare, allmänt ansedd och aktad för redbarhet och redlighet, ensam med sin hustru och sitt samvete, (de utgjorde nästan ett, ty Erika var hans samvete) antog snart sagdt en annan karakter. Mot henne var han öm, mild, till och med vek. Hon läste i hans hjertas innersta, hon såg den frätande mask, som aldrig lemnade honom ro; men det var hennes varsamma hand, som ändrade dess läge, så att den kändes mindre aggande. Hon ledde sin makes tankar till Gud, hon ledde dem till goda gerningar, till frisk verksamhet. Hon lemnade honom ej åt sig sjelf. Hvarje hans bekymmer, hvarje huslig omtanke delade hon med honom. Intet företag dolde han för henne; och den förståndiga, kärleksrika qvinnan tillstyrkte och inledde honom ofta sjelf i handelsföretag, ej för vinning – ingen kunde mindre än hon skatta den för egen del – men emedan den ökade verksamheten alltid gaf hans lynne en bättre och lättare riktning. Erika visste kanske aldrig rätt sjelf, huru kär Birger blifvit henne; men i dag, då hon stod på bryggan och såg huru hans starka, kraftfulla arm säkert styrde den lilla farkosten mellan isstycken och bränningar, när hon såg honom orubbligt lugn och ihärdig strida med de rasande svallvågorna om hvarje fotsbredd han framträngde, då svällde hennes hjerta både af qvinnans fruktan och qvinnans stolthet. Dessa känslor voro inseglet på naturens egen kraft.
Och dock fanns t. ex. under sista mötet på papperet att tillgå 2 kapitener vid hvartdera Gardet, aflönade för bevärings-exercisen, samt 16 officerare och 3 under-officerare, från Lifbevärings-regementet att kommendera. Jag säger på papperet, ty från Lifbevärings-regementet var ej fulla antalet disponibelt, af skäl, som jag här nedanföre skall hafva äran anföra. Från Lifbevärings-regementet tjenstgjorde dock 6 kompani-chefer, eller kompani-belalhafvare, och 3 subalternofficerare. Bristen på befäl blef under mötet så stor att, om vid bevärings-bataljonen någon af befälet insjuknat, det ej kunnat ersättas ifrån stambataljonen, utan i det fallet hade kompani-chefen eller subaltern-officeraren stätt ensam vid kompaniet, kanske till och med utan under-officer. Man bör här anmärka att det minsta antal befäl, som anses nödigt för ett kompani af 120 man är: 1 kompani-chef, 2 subaltern-officerare, 3 under-officerare och 8 fullgoda korporaler. Gardes-regementena hafva således (oaktadt ännu finnes två tredjedelar af Lifbevänngs-regementets kompani-stat att kommendera, och Gardena sjelfva erhållit hälften af den begärda tillökningen i befäl), ännu ej kunnat åstadkomma mera än att en brist på befäl uppkommit af 1 subaltern-officer, 2 underofficerare och 6 korporaler per kompani — summa 4 subaltern-officerare, 8 underofficerare och 24 korporaler vid hvardera Gardets bevärings-bataljon. Man finner deraf omöjligheten för Gardes-regementena att ensamme bestrida bevärings-exercisen, då det ännu icke obetydliga tillskottet af befäl från Lifbevärings-regementet försvinner och deras eget befäl blott ökas med 2 kapitener vid hvartdera Gardet, då förhållandet redan nu lemnar sådana resultater.
Friherre Cederjtrom, Jacobi Jag har svårt att förena den tolkning Herr Cederschjöld gifver åt 56 §. med dess verkliga innehåll, och med hvad som hittills skedt och måste ske. Det år nemligen endast, då sådane anmärkningar göras emot ett Betänkande, i afseende på formen eller uppställningen, hvilka hindra Ståndet att besluta om saRen, som Betänkandet skall till Utskottet återgå; men örn Ståndet anser Betänkandet eller Förslaget vara oriktigt, och icke vill hHva saken under vidare pröfning, kan det genast afslå den. Skillnaden emellan dessa båda fall år för bestämd , att icke någon fråga bör kunna uppstå, att ju icke det sått, hvarpå Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ståndet tillämpat 56 §. år fullkomligen lagligt och med §;s ordalydelse öfverensstämmande. Grefve De ta Gardie, Jacob: Ehuru jag ser mig hufvudsakligen förekommen af den sist talande värde Ledamoten, tror jag det dock vara nödigt att upprepa en sak, som ytterligare skall rättfärdiga det förfarande, Herr Grefven 172 j-jen 12 Maji f. m. och Landt' Marskaiken uti ifrågavarande fall iakttagil. Med den omsorg och den reda hvarmed Herr Grefven och Landi Marskalken hår leder öfverlåggningarne och uppfattar de olika meningarne, liar han aldrig ånnu underlåtit att, enär siunårkningar emot ett Utskotts förslag åro framställda, inhämta Ridderskapets och Adelns yttrande, huruvida Ståndet anser desamma föranleda till förslagets återremitterande. Detta skedde äfven då OecononheUtskottets nu omförmåidte Betänkande förevar; och om Herr Cederschjöld då icke var hår tillstädes, bör sådant i min tanka ingalunda hindra Ridderskapets och Adelns beslut, att förblifva gällande. Af detta skäl och i stöd af 58 §. Riksdagsordningen, anhåller jag att saken må äga bestånd. Herr Cederschjöld:
Hvad vill du veta om Yarmouth? – att staden är 300 år gammal, har 15000 invånare och ett betydligt sill– fiske från September till Novembers slut m. m. – allt en lärdom, som jag köpt i nästa boklåda och lätt skulle kunna lägga ut till en liten bok, som med många andra böcker i verlden blott hade det lilla felet, att vara skrifven flera gånger förut. Första anblicken af Engelska kusten här var intagande. Inga Svenska klippor mer! – man ser en strimma af hvit sand och straxt ofvanför den härligaste grönska. Sagta och jämnt höjer sig denna välsignade ö ur hafvets sköte, som ur en moders barm – omgifven, så långt ögat når, af skepp, det stolta Albions rikedom och murar – alla flaggande. Det var just Prinsens af Wales födelsedag. Vädret var vackert. På stranden hvimlade välklädda menniskor. Engelskornas hvita flägtande drägter skimrade i solskenet, och vi kunde föreställa oss dem sjelfva så vackra vi ville. Yarmouth är en hygglig stad – alla hus snyggt byggda af tegel – inga stora – inga granna. Granlåt såsom sådan tyckes Engelsmannen ej fråga efter. Man har i allmänhet på långt när ej så mycket rum, som i Sverige: blott hvad man nödvändigt behöfver; men allt i högsta mått beqvämt, snyggt, ordentligt, behagligt. Till detta ändamål användes allt utrymme, och finnas ett par qvadratalnar oupptagne emellan huset och gatan, är man säker, att der se så många blommor och så många små nätta gångar emellan dessa blomsterbäddar, som kunna ditläggas. Många hus äro utanpå prydda med murgrön och andra sådana vexter. Folket har för godt rum i Sverige och frågar ej efter om utom porten är ödemarken. Den är på så många ställen den närmaste grannen, att man vant sig dervid. – Jag har ej sett en enda tiggare. Med ett ord: allt ger begrepp om trefnad och välstånd. Folkets utseende tyckes svara deremot. Det är välbildadt och har uttrycket af en behaglig, något trotsig välmåga. Fruntimren se ut som skulle de vara rätt goda, rätt hyggliga matmödrar i dessa små ordentliga hus.