Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förklarade, att de socknar inom Albo härad, som åtagit sig att lemna kontanta penningebidrag, fortfarande anse sig skyldige dertill. Jag för min del har icke sagt, att dessa belopp skulle vara alldeles tillräckliga. Jag har icke något vidare att tillägga. Möjligt är att jag uttryckt mig otydligt; men jag hoppas att pluraliteten af detta hus icke förstått mig så illa som Gr. Carl Göran Mörner. Frih. Raab, Adam Christian: Då jag anser angeläget, att en förbindelse, som man ingått för att få banan dragen genom sin trakt, också uppfylles, får jag yrka bifall på denna punkt. Gr. Mörner, Carl, har visserligen sagt att orterna äro villiga att uppfylla sina förbinder, men det kunde vara mycket tvifvel underkastadt, huruvida icke denna villighet kunde komma att advoceras bort, om R. St:r fattade ett sådant beslut, som kunde anses fritaga dem derifrån. Då Stats-Utsk-t dessutom förklarat, att södra banan kan i alla händelser fullbordas, så får jag för min del förklara att jag bifaller detta förslag, så mycket heldre som icke någon reservation blifvit mot detsamma gjord. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptasit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts ifrågavule hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utlöllo med starka ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering.
»Gör ingenting, pater Verneau,» sade biskopen, »fortsätt!» Biskopen genomfors af en lätt rysning; dessa två ord hade på ett underbart sätt satt honom in i situationen. Han såg för sig denna församling af den »svarta jordens» barn, som pater Verneau talat till. Han såg många råa ansikten, mycket lumpor, mycken vild lustighet. Han såg det folket, för hvilket ingenting blifvit gjordt. »Medborgare och medborgarinnor,» började pater Verneau på nytt, »det finns här i landet en kejsarinna vid namn Maria Teresia. Hon är en utmärkt regent. Hon är den visaste och förträffligaste, som funnits i Belgien. Andra regenter, medborgare, andra regenter få efterträdare vid sin död och förlora allt välde öfver sina folk. Ej så den stora kejsarinnan Maria Teresia. Kanske har hon förlorat tronen i Österrike och Ungarn, kanske hafva Drabant och Limburg öfvergått till andra herrar, men ej hennes goda grefskap Västflandern. I Västflandern, där jag bott dessa sista år, känner man ännu i dag ej till någon annan regent än Maria Teresia. Vi veta, att kung Leopold bor i Brüssel, men han kommer oss ej vid. Det är Maria Teresia, som fortfar att regera där borta vid hafvet. Framförallt i fiskarbyarna. Ju längre ut mot hafvet man kommer, dess allsmäktigare regerar hon. Icke den stora revolutionen och ej kejsardömet och ej holländarna hafva haft makt nog att störta henne. Hur skulle de? De hafva ej gjort något för hafvets barn, som kan förliknas vid hennes verksamhet. Men hvad har hon icke skänkt folket på dynerna! Det är ovärderligt, medborgare! För omkring hundrafemtio år sedan under hennes första regeringstid gjorde hon en resa genom Belgien. Då kom hon till Brüssel och Brügge, hon kom till Lüttich och Löwen, och då hon ändtligen sett nog af stora städer och bildprydda rådhus, kom hon äfven ut till kusten för att se hafvet och dynerna. Det var ingen glad syn för henne. Hon såg hafvet större och mäktigare än att en människa kan strida med det. Hon såg kusten hjälplös och oskyddad.
Alt den anmärkta svårigheten, alt bestämma hvem som skulle vara ordförande uti ett sammansatt Disk. lätteligen skulle undanr rödjas, är redan af en annan talare så fullständigt utredt, att jag endast behöfver för min del förena mig uti det yttrande han i det afseendet har afgifvit. Jag anhåller således om återremiss af betänk. Frih. Raab, Adam Christian: Jäg tillåter mig börja på samma sätt, som en af de föreg:de värde talarne, med erinran derom, att jag icke skolat tveka att gifva mitt bifall till den grundlagsförändring, som hade tillerkänt Ulsk:n rättighet att inom sig välja ordförande; men då nu fråga är att R. o. Ad., sedan Ståndet redan afslaget en sådan förändring, skulle besluta att genom sina electorer, utan afseende på nummer pä Riddarhuset, utse ordförande inom Ulsk:n, så får jag tillkännagifva, att jag nu, likasom C92 Den 28 December. vid förliden riksdag, på det högsta motsätter mig detta förslag, hvarföre jag anhåller om bifall till Ridd.Utsk:s betänk, i denna del. Hr von Hartmansdorff har till fullkomlig evidens bevisat hvilka mångfaldiga olägenheter, som skulle uppkomma, om man, med afslående af Ulsk:s betänk., skulle antaga Hr Lagerheims motion. Gr. Mörner sjelf har i sitt bestridande af Hr von Hartmansdorffs framställning erkänt, att det lämpligaste sättet att välja ordförande vore det, som åstadkom minsta oreda och minsta strid. Jag tror verkligen, att det sätt, som nu finnes, åstadkommer minsta olägenheter, hvilka ovillkorligen skulle uppkomma om R. o. Ad:s electorer nödgades classificera ledamöterna, på sätt Hr von Hartmansdorff uppgifvit, eller om man iaktloge det sätt att inom Utsk:n den ordinarie ordföranden blefve vald, men att' i hans frånvaro ordet fördes af den äldsta närvar, ledamoten efter börd, en princip, som icke skulle kunna med conseqvens utföras i någon detalj.
N:o 173.) S. A. K. 1 afseende på Riks-stalens Första Hufvud-titel, innefattande anslagen lill Kongl. Hojoch Slotts-stalerne, och som vid sistförflutna riksdag fastställdes till en summa af 1,301,400 R:dr Runt. hvaraf 1,185,500 R:dr beräknades för den förra och 115,900 R:dr för den sednare af nämnde stater, har E. K. Maj:t, uti den vid innevarande riksmöte aflåtna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, täckts, i anledning af de förändrade förhållanden, som inom Konungahuset inlrädt genom Hans Majit Konung Oscar I:s dödliga frånfälle, göra följande framställningar, nemligen: — att åt Hennes Majit Enke-Drottningen Josefina måtte anslås en Hofhållningssumma af lika belopp med den, som Hennes Majit Enke-Drottningen Desideria uppbär, eller 120,000 Ridr Rimt; — att Hans Kongl. Höghet Hertigen af Dalarne, hvilken under sin höge faders lifstid åtnjutit på Riks-Staten endast 10,000 Ridr, måtte, vid nu upphunnen mogen ålder, erhålla ett skäligt Hofhållningsanslag af 50,000 R:dr eller, i händelse af Hans Kongl. Höghets förmälning, 75,000 R:dr Rimt, så fördelade, att, i mån af de förenade Konungarikena Sveriges och Noriges olika folkmängd, fem sjuttondelar skulle på sistnämnda rike belöpa och Sveriges bidrag således blifva i jemnt tal 36,000 Ridr eller, utöfver nuvarande anslaget, 26,000 Ridr intill det år, hvarunder den höga förmälningen möjligen komme att ega rum, och från hvilket års början Sveriges bidrag komme att, med ytterligare 17,000 R:dr, höjas till 53,000 Ridr; — att Hennes Kongl. Höghet Expeditions-V(skottets Förslag till anderd.
ex. tre gånger dess värde; desloheldre som mången gång skogens värde icke torde kunna fullständigt utredas, samt densamma, om den fått stå i fred, kanske efler några års förlopp haft mångdubbelt värde; och då i de flesta fall åverkan föröfvas af sådana personer, Som sakna tillgång att den ådönuia ersättningen utgifva, hemställer jag: ohi icke, på det skogsegaren icke ändå må gå miste om den honom tillkotnmande ersättning och åverkaren sålunda undgå en del af den honom ådörtnla påföljd, denne må vara skyldig alt, vid bristande tillgång, ersättningsbeloppet med arbete, efter någon viss beräkningsgrund, vid någon allmän arbetsinrättning afljötla, med rättighet för skogsegaren alt, seda» åverkaren på nämnde sätt aftjeuat ersättningsbeloppet, få detsamma sig tillsåhdt från den inrättning, der arbetet blifvit utgjord!; hörande Kronobeljeuingen vara lika pliglige alt, på anmälan af skogegaren om ersätt - 736 Motioner i Bonde-Siåndel 1862. N:o" &58. ningens uttagande, ombesörja åverkarens befordrande till densammas aftjenande, som de äro skyldiga alt uttaga böterne eller befordra den sakfällde tiil motsvarande kroppsstraffets undergående. Om remiss tiil vederbörligt Utskott hemställes. Stockholm den 30 November 1062. A, J. Sandstedt, från Jönköpings lån N:o 458, Af Carl Johan Svensén från Calmar län, om pedagogien inrättande på landet samt om anslag "till lön åt dervid anställde lärare, m. m, Den motion, som inlemnades förliden gårdagsafton, om tillsättande af ett särskildt Utskott för handläggande af skolväsendets angelägenheter, föranleder mig att i denna fråga framlägga ett förslag, som jag måhända annars lemnat åt framtiden. Utvecklingen af våra intellektuel» krafter måste vara föremålet för våra sträfvanden inom vetandets verld, — härpå bygges Statens såväl som den enskilde medborgarens lycka och oberoende. Dessa eftersträfvandsvärda förmåner kunna för ingen del af medborgaren under förhandenvarande förhållanden vinnas utan de största uppoffringar relativt till hans tillgångar.
De yttrades förff af dem lorn anfe lig oreprefenterade, och, enligt tidehvarfvets penninge - efprit, ropades på obillighéten att blifva beikattad ohörd. Derefter väcktes privilegii-hatet, forn, förenadt med det förra milsnöjet, yrkade en fullkomlig omlkapning. Ur delfa bägge grunder hafva alla förllag fedan utgått, till defs jemnknings-andan ändteligen påhittade, att med de gamla materialerna och nya tillfatfer bygga ett hus loin ikulle fynas nytt. Under della allegorifka karakters drag tror jag kunna igenkännas alla förllag till upprättande af Femte Ståndet, National-förfamling i en Kammare, eller på arithmetilka och belkattningsgrunder i två, famt fluteligen de nuvarande Ståndens fammanlinältande till två. 6. Femte Ståndet? Huru linna beftäm da karaktersdrag på defs medlemmar? Månne knappar eller häktor i råcken? Till hvilket-, dera Ikulle då den Patron höra, forn möjligtvis vid HindersmälTo-marknaden brukar knappar, men vid Riksdagen häktor? Månne e gendomens natur? Ali jord kan ju af alla belittas, och famina perfon kan ju äga jord af flerfaldig natur Ikulle han då höra till flera Stånd? Denna fråga innefattar ännu fle ra betänkligheter, forn äro öfverflödiga att anföra , när man fluteligen befinnar, att en Stat, forn är nog illa befvärad att fönderflitas a£ fyra Stånds intereflen, endaft fkulle plågas värfc re af fem, och att den demokratifka andans derigenom vunna cfverlägfenhet, lkulle leda • till fullkomlig anarchi, forn alltid Hutas mod defpotifm, under inhemfk eller utländlk Monark. National-Förfamling i en Kammare? Staten fkulle då beftå aftvå krafter:
om indragning af twänne Pastorens i Fogcläs innehafwande Lfwerlopps-Stommar, Grimseiyd och Systratorp, 692. — med äterremist ä Allmänna Bcswärsoch Oeconomic-Utstottets Betänkande angäende Allmänna Skogs-hushällningen, Jagt, Ordningen och Zägeri-Statcn, 692. — om tillständ för Utskottens Eancellier, att besörja särstild tryckning af dest Betänkandcn mm., dä den af Ständen beslutcs, 69g. — rörande Constitutions-Utskottets Memorial i anledning af wäckt fräga huruwida Konungen mä äga rätt att constituera Stats-Råd, Syg. om Constitutions - Utstottets anhållan att fä trycka det Försiag till Tryckfrihets - Förordning, som af en före Riksdagen nedsatt Comitö blifwit meddeladt, 796. — rörande Stats-Utskottets hemställan angäende underdänig anhällan hos Kongl. Majrt om Riksdagens förlängande, 797. — om en Medaille öfwer Deras Maj:ters Konung 6OUD XIII« och Dest Kemäls Kröning, 797. — om öppnande af de uti Banquen deponerade Packlärar med pästrift: Konungen tillhörige, 875. - med äterremist ä Allmänna Beswärsoch Oeconomie - Utskottets Betänkande om Bränwins-brännings-rättigheten och Allmänna Magastncr, 972. — rörande Expeditions - Utstottets anhällan om förteckningar öfwer redan afgjordt mäl, 1027.
Men – du vill naturligtvis ha den på 6 månader» – hufvudskakning, skeftstälda pupiller – «nåja, alltså: sex må–na–der – à–jour, mig–sjelf eller – ordre utan advis.» Och Truls skref sitt namn i nedra hörnet till höger, och domhafvanden trasserade derinunder och på baksidan. Truls såg spörjande på domhafvanden, som begynt kläda på sig: det var ju inte färdigt ännu. Men domhafvanden skötte sin toilett och låtsade om ingenting. «Men ,» begynte Truls oroligt. «Tåla dig,» afklippte domhafvanden. «Nå, så gick vi,» sade han, när han blifvit färdig. Han tycktes vara i ett strålande humör. Truls följde. Domhafvanden vek in i ett hus i Skomakaregatan och bankade på 1 tr. upp. Truls läste på visitkortet: Fil. D:r Albert Regnell. En medelålders man med fetma och ett rödt jovialiskt ansigte öppnade för dem; Truls kände mycket väl både mannen och namnet; d:r Regnell kallades gemenligen bara «endossenten», emedan han endosserade vexlar för kreti och pleti, «blott en hederlig menniska trasserat papperet.» Domhafvanden presenterade och utvecklade situationen. «Denne unge man befinner sig i den numera icke ovanliga belägenheten, att han måste draga en vexel. Han är icke medellös, men af vissa orsaker föredrager han att tills vidare icke underrätta sin fader om situationens beskaffenhet. För resten är han så till vida särdeles berättigad att draga vexlar på framtiden, som han, ehuru ännu novitie, är i det närmaste färdig med sin kandidat. Det förefaller mig, som om vi hade en förpligtelse att jemna vägen för ifrågavarande unge man. Detta papper skulle slungas in i Kristianstadsbanken; jag har trasserat; den unge mannen vore dig säkerligen synnerligt förbunden, om du ville endossera detsamma.» D:r Regnell skrattade, tog papperet och ritade dit sitt namn. De begge vännerna togo genast afsked. «Nu till banken! Det är hög tid!» Domhafvanden försvann i korridoren.
Genott! hvad Utskotten föreslagit, åro de allmänna grunder, som nämnde Lagrum innehålla, icke hufvudsakeligen rubbade; och i alla fall torde, då de Forfattningar, som litt blifvit foreslagne, innefatta, om de utfärdas, ett Upphafvande af alla äldre deremot stridande, någon annan slags Lagförändring, i afseende derå, så mycket mindre vara nödig, som, vid en snart förestående ny Bedaction af allmänna Lagen, alla egenteligen oeconomiska stadganden, och deribland de ifrågavarande, troligen komma att derifrån helt och hållet uteslutas, samt Lagstiftningen derom, att sålunda endast innefattas i de särskilde Författningar, sorn Kongl. Maj:t. i anledning af det underdåniga svar, som Riksens JjctgUtskoitets Betänka/iden, V 66 LagUn kottets Betänkande». Höglofl. Ständer låra till Kongl. Maj:t i ämnet aflåta, torde täckas i Nåder utfärda. Och. varder detta allt, så vål som någre Ledamöters särskildt yttrade meningar; Riksens Höglofl. Ständers pröfning, vördsammast un-4 dsrståldt. 'Förslag till Förordning, angående Handt» verkerierne i Riket. J. Artikeln. Om HandtverksSocieteters inrättning och befattningar. §• i. I stället för de, särskildt för hvarje Handt-2 verk, hittills varande Skrå-Åmbeten, skola hädanefter, i alla Städer, HandtverksSocieteter inråttas, för att yttra sig öfver deras skicklighet, som till inträde i Handtverkerierne sig anmäla,' samt i öfrigt bevaka Handtverkeriernes rått och söka befordra, hvad till deras förkofran kan bidraga. Städer måga desse Societeter; efter Magistratens förslag och Konungens Befallningshafvandes godkännande, förenas med de Handels-Societeter, hvarom i HandelsOrdningen förmäles. lagutskottets BetHnkanåtn, $y §. 2; HandtverksSocieteten skall bestå, i mån af Stådernes eller
Län böra räknas, nödgas öfwerstiga den för BewillningenS belopp af honom i öfwerensstämmelse med Utstonet stadgade gräns as 2^ Millioner och fatt en ärlig Utgift-Summa af 2,819,377 R:dr, hwilket Herr Baronen dock bäde genom en serskildt antekning ä samma Tabell och genom Uppgift af inkomster, för, L hans tanka, troligen blifwande vacaneer wid Indel e Armeen och en del af Cavalleriets afsittande, Herr Baron i Tab. Lik. I. päräknar till 270,745 R:dr ärligen, mett dä Riksens Ständer lika med Stats Utstotket lätteligen läka inse owitzheten af denna sist utgifne inkomst, den Utsto tet ock finner af Herr Baronen wara nog högt beräknad, samt de afkonningar Herr Baron L utlägget, wid Tabellen H. infört hwarkeN äro af nägott betydenhet elier till nägot belopp uppgifne, och Utstotket ansett af wigt att Z:te Band. 2:dra Äft>. IV. 2Z8 Den 5 Zebruarii BewillningsSumman, i anledning af bestämde inkomster, bör afgöraS, icke af osäkre och möjeligerr knappt troligt blifwande fyllas, sa ager Utskottet den otillfredsställande öfwenygelsen inom sig, att ä denna Del hafwa gjort ett bäde mera bestämdt och säkrare förslag än det Herr Baron läsien crantz, för öfrigt med all berömwärd och ädel afsigt framstält.
Da emedlertid af detta qwantum, utgörande ziZ Fastager, som, redan fran England affändt, mast, i anseende till liden Sjöstada, dit återföras och i andra Fartyg omlastas, endast 240 Fastager, efter manga af Asiuradeurerne wäckla swarigheter, ändtligen blifwit afsteppade, hwaremoc de öfrige 78 i England försaltö, och Allmänna Magasins Directionen, uppå Stabecks der gjorde anhållan att fa afliquidera det honom meddelade Förskott, såsom för Kronans räkning anwändt, emot det pris, hwartill Bränwinet efter Factura och införwäntad sluträkning uppginge, förklarat att, ehuru han tydligen haft för afsigt Kronans fördel och ej »270 Den I Augusti. wallat elier kunnat förebygga de vsi ckshandelser honom trassat, berörde Bränwin likwäl ej komme att emottagas till högre pris än zr skillingar för Kannan, hade Stabeck, pa anförda stal i underdånighet dönfallit om Nådigt tillstånd, att, efter behörigen styrkte kostnads, räkningar, liquidera ofwannamnde förskott med det Bränwin som i iso Fastager till Stockholm och i 90 kill Götheborg aniand! och hwaraf det förra partiet redan i Kronans Lagerkällare leswereras." "Kongl. Maj:t lät, efter inhämtande af Allmänna Magazins - Directisnens utlåtande, den 9 Januarii yästledne ar
Tieck och Gervinus, hvilka båda icke aktgifvit derpå, att Macropedii skådespel är äldre än Hans Sachs’, utan antaga den sednares Hecastus vara den älsta i Tyskland, förmoda att denna och den engelska moraliteten hafva ett gemensamt latinskt original. Grässe deremot anser den engelska vara originalet för Macropedius. Men har Sven Dalius rätt i sin uppgift — vi hafva dock icke funnit den hos någon annan —, att Joh. Reuchlin redan 1497 uppfört en Hecastus i Heidelberg, så hafva vi här en bearbetning, vida äldre än både det engelska och latinska skådespelet, och möjligen är detta det sökta originalet484. En så omtyckt dikt kunde icke sakna all poetisk förtjenst, och med rätta lofordas den af Tieck för den lyckligt genomförda tanken, styrkan i dess bilder och framställningens sanning, egenskaper, hvilka äfven förråda sig i den svenska öfversättningen, trots det tvungna i ordvändningarna och det med främmande ord belastade språket. Det vill synas som hade Dalius ernat sitt arbete till en andaktsbok. Det tredje öfversatta skådespelet från denna tid har till original ett arbete af den bekante skolkomediförfattaren Nicodemus Frischlin. Rebecca En ny och Andeligh Comoedia. Tagen aff den första Mosis Bookz 24 Capitel, först skrifvin på Latin aff Nicodemo Frischlino, och nu verterad kortare sammandragen och på Swenska rijm uthsatt aff Jahanne Beronio, Scholæ Sudercop. Conrectore. Hvilken bleff agerat i Söderkiöpingh d. 25 Sept. Stycket har 7 akter, prolog och epilog; prologen redogör som vanligt för innehållet, och epilogen framställer de moraliska lärdomarna. Första akten. Abraham, nedtryckt af ålderdom och sin hustrus död, kallar till sig Eleasar och yppar sin afsigt att låta Isak gifta sig, på det att det löftet måtte fullbordas, att af hans säd skall försonaren komma. Eleasar föreslår någon af landets rika och dejliga döttrar, men Abraham menar, att en ung dräng bör se på annat. ”Stor slächt, promotion och högt svågerlag, På det leker hogen i denna dag
Uppl! 51 godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 11 Aug.1823.1 Preste-Ståndet d. 11 —. —- Borgare-Ståndet d. 11 — —- Bonde-Ståndet d. 11 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående valet af Riksens Ständers Justities-} Ombudsman och dess Suppleant. S. A. K. Sedan Riksens Ständers Electorer, genom val i behörig ordning, utsett Tillförordnade I.andsHöfdingen, Förste Expeditions - Secreteraren, Riddaren af E. K. Mus Nordstjerne-Orden, Casper Ehrenborg , att vara Riksens Ständers Justitise-Ombudsman, samt Förste ExpeditionsSecreteraren, Häradshöfdingen Johan Gabriel Richert, att vara Justitiae-Ombudsmannens Suppleant; så hafva Riksens Ständer låtit för Ehrenborg och Richert vederbörliga Förordnanden utfärda. Detta få hos E. K. M. Riksens Ständer i underdånighet anmäla; Och Riksens Ständer framhärda etc. 34* Förordnandei JN-:o IJ5. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Åd. d. ii. Aug. 1823» Preste-Ståndet. di 11. —1 Borgare-Ståndet.’ d. n. _ —- Bonde-Ståndet, d. n. förordnande för vice-Landshofdingenr Förste Expeditions - Secreteraren m. m. Casper Ehrenborg att vara Riksens Ständers Justi tice-Omhudsman< ' Vi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer 8£. Sc. sorn härstädes å Allmän Lagtima Riksdag äro församlade, gore veterligt: att, sedan, jemnlikt hvad 96 och g7 §. §. Regerings-Formen samt 63 §.
Den vid tackjerns-tillverkningen angifne arbets-personal utgöres endast af de ständige bylte-arbetarne, men kolning och malmforsling till hyttorne sysselsätter åter allmoge och arbetare från många socknar. Vid de fleste hyttor bedrifves ännu inalmbokningen för hand, och hvarigenom ett stort antal personer under blåsningarne erhålla en icke obetydlig förtjenst; dock äro desse arbetare i orten boende och hafva vanligen derjemte andra yrken. Gjuterier äro endast inrättade vid Lyreds, Sunnemo och Lennartsfors hyttor, vid hvilka 2:ne sistnämnde mekaniska verkstäder för machiners borrning och svarfning blifvit i gång satte; men smärre gjutningar, äfvensom tillverk - n tillverkning af kakelugnar och grytor äger ruin vid de flesta hyttor; och har gjutgods-tillverkningen, som blifvit inberäknad i summan af tillverkadt tackjern, utgjort under hvarje af åren 1838 och 1839 omkring 1,500 skepp., 1840 endast 861 skepp, samt 1841 och 1842 föga mer än 1,200 skeppund årligen. Af hyttorne inom Bergslagen ägas 8 st. uteslutande af ståndspersoner och af de öfrige 20 innehafvas 8 |||'|| äfven af ståndspersoner, hvaremot n /.‘.V, hytt or besittas af 207 bergsmän. Uti 14 af dessa 20 hyttor äro ståndspersoner till förenämnde delar intressenter och endast 6 hyttor finnas ensamt i bergsmäns ägo. Sedan år 1809, då det Lief tillåtet för hvem som helst att innehafva bergmans-egendom, har bergsmansståndet inom Philipstads Bergslag minskat sig med omkring 36 procent, och det synes otvifvelaktigt, att i den mån, som för tackjerns-lillverkningens ändamålsenliga bedrifvande vettenskapliga insigter blifva behöfliga, och hvilket nu allt melodi mer visar sig, i samma mån måste denna tillverkning upphöra att vara en folknäring.