Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han generade aldrig de två väninnorna, vare sig nu detta berodde på hans egen instinkt eller på systerns goda ledning, som han blindt underkastade sig; men det kändes ofta helt tryggt att veta honom vara så nära. — Han talade icke många ord; han visste med sig, att konversation icke var hans starka sida. För öfrigt hade han ju ingenting att säga denna begåfvade och kloka unga dam, som själfva hans begåfvade och kloka syster beundrade, och som dessutom kom direkt från den stora världen. Han hade de mest vidunderliga och förvirrade begrepp om den stora världen; och hon, som kom direkt därutifrån, visste och förstod så mycket, som han själf icke hade någon aning om. Därför vågade han sig icke någonsin i samtal med henne, på egen hand. Men det behöfdes icke heller, ty Gerda var alltid närvarande som en skyddsängel åt hans klena intelligens, och ledde allt till det bästa. Maria vande sig också snart vid denna stumma slaf. Omärkligt gled han in i hennes dagliga lif och tog en plats där utan att hon visste det. Med den säkra instinkt, som en djup känsla så ofta ingifver, gissade han alla Marias önskningar och uppfyllde dem innan hon ens hunnit uttala dem. Han var alltid till hands, och han insvepte henne i en atmosfär af små alldagliga uppmärksamheter, därför saknade hon honom när han någon gång var borta. Fjäskande eller påflugen blef han aldrig, och hans tjänstvillighet — som kunde sträcka sig till de obetydligaste småsaker — bevarade alltid ett sken af ridderligt galanteri, som gjorde, att han icke drogs ner till domestikens nivå. Han var endast, nu som alltid, en inkarnation af vördnadsfull, grannlaga ridderlighet. — När Maria sedermera i lifvet sökte dana sig en bild af Casimir Du Camp, sådan han varit under denna sommar, då han vann hennes hjärta och hand, såg hon honom alltid i den gröna jägardräkten, som framhäfde hans ungdomligt smidiga figur, halft framåtböjd och med ögonen riktade på henne själf, liksom lyssnande. Det var som om han ständigt gått och lyssnat efter en önskan uttalad af henne. — Ögonens uttryck föreföll henne ofta drömmande och melankoliskt.
Icke tycktes mig eller skällan sämre, för det min ko ringt med den; nog ha många andra nöt ringt klockorna, äfven till samgång, utan att deröfver blifvit klagat hos biskopen." Mäster Erik runkade nästan omärkligt på hufvudet och sade: "en rättskaffens prest sörjer för att klocka anskaffas; men du har försummat denna skyldighet, såväl som mången ann." "Högvördigste fader, det skall visst ske, bara bonden har ett spann råg öfver att bestå till klockhjelp, nu har han ej ens ett sådant att blanda i barken, till att fylla sina och barnens magar." Åter runkade Biskopen smått på hufvudet, men sade blott: "för denna gång må dig förlåtas ditt tilltag, i betraktande af, att det kanske skett af enfald; men låt icke en annan gång sådant komma dig till last." Herr Simon bugade djupt och drog sig tillbaka, småskrattande bakom sin hatt, i det han halfhögt sade: "Kan väl härnäst ställa mig sjelf på kyrktaket och ropa folket till kyrkan; ty skrika kan jag, om derpå kommer an, och det så det hörs." "Lisa Eliasdotter här offrat ett ljus på altaret, för att få god kalflycka", uppläste åter notarien. "Saken är erkänd." Biskopen suckade i det han sade: "Djupt sitter papismen och djefvulens funder och signerier i de onda hjertan! Må hon stå en söndag vid kyrkodörren, att för sina signerier utskämmas." "Fru Metta Simonsdotter Abbornät, herr Erik Liljeholms husfru, klagar öfver att fru Brita Regertsdotter Oxe, henne ur kyrkbänken utträngt." Nu framträdde fru Metta inför biskopen och tänkte just börja sitt andragande, men med det samma steg äfven fru Brita Regertsdotter fram och sade bjert: "Nej si det är då ramaste lögnen det, att jag drifvit henne ut; men icke låter jag heller tränga mig ur bänken för alla snärtors skull, och för det hon satt der så bred, och hade jungfru Sigrid med sig, så skulle jag inte få sitta i adelsfruarnas bänk; men si så god är jag som hon, och behöfver inte vika för henne."
Några förbudna varor anträffades på ett fartyg, och inbragtes Ull Landscrona. Pa manifestet stod, att varorne Den 2 g Maji. 543 voro destinerade till en Köpman i Stockholm^ men efter närmare undersökning kom man un4 der fund dermed, att samma Köpman endast var Commissionair, och att rätta Godsägaren var ett Handelshus i Helsingör. Vederböran-, de ursäktade sig då dermed, att anteckningen å manifestet innefattade en miss-skrifning, men för min del kan jag icke anse en sä beskaffad miss-skrifning trolig. Manifestet bör efter mitt omdöme vara lika heligt och trovärdigt, sorn andra skepps-documenter. Då den af EconoimeUtskottet föreslagna förändring af Seglations-ordningen icke synes mig medföra någon allmän fördel, hemställer jag, att Utskottets Betänkande måtte afslås. Herr Pereswetoff Morath, Wilhelm: Då jag nu å nyo anhåller om Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, är ej min mening, att ingå i vederläggning om de grunder Utskottet framställt, icke ens att vidröra dem. Jag vill endast framlägga för Ridderskapet och Aden en upplysning, som möjligen skulle kunna bereda afslag å Betänkandet i hela dess vidd. Efter hvad jag känner har en tillförordnad Comité utarbetat Förslag till en ny Seglations ordning och en ny författning till förekommande af Lurendrägeri och Tullförsnillning, hvilka förslag jemväl i Högsta Domstolen, i afseende på StraffLagen, till grankning förevarit, och nu lära bero på föredragning hos Konungen i StatsRådet, genom FinanccExg 544 Den 29 Maji. pedition. De Ledamöter, som utgjort berörde Comité, hafva troligen icke underlåtit att noga öfverväga den nu ifrågavarande §:n af Segla» tions-ordningen, och säkerligen föreslagit rät* tels» deruu, ifall de, med den närmare kännedom de naturligtvis skola ägt om behofvet, funnit sådan rättelse nödig och nyttig. Om Utskottets Betänkande antages, blir framställningen af dess resuh.at hos Kongl.
Adis beslut, §:n kommer att slå efter 133 §:n, så kan den likväl placeras framför den i34,soni handlar om Pröfnings-comitéerna; och då Pröfnings-comileerne omfatta både städerna och landet, samt denna § handlar om de ärenden, som Pröfnings-comite'erne skola handlägga, så bör den slå framför 134 §:n. Jag ville härmed icke hafva sagt , att denna uppställning är utmärkt bra, men det vore ändock eli steg till förbättring, och derföre har jag gjort min framställning. Upplästes så väl 86 §:n i Utsk:s förslag, som det förändrade förslag lill ni §:n, som Utsk. i utlåt N:o 27 afgifvit. Hr Printzensköld: Utan att afbida något ytterligare beslut af R. o. Ad., om denna § skall stå på det ena eller andra stället, tror jag mig böra redogöra för de skäl hvarföre jag anser ej blott den r.u gällande §:n i 1855 års bevilln. stadga, ulan äfven den §, som Bevilln.Ulsk. föreslagit, alldeles icke vara lämplig. Den gällande §:n har det felet att stadga höler för kronofogdar och magistrater, när de underlåta alt inom trenne veckor efter taxeringen till Konungens Bef:h:de insända taxeringsprot. med tillhörande längder och handlingar, utan att §:ti omnämner huruvida prot:sföranderne vid städernes Ta\er:s-comitc'er öro ansvar underkastade för uraktlåtenhet att prot. och handlingar inom viss tid aflemna. Det lärer icke vara hvarken billigt eller rättvist, att magistraterne skola ansvara för fel, som de icke sjelfve utan prot:s-föranderne begå. Det torde således vara nödigt, nit §:n bestämmer ansvar, icke blott för magistraterna, a38 Den io Octo her e. ni. derest de underlåta att inom stadgad tid , sedan de bekommit prot. och handlingar, insända dem lill Konungens Bef:h:de, utan äfven för prot.-föranderne, i händelse de försumma att inom föreskrifven lid till vederbör, aflemna protm med handlingarna.
BondeStåndet har till Utskottetj remitterat ett Memorial af RiksdagsFulimäktigen Paul Jönsson från Christianstads Län, deruti, med anmälan, att endast på en Färja vägfarande kunna färdas öfver den 144 StatsUtskottets så kallade Tranarps Ä, hvilken uti Christianstads Län afskärer allmänna landsvägen emellan Stockholm och Helsingborg, hvaraf icke sällan händt, att vid storm eller då vattnet tillfryser, resande varit nödsakade alt göra en omväg af minst i mil, för att kunna passera detta vatten, hemställes, att sorn, till förekommande af nämnde olägenhet, en Bro af sten bordé anläggas öfver samma A, men kostnaden derför uppginge till högre belopp, än det af Norra och Södra Åsbo Härader, hvilka af Åen åtskiljas, kunde, åtminstone på en gång, åstadkommas, nämnde Härader måtte icke allenast erhålla ett Låne-understöd emot nedsatt ränta af 3 procent och 3 procents afbetalning å Capitalet årligen, utan äfven tillåtas atta närmast belägne KronoAllmänning hämta alla till Broen erforderlig© ByggnadsMaterialier. Då med Broar vid allmänna vägar, är enahanda förhållande som med sjelfva vägarne, eller att de böra bekostas af vederbörande jordägare i den ort, der de äro belägne, kan, af samma skäl, som blifvit anförde i sistberörde Utlåtande (N:o 52), angående Anslag af Allmänna Medel till de deri uppgifne vägars förbättrande, anläggning eller underhåll, Utskottet ej tillstyrka bifall till Låns meddelande för ifrågavarande Brobyggnad. Hvad åter beträffar den del af Motionen, som förer undfående af Virke till meranämnde Brobyggnad från KronoAllmänning; så tillhörer K. M:ls Bej’:h:dc i orten, att, uppå vederbörandes derom tillgörande anmälan, deröfver laglikmätigt sig utlåta. Betänkande nv N:o 54, i45 Memorial, angående beräkningen af StatsVerkets inkomster, (I.-A) Sedan StatsUtskottet, enl. 3o §.
Innan hvardera Committéen afreser ifrån den ort, der Riksdag i Sverige och Storting i Norrige hålles, utvälje hvardera inom sig en Ordförande. Konungen, eller, i fall af Hans frånfälle, bägge Rikenas lagligen varande Interims-Styrelse, utsätte dagen, då bägge Rikenas Committerade i Carlstad skola inträffa, inom den kortaste möjliga tid efter erhållen underrättelse om hvartdera Rikets särskildta val, beräknad efter Riksdagsoch Stortings-orternas afstånd ifrån samlingsorten, men ej sednare än den 21 dagen efter den för Svea Rikes Ständer och Norriges Storting förut bestämda valdagen. Hvartdera Rikets Committerades Ordförande utfärde genast efter ankomsten gemensamt anslag till sammanträde på förmiddagen, dagen efter den, som blifvit utsatt till de Committerades inträffande å samlingsorten. Vid sammanträdet uppläse först hvardera Committéens Ordförande sitt och sina Med-Committerades Constitutorialer. Derefter varde lottning förrättad mellan de bägge Ordförande, för att afgöra hvilkendera af dem vid valförrättningen må föra ordet; den sålunda under en Ordförande förenade bägge Rikenas gemensamma Committé företage då genast, och utan discussion, omröstningen. De Committerade må ej åtskiljas, ej heller någon af dem ifrån samlingsrummet afgå, innan valförrättningen är till alla delar fulländad. Vid omröstningen uppläse hyardera Ordföranden för hvartdera Rikets Committerade och utväxle det Document, som innefattar hans Committenters på en enda person bestämda val; derefter uppsattes voterings-propositionen, medelst ifyllning af de bägge Thron-Candidaternas namn i det Schema, som i den till föreslående lagen bör uppgifvas och stadfästas. Innan upprop till omröstningen företages, skola alla 796 Riksdagen 1815. de stadgar, som röra omröstningssättet, högt och tydligen uppläsas. Upprop vid denna omröstning förrättes så, att, derest den gemensamma Committéens Ordförande är Svensk, de Norrske Committerade först uppropas och sina röster afgifva, och dernäst de Svenske, och tvärtom, derest Ordföranden är Norrman.
N:o 10, Rörande en föreslagen ny method till Bevillningens utgörande och fördelning, samt Fastigheters värdering. N:o 11, Om AfkortningsLängdernes öfver Krono Utskylderna ingifvande till Härads. Rätterne. st Trot. Utdr d. 6 Junii 1JJ25. 509 StatsUtskottet N:o 179, Förslag till sammanjemnkande af Riksens Ständers beslut örn medel till kostnadernes bestridande för H. K. H. Kronprinsens förmälning och utrikes resa, Lag-Utskottet N:o 63, 1 anledning af väckt Motion derom, att frågor om Hemmansklyfningar och Besutenhet må från LagmansRätt lika med andra tvistemål få fullföljas. N:o 65, Om ändring i 12 §. af Kongl. Förordningen den 13 Julii i8l8- N:o 66, om ändring och tillägg i 13 §. af Kongl. Förordningan den 13 Julii 1818. N:o 67, Angående ändring uti 23 §. af Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818- N:o 69 om upphäfvande af 25 §. af Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818* N:o 70, Om ändring uti Författningen om Inteckning i jord och fast egendom å landet. Lagoch EkonomiUtskotten N:o 72, Angående Byvägars anläggning och underhållande. g*# Fröt, Vtär, d. 6 Junii 1Ö23. \ ' N:o 73, Angående rättigheten till Grustägt å andras egor. N:o 74, om jämkning i Seglationsordningen, Ekonomiutskottet. N:o 99, om inrättande af Directioner för det indeldta Cavalleriets beklädnad m. m. S. D. Återremitterades nedannämnde ifrån Lag-Utskottet inkomne Betänkanden: N:o 64, Angående Expeditionssättet af Kg!.
Hos dem föryngrade sig hans tankar och känslor, genom täta besök; äfven i det tidskifte, när han, af ärelösa undersåter förrådd, af overksamma bundsförvandter lemnad åt sitt öde och sitt mod139, brottades i blodiga äfventyr med jordens största landtmakt. Denna hade vid åsynen af ett hof, der kärleksgudar lekte med hjeltarnes vapen, förmodat, att hjeltarne försvunnit och att vapnen voro blotta costum-smycken. Europas monarker kommo på andra föreställningar. Han, som åt sina lustbarheter ofta hade gifvit skepnaden af krigiska riddarspel, hvilkas från Amadis och Tasso hämtade ämnen öfverraskade med syner af tornerings-tidernas återvaknade prakt, med kämpa-uppträden i förtrollade slott och förvandlade trägårdar, stod vid sitt frånfälle just på väg att träda i spetsen för ett nytt europeiskt korståg, rigtadt mot det nya Frankrikes (långt mer än Saracenerne otrogna) Demagoger140. Ung var denne Konung, i hela sitt lif; i ondt som i godt, må vara: men ung förblef han; häri funno honom Dikten och Äran alltid oförändrad. Om sådana Konungar – enligt mångens öfvertygelse – äro för folken onyttiga, ja förderfliga; så må man trösta sig med Guds och Naturens visa föranstaltning, att de icke ofta, icke lätteligen återkomma. Hvad för Byggnaden, för Bildhuggeriet, för Målningen, för Musiken, för Scenen, denne smädade Gustaf gjort, borde mellertid Stockholm allrasist förgäta; allrasist, att svenska rikets hufvudstad gjordes af honom till svenska snillets. Enkom voro der alla Sveriges vittra snillen församlade; en både för dem, och för hufvudstaden, oskattbar lycka. Märkvärdigt är visserligen, att mordskottet nådde honom icke blott midt i denna hufvudstad, utan äfven midt under en masquerad och i ett skådespelshus; det samma präktiga, som han, under sin gladaste tid, hade helgat åt de ”fosterländska Sånggudinnorna141. Händelsen kan synas i flerfaldig mening betydelsefull.
Nej jemte ett eller annat Ja, och då sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge de gjorde aumärkn:ne föranleda lill återremiss af Utsk:s utlåt, i denna del, blef denna propos. besvarad med Ja. 2:dra mom. rörule åtskilliga i fråga om landtstaternes lönereglering väckte motioner. Hr Bildt, Knut: Ibland de motioner, hvilka SlatsUtsk. i denna punkt afstyrkt, är äfven en, som blifvit väckt af Hr af Dalström derom, all ett årligt anslag af 300 R:dr b:ko, räknadt från och med 1852 års början, mätte tilläggas Lands-Sekret. i Gottlands län såsom ersättning för den honom serskildt ålagda befattning med enskilda parters besvärsliandlingar uti mål, som från lä- ' uet till HofRätt fullföljas. Motionären har icke, såsom SlatsUtsk. tyckes hafva antagit, haft för afsigt, att nämnde summa skulle blifva en lönetillökning för Lands-Sekret. utan utgå såsom ett årligt arfvode åt det biträde, han för fullgörande af nyssnämnde serskildta befattning, måst antaga. Jag har ansett mig böra fästa Höglofl. Ståndets npmärksamhet på detta förhållande och anhåller om återremiss af denna punkt, på det att StalsUtsk. måtte ånyo taga motionens innehåll i öfvervägande samt behandla frågan, icke såsom en löneregleringsfräga i allmänhet, utan såsom en arfvodes-fråga. Frih. Åkerhjelm: Som de uti den sednare delen af 9:de punkten behandlade motioner blifvit afslyrkle under förutsättning, att den förra delen skulle bifallas, men R. o. Ad. återremitterat sistnämnde del, tager jag mig friheten hemställa, huruvida det icke vore skäl att återremittera punkten i dess helhet.
För öfrigt skulle Hr von Troil med lika fog kunna förebrå icke tolkat densamma såsom Hr v. Troil velat hafva den förstådd. Den värde talaren har anmärkt, att ordet brottslig, som förekommer i mitt sammandrag af §:n, icke skall finnas der i den mening jag upgifvit. Emellertid står der, efter Hr v. Troils egen citation, att Landsten eger från tjensten suspendera en tjensteman, derest hans brott det förtjenar, hvilket väl måste förutsätta att tjensteman skall vara brottslig för att kunna skiljas från embetets utöfning. Detta gäller dessutom endast LandsKamer., F^ogdar och Häradsskrifvare, d. v. s. ensamt dem som hafva att göra med räkenskapsverket och upbörden, i afseende å hvilka är stadgadt, att om de öfverträda de för dem utfärdade JnstrukUr, de kunna angifvas hos KammarRevisionen, »för att der stå Fiskalen för sitt brott till svars.» När nu nyss ofvanför förutsättes att bemälte tjenstemän »skola hafva satt K. M:ts tjenst tillbaka, och uti dess inieresse med sin vårdslöshet någon afsaknad förorsakat o, samt angifningen af brottet skall ske, icke hos HofRätt, utan hos Kammarllevisionen, så synes ju häraf uppenbart, att frågan här icke gäller andra tjenstefel än öfverträdelser af upbördsförfattningarne. Det är sannt, Häradsskrifvare hafva icke Kronans medel directe om händer, och deraf hade man dragit den slutsats, att föreskriften skulle omfatta äfven andra fel; men de hafva att kontrollera upbörden, och uraktlåtenhet af denna kontroll föranleder enahanda ansvar som för upbördsbrist. För öfrigt lärer det väl blifva lika omöjligt att öfvertyga Hr v. Troil att han haft orätt, som mig att jag misstagit mig i min tydning, än mindre att jag mot bättre vetande tydt §:n på annat sätt än jag ansåg och fortfarande anser vara det rätta.
IH2 Den 22 Zebruar!!. flagne atta hufwud-kitlar och ansiags-summor, rned tillagg, akt allt hwat) sä wäl pa allmänna Jndragnings-Skaken, (sedan först redan derpå anordnade anflag blifwit besörjde) som pä de ätta nystnämnde hufwud-tillarne län besparas, mä an.vandas, till ett belopp as 100,000 R:dr Banco ärligen, men icke derutöfver, till en nionde hufwud-titel, ämnad till Jordbrukets, Handelns och Näringarnes upphjelpande och underhäll, med förbehåll, att deraf inga Pensioner, Gratificalioner eller Benadningar mä utbetalas, eller särskilta summor deraf till nagla föremal begagnas, hwilka ej med Jordbruk, Handel och Näringar gemenskap äga, och att hwad uköfwer oswannämnde 100,000 R:dr i besparingar ingär, anwandes pä sätt Stals-Utskottet redan föreslagit. Härtill ropades, starka Ja, blandade med nägra Nej; och Herr Lock, LorKtr l,u6vi^ begärds worering. Derpä författades och upplästes till justering följande woterings-proposition: Den som btifaller de af Stats - Utskottet föreflagne 8 hufwud»titlar och anstags-summor med tilllagg att alle hwad sa wäl pä allmänna IndragUings-Seaten (sedan först redan derpä anordnade anflag blifwit besörjde) som pä de ätta hufwud-titlar«e m. m. (se föregäende) skrifwer - 2»! Den Den 22 Zebruarn. mg Den det ej will, strifwer Nej; Winner Nej, bifalles Utststteks Betänkande, Ropades äter starka Ja, blandade med Nej.
" B a ro n e s s a n ", en sedemålning från det nutida Frankrike af de Molenes och Delisle, ett in / ägg mot det s. k. fria äktenskapet. Färgrik och fängslande framställning. P r i s: 2,50. [612] Julklapp för Herrar! B. J. LUNDBERGH, Entreprenör, StociliölfflsBirafniiiplyrå (etablerad 1868) Vesterlånggatan 2 6. Bell Tel. 410. Allm. Telef. [598] [4b0] Olycksfall-FörsäkringsAktiebolaget KANDINAVIE meddelar olycksfallförsäkring. P a n o r a m a n å Djurgården är öppen alla dagar från kl. half 10 f. m. intill mörkrets inbrott. J u v e, s Sv. Panoptikon 26 n ung, enkel och anspråkslös flicka, kunnig i vanlig matlagning, önskar nu genast el. till våren plats att gå frun till hända med inom hus förefallande göromål. Lönepret. små. Svar afvaktas till &gt;P. B. », Grängesberg. f ^firtiniPTlt - &gt; Guld-, Silfver-, Nysilfver-, O U 1 U l l l L l l l Granat-, Simili-, Onyx-, Ametistoch Fantasiarbeten till allra lägsta priser. Omfattningar och omfolieringar af stenar, förgyllnin[618] gar och försilfringar utföras utmärkt väl o. billigast hos 65 Vesterlånggatan. — Telefon 65. l u d v. Axelson. Boktor L ä r a r i n n a, skicklig i språk och musik, undervisningsvan samt enkel o. anspråkslös, erhåller plats i en tjenstemans familj på landet d. nästk. år. Betyg o. rekommendationer samt uppgift om löneanspråk torde sändas till » P. B. », adr. Ullavi, Askersund. [5 9 6] - A F F A R slutförsäljer läLsi / p; plstgri-o-t;, Vesterlånggatan Karolina Widerström LED / GA PLATSER.
Men i allt fall måste, innan en auctoritet kan falla till ansvar, den innehafva bevis om det brott, för hvilket man vill, att bestraffning skall äga rum; man måste hafva mer än misstanka, och jag kan derföre ej annat än vidblifva den tankan, att Constit.-Utsk. fästat ett oskäligt afseende på denna sak. Jag ber nu att äfven få upptaga Hr Cederschjölds erinran, att jag misstagit mig, då jag sagt, att Hr Skogman blifvit af Utsk. ställd till ansvar för expedierandet af den nya instructionen för R. St:s Revisorer. Hr Cederschjöld har påmint, att föremålet för anmärkningen låg i sjelfva förslaget till Konungens contrapropos. om denna instruction, och jag emotlager gerna Hr Gederschjölds rätte!* se, ehuru den icke gör någon ändring i mitt moraliska omdöme; ty det motskäl qvarstår alltid, att sedan Konungen antagit förslaget till contrapropos. och dermed vändt sig till R. St., hafva Ständerna bifallit det? Nå väl! för slaget står då numera under beskydd af begge Statsmagternas beslut, och det skulle vara besynnerligt att säga: Vi äro väl skyldiga att lyda detta Statsmagternas beslut; men till den, som föranledt det, skola vi hålla oss om ansvar. Resultatet blir således alltid detsamma. Man har bär begärt återremiss; men ali återremiss förutsätter ändamålet att komma till något annat beslut än afslag, och då jag icke här kan tänka mig annan åtgärd än afslag, vidtager 9 ä 34 Den i Juli. f. ni. jag deri så gerna straxt. Jag motsätter mig således begäran om äterremiss, och förnyar min anhållan om propos. till a ('slag. Hr Dalman; Då man, såsom jag, har 2:ne så skickli• ga och vana sakförare emot sig, sorn Frih. Boye och Hr Tham, så är man verkligen tveksam att uppträda; men jag skall likväl försöka ett genmäle å några deras anmärkningar.
Interesset till Fäne-Banken för dess försträckningar, som, enligt hvad ofvan är anfördt. skulle betalas af Manufactur-Fonden, anbefalltes till godi göran - 8* Den 6 Mars. görande af Dlscont-Fonden, frän 1797 åvs början, genom Kongl. Brefvet den 16 Mars 1797- De Tullförhöjnings-medel pä Engelskt Sallader och Spansk ull, sorn, enligt Kongl, Brefven den 15 December 1785 och i5 April 178b, till Manufactur-Fonden influtit, för att användas till ofvanberörde af den Discontoch Bahco-skuld, för hvilken det p;L Kongsholm en här i Staden förr varande Engelska Garfveri häftade till LäneBanken, och Mtinufactur-Discorit-Fonden tillädes genom Kongl. Brefvet den 16 Mars 1797 sistnämnde Fond, emot det att dess så kallade Besparings-Cassa derefter borde vidkännas liela Interesset, så väl till Läne-Banken, som för dess hos Stats-Verket ägande fordringar; bestående dels i fcrskutne rentor för flera år till Läne-Bankeni och dels för åtskilliga Summor, som till understöd för vissa Fabriks Idkare blifvit i Nåder beviljade. Mamlfactur-Discont-Fondens fordran hos StatsVerket, sorn vid 1796 års slut utgjorde 73,244 B:d. 15 sk. 5I r:st., anbefalltes till afskrifning genom Kongl. Brefvet d. 16 Mars 1797. Ifrån Tull-arrendets början till 1809 års slut halva ofvan nämnde Tullförhöjnings-medel kommit Fonden till godo, med en årlig Summa af 4,500 Rul. Banco.