Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon satt tyst och det låg en stilla glädje öfver hennes drag, liksom hörde hon ännu de smekande orden i sitt öra. »Har du aldrig tänkt på att låta trycka dethär?» sade han efter en stund. »Nej. Ett par af småbitarne skaffade din far in i ett tyskt blad; men jag har aldrig sjelf tänkt på något sådant.» »Du borde ge ut dem som bok.» Hon smålog. Detta erkännande från sonens sida gjorde henne glad. »Åh, det duger väl icke?» »Hvarför – icke? Det är kraft i skildringen och framför allt: det är lif. Det är klart, konkret. Det är just som du sjelf sett det. När du talar om menniskor och ställen ser man det. Du ska’ ge ut dethär. Det ska’ bara omarbetas lite här och hvar.» »Det kan jag inte.» »Åhjo. Jag ska’ hjelpa dig. Vill du det?» »Du blir trött på det innan boken är färdig.» »Nej. Jag blir inte trött. När det gäller att arbeta för andra har jag en ofantlig energi. Det är bara när det gäller mig sjelf som jag ingenting kan göra!» »Nå – låt oss försöka då!» sade modern. De grepo verket an redan följande dag; och sedan kom han regelbundet till henne hvarje förmiddag kl. 12. I allmänhet höllo de i till hänemot tretiden, då han vanligen gick för att taga sig en promenad i Kungsträdgården. En och annan gång drog det längre ut och då stannade han till middag, ifall Molly hade något godt att bjuda på. I annat fall tog han modern med sig ut på en restaurant. Det var Mollys fasa hvarje gång det led hän emot kl. 5 och hon hörde unga herrns slag på gongongen. Hon hade ett mycket fint öra för om det var han eller frun, som slog. Och hon hade en alldeles förkrossande respekt för unga herrn. Det var derför alltid med ängslan och bäfvan hon inställde sig. »Hvad har du till middag i dag», frågade han. Han såg mycket väl hvilken svår fruktan han ingaf den svarta tjensteanden och det roade honom. När Molly kunde svara: »Oxsvanssoppa, kalfkotlett med blomkål och katrinplommon», var hon ändå vid någorlunda godt mod.
Inträffar lter ej någon sadan förändring, titan Ridderskapet och Adelns representations, rätt f<rblifver sadan den nu är, Vöre dock högst angeläget, alt den, sorn bör å Riksdagen infinna sig till bevakande af landets angelägenheter, har att, i och för fullgörandet af denna pligt, påräkna ett underhåll, till beredande hvaraf några andra utvägar icke borda vidtagas, så länge Ståndet sjelft eger medel dertill. På dessa grunder har Herr Stråle yr kat frihet till inrättande af Stamgods för Grefliga, Friherrliga och Adeliga Atter; i hvilket hänseende, och då afsigten dermed ingalunda vore att i få händer sammanföra stora egendomsmassor, helst erfarenheten visat, att säkerheten om en riklig utkomst, utan ansträngning, ofta verkar huglöshet och oduglighet, i brist af väckelse till verksamhet, Motionairen ansett så väl ett minimum, som ett maximum, hvartill 100 å 500 tunnor spantnåls värde blifvit föreslaget, böra stadgas. Och ehuru frågan egde nära sammanhang med våra constitutionela förhållanden, åsyftade eller påfordrade den dock icke någon förändring i grundlagarne, utan kunde den, efter Mot iona irena, tanka, i egenskap af ett till allmänna Civil-Lagen hörand* J-tag-Thskoittts Bt länk andt N:o i 36. i) ämne, af Konung och Ständer andras; för hvilket ändamål Motionairen framlagt ett sä lydande FÖRSLAG till Förordning, angående frihet till inrättande, af Stamgods för Svenske introducerade Grejliga, Friherrligci och Adeliga Åtter. 1. $. Det må vara tillätet hvarje Svensk inl troducercid, till säte och stämma ä Riddarhuset berättigad ätt, Greflig, Friherrlig eller Adelig, eller serskild medlem deraf, att, pd sätt och med de vilkor, denna Förordning vidare innehåller, till Stamgods för ätten anslå fast egendom, hvilken ej må af innehafvarén f örsäljas, förpantas eller annorledes af händas, förr än ätten ä rnanssidan utdöd är. 2 $.
Om Utskits hufvudsyfte varit att bygga densamma i den kortaste riktningen och der hvarest terrainen erbjuder de minsta svårigheterna, så borde krökningen åt Tenhult hafva undvikits och Utsk:t hade då bordt föreslå R. St:r att antaga sträckningen Finjasjö Göthaström-Sandseryd-Stråken, med en bibana ifrån Sandseryd till Jönköping. Denna bana hade varit 1 mil 22,400 fot kortare jin Laga-linien, den hade varit. 1, 1 5 2,979 rdr billigare, den hade haft 105,450 fot mindre lutningar af 1 på 100, ehuru 7,000 fot mera krökningar af 1,000 fots radie. Utsk:t hade då kunnat framlägga en ännu storståtligare beräkning öfver de bibanor, som med dessa sålunda besparade medel hade kunnat tillvägabringas. Utsk:t har likväl öfvergifvit denna, den mest konseqventa riktningen, för att kunna leda banan igenom Jönköpings stad, och jag kan icke annat än gilla denna åsigt på grund af de många, särdeles vigtiga skäl, som tala derför. Men då en gång bartan blifvit dragen genom Den 25 April e, m. 355 Jönköping, synes äfven deraf lika naturligt böra följa att den bör fortsättas öfver Nässjö och icke genom Lagadalen. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, får jag vördsamt anhålla, att, för södra stambanans fortsättning från Finjasjön förbi och i närheten af sjön Salen åt Nässjö och vidare öfver Tenhult till Jönköping, R. St:r mätte bevilja och till utgående från Riksgälds-Kontoret anvisa en summa af 6,(JOD,000 rdr raat. Många ledamöter yttrade härtill bifall. Gr. Mörner, Larl, anförde skriftligen: Då jag nu går att yttra mig i en fråga af högsta vigt, icke blott för den ort, der länsstyrelsen är mig i nåder anförtrodd, utan för hela södra och medlersta Sverige, skulle jag önska att så, som sakens vigt fordrar, kunna åskådliggöra de skäl, som tala för ett annat beslut än det, StatsUtsk:t i 4:de punkten tillstyrkt It.
Är Reversen god, meddelar Directionen anmodan till Herrar Commissarier att, sedan ränta behörigen blifvit insatt, påföra Banco-Discontens nya utrednings-räkning det beviljade lånet samt godtgöra vederbörande Filial-Disconters nya räkning för denne Disconts andel samt Bankens nya Creditiv-räkning för dess andel och däröfver meddela Attest. 3:0 Utrednings-Contoirets Kamrerare utlämnar, emot ofvanskrifne contanta inbetalningar och ingifne Attester, de i fråga varande reversalerne, samt afslutar Cassan per månad och besörjer utdelningarne. 4to Bankens nya Creditiv-räkning, rättas vid slutad utredning så, att Banken endast behåller sin andel. 5:0 Bankens Ojnbud biträder de öfrige Fordringsägarnes att bevaka sådane medel, sorn genom Lagsökning eller längre anstånd skola iudrifvas. lif) 6 Stdtsoch SanCo-Tjts/totlens Betänk anderi* Utredningens inflytande pu Vexel* Banco - Skullden. Götha Canals Discont. Låne-Surmnan antages till exempel 3,688,385: s8. 2. hvaribland osälcxe Låntagare antages innehafva 682.385: 28 2. Säkre Lån . .3,000,000:—-—- Vid i:ta omsättningen i Utrednings-Conto* iret inbetalas § deraf, eller . - 600,00a: Hvarigenom 17 trednirigsContoiret väl får Ett Credit uti Banken, precist ftdelar af Säk re Lån .2,400,00c!—- Men nu antages tilgangarne att uppgå efter slutelig utredning till 3,600,000 B;dr Banco, äfvensom att Skulder-» ne uppgå till 4.800,000:4 såddes utbekom - Statsoch Banko-Utskottens Betänk anden. 1167 iner Banken, äfvensom alla andra, -^idelar af fordran, det vill säga .i,m 5,000!
Den farhåga jag sist omnämnde, att ifall mindre sedlar utgåfvos, BancoStyrelsen deruti skulle finna en lättad genväg att upplåna sedlar, för att realisera dem, vore derigenom förekommen. Utskotten hafva föreslagit, att de återstående 14,607,587, R:dr på Statens skuld till Banken, hvilka jag sannerligen trott skulle försvinna, höra tillsvidare, vore det ock endast såsom en påminnelse om det framfarna, och en varning för det tillkommande, inom linien balanceras. Detta är en fras i min tanka, och jag tvif - 124 Den g Julii e. m. lar icke, att den skall anses så af hela folket. Utskotten böra åtminstone förklara hvad de dermed mena, eller om någon annan åtgärd, än afskrifning af dessa medel, kan komma i fråga. Jag bekänner, att jag icke älskar denna tvetydighet i offentliga handlingar, minst der Utskotten äro skyldige låta nationen veta syftningen. Jag skulle anse rättast, att dessa medel afskrifvas nu, ty då har man ärligt uppfyllt sitt löfte. Balahceras de, lemnar man en farhåga öppen, att, om realisationen declinerar, kommer man och begär ett nytt biträde till dess uppehållande. Vidare har jag pag. 96 funnit, att Utskotten ändteligen medge, att af Bankens årliga ränterevenuer en viss andel må få tillhöra Staten. Jag delar helt och hållet denna tanka; men får i anledning häraf hemställa, huru det skall gå till, om denna Bankens vinst skall upphöra att till en del gå till Staten, men Staten i alla fall betala ränta till Banken. Jag hade önskat, att Nationen, för hvilken man icke bör undanhålla något i detta afseende, blef underrättad om den ränta, sorn man trott kunnat sättas emot användandet af Bankens vinst för Statens räkning, skall utgå af Bevillningen. Då få vi första helsningen af realisationen på våra debetsedlar. Sluteligen hafva Utskotten också tillstyrkt, att sådane åtgärder måtte af Rikets Ständer vidtagas, att Den 9 J u 1 i i e. ra. någon minskning i Bankens lånerörelse icke kommer att äga rum.
Hvad som kon och bör göras för att stiifja eller begransa utvandringslustan eller itmiostone att afviinda de bedröfliga följderna, det tillkommer naturligtvis icke mig att saga. Har jag med denna uppsats lyckats att vacka medkansla och intresse för de utvandrande - tjiinstflickornas öde, a r mitt narmaste mil vunnet. Men val vore om det inom vart land uppstode dugande och inflytelserika man, som behjartade den allvarliga frigan och toge henne .om hand att bringa henne till en god lösning. Till sist ber jag att hiir f i begagna tillfallet för att uttala min - lij&amp;rtliga tacksagelse för all den gastfrihet, som stadse visats mig un.der min resa siival i prestgardar som i andra hem ' samt för den be redvillighet och det tillmötesgiiende jag rönt af alla de personer, hos hvilka jag begart r i d och upplysningar. Gertvud Adelborg. Från de fattigas hem. En Skildring af M. R. (Eftertryck förbjudes). Då man, kommande från Humlegården, fortsätter Linne.gatan anda tills man passerat Artillerigatan, har man till vemter en liten grand, som sammanbinder Kommendöroch Linnégatan, och, bär det föga klingande namnet Nybergs. gvälzd. Denna gränd, som består af en skarpt sluttande backe, der granskapets ungdom samlas för att fika kälke, har på - ömse sidor ett komplex af gamla, förfallna bygnader, hvilka .utgöra en skarp motsats till omgifningarnes höga, moderna hus och till den eleganta cirkus, som synes dernere i fonden. Gamla, spruckna plank, hopsjunkna hus med små fyrkantiga fönster och dörrar, så låga, att man knappastekan gå, rak derigenom, bilda facaderna iitfit gatan. Ena sidan fjättrar upp.märksamheten genom en arkitektonisk egendomlighet: en hög,. svartnad stenmur, ofvan$ hvilken ligger en t erass, omgifven ' af ett murket trästaket och förfallna byggningar.
1 stadens fattighus underhålles och vårdas 6 ä 7 medellöse personer, som af ålder eller sjuklighet sakna arbets-förmåga, och åtnjuta öfrige fattige årligt understöd af fattigmedlen, med hvilka jemväl bestrides kostnaden för flere i torftighet lemnade faderoch moderlösa barn, som, till erhållande af föda och uppfostran, blifvit inackorderade hos enskilte dels i staden och dels på landet. Sjukvården besörjes af stads-läkaren och af den i staden boende provincial-läkaren. Angående handtverkeriernes och handelns tillstånd, stadens inflytande på landets kultur, näringar och konstflit, samt användandet af stads-jorden, gälla de för Hernösands stad gjorde anmärkningar. Hernösand å Lands-Ganziiet den 12 December 1833. H. MÖRNER. S. HILLBERG. Uträkning öfver Medium af nedannämndc Fem årens Markegångs Taxor, uti Wester norrlands Län. Gistad Spanmäl med 4 kappar på Punnan: En Tunna Råg För Sr 1828. För år 1829. För år i83o. För år i83i. För år i832. Medium. Skjälspäck En Tunna Tjära En Tolft Halfbottens bräder En Tolft Plankor En Sågstock Ett Lass Tallved Ett Dränge Dagsverke Ett Öke dito Båtsm ansUt r edni ngsPer sedlar: En Kapprock af blått Valmar En Kappsäck af Segelduk, Skinn eller Väf En nåckad Rya eller Ylletäcke En Hängmatta af Buldan Bekläclnads-Persedlar: En Tröja af blått Valmar En dito af grått dito . En Väst med ärmar af blått d:o En dito af grått dito . Ett par Långbyxor af blått d:o Ett par dito af grått dito En blå och hvitrutig halsduk En Hatt Ett par Läderskor Ett par Ullstrumpor En Skjorta af Blångarn En dito af Lärft En Släpklädning af Valmar Hemkalls-Per sedlar: En Tunna Spanmål Ett Lisp. matvaror, bestående af hälften kött och hälften smör Landsh. Femars-Berättelse för VFester-Norrlands Län.
Jag får alltså anmäla min reservation emot Utskottets beslut, att, under föiändradt förhållande, vidblifva sitt förra tillstyrkande om fastighets-låne-fondens förhöjning till 6,5oo,ooo R:dr, äfvensom mot besluten, att frånträda den förut föreslagna öfverflyttningen till Riksgälds-Contoret, af så väl skiftesoch odlingslånen, sorn Bankens utlåning till Statler och Corpora tioner. I anledning af vissa, under discussionerna fällda yttranden om de obligationer, sorn Banken, enligt mitt förslag, skulle hafva erhållit i utbyte emot enskilda personers, åtminstone till formen, för en riktig Bank-rörelse olämpliga skuld-förbindelser, ber jag få tillägga, att det, efter mitt förmenande, är en orättvis och ogrundad förmodan, att tro ett folk, som intager ett rum ibland Europas bildade nationer och en längre tid lefvat under constitutionella för hållanden, kunna vara så oärligt och enfaldigt, att det skulle vilja biyrta Statens ingångna förbindelser; att om en sådan farhåga egde rum för Riksgälds-Contorets obligationer, utfärdade enligt Rikets Ständers beslut, Banco-Ulshottets Utlåtande, N.o 44' C)3 den äfven kunde sträckas till Bankens genom enahanda beslut tillkomna förbindelser; att Riksgälds-Contorets obligationer med 4 procent ränta, rätt handhafde, snart skulle vinna fullkomligt förtroende inom och utom Riket, och att de i många fall skulle underlätta den större inhemska penninge-rörelsen, minska begäret efter nya sedel-utgifningar från Banken, samt sålunda utgöra det kraftigaste stöd för mynt-bestämningens bestånd. Då det ofta är vanligt, att i våra öfverläggningar om finance-frågor åberopa andra länders exempel, begagnar jag tillfället, att anföra det vackra efterdöme, Preussen lemnat Europa.
R:dr årligen, anser jag mig ej kunna tillstyrka någon förhöjning i detta lönebelopp, utan att detta måtte dervid förblifva; hvaremot, i fråga om Departementschefernes löner, jag finner mig böra den derom gjorda framställningen på det sätt Bil. N:o 1 a) till Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. N:o 1, om Statsverket 1862. 21 understödja, att jag hemställer, det Eders Kongl. Maj:t behagade hos Rikets Ständer föreslå deras löner att utgå, för den i embetet äldre Departements-Chefen med 5,000 R:dr och för den yngre med 4,500 R:dr årligen. 1 fråga om straffoch arbetsfängelserna samt den för desses Direktörer med flere tjenstemän föreslagna förhöjning af hittills åtnjuten provision å fängelsernas behållna nettoinkomst, tilltror jag mig väl ej att jäfva den af Styrelsen uttalade erfarenhet om behofvet af en sådan förhöjning under vissa förhållanden; men då dessa, hvilka skulle berättiga till en förhöjning af nu ifrågasatta beskaffenhet, antagligen ej synnerligen ofta torde förekomma, hemställer jag att beviljandet af denna förhöjning måtte för hvarje fall, der Styrelsen anser densamma böra ega ruin, på dess underdåniga hemställan i ämnet få bero på Eders Kongl. Maj:ts pröfning. Då, såsom Fångvårds-Styrelsen anfört, det nu befintliga straff-fängelset i Carls krona, äfvensom det å Ny-Elfsborg, icke äro eller lära kunna blifva ordnade på ett fullt ändamålsenligt sätt, torde, oberoende af hvad Styrelsen andragit angående frågan om uppförandet af ett nytt större straff-fängelse å förstnämnde ställe, genom hvilken åtgärd omförmälda två fängelser skulle kunna indragas, de vid dessa anställde tjenstemäns aflöning, på sätt Styrelsen ock antagit, icke böra å ordinarie stat uppföras.
Vid samma riksdag må dock den icke kunna återväljas, som då utur lands-tinget utträda bör. Om valets utgång varde underrättelse genast meddelad åt lands-tinget, hvilket ofördröjligen skall kallelsebref till de valde utfärda, och galle om vald mans skyldighet, alt kallelsen emottaga, hvad i val-lagen för annan riksdagsman stagdadt är. Dör ledamot af lands-tinget, eller inträffa förhållanden, hvilka tills vidare eller för alltid beröfva honom sin valbarhet, eller styrker han sig af laga förfall hindrad att riksdagsmannakallet bibehålla, eller begär han på andra uppgifna skäl att före bestämd tid få sin befattning nedlägga, och lands-tinget en sådan begäran bifaller; anställe då folk-tinget, så fort ske kan, val till en sådan tillfällig ledighets fyllande, och träde den sålunda valde ur lands tinget å samma tid, på hvilken den afgå skolat, i hvars ställe han inträdt. 3. Riksdags öppnande och afslutande. § 98. Å nästa dag efter riksdagens början skola de riksdagsmän, som till folk-tinget valde blifvit, inför den äldste af Högsta Domstolens ledamöter, som icke af laga förfall hindras, samt Riksförsamlingens fullmäktige i Riksbanken och Riksgäldskontoret, sina full - R. F. § 53. r. o. § •»: K. 0. $ 26. R. F. § 109. R. 0. $ 80. R. 0. § 81.t 22 Konstitutions-Utskotlets Memorial, Av» 7. makter till granskning ippvisa. Vid denna granskning, hvilken sist inom tre dagar bör vara fulländad, skall undersökas, huruvida fullmakterna i föreskrifva form blifvit utfärdade. Folk-tinget ege derefter pröfva såväl da anmärkningar, hvilka emot fullmakterna blifvit under granskningen gjorde, så ock frågor angående riksdagsmans behörighet, hvilka inom folktinget kunna förekomma. Saknar folk-tinget nödiga upplysningar, infordre sådana; äska ock, der nödigt finnes, undersökning vid laga domstol, hvilken äfven bör upptaga alla frågor om fällande till något i vallagen utsatt ansvar.
Vid hvad Utskottet å 2 sidan anfört, med anledning af väckta förslager, dels om upphörande af hela den allmänna bevillningen, dels om dess nedsättande med en tredjedel, lät Ståndet bero. Följande delar af Betänkandet återremitterades: a} Utskottets yttrande å 6 sidan, angående bevillningen å embetsoch tjenstemäns samt hetjentes löner. bj Den å 8 sidan gjorda hemställan, i fråga qm nedsättning af bevillningen för rörelse och näring från 5 till 3 procent samt för fast egendom från 2 till 1 på hvarje tusen. cj Begynnelse-orden eller ingressen så väl till 10 som 27 och 28 88, hvilka ord, såsom icke nog bestämda, ansågos kunna föranleda olika tolkning vid Bevillnings-stadgans tillämpning i dessa delar. dj De delar af 10 och 27 88, som angå föreslagen bevillning för personer, egande rättighet att i minut försälja spirituösa drycker, hvilka delar ansågos böra lemnäs oafgjorda, intill dess Rikets Ständer fattat beslut öfver Särskilda Utskottets förväntade förslag till lagbestämmelser, angående bränvins försäljning samt vilkoren och afgifterna derför. ej Utskottets förslag till förändrad redaktion af 39 §. f) 44 §, jemte dermed sammanhang egande 88 92 och 93. gj 62 8, med ett inom Ståndet väckt lörslag om stadgande af föreskrift för husbonde att till Taxerings-kommitté lemna uppgift om de personers löneförmåner, för hvil kas bevillning han ansvarar. hj Utskottets hemställan vid 65 §. Beträffande 122 8, beslöt Ståndet att densamma bör från Bevillnings-stadgan uteslutas. Den af Utskottet näst efter 148 § gjorda anmälan lades till handlingarna. Vid särskild pröfning derjemte af det bifogade förslaget till Bevillnings-Stadga, ansågos framställda anmärkningar föranleda återremiss af följande 88 nemligen:
Ostridigt fordrar blott denna förbättring en icke ringa ansträngning i Bergslagsorterne, och det torde dröja länge nog innan den blir allmänt antagen, men denna ansträngning träftar blott en del af Svenska allmänheten, och det missnöje den åstadkommer blifver således endast partielt och icke utsträckt öfver hela Riket. 3:0 Angående Rymdemålet föreställer jag mig, att de flesta fordringar på förenkling deruti skulle vinnas, om på samma sätt, som för vigten är föreslaget, nemligen att endast en vigt öfver hela Riket blefve gällande, så borde en tunna om 48 kannors rymd vara den enda gällande. Fördelen deraf vore att så fort ordet tunna förekom, förstods alltid derunder eli rymdemått om 48 kannor. De omtvistade kapparne komme derigenom att alldeles försvinna. Tunnans fördelning uti kannor och jung. frur medgifver uppmätning af en ganska ringa qvantitet, samt en vida bestämdare och noggrannare beräkning vid debiterandet af 22 Bil-t.Lag~s.Atlm.Besv.o,Oec.Utsk.Uil.i$'.o4c6i Kronans intrader uti spannmål , än som hittills med endast bråk af kappar varit möjligt att iakttaga. En sådan tunna är en lätt mansbörda , och närmar sig mera till likhet med Norrska och Danska tunnan, än vår nuvarande tunna om 65 kannor. Yid denna förändring undergår endast spannmålsoch salt-tunnan ett olika bokföringssätt; allt annat förblifver oförändradt. Och slutligen att 48 kannor är, i afseende på delbarheten, ett af de lämpligaste nummertal som linnas rael» ian ett och hundra. Det är tydligt, att Decimal-räknesältet icke skulle behöfva inlöras till vinnande a£ den förenkling i Rikets Mått, Mål och Vigt, sorn nu af inig blifvit yrkad. Dock som detta räknesätt otvifvelaktigt har stora lördelar framför det vanliga, vore min önskan, att detsamma användes vid den reglering i Myntväsendet, som nu lärer vara under utarbetning. Härigenom blefve Nationen så småningom van dervid, så att framdeles, när tiden vore inne, kunde detsamma utan svårighet lämpas till Rikets Mått, Mål och Vigt.
Ridderstapet och Adeln anmoda Stats-Ulikottet att med ffyndesamt utlåtande inkomma öfwer beräkningsgrunderna, det specifica beloppet och sättet till utgörandet af dagtraclamenterna samt rcsepenningarne för samtelige RiksStandens och deras Utstötts Secreterare, Cantzlier och Waktbetjening; saint likaledes framdeles öfwer beloppet för hwar och en, af de arfwoden som elter erfarenhet och pröfning af arbetet kunna komma att bemälte Secreterare och Cantzlier af Riksens Ständer ansins. Ut supra. klx ?rotocoI1o O. Lilverstolpe. Utdrag af protocollet hckllit hos Högloft. Ridderftapct och Adeln wid Urtima Riksdagen : Orebro den 25 April 18-2. S. DÄf den anledning att Riksdags-Ordningens Standen hallna Prvtocoll äfwen som Handlingarne under Form af Bihang, stola, sa tidigt stje kan, genom trycket utgifwas, m. m. u>.en icke något stagande wid handen gifwer, hwilken bör kostnaden till berörde tryckning bestrida, ej heller sättet huru den samma bör wcrkställas, beslöt Nidderstapet och Adeln anmoda Stats-Utstottet, att häröswer stynhesamt med utlåtande inkomma. Ue suprs. klx krotocollo 6- Lilverstolpe. Ut - rz8 Den 25 Aprll. Utdrag af protocollet hället hos ^Zglofl. Ridders?apet och Adeln wid Urtima Riksdagen i (örebro den Ss April 18^2. S'. D. ^.milkerades till Stats-Utskottet. Kongl. Majus Nådiga Proposition till Riksens Stander, angående Centralen till Wadstena Krigsmanshus-Ca§a; Gifwen Orebro Slott den 22 April 1812. Kongl.