Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Antalet af de Fattiga, som af Fattighusoch Försörjnings-medlen åtnjuta dels husrum, vård och underhåll, dels särskilta understöd, har vansén uppgått till omkring 2,720 personer, de oberäknade, hvilka vid inhäffande behof undfått fria medicamenter och Läkare-vård. Med de vid nedamiämnde Militär-Corpser och Församlingar särskilt Stiftade TJnderstöds-fondefi oell Fattig-anstalter är förhållandet följande: Kongl. Svea Lif-GardeCapilal-beloppet af de för välgörande ändamål vid detta Regemente inrättade särskilta Cassör, utgjorde år i83a a.l,5oo B:dr. jemte ett årligt anslag af Statsmedel 214 Ridr 3a sk. 1 pen*ioner och understöd för 87 personer, -utbetaltes 5ao R:dr. b) Kongl. Lif-Gardet till Häst: Hans Kongl Höghet Prins Oscars Hospitals-Inrättning, stiftad år 1812 och förvaltad enligt Kongl. Reglementet den 16 Juli 1816, eger i Capital-fond j4.6<)8 R:dr g sk. 7 rist. Af årliga inkomsterna, som, utom intressen, bestå af Nådiga Gåfvor, samt af bestämda afgifter från Regementets Oflicers-Corps, utgå circa i,o4o R:dr till 70 underhållstagare. c) Kongl. Andra Lif-Gardet: Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan Josephinas Pensions-Inrättning, hvars Pensions-fonder och Fattigcasssa uppgå till ett Capital af 12,897 R:dr 44 sk« 4 i:st. Medelst ett årligt bidrag af 3oo R:dr från H. K. H. Kronprinsessan, samt öfriga intrader, bestridas utgifter af i,o3o R:dr till inalles 95 pensionärer och understödstagare» utom använd kostnad till Schol-undervisningens vidmakthållande. d) Kongl. Svea Artilleri-Regemente: Fattigcassan med en behållning af lil
Sedan Kammar-Collegium, sorn derefter, rörande detta ämne, äfven blifvit hördt, funnit förhållandet vara sådant, som Consistorium uppgifvit, och i underdånighet tillstyrkt, att Domkyrkan i Upsala måtte, i stöd af Presterskapets privilegier och r synnerhet af Konung Carl XI:s för densamma utfärdade Stat af den ig October i6g5, fortfarande få åtnjuta förrberörde tionde-anslag, hade Kongl. Maj:t, med afseende å så väl bemälde Collegii som Consistorii andragne skäl, under den 17 Mars 1824, pröfvat rättvist 6 Allm. Bes v.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.o 3/f. att bibehålla Upsala Domkyrka vid detta anslag, som sedan urminnes tider till hennes underhåll från Hernösands Stift utgått. Hvad sålunda rörande denna fråga, så väl emot, som för densamma, förekommit och upplyst blifvit, har Utskottet i öfvervägande tagit, och får derefter vördsamt anföra, att sorn den ifrågavarande spanmålen ursprungligen hört till den tionde-säd, hvilken inom hvarje Stift varit anslagen, dels till Presterskapets, dels till Kyrkans och de fattiges underhåll, och som den ännu efter reformationen, ehuru inbegripen i den Kronan tillfallna tionden, likväl blifvit under namn af afkortning, jemte den så kallade vinsäden, hvilken tillfaller hvarje Kyrka, undantagen och Domkyrkorne förbehållen; så finner Utskottet det vara i sakens natur grundadt, att samma spanmål tillhör hvarje Stift, likasom vinsäden hvarje församling, och att således, när Hernösands Stift ifrån Erkestiftet blef afsöndradt, de domkyrko-tunnor, som förut tillföllo det senare, efter den tiden bort tillfalla det förra.
Ro t e jemkn in gs-förslaget kan hinna upprättas, pröfvas och fastställas, hafva Rikets Ständer anslagit en summa, motsvarande den Rotefrihets-afgift, som af de ännu icke på ständige Knecklehållet indelte Nyhemman och Lägenheter erlägges. Det härtill erforderliga belopp, omkring Ett Tusen SexHundra (1600) R:dr ärligen * kommer att från PiiksgäldsContoiret utbetalas. §• 47- R. St:r hafva beslutat, att Staden Marstrand skall af RiksgäldsGontoirets medel utbekomma, såsom ersättning för sin från utgjord inquartering härledda Fordran hos Staten, en Summa af Nio Tusen (9000) Piiksdaler Banco, hvarigenom Marstrand skall anses vara för omförinäldte anspråk till fullo ggdtgjord. ( 20 ) §• 48. Till Canaler och Strömrensningar. SSo. Till fullbordande af Götha Canalbyggnad, är ett ytterligare Lånbiträde beviljadt; hvarvid är vordet stadgadt: j:o Att endast under följande vilkor något ytterligare bidrag till Götha Canal-byggnad af R.
St:rs beslut öfrige landstats-tjenstemän gått i mistning om sina boställen och räntor, deras löner icke skola fa uppföras pa definitiv stat, derföre att kronofogdar, häradsskrifvare och länsmän skola vänta på värdering af sina boställen, innan lönereglering för dem skett. Det finnes väl ingen rimlighet i ett sådant förfaringssätt. Jag får dessutom fästa uppmärksamhet derpå, att om B. St:r hafva för afsigt att söka underlätta indragning af boställen för landstatstjenstemän, sä skulle, om B. St:r nu vägra uppföra de landstats-tjenstemän, som mistat sina boställen, pa stat, VI B 32 f>00 Den 26 Maj e. m. lätt kunna hända att de öfriga, som hafva sina boställen i behåll, skulle blifva mindre benägne att gå It. St:rs önskan till mötes att afsäga sig rättigheten till desamma. På grund af hvad jag anfört, anhåller jag att E. o. Ad., med afslag å StatsUtsk:ts framställning, mätte bifalla att, på sätt K. M:t föreslagit, anslaget för landstaterna i länen vid skeende statsreglering må å definitiv stat uppföras. Sedan propos. å bifall till TJtsk:ts hemställan blifvit framställd, men med nej besvarad, gjordes propos. derå, att E. o. Ad., med afslag å samma hemställan, skulle besluta, att på sätt K. M:t föreslagit, landstats-tjenstemännens löner skola på stat definitift uppföras, med undantag af kronofogdarnes, häradsskrifvarnes och länsmännens lönestat, hvilken jemväl under instundande statsregleringsperiod skulle blifva provisoriskt gällande; och blef denna sednare propos. med ja besvarad. Utsk:ts hemställanden biföllos. 28.-de punkten. Mom. litt. a. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof:
Denna andra sida är den, der ingifvelsens anda helt enkelt är – en melodisk njutning af all den oskyldiga fägring och lust, som äfven inom de lägsta och hvardagligaste lefnadskretsar är eller kan vara omedelbart tillgänglig. I sjelfva verket är det blott genom detta slags sinne, som den humoristiska verldsuppfattningen visar sig fullständig; att det saknas hos en och annan tysk humorist och hos de flesta engelska 122, länder dem alltså ingalunda till fördel; ty det slår, ehvar det finnes, ideliga bryggor från komikens och ironiens områden till idylliska blomstergårdar och romantiska fjerrsyner. Bellman var med detta sinne begåfvad i rikaste och lyckligaste mått. Den (mer eller mindre) ironiska burlesken af den förvända verld, der skalden bacchantiskt svingar thyrsen, utgör Fredmans-diktningens ena pol: sin andra, sin motsatta har den i pastoralen af ett svenskt Arkadien; hvilket han med förundransvärdaste trollkonst bringar att ömsom gränsa intill, ömsom ock rentaf sammansmälta med den förras brokiga hvimmel. Det sednare, eller att båda sidorna fullkomligt sammanfalla, inträffar ofta inom den mängd stycken, hvarom redan blifvit anmärkt, att i dem det rent komiska elementet herrskar, – stundom uteslutande, oftare med en sådan det ironiska elementets underordning, att den rådande stämningen i alla fall är denna: ”Äol stormar uti skyn, Nattens facklor de släckas, det regnar och sqvalar; Neptun utur vattubryn Han kastar upp sina gastar och hvalar; Ack, hur ljuflig då den ton, När Apollo med mildhet förlustar vårt öra! Sjung, bror Wingmark, min patron; Ack, sjung en skål, som är lustig att höra”! Eller, i andra ord: ”Långt till månda’n, J raska bröder! Likså långt, som från Norr till Söder; Morgondagen blott oro föder Hela året ut. Väljom nattens sköte, Under aftonstjernans klara brand, Till vårt glada möte, Med pokaln i hand; Och i mörkrets dvala Res Cupidos altar, der du spör Bacchi källarsvala Drufvans ångor strör.
Samuel sade: Är det icke så, då du liten vast för din ögon, vardt du ett hufvud i Israels slägter, och Herren smorde dig till Konung öfver Israel? Och Herren sände dig på vägen, och sade: Far bort, och förgör de syndare, de Amalekiter, och strid emot dem, tilldess du gör en ända på dem. Hvi hafver du icke lydt Herrans röst; utan vändt dig till rof, och illa handlat inför Herrans ögon? Då sade Saul till Samuel: Hafver jag dock lydt Herrans röst, och hafver dragit den vägen, som Herren mig sändt hafver; jag hafver fört hit Agag, de Amalekiters Konung, och förgjort de Amalekiter. Men folket hafver tagit af rofvet får och fä, det bästa af de spillgifno, till att offra det Herranom dinom Gud i Gilgal. Men Samuel sade: Menar du att Herren hafver lust till offer och bränneoffer, såsom dertill, att man lyder Herrans röst? Si, lydnad är bättre än offer, och höra till är bättre än det feta af vädrar. Förty olydnad är en trolldomssynd, och gensträfvighet är ett afguderi och afgudadyrkan; så, efter du hafver förkastat Herrans ord, hafver han ock förkastat dig; att du icke skall vara Konung. Då sade Saul till Samuel: Jag hafver syndat, att jag hafver öfvergångit Herrans befallning och din ord; ty jag fruktade folket, och hörde deras röst. Och nu förlåt mig den synden, och vänd tillbaka med mig, att jag må tillbedja Herran. Samuel sade till Saul: Jag vänder intet om med dig; ty du hafver förkastat Herrans ord, och Herren hafver ock förkastat dig, att du icke skall vara Konung öfver Israel. Och som Samuel vände sig om, till att gå sina färde, fattade han honom i hans kjortels flik, och hon refs sönder. Då sade Samuel till honom: Herren hafver i denna dag rifvit Israels Konungarike ifrå dig, och gifvit dinom nästa, den bättre är än du. Ljuger icke heller Hjelten i Israel, eller låter sig ångra; ty han är ingen menniska, att han sig något ångra låter.
Danu kommande af en förbrytelse, än öfvertygelse!? att ansvaret, hurudant det tua vara, säkert skall drabba förbrytaren; men jag Vågar trö, att om en sådan anmärkning gjordes till princip, skulle den till en början strida mot vår nu gällande Lag-, sorn bestämmer strängare bestraffningar fö# brott af samma natur, t. ex. stöld, i mån af olika qyålificationer. Snarare synes mig Lagstiftarens väl* görande afsigt hafva varit, att, genom ökadt ansvar, ej allenast göra hvad på honom ankofn för att trygga sig vid besittningen af sådan egendom, som är föremål för en mera helig äganderätt, eller hvars vård är mera svårighet underkastad och sorn således är ställd mera under det allmännas vard, utan äfven att bringa allmänna opinionen till en slags vördnad för det, hvars beskydd Lagen mera omedelbart sig åtagit. Jag tror. att, på de grunder jag 1 underdånighet anmält, skogsplanteringar icke äro utan rätt att blifva hänförde till antalet af de föremål; som redan njuta ett sådant Särskildt hägn. Le äro en slags ödling , men den mest oegennyttiga af alla; ty man arbetar för efterkommande, och det är således hoppet för en kommande generation, som våldsver# karen förstör. Han gör dessutom till intet, genom ett tilltag, frugten af tjugu eller trettio eller flera års möda och vård, då deremot han,’ genom borttagande af frugten ur en trädgård, endast beröfvar ägaren något af årets afkastning. Man betrakte för öfrigt den mindre svårigheten af vården, i de hesta fall, af de föremål som det Den lg Juni'. Missgernings - Balk. omnämner. I anledning häraf fair jag i Underdånighet tillstyrka att uti den Proposition, Sorn enligt Nådiga Beslutet af den 29 Juni iSig, då detta ämne genom KammarExpeditionens föredragning förevar, hommer att till Riksens Ständer afgå, Eders Kongl. Maj:t täcktes i Nåder
Det är Den 11 Februari i f. m. 49 är således ej Utlåtandet, utan Konungens Proposition som afslås; och då detta altså är en ny rättighet, hvarom icke det ringaste nämnes uti det nu ifrågavarande Memorialet, hemställer jag, om icke denna fråga Lorde såsom en ny motion behandlas, och directe i ConslilulionsUtskoltet aflemnas. Utskottet har nemligen uti det framställda förslaget bibehållit hvad som förutom behandlingen af Konungens Propositioner funnits stadgadt, och jag anhåller derföre om proposition tillÄbifall å hvad Utskottet föreslagit. Hans Excellence Herr Grofve af Wetterstedt: Herr Grefve Frölich har, uti sitt svar på Friherre Cederstroms anförande, omtalat ett visst tolkningssätt, som han ansåg Friherren hafva begagnat; men månne ej den ädle Grefven sjelf ingått i en lika beskaffad tolkning, då han börjar med att omchristna Kongl. Maj:ts Propositioner lill enskildes motioner. Antager man nu, att Konungens Propositioner möjligen skulle kunna sättas i likhet med enskildes motioner, så skulle ju de förre, i följd af det behandlingssätt, som för de senare är bestämdt föreskrifvet, kunna undergå sådane förändringar, att ej ett enda ord deraf återstode då de antogos att hvila till en kommande Riksdag, och detta blefve sannerligen ett monstrum. Om nu RiksStånden antoge ett så beskaffadt förslag, så skulle de, enligt Grund63 H. 4 5 o Den 22 Febr pär ii f. m. lagen, begära dag för att gifva Konungen sådant tillkänna, och Konungen kunde icke vägra sin sanction till den sålunda omgjorda Kongl. Propositionen, som icke ägde mer än namnet qvar af sin ursprungliga beskaffenhet. Grefve Frölich säger vidare: att Stånden icke förkasta Propositionen, utan blott missivet; men jag hemställer huruvida, då missivet innehåller blott ett tillstyrkande af Propositionen, och det förkastas, Propositionen icke jemväl förkastas. Jag stadnar derföre vid den mening jag redan yttrat, och hemställer, att man icke må låta hero vid hvad Herr Hjerta föreslagit. Herr Hjerta:
af Jenny » — stérti, Stoopendaal och andra. Ella. N:r 3 9 I - På hvad sätt skall man fä vacker och behaglig böjning på fingrarna vid pianospelning? Bör man silta pä någon högre stol, då man spelar, än annars? G — n. Vill någon af Iduns lärarinnor vara god oeh gifva en fru, boende i Vasastaden, anvisning på en god och ej så dyrbar skola för en liten sexårig nybörjare? Wallin. Medarbetare: Lea, Ave, Maih. Synnerligen tacksam, om nägon erfaren ville säga mig, på hvad sätt s. k. syndetikon (flytai.de flsklim) beredes N:r 3 8 7. Skulle af Iduns många praktiska husmödrar någon vilja säga mig, hur man varaktigast oeh bäst skall färga mattgarn som är spunnet af nöthår och blånor tillsammans? Önskas om möjligt uti rödt, brunt, blått och grönt. Wilhelmina. H v a d skall man använda för att få ett parkettgolf blankt och fritt trän fläckar? Ä r terpentin bra? Snart svar emotses tacksamt af M. a) Finnes något oskadligt medel för armsvett? Ä r E m i l Nordströms » Äkta fotpulver » bra härför, och är armsvett farligt att borttaga? b) Anvisning på n^got tandmedel, som gör tänderna hvita. c) Hvilken sorts tvål anses för hyn fördelaktigast? d) Något enkelt sätt att tvätta handskarne » Gants de Suöde »? Lisbet. toarnen! Helgdagar endast sjukbud. Fullständig sjukgymnastik efter Kellgrens metod, så väl manuel behandling som rörelsegymnastik. Tre-årig assistent hos Direktor Kellgren i London biträder vid gymnastiken. Tider: för Herrar kl. 9 — 11 f. m. samt kl. 3 — 5 e. m. » för Damer kl. 12 — 3. [1433] T-r-u-m-f. (G. ombesörjer genom fullt kompetenta personer uppköp i alla möjliga branscher gratis åt Iduns abonnenter och för uppdrag åt andra mot en obetydlig ersättning. saker skickas mot efterkraf Alla och få returneras (dock genast) mot fraktkostnaden. Dubbelt porto torde medsändas.
Sprengtporten framställt, och för att icke låta R. o. Ad. tro, att jag skulle tillåtit mig en uppgift, som varit oriktig, får jag hemställa till Frih. Sprengtporten, om icke i det den i5 September 1837 afgifna betänk, och den deri förekommande aflöningsstat för Stockholm, upptogos ökade inkomster eller sådana inkomster, som icke förut funnos på stat, för just-borgmästaren och magistrats-secreirn i Stockholm. I öfrigt må det tillåtas mig, att i anleda. af hvad Frih. Sprengtporten anfört, ehuru jag i slutsatsen fullkomligt instämmer med honom, erinra, att då deri värde talaren sagt alt det vore billigt, att kringliggande trakter fingo betala dessa afgifler, emedan de hade så stora förmåner framför de aflägsnare trakterna; så torde bni hafva glömt, att det icke är blott de närmast Stockholm belägna trakter, som erlägga denna afgift, hvaremot de liro de enda, som kunna undgå den, emedan de kunna införa sina varor landvägen, utan alt för de varor, som från de mest aflägsna delar af Riket sjövägen föras till Stockholm, måste denna afgift lika väl betalas, som för dem, hvilka inkomma lill staden från en på mils afstånd belägen trakt. Hvad åter beträffar yttrandet, att i händelse man nedsatte denna afgift, så lick Slaten lof att åtaga sig de 3o å 4°i00° >:dr, som staden betalar för vissa allmänna behof; så tror jag, att staden för sådana behof utbetalar lill och med större summor, men staden har i stället inkomster, som uppgå lill invcket, mycket iner än dessa utgifter; och om fråga skulle uppstå omalt uppgöra räkning emellan staden och Slaten, så att stadens fördelar af det allmänna upphörde, emot det att Staten erlade hvad staden lill allmänna behof utgifver, så blefve visserligen icke Slaten den lidande paiten. Jag skall icke vidare uppehålla tiden, ulan förnyar blott min anhållan om återremiss. Ft ib. Gede rsli örn, Anders: Om icke R. o. Ad. nu 3i6
«Ja, det är Nisse Svensson,» bekräftade Bob, som också kommit till, – hans stora, friskhyade ansigte med de barnsliga blå ögonen lyste som på ett barn, hvilket väntar på nånting roligt. Ute i släden satt en ansenlig man i rock med pelsverk samt cylinder öfver ett skägglöst kranieansigte. Han hifvade sig säfligt ned derur, steg lika säfligt uppför trappan samt trädde in utan att knacka på. «Är I så färdiga, gossar,» sade han, – men icke såsom en fråga, utan såsom en sjelfklar och afgjord sak, – gick rakt in i sidorummet och ringde i telefonen. «Refvie gäskifvaregård,» kommenderade han. Redaktören såg frågande hän till Bob; men Bob satt stum och sken allt mer, som om han vore på teatern för första gången och ridån just skulle till att gå upp. «Är det gäskifvaren? – Så. Och detta är jag, Nisse Svensson i «Skånska Kuriren». – Ja. Mjuka tjenare, herr gäskifvare. Det var det: har I mat i dag i Refvie? – Ja; mat. Middag för tre? – Så–å! A–ah! Det är ju styft. Och fluida! – Ja, ja. Fins det kanske också något annat smått och godt i Refvie; sådant der «utanom äktenskapet»? – Inte? Skada. Låt i alla fall pigorna ta fatt med samma. Men glöm dervid inte att helsa de små lammen från Nisse Svensson. Far i frid, herr gäskifvare! – Ja; om en timme eller så. Ajö!» Han ringde af och kom tillbaka in, der de båda andra suto. Bob satt stilla på sin stol med utspetade ben och bara kluckade. Men redaktören tog saken allvarligt och ville göra föreställningar. «Vrövla inte, grönskolling,» sade Nisse lugnt, föste honom åt sidan samt fortsatte sin väg ut i tryckeriet. «Godda’, faktor. Gud vare med er, pojkar,» helsade han. «Har I mat nog för i dag, hva’?» Han undersökte annonsbunken och gaf sig derefter till att bläddra i matsedelsafdelningen. «Å jösses ja! Det räcker styft.
Nio 255. i anledning af väckt molion om årligt arfvode åt Expeditions-Sekreteraren och Riddaren J. G. Richert. VIII. B. 518. A. 558. IX. U. 210. A. 249. Nio 256. i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition till Rikets Stäoder, angående väckt fråga om försäljning af en kronan tillhörig tomt i Malmö. VIII. B. 595, 620. IX. A. 18. Nio 258. i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition, angående Hospitalernes förbättring och underhåll. VIII. B. 622. — Nio 259. angående de i Regerings-Formens 63 §. föreskrifna kreditiv-summor. VIII. B. 623. — Nio 260. i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet Nio 128. VIII. B. 623. IX. A. 2t. E. 110. A. lil. — Nio 261. med förslag till sammanjemkning eller voteringspropositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande extra stats-anslag till föremål, tillhörande 4tde, 5ite, 6:te och 7:de hufvudtitlarne. VIII. B. 585. A. 589. — Nio 262. i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet Nio 167, angående dels Kongl. Majlis nådiga proposition om de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning oell förenkling, om förändring i nu gällande .sladganden i afseende på indelta räntors och kronoliondes utgörande och om de årliga markegångsprisens bestämmande, dels enskilda i samma ämnen väckta motioner. IX. B. 4. — Nio 263. i anledning af väckt molion, angående anslag till inköp af en Kansli-rådet Krutmeijer tillhörig gravyr-samling. IX. B. 4.
Gymnasii byggnads-kassa efter den anmärkta tiden innehaft ännu större behållning, än vid bokslutet år 1851, men som åtgått för den pågående läroverks-byggnaden; samt att om Kongl. Maj:t i Nåder så pröfvade nödigt förordna, Konsistorium hädanefter skulle låta räkenskaperne åtföljas af specifik uppgift om förhållandet med Konsistorii utlånade medel. Med hänseende lill hvad sålunda blifvit i underdånighet anfördt och då det är att förmoda, att Konsistorium för framtiden ställer sig Revisorernes anmärkning till efterrättelse, hemställer Utskottet, att hvad i ofvanberörde hänseenden blifvit af Revisorerne anmärkt icke för närvarande må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. § 35 Hvad Revisorerne i öfrigt anmärkt och erinrat har Utskottet fundels genom vederbörandes afgifna underdåniga utlåtanden nöjaktigt förklaradt, dels hafva medfört åsyftad rättelse och dels icke vara af beskaffenhet att från Utskottets sida påkalla något vidare yttrande. Stockholm den 20 Juli 1854. Reservation: af Riksdags-fullmäktigen Henrik Andersson från Örebro län, som yttrade: ”Då Utskottets pluralitet helt och hållet lemnat åsido den af Ri kets Ständers Herrar Revisorer, vid granskning af Upsala Kongl. Universitets räkenskaper gjorda anmärkning, att all upplysning saknas, hvarpå följande utgifter stödjas, nemligen: ersättning för 2:ne särskilda resor af 5 Bih. till R. St. Akademi-Sekreteraren och en vaktmästare, tillhopa 504 R:dr 11 sk. 6 r:st banko, nödgas jag deremot mig reservera. Om ett dylikt förhållande lemnäs oanmärkt, och således skulle anses vara af Rikets Ständer godkändt, kunde det blifva ett ganska vådligt prejudikat, och föranleda att sedan, såväl Upsala Universitet, som öfrige högre Läroverk, skulle, liksom nu skett, för att aflägga underdåniga uppvaktningar, hvilka åtminstone icke, enligt hvad kändt är, af Landets Konung eller dess Familj ansetts vara af behof påkallade, göra sina resor, o. s. v. på Statens bekostnad.
— En Talare inom förstnämnda Riksstånd har ansett, att hvarken enskildas omtanka eller capitaler kunde försäkra mot nöd i missväxt-år, och alt Regeringens mellankomst alltid vore nödvändig, hvilket erfarenheten från år 1826 nogsamt skall visat, och flere Talare inom Preste-Slåndet, —- af hvilka någre gillat Förslaget, ehuru det skulle vara otillräckligt för ändamålet, och andre förkastat detsamma, såsom ledande dertill, att Åkerbrukarne alla år skulle förlora, men de Handlande vinna, — hafva likväl instämt deruti, att en allmän Magazins-inrättning vore nödvändig. Denna borde dock, efter Herr Professor Geijers af flere biträdda mening, icke, såsom hittills, vara någon Handels-inrättning, utan en Undsättnings-anstalt, beräknad icke pä vinst, utan på förlust, hvaremot en annan Ledamot trott en sådan anstalt, som den förra Magazins-inrättningen, medföra verkliga fördelar för åkerbruket. Inom Borgare-Ståndet hafva 2ine Ledamöter förmenat ifrågavarande Förslag vara förnärmande för Kongl. Maj:ts i 60 §. Regerings - DeviUningsTJtskoItets Utlåtande N'0 ^.5. 3 Formen bestämda höga rättighet att om spannmåls-tullen förordna, och andre yttrat, att vårt lands vidsträckthet och de olilia prisen i olika orter skulle innebära oöfvervinneliga hinder vid verkställigheten af Förslaget, emot hvars antagande en Ledamot äfven andragit, att det skulle för mycket gynna åkerbruket på näringarnas bekostnad. Herr Winberg har tillika varit af den tanka, att allas interesse, så väl Spannmåls-köparnes som Säl jarnes, och bland dessa Producenternas, skulle bäst beredas, om en så beskaffad tull bestämdes, som vore en regulator imellan de inländska och utländska prisen.