Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid föreko mino: 7:o angående anslag till anskaffande af telegraph-persedlar för använ - 820 Prot. IJtdr. d 28 Nov. 184o. dande under krigstid, jemte de i sådant afseende erforderliga undersökningar, m. m. Återremitterades. 8:0 angående anslag till kostnader för Instructions-compagnier vid indelda Infanteriet. Yttrandet lemnades utan anmärkning. och 9:o angående anslag till kostnader för indelda Arméens Öfriga vapenöfningar. Återremitterades. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 354, litt. B.j i anledning af ifrågaslällde Extra-stats-anslag för försvars-verket till sjös, blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, återremitteradt. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Herr af Wingård* 3 Johan3 Friherre Cederströms, Anders 3 Friherre Hermelins, August Söderling, Herr von Hartmansdorff s 3 August} Herr Munck af Rosenschöld* 3 Nils Rudolph och Herr Lagerhjelm* 3 Pehr3 denna dag afgifna yttranden, i anledning af Stats-Utskottets återremitterade Utlåtande N:o 354, litt. C,3 i anledning af ifrågasatta Extra-stats-anslag för lättade communicationer och andra allmänna arbeten. S. D. Återremitterades Stats-Utskottets den 7 och 16 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o 354, angående anslag å Extra-stats-regleringen. N:o 354, litt. D., i anledning af ifrågastälida Extra-stats-anslag till allmänna byggnader. N:o 354, litt. E.3 i anledning af ifrågastälida Extra-stats-anslag för undervisnings-verket, vetenskaperna och de sköna konsterna.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det han visserligen skulle med tillfredsställelse vägra att framställa den af Friherre Cederström begärdte Contraproposition, i händelse något lagens rum funnes, hvarpå en slik vägran kunde grundas; men Hans Excellence ansåg det böra tillkomma Ståndet ensamt, att afgöra Contrapropösitioners beskaffenhet, så snart de icke uttryckeligen strida motGrundlagens föreskrift. Den af Friherre Cederström föreslagne Contraproposition qvadrerade visst icke med Ja-propositionen, men att endast på grund deraf vägra att framställa deni fann Hans Excellence icke kunna sig tillkomma, Hans Excellence trodde derföre någon annan utväg icke återstå, änijatt först särskilt votera om Contrapropositionens innehåll, Friherre Palmstjerna'. För att möjligtvis förekomma den mängd af voteringar, som jag förutser, i händelse Utskottets preliminaira hemställan, som lärer blifva Japroposition, bifulles, tager jag mig friheten vördsamt föreslå, att Friherre Cederströms Contraproposilion må antagas till Ja-proposition i motsats mot Herr Hjertås, såsom deri lämpligaste utvägen att slippa medlen votering. Den 9.9 September. Friherre Cedarström: Jag har redan från början föreslagit den utväg Friherre Palmstjerna nu omnämt, nemligen att till Ja-proposition antaga bifall till Utskottets Utlåtande med tillägg af LänsNotarierna, samt Herr Hjertås förslag till Contraproposition. Men Herr Hjerta vill icke detta; lian vill hafva afslag till Contraproposition emot en Ja-proposition, som endast innefattar en preliminair-fråga, förmodligen i hopp att mången skall rösta för afslag, för att undvika de manga voteringar, som förestå vid pröfning af hvarje särskild fråga. Grefve Horn: Jag vågar helt enkelt hos Herr Grefven och LandtMarskalken framställa den anhållan, att vi malte återföras till ämnet, som nu är antagande eller förkastande af den proposition, hvilken af Herr Grefven och LandtMarskalken blifvit framställd.
Prop. Jtl 2. 3 seende till lidens förändrade skick och soldatens derefter lämpade kostsamma beklädnad, vore för jordbrukarne för hardt tryckande, i synnerhet som, hvad ater släpkläderne anginge, det frän början stadgade bidrag dertill af rotehåilarne icke kunde återföras till de persedlar, knekte-kontrakten utstakade, emedan med dem soldaten icke skulle vara beklädd eller ändamålet uppfyllas, samt, i Rikets Ständers tanke, det äfven instämde med kontraktens rätta tillämpning, att rotehåilarne, af ålder förbundne bestå soldaten sådane släpkläder, hvarmed han den tiden varit belåten, nu måste vidkännas hvad som erfordras till hans släpbeklädnad, sådan den vid förändrade förhållanden finnes böra vara beskaffad. Rikets Ständer ansågo sig alltså föranlåtna att föreslå en ny reglering i beklädnadssättet vid indelta Infanteriet; hvilket beklädnadssätt äfven, efter rotehållarnes hörande, af Kongl. Maj:t genom Dess Nådiga Förordning den 30 December 1819 fastställdes.
Först skötas solgudens egor, därnäst den jord, som förbehållits åt de sjuka och vanföra, åt hären och administrationen, så incans egendom och slutligen folkets. En gång öfvertagen jord får af menige man icke bortbytas eller tillökas. Lamadjur och får tillhöra alla incan. De förras ull går till magasinen, de senares till jungfruklostren, där incans dräkter och slottens bonader väfvas. Arbetar också din höfding? Ja, inca och hans släkt bekläda statens högsta värdigheter. Fyra af hans bröder äro ståthållare i landets fyra stora landskap. Så ha vi dem, som förvalta de högsta och mest ansvarsfulla ställningarna inom afdelningarna för hären, magasinen, förplägningen, vattenledningen, åkerbruket och skogsskötseln. Räcker din höfdings släkt till för allt detta? Tiracca betraktade ett ögonblick Itos. Frågan var naturlig, men i tonen låg något retfullt. Incans släkt är stor, svarade han. Det berättas i en gammal quipus, som förvaras därnere i soltämplet, att den skall bli talrikare än himlens stjärnor. Du ser den stora, ensamt liggande byggnaden med höga murar ikring och omgifven af böljande åkerfält? Det är solgudens tämpel ... Är Yelva där? inföll Itos hastigt. Ja, svarade Tiracca och kväfde en suck. Hon dväljes tills vidare bakom dessa murar jämte nära ett tusental andra unga kvinnor, incans blifvande medhustrur, tämplets tjänarinnor. De förblifva i klostret och uppfostras där till tjänstgöring vid de stora festerna, eller flyttas de till andra kloster i riket allt efter incans önskan. Och Yelva? Hennes framtid blir en skön dröm, så skön som hon förtjänat ... Itos hade ett häftigt svar på sina läppar, då hans uppmärksamhet plötsligt drogs åt annat håll, i det Tiracca pekade på en närliggande byggnad med massiva murar, till hälften inbäddad i en stor trädgård. I denna syntes på en kulle ett talrikt sällskap af förnäma damer och herrar, hvilkas lysande dräkter i solljuset bjärt aftecknade sig mot mörk granit och dunkelgrönt löfvärk. Coya! utbrast Tiracca i vördnadsfull, nästan hviskande ton.
Utskottet således bordt söka förskaffa sig upplysning, om burn många linieskepp och fregatter Kongl. Maj:t kunde anse böra bibehållas såsom oundgänglige för landets försvar; att, efter den af Utskottet föreslagne fördelning af flottans materiel-anslag 582,999 R:dr 28 sk., skulle till Stockholms och Götheborgs stationer komma att användas 185,000: — och således för Carlskrona återslå 397,997: 28, hvaraf komuie att afgå, enligt Ri&ets Ständers beslut vid föregående Riksdag, till extra och expectance-löner . 27,156:32. och bestämda utgifter för timmermäns, handtverks m. fl, underhåll, beklädnad etc, 280,000: — tillsammans 307,156:32. då endast omkring 90,000 R:dr skulle komma alt återstå för arbetsplan och förrådens förstärkande, å hvilken summa anvisning, derjemte blifvit lemnad till exercisen med flottans bemanning; och alt följaktligen ytterligare afdrag derå ej kunde göras, utan att bereda delta flottans dyrbara etablisseHients totala undergång; att det för linieskeppen disponerade anslag dessutom de senare åren varit så ringa, nemligen endast omkring 13,000 R:dr elier om dertill lades hvad af underhålls-anslaget utgått, jemte obetydligt af ekvirke, hampa och dagsverken, circa 12,000 R:dr, tillsammans 25,000 R.dr årligen, att de af Utskottet ifrågasatte utgifter omöjligt kunde dermed bestridas.
Artikel II Om lotsars skyldigheter, rättigheter och förmåner, samt om lotshemman § 17 En lots skall känna sina farvatten väl och behärska framkomsten även i mörker. Han skall också kunna manövrera olika båttyper. § 18 Lots skall då han står på tur alltid vara beredda att utföra sina uppdrag. Han bötar om han onödigtvis hindrar fartyg att segla. § 19 Lotsar, som från öppen sjö skall inlotsa fartyg, skall vinnlägga sig om att möta på det ställe reglementet bestämmer. Lotsplatsen skall alltid ha tillgång till biträde som lotsen behöver för att komma till fartyget. Försummas detta, bötar lotsåldermannen. § 20 Lotsarna skall vara försedda med tjänliga båtar och segel. De skall under rodd ha en utblåsande vit flagga på en stång Under segling utmärks den av en svärtad eller röd upprättstående duk av hela storseglet. Dessa märken är förbjudna för andra båtar. § 21 Lots skall under tjänstgöring bära en mässingsbricka på bröstet med KRONOLOTS på. § 22 Då lots möter fartyg skall han röra flaggan så att han visar hur fartyget skall hålla för att bordningen skall gå bäst. § 23 Då beställd lots möter fartyget i inloppet underrättar han sig om fartygets och befälhavarens namn, varifrån de kommer och vart de skall, vilken last de har och hur djupt de går. Misstänker han att fartyget medför smitta, skall lotsen handla efter karantänsförfattningen. § 24 Kan lots inte gå ombord på grund av hårt väder lägger han sig framför bogen i lovart samt ger tecken med sin flagg. Befälhavaren får inte segla förbi lotsbåten. § 25 Så snart lotsen övertygat sig om att fartyget inte bär smitta, går han ombord och lägger till så försiktigt som möjligt. Han förvissar sig om att det finns ett gott släptåg, som tar lotsbåten efter sig. § 26 Lots som vid ankomsten till fartyg är överlastad av starka drycker bötar. § 27 Lotsen har ensamt ansvar och bör ge befälhavaren order hur rodret skall föras och manövreringen ske. Han tar reda på hur fartyget förhåller sig under segling och ger i tid anvisningar om när kursen skall förändras, visar var trånga och svåra passager är belägna, så att befälhavaren har rådrum att inrätta fartygets rörelser.
Företogs val af de Elektorer, hvilka enl. 108 § R.F., och 65 § Riksd.Ordn. skola ega att jemte Elektorer af de öfrige Riks - Men 26 Februari 117 N:o 59, aiig:dc serskilda arfvoden för utbetalningen af riksdagskostnaderna samt granskningen af derå afgifna räkningar och reqvisitioner; N:o 60, ang:de uphörande af ljuspenningar för embetsoch tjenstemän samt extra ordinarie!'; Lag-Utskottet: N:o 10, i auledn. af väckte motioner om uphörande af Frälsemans serskildta forum. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: N:o 36, i anledn. af väckta motioner för bibehållande af allmogens valfrihet vid klockares tillsättande i Skåne, Halland och Blekinge; N:o 37, i anledn. af väckt motion om bestämmande af klockares i Lunds stift undervisnings-skyldighet; N:o 38, i anledn. af väckt motion i afseende å de inom Lunds stift såsom klockare anställde prestmans (jenstgöringsskyldighet ideras förstnämnde egenskap; N:o 39, i anledn. af väckte motioner dels om uphäfvande eller ändring af K. M:s nåd. stadga ang:de Fjerdingsman af d. 1 Juni 1850, ock dels om skyldighet för alla jordegare att i fjerdingsmans-bestyret deltaga; N:o 40, i anledn. af väckt motion, om uphörande af föreskrifven kontroll, i afseende å saltad lax och smör, sorn sjöledes föres från hamn i Norrbottens eller Westerbottens län till annan inrikes ort; N:o 41, i anledn. af väckt motion om inrättande af ett Postkontor vid Säthälla gästgifvaregård i Jönköpings län; N:o 42, i anledn. af väckt motion om tilldelandet af fri och obegränsad smidesoch vågförings-rätt åt alla inom Bergslag privilegierade smidesverkstäder.
Betänkande N:o 50. gifna bland dessa innehåller i 8 §: att skogar å kungsgårdar, kungsladugårdar, till Kronan indragna boställen samt andra hemman och lägenheter, hvilka förvaltas eller äro utarrenderade för Kronans räkning, äfvensom å kyrko-, akademi-, hospitals-, krigsmanshussamt andra allmänna inrättningars hemman och lägenheter, stå under Skogsstyrelsens uppsigt, och skall a dem, såvidt hinder ej möter deraf, att de ligga i samfällighet med enskild egendom samt, sedan från skogsmarken afskildt blifvit, hvad som till inegor och rätter beteshage räknas må, genom nämnde Styrelses försorg införas en efter sig företeende ortförhållanden lämpad regelbunden hushållning; att skogsindelning å de hemman ochlägenheter, som stå under Kronans omedelbara disposition, bekostas af Kronan men att med kostnadens bestridande och gäldande å öfriga ofvannämnda hem man, lägenheter och boställen, skall, der icke genom gällande arrendekontrakt är annorlunda bestämdt, förhållas på enahanda sätt, som om häradsallmänning är föreslaget, nemligen sålunda att kostnaden förskottsvis bestrides af allmänna medel, och att till gäldande af sådant förskott i främsta rummet användas försälj ningsmedlen för det virke, som vid skogsindelningeu fälles i mätningsoch skiftes-linierna, der de sistnämnda vid indelningen begagnas, men, om dessa medel dertill icke förslå, bristen fylles antingen efter hand genom skogens årliga afkastning utöfver bevakningsoch förvaltnings-kostnaderna, eller ock genom afsättande vid indelningen af så tillräcklig skogstrakt, att ståndskogen derå i värde motsvarar återstoden i indelningskostnaden; hvilken trakt omedelbart skall afverkas till afsalu, hvarefter åtgärder till ny skogs uppdragande skyndsamt böra vidtagas, samt att, innan sådan indelning af skogen, som sagdt är, egt rum och blifvit fastställd, skogen må af innehafvaren icke begagnas annorledes än till husbehof, hvaremot, efter det dylik indelning tillkommit, innehafvaren, mot skyldighet att skogen vårda och nyttja i öfverensstämmelse med fastställd plan och särskilda föreskrifter för averkningen och befordrande af återvext, skall vara berättigad att använda hvad skogen utöfver nämnda behof afkastar.
Så finner den ena nu helt plötsligt, genom en uppsnappad blick eller ett hviskadt ord, att hon är förbisedd, att väninnan var den rätta, och — hjertat blir så hårdt, hon ser bort till vännen som till en fiende, och en enda balqväll har lagt en årslång, svuren vänskap på bår. Fall finnas, då dylika sår, hur bittert de än svida, gömmas tyst och vänskapen fortlefver, gifvande nya blommor, vattnade af osedda tårar. Andra, och kanske de flesta, väninnor skingras efter flickålderns slut åt skilda håll, och vänskapen mellan dem underhålles af den trägna brefvexlingen och ett förtjusande återseende då och då; och den vänskapen står sig kanske allra bäst. De gamla minnena bibehålla sitt första rosenskimmer; och de nya inbördes intrycken och blickarne in i hvar andras lif och tankar år ifrån år äro likt ett fast cement, som binder dem samman i alla lifvets skiften. De goda, verkligt ädelt själsdanade väninnorna anförtro sina glädjeoch sorgestunder åt hvarandra; mycket gömmer qvinnohjertat för den ofta buttre maken, hvilken kanske föga fattar det fina strängaspelet, för att i stället sänka det i skötet hos den bepröfvade och finkänsliga barndomsvännen. Qvinnovänskapen, när den är sann och äkta, är uppoffrande och består, fast som en klippa, under alla lifvets skiften. Hur många qvinnor finnas icke, som genom ödets lottkastning blifvit dömda att vandra allena genom lifvet, som aldrig fått ordna åt sig ett eget hem, aldrig fått glädja sig åt att se en familj uppväxa omkring sig, aldrig fått genomlefva dessa stunder, bittra och ljufva, som medföra en makas och moders kall. Hur hårdt och kargt och ensamt skulle ej lifvet kännas henne, om hon icke egde den trofasta barndomsvännen att sluta sig till, med hvilken hon kan utbyta sina innersta tankar. Ofta händer, att två qvinliga enslingar sluta sig tillsammans och genomlefva sitt dagliga lif, sida vid sida.
Hon kallades Lilla Rosa, och var både vän och vettig, så att hon hölls kär af alla som sågo henne. Men efter någon tid dog drottningen, och konungen fäste sig en annan gemål. Den nya drottningen egde likaledes en enda dotter, men denna var högmodig till sinnes-art och stygg till utseende, så att hon fick heta Långa Leda. De begge styf-systrarne växte nu upp tillsammans i konungens gård; men hvar man, som såg dem, märkte en stor åtskilnad dem emellan. Drottningen och Långa Leda buro stor afund emot Lilla Rosa, och gjorde henne all den orätt de förmådde. Men konunga-dottern var alltid mild och undergifven, samt förrättade villigt sina sysslor, huru tunga de måtte vara. Häröfver förbittrades drottningen ännu mer, och så blef hon allt elakare och elakare, ju mer Lilla Rosa sökte vara henne till lags uti allting. Det hände sig en dag, att drottningen och de begge prinsessorna gingo omkring och lustvandrade i trädgården, som låg invid konunga-salen. Då hörde de huru örtagårds-mästaren talade till sin svenn, och bad honom hemta en yxa, som blifvit glömd ibland träden. När drottningen förnam detta, sade hon att Lilla Rosa skulle gå efter yxan. Örtagårds-mästaren lade sig deremot, och menade, att så ringa göromål illa höfdes en konunga-dotter; men drottningen stod fast vid sitt ord, och så fick hon råda. När nu Lilla Rosa kom uti lunden, såsom drottningen hade befallt, fick hon se hvarest yxan låg; men tre hvita dufvor hade satt sig att hvila på yx-skaftet. Då tog konunga-dottern bröd af sin dagvard, smulade det i handen, räckte åt de små dufvorna, och sade vänligt: »stackars mina små dufvor! nu fån J lof gå härifrån, för jag är tvungen att bära yxan till min styfmoder.» Dufvorna åto ur jungfruns hand, gingo villigt bort ifrån skaftet, och Lilla Rosa tog yxan, såsom henne var befaldt.
R:dr 5,500: — 2:o. Westerbottens län, med en befolkning af 75,994 personer deraf 1,654 i städerna, eger för närvarande fyra ordinarie Provincialläkare, i Umeå, Skellefteå, Lycksele och Nysätra, hvarförutom en Regementsläkare vid Kongl. Westerbottens Fältj ägare-korps, samt en Stadsläkare, begge i Umeå, äro för den speciela sjukvården att påräkna. Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande har föreslagit, att Lappmarks-distriktet, som omfattar 360 qvadratmil, och der sjukvården icke kan på tillfredsställande sätt handhafvas af en enda Provincialläkare, måtte fördelas i tvänne, ai hvilka det ena, med fortfarande station i Lycksele, omfattande Lycksele härad, med 6,806 innevånare, skulle bibehålla den nuvarande Provincial-läkaren, och det andra, med station vid Åsele kyrka, omfattande Åsele härad, med 6,951 innevånare, borde erhålla en ny Provincial-läkare, hvarförutom, med afseende på Lappmarks-distrikternas ofördelaktiga beskaffenhet, sistnämnda begge Provincial-läkare anses böra utöfver lönen tilläggas särskildt arfvode eller tjenstgöringspenningar, motsvarande 20 procent af lönen, för hvardera; och hafva en del af kommunerna icke visat sig ovilliga att bidraga till beredande af bostad för läkaren. Kollegium anser äfven detta län behöfva den begärda tillökningen i läkarepersonalen och hemställer, i anledning häratj att anslag måtte beviljas, dels till lön åt en ny Provincial-läkare för Åsele härad, med full lön och dels till tjenstgöringspenningar så väl för denne, som för Provincialläkaren i Lycksele, till ett belopp, motsvarande 33j procent af lönen för hvardera. Således en tillökning i utgift för detta län .
På en bro, byggd på stockflottor, öfvergick Gustaf Adolf 1631 Wartha. På en dylik brygga förde Carl XII sin här öfver Diina 1701, öfver Weichseln 1704 — 1705 o. s. v., äfven under de sednare krigen hafva flottbryggor understundom blifvit med fördel använde, såväl af Svenska som andra arméer, och isynnerhet begagnades sådane af Fransmännen 1812, under fälttåget mot Ryssland. Men desse bryggor förutsätta en ansenlig tillgång på groft virke, emedan trupper vid ordnad öfvergång belasta en brygga med vid pass skeppund på qvadratalnen af brobanans yta, och vid trängsel, såsom till exempel under ett återtåg, kan uppBih. till R. St. 7 Höft. 2 10 Stats-Utskottets Memorial, \:o 150. komma, med nära 1 skpd på qvadratalnen ; de kunna ej heller användas, då strömmen har öfver 3 å 4 fots hastighet i sekunden. Vid knapp tillgång på virke och dä vattendjupet icke är öfver 8 fot, kunna så kallade bockbryggor begagnas; sådane använde GustafAdolf vid gången öfver Lech, men strömbäddens ojemnhet gjorde, att bockarne flere gånger mäste upptagas och lötterna afsågas, hvarigenom en dyrbar lid förlorades och trupperne utsattes för Tillys talrika artilleri. Vid djupare vatten och då bottnen är lös, äro desse bryggor oanvändbare, och i alla händelser fordras vana och skicklighet att slå dem, i anseende till svårigheten alt få bockarne på sitt ställe.
Afven inom EkonUlsk. linnas göromål, som äro vida svårare än StatsUtskiS, i anseende till sublilitelen af de anmärkntr, hvilka vid återremisser ifrån RiksStm göras, och som böra upptagas, t. ex. i frågor om communallag, om folkundervisning, om hemmansklyfning och afsöndring af jord, samt alla andra mål, der det i sak stundom har varit särdeles svårt att urskilja hvad ledamöter af olika meningar åsyfta, och då dertill kommer den noggrannhet, som erfordras vid uppsättandet af förslag lill förordningar i dessa ämnen, så anser jag ett sådant betänk, vara vida svårare alt uppsätta, än betänkln rör:de de anslag af mångfalldiga millioner, som StatsUtsk. beslutat. Deremot tror jag, alt om det ena Utsk. nu skulle få förhöjning i aflöning för dess secreterare och notarier, så kunde det ej ulan orättvisa förnekas andra Ulsk. att få samma förmån. Då jag alltså tror det icke vara skäl att frångå den grund, som hittills varit följd, så kan jag icke tillstyrka bifall till StatsUtskts betänk., utan anhåller om Ståndets afslag derå. Hr von Heyne, Georg: Det är med någon förun dran och verkligt bekymmer, som jag har hört, alt ett ibland hufvudskälen, och det första, sorn framtages för elt afslag på detta betänk., skulle varaden knapphet, sorn StatsUtsk. visat i sina anslag för Statens embetsoch tjenstemän. Delta är likaså litet ifrågavar. secreterares och notariers fel, som jag kunnat räkna dem till någon merit, om ett motsatt föi hållande ägt rum, då StatsUlskts framställningar varit sådana, att de vunnit bifall af pluraliteten inom R. o. Ad. Jag har någon erfarenhet, på hvilken jag bygger min tro, att secreteraren oell notarierne inom Ulsk:» icke hafva synnerligen mycket att göra med besluten; det är U(sk:ns ledamöter, som besluta, och tjenstemännen hafva endast med uppsättningen att göra; detta veta vi alla. Således anser jag ett sådant skäl högst olämpligt att åberopa.
— S:gr 225: — och således för båda tillsammans 450 Transportj 23,8351 Hör till Stals-Utskotlets Utlåtande, år 1862—1863, JM 99. För Länsmannen Malmöhus län: godtgörelse för Transport i Wemmenhögs härads Östra distrikt af boställets ränta och afkastning 117: — hyresersättning 150: — För Häradsskrifvaren i Akers, Daga och Selebo häraders fögderi af Södermanlands län: godtgörelse, svarande mot boställets i staten upptagna ränta och afkastning 617: — hyresersättning 300: — För Kronofogde!} i Westra härads fögderi af Jönköpings län: ett mot boställshemmanens i stat beräknade ränta och afkastning svarande belopp 595: — hyresersättning 300: — Åt Länsmannen i Särna socken och Idre kapellag af Stora Kopparbergs län, löneförhöjning Ersättning för i följd af jernvägs-anlägguingar exproprierad jord från kungsgården Noret samt 5:ne lands-stats-boställen, nemi.: åt Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län 100: — åt Länsmannen i Oppunda härads Vestra distrikt af Södermanlands län 21 åt Länsmannen i Grimstens härad af Örebro län 12 . 32 åt Häradsskrifvaren i Wester-Nerikes fögderi Tillsammans, att tilläggas nuvarande kontanta anslaget för landsstaterna i länen Riksmynt. Transport 2:o. ÖJcadt förslagsvårde å Indelta räntorna. Enligt Kong!.