Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådan ungefär stod nu den ädla och redliga ynglingen, och dock väckte detta nästan ingen upmärksamhet, ty de flesta af sällskapet hade antingen samma mine och ställning, eller ock voro de berusade af en vild glädje; endast Kattzaun, hvilken oturn genom långsam öfning invigt, gick til utseendet någorlunda kall, fram och åter på golfvet, och rökte med en korrt lerpipa. I största tysthet drog Uno sig nu ifrån spelet, upsökte sin hatt och kappa, och begaf sig med tolf skillingar i penningar, hela återstoden af hans förmögenhet, trapporna utför. – Tvänne Brandvakter stodo just utanföre porten i et gathörn och skreko emot månan, som medlidsamt tycktes afhöra deras föråldrade röster. – Uno hörde dem med förargelse, stå och anropa Försynen så nära en spelklubb, och ropade derföre i vredes mod, likasom en gång Bias: – Tig! Om vår Herre får höra er ropa och kastar sina ögon hit, så låter han visst hela huset förgås, och er med gamla r ! Natten var långt liden, endast här och där lyste det i något vindsfönster. Ach! den fattiga gumman som kanske bebor detta lilla rum, tänkte Uno, har redan upstigit, eller ock setat hela natten, för at förtjena några skilling åt sig och sina barn; jag deremot har bortslösat en stor summa. Nej jag skall alldrig mer taga i någon tärning. – Nej tag mig S ...! tillade han högt, jag nånsin skall spela Raffel. Jag Auctor, som sjelf under mit vistande i Stockholm på sjuttiotalet, en morgonstund omkring klockan fyra spatserat öfver gamla Norrbro i samma belägenhet som Uno, och nästan ändå i litet sämre, ty jag hade tillika lånt penningar under spelet, och äfven förlorat dem, min hatt och mina galoscher, känner lifligt hvad känslor han nu skulle ha. En vis har sagt: at spela och förlora går väl an, men at sen gå hem, deri ligger det svåra, och häruti har han ganska rätt. Tusende förebråelser liksom trängas, för at då på en gång kunna framställa sig, och de enda tröstegrunder man vid dylika tilfällen kan äga:
Då det, med iakttagande af den i Banco-Reglementet följde ordning, nn tillkommer Utskottet, att afgifva yttrande, i afseende på denna utlåning, får Utskottet först redogöra för beloppet af det Capital, hvarmed denna rörelse för närvarande bedrifves. Enligt 2o5 §. i Banco-Reglementet, utgör Ordinarie fonden för nämnde utlåning 8,000,000: hvaraf tillhandahållas: Banco-Disconten i Slockholm 5,000,000: — —- Låne-Contoret i Götheborg . 2,000,000: samt Låne-Conloret i Malmö 1,000,000: 8,000,000: hvarförutan Rikets sednast församlade Ständer af Bankens vinstmedel anslagit för Banco-Disconten i Stockholm en förstärkning intill denna Riksdag af 5oo,ooo: Summa B:co R:dr 8,5oo,ooo: —- — Härtill kommer ytterligare dels ett belopp af 35o,ooo: — —- utgörande ännu qvarstående andelen af den tillfälliga förstärkning, som år 1841 af Banco-Fullmägtige anvisades för ifrågavarande utlåning; dels Banco-Disconlens s. k. reservfond, enligt nästlidet års bokslut i^i,o33: 44* 8. samt dels de, såsom reserv-fond vid Malmö Låne-Contor afsatte medel, jemlikt bokslutet för nästlidet år uppgå ende till * 38,767: 12. 4- 55c),8oi: 9. — Summa B:co R:dr 9,059,801: 9. — Som RåneoUtskottets Utlåtande> N:o 44- 25 Sorn, likmätigt 88 §. i mom. i Åberopade Reglemente, den å rörelsen under ett tilländalupet år uppkomna vinst icke till Ranken ingår förr än påföljande året, i:sta hälften efter fulländad
Prot. 1862—1863. l:a Sami. lia Afd. IV 26 Bil. 6 till Kongl. Åfaj:ts Proposition N:o 1 om Statsverket 1862. 2:o) att Hans Excellens f. d. Justitie-statsministern, Justitierådet m. m. Claes Ephraim Giinthers enka, fru Hilda Augusta Sophia Gunther, född Grewesmuhl, måtte å allmänna indragningsstaten uppföras till pension af 1,500 R:dr, att under hennes återstående lifstid årligen utgå; 3:o) att framlidne Justitierådet m. m. J. II.
Till vederläggande och undamödjande af de skäl, Utskotten i förra Betänkandet anfört, för deras afstyrkande af den Nådiga Propositionen i hvad den rörde såväl de före 1787 tillkomne, sorn efter denna tid provisionelt skattlagde Sågqvarnar, har blifvit yttradt; att anläggare af Sågqvarnar svårligen skulle kunna erhålla rättvis ändring i det lidande, sorn genom ågången skattläggning honom drabbat, då grunderna för sjelfva skattläggningsmethoden äro orättvisa och nästan omöjliga att tillämpa ; att den i Författningarna medgifna utväg, att söka förmedling i räntan å ett Sågverk, hvars värde genom inträffade händelser blifvit förminskadt, medför dryga kostnader och sällan af någon begagnas, emedan äfven grunderna derföre äro obestämda och olika tydning underkastade; att de af hela Bonde-Ståndet, under de senare Iliksdagarne, i äinnet anförda klagomål bevisade, att icke endast några få önskat den åsyftade förändringen, hvilken ock, med stöd af Konungens och Ständernas rätt, att gemensamt besluta förändring eller afskaftände af grundskatt å fast egendom, kan verkställas, utan att enskildes eganderätt dervid rubbas eller lider, enär, enligt det i den Kongl. Propositionen förekommande uttryck, att Bevillningsafgiften skulle bestämmas till ett belopp, som root»varade bå - ao Stats-B»v.-Lag** s, Oec.-ZJtsA. Uti.
Och säga: Detta landet var färderfvadt, och nu är det lika som en lustgård, och dessa städerna voro förstörde, nederrefne och öde, och stå nu väl uppbyggde, och äro fulle med folk. Och de qvarblefne Hedningarna allt omkring eder skola förnimma, att jag är Herren, den der uppbygger hvad nederrifvet är, och planterar det förhärjadt är; jag, Herren, säger det, och gör det ock. Detta säger Herren Herren: Israels hus skall finna mig igen, att jag bevisar mig emot dem, och jag skall föröka dem, lika som en menniskohjord. Såsom en helig hjord, såsom en hjord i Jerusalem, på deras högtider, så skola de förhärjade städer varda fulle med menniskohjordar, och skola förnimma att jag är Herren. Och Herrans hand fattade mig, och förde mig ut i Herrans Anda, och satte mig på en slättmark, den full låg med ([dödas]) ben. Och han ledde mig derigenom allt omkring, och si, benen lågo der ganska mång på markene, och si, de voro platt förtorkade. Och han sade till mig: Du menniskobarn, menar du ock, att dessa benen åter måga lefvande varda? Och jag sade: Du vetst det, Herre Herre. Och han sade till mig: Prophetera om dessa benen, och säg till dem: I förtorkade ben, hörer Herrans ord. Detta säger Herren Herren om dessa benen: Si, jag skall låta komma anda uti eder, att I skolen lefvande varda. Jag skall gifva eder senor, och låta kött växa öfver eder, och draga öfver eder hud, och skall gifva eder anda, att I åter Iefvande varden, och skolen förnimma att jag är Herren. Och jag propheterade, såsom mig befaldt var; och der vardt en stor gny, då jag propheterade, och si, benen rörde sig, och kommo åter tillhopa, hvart och ett till sitt ben. Och jag såg, och si, der växte senor och kött uppå; och han öfverdrog dem med hud; men der var ännu ingen ande uti dem.
Ur hvilka folkklasser komma de som adlas? Upfostrade af andra, eller af sig sjelfva, lika mycket: de komma likväl icke otilldanade: Bostr s, Stockenströms, af T) olles, af Chapmans fäder hade inga Majorater. Dessutom hörer denna fråga mindre hit än till den huruvida det icke vore möjligt att vår Adel, såsom Stånd skulle vara, såsom i England ovillkorligen besuten, och denna fråga Den 20 Juli 1812 281 hindrar vår Adels både inrättning och omständigheter oss, att på ett jakande sätt besvara. Det är sagdt, att »den till Grefve uphöjde Skomakaren skulle säkert önska att förblifva vid sin läst, och Adeln skulle ej i honom finna ett bidrag till upfyllande af de stora ändamålen för sin tillvarelse». Hvilka dessa ändamål i Sverige nu äro, håfve vi redan sett. Något sådant, som det upgifne exemplet om Skomakaren, har i England verkeligen inträffat, och väckt ingen förundran, derföre att inför Lagen är fördomen der intet. Skomakare finnas ock verkeligen under stundom ibland våra Ståndsrepresentanter och hvad mer är, någon gång till denna sistnämnde befattning tjenlige. Ibland våra Friherrar, har jag känt en som varit verkelig snickare, och man blygdes ej af detta skäl för hans umgänge. Och skulle det vara en skam för en nyadlad familj, att, ibland sina ofrälse ätteläggar, finna en Skomakare, såsom expectant, så vet jag ej om de exemplen jag sjelf känner af många Soldater, två pigor och en kusk, som äro födda Adel, göra mera heder åt familjerna af den förut stadgade inrättningen. Det är sagdt, att »en Ledamot af en Magistrat ej får vara Adelsman, men att, om denna värdighet, genom äldre grenens utgång, honom tillfaller, skall han för tarflig utkomst, afstå från rättigheten att bli Adelsman, hvarigenom ätten försvinner, Adeln bringas på obestånd och anses med förakt». Jag är förlägen eller, rättare, jag half-blygs att svara på sådane slutledningar. Gör den mannens syssla hans nödvändiga uppehälle, hvarföre må han ej, såsom ofrälse man, dervid förblifva?
9 Köpings siad och derå öppna trafik, sladen måtte berättigas att, såsom ersättning för de ränte-belalningar. staden finge vidkännas å de till arbetets utförande upplånta medel, åtnjuta intresse å det innehållna beloppet, som på lämpligt sätt torde kunna göras räntebärande, samt slutligen att detta belopp mätte staden såsom skadestånd tillfalla, derest icke bolaget inom någon föreskrifven kortare lid sin förpligtelse emot sladen fullgjort; — varande omförmälda af Köpings stad bestridda utgifter till inköp och expropriation af behöfliga stations-, magasinsoch hamnplatser, anläggande af skeppskaj och lastbrygga m. m. uti den underdåniga ansökningen upptagna till ett belopp af 40,648 Ridr 16 sk. B:ko, deruti dock inberäknats 13,333 R.dr 16 sk. af del stats-anslag å 40,000 Ridr, som tili upprensning af Köpings å blifvit staden beviljadt med skyldighet att deraf återbetala en tredjedel. Slutligen har meranämnde Bolags-direktion uti en den 21 nästiidne December afbiten underdånig skrifvelse — jemte erinran, hurusom Direktionen, vid afgifvandet af sin här ofvan anförda underdåniga ansökning af den 1 1 förutgångne November, om förhöjd stals-garauti, ännu icke erhållit aktie-egarnes bemyndigande att till försäljning erbjuda bolagets egendom och således endast alternativt kunnat framställa sin åsigt om ändamålsenligheten af att Svenska Slaten inlöste jernvägen — efter dertill numera vid bolagsstämma den J5 December meddeladt uppdrag, till Kongl. Maj:t framfört bolagets underdåniga erbjudande om försäljning (ill Svenska Staten af ifrågavarande jernväg med all dertill hörande egendom, såsom jord, byggnader, verkstäder och materiel af hvilken beskaffenhet som helst och alla bolagets förmåner och rättigheter, antingen emot ett till Fem millioner Riksdaler Bankomynt bestämdt visst pris, eller mot pris, åsatt etter värdering, med 25 procenttillägg, pä det sätt som uti §. 11 af Kongl. Majlis
Man kan nemi. betrakta Bankens förbindelser i allmänhet, eller såsom hvarje annan persons eller korparations, nemi. att man skall göra rätt för sig; och i detta afseende är också klart, att om grundkapitalet, d. v. s. det öfverskott Banken eger öfver sina skulder, är betydligt, så verkar detta tryggande. Det är nemi. tydligt, att om de tillgångar Banken eger i enskilda skuldförbindelser eller andra valutor, genom särskilda omständigheter vid något tillfälle skulle falla betydligt i värde, så skulle en större grundfond uppehålla förmågan att det oaktadt godtgöra alla utgifna förbindelser. Men förutom detta, med alla andra gemensamma åliggande, har äfven Banken en annan, särskild förbindelse att uppfylla, nemi. den, att alltid vid anfordran kunna inlösa sina sedlar med silfver, och i delta afseende finner livar och en lätteligen, att det ifrågav:de kapital-öfverskottet, det må vara huru stort som helst, icke kan utöfva någon direkt verkan och icke eger något effektivt värde för tillfället, såvida det icke har en sådan form, att det genast kan användas till inköp af silfver. Af ett annat yttrande, pag. 54, synes det likväl som BankoUtsk:t mindre fästat afseende härpå, än på den omständigheten att få öka den s. k. grundfonden. Detta måste jag dock, på anförda skäl, för min del motsätta mig; ty förhöjningen i kapital-öfverskottet eller grundfonden skulle, såsom jag nyss sökt visa, i och för sig ingenting uträtta i fråga om Bankens förmåga att alltid kunna fortsätta silfver-vexlingen. Hvad man i sådant afseende har att tillgå, är att de tillgångar, som Banken har att använda till förstärkande af sin silfver-kassa, till det belopp, som är nödigt, bestå i sådane obligationer, som äro försäljbare på den utländska marknaden. Hela summan af obligationer utgör för närvtde, efter Bankens redogörelse vid slutet af förra året, något mer än 114 millioner. Deraf måste likväl afdragas sådane, som icke egentligen äro användbare till försäljning på utländska marknader, nemi. Biksgälds-kontorets äldre förbindelser och arméens ackords-amorterings-kassas obligationer. Dessa utgöra ej fullt 5 millioner.
Uppläst hos Ridd. och Adeln den iz Junii. Prest-Ttandct den iz » - Borgare-Siändet d. r; Bonde-Ständer d. iz » wordfamt Memorial! ^ i ette amne som rörer en lagligen förwärfwad räcrighet och innefattar ett närmare samband med min framtida utkomst, utbeder jag mig för ctt ögonblick Walborne Herr Landt-Marstalkens famt Högloft. Ridderstapets och AdelnS rättwisa och benägna uppmärksamhet. Widdén aubefallre upplösning Kongl. Swen, sta Gardet, till följe af Kongl. Brefwet den rr October 1828 (s.it. ^.) undergick, sör>akrades hög - io:6. Dcn z Julli. högtid! gr:: sa wal da, som genom Kongl. Förordnande: dl-n I8 Jammrii päföljante äret (bit. L.) högre och lägre indivituer wid Regementet, att framacnc warda bibchailne wid alla Löniugeförn. aner afwen dem de öfwer Skak åtnjutit. Såsom da warande Regements - Qwartermästare wid Swensta Gärdet fick jag genom sist, nämnde Förordnande jemte tillåtelsen att tills widare förbliswa utan placering, emottaga den st7ädtga försäkran att brbehälläo rvid alla mina Lömngs-wilkor och förmåner, utan undantag, intill dest morswarande inkomster, efter fritt wal, pä annan Stat erhölles. Till defia Lönmgs-förmåner hörer »stridigt den Beklädnads, proLenc, hwilken Sanecionerad sa wal genom Kongl. Brefwet as den 6 October 1779 (Lit. e.), som af Herrar Compagnie-Chef» scrskilla till mig gifna förbindelse as den i September i8oz (Lit. O.) utcjordt det huiwudiakligaste af inin
Den 4 April e. rn, holms välstånd och behof gör oumgängeligt, att ännu längre bibehålla Finska handeln vid dess nuvarande skick, men tyckes äfven medgifva att Hufvudstadens behof af ved och victualier framdeles skola kunna fyllas från Sveriges egna provincer; om denna sednare förmodan äger grund hvarpå jag ej tviflar, så frågar jag hvad som hindrar, att vid en ny tractats afslutande genom ea lämpelig högre tull på dessa articlar gifva Svenska innebyggare anledning att täfla med Finlands. Om Sveriges norra provincer äga ved till öfverflöd j om deremot nästan alla de södra kunna lefverera victualie?, så kanske Sveriges allmänna förmån fordrade, att genom en passande tull på de Finska varorne något jemna och underlätta afsättningen af egna producter, äfven om dessa i början skulle bli dyrare i Stockholm, som troligen inträffar, men hvilken olägenhet genom ökad concurence emellan Svenska säljare helt visst efter någon tids förlopp blefve afhjelpt. Det har länge varit ett lådande mode i vårt Fädernesland, att med höga tullar, införsel förbud, contanta lån och premier understödja Fabriker, och man har icke alltid eftertänkt om dessa Fabriker öfverensstämdt med landets läge, eli mat och sanna fördel, än mindre har det ingått i beräkning att Svenska afnämaren ofta fått åtnöja sig med dålig vahra till högt pris, då han kunnat erhålla den god och till lindrigare pris ani Varan fått till landet införas.
§ I Enligt hvad af räkenskapen inhemtas, har, efter det Konsistorium Akademikum älgifvit reqvisition å den Lunds Universitet år 1858 för 530J tunDor hafre tillkommande forsellöns-ersättning, utgörande, enligt Kongl, kungörelsen den 11 Maj 1855, efter 12 skillingar banko eller 37} öre R:mt för tunnan, tillsammans 198 R:dr 76 öre, Landshöfdinge-embetet i Malmöhus lin medgifvit ersättning efter endast 37 öre tunnan, hvadan skillnaden i det rätteligen beräknade och det utgifna ersättningsbeloppet, 2 R:dr 65 öre, blifvit i 1859 års räkenskap affördt. Då emellertid Konungens Befallningshafvande i Christianstads län vid utanordning af enahanda slags forsellöns-ersättning godtgjort Akademien efter 37} öre för tunnan, hafva Revisorerne ansett sig böra detta förhållande omförmäla. § 2. De med vederbörande upprättade kontrakter om Akademiens uthyrda och bortarrenderade lägenheter finnas ej bilagde räkenskapen, hvadan någon egentlig kontroll å den inkomst, som härigenom tillflutit Kongl. Akademiens kassa, ej kunnat utöfvas. Vid sådant förhållande hemställa Revisorerne, det vederbörande måtte förständigas, att antingen i afskrift bifoga ifrågavarande kontrakter, eller ock uppgifva tiden, då desamma blifvit ingångna. — 212 — Lunds Domkyrka. Domkyrko-räkenskapen, som blifvit hos Kongl. Kammar-rätten granskad med anmärkningar, men från Revisorernes sida icke föranledt till någon erinran, redogör för inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Ordinarie ränta, arrendeoch tionde-spanmål m. m 37,286: 29. Utgifter: Expenser och arfvoden 2,337: 3i. Byggnader och reparationer 20,198: 51. Balans till ur 1860: Summa 175,643: 7. Konsistorium Ecklesiastikum i Upsala.
Huruvida delta är rätta sättet för målets ernående, lemnar jag derhän. För mig vill det synas, som skulle mycket af det nu öfverklagade missförhållandet hafva uteblifvit, om Bevillnings-förordningeu från början fastställt lika bevillnings-procent för handel, rörelse och jordbruk, som för embete och tjenst. Beskattningen hade då hvilat på rättsgrund, och en i möjligaste måtto rättvis bevillnings-afgift hade sannolikt deraf blifvit en följd. För att vinna rättelse i den omförmälda orättvisa beskattningen, hafva många röster inom det Höglofl. Bevillnings—Utskottet höjt sig. Och ehuru Utskottet funnit en sådan åtgärd önskvärd, har dess pluralitet likväl ansett den förenad med så oöfvervinnerliga hinder, att man beslutat hufvudsakligen bibehålla samma bevillningsgrunder som förut. Emot detta beslut nödgas jag reservera mig. Om jag ock medgifver, att många svårigheter uppstå för åvägabringandet af en fullt rättvis bevillning efter 2:dra Artikeln, så kan jag dock icke medgifva, att dessa svårigheter äro oöfvervinnerliga. Efter mitt förmenande skulle mycket i detta afseende ernås, om taxerings-kommittéerna hade sig bestämdare föreskrifter för sitt tillgörande ålagda; om alla minimi-tarifer, såsom mera vilseledande, än ledande borttogos och i det stället det stadgande infördes, att hvar och en, som icke hade en viss årlig inkomst, vore från all afgift befriad; om bevillnings-procenten elter 2alra Artikeln fastställdes lika för alla samhällsklasser. På grund af detta mitt förmenande får jag hos Rikets Ständer vördsamt föreslå följande förändringar i det nu framlagda förslaget till Bevillnings-förordning: 8 67. För att rätt kunna uppskatta fastighetsvärdet ä landet, äligge det Taxeringskommittéen att förska/fa sig upplysningar om köpeskillingen pä de egendomar och lägenheter, hvilka under sednast förflutna tvenne är blifvit inom taxerings-omrädet försålda. Denna köpeskilling, likväl med rättighet till den jemkning häri, hvilken omstän - Bil. till Bev.-Ulsk.
Hafva sterbhusdelägarne å ena sidan afträdt giftorätt, med eller utan ausökning om sådant undanskiftande, som i 9 § omtalas, och vill någon å andra sidan den giftorätt tillträda; vare lag som i 6 § sägs: ställe dock den sterbhusdelägare borgen jemväl för den egendom, om hvars undanskiftande påstående blifvit gjordt, eller efteråt kan göras, och njute sedan borgenärernas rätt emot den, som undanskifta vill. Lag-Utskottets lielänkande M 33. 65 § I* Niir egendomsafträde å någondera sidan sker, skall boets samfälda egendom till borgenärerna öfverlemnas, utom i de fall, som i 6 och 10 omförmälas. Hvad i Kongl. Förordningen angående boskilnad stadgadt finnes om förfarande med egendom, som endera sidan undanskifta vill, om lyftning af egendom och om vederlag eller ersältning derför, galle äfven i de fall, nu sagda äro. § *2. Afträdes egendom för gäld, som efter bouppteckningen sig yppat, eller söker sterbhusdelägare att få egendom undanskifta för sådan gäld; då skall hvar, som det egendorasafträde eller undanskiftande tillgodonjuta vill, med ed fästa, att den gäld honom ej känd var en månad före den dag, anmälan om egendomsafträdet eller ansökningen om undanskiftandet gjordes.
Då jag heller icke kan ingå på den uttalade åsigten, att man borde vänta till nästa riksdag, emedan man äfven då skulle få vänta icke allenast de 3 åren emellan de båda riksdagarne, utan äfven den tid, som komme att åtgå för hyresgästernas uppsägning, afflyttande och byggnadernes nedrifvande m. m, så anser jag att rättast och bäst vore att nu genast någonting i ifrågav:de afseende besluta. Då jag tillika tror mig hafva märkt att de flesta föreg:de talare hafva yttrat sig för att någonting bör åtgöras, inskränker jag mig till att förena mig med Frih. Cederström. Hr Fahnehjelm: För att undvika en mångfald af propos:r, afstår jag från mitt yrkande och förenar mig med Gr. Björnstjerna i anhållan om återremiss. Frih. Cederström: Man kan väl svårligen förutsätta annat än att, då R. o. Ad. vid sednaste riksdagen lemnade sitt bifall till Gr. Lagerbjelkes motion i fråga om Riddarhusgårdens ordnande, R. o. Ad. äfven gjort sig beredd på den uppoffring af inflytande hyresbelopp, som nu ingå till Riddarb.-kassan för de gården omgifvande byggnader, hvilkas borttagande är första vilkoret för det i motionen afsedda ändamålets vinnande. För min del kan jag icke finna, att några sedan sednaste riksdag timade händelser eller förändrade förhållanden kunna anses nu utgöra skäl för R. o. Ad. att icke vidblifva sin då härutinnan uttalade åsigt. Några oförutsedda utgifter eller förluster hafva icke drabbat Riddarh.-kassan, och hvad angår Riddarhusgårdens ruskiga utseende, lärer väl ingen vilja påstå, att detta sedan sista riksdagen så förmånligt förändrats, att hvarje åtgörande för dess bringande till mera harmoni med den ståtliga Riddarhus-byggnaden numera kan anses obehöfligt.
Hvarjemte en dubbel sedel blifvit kasserad, Och sora Ja således vann; skola R. St:r alltså hos K. M:t i underd:het anhålla, (Jet laga undersökning må företagas till utrönande deraf, genom hvars förvållande olikhet uppkommit i Köparens och Säljarens Contract, rörande Skeppet Tapperheten pch Fregatten af Chapman, samt att, pin förlust derigenom blifvit StatsVcrket tillskyndad, då mot den person, som denna olikhet vållat, anspråk måtte göras på ersättning för Statens berörde förlust. Hvilket till R. H. St:r Förstärkta StatsUtskottet skolat vördsamt anmäla. Den io Februarii i83o. Stats-Utskottets N:o 400. Memorial, i anledning af erhållen återremiss på någre af Utskottet afgifna [Betänkanden. ^Tedan nämnde af Utskottet afgifna Utlåtanden hafva blifvit återremitterade, nemi.: Från H. PresteStande.t den 7 Dec. sistl, år. N:o 323, i frågan ang:de förändring och reduction af Hemmansräntorne i de Län, der desamma nu finnas i ett större antal persedlar utförde; hvaremot de öfrige RiksStånden under den 11, 17 och 21 i samma månad bifallit berörde Utlåtande. Från H. N:o 334, i anledning af väckt motion, att förteckningarne öfver Kronans hus och byggnader måtte till trycket befordras; dock hafva de öfrige RiksStånden samma Utlåtande under den 7, 11 och 23 i berörde månad bifallit; samt från V. BorgareStändet den 4 sistl. Januarii. N:o 354, öfver åtskillige vid GeneralAssistanceContoiret tills vidare anställde Tjenstemäns, till Utskottet öfverlemnade underd. ansökning, att, vid nämnde Contoirs upplösning, med expectance-löner varda hugnade; deremot de öfrige RiksStånden bifallit berörde Utlåtande den 4» i[ och i5 i samma månad.