Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. yttrat följande: ”Slorthinget, som hänvisar till de und. framställningar af saken som flera föreg:de storthing hafva förelagt deras K. M., hoppas, alt det här omhandlade beslut skall vara elt nytt motiv till alt utverka betalandet af en gammal gäld, hvars liqviderande del Svenska folkets erkända rällssinne säkerligen icke vill alt sä många af Norriges innevånare ännu i längre tid skäll förgäfves motse.” Med hänvisande derjemte till ofvanberörde i tryck ulgifne framställning om saken, samt till den utaf en af fordringsägarne till K. M. ingifne skrift, med dervid fogade handlingar, hvilka jag utbeder mig må blifva af StatsUtsk., då frågan der förekommer, reqvirerade, får jag vördsamt föreslå, alt R. St. måtte anvisa nödiga medel till fordringarnes betalning. Det bör icke lemnäs oanmärkt, att då man gör anspråk på åtnjutande från ett håll af grannlagenhet, man ej sjelf bär brista i en sådan grannlagenhet; att då man fordrar och kräfver ut sin egen rätt, man bör vara den förste, som sjelf gör rätt för sig, och att, om man vill påräkna hjelpsamhet i framtiden, det är angeläget att i välmågans tid hålla de löften man i behofvels stund gifvit. 2. Vår sköna hufvudstad, som dagligen blifver förskönad, äger många märkvärdiga byggnader, som vi kunna yfvas öfver; ibland dessa, Svenska Riddarhuset. Att se della palats ifrån torget är nästan sublimt; framföre detsamma står en staty som visar Gustaf d. I:ste, samma Konung som skyddade landet ifrån tyrannnen Christian II; beskåda vi detta palats på andra sidan så fä vi se, att det är omgifvet af vagnshus, fähus, stall, kanske svinhus, dessa äro visst icke fula hus vid ett torp, men ett Svenskt Riddarhus, med sådan omgifning, kan icke blifva vackert. Jag hemställer till mitt Stånds smak och känslor, om min motion att rasera dessa uthus, och i stället upprätta ett jernstaket omkring gården, icke väcker dess sympati?
Flyttar Adelsman sitt bo och hemvist utrikes, på sätt 32 §. i 1723 års Adeliga Privilegier omförmäler, bafve lian och hans efterkommande, som utrikes äro, förlorat Säte och Stämma bland Ridderskapet och Adeln, änskönt lian eller de fast Egendom här i Riket äga. Inflyttar i Riket sådan Adelsman åter, eller hans Son, och lagligen styrker, att hans förbindelse emot främmande Magt upphört, samt att han med ny Trooch huldhetsed emot Konungen sig förpligtat, då må han, efter att hafva de 3:ne sista åren före Riksdagen bär i Riket skaltskrifven varit, af det utrikes vistandet icke hindras, att inträda C 39 ) i alla rättigheter, såsom Svensk Adelsman. Afkomling i fjermare led, än Son af den utflyttade Adelsmannen, må icke återfå sin rätt lill Säte och Stämma på Riddarhuset, förr än han dertill erhållit Konungens serskilda Nådiga tillstånd, samt i öfrigt företett så dane bevis, sorn här ofvan föreskrifne äro. §. 11. Adelsman, som ur Riket afvikit, n $ håfve förverkat rättighet till Säte och Stämma på Riddarhuset. Återkommer han, utan att för afvikningen eller orsaken dertill blifva till brott förvunnen, inträde lian, så vida han de 3:ne sista åren före Riksdagen här i Riket skattskrifven varit, uti alla sina förra rättigheter. §. 12. De å Riddarhuset förvarade Ge52 $ nealogiska Tabeller öfver alla Introducerade ätter, böra, på sätt och vid den påföljd af uteslutande från Säte och Stämma på Riddarhuset, som Kongl. Kungörelsen den i4 Julii 1818 föreskrifver, completteras. ( 4o ) §• «3- Så snart LandtMarskalk, enligt 52 §. Regeringsformen och 23 §.
Sedan byggnadschefen, på grund af sin under arbetet vunna erfarenhet, förklarat, att sådant kunde verkställas för en kostnad närmast motsvarande det af Rikets Ständer beviljade belopp af 500,000 R:dr Banko och såsom det uti Depa-rtements-chefens skrifvelse förmäles, »sedan anledningen till den förut ifrågasatta begränsningen af byggnadsplanen sålunda blifvit undanröjd.» 14 Stats-Utskollels Utlåtande N:o 198. Emellertid anmälde byggnadschefen den 30 Augusti 1856 att för berörde byggnad erfordrades ytterligare 750,000 R:dr, tillkännagifvande dervid att, enligt byggnads-chefens öfvertygelse, detta anslag skulle för byggnadens fullbordande blifva tillräckligt, och, på grund af Kongl. Majits då aflåtna nådiga Proposition i ämnet, funno ock Rikets Ständer skäligt anvisa en summa af 600,000 R:dr, att med 150,000 R:dr årligen utgå under åren 1857—1860.
Sa vidt jag förstår, utgöra dessa Auctoriteter den Lagstiftande Magten; men det finnes i samhället en annan magt hvilken icke tillhör Kongl. Maj:t och Riksens Ständer, nemligen den Lagskipande, och det är till denna man vädjat , med den enkla anmärkning , att man öfverJämnar frågan till de lagklokas bedömmnade. Vidare får jag anmärka, att samma värde talare irrat sig, då han ansett den uppläste protesten vara rigtad emot ett af Kongl. Majit sanctioneradt beslut; ty af datum Den i5 October f, m. 377 Inhämtas, att protesten inlämnades, innan underrättelse inlupit om Kongl. Maj is gillande. Detta förändrar dock intet i min grundsatts. En annan värd Ledamot har talat om det namn, som bör gifvas det bidrag, hvilket man vill lämna Canalen. Häremot har jag icke något att invända. Jag instämmer deruti, att det må kallas länebiträ. de. Ehuru här flere gånger blifvit yttradt, att ett sådant lån aldrig ian återgälldas, får jjg dock yttra min öfvertygelse vara, icke allenast det sådana händelser kunna inträffa, som sätta Bolaget i tillfälle att återbära lånet, utan ock att förmodeligen sådana händelser verkeligeri inträffa. Detta må för min räkning stå i Protocollet. Mea efter man nödvändigt vill hafva zifferberäknin. gar, vill jag blott upplysningsvis, och med den varsamhet ärfarenheten lärt mig, nämna, att om roan efter regula de rri uppställer vägens längd, varornas belopp, och dylikt skall man komma långt. Redan under loppet af förflutna roånsderne i år, har inkomsten för den lilla del af Canalen som är färdig stigit till 10,000 R:dr; då deremot afIcastningen vid Trollhettan första året blott utgjorde 7000 R:dr, ehuru den nu mera uppgår till 38,000 R:dr. Således anser jag det icke så ändamåls-löst att gifva ifrågavarande bidrag namn af lånebiträde.
Enär fråga äfven är om afsöndring af jord på 5o år, så vill jag erinra om den händelse, som kan inträffa, att familjen på den lilla lägenheten tillvuxit, att inga medel under tiden samlats för att inköpa en ny lägenhet eller på ytterligare 5o år förlänga besittningsrätten å den gamla. Om någre af dem, som hittills födt sig på den lilla lägenheten, af hvad orsak som helst råka i fattigdom, — hvilken annan än församlingen blir det väl, som får draga försorg örn des-.a fattiga? Dessa anmärkntr liar jag gjort, i hopp att de, som yttra sig i Irågan, måtte med största varsamhet betrakta den saken, huruvida icke socknen också bör halva en röst med i laget. 20 H. S 53 Den 3 Februari e. ffl. Hr von Rosen: Det är i anledn. af Gr. Anckarsvärds yttrande, sorn jag begärt ordet. Jag tycker mig hafva gått längre än Grefven. Hr Grefven bar begärt ali en bestämd jordvidd, relativt till hemmanet, skulle qvarstå: ;ag önskar uteslutande af stadgandet härom, fullkomligen öfvertygad att en generel summa icke kan bestämmas öfver bela landet, hvarigenom jordafsöndringen ovillkorligen skulle minskas, emot hvad jag åsyftar, ty Ttff:del af ett hemman är så olika på olika ställen af landel, alt, med antagande af det föreslagna maximum, kan på ett ställe förbudet inträffa, men på ett annat motsatsen deraf. Jag tror att just denna bestämmelse, T*ff:del, är mera skadlig än nyttig för ändamå let. Det är visserligen icke min mening, alt ej något bestämdt skall stadgas i detta hänseende, men jag tror, att i en författning bör man ej binda händerna på dem, som önska afsöndring af jord, då den kan vara billig, och deremot neka, då den kan vara nyttig. Jag tror således, att örn stadgandet om feidel alslås och sedan närmare bestämmes huru jorden skall vara beskaffad, är ändamålet vunnet.
Mig kan det vara likgiltigt, om den missnöjde blir ålagd att inkomma med sina besvär 14 dagar eller en månad förut; men hvarföre kan man icke bereda den pä landet boende skattskyldige , sorn finner sig till klagan öfver beskattningsåtgärden befogad, fördelen af att fa inlemna sina besvär med ledamöter uti Pröfnls-comitcen, Den io Octobcrc. m. hvarigenom klaganden undviker att hafva commissionär eller alt sjelf resa lill stället? Hr von Qvanten, Carl: Den som äger den minsta erfarenhet om huru det tillgår vid Pröfn:s-comite'er måste medgifva, att den, som i ändamål att besvära sig anländer från landet, mäste, om besvären ovillkorligen skola inlemnas dagen före sammanträdet, Uti residensstaden uppehålla sig ett dygn längre än han behöft dröja å stället, der Pröfnrscomite'en sammanträder. Pröfn:s-comite'en sammanträder vanligtvis kl. 10 f. m., och det är då med god ordning förenligt, att de personer, som äro med besvärshandlingar förSedde, inlemna dem så tidigt, att de på en gång kunna hopsamlas, och att, sedan comiteens arbete är börjadt, afbrott deruti icke må äga rum i och för inlemnande och emottagande af flera besvärspapper. Delta är så klart, att det ic^ ke bÖr vara underkasladt någon tvetydighet. Jag får derföre föreslå, att i 16 §:n må blifva sådan den är Uti Utskts förslag, blott med den ändring, alt besvären böra inlemnas före kl. 10 f. m. den dag eomiteen sammanträde!'. Jag har deltagit uti Pröfms-comitéer, hvarvid krångel och trassel Uppkommit deraf, att klaganderne sednare än jag nu nämnt ingifvit sina besvär. Hr af Schmidt, Georg Lars:
Är den till tronföljden närmast berättigade prins af sjukdom eller af utrikes vistande hindrad att riksstyrelsen utöfva, då styre såsom regent i Konungens namn med nu sagda befogenhet den af tronföljarens bröstarfvingar, som är till tronen närmast berättigad, för så vidt han uppnått den i 41 § stadgade ålder och hinder af ofvannämnda beskaffenhet för honom ej möter. Riksdagen skall förordna två för lagkunskap och utmärkt redlighet kända medborgare, den ene såsom justitieombudsman och den andre såsom militieombudsman, att i egenskap av riksdagens ombud, efter den instruktion riksdagen för dem utfärdat, hava tillsyn över lagars och författningars efterlevnad i vad de skola av dem, som i allo äro underkastade ämbetsansvar, tillämpas samt vid vederbörliga domstolar i laga ordning tilltala dem, som uti sina ämbetens utövning av väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begått eller underlåtit att sina ämbetsplikter behörigen fullgöra. Alla ifrån Konungen utgående Expeditioner och Befallningar, utom i Commando-mål, skola, för att blifwa gällande, wara försedda med Konungens underskrift och kontrasignation af wederbörande Föredragande, som ware answarig, att de instämma med deröfwer förda protokoll. Alla föreskrifter och erinringar om werkställighet af utfärdade beslut må af Departements-Chefer omedelbarligen kunna till wederbörande expedieras. Skulle den Föredragande finna något Konungens beslut wara stridande emot denna Regerings-Form, göre han derom i Stats-Rådet föreställning; Yrkar Konungen ändock, att ett sådant beslut skall utfärdas, ware det då den Föredragandes rättighet och pligt, att sin kontrasignation derå wägra, samt nedlägge han i följd deraf sitt Embete, hwilket han icke må återtaga förr, än Riksens Ständer hans förhållande pröfwat och gillat. Konungens lagråd har att avgiva utlåtande över de förslag till stiftande, upphävande, ändring eller förklaring av lagar eller författningar, vilka för sådant ändamål bliva av Konungen överlämnade. Såsom ledamöter av lagrådet skola tjänstgöra tre justitieråd och en av regeringsrättens lagfarna ledamöter.
Majit för nästa år äskat till anskaffning af Infanteri-gevär, kommer Utskottet alt deröfver afgifva särskildt Utlåtande. Stockholm den 8 December 1853. 1 afseende å beslutet, angående anslaget till fästningsbyggnads arbetena vid Carlskrona, Carlsten och Waxholm, reserverade sig Pähr Mattsson från Westernorrlands och Henrik Andorsson från Nerikes Län. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1853. Stats Utskottets Utlåtande, N:o 5. I N:o 5. Anil. till Exp. Utsb, d. 10 Dec, 1S53, kl. 1 e. m. Utlåtande, i fråga om anslag för år 1854 till gevärsfabrikationen. (U A.) ■Kongl. Majit, som uti Dess till Stats-utskottet aflåtne Nådiga proposition om Stats-veikets tillstånd och behof, bland andra för försvars-verket till lands nödige ansedde extra anslag, äskat, till utgående linder åren 18£4 med 1857 en summa af 306,666 r:dr32sk. till anskaffning af nya skarpskvtteoch vanliga infanteri-gevär, har dervid tillika begärt, att det under nr 1S54 lör infanterigevärs tillverkning erforderliga anslag, 66,(1(56 r:dr 32 sk., måtte blifva särskildt och så tidigt ske kunde anvrsadt, i anseende dertill att eljest, i saknad af medel, hinder skulle uppstå för afslulaude af behörigt kontrakt med Ilus<qvarna faktori om dess andel i beställningen. För anskaffning af nya infanteri-gevar beviljades af Rikets sednast församlade Ständer en summa af 200.000 r:dr, att under åren 1851, 1852 och 1853 med \ årligen utgå. Vid behandlingen af den nu väckta frågan, rörande ytterligare anslag för nämnde föremål, har Utskoftet erhållit följande ofbcieia upplysningar, nem - ligen, att till Kronans förråd blifvit levererade under åren 1848—1850, från Kron o-faktoriet 4,846 st.
Grundlagar stiftas icke för några förnufts-dockor, utan lör män, som det ägnar att lika kraftigt hata 20 Den 2 Februarti. orättvisa, som de älska rättvisa, som väl någon gång af en upprörd känsla eller af den sårade egenkärleken, kunna låta sig föras utöfver den utstakade gränsen, men som villigt träda innom densamma tillbaka, så snart de höra Lagens heliga bud för sig förkunnas. Och hvad tror man sig vinna med denna nya Lagstiftning? Med denna Gränslinia dragen emellan de Administrerande och de Administrerade ? Som de sednare så lätt kunna tvingas att respecter3 , som de förra kunna öfverträda när dem godt synes, och må hända,stundom af ren kitslighet öfverträda. Ni döljer för Hopens blickar misstag och ytterligheter, som Administrationens Agenter möjligen kunnat sig tillåta, men ni stänger i och med detsamma, en af de få vägar på hvilka sanningen kan nalkas Thronen. Är icke detta att lika mycket förnärma Regentens rätt sorn Folkets? Hvem är den Konung, sorn, allena efter de upplysningar han kan erhålla af de Personer, som närmast omgifva honom, skulle vilja bedömma saker och personer? Eller den Konung sorn , sedan han sanctionerat Riksdags-Ordningens 50:de §., icke skulle vara angelägen att se, hvilka ditintills må hända af honom dolda sanningar, genom Folk-Representantens rättighet att fritt tala och utlåta sig kunnat bringas i dagsljuset? Visserligen skulle genom denna nya Lagstiftning mången enskild Medborgares Jörhäliande komma att bättre fredas mot elaka tungor} men mången misstanka, månget miss - Den 2 Februarii. 21 förstånd, som så lätt genom ett fritt och öppet tal kunnat häfvas, kommer att slå djupa rötter till icke mindre mehn för dem, som för hastigt fattarlt dem, än för dem sorn utgöra föremål derföre.
Majit funnit den gjorda framställningen om enahanda förmån för de församlingar, hvilka, belägna inom 2:ne mil från städerna uti samma stil t, ännu utbetala helgonskylden till städernas skolor, icke sakna skäl, hvadan Kongl. Majit till Rikets Stan - Slats-Utskoltets Utlåtande, N.o 295. 21 der i nåder öfverlemnade, huruvida de skulle finna lämpligt, att, genom anvisande af ett anslag, som fullt motsvarade denna till skolorna utgående helgonskyld, sätta Kongl. Majit i tillfälle att kunna medgifva församlingarne rättighet att använda densamma till förbättrande af deras folkskolor.
Hvad dervid först angår del föreslagna förbudet för landtmätare att på en gång innehafva förordnande till mera än en förrättning, få Utskotten anmärka, att det icke alltid Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Ulskottens Betänkande, N:o 31. 21 alltid är på landtmätaren beroende, huruvida påbörjad förrättning kan utan uppehåll handläggas oell afslutas. Anledningar till uppskof dermed kunna nemligen, utan förrättnings-mannens förvållande, uppkomma derigenom, att vid ego-skiften klagan hos Egodelnings-Rätt af delegare (öres öfver, af skiftesmannen och Gode Männen meddelade, beslut i sådane frågor, sorn skola pröfvas och afgöras innan skifte får fortsättas, eller att underställning hos EgodelningsRätt måste göras i fråga om utläggande af större antal skiften, än det i allmänhet tillåtna, äfvensom, både vid skiften och andra förrättningar, i följd af tvister om rågångar. Att betaga landtmätare rättighet, att, under den tid en af honom påbörjad förrättning, i afvaktan på dylika frågors pröfning, förblefve hvilande, hvarigenom lätteligen skulle kunna inträffa, det han en längre tid blefve ulan sysselsättning och i saknad af den bergning, han af sitt yrke skäligen bör kunna påräkna, vore således uppenbar orättvisa. Antalet af förrättningar, en landtmätare kan på en gång besörja, beror dessutom ej mindre af förrättningarnes beskaffenhet, än äfven lika mycket på landtmätarens skicklighet och drift; men att på förhand bedöma förrättningens beskaffenhet, är icke möjligt, då mången gång ett mindre skifte kan medföra mera besvär än ett större, och skyndsamheten vid skiftesförrältningar är i de flesta fall väsendtligen på delegarnes sämja beioende. I anledning häraf och då i 19 § 4 mom. samt 22 § af gällande
Öfverleveieringar al Lands-Contoren . Fordringar efter liqvider Upplånle medel Mötes-kostnaden för de Indelte Cavallenoch Infanteri - i3o,4oo:3i. 4* Regementena ... Möteskostnader för år i83o . Uppbörds-procent och remisslage för influtne Mötes-medel Provision för Mötesmedlens utbetalning till Regementena Mönsti ings-kostnader ... Löner och Inqvarteringspenningar för Rcgemenis-Cornmissarierne och Vaktmästarne . Kostnader för mötesplatser Sjukhuskostnader Trai Exercitie-ammunition för iS3o . Arrende för mötesplalser Diverse Extra Utgifter'. Afskrifningar . Utbetalde ersättningar Leverering: Af fourrage in natura af åtskilliga Rusthållare Gamla Mölespassevolance-fonden tillhörige medel .. Till Beväringsfonden . Balance till är 1832 : Behållningar och fordringar: Contant behållning O * Innestående i Lands-Contoren och Länen . Oredoviste förskott Summa lidr 4^5,522: Utskottet har under granskningen häraf ické funnit någon anmärkning, som ansetts föranleda till Rikets Ständers åtgärd. Tross-passevolance-medlen: Af 183 r års i Kongl. Kammar-Rätten, utan anmärkning, granskade Hufvud-bok, har fondens ställning, lill Inkomster och Utgifter, befunnits vara följande: ' Debet: Balance frän är i83o: Af Rusthållarne, så väl för den delen af Indelta Infanteriet, som förut varit Cavalleri-Regemente, som för Cavalleri-Regementena: Passevolance-afgift till Trossens underhållande it I r 1 D>149' 8. Extra Ordinarie Uppbörd: Auctionsmedel ^ j, r j, ? . i ; 176:47- Summa R:dr 100,539: i3. Credit. Tialance frän är i83o: pfverleverering af Mötespassevolance-medlen J. ; s 6: i4- Ordinarie Utgift:
Och som Utskottet, såsom skäl för detta afstyrkande uti begge desse yttranden, hufvudsakeligen anfört, att de grunder, som för Manufactur-Discont-Inrättningen äro lagde, såsom Lånens meddelande efter tillverkningarnes värde, den föreskrifne säkerheten för Lånen och den korta tiden för deras återbetalning, samt således det med nämnde Fond åsyftade väsen - Stuts-TJtskottets Eetänianden. 1885 teliga ändamål att vaia rörlig, icke kunde, I afseende på Skeppsbyggerierne tillämpas eller användas, hvaraf äfven följde, att, om större eller mindre del af de medel, hvilka ansågos nödige till ytterligare biträde för Manufactur-DiscontInrättningen, kommö att afsättas för Skeppsbyggerierne, dylike medel, enär de i sådan händelse nödvändigt måste efter andre grunder förvaltas, derigenom skulle från deras egenteliga ofvannämnde ändamål undantagas; alitsa, och då någre sådane nya skäl icke blifvit vid återremissen af Betänkandet framställde, som kunna leda till förändring uti Utskottets redan fattade och här ofvan upprepade öfvertygelse i det. ta ämne, helst det åberopade exemplet af Glastillverkningen, som blifvit föreslagen till erhållande af Fåne-rätt 1 Manufactur-Disconten, icke synes vara i detta fall tillämpligt då iffcnne tillverkning, tverteiriot förhållandet med Skeppsbyg-' gerierne, är af sådan beskaffenhet, att derå kan tillämpas de allmänna grunder, som för denne Discont-Inrättning och dess ändamål äro faststälde, finner Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon afsättning för Skeppsbyggerierne till större eller mindre del af den Summa, som till Manufactur-Discontens förstärkning är föreslagen. Den i sammanhang med denne fråga gjorde anmärkning, att alla hittills till Lån oberättigade gagneliga inrättningar till förfärdigande af ostämpelbare varor, borde af Manufactur-Discont - Fonden njuta fördel, tror Utskottet i det närmaste vara genom sjelfva Betänkandet besvarad.
119 och något öfverskott till belöning för Arrendatorns moda; att ett uppskattadt Tunneland Äng, sorn bör lemna 4 lass Hö om 40 £££ hvardera och hvaraf vissa afdrag tillåtas, bör afkasta 10 Smör; att för hvarje Tunneland betesmark beräknas 5 Smör och att qvarnar, Sågar, Skog m. m. böra, enligt för hvardera särskildt faststälda grunder, värderas till vissa Tunneland åkerjord m. m, Efter förehafd närmare granskning af detta ämne, har Bevillnings-Utskottet med ett rättvist erkännande af H:r Friherre Wrangels förtjenst vid utarbetandet, af ett förslag, åsyftande en rättvis och på allmänna grunder hvilande beskattning af jord och hvarigenom ej mindre flere nyttiga och gagneliga upplysningar kunde vid framdeles blifvande jordvärderingar inhemta* , än och sådana tbeoretiska principer framstäldes, som skulle lända blifvande Taxeringsman till ledning och anvisning, ansett sig böra likväl förklara, att då verkställigheten af detta förslag, såsom ett helt betragtadt, måste föregås af en öfver hela Riket allmän refning och skattläggning, samt dessutom för användandet deraf erfordras dels åtskilliga med vetenskaplig bildning försedde personer t. ex. Agronomer, hvilka här i landet ännu hvarken äro antagne, ännu mindre tilldanade, dels inom hvarje Socken någre i jordbruk och landthushållning mera än vanligt bevandrade personer, som om de ock, på ett eller annat ställe finnas, likväl icke kunna i allmänhet påräknas, förr än den i sednare tid åt Landthushållningen lemnade vetenskapliga ledning hunnit fortgå, tror sig 120 Bcvillnirgs-Utsiotttls Betänkande/!» icke kunna fur närvarande hvarken tillstyrka antagandet af den således fur Bevillningens fördelning föreslagna grund eller Bevillningens fördelning i lotter, ej eller till Taxeringsmännens efterrättelse föreskrifva det uppgifna sättet för uppskattning af jord. Dock varder detta allt till Riksens Höglofl» Ständers pröfning vördsam!igen öfverlernnadt. Stockholm d. 20 Maji 1823. N o j x.
Af flera skäl har man ansett denna § böra utgå. Principen är att Taxer.vs-comite väljes för året och upphörer genast efter slutad förrättning. Det vore alltså i strid härmed, om en del ledamöter qvarstodo såsom sjelfskrifne till följande årets comité'. Det låter dessutom tänka sig, att förhållanden kunna i flerfalldiga hänseenden under tiden in - Den i Februari. u5 träffa, ledande till vidsträcktare val än här för hvarje år är förutsatt. Kan hälften eller en tredjedel af ledamöterne qvarstå, och de afgående åter inväljas, vore mycket enklare att låta hela Cornile'en qvarstå som en permanent beskattnings-commission, hvilken alltid hölles complett medelst partiella val, då någon ledamot afginge. Det i sista punkten intagna åliggande för magistrat att underrätta dem, som flesta rösterna erhållit, är intaget uti 2:dra mom. § 128, Art. X. Utesluten. § 121. Man har funnit denna § så föga motsvara hvad den, enligt sitt syfte, borde innehålla, att omarbetningen uti projectet upptagit 2.’ne nya §§. Hvad hit hörer, har till en del igenfunnits uti § 127, Bevilln:s-förordn., som dessutom ger den ganska obestämda hänvisningen till hvad som för landet är föreskrifvet. Se Art. X, §§ 128, 12g. § 122. Innehållet är hufvudsakligen bibehållet, och en nödig föreskrift tillagd, i afseende på tiden för valen, hvarom ingenstädes är nämndt. Dessa hafva vid omarbetningen ansetts böra förenas till en enda §, sedan icke hithörande föreskrifter blifvit flyttade till lämpligare ställen. Här förekommer uti § 124 tvähne alldeles olika ändamål för omröstning: det ena, att förse comiteen med ledamöter, det andra att utröna besluten af en redan bildad comité, då tankarna inom densamma äro delade. Föreskrift i sednare fallet förekommer längre fram uti en för alla Bevilln:s-comiteerna gemensam.