Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
•— Nto 26. i anledning af återremiss å Nto 14. XI. B. 397. XII. A. 170. — Nto 27. i anledning af återremiss å Nto i5. XI. B. 3q7. XII. A. 170. — Nto 28. med förslag till ytterligare redactions-ändringar i 60 §. RegeringsFormen. XI. B. 397. XII. A. 170. — Nto 3o. angående Herr M. Crusenstolpes anmärkningsanledning emot StatsMinistrarne, StatsRådet samt Föredragande. XIII. — Nto 3i. med förslag till ett Grundlags-stadgande om Lagtima Riksdags återkomst på bestämd tid. XIII. — Nto 32. med förslag till Grundlagsbestämmelser, angående Urtima Riksdagar och dessas föremål. XIII. — Nto 33. till Ridderskapet och Adeln, angående en yrkad, men vägrad Proposition. XIII. B. 62. A. 99. — Nto 34. med förslag till Grundlagsändringar, åsyftande en ändamålsenligare organisation af StatsRådet. XIII. B. 233, 266, 273* XIY. A. 49' Å. 110. Å. 6. XVIII. — Nto 35. med Betänkande om National-representationen. XIII. B. 271, 274. Å. 278. Å. 297. Å. i5. XVIII. ConstitulionsUtskottets Meraorialer, Utlåtanden och Betänkanden: Wto 36. med betänkande och förslag, angående LandtLagar. XIII. B. 271, 274. XV. Å. 02. XVI. U. 249. A. 35. — N:o 37. med förslag till ändring af 22 §. RegeringsFormen. XIII.
Men då hittills icke något af de för Generalspersoner på allmänna Indragnings-StatenÄmedgifna pensionsrum blifvit begagnadt, och anledning derföre är att förmoda, att detta antal, åtminstone intill nästa Riksdag, är motsvarande behofvet, hafva R. St. funnit sig icke kunna bifalla den ifragaställda tillökningen i antalet af redan befintlige pensionsrum för Generaler; dock, som de vid sista Riksdagen å Stat uppförda Infanterie-Generalslöner i penningar, till en början, äro anslagne till befrämjande af indelta Regementenas lönereglering och endast i den mon kunna utaf effeclivt tjenstgörande Generaler få tillgodonjutas, som Regements-Chefs-Indelningar, hvilka innehafva* af de förutvarande Inspectionsoch Brigad-Generalerne, genom dessas afgång, till motsvarande belopp till indelta Armeens löneregleringsfond ingå; och häraf följer, att Generalslönerne i penningar sannolikt icke ännu under en längre följd af år kunna till hela antalet blifva tillgänglige för Generalitetet, och det, enligt föreskriften vid sista Riksdag, endast är vordet med sådane löner försedde Generaler medgifvet, att af de beviljade anslag för arne pensioner, vid fyllda 65 år, efter vid pass 4° års tjenstgöring och vid styrkt oförmögenhet att i tjenstgöringen fortfara, komma i åtnjutande; hafva Rikets Ständer, till underlättande af den för indelta Arméen beslutade lönereglering och till densammas snara fullbordan velat tillåta, att om någre, i öfrigt pensionsberättigade, med indeite löner försedde Generaler skulle, ehuru innehafvande högre löner, anmäla sig till pensions erhållande af 3,ooo R:dr, de medgifne a:ne pensionsrummen äfven må kunna sådane Generaler tilldelas.
»Barnet har ej en gång tillräckligt med kläder på sig,» sade palmen. »Jag ser, att modern vikit upp sin kjortel och kastat den öfver det. Hon har i stor brådska ryckt det upp ur dess bädd och rusat bort med det. Jag förstår det nu: dessa människor äro flyktingar. »Men de äro ändock dårar,» fortfor palmen. »Om ej en ängel beskyddar dem, borde de hellre hafva låtit fienderna göra sitt värsta mot dem, än de skulle hafva gifvit sig ut i öknen. »Jag kan tänka mig, hur alltsammans tillgått. Mannen stod vid arbetet, barnet sof i vaggan, kvinnan hade gått ut för att hämta vatten. Då hon hunnit två steg utom dörren, har hon sett fiender komma anstormande. Hon har rusat tillbaka, hon har ryckt till sig barnet, ropat åt mannen att följa henne och begifvit sig af. Sedan hafva de varit på flykt hela dagen, de hafva helt säkert ej hvilat ett ögonblick. Ja, så har allt tillgått, men jag säger ändock, att om icke en ängel beskyddar dem »De äro så rädda, att de ännu ej känna hvarken trötthet eller andra lidanden, men jag ser, hur törsten lyser ur deras ögon. Jag måtte väl känna igen en törstig människas ansikte.» Och då palmen kom att tänka på törsten, gick en krampryckning genom dess långa stam, och de långa bladens tallösa flikar rullade ihop sig, som om de hållits öfver eld. »Vore jag en människa,» sade hon, »skulle jag aldrig våga mig ut i öknen. Den är bra modig, som vågar sig ut här utan att ha rötter, som nå ned till de aldrig sinande vattenådrorna. Här kan vara farligt äfven för palmer. Äfven för en sådan palm som jag. »Om jag kunde råda dem, skulle jag bedja dem vända om. Deras fiender kunna aldrig blifva så grymma mot dem som öknen. Kanske de tro, att det är lätt att lefva i öknen. Men jag vet, att till och med jag understundom haft svårt att förblifva vid lif. Jag minnes en gång i min ungdom, då en stormil vräkte öfver mig ett helt berg af sand. Jag var nära att kväfvas. Om jag kunnat dö, skulle det blifvit min sista stund.»
Fiske idkade hon med glans och var ingalunda fiende till jakt. Hildurs far och tant Maja voro ense med honom däri, att det skulle vara svårt leta upp maken till en så företagsam ung dam. » Jag tror dock » — skref han till slut — » att farbror, som ej kan taga del i sporten, längtar efter dig nu, då han blifvit förkyld, men han vill ej röja sin längtan, efter som du i så fulla drag njuter af landtlifvets poesi. Tvärtom säger han, att du gärna får förlänga din vistelse på det idylliska Stenshult, om fröken Agda och du blifva ense om saken. — Jag har under denna tid ofta tänkt på vårt tärningspel. Det var ett pojkaktigt infall, som jag ej rätt kan förlåta mig. » Vid denna punkt i brefvet störtade tårarne ur Hildurs ögon — troligen af medkänsla med den samvetsömme ungersvennen. » Det har väl ingenting ledsamt händt i hemmet? Agda har väl inte kommit till någon skada? » » Nej, var lugn för henne, fru Björkman! — Men min far är krasslig, jag måste resa hem. » » Men då skickas väl Ajda genast tillbaka igen? » » Inte af mig. Jag skall inte hindra hennes lycka. » » Så innerligt rart af fröken. Då blir det kanske bäst att fröken far till stationen i morgon bittida, då skjuts ändå skall dit med Ernst. » Hildur hade torkat sina ögon och smålog bifallande mot fru Björkman. Den i välstånd uppvuxna flickan hade fått inblick i ett hushåll, hvarest det må^te kännas som en stor lättnad att bli kvitt en gäst, åt hvilken man med knapp nöd förmådde anskaffa någorlunda lämplig kost. Tanken på att hon åter skulle sitta bredvid sonen i det trånga vagnssätet var visserligen obehaglig, men hon tröstade sig först och främst med, att färden skulle ske på morgonkvisten, och därnäst att det skulle blifva sista gången, hon kom i beröring med honom. Solen stod jämnt och nätt öfver de skogsklädda klipporna i öster, när Hildur sade farväl och förnyade sitt löfte till fru Björkman, att Agda skulle få stanna kvar i — hvad hon kallade — sitt » eden » under de tre veckor som återstodo af den aftalade tiden.
Fuiimäglig lili Banque», åsidosätter de piigker, hwilka honom enligt utfärdade Reglementen och Jnstruclfoner åligga, utan sorgfälligt söker sivara emot det utmärkta förtroende Ständet honom wisak, sa akt en AnswarsCag för bliswande Fullmägkige wore öfwerflödig; men som Lag Utskottet erhållit samteltge Riks SlandenS befallning, att pro» jcct till en sadan Lag författa, har det icke warit Uskottct killständigt denna'skyldighet Sig undandraga; och wid utarbetandet deras har Utskottet följt de grunder, hwilka finnas förcskrlfne uti den af Banco Utskottet för Banco,Fnljmagtige sammanfattade Instruktion, samt lämpat Ansvaret för hwarje förbrytelse efter det straff wäre wise Lagstiftare riri I7Z4 ärö Lagbok stadgar för brott, hwilka kunna närmast hänföras till lika egenskap med ifräga warande. — Utskottet har således agscdt, att wid bedömmande af ringare förseelser, Lagens bud uti i8 Cap. HandelsBalken, borde landa lill rättesnöre; men as fwärare beskaffenhet, hwarigenom Banque» kunde tillskyndas bade känbart lidande, och förringande af dest Serit, Förbrytaren, fem jemwäl behrägcligt förhållit Sig e« Mot sine puincipaler, boede stämplas pa lätt 4 Cap, i, 2 och 5 §. §. Misiaäruingö.Balken, lemjördk nied is Cap 14 §. flsta Momentet Rättegångs - Balke» och 16 Cap. 4 §. Händelö. Balken med flere Lagrum i thy fall stadga; dock att t stället för stfwekS formst hen brottslige skulle pä bestämd lid hällas i förwar pa fäst - r8r Den 5 JanuarlL Fästning. — Ordsaken hwarfore Lag
IndragningsStaten åt Chefen för Telegrafverket i Riket, General-Löjtnanten Carl Akrell; ang:de förkortning af den tid, hvarå Kronans egendomar utarrenderas; ang:de försäljning till skatte af de Danviks Hospital tillhöriga med ständig städjeoch besittnings-rätt på innehafvarne uplåtne hemman och lägenheter; angalo anslag af kronotionde till en prostetunna för Singö församling inom Närdinghundra kontrakt af Upsala Stift; Den 4 Januari. 13 ang:de anslag af kronotionde till fyllnad af bristande prostetunnor inom Olands och Frösåkers kontrakt af Upsala Stift; ang:de beviljande af anslag för iståndsättande och förändring af Läroverksbyggnaden i Carlstad; ang:de Arjeplougs Skolebords uplåtande till boställe åt Skolmästaren derstädes; och angående pension från Rikets Allm. IndragningsStat åt Adjunkten vid Skara högre ElementarLäroverk, Magister Johan Rosell; samt Skrifvelserna: i fråga om löneförhöjning för år 185 7 åt de vid Storskiftes-Verket i Stora Kopparbergs Län samt afvittringen i Vesternorrlands, Vesterbottens och Norrbottens Län anställde Landtmätare; med upgifter i fråga om de i Riket befintliga pedagogierna'; och med öfverlemnande af upgifter rörande de af kommuner och enskilda personer till Lärare vid Rikets ElementarLäroverk gjorda donationer. Anmäldes och bordlädes: StatsUtskottets Utlåtanden N:o 16, i anledn. af K. M:ts nåd. propos. ang:de befrielse från rotering för hemmanet Ansätt i Jemtlands Län; N:o 17, i anledning af K. M:ts nåd. prop. ang:de försäljning af sex Länsmansboställslägenheter i Malmöhus Län; N:o 18, i anledning af K. Mits nåd. propos. ang;de utbyte af jord tillhörande Nyköpings Slott emot stadsjord, för anläggning af gasverk i staden Nyköping; N:o 19, i anledning af K.
Omgifniugens beskaffenhet är, förnämligast i de yngre åren, af det väsendtligaste inflytande på bildningen, på riktningen till godt eller ondt; och man har således ingen anledning att hoppas förbättring af barn under i5 år, då dessa, stundom blott för lösdrifveri intagne i Correctionslnrättningar - ( 152 ) lie, sammanföras med brottslingar. Af de oordningar, hvilka tid efter annan, försports bland Correctionisterne och sorn icke sällan urartat till blodiga uppträden är för öfrigt, enligt Revisorernes tanka, nogsamt ådagalagdt, att dessa Inrättningars inre administration äfven är behäftad med betydliga brister och att mera uppmärksam tillsyn och strängare disciplin äro af nöden. På grund häraf anse Revisorerne sig böra till Rikets Ständer hemställa, att Correctionslnrättningarne icke må ytterligare utvidgas, innan en längre tids erfarenhet tillförlitligen ådagalagdt, att de redan varande befinnas i det skick att de uppfylla de med dem åsyftade ändamål. Då genom lösdrifvares intagande på Correctionslnrättningarne ej allenast kostnaden för desse Inrättningar i väsendtlig mån ökas, utan äfven ett värre ondt derigenom uppkommer, nemligen de försvarslöses eller mindre felaktiges förvillande och förhärdande genom umgänget med brottslingar, få Revisorerne slutligen fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på vigten deraf, att för lösdrifvares behandling sådane föreskrifter må varda meddeldte, att icke fattige men oförvitlige medborgare, hvilka genom missväxt eller andra olyckor blifva satte ur stånd att sig sjelfve försörja, komma genom deras intagande å Correctionslnrättningarne, att för längre eller all tid ligga Staten till last.
Jag skall icke yrka, att den skall förblifva vid 6000 R:dr; jag skall gå till 10,000 R:dr, Men förmodligen lär Frih, Cederström ej heller antaga den; ty han yttrade sig missnöjd till och med med 20,000 R:dr. Hvad Diseonten för Den i3 Mars f. m. den större rörelsen beträffar, vill jag i afseende derå icke sätta mig emot Frih. Cederströms yrkande; ty dit vända sig icke de mindre förmögna. Må man der få så höga lån man vill; men må man icke stänga dörren för massan af folket, blott för några hundra rikas skull. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komrne i eftermiddag kl. 6 att fortsättas. Gr. Cronhjelm: Jag anhåller att, i anledning af det utaf den bland de två sista talarne, hvilken yttrade sig först, gjorda förklarande, alt lt. St:s Bank aldrig varit under det envälde, man tyckts förmoda, få anmärka, att det var skada, att Frih. Cederström ej yttrade denna sats i förra plenum; den kunde då hafva utgjort ett ytterligare skäl för förkastande af den föreslagna förändringen af 72 §. Reg.F. Frih. Cederström har vidare motsagt creditivernas öfverflyttning på Riksg.Cont. Jag tror, att de skäl, som blifvit anförda och gjort sig gällande vid antagandet af den förändrade redactionen af 63 §. Reg.F., utesluta behofvet för mig att nu besvara Hr Frih:s så beskaffade motsägelse. Jag ser blott nu, att jag uti Hr Frih. återfunnit en af den, som i vårt sednaste plenum röstade emot nämnde §:s förändrande. Hvad beträffar Bankens vinst på lånerörelsen, kan denna användas till samma ändamål, om den tages från Riksg.- Cont., som örn den tages från Banken; så att något hinder emot förslaget i denna del deruti icke finnes.
Föredrogos och biföllos sammansatta Lag-samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 8 dennes bordlagde Betänk:n: N:o 13, i ani. af väckt motion om krigshofrättens indragning; och N:o 14. i ani. af väckt motion om tingspredikan hållande å tingsstad i vissa fall, då sådant nu ej är medgifvet. Föredrogs, men begärdes äf flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 15 dennes bordlagde Utlåt. N:o 122, i ani. af återremiss af Utskits Betänk. Hr Gr. o. Landtm, anmodade R. o. Ad:s Hrr ledamöter inom 25:te Bänkm:s-afd:n att i början af nästa plenum välja en Bänkman efter Hr Sandströmer, som nämnde befattning sig afsagt. 560 Den 18 Juli. Anmäldes och bordlädes sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Utlåt. N:o 5, i ani. af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänk:t N:o 2, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning. Enär alla de å dagens föredragningslista upptagna mål blifvit af R. o. Ad. dels behandlade och dels för andra gången bordlagde, hemställde Hr Gr. o. Landtm , att det till fortsättande af plenum på e. m. utfärdade anslag finge nedtagas; hvilket bifölls. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 2 e. m. Ln fidem, O. Brakel. Onsdagen den 22 Juli 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdrag för den 18 dennes och pleniprofit för den 20 sistl. April. Öppnades Hrr Bänkmäns lista vid val af sju elektorer efter N:o 391, Frih.
I det afs:de måste beräkningarna blifva approximativa och de äro af Utsk. sålunda framlagda: »Hela den årliga inkomsten af rörelsen på kanalerne och jernvägen skulle enl. åberopade kalkyl komma att utgöra 177,105 Ildr Knit hvarigenom efter afdrag af de till 82,715 IMr beräknade underhållsoch rörelse-kostnaderna skulle upkomma en summa af 94,590 Rdr, hvilken kunde användas till ränta och amortering å det lån, som af statsmedel erhålles samt till utdelning åt aklie-ägarne.» Det är en ganska betydlig summa och efter denna kalkyl bör företaget kunna bära sig, förutsatt att kostnadsförslaget är riktigt. Det är upgjordt af 2:ne DistriklChefer, båda kände för skicklighet, och således bör man väl hafva någon garanti för förslagets tillförlitlighet. Emedlertid är företaget af stor vigt, då man ihågkommer, att detsamma en gång. fullbordadt åstadkommer från Carlshamn en kommunikation af 13£ mil inåt landet till orter, som nu icke hafva någon annan kommunikation med hafvet än att de måste föra sina varor på axel, och om än de stora sjöarne nu äro flottbara, kunna de lik väl f. n. icke begagnas, emedan man icke kan hafva dragare vid andra ändan af deni för varornas vidare transporterande. Denna ort är rik på produkter, hvilka komma att föras på denna kommunikation, och i det afs:det uptager Utslcs Betänk, pag. 4 åtskilliga upgifter, lemnade af Bste Landtmätaren i orten. Enl. desamma finnas inom Kronobergs län 85,000 t:l:d, beväxla med större och mindre säljbar skog; och inom Asarums och Jemshögs socknar i Blekinge län finnas 54,000 t:l:d, hvarifrån byggnadsvirke m. m. kunna afsältas. Endast genom brist på kommunikationsmedel hafva skogarne i Småland blifvit vanvårdade, emedan de till större delen varit svedjade just till följd deraf, att de icke baft något värde.
Dalman hafva förstått, och att göra ett anfall emot en person i ett alldeles oträngdl mål, i det man orätt refererar andras omdömen, är ett förfarande, som alldeles icke är passande. Hr Cederschjöld: Det är blott i afseende på for men, som jag nu vill yttra mig och emot det inkast som den siste talaren för en stund sedan gjorde, nemi. att 56 §:n Reg.Fjn icke skulle lägga hinder i vägen för ett från Utsk. första gången inkommet memorials förkastande genast. Jag skall derföre nu utbedja mig att få uppläsa §:ns ord. De äro visserligen ofta lästa och äfven ofta tillämpade i motsatt anda, än jag anser den rätta; men från början af vår nuvar. frihetstid, då lagstiftarne sjeifve lefde, gällde hos dem och andra den meningen, att betänk, ej kunde förkastas, då det första gången var före. Här står nemi.: ”Utsk:ns för”slag skola först i Ståndens plena framställas till antagande ”eller förkastande utan förändringar eller tillsatser.” Det är ganska sannt, att här talas om förkastande; men vi skola snart se hvad det är för ett förkastande som menas. §:n innehåller vidare: ”Göras dervid i Ståndens plena sådana ”anmärk:r, sorn hindra antagandet, erhålle Utsk. del af des”sa aumärkn:r för att derefter förslagen ytterligare granska ”och jemka.” Jag vill hemställa tili mina motståndare, om de icke anse de anmärkntr, som de hafva gjort, vara af den beskaffenhet, att de hindra antagandet. Slutligen förekommer: ”När ett sålunda bered t förslag till Stånden ålerkorn"mer, då åge de makt, att detsamma oförhindradt eller med ”förändringar antaga eller ock alldeles förkasta.” Detta förkastande är något helt annat, än det preliminära förkastande, som förut var omnämudt. Det är på denna grund jag stödjer min vördsamma protest mot hvarje propos. till afslng på detta eller något annat betänk., som för första gången från Utsk. inkommer. Hr von Hartmansdorff:
» H a n kommer, » jublade hon och svängde ett papper emot mig. » Jag hade telegram i går kväll, han kommer nu på förmiddagen med finska båten. » Hon snurrade rundt, dansade och var alldeles vild af glädje. » D u går väl med och tar emot honom, det skall bli så roligt att göra er bekanta med hvarandra. Och inte kunna ni betrakta hvarandra som främlingar ändå; han känner dig så bra genom mina bref, och du, har hört så mycket om honom. K o m bara! » Det hjälpte inte att protestera, jag måste följa med henne och det genast. Strunt i läsningen, tyckte Sigrid. Båten kund komma tidigt, och det vore just trefligt, om hon inte vore nere. Två dersökning af handelskemisten befunnen, enl. intyg, hela timmar fingo vi gå vid hamnen fullgod. IDUN 300 och vänta, och hela tiden pratade Sigrid som en liten skata. Flere gånger försökte jag slita mig ifrån henne och gå hem och arbeta, men alltid lät jag af hennes böner beveka mig att stanna. Och jag ångrade mig inte, ty det var något värdt att se henne i det ögonblick, då båten ändtligen lagt till och hon kastade sig i den efterlängtade fadrens famn. Nog hade hon upprepade gånger förut frågat mig, om hatten satt rätt och håret var i ordning, men i återseendets ögonblick glömde hon allting. Hatten for bakåt och håret ner i ansiktet på henne, men hon såg nästan öfverjordiskt lycklig ut, när hon efter en lång omfamning, skrattande, men med klara tårar dallrande i ögonvrån, vände sig till mig och med ett obeskrifligt uttryck af stolthet och rörelse sade: » Ser du, här är min pappa. » 1894 far icke till. Vi tittade åt alla håll samt gingo flere minuter af och an utanför porten. » Det är väl ett af hans vanliga påhitt, » menade Sigrid. » Han blef kanske otålig, fastän vi icke dröjde länge. » I detsamma varseblef hon honom i en port tvärs öfver gatan, han stod där i halfmörkret, lutad mot väggen och stirrade framför sig. » Han har gömt sig för att retas med oss, var det inte det jag trodde, » utbrast hon.
Tvekan och ovisshet vid lagtillämpningen skall i allt fall upstå, och jag vill fästa upmärksamheten derpå, att den ansvarighet, som kan komma att vidlåda en utträdande bolagsman, afser endast de förbindelser som ingåtts under den tid han varit i bolaget. Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh.: Det är just ur synpunkten af allmänhetens säkerhet, som jag har förordat reservantens förslag. Jag tror, att om lagstiftningen vore sådan, att en bolagsman icke under några vilkor kunde blifva fri från bolagets förbindelser, äfven om det visade sig, att bolaget vid bolagsmannens utträdande vore i ett fullt solvent skick, så komme i framtiden troligen inga redbara och förmögna personer att ingå i Bank-bolagen, och då kunde just det af Gr. Sparre antydda förhållande inträffa, nemi. att endast Irashanlcar bildade sådana bolag. Att den nu föreslagna förändringen icke kan retroaktivt verka på de nuv:de bolagen, så länge deras oktrojer vara, tror jag vara klart. Reservantens förslag innehåller ock ett fullsländigande af Dtskrs, och som jag tror vara ganska nödvändigt, enär Utsk. väl har förutsatt, att en bolagsman kan ur bolaget utträda, men talar icke ett enda ord om ansvarigheten. Jag anhåller ånyo om bifall lill reservationen. Hr Hjerta, Lars: Den farhåga, som tvenne talare lillkännagifvit sig hysa för följderne af rättigheten för en Bank-delegare att blifva vid utträdet fr ikal lad från den solidariska ansvarigheten, synes mig vara något öfverdrifven. Desse talare hafva med största skäl fästat afs:de på vigten deraf, att allmänheten hyser ett orubbligt förtroende lill Bankernas säkerhet, men jag får fästa upmärksamheten derpå, att allmänheten i allmänhet, om jag så får säga, hufvudsakligen fäster sig dels vid realiteter, såsom grundfondens storlek, hypothekernas mängd och godhet m. ro., och dels vid egen - 380 Den 24 Febvuart. skaperne hos de personer, som utgöra Bankernas styrelse.
Föredrogs Stats-Utskottets den 4 dennes aflåtne Memorial af innehåll, att Stats-Utskottet funnit det vara anledning till Anmärkning mot Konungens Rådgifvare i Commando-Mål för Flottorne och Föredragande för Krigs Ärenderne, hvarom Remiss begärdes till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skulle; vid hvilket Memorial tillika var bifogat ett forsegladt Convolut} och blef berörde anledning till Anmärkning, uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, af Ridderskapet och Adeln, enligt 29 §. i Riksdags-Ordningen, till ConstitutionsUtskottet remitterad. Föredrogs Stats-Utskottets den 4 dennes aflåtne Memorial, innefattande anledning till Den 9 Februarii, 137 Anmärkning emot Konungens Rådgifvare i Commando-Mål för Arméen, eller Föredraganden för Krigs-Ärenderne, hvarom Remiss begärdes till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skulle; vid hvilket Memorial var bifogadt dels ett försegladt Convolut, dels ock Transumt af Siats-Utskottets Protocoll för den 4 dennes, hvilket upplästes och hvaraf inhämtades, att en Ledamot i Stats-Utskottet, Friherre Cederström, Jacob, af anförde skäl, bestridt det af Utskottet fattade Beslut om Anmärkning, i anledning af Riksdagsmannan Wiklunds Anförande, hvarjemte Friherre Cederström begärt att dess serskildta Yttrande måtte blifva följaktigt Remissen till Riksens Ständer, för att sedermera derifrån fä åtfölja Anmärkningen till Constitutions-Utskottet.