Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
BorgareStlndet afgifne och derefter till Utskottet öfverlemrtade Memorial, i hvilka är aufordt: LagUlskoiteis Betänkande N:o 49. 9 af Herr Montan, att, bland de åtgärder, som böra vidtagas till stärkande af enskilda crediten och upphäfvande af alla band, som fjättra den , efter Motionairens tanka, i forsta rummet hörer att bereda möjlighet för egare af fast egendom att erbjuda och använda samma egendom, till säkerhet och pant för penrtinge-försträckningar; att, så länge Lagen tillägger barna-arf, hos Förmyndare, samt kyrkors och fattighus-fordringar, hos deras Föreståndare, förrnonsrätt framför inteckningar, som blifvit beviljade i Gäldenärs fasta gods efter den tid, då Gäidenä.en till Förmyndare eller kyrkooch fattighus-föreståndare förordnades, och Lagstiftaren icke ens tillika stadgat, huru en Gäldenär skall kunna styrka , att han ej har dylike, förmonsrätt egande medel om händer, fastighetsegare ej eller kan begära, att Långifvare skall göra fullt afseende å erbjuden fastighetspant} -— och att till afhjelpande af den härigenom uppkomman^ de svårighet att erhålla lån mot inteckning;, något annat medel ej funnes, än ”att desse förmånsrätter sällas näst efter inteckningar, så att usta Momentet af 8 //. i 17-.de Capitlet HandelsBalken flyttas näst efter iD-.de Momenterne i 8:de (!. försvinna-fl hvilken lagfciiändring Motionairen ansåge i sjelfva v ef* lo LagUtslottetH Betänkande N.o 4g'; ket ej leda till någon minskning af ornyn^ diges rätt och säkerhet, enär det äfven nu ej kan betagas
Directionen öfver Danviks Hospital måtte förklaras oberättigad att uppbära jRecognitionsAfgift till Hospitalet vid Upplåtelse-brefs utfärdande på Besittningsrätten å dess hemman. XIX. B. 115. XXI. 10. XXXIX. A. 97. XLVIII. U. 122. XLIX. A. 148. — i anledning af väckte motioner rörande Forväsendet, samt GästgifveriSkjutsanstalterne. XIX. B. 390. XXI. 3g. XXII. Å. 124. XXXIII. U. 477. XXXVI. 24. XXXVII. A. 203. XLIX. E. 26. 29 Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottetS Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt motion om inrättande af en allmän Undervisnings-anstalt uti Eskilstuna. XX. B. 321. XXI. A. 77. XXV. E. 16. — angående väckte motioner om LancasterSkoiors inrättande. XX. B. 321. XXI. 77. XXIV. A. 67, 81. XXV. E. 16. — i anledning af gjorde anmärkningar mot Utskottets Betänkande, angående hemställan om lindring för Allmogen i den så kallade Bvggnadshjelpeiis utgörande. XX. B. 321. XXL A. 104. — i anledning af gjorde'anmärkningar mot Utskottets Betänkande, angående väckte motioner om skyldighet för Hus-, Tomtoch Jordägare i Städer, att deltaga i Borgerskapets onera. XX. B. 821. XXI. A. 104. — i anledning af väckt fråga om skyldighet för deni, som anmäla sig till Prestexamen, att ådagalägga tillräcklig kunskap uti YexelUndervisningsmethoden. XX. B. 322. XXI. A. 77. XXV. E. 16. i anledning af väckt fråga, att KrigsAkademien på Carlberg mätte, såsom ElementarLäroanstalt, upplösas. XXIII. B. 324. XXIV. 42. XXVI. A. 217.
I Kongl. Haj:ts Proposition, att bränvinstillverkuing i större bränneri må i allmänhet tillåtas under hela den tid af året, då tillverkningen kan med största förde! bedrifvas, eller under de sju månaderna Januari, Februari, Mars, April, Oktober, November och December, dock så att en månad blefve den kortaste tid, för hvilken någon skulle ega att sig till bränvinsbränning anmäla; inom Ridderskapct och Adeln of Friherre Sprengtporten, J. IF., alt den nu medgifna tiden ej måtte utsträckas; af Grefve af Ugglas, C. L, att all inskränkning af tiden måtte borttagas; inom Preste-Ståndet af Doktor Sandberg, att, i fall man ej skulle anse en månad utgöra tillräck Ii" tid att skaffa landet dess erforderliga förråd af bränvin, tiden för bränvinstillverkning åtminstone ej måtte utsträckas utöfver hvad nu är stadgadt; r inom Borgare-Ståndet af Herr Bager, J. P„ att tillverkning i större brännerier må vara tillåten under högst 2 månader och minst en månad mellan den 15 Oktober och den 15 April, med rättighet för tillverkare att välja hvilka 2 månader som helst inom nämnde tid; inom Bonde-Ståndet af Sils Scensson från Christianstads län, att valfrihet af tid må lemnäs den erikla redskapen under 4 månader om året; af vice Talmannen Ola Scensson frän Malmöhus län och Anders Trulsson från Blekinge län, att egare af mindre brännerier må tillerkännas samma rättighet som ångbrännare att välja . bränningstid; af Pehr Pehrsson från Wermlands län, att rättigheten att välja tid bestämmes lika för all sorts redskap, samt af Anders August Andersson, från Östergötlands län, att bränvinstillverkuing i mindre bränneri må tillåtas under, enahanda tid, som genom Kongl. Förordningen den 21 Juni 1858 blifvit beviljad fabriksbrännare; Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Ites».- och. Ekon.-Utsk. Bet.
Men förhållandet är ej sådant i vårt land; och som jag föreställt mig, att det vore lyckligt, om realisationen kunde göras så populär som möjligt, på det att den allmänhet, sorn deremot hyser ovilja, må få kärlek för densamma, hade jag önskat, att Utsk., jemte grundsatsen, gjort något mera afseende på de förhållanden, som finnas i landet, och att således silfver endast bör vara tillgängligt för dem, som hellre önska att få silfver än sedlar. Det är i anledning af denna punkt och några andra, som jag i går tillkännagaf min fruktan, att realisationen, på detta sätt verkställd, skulle sprida oro och icke blifva så fördelaktig till sina resultater, som den annars skulle blifva. Jag tror mig i denna åsigt icke hafva misstagit mig, då jag hört Statssecreteraren för financerna gilla den. Jag har länge vistats i en provins, långt aflägse från hufvudstaden. Förhållandet är ej sådant, att ett stadgande, Den 6 Maj f. m. 231 som denna punkt innehåller, skulle blifva practiskt nyttigt i landsorterna, och om jag äfven gillade den grundsats, att, om det finnes silfver i landet, man mera värderar penningen, inträffar ej detta resultat så hastigt. Jag är öfvertygad derom, att om man iagttoge den försigtigheten att låta sedelmyntet till sina valörer qvarstå till nästa riksdag, då man under tiden kunde få erfarenhet af förhållandena, handlade man klokast. Att den lilla summa, som skulle utgå för sktssedlarna och som ej utgör fullt en million i silfver, skulle föranleda någon choque på Banken, anser jag icke tänkbart. Jag finner saken således fullkomligt likgiltig för Bankens soliditet; men jag tror, att allmänheten är mera belåten med alt få behålla småsedlarna. Jag kan dessutom ej gilia den mening, som här blifvit yttrad, att kostnaden för deras tillverkning är så betydlig, som den blifvit förespeglad.
Till en början drefs den satsen, alt det icke kunde blifva af intresse för allmogen i öfra Elfdalen, om dessa slussanläggningar ägde rum, emedan någon sjelfständig allmoge der icke skulle finnas. Talaren måste dock medgifva, alt denna allmoge finnes, och då måste Den 27 Mars f. ni. 4.3 det vara en fördel för denna allmogp, att liafva något alt sälja, och att få sin vara så väl betald sorn möjligt. Hvad allmogen egentligen bär att afsalia är kol; priset derå stiger naturligtvis i samina män, som bebofvet deraf ökas, och bebofvet ökas i samma mån, som bruken blifva flera; och bruksanläggningen tilltager, såsom redan af talare är visadt, i den mån jernets afsättning underlättas, hvilket åter beror på ett lättare och beqvämare transporIsätt, som slutligen befordras genom canaler och slussanläggningar. Deraf följer således, ali, då kolprisets stegring är beroende af ett lättare eommunicationssätt, _allmogens fördel är förenad med anslag till befordrande af en lättare transport. Jag får fästa B. o. Ad;s uppmärksamhet på den omständighet, alt, då kolpriset är så lågt, som 2^ r:dr stigen, en sådan betalning icke innefattar ersättning lör sjelfva kolen, utan blott för arbetskostnaden; och då måste det vara för Staten ett stort intresse, alt concurrens kan äga rum i dessa orter, lill uppdrifvande af kolpriset, emedan man dessförinnan icke kan påräkna någon skogshushållning. Det måste således vara förenadt med ett verkligt stalsekonomiskt intresse att befrämja bruksanläggningen i de orter, der kolpriset är så lågt, som man hört det vara uti öfre Elfdalen. Gr. Anckarsvärd: Jag har icke kunnat uppfatta Prest<Sl:s beslut på samma sätt som Hr von Hartmansdorff, nemi. att resultatet deraf skulle blifva eli anslag af 64,000 r:dr.
Utlåtande i anledning af erhållne äterremisser å Utlåtandet N:o 5o8. (U. A.) Stals-Utskottets, under ofvanstående N:o afgifne, Ullålande, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående Extra Statsanslag för deri af Rikets Ständer begärde Lag-Beredning bar, enligt ankomne ProlocollsUtdrag, blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden bifallet; b varemot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet beslutat återremittera detsamma , på grund af forekornme yrkanden, dels att, i enlighet med Herr Friherre Sprengtportens_, Utlåtandet bifogade reservation, ett serskildt förslagsanslag af 3ooo R:dr B:co måtte anvisas till bestridande af erforder1 ige tryckningskostnader, dels att anslaget för Lag-Beredningen malte bestämmas till det belopp af i3,5oo R:dr årligen, hvilket af Stats-Utskoltets Ulgifls-Afdelning blifvit föreslaget, dels ock slutligen, alt hela anslaget, måtte anvisas såsom ett förslags-anslag, helst Rikets Ständer icke borde kunna befara någon misshushållning med medlen, när de bestämt antalet af de personer, som skola i Beredningen deltaga, och det kunde förutsättas, att de, som komma alt erhålla delta uppdrag, icke ålaga sig det för vinstens, utan för sakens skuld.
I sammanhang med granskningen af denna räkenskap, hafva Revisorerne, jemlikt föreskriften i 6 § af den för dem den 17 April 1841 utfärdade instruktion, gjort sig underrättade om de åtgärder, som blifvit vidtagna i afseende å redogörares propriebalanser, hvilka vid revisionsårets slut, enligt rikshufvudboken, uppgingo till följande belopp: — 176 — Statsmedel. Riksgäldsoch diverse verks medel. Summa. Kongl. De betydligaste proprie-balanserna vid revisionsårets slut voro, enligt aktoratsräkningen, följande: F. d. Landträntmästaren A. M. Tollins 10,880: 1. » Uppbörds-tullförvaltaren M. F. Finérs 160,541: 71. » Kronofogden C. Öhboms 11.405: 23. » Bergsfogden J. A. Furtenbacks 9,248: 37. Aflidne Landträntmästaren E. G. Harlins 30,854: 92. x Länsbokhållaren C. Langlets 22,503: 73. F. d. Kronouppbörds-kommissarien J. A. L. Fristedts 5,414: 37. » Kronouppbörds-kommissarien G. II. » Redogöraren vid korrektionsinrättningen på Långholmen, Kamerera ren P. J. Weidels .'. 3,168: 26. Aflidne Karta-sigillata-kassören C. E. Widegrens 11,759: 85. » Redogöraren för cellfängelsebyggnaden i Fahlun IL J. Indebetous 7,160: 77. F. d. Ammunitionsförvaltaren A. F. Hahrs 36,204: 98. Utaf ofvanstående proprie-balanser hafva under revisionsåret afbetalningar blifvit gjorda å aflidne Landträntmästaren E. G. Harlins med » f. d. Kamereraren P. J. Weidels med 2,313: 85. 11: 19.
Det är också i öfverensstämmelse härmed, som Lagen, då den godkänner tvänne vittnen, såsom fullt bevis, deri de sammanstämma, härifrån likväl bestämdt undantager bevisning om eganderätt till fastighet, för hvilkens åstadkommande, på sätt här ofvan visadt är, helt olik» föreskrifter blifvit meddelade. Under åberopande af hvad jag nu anfört oell de skäl min motion innehåller, vågar jag vördsammast anhålla, att Rikets Högloflige Ständer behagade besluta den underdåniga skrifvelse, som af mig blifvit föreslagen; (pag, 3 af Betänkandet N:ö 2) men skulle en sådan åtgärd anses olämplig, torde jag få hemställa , att den af mig gjorda motion må lemnäs utan all påföljd , hvarigenom åtminstone den fördel vinnes, att nu gällande lagbud angående åtkomst-handlingars företeende, förblifver vid gällande kraft. Anse åter Rikets Högloflige Ständer, att något lagstadgande bör meddelas för den händelse, att åtkomst-handlingar äro förkomne och ej kunna tillrättaskaffas, lärer det dock, af ofvananförde skäl, vara af högsta nödvändighet, att senare punktdu Bil. till LagUtskottels Betänkande N:o g4. ag af Utskottets förslag erhåller en sådan förändrad lydelse: Uppgifver fastighets innehafvare, att hans eller hans fångesmans åtkomst.handlin gar är o förderf vade eller förlorade, samt styrker, att afskrift af dem eller upplysning om deras innehåll ej kan, på sätt Bagen i to //. 4 Cap. JordaBalken tillåter, utur Domböcker och Protocoll eller Domstolars Arcliiv erhållas, vare berättigad, att åtkomsten genom annan lämplig och laglig bevisning styrka', men, skall bevisning gen genom vittnen åstadkommas, böra dessa vittnen ej allenast hafva läst den handling, hvarpå egande-rätten sig grundat, ulan ock kunna om densammas beskaff enhet och innehåll meddela sådana upplysningar , att Domstolen af dem kan inhemta, det fastigheten genom laga fång varit förvärf vad, samt att samma fäng blifvit, på sätt stadgadt är, lagföljdt.
Ehuru sålunda upplyst blifvit, att, både från Stats-Verkets och Banquens sida, sådana åtgärder före detta äro vidtague, sorn, derest de, i mon af hvarje Landsorts behof, blifva af vederbörande Lans-Styrelse:: begagnade, fullkomli gen kunna afhjelpa den öfverklagads svårigheten, att i orterne få emot nya utbyta gamla och förslitna sedlarJ Likväl och då, vid betraktande af den verkan, dessa åtgärder medfört, det visat sig, att Slyrelserne uti 8 Län, Stockholms oberäknadt, alldeles icke , samt i åtskilliga andra provincer, blott till ringa del, begagnat de utvägar, som för ändamålets vinnande blifvit beredde, hvarigenom innevånarne i dessa Län således torde hafva saknat erforderligt biträde vid rneiberörde sedelväxling , samt Allmogen i flere delar af Riket tilläfventyrs ej eger kännedom om sjelfva anstalten; Så, och enär föreskriften om växlingsförrättande å vissa eller 2tne dagar i veckan hittills blifvit endast Styrelsen uti Götheborgsoch Bohus Län meddelad, få R. S. i un - Underdåniga Skrifvelser'. derd. anhålla, att E. K. M. täcktes i Nåder förständiga Dess samtlige Befallningshafvande, ej mindre att, på sätt redan är vordet föreskrifvet, ständigt hålla i å 2000 R:dr nya småsedlar i beredskap å Ränterierne för utväxling emot gamla och förslitne Sedlar, än äfven, att bestämma samt till Allmänhetens underrättelse kungöra vissa dagar, 1 eller 2:ne i veckan, på hvilka ifrågavarande Sedelutbyte må af Randt-Räntmästar. ne verkställas, utan något serskildt arfvode för detta besvär, sorn efter hand måste minskas, då nya småsedlar genom berörde anstalt hunnit blifva i rörelsen utspridde. Riksens Ständer framhärda etc. !N:o 81 - Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 11. Preste-Ståndet den 12 BorgareStåndet den 12 •— —•
De klagande anmärkte, rörande indelningsgrundeme och den för höga ansedda rustningen pä en del hemman: att Comiterade icke, enligt Instructionen, afsett hemmanens godhet, utan blott hemmansräntan, hvilken senare-, då understundom svagare hemman hafva större, men bättre hemman mindre ränta, skulle vållat än större ojemnhet i rustningen, enär de förra hemmanen fåft tyngre rustning, än de senare, hvarpå flere exempel uppgifvits; att, tili beredande af rustningens rättvisare fördelning, hemmanen borde undergå ny refoch skattläggning, men att jemkningen aldrig yrkats af klaganderne, hvilka, sedan de köpt sina hemman, i hopp 0111 rustningens bestånd, skulle på deras köp blifva, genom rustnings-tillökningen, lidande; att Länets invå»- >4 Kongl. Majit t Kådiga Skrifvelse Nio iiare redan Sr 1812 enhälligt förklarat, hurusom de hellre SInöjdes med den gamla rustningen, än blottställde sig för en ny, som kunde blifva meia ojemn än den förra; all jemkningen, då den omhvälfde Indelningsverket, äfven rubbade egandeiätten, äfvensom att den grund, som för jemkliingsanstalten blifvit åberopad, nemligen vissa hemmans oförmögenhet att rustningen utgöra, och deraf uppkomne vacancer innefattade en uppgift, som icke skulle kunna styrkas; på hvilka skäl klaganderne anhöllo, att frågan måtte försättas] i det skick, hvari den var innan Comiterade med den sig befattade. Beträffande Rusthålls-sammansättningen klagades, alt många hemmans innehafvare finge hvardera att göra med 3, 4^5 Båtsmän i stället för en, hvarigenom emellan Rusthållarne inbördes och dem och Båtsmännen skulle uppkomma beständige strider och rättegångar och vållas oberäkneliga svårigheter och oredor, hvarförutan anmärktes, att hemman anslagits fjermare i stället för närmare Rusthåll, och att hemmanens belägenhet altså icke blifvit behörigen afsedd.
Har sådan jord, som ofvan säges, blifvit bortbytt mot annan jord å landet, då vare den lillbytla jorden börd underkastad. Skyldeman å sidan må ej hörda annan jord än den, som i börden kommit från skyldeman, af hvilken man sjelf härstammar.“ Beträffande bördsrätt i stad och öfriga ämnen, som i betänkandet förekomma, är jag med pluraliteten ense.“ Af Herr Biskop Annerstedt, Herr Domprosten Björling och Herr Domprosten Bring, hvilka instämde uti den af Herr Adlercreutz afgifna reservation. Herr Prosten Ljungdahl, har tillkännagifvit att han icke deltagit i Utskottets öfverläggningar i ämnet. STOCKHOLM, tryckt iios Isaac Marcus, 1357. Lag-Utskottets Betänkande N:o i3. t 1 N:o 15. Ank. till Iixp.-Dtsk, d. 13 Febr. 186-7, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring af lagstiftningen angående dels lestamenls-rätteiu dels ock gäfva af fast egendom. Lag-Utskottets yttrande har blifvit infordradt: a) Af Högloll. Ridderskapet och Adeln, i anledning af en der väckt mohvaruti Herr Dalman, W. F. A., föreslagit: ”Att, med upphäfvande af 12 § i Ridderskapet och Adelns privilegier den 10 Oktober 1725, Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1762, angående utvidgad testaments-rätt efter stadsrätt, .— 17 kap. Ärfda-Balken och 8 kap. Jorda-Balke* må erhålla följande förändrade lydelse: Ärfda-Balken. 17 Kap. § 1. Ej må någon genom testamente bortgifva äler än hälften af sin qvarlåtenskap, der bröst-arfvinge lefver efter. Andra hälften falle bröst-arfvinge till. Den hälft kallas bröstarfvinges laglott. § 2. Finnes ej bröst-arfvinge, då må man ali sin egendom genom testamente bortgifva. § 3.
Specie; börande i öfrigt ifrän och med nästkommande är, Räntan och afbetalningen quartaliter liquideras. Hwilkct, det ena nied det andra, genom Utdrag af Protccollet, de Rcspcctivk Ständcn wbrbsammcligen hemställa, cch Högloflige Stats - Urskottct wänligcn meddelas flulle. Är och dag, som förr skrifwit stär. Efter Befallning ^1. kkeisinAius. Herr Den 19 September. 64g Herr Gref w en och Landk-Marsk alken föreställde, att det ämne som bägge vctza Stats - och Banco - Utskottens ProtocollsUtdrag innefattade, säsom warande grunden till Riksens Ständers sivar pä en Konungens Nädiga Proposition, wore af Mycken angelägnhet att s,.art fä afgjordt, emedan Löncnias utbetalning pä sin rätta tid till Statens Embets - och Tjenstemän deraf berodde. Herr Greswen och Landtmarskalken gjorde derfbre proposition till bifall pä begge Utskottens utlätandcn i hela deras widd, hwilken beswaradeS med ett allmänt Föredrogs ä nyo Allmänna Bcswärs och Cconomie - Utskottets ben 6 September uplästa och pä bordet lagda Betänkande, angäendc den allmänna Skogshushällningen Jagt - Ordningen och Jägeri - Staten. Under upläsningen af detta Betänkande an märkte Herr kebr: att i anseende till män ga olika ämnen hwilka detta Betänkande innchöllo, detsamma punctewis mätte sä discutcras, dä proposition sedan serskilt pä hwar punct kunde göras. Herr "ptmm ansäg detta sä mycket nödigare, som det kunde hända att somlige puncker bifölles och somlige bchöfde med anmärkningar äterremitcras till Utskottet.
Jag tror således att en person, som för dylika ändamål blifver använd, möjligen skall blifva oanvändbar, då fråga är att utveckla en ny race med sådana egenskaper, som kunna vara af verklig fördel för landet, och då man alltid bör akta sig för öfverdrifter, när man åsyftsr något verkligt nyttigt och godt, anser jag att man äfven i detta fall bör följa denna regel. Jag har för öfrigt i min motion nämnt, att den tanken icke är ny, att genom egna racer vinna någonting konstant i denna väg. Jag känner ett holländeri; der man redan praktiskt påbörjat denna sak, nemi. Hadorps säteri, och det är ytterligare för mig en anledn. till glädje, att man sökt vinna tid derigenom, att man praktiskt går tillväga för att komma till det önskade resultatet. Jag skulle önska, att jag på samma gång hade tillfälle att här få omnämna hundratals dylika försök, och att jag vore tjugu år efter min tid i st. f. att jag nu möjligen är den förste, som i vidsträcktare skala sökt verka för ifrågavar:de ändamål. En ännu innerligare glädje vore det likväl för mig att vinna en än högre erfarenhet i denna icke blott för landtbruksskötseln utan äfven för hela Svenska nationen vigtiga angelägenhet. Ty det finnes ingenting, som så ingår i den jordbrukande delen af denna nations husliga förhållanden, som just dessa husdjur; det finnes icke någon backstugusittare elier någon fattig i de mest aflägsna delar af landet, som icke eger en ko. Den bästa dryck, som den stackars dagakarlen eger, när han kommer hem från sitt arbete är kons mjölk, och barnen vänja sig vid den tanken att näst föräldrars möda är det kreaturen, som gifva dem deras föda. Om man vill gå till roten med dylika saker, måste man äfven söka intränga i nationens innersta förhållanden, och man skall då finna fakta, hvilka leda till de mest behjertansvärda resultater. Betraktar man nu denna fråga icke endast ur synpunkten af våra ladugårdar, utan ur en nationel-synpunkt, så är den bland de vigtigaste och mest ingripande man kan tänka sig. Säg åt en Svensk att det Svenska stålet icke duger, och han skall med trygghet svara: detta stål är det bästa i verlden.
Kammarrätten bort kunna anförtros åt en mindre talrik personal, och att vid regleringen icke tagits i betraktande de icke obetydliga extra inkomster, som vid detta embetsverk genom anmärkntsproc. m. m. ägt rum, och anser dessa åsigter vinna styrka af Biskop Faxes meddelade uppgift å anmärkn:smedlens betydliga tillväxt och derefter lämpad förhöjning i den Kammarrättens tjensteniannapersonal tillfallande observationsproc. Jag tycker mig således icke behöfva vidare upptaga, hvad som ligger solklart för hvar och en, att, då personalen icke blifvit ökad, men göromålen mer än fördubblade, Utsk. sjelf måste anses medgifva behofvet af den fordrade tillökningen, sorn jag hoppas, att R. o. Ad. genom bifall till K. M:s propos. i denna del äfven skall bevilja. Frih. Raab, Adam Christ: Min afsigt är ej att våga en undersökning, huruvida de i denna titel äskade anslagen aro mer eller mindre af behofvet påkallade, — jag lemnar åt män med djupare insigter, än jag äger, att härom vexla sina omdömen; men det ringa understöd, som Utsk:s betänk. rönt, och det knappt af någon enda bestridda bifall, hvarmed ökade anslag på f. m. blifvit beviljade, synas mig illa stå tillsammans med den från båda sidors talare för få dagar sedan yttrade opinion: ”att folket ej mägtar bära ökade skattebördor,” likasom med det motstånd, statsskuldssystemet rönt. Denna medgörlighet synes icke annorlunda kunna förklaras, än att man å ena sidan ej måtte sätta tro dertill, att folkets belägenhet påkallar sparsamhet, och att man å den andra tänker: ”R. o. Ad. må gerna bevilja, hvad de andra 3 RiksSt. afslå.” Jag kan ej biträda någondera af dessa meningar. Mig synes R. o. Ad:s värdighet fordra att nogsamt pröfva, hvad den går att besluta; och denna pröfning beslår i främsta rummet uti en undersökning om de skattdragandes sinnesstämning och förmåga att bära skattebördorna. Det är onekligen representantens pligt att uti detta vigtiga ämne uttala sin öfvertygelse.