Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppriktigt sagdt, förstår jag ej denna den ädle Grefvens argumentation. Är då bans mening, att han icke skulle motsätta sig återremiss, i fall vi bade längre tid af riksdagen quar? Motiverna för en sådan Hr Gris efterlåtenhet kunna då icke vara några andra, än att han finner giltighet i de skäl, på grund hvaraf återremissen yikas. Men saken är för vigtig, för att icke deruti handla utan någon consideration. Den är en bland de vigtigaste i princip, sorn kunna komma un-* 22 II. 25 i9i Den 18 Maj. der vår öfverläggning. Frågan gäller nemi., huruvida Svenska folket skall åt Konungamagten öfverlemna sin Jagstiftnings-andel i en eller annan del. Det förvånar mig, att man åt detta håll velat concentrera en kraft, sorn, om man känt behof af någon starkare yttring, väl kunnat ägt andra och mera värdiga föremål derför. Detta försök att tillskansa Konungamagten uteslutande lagstiftningsrätt i en fråga, sådan som denna, är utan tvifvel cn usurpation på Svenska folkets rätt. Jag är visserligen icke bland dem, som önska R. St. något envälde i lagstiftningsväg, ty jag erkänner, att de, der ett sådant välde af dem varit utöfvadt, visat sig ännu sämre sköta sin magt. Det är också icke R. St., för livilkas rätt jag vill föra ordet; men det är för Svenska folkets rättigheter jag vill strida. Vi böra nemi. komma ihåg, alt vi äro skyldiga detta folk att bevara gränsen mellan dess rättigheter och Konungamagtens. Om de Herrar och män, som inom Konungens Rådkammare tillstyrkt detta steg, i stallet hade velat rikta sina kraftansträngningar åt annat håll och i annan syftning, så hade måhända välsignelser varit framkallade, der jag nu måste beklaga, att en helt annan påföljd är den tydliga och rättvisa. Väl kan jag linna en ledtråd till det tagna steget genom det hos Ständerna ådagalagda försök att kränka Konungens prerogativ»*, i det man velat såra den grannlagenhet, som Konungamagten äger rätt att fordra.
Grefve Spens, Jacob Melcher', De anmärkningar vid Utskottens förra Betänkande och Förslag i detta ämne, hvilka jag den 2 i den-: na månad hade äran här framställa, hafva UtJ skotten ansett vara af sådan beskaffenhet, att de till Serskildt besvarande icke behöfde upptagas. Afsigten med dem var också icke att på dem erhålla något svar; Anmärkningar; som i Stånden göras vid Utskottens Betänkan, den, äro inga prisfrågor, som framställas till besvarande och upplösning af Utskotten, och äfven, om de skulle så anses, kunde väl ingen vara af mindre invecklad natur än dem jag framställt. Rätta ändamålet med anmärkningar är d»remot, att fästa Utskottens upp-f 338 Den 11 Julii. märks3mhet på de omständigheter, och delar af ämnet, som man anser förbigångne eller o* rätt fattade. På sådant sätt var ändamålet med snina nu ifrågavarande anmärkningar icke att tå dem nu helt enkelt besvarade, utan att fästa uppmärksamheten på nödvändigheten att förekomma , det icke etter Riksdagens slut svar uppå framställningar, i det närmaste lika med mina kunna blifva äskade å den ort och på det sätt, att ett svar icke kan eller får vägras, och att ett sådant svar, i laga ordning meddelt, ofelbart kommer att förrycka hela den af Riksens Ständer fastställde planen, och tillintetgöra verkställigheten af det mästa, som Riksens Ständer rörande detta ämne beslutat, Jag 'tor min del hade trodt, att de få återstående dagarne af denna långvariga Riksdag icke på bättre sätt kunde användas, än att söka bereda säker verkställighet af de åtgärder, hvilkas vidtagande utgjort hufvudföremålet för vårt sam. mankallande och det hufvudsakligaste, hvarom vi nu snart 8 månader öfverlagt och beslutat.
Fastän jag har mig väl bekant, att ganska många, äfven domare, hysa den åsigten, att den, som genom stöld mistat någon sin tillhörighet, bör äga rätt att densamma, hvar den finnes, genom kronobetjeningens biträde återfå, eller alt sådant gods åt - 444 minstone bör tagas under allmänt förvar, till dess tvisten om bättre rätt dertill blifvit af domstol pröfvad; samt att skadan billigast må drabba den, som köpt det stulna utan att sig bättre förese; och äfven med antagande af den mening, att, exsekutif myndighet icke får ingå i bedömandet af tvistefrågor, har jag likväl trott mig kunna låta bero vid Kongl. Hofrättens Utslag och följaktligen uti detsamma icke sökt ändring. Det är nemligen i förevarande fall upplyst och ostridigt, att Fnusk icke allenast på god tro, utan äfven af en fullt trovärdig pers >n och hemmansegare i tre vittnens närvaro samt till ett pris, som kunde anses någoi lunda motsvara verkliga värdet, köpt det ifrågakomnä uret; och det förefaller mig såsom det vid handel med lös egendom i allmänhet skulle vara rätt och nödvändigt, att köparen får behålla hvad han ärligen förvärfvat, äfven om det varit stulet, derest icke den bestulne vill sitt gods återlösa, äfvensom att skadan och förlusten, som det olodiga tillgreppet förorsakar den bestulne, rättvisligare drabba denne, emot hvilken tjuften riktat sin förnärmelse, än om en för stölden eller delaktighet deri helt och hållet fremmande person skall vidkännas samma skada och förlust, hvartill den bestulne ofta nog genom oaktsamhel om sin egendom varit vållande; och hvad behörigheten att pröfva frågan om äganderätten angår; anser jag, såsom redan är antydt, denna visserligen tillhöra domstol; men mig synes ock, att målsägandens talan i denna del icke är afskuren derigenom, att den verkställande myndigheten tillsvidare återlemna!' det stulna åt den innehafvare på god tro, från hvilken godset blifvit tillvarataget, samt såmedelst allenast återförsätter saken i samma skick, hvaruti den var, innan någon åtgärd från verkställande maktens sida dermed var vidtagen.
Allt hwad i någor matto angar ägande rätten eller twist derom saint annat dylikt, hwarsöre tredje mans rätt för nu eller framtiden kan sättas i sraga, sär icke widröras eller komma under granskning, hwilket om brottmål, eg».nteligen sa kallade, äfwen är gällande. 2. §. Bill grund för denna Hushallsstadga äligger Hushållnings-Nämnden att samrada och öfwerlägga: Om städsel, lego och Fardag. Om afrad och asradsdag ä Landet. Huru a Tomt stall byggas. Huru wägar och diken i By läggas stola, med tuera. Om laga wärn, täppning och hägnad. Huru aker och äng stola häfdas och ökas, gärdesgardar stängas och diken gräfwas. Huru Humlegård stall läggas och uppchallas. Anm.: hörer till stogsägande orter. Om awerkan i aker och äng. Huru stada stall gäldas, som Fa gör i annars ägor, sa ock huru Fä intagas ma. n7r Den 6 Julik. Huru Bys ostifte ägor i skog och mark mage nytijas eller intagas; sa ock om äwerkan ä ostist, eller annars mans skog och mark. Om mulbete/ jordawärd och walloäng. Huru Swin mage i Ollonskog skäppas. Anm-: hörer till de Landsorter, som hafwa Bokskogar. Huru bötas stall nar bärande träd olofligen hugges, och huru andre igen planteras stola. Om swedjande. Om stogs,eld. Om allmänningar. Huru Bys Fistewatten nyttjas ma. Om Qwarnar. Om Bi. Anm.: der sädane finnas. Om den, som särar eller dödar annars Fä eller Hund; och vm någon köper eller säljer sjukt Fa; sä ock om Fa eller Hund stadar annars Fä. Huru skadedjur mage sällas, samt Luderplats ser och Warq-gärdar hällas böra. Om wäd«eld i By. Om wagar och broar, huru de göras och byg, gaS stola. Huru allmänna hus stola byggas. Huru husesyn stall hällas.
Allmänna Magasins-Ärenderne. Desse utgöra en del af Kongl. Stats-Contorets förvaltnings-åtgärder och bestå af följande underafdelningar, nemligen: lro. Redogörelsen för Stats-Verkets spanmål in natura; 2:o. f. d. Allmänna Magasins-Fonden ; 3:o. Redogörelsen för undsättnings-anstalterne efter 1826 års missväxt; samt 4:o. Spanmäls Creditiv-Fonden. Rörande hvilka ämnen Revisorerne nu få i ofvan uppgifne ordning utlåtande meddela. Iläkenskaperne öfver Stats-Verkets spanmål in natura hafva för år 1834 granskats i Kongl. Kammar-Rätten, utan anmärkning, men för 1835 ännu ej undergått revision, af orsak att detta års HufvudBok först den 20 nästiidne September blifvit i sådant ändamål dit aflemnad. Inkomster och Utgifter redovisas sålunda: O Debet. B al ance från föregående året: Uppbörd: Influtne Krono-Räntor från länen 139,212:33.11. 48,883: 3.10. Extra Upphörd, genom försäljnings-vinst å Spanmål m. m 9,280:17. 5. 3,510: 21. (i. Lefvereringar från Kongl. Ränte-Kamma ren och Landt-Ränterierne 151,842:10. — 103,960:31. 8. — Balance till påföljande året: 7. — 30 — Credit. B al ance från föregående året: Utgift: Lefvereringar till Kongl. Ränte-Kammaren och Landt-Ränterierne 10,278:26. - 54,501:47. 3. Öfverlåtelse till Krigs-Collegium och Magasins-Fonden, Fastigheter 2,000: 279: 8. 2. Balance till påföljande året:
Delta mom. lyder sålunda: ”Kassa-kreditiv beviljas jemväl vid hvartdera Diskontverket till högst 20 proc. öfver beloppet af de till dylika kreditiv anvisade 2 milhr R:dr b:ko.” Frih:n har nemi. befarat, att dermed skulle kunna förstås, att mer än 2 -milhr R:dr kunde anslås till kassa-kreditiv. Utsk. har likväl lili föreg:de mom. litt. b. sagt, att af den ifrågavar:de fonden tillhandahålles till kassakreditiv 2 milhr R:dr, ”med åliggande för vederbönde Direkhr, ”att till kassa-kreditiv derutöfver anvisa den del af fonden, som icke ”erfordras till diskontering och utlåning, dock under förbehåll, att sådan anvisning återtages, derest ansökningar om diskontering dertill föranleda.” Jag tror att allt missförstånd kunde nndanrödjas, om i mom. c., ordet ”jemväl” uteslutes, och detta mom. upflyttas näst efter första afdelmn af mom. b., samt sednare delen af mom. b. gjordes till ett serskildt mom. Litt. d. omfattande således den punkt, som nu börjar med: ”med åliggande för vederbör:dc Direkhr etc.”, då slutligen mom. b. får förändrad liti:a e. Såfunda tror jag, att allt missförstånd kunde förekommas. Frih. Raab, Adam Christian: Då Frih. Palmstjerna yttrat sig, att om Frilen vore ensam om, att missförstå detta stadgande, så ville han afstå ifrån allt yrkande, så ansåg jag mig skyldig förklara, att äfven jag tror föreskriften i den ifrågavar:de punkten vara tvetydig, och anser verkligen af behofvet påkalladt, att få en förändring deruti. Om denna förändring sker, på sätt Frih. Tersmeden föreslagit, nemi. att hvad som står tinder litt. c. upflyttas, och alt derefter ett nytt litt.-a bildas, omfattande den punkt, som står slraxt ofvanför, vid slutet af mom. b., så tror jag, att all tvetydighet derigenom undanrödjes.
Maj:ts denna dag ankomna Nådiga Proposition al den 2 dennes, om Rotehållarnes vid Forssa, Delsbo och Jerfsö Compagnie!- af Helsinge Regemente befriande från åtagandet att förse underoflicerarne vid nämnde compagnie!’ med hus och ved samt mulbete för deras kreatur; Kongl. Maj:ts denna dag ankomna Nådiga Proposition af den 2 dennes, angående afsöndring från för detta Öfverste-Bostället vid Dal-regementet Näs kungsgård af 2:ne dithörande ålfisken; Kongl. Maj:ls denna dag ankomna Nådiga Proposition af den 5 dennes, angående den så kallade ollongäldens upphörande; Kongl. Maj:ts denna dag ankomna Nådiga Proposition af den 5 dennes, om upphörande af den så kallade Sölfeller husmans-skatten i Bohus Län; Kongl. Maj:ts denna dag ankomna Nådiga Proposition al den 6 dennes, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i miss ve x lår; Kongl. Majrts denna dag ankomna Nådiga Skrifvelse den G dennes, i fråga om delaktighet i civil-statens pensionsinrättning för Borgmästare i Rikets Städer, utom Stockholm, äfvensom för Commissions-Laudtmätare; Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-0iskotten : Kongl. Maj:ts denna dag ankomna Nådiga Proposition at den 2 dennes, i anledning af väckt fråga om förändring i sältet för ersättning al hästar och persedlar, sorn vid rusthålls-regementena under krig gå förlorade; Bevillnings-Utshotlet: Kongl. Maj:ts denna dag ankomna Nådiga Skrifvelse af den ti dennes, angående Tulltaxan; Banco-Utskottet: Kongl. Majrts denna dag ankomna Nådiga Skril veise at den ti dennes, i håga om förhöjning af det i Rikets Sländers Bank lör Jern-Contoret beviljade Creditiv.
Hr Dalmans förslag, om det skulle vinna både detta och de öfriga Ståndens bifall, ur således icke lätt verkställbar!, åtminstone icke vid denna riksdag. Det har likväl kommit mig på en lanke, som jag anser mig böra tillkännagifva, nemi. att ändamålet lämpligast och bäst skulle vinnas, om R. o. Ad. under innevar. riksdag holle särskilde snällskrifvare, som upp - ao6 Den 14 Mars. toge det hufvudsakliga af discussionerna och förhandlingarna på Riddarhuset uti ett sammandrag, lill det inskränkta omfång, att det kunde inrymmas i tidningarna. Ett sådant sammandrag för hvarje plenum skulle, sedan talarne liaft tillfälle att genomse och corrigera detsamma, tillhandahållas redactionerna af Aftonbladet och Dagl. Allehanda, under villkor, å deras sida, att i sina tidningar intaga det, utan förändring eller tillägg, men beledsagadt, der de så för godt funne, med anmärkningar uti noter. Frih. Cederström, Anders: Då så val Ilr Dalmans som Frih. Raabs förslag innefatta nya motioner, anhåller jag, att desamma må få hvila på bordet. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., förenade sig med Frih. Cederström. Gr. Frölich: Om Hr Dalman och Frih. Raab sjelfve så tillåta och vilja anse sina förslag såsom nya motioner; så förenar jag mig uti den anhållan, att de må hvila på bordet, äfvensom jag i sådant fall återtager min motion, på det Ridd.Utsk. icke må dermed onödigtvis sysselsättas. Jag anhåller derföre, att Hr Frih. o. Landtm, behagade inhemta Hr Dalmans och Frih. Raabs yttrande, huruvida de tillåta, att deras anföranden, i form af motioner, läggas på bordet. I enlighet med hvad jag vid andra tillfällen tillkännagifvit, anser jag det obehörigt, att man upptager personers yttranden och lagger dem på bordet, utan deras tillstånd, som afgifvit sådana yttranden. Jag önskar dock, att Hr Dalman ville tillåta, att hans anförande må anses såsom motion; emedan jag finnér hans förslag både lämpligare och lättare att verkställa än mitt. Frih. Raab:
Revisorerne hafva derjemte, ibland annat, tillkännagifvit:. 1:0 ”Att, sedan Rikets Ständer, som, i afseende på KrigsFondens ”nog länge utestående fordringar i Norrige, trott verksamma åtgärder ”böra vidtagas till befordrande af deras indrifvande, i underdånig skrifvelse den i Mars i83o bos Kongl. Maj:t anhållit, att hvad ä samma ”fonds fordringar funnes oguldet, måtte, så skyndsamt sig göra lät, till ”slutelig liqvid befordras, samt att emedlertid, och intilldess betalning ”eller afskrifning af desse fordringar komme att äga rum, de återstående beloppen måtte i Riks-Hufvud-Boken, under BalanceTitel, upptagas; så har Kongl. Maj:t den 7 April i83o uppdragit åt StatsRådet ”Holst den befattning, som framlidne Riks-Ståthållaren m» m. Grefve ”von Platen i lifstiden, i förenämnde hänseende, baft sig i Nåder anförtrodd, hvarvid StatsRådet skulle äga att, med fullständig utredning ”öfver berörde Fordringars ännu återstående belopp, samt tiden inom ”hvilken de kunna påräknas vara indrifne, till Kongl. Majit, med det ”första, i underdånighet inkomma.”
Anslaget för åren 1864 1866 till segelleds öppnande från Hattefura vid Wenern förbi Köpmannabro till sjön Stora Lee samt anläggning al jernväg vid Hofveruds bruk — 100,000: — Dito dito till utsträckning af Kinda båtled medelst kanalisering af Stångån från Stora Rengen till Linköpings hamn — 235,000: — Dito för verkställande af rensningar i Lule eif samt anläggande af kanaler förbi Hedens och Ede forssar — 852,000: — Dito för anläggning af båtled jemte slussar melbin sjöarne Kläggen, Flaten och Kilen i Fryksdals härad af Wermlands län — 58,000: — Utaf 1864 års anslag, 100,000 R:dr, för understödjande af sådane myrutdikningar och vattenaftappningar inom Norrbottens. Westerbottens, Wester-Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län samt Elfdals, Fryksdals och Jösse härader af Wermlands län, som afse att förminska frostlän digheten, : — 86,634: » anslaget, 60,000 R:dr, för vågomläggning mellan staden Borås och Sundholma gästgifvaregård i Elfsborgs län 5,000: — 5,000: — » dito, 159,384 R:dr 18 öre, för betäckande af kostnaden för Sveriges deltagande i den för landtbruksalster och redskap år 1863 anordnade internationella utställning i Hamburg — 18,333: 33. - Sjunde hufvudtiteln: 1864 års anslag för bestridande af kolonien S:t Barthe lemys förvaltningskostnader - 18,000: Anslaget för utförande af arbeten å och invid Wadstena slott — 22,000: — Utaf anslaget, 182,560 R:dr 53 öre, för godtgörande af åtskilliga utaf Stats-kontoret förskottsvis bestridda utgifter — - — 13: 94. 1864 års anslag för vårdande och förökande af Kamreraren C. Sandbergs samlingar — 500:
Det är nemi. kändt, att Carl XII ville indela alla högre enheter i 12 delar, så att hvad vi kalla 100 skulle benämnas med särskildt namn och delas i 12 delar, hvarigenom alltid 12 lägre enheter skulle komma alt innehållas i den närmast högre enheten ; men vi veta ock alla att, ehuru konseqvent sådant än var, det ej lyckades tillvägabringa, ulan att, på sätt jag nyss haft äran nämna, de Germaniska stammarna haft och fortfarit alt hafva både decimaloch duodeciraal-systemerna, det sednare för 44 Den 4 Mars e. m. verkligen förekommande varor, och det förra för den abstrakla räkningen. Hvad Frih. Cederström yltrat om olämpligheten af det exempel på hvilket jag hänvisat, nemi., att i Ryssland decimal-systemet, i afseende på mynt, har varit redan länge infördt, samt äfven i Finland för några år sedan antaget, så hafva Frihtns anmärkmr i delta afseende blifvit utförligt besvarade och vederlagde af en ledamot, som bättre än jag känner förhållandet, och som sjelf haft tillfälle alt under årliga resor samtala med Finlands allmoge i detta ämne; men som jag hindrades höra Hr Aminoffs yttrande fullkomligt, så fattade jag ej huruvida deruti ingick någon upplysning om de medel, som man förespeglat i det nämnda landet, skulle kunnat påräknas för att förmå allmogen antaga det nya systemet. Jag anser mig då böra nämna, att jag finner denna Friluns anspegling snarare häntyda på det vanliga förhållandet alt, då en sak ej låter sig på giltiga skäl lätt försvara, man då gerna tager sin tillflykt lill sådane, som i sjelfva saken äga intet alt betyda. Då jag sisla gången hade ordet, nämnde jag, att inora BankoUtsk. en af BondeSt:s representanter skulle hafva undanbedt sig det mälsmannaskap, man åtoge sig öfver allmogen, ithy att man yltrat sig för dess bästa bestrida det nya systemet. Frilen har deremot genmält, att detta ingenting bevisade, emedan 4 af BondeShs representanter reserverat sig emot betänk.
Isgens föreskrift om landsvägar r läggande der de törj vas, samt att de ägor dertill tagas som färed’gg a, utan att det någon vägra ma\ och att den sorn mijler i mark njute derföre fyllnad: alltsammans irnefattadt i 25 Csp. 1 §. ByggningaBalken, måtte förklaras gällande äfven om de vägar, som utan att vara landsvägar, äro eller kunna blifva nö* dige för varutransporter eller forningar och fragtningar. Att platser för vahru-upplag och för varutransporter, magaziner, hamnar, lastageplatser m. m. fritt åtkommas medelst nödige och gagnande vägar; alt segelleder, båtleder, flottleder, sammanbindas medelst vägar öfver de dem afbrytande eller angränsande land; och slutejigen att de i dessa ändamål nödige och gagnelige vägar, anläggas på sätt som närmast uppfyller ändamålet d. ä. mångfald aftrafique, säkerhet, närhet och brqvämlighet; att detta allt bör vinna ett behörigt afseende i de stadgande. iä, som varda vidtagne rörande detta riksgagneliga, angelägaa föremål, är onekeligt för hvarje om ändamålet öfvertygad. De förekommande serskilda händelsernas allmänna eller mera enskilda beskaffenhet, båda ofta af stor vigt, bör bestämma hvilken skall lemna ersättning. Och ersättningsgrunderna böra stadgas i hänseende till den genom väganläggning upptagne markens jordvärde, snär den ej är bebygd; och i händelse af å - Den 24 Februarii, 711 byggnad äfven afseende derå och på flyttnings^ kostnad, komma i betragtaude.
Departements-chefen beviljade decharge å frågan icke finge anses verka annorlunda, än genom att å det eller de Statsråd, hvilka tillstyrkt den beviljade dechargen samt det Statsråd, som kontrasignerat nämnda regeringsåtgärd, öfverflytta ansvarigheten, i händelse af anmärkning mot räkenskapen, Revisorerne lika litet uti ifrågavarande fall, som andra, angående statsmedels användande, egde undandraga sig den dem åliggande granskningsskyldighet, — samt redogörelsen sedermera tillrättakommit och blifvit till 1863 års Revisorer öfverlemnad, ansågo desse sig oförhindrade att granskningen af berörda räkenskap omsider företaga. Dervid hade, enligt hvad Revisorerne omförmäla, hvarken i afseende å användandet af berörde medel eller vid siffergranskningen något egentligt anmärkningsvärdt förekommit, men sjelfva dispositionsåtgärden hade icke kunnat undgå att ådraga sig Revisorernes uppmärksamhet. Det syntes nemligen Revisorerne som borde allmänna medel blott undantagsvis och så att säga i yttersta nödfall disponeras å vederbörande Departements-chef till redovisning, och Revisorerne hade i förevarande fall icke funnit några sådana omständigheter vara för handen, att detta ovanliga och med vårt statsskick föga förenliga redovisningssätt behöft anlitas. Redan af den redogörelse för frågans föregående behandling, Revisorerne hafva meddelat, ansågo Revisorerne tydligt framgå, att detta redovisningssätt lätteligen kunde medförameningsstridigheteroch måhända förvecklingar emellan Statsmagterne, och endast denna omständighet innefattade, enligt Revisorernes tanke, 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. en giltig anledning för inskränkande af berörda redovisningssätt till de få fall, då det icke kunde undvaras, såsom när medel anvisas »till ett af Kongl. Maj:t kändt behof».
Enär nu de år 1829 bestämda betalnings-vilkor för det staden då beviljade ytterligare lån å 85,000 R:dr, just med afseende å de hår staden förekommande ömmande omständigheter, blefvo af Rikets sistförsamlade Ständer i väsendtlig mon lindrade, medelst ej allenast förlängning af anståndet med återbetalningarnes verkställande, utan ock nedsättning i de årliga afbetalningarnes föreskrifna belopp, finner Utskottet, som anser Rikets Ständers reilan meddelade föreskrifter och fattade beslut i allmänhet böra noggrannt iagttagas, högst betänkligt att tillstyrka någon ny jemkning i den, såsom vilkor för ifrågavarande lån, stadgade åter-betalnings-skyldighet. I anledning af det nu framställda förslaget, att de till Riksgälds-Contoiret, för derifrån erhållna byggnads-lån, utaf Borås stads invånare inbetalda medel måtte få anses och beräknas såsom verkställda capital-afbetaluingar, anser Utskottet sig böra fä - 22 Stals-Ulskottcls Utlåtandej IV.o 3tl, sta Rikets Ständers uppmärksamhet på olämpligheten af en sådan eftergift af den för lånen förskrifna och redan erlagda ränta, helst vid det uppgifna förhållandet, som af de i Rikfgälds-Contoiret upprättade låne-förteckningar vitsordas, att en ganska stor del af de för dessa lån intecknade egendomar, genom försäljning, öfvergått från de ursprungliga lånlagarne tili andra personer, vid hvilken försäljning de då återstående låne-beloppen naturligtvis blifvit tagna i beräkning, utan afdrag för derå inbetalda räntor. Vidkommande härefter den ifrågasatta fullkomliga befrielsen för nuvarande låne-innehafvare från räntas vidare erläggande, så kan Utskottet icke annat än finna en dylik räntefrihets medgifvande för framtiden både origtigt och föga ändamålsenligt samt äfven obilligt, serdeles i afseende på de låntagare, som för berörde räntas utgörande möjligtvis varit nödsakade afträda sina egendomar och dessutom såsom praejudicat högst äfventyrligt för det allmänna, i anseende till de mångfalldiga anspråk, som deraf otvifvelagtigt skulle framkallas.