Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Befunnes felet hos Regeringen f skulls den eller de Embetsman, som contrasignerat dess befallningar, personligen derföre an * svara, och till en början genast entledigas. Befunnes felet hos någon af Representations delar, skulle deu för den gången helt och hållit fornyas, och i händelse den Lagstiftande Magten deri deltagit, och de <jo, som hafva årfteligt såte och stamma derstädes, icke till Protocollet emot ett sådant steg reserverat sig, skulle de vara för alltid sitt såte och stamma forlustige, och Nämnden aga att invälja 50 andra, som med lika rått "Liefve dår röstägande. Den Ledamot af någon Corps, som vackt en emot Constitution tydeligen lagstridig fråga, skulle dessutom derföre personligen ansvara. För att försäkra möjligheten af den föreslagna Jury’ns tillkallande, skulle omsörgen deraf tillhöra Justitiae Ombudsmannen, men an * målan derom göras i Högsta Domstolen, som skulle aga att emot en sådan kallelse göra föreställningar, och som skulle dertill kunna vägra sitt bifall. Endast i det fall, då antingen båda delarne af Nationens Representanter gemensamt, eller Regeringen för sin del, begärde Nämndens sammankallande, skulle det, efter gjorde föreställningar af Högsta Domstolen, om han dertill funne anledning, likväl icke vara densamma tillåtit, atf vägra sitt bifall till Nämndens sammankallande. Men ifrån den dag denna vore kallad, och till dess den kommit tillsammans, skulle Justitise Om * budsmannen i allt hVad som angeck dess våljan„ de och kallelse, ovillkorligen åtlydas. Då Nämnden kommit tillsammans, skulle Justitise Ombudsman tillika med en af Högsta Domstolens Leda» moter för densamma göra sin berättelse öfver orsaken till dess kallelse; men sedan skulle Justitise Ombudsmannen icke vidare deltaga i öfverlåggningarne, utan vara skyldig att på 30 mils afstånd skilja sig derifrån. Denna Nämnd, som innom 14 dagar bör kunna vara samlad, skulle bestå utaf vissa, i Landsorterne utsedde Ledamöter, som i följe af förut till annat ändamål gjort Val, blifvit dertill bestämde.
Det antal prisbelöningar, som Svenska Academien årligen äger utbetala, förutsätter en tillgång af minst 5o ducater, oberäknadt den stora guldmedalj, academien kan tilldela utmärkta litteratörer utom tättingen, och hvaraf, under de sednare åren, vanligen en belöning för hvarje år ägt rum. Omkostnaden för minnespenningen, som årligen preglas öfver någon utmärkt Svensk man och på academiens högtidsdag utdelas, uppgår till omkring 4°° r:^r b:co. Till understöd för unga litteratörer Iemnar academien årligen 5oo r:dr. För amanuenstjensten, hvartill vanligen utses någon yngre litteratör, är bestämdt ett särskildt arfvode af 200 r:dr, och för ombudsmanna-befattningen , hvilken stundom varit bestridd af någon embetsman utom academien, måste ett lika arfvode påräknas. Secreterare-lönen, ursprungligen bestämd att utgå med 3oo r:dr specie, är nu nedsatt till enahanda numerär i bancosedlar. Utgifterna högtidsdagen uppgå lill 200 r:dr, och en lika summa erfordras för hvarje offentlig sammankomst, som är föreskrifven vid en ny ledamots intagande. Academiens handlingar kunna numera ej utan uppoffring - Den i3 Maj e. m. 601 offring utgifvas, hvilket äfven är förhållandet med K. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-academiens samtK. Vettenskaps-academiens handlingar. — Hyran för det till academien donerade bibliothek, jemte ram för bibliothekarien, uppgår till 55o r:dr årligen, oberäknad! hvad till ved , ljus och uppassning kan erfordras. Boksamlingen , Öppnad till allmänhetens begagnande, är till sin grundläggning en af de yppersta i Svensk historia och litteratur, och exempel kan anföras, att en källa till rådfrågande vid utarbetningen af ett synnerligen berömdt och populärt historiskt verk i våra dagar, ensamt kunnat erhållas från nämnda boksamling. Den förtjenar underhållas och completteras, hvilket beror af anslag.
Maj:t ej heller lemnat Kyrkohemmaens åboer åt deras öde, och i sin omsorg för dem gått vida längre, än någon af Kongl. Maj:ts företrädare, och så långt sorn med eganderättens bestånd vore förenligt, enär Kongl. Maj:t, icke allenast år 1820 tillagt desse åboer och deras barn en företrädesrätt vid hemmanens bortarrenderande, sorn de sedan år 1775 icke åtnjutit, befunnen så förmonlig, att Rikets Ständer vid i8a3 års Riksdag anhållit om dess utsträckande till Kyrkohemmanen i Skåne, utan ock, på det denna rätt måtte med fördel kunna begagnas, i Nåder förklarat, att för anbuden skulle, efter hushållningssällskapets hörande , af vederbörande bestämmas en sådan gräns, att åboerne kunde å hemmanen ega sin skäliga bergning, hvarutöfver alla anspråk icke annat lunde än vara i strid med eganderätten. Vid öfvervägande af hvilket allt, Stalssamt Allm. Ees v.- och Oeconomie-VIshotlens Betänkande N:o 22. i5 och sorn undersökning vid domstol om eganderätt, utan stämning och ordentlig rättegång, icke vore med lag förenlig, samt det ej heller öfverensstämde, hvarken med omsorg för annans rätt, att, utan pröfning af hvarje serskildt fall, föreskrifva anställande af rättegång, blott derföre, att tredje man så äskade, eller med grundlagens anda, att så långt Ht vidga domarens myndighet, att, vid yppad tvist, Konungens i administrativ väg vidtagne beslut icke skulle vara för honom hinderlige, Kongl. Maj:t alltså fann Sig icke kunna lemna Dess Nådiga bifall till Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga framställning, hvilken äfven blifvit af Preste-Ståndet bestridd.
Hr Lagerhjelm, Pehr: Efter min förmening, har Const.- Utsk. icke förfarit i enlighet med grundlagens anda, då det medgifvit, alt reservationer rör:de hela förslaget till ändring af rikets grundlagar fått åtfölja det af Utsk. afgifna betänk:t. Det hörei* till grundlagens anda att hvarje förslag till dennas förändring skall af Const.Utsk. vara bifallet, och hemställdt till Ståndens pröfning. Alt det icke är bifallet, ser man deraf att det framslälles under formen af reservation. Visseriigen är det också en besynnerlighet att, som det äfven erkännes, detta förslag har fullkomlig likhet med ett annat förslag, som fallit vid denna riksdag, visst är det besynnerligt, säger jag att ett sådant åter kommer att utgöra föremål för Ständernes pröfning vid samma riksdag, hvilket äfven synes vara mot grundlagen stridande; men jag håller ej så hårdt på dessa förhållanden, utan fäster mig mera dervid att den värde motionären sjelf beklagat sig alt vara ensam om sin framställning. Ar det verkligen förhållandet, hvilket jag för min del tror, att han derom är ensam, då vill jag till honom hemställa, huruvida han ej kunde finna skäl vara för handen, att nedlägga den begäran lian gjort, ty då man har vissheten alt vara den ende Den 28 Maj e. m. 317 sora hyser en tanke, hvad skall man väl då vinna? icke annat än tidsutdrägt! Jag hemställer till Frih. Raab, om han icke täcktes låta denna sin begäran om särskild pröfning af det utaf honom framställda förslag, för denna gång helt och hållet förfalla. Frih. Raab: Jag år skyldig besvara Hr Lagerhjelms upmaning framställd i anledn. af en förmodan att jag skulle vara alldeles ensam om den mening jag tagit mig friheten framställa. Sådant kan omöjligen var.a mig med full visshet bekant och emedan det vore något så eget och så märkvärdigt om ett slikt förhållande egde rum, att jag för singularitetens skull vill utröna verkligheten, kan jag af sådan orsak omöjligen afstå från begäran om votering. Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Utom Ofver-Post-Direktörens bifall kan Entreprenören icke öfverlåta sitt kontrakt, delvis eller i helt, på annan person, eller sälja, afträda, bortskänka eller utarrendera något af det för Postbefordringen bestämda inventarium. Preussen. § 23. Vill Entreprenören sälja sin lokal, sä måste han anskaffa en annan dylik, för postbefordringen tjenlig och i närheten belägen, samt ansvara för poströrelsens punktliga gång derstädes. § 29. Antagande af Postiljoner är Posthållarens (Entreprenörens) ensak. Postiljon skall vara minst 17 år gammal, öfvad i att köra och rida samt af vitsordad god fräjd. § 31. Postiljonen står till Posthållaren i samma förhållande, sorn den enskilda tjenaren till sin husbonde, och kan således af denne afskedas. Men från det ögonblick Postiljonen har ingått i Postverkets tjenst, står han under detta verks och de enskilde Post-tjenstemännens befäl. Under sin tjenstetid åtnjuter han ötatstjenares förmåner, men blir ock, om han i posttjensten förgår sig, straffad af Postmyndigheten, som äfvenledes kan honom afsätta. § 49. De här ofvan uppräknade åkdon skola förfärdigas och inrättas efter de af Högsta Postförvaltningen faststälda ritningar och beskrifningar. De skola städse underhållas i godt och renligt skick. Redan vid kontraktets afslutande bör strängeligen tillses, att det betingade vagn-inventarium, af föreskrifven beskaffenhet, är för hand eller blir anskaffadt. Lika eftertryckligt skall under kontraktstiden efterses, att nödiga befunna renoveringar, kompletteringar m. m. blifva besörjda. Ofver-Post-Direktionerne måste bemöda sig, att gifva Posthållarne anvisning på skickliga Vagnfabrikanter. Hvarje vagn skall noga pröfvas till konstruktion, dimensioner, inre stoppning, beklädnad och lakering, innan han får upptagas i Posthållarens inventarium. Vidare innehåller formuläret till kontrakt med Posthållaren: § 3.
stan tyckes vara öfverflödigt i dessa egentligen blott f ör Näringsidkare bestämda läroanstalter, är denna öfning alldeles utesluten ifrån de lärda Skolorna, deremot studium af mo* dersmålet anbefallt blott såsom ett underordnadt bihang vid det af latinska Grammatican, ja, bemödandet att inga i Svenska språket9 egentliga grammatik oell egen hoter, rent af för* klaradt ändamålslöst (Anvisn. och Råd 2), Deremot förklaras Ltinska språkets studium för hufvudtöremålet vid all Skol-undervi3ning och derföre påb udes att ail vid Skolor och Gym* nasier använd tal-öfning endast skall ske på latin \ derföre skola läroböckerna i vissa vettenskaper vara på latin och derföre skall till och med den nybörjande gossen nödsakas att explicera Grekiska på latin, på det, att som orden lyda, öfningen uti latinska språket icke mätte lida. Det tyckes dock vara påtagligt, att under det man är sysselsatt med studium af Grekiska är man det för Grekiskans skull , icke lör Latinens, Och likså påtagligt är det, att genom denna method lärjungen icke blott skall hämmas i sina framsteg utan äfven förlora ali lust till studium af grekiskan, ett språk hvars litteratur inom sig hyser de erkändt yp* persta mönster för hög skönhet, djupsinnighet och tankestyrka. Och d<#tta motverkande af en närmare bekantskap med den rent frihetssinne öfverallt uppenbarande grekiska litteraturen torde just vara åsyHningen Man kao lätteligen åtminstone förbdas att tro det, då man erindrar sig, att enligt den Napoleonska SkolQrdningen för det Franska Kejsaredöraet var €38 Den 24 Februarii. studium af grekiskan vid de fläste läroverken förbudet
Bränvinskontrollbyrå, redovisning af » 256—257. Se reservationerna å sid. 270. Civilstatens pensionsinråttning » 102. Bilagan litt. T. vid » 102. Dahlby kungsgård och stuteri » 143 — 144. Danviks hospital » 186—188. Depositionsmedel, Ofverståthållare-embe tets » 162. Depot, Flottans, i Göteborg » 91—92. Disciplin-kompaniet » 134. Bilagan litt. U. vid » 135. Drottningholms broars arrendemedels fond » 22—23. Drottningholms och Svartsjö lustslotts räkenskaper » 170 — 171. Drottninghuset » 188—189. Döfstummas och blindas institut » 253—255. Ecklesiastik-verk, Lappmarks, fonden för » 22. Ekonomiska karteverket » 39—40. Ekplantering arne » 33—34. Elektriska telegrafverket » 88-90, 265-266. Elementarläroverken, anslaget till » 16. Elementarläroverkens räkenskaper » 197—248. Elementarskolan i Stockholm » 249—250. Elementarskolorna, tekniska » 155. Bilagan litt, X. vid » 155. Elevskola, Trädgårdsföreningens » 156. Elfstedtska pensionsfonden. Bilagan litt. Embetslokaler i hufvudstaden, utbetalda hyror för » 17—18. Enkeoch pupillkassor, Civilstatens pen sionsinrättnings. Bilagan litt T. vid » 102. Bilagan litt. M. vid » 60. Eskilstuna tekniska elementarskola » 155. Bilagan litt. X. vid » 155. Eslöf—Ystad, bidrag till jernväg mellan » 109. Expensmedels-råkningarne » 164—166. Bilagan litt. Z. vid » 164.
S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets den 29 sisth Juli f. m. på bordet lagda utlåtande N:o 114, i anledning af erhållne återremisser af Ekonomi-utskottets betänkande N:o 91, rörande folkundervisningen i riket, lades de i fråga om utfärdande af ett reglemente för enkel eller fristående gymnastik samt i afseende på herr Hammarhjelms motion, rörande serskild undervisning för flickor, af Utskottet afgifna yttranden lill handlingarne, och blef förevarande utlåtande i öfriga delar af Ridderskapet och Adeln godkändt. S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets den 29 sistlidne Juli f. m. på bordet lagda betänkande N:o 115, i anledning af väckta motioner om nästa riksdags hållande i någon annan stad än Stockholm, fann Ridderskapet och AdelUj med erkännande af vigten af de skäl, som föranledt motionerna, dem likväl icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, enär det, enligt 50 §. Regerings-foimen, är Prot.-utdrag den 3 Augusti 4848. 617 är Konungens ensak att, i samråd med Rikets Ständers fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret, utsätta annan ort för näsla riksdag, ifall omständigheterna då skulle det föranleda, samt en vis och omtänksam styrelse ej lärer underlåta att vidtaga hvarje åtgärd., som finnes nödig för Rikets Ständers frihet och säkerhet. Från Högv. Preste-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-utskottets memorial N:o 13, angående förliöjdt arfvode åt föreståndaren för Tryckeri-afdelningen af Utskottets kansli. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets följande utlåtanden: N:o 288, i anledning af väckta motioner, angående förhöjning i lönerna vid åtskilliga häradsskrifvare-tjenster. Bifölls. N:o 289, i anledning af väckt motion om anvisande af anslag på Stat för en länsman i Loos församling. Bifölls.
Ora liela denna lönborttoges ifrån den i Banken effecti vt tjenstgörande personen, skulle de som ifrån de lägre graderne uppflyttades, ej få meiJa än sin förut innehafvande lön, samt den sista intet; och detta, som möjligen i mångå år kunde komma att fortfara, skulle nödvändigt för tjenstgöringen komma att medföra menliga följder. Om Fullmäktige kunna arrangera så, att Ombudet får behålla mera än halfva lönen, är det väl, men bättre är att förhöja sjelfva lönen för Banco-Ombudet, äir att bereda denna person en högre förmån på de lägre tjenstemännens bekostnad. 2000 Riksdaler är dock kanske för mycket; likväl skall jag ej strida deremot. Herr von Hartmansdorffj August: För min del kan jag ej finna annat, än att det af Herr von Hohenhausen föreslagna sätt, att aflöna Banco-Ombudet, är det rigtiga. Ehvad en Bankens Tjensteman har hustru och barn eller icke, så har han naturligtvis inrättat sig så, att han här kan lefva af sin i Banken ägande lön. Om han nu dertill får i3oo Riksdaler så tyckes det, att lian bör kunna annorstädes komma väl ut dermed, och ändock hafva något öfver. Jag kan ej tro dyr heten i Götheborg eller Malmö vara sådan, att denna summa icke skulle förslå. Hvad Directeurerne angår, så, då Ridderskapet och Adeln beslutit, att deras antal skall vara högst 4> skulle jag tro, att aflöiringen ej bör blifva så stor, som nu Deli 7 November e. m. xr^j Sättes i fråga. Skulle man ej tillsätta flere än 3, så kunde med samma hufvudsumma arfvodena något förhöjas för hvarje af Directeurerna, och då 3 persöner pläga anses nog till att utgöra ett Embets-Collegium, höra ock 3 personer vara nog till ett Discont-Collegium. Men vill man hafva 5 Ledamöter, så hör väl kostnaden icke drabba Banken utan ärfvodepa i proportion nedsättas. Man må ej här vara mera frikostig, än det behöfves, eller derutöfver åstadkomma Banken någon kostnad.
»Seså; skynda dig nu!» »Ja, ja! Det hastar väl icke så starkt», skrattade hon; men hon spjernade icke emot utan lät honom föra sig ut i tamburen och hjelpa sig på med ytterplaggen. Han var som en annan menniska; han skämtade och skrattade; det hade kommit något af ungdom öfver honom. »Vet ni hvar jag har varit i kväll, fru Zimmermann?» frågade den unga flickan då de sutto sida vid sida vid ett af de innersta borden i gropen.» »Nej.» »Uppe hos herr Zimmermann», sade hon utmanande. Modern kunde icke tillbakahålla ett skratt. Den der sjelfbelåtna tonen var så putslustig. »Så-å. Det var ju högst opassande.» »Du ska’ veta, att hon är en liten jakobin; och det är hennes stolthet», skrattade William. Samtalet var muntert och otvunget i hög grad; och modern var i sitt bästa humör. Också fröken Hagberg var tydligen i sitt esse. Plötsligen böjde hon sig fram, helt omotiveradt, och såg uppmärksamt fru Zimmermann rakt in i ansigtet. Den äldre damen kom att skratta; denna ogenerade nyfikenhet föreföll så komisk. Man kunde så väl se, att den unga var ett bortskämdt barn, som fått vanan att följa alla sina infall. »Hvad ser ni efter?» frågade fru Zimmermann. »Jag kunde aldrig tänka mig», svarade den lilla, »att herr Zimmermanns mor kunde se så ung ut. Strax han kom till Lysekil tyckte jag att han var en gammal gubbe.» »Så-å. Men blef han icke bättre sedan?» »Åhjo. Det kom en smula mer lif i honom se’n. Det var väl hafsbaden som gjorde det, kan jag tro. Det är utmärkta bad. Jag var också förskräckligt sjuk i början, men det blef bättre der, fast det nu är likadant igen.» »Är ni sjuk nu? Jag tycker ni ser så frisk ut.» »Det är det goda hullet, som bedrar dig», sade sonen skrattande. »Men det är bara arsenik. Hon har ätit sig fet och trind af giftet.» Fröken Hagberg smålog: »På två månader har min läkare proppat i mig åtta slags medicin.
Af bérörde berättelse in hem tas, att, 1 afseende på den af stapelstädernas inkomster, eller tolagen, som egentligen utgjorde föremål för Collegii underdåniga yttrande, Collegium anfört, att densamma, som vore en afgift i Rikets stapelstäder å varor, hvilka afgå till eller ankomma från utrikes ort, samt således i och för sig sjelf ej innefattade annat, än en tillökning i tullen, hvilket äfven namnet syntes utvisa, •— utginge under namn, dels af ordinarie tolag, dels inqvarleringseller tillökningstolagy dels ock, i några städer, under namn af allmän tolag, hvarunder inbegreps både ordinarie och inqvarterings-tolagen. Rättighet till ordinarie tolag funnes tillagd stapelstäderna, antingen i de för dem tid efter Allm> Besv. och Oekon. Ut sk. Utlåtande N';a 137» 5 annan utfärdade privilegier, eller genom serskilda Kongl. Resolutioner» I Stockholm uppkom denna afgift först i följd af 5 7 mom. i de sta den den 16 Mars i636 förunnade privilegier; och hade, genom Kongl. Brefvet den 21 Sept. 1715, samtlige dåvarande Rikets stapelstäder, som ej dessförinnan uppburit en dylik afgift, dertill blifvit berättigade. Inqvarleriugseller tillöknings-tolag blef Stockholm förunnad genom Kongl» Brefvet den 16 Julii 16S8, och försäkrades genom Kongl. Brefvet den 3 Maji 1718 alla dåvarande öfrige stapelstäder om åtnjutande af enahanda inkomst. Efter hvad 1715 års åberopade Kongl. Bref utvisade, var ordinarie tolagen från början anvisad till bestridande af kostnaderne för underhållet af bryggor, packhus och andra nödige byggnader samt andra omkostnader i städerna, bland hvilka senare vanligen beräknats Magislralernes aflöning, enligt hvad af flera i senare tider för Magistrater utfärdade Stater inhemtades.
I Sverige uppträdde hon först 1861 — 6 3 jämte sina syskon violinisten Anna Maria Neruda, sedan 1868 gift med vår bekante framstående sångare och musiklärare Fritz Arlberg, ocb violoncellisten Frans Xaver Neruda, hvilken numera är bosatt som instruktör i Köpenhamn. År 1864 ingick Vilhelmina Neruda sitt äktenskap med Ludvig Norman i Stockholm och blef samma år ledamot af Musikaliska akademien. Hon verkade sedan som artist både på solokonserter och på soaréer för kammarmusik samt som lärarinn a vid konservatoriet, därjämte tid efter annan företagande konstresor, hvarvid hon särskildt i Paris 1878 gjorde stormande lycka. Ej mindre lyckades hon i London, som sedermera blifvit hennes hufvudsakliga hemvist, då hon efter Ludvig Normans död ingått nytt giftermål med den engelske pianisten Charles Hallc. I DU N 374 Du måste vara ett, allenast Men detta helt; ett, 1890 Själf jättekraft blott dvergagärning gett, När h o n blef deltp. » Vilhelmina Neruda », säger en framstående kritiker, » torde vara den samtida violinkonstens största namn, mindre genom sin teknik, som, ehuru fulländad, ej är allenastående, än genom den äkta konstnärliga anda och den smak, som besjäla hennes spel och komma henne att helt och hållet uppgå i konstverkets trogna återgifvande, utan ringaste rest af personlig bravad eller effektsökeri. Dessutom förenar hon i sällsynt grad kvinnans eld och finkänslighet med en nästan manlig kraft och intelligens. » Lady Hallé är, som nämndt, numera bosatt i London. Ur en där utkommande kvinnotidskrift låna vi följande skildring af en interview och ett besök i hennes hem: » När jag först kom till London », sade lady Hallé, » på allvarligaste tillrådan af Vieuxtemps och Joachim, förvånades jag att finDa, att det ansågs nästan opassande, i alla händelser ej ladylikt för en kvinna att spela violin. I Tyskland var det något helt allmännt och väckte inga kommentarier. Jag kunde inte förstå — det föreföll mig så befängdt — hvarför folk tänkte så olika här.
Uppbördsförfatlningarne berättigade sjelfve uppbära och qvittera deras indeldte räntor, samt att likmätigt 10 §. i 1^33 års Regementsskrifvare-Instruction, Regementsskrifvaren icke har något åliggande att debitera och qvittera andra Statens räntor, än dem, som till Kronans Cassa ingår; och vore någon ändring häruti dess mindre lämplig eller nödig uti ifrågavarande ändamål, sorn det är hvarje Räntegifvare obetaget, enär han betviflar rigtiglielen af den afiö - 7 io S ta ts - U t s k o 11 e ts Be t änkan den. ningsfordran, Indelningshnfvaren lios honom gör, alt på Lands-Contoiret eller hos Häradsskrifvaren förskaffa sig uträkning öfver den ränta han bör utgöra. I anledning af hvad Kongl. Kammar-Collegium i ofvanberörde måtto andragit, har Kongl. Maj:t på sätt Dess Nådiga Remiss af den 5 sistlidne » Februarii innehåller, ansett vederbörande Uppbördsman skäligen böra befrias från skyldigb.eten att speciell qvittera Krono-Ullagorne och alltså funnit godt i Nåder förklara det göra för ändamålet till fyllest, att hvarje betalning af Krono-Fogden qvilteras på Debetsedeln till dag och år då den skett, och derefter af Häradsskrifvaren, eller den haus ställe företräder, vid samma tillfälle annotera®, dock altid med iagttagande att betalningar af de till Riksens Ständers Riksgälds-Contoir ingående medel särskildt upptagas och qvilteras.
I denna förlägenhet äterstär ej för Utskot. ten mer än ett sätt att uppgifwa, pä hwilket Riksens Högloft. Ständer möjligen kunna ernä än. Den ii October. 21 ändamälet att underlätta det stora företag, öwar. om nu är fräga. Riksens Högloft. Ständer bafwa wid Stats-Regleringen förordnat, ,Ut af besparingarne pä de Ätta Hufwud-Titlarne af Stats-Anslagen, sä wäl som pä Allmänna In-, dragnings-Staten, kommer att formeras en Nionde Hufwud-Titel med en summa af 100,000 Riksdaler, hwilka efter Kongl. Maj:ts egen Nädiga Disposition till Landtbrukets och Närin. garnes upphjelpande äro ämnade. Utskotten för. moda, att till denna Hufwud. Titels anslags Summa, tillräcklig tillgäng stall finnas genom berörde besparingar, hwilka i synnerhet pä All« männa Indragnings-Staten icke blifwa obetyd. liga. Som hela detta ärende, hwilket är Oeoo. mistt, bör till Kongl. Maj:t i underdänighct Sfwerlemnas, blifwer derwid tillfälle för Riksens Högloft. Ständer att i underdäniqhet till Kongl. Majit hemställa, om icke Kongl. Majit stulle i Räder finna godt att pä nämde Nion. de Hufwud. Titel, till understöd för ett Bolag till Lsillfistes idkande pä djupet, bewilja de fö resiagne 50,000 Riksdaler. Skulle Kongl. Majit täckas härtill gifwa Sitt Nädiga bifall, sä, pä det nägot hinder för Summans erhällande ge. nast icke mä uppstä deraf, att Nionde HufwudTiteln icke förr än nästa är, dä rätta beloppet af besparingarne blifwer kändt, kan formeras, wore Riksens Högloft.