Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig förefaller det åtminstone alldeles orimligt, att ett beslut om häktning kan fattas, förrän först är afgjordt, huruvida domaren äger rätt att undersöka brottets verklighet, eller att ens bedöma, huruvida brott är begånget eller icke (ty genom målets nedläggande förklaras ju den anklagade saklös); e| heller kan jag inse, att en missgerning kan anses uppenbar, innan man vet, huruvida målsägandén, sorn bär har fullkomligt arbitrium, anser någon missgerning, som kräfver straff, vara begången. Jag vill i Öfrigt, utan att omständligare recensera TJtskis betänk., blott upplaga den sista punkten deraf, såsom den, hvilken tydligast ådagalägger, huru lösligt Utsk. argumen20 II. fc>6 5aj D« n ä3 Mars. terar. Jag liar i min motion anställt en jemnförelse emellan elen behandling, som vederfares någon, hvilken anklagas hafva i tryckt skrift lasteligt yttrat sig om Konungen, och den, sorn blifvit begagnad och nu af Utsk. yrkad emot den, sorn talat lasteliga om Konungen. Utsk. har i anleda, häraf endast lemnat den något enfaldiga upplysning, att dröjsmålet med häktandet i tryckfrtsmål härleder sig derifrån, att man ej känner förbrytaren, förrän författarens namnsedel blifvit aflemnad, eller ock, om periodisk skrift åtalas, upplysning om den ansvarige utgifvaren erhållits från Hofcancelleren. Detta är visserligen sannt; men sådant är förhållandet i alla brottmål, att man nemi. icke kan häkta förbrytaren, innan man känner honom. Om Utsk. deremot gjort sig mödan att titta något närmare in i tryckfrtslagen, jemnförd med vår tryckfrtshistoria sedan i8i5, så skulle Utsk. deraf hafva funnit, att i händelse någon åtalas för urbota brott medelst tryck t skrift, så skall icke allenast åtalet vara af vederbörande (som i majestätsbrott är Konungen) an be fald t, utan äfven skriftvexlingen vara slutad och juryn hafva förklarat den anklagade skyldig eller förvunnen till brottet, innan åklagaren ens kati ifrågasätta häktning eller domaren våga att inmana den tilltalade i häkte.
Stats-Contoirets styrelse ställda Boksluts-Contoir, med en Personal lämpad efter den före detta uppgjorda mera inskränkta plan. för Riks-Bokslutet, icke möjligen kan medhinna de ökade göromälen vid detta Bokslut, få Riksens Ständer i underdånighet öfverlemna till E. K. M., att, uti personalen inom Stats-Contoiret, i Nåder förordna den tillökning, sorn, för utförandet af Riks-Hufvud-Boks-arbatet kan, vid des-} sa förhållanden, pröfvas nödig; samt af öfver-, skott å Stats-Werkets Intrader låta anordna, så väl lämpeliga arfvoden för de vid författandet af 1821 års Hufvud-Bok begagnade Tjenstemän,' till hvilka arfvoden Riksens Ständer anse en Summa af 1-200 R:dr böra disponeras, som ock den för omförmälde tillökte Personal belöpande aflöningen, intilldess densamma framdeles kan komma att å Stat uppföras; men hvaremot en del af Tjenstemännen i det under Kammar-Col-, legium lydande Afräknings-Contoiret torde kun-* na indragas; börande jemväl, pd sätt Riksens Ständers Revisorer hemställt, det för uppgörandet af en Riks-Hufvud-Bok, efter den af fram-; lidne Stats-Commissarien Widegren uppgifne me-} thod, inrättade Contoir, hvars på obestämd tid constituerade Personal åtnjuter Arfvoden af öfverskott på Stats-Inkomsterne, upphöra med innevarande år. Hvad sedermera angar de af Revisorerna föreslagne förändringar vid Uppbördsoch Re - Underdåniga Skrifvelser693 ilogörelse-Werket, i sammanhang med Riks-Bokslutet; så hafva Riksens Ständer, med instämmande uti Revisorernes förslag, ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det en sådan reglering härutinnan, som kan finnas lämpelig och ledande till ändamålet, måtte blifva vidtagen i följande delar: 1:0.
Hvi går du icke ifrå mig, och släpper mig, så länge jag uppsvälger min spott? Hafver jag syndat, hvad skall jag göra dig, o du menniskors gömmare? Hvi gjorde du mig, att jag uppå dig stöta skulle, och är mig sjelfvom till tunga? Och hvi förlåter du mig icke mina missgerning, och tager icke bort mina synd? Ty nu skall jag lägga mig i mull; och när man om morgonen söker mig, är jag då intet till. Då svarade Bildad af Suah, och sade: Huru länge vill du sådana tala, och låta dins muns tal hafva ett sådant högmod? Menar du, att Gud dömmer orätt; eller den Allsmägtige skall vrida rätten? Om dine söner hafva syndat för honom, så hafver han förkastat dem för deras missgernings skull. Men om du i tid gifver dig in till Gud, och beder den Allsmägtiga; Och om du äst ren och from, så varder han uppvakandes till dig, och varder åter upprättandes boningen för dina rättfärdighets skull; Och der du tillförene hafver haft litet, skall det härefter ganska mycket förökas. Ty fråga de slägter, som i förtiden varit hafva, och tag dig före att fråga deras fäder; Ty vi äre såsom i går komne, och vete intet; vårt lif är en skugge på jordene. De skola lära dig, och säga dig det, och gifva sitt tal före utaf sitt hjerta. Icke kan säfvet växa, utan det står i vätsko; eller gräs växa utan vatten. Eljest, medan det än står i blomster, förr än det afhugget varder, förtorkas det, förr än man hö bergar. Så går allom dem som förgäta Gud, och de skrymtares hopp varder förtappadt; Ty hans tröst blifver omintet, och hans hopp såsom ett dvergsnät. Han förlåter sig på sitt hus, och skall dock icke, bestå; han skall hålla sig derintill, och dock icke beständig blifva. Det grönskas väl förr än solen kommer, och qvistar växa uti dess örtagård; Dess säd står tjock vid källor, och dess hus på stenar.
Förordningen om landsting, frågor af denna natur numera kunna utgöra ämne för dess förhandlingar. Utskottet hemställer alltså, att Carl Anders Larssons ifrågavarande förslag ej må till någon åtgärd föranleda. Hvad slutligen angår P. O. Hörnfeldts framställning, så enär de af motionären omförmälde, för en viss ort gällande föreskrifter, om än, äfven i Utskottets tanke, för allmogen ej blott olägliga, utan äfven i åtskilliga fall mindre verkställbara, likväl, hvad t. ex. angår den korta tidsbestämmelsen i fråga om vägs försättande i farbart skick efter snöfall, äro af beskaffenhet att kunna, enligt den för administrativa måls handläggning stadgade ordning, öfverklagas och, der fog till klagan finnes, undanrödjas, hemställer Utskottet, att ej heller denna motion må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 19 Januari 1863. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 50. 5 N:o 50. Ank. till Eip.-Utsk. dcu 20 Jan. 1863, kl. 3 e. m. Betänkande, i anledning af väclct motion om ändring i Kongl. Reglementet för Telegrafverket den 2 Augusti 4856. Enligt § 62 i berörda reglemente kunna tjenstemännen vid telegrafstationerna, äfven utan deras medgifvande, förflyttas från en station till en annan, om sådan flyttning af behofvet påkallas, hvilket pröfvas af Chefen för Telegrafverket. Denne sednare har likväl, enligt § 51 i samma reglemente, en ännu vidsträcktare magt, i det han ensam eger tilloch afsätta bemälde tjenstemän.
Finnes den på nyssberörda sätt utrönta tillgång i någondera fastigheten öfverstiga hvad, efter stadgad fördelningsgrund, utaf gemensamma inteckniugen på samma fastighet belöper, gånge öfverskottet lill den borgenär, som i samma fastighet har liktidig eller senare obetald inteckning. Finnes ej sådan inteckning, eller lemnar den ytterligare öfverskott, och är fastigheten uti sådan egares hand, hvilken sjelf gjort skulden eller densamma sig iklädt; tage då, så vidt annans rätt dertill föranleder, den gemensamma inteckningen sin betalning af berörde öfverskott, och varde alltså, i mon deraf, den öfriga fastighetens deltagande i gemensamma gälden minskadt. 4 mom. Fordrar egare af fastighet, som, gemensamt med annan, är intecknad för gäld, att få dess andel deruti bestämd, så vidt det verkar på förhållandet egarne emellan, då skall ock, så vida ej dessa om gäldens fördelning, efter fastigheternes bevillningsvärden, eller annan grund, åsämjas, den faslighet, om hvars värde stridighet eger rum, å offentlig auction utbjudas. I öfrigt få R. St. i underd. anhålla, alt, derest E. K. M. skulle pröfva ett eller flera af de föreslagna stadgandena icke böra antagas, men andra åter böra godkännas, E. K. M. täcktes åt de senare gifva Dess Nådiga sanction, så vidt ett nödigt sammanhang derigenom icke rubbas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 12 Januärii i835. Expedit ions-Ut skottets Förslag till und. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 12 Jan. 1835. Pieste-Ståndet den 12 Borgare-Ståndet den 12 Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, angående dels en närmare förklaring öfver 4 Cap. 1 och 2 Jorda-Balken s och dels ändring uti Kongl. Förordningen den i3 Junii 1800, om lagfart och börd af jord på landet. (Lag-Utsk. N:ris 121 & 167.) S. A. K. Hos Rikets
Län, der jag har äran vara Styresman, och der Bränvinsbränning aldrig begagnas såsom Näring, utan till Husbehof, har i år den lyckan räkna en förmånlig Skörd —• har ännu ej begärt något Spannmåls-understöd — och jag hoppas, att Kongl. Allmänna SpannmålsDirectionens mångfaldiga omtanka och vidsträckta bemödande för Landets väl, ej skall ökas genom Reqvisition af Spannmål från denna Landsort, Skulle någon förändring likvisst göras uti Oeconomieoch BesvärsUtskottets Betänkande, då vågar jag tillstyrka hvad Herr Rosenschöld härutinnan föreslaget, nemligen, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det ett temporairt BränvinsbränningsFörbud utgafs för de af Rikets Provincer, hvarest Spannmålspriserne blifvit så högt uppjagade, och en öfverspänd Bränvinsbränning förmodas vara anledningen till den brist på Säd, som nu visar sig, Mångå yttrade härtill deras bifall, Den 24 Januarii. 513 Herr Snoilskyj Gustaf, hade inlemnat ett så lydande; Ödmjukt Memorial! I intet Land har' Bränvinet spelat en så betydlig Röle som i Sverige. Än berömdt, såsom oumbärligt för Nationens talrikaste FolkClasser, och såsom ett Medel till Jordbrukets förkofran: Änliatadt, såsom ett gift för Sederna, en orsak till mångens förstörelse och till Handelsvågens undervigt; hafva dess tillverkning och nyttjande ömsom blifvit förbudna, tillåtna eller inskränkta, allt som olika öfvertygelser eller afsigter verkat på Svenska Lagstiftare. Under Frihetstiden från 1719 till 1772 hafva stridiga Författningar derom utfärdats nästan vid hvar Riksdag, tilis ändteligen Konung Gustaf lil, efter sistnämnde års Revolution förböd all både tillverkning och förbrukning af Bränvin. Huru väl hade det ej varit om detta förbud blifvit beståndande! Den kärlek, med hvilken Svenska Folket åt sin unga Konung då offrade allt, den vördnad, som ett nytt och kraftfullt
Kiliet8 8tönäer meä sll I^onzl. Mä oell önnest stsä8s välbsväZen. O^tum ut 8Uj)rs. 0 8 6^8. k/tc/raA a/ /'ro/oco/Zee 6/-uer ä^nance-^renc/sn^ äc?//ee rn/ör //an^ Mr/r XonrtNAen r §ta^-/iäc/et ä ^toc^o/m^ L/o/t c/en /A ^NAtt§tr ^ärvsrsnäe: ^Isns lixcellenes äu8titike-8t3t8-Nini8tern, Henr IVilrerre 6^//en/caa^ IIsn8 I^xesllenee 8tst8-^lini8tern kör IItrili68 Xrenäeng, klerr I^iilierre ssmt 8tat8-kääen: ^cl/crceu^ k^ri trerre L>ae/ -von //o/^tecn^ Mcnt/rs, I^rilrerre /'ec/ron, l^rilierre /Vorc/en/cr/^, Lc//ver^/o^)e^ ^ritrerre 6///en^rancrr.
Jag hemställer till B. o. Åd., huru vida icke denna stora utgiftssumma af 1 50,000 Edr äfven borde afslås på grund deraf, att den föreslagna byggnadsplanen torde vara i behof af åtskilliga jemkningar innan byggnaden sättes i verket, och det tillika har blifvit uplyst, att sjelfva ritningen till skolbyggnaden icke blifvit på ett tillfredsställande sätt upgjord. Utsk. har nemi. efter skärskådande af ritningen till skolbyggnaden icke kunnat undgå att instämma i den vid densammas granskning hos OfverIutendentsEmbetet gjorda anmiirkn., att alltför stor areal uptages af trappor och förstugor, äfvensom det synes Utsk. att rummen i Den 23 Novmber o. m. flfil den nya byggnaden i allmänhet blifva väl små samt tillräckligt utrymme kommer att saknas för bibliothek och samlingar. Mig förefaller således, som bade Utsk. gjort välgrundade anmärknrr mot ritningen och planen för arbetet, och att derföre vore välbetänkt om R. St:r afsloge Utsk:s nu gjorda hemställan, hvarå jag anhåller om propos. Gr. Lagerbjelke: Denna fråga är icke så outredd som den siste talaren förmenar. Det är sannt att åtskilliga anmärkmr, såsom jag tror befogade, Uro gjorda mot ritningen, men dessa anmärkmr hafva icke upkommit i StatsUtsk., de äro redan för långt tillbaka framställda, och hafva gifvit anledn. till stor tvist mellan Eforus i Götheborgs stift och OfverlntendentsEmbetet. Emedan Utsk. tyckte att anmärkn:ne voro grundade så till vida, att man i allmänhet användt för mycket utrymme till korridorer och tamburer, och att detta bättre kunnat användas till förstorande af lärosalarna och af rummen för samlingarne, ansåg Utsk , att de ifrågav:de arn* märkmne borde föranleda till ny pröfning af ritningen. Emellertid äro dessa anmärkmr icke af den stora vigt, att man icke kan vara öfvertygad att, i händelse vid en förnyad granskning de befinnas förtjena afs:de, förändringar i analogi härmed kunna vidtagas.
Sluteligen får jag anmärka, att om under fbrflutne tider, wid ctt, i jemförelse till de' arbetande, inskränktare jordbruk, nu »varande flyttnings.tid warit mindre tjenlig, ari den i närmande tid alldeles olämplig dä man ofta och i synnerhet i wäta och kalla somrar finner en berydelig del af tvärsadel wid Michelsmäsio-tiden i Sädes provincer wara obärgat och äfwen i de nordlige samt höst åkerbruket icke werkställt, äfweisom desturom om nu warande flyttningstid bibehätles en för Riket »verkelig förlust beredes i anseende till ett i senare tider tillkommit hufwudsäde, nemligen Potas roes-sadet, sn»n manligen »vid Michelsmäsiotiden, för dä infalland: frostnätter och köld skyndsamt mäste inbärgas, och da Jordbrukaren behöfwer begagna sin tid och det han under förflutna äret haft i sin tjenst, till undwikande af den enskilte och allmänna stade, söm skulle blifwa en följd deraf att första »veckan i October mänad fortfar att blifwa en hrvilotid ifrän alla landtmanna arbeten: Wära Grannar Danstarne, hwilkaS efterdömen i oeconomistt afseende förtonar efterföljd hafwa insett nyttan af den flyttningstid nu är föreslagen, dä densamma är hos dem förestrifwen till flyttningstid i ett Land, som i Aeeonomiskt afseende är i nästan lika förhällande, som »värt. En sednare flyttningstid more äfwen,nyttigare än numarande; och wäre fordna Medborgare Finnarne hafwa redan i afseende pä olämpeligheten af Veras med wär ge»»rensamma flyttningstid, beredt sig deruti den förändring att den till November blifwit framflyttad, som sFH? Myn ?S b^öruar!!. som till en betydligare del är tjenligare fir Nordelkge dander än den nuwarande.
Då sålunda Frimurarebarnhus-direktionen för sin del bifallit den åtgärd, som skulle möjliggöra utförandet af det sednare alternativ, som här ofvan blifvit framstäldt, hade Direktionen, under förhoppning att Kongl. Maj:t godkände Direktionens förslag härutinnan och hos Rikets Ständer gjorde framställning om beviljandet af det ökade statsanslag, som för skolan komme att erfordras, beräknat och Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställt den utgiftsstat, som Direktionen ansett erforderlig för upprätthållandet vid skolan af en grundlig undervisning i öfverensstämmelse med den plan, som de af Kongl. Maj:t nådigst stadfästade stadBih. till B. St. Prot. 1865 §• 1866. 4 Sami. 1 Afd. 27 Häft. 6 42 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. gar lör skolan uppställde, hvarvid Direktionen jemväl fästat uppmärksamheten derå, att, under det nämnda undervisningsplan vore till omfattning och ordalydelse enahanda för såväl Chalmerska slöjdskolan som Teknologiska Institutet, med det tillägg för det förra läroverket, att der äfven skall meddelas undervisning uti arkitektonisk och ornamentsritning samt modellering, hvilken undervisning åter åt Teknologiska Institutets elever lemnades, såvidt ske kunde, vid Akademien för de fria konsterna; så åtnjöte Chalmerska slöjdskolan, på sätt den af Kongl. Maj:t sednast fastställda inkomstoch utgiftsstat utvisade, en sammanlagd årlig inkomst af 21,800 R:dr, eller mindre än hälften af det belopp, som Teknologiska Institutet hade sig af Staten för närvarande tilldeladt. Då, enligt de för Chalmerska slöjdskolan nådigst stadfästade stadgar, skolans ändamål vore att verka såsom ett högre teknologiskt läroverk, hade
Vi hafva under denna Riksdag på detta rum varit vittne till de heta strider, som bär blifvit förda i fråga om de religiösa ämnena och de olagligheter, som i detta afseende yppats inom vårt land; vi hafva från en af de talare, som yttrat sig i frågan, emoltagil icke mindre ån 2:ne serskilda motioner med föranledande af dessa olagligheter och visande vägar att dem stilla. Jag lemnar dock osagdt huruvida de föreslagna medlen leda till det åsyftade målet. Det ena, inrättandet af eli eck!esiastik-koll:m, är redan af R. St. bifallet. Den andra frågan, ronde prestmöten, har fallit. Bland de medel, som kunna användas för ätt väcka det aftynade lifvet inom kyrkan, skulle jag tro att prestmöten, der kyrkans tjenare kunde tidtals sammankomma och upmunira hvarandra Den 27 September |f. m. 325 till verksamhet i kyrkans tjenst och rådpläga om dess angelägenheter, voro ganska nyttiga och välgörande. I saknad af de hittills årligen påbjudna préstmötena, har, såsom vi känna, prestsällskaper bildat sig, och helt nyligen har ett sådant hållit]sammanträde. Hr von Hartmansdorff har vid ett föregtde tillfälle om dessa prestsällskaper yttrat, att de voro olagliga sammankomster, föranledda just deraf, att de lagliga icke voro medgifna. Om nn presterskapet finner sig, till följd af sin inre drift, upmanadt att årligen sammankomma, och jag tror, att det nu är flere år sedan prestsällskaper hållits öfver hela riket, kan det då vara för mycket alt lagen påbjuder, att presterskapet i hvarje stift skall hvart 3:dje år sammankomma? Kan icke, med afseende på dagens många religiösa frågor, tillräckliga ämnen förefinnas, för att hvart 3:dje år under 3:ne dagar sysselsätta stiftets presterskap? Hvad kanna vi vänta af dessa möten, om de, på sätt PresteSt. beslutit, icke mer än hvart 6:te år skola hållas? och hvarföre detta upskof eller denna långa tid, från årligen, såsom det nu är stadgadt, till 6 år?
Majit uti, med anledning här* af, utfärdad Nådig Skrifvelse den 19 December 181I7 meddelat det beslut: art den sökta lindringen i jemförelse med Fält-Jägare»Regemenrets nedsättning och den i anledning deraf yppade fråga om besparda räntors användande till understöd för de effective rusthållen, såsom medförande rubbning och förändring i Indelningsverkets hufvudgrunder, icke kunde af Kongl. Maj:t bifallas förr, än frågan, fullständigt utredd för hela Riket, kunde blifva föremål för Kongl. Majhs och Rikets Ständers gemensamma öfverläggning; att någon förhöjning uti Augments-hemmanens bidrag till Rustningen för närvarande icke kunde ega rum; att lindring i rustnings-skyldigheterne, medelst nedsättning i Esqvadro* nens styrka, så mycket mindre kunde i Nåder bifallas, som behofvet påkallar en tillök, ning i Cavalleriet i Norra delen af Riket; att befrielse från skjutsningsbesväret ej borde mot Författningarne, till förmon för Rusthällarne i Jemtland, ega rum ; men att, då Rusthållarnes behof af understöd blifvit så väl af Landshöfdingen som Kongl. Krigsoch Kammar-Collegierne vitsordadt, Kongl. Majit ville åt Landshöfdingen uppdraga att undersöka och utreda, i hvad mon hvart och ett af nuvarande Rusthåll vore i behof af sådant understöd, hvarefter och sedan Landshöfdingen 1 underdånighet föreslagit det belopp i penningar, som hvarje Rusthåll billigt vis må Stats-samt Allm.BesV'0.0eC’-UtS' Utl.N-.o 74. 31 kunna tilläggas, Kongl. Majit ville i Nåder pröfva, huruvida Proposition till Rikets Ständer må aflåtas om ett provisionelt anslag i detta afseende, intill dess, vid afvittringens tillslutbringande inom Provincen, oroterad jord tilläfventyrs kan till understöd för rustningen anvisas.
Då jag fortfarande anser, att Statens verksamhet för näringarne bör inskränkas lill inrättande af undervisningsanstalter, der de nödiga kunskaperna och färdigheterna kunna inhemtas, anmäler jag reservation mot Stats-Utskottets berörda tillstyrkan, jemte det jag fäster uppmärksamheten derpå, att om den ifrågasatta försöksanstalten anses böra komma till stånd, anled ning saknas alt öka anslaget utöfver det vid förra riksdagen äskade beloppet 31,000 R:dr R:mt.» Med Herr Björck instämde Herrar A. O. Wallenberg, G. F. Ekholm, L. Wistelius och A. A. Berger. Vid 42 punkten: af Grefve Cronstedt, Fr., som ansåg det Utskottet bort tillstyrka Rikets Ständer att till Kongl. Majit aflåta underdånig skrifvelse, med begäran att Kongl. Majit Bih. till R. St. 2 Band. 9 Haft. 17 130 Stals-Utskollets Utlåtande JM 99. täcktes at sakkunnige personer uppdraga att verkställa utredning af detta ärende i den syftning Herr Lagerhjelms motion afser. Vid 43 punkten (angående Teknologiska Institutet): af Herr A. \V. Björck: »Uti underdånig skrifvelse af den 24 Oktober 1860 hafva Rikets Ständer gifvit tillkänna sin åsigt, att Föreståndaren vid Teknologiska Institutet tillika borde såsom lärare deltaga i undervisningen, samt uttryckligen förklarat, att den för Föreståndaren bestämda aflöning af 6,000 R:dr R:mt vore allt för hög, om han från ett sådant åliggande befriades. Kongl. Maj:t har likväl profvat lämpligt, att undervisningsskyldighet icke för närvarande skulle Föreståndaren åläggas.
St:r för uppförande af ett nytt läroverkshus i Carlstad i enlighet med ritning och kostnadsförslag, som af K. M. godkännes, måtte bevilja elt anslag af 35,000 rdr samt ett lån till samma belopp eller 35,000 rdr under enahanda vilkor, som för det till Halmstads läroverk lemnade lån blifvit bestämda. Hr von Ehrenheim: Vid denna riksdag hafva anslag blifvit begärda för nya läroverksbyggnader till ett sammanräknadt belopp af 1,150,000 rdr, hvarutaf 900,000 utaf enskilda motionärer. Om man nu frångår den grundsats att icke bevilja andra anslag än dem, hvilka blifvit begärda af K. M., som bäst är i tillfälle att bedöma, hvilka af statens behof först böra tillgodoses, så blir det icke någon möjlighet att bestämma hvilka anslag, som rättvisligen böra beviljas eller icke. Man löper dessutom, i fråga om dessa anslag, som blifvit begärda af enskilda motionärer, samt, af Utsk:n nedprutade, slutligen beviljas af R. St:r, alltid fara att de blifva otillräckliga för det afsedda ändamålet. På dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag. Hr von Francken, Georg Wolfgang: Ehuru jagicke blifvit antecknad såsom reservant vid denna punkt, har jag dock inom Utsk:t varit af samma tanke som Hr Biskop Millén, i 122 Den 24 Augusti. hvars reservation jag instämmer, samt anhåller derföre att få förena mig med Hr Oldevig uti det af honom framställda yrkande. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte för uppförande af ett nytt läroverkshus i Carlstad i enlighet med ritning och kostnadsförslag, som af K.