Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sl:rs beslut i fråga om skådespelare-afgiller», ty om också den beskattning, som ålåg de kringresande skådespelaretrupperna m. fl., var i hög grad obillig, måste det väl vara ännu obilligare att beröfva il'rågav:de pensionskassor de inkomster, som de, med stöd af flera K. Bref, hittills uppburit, helst kassorna, som grundats hufvudsakligen på dessa dem tillförsäkrade inkomster, i saknad deraf icke kunna bestrida pensioneringen. På grund häraf anhåller jag, i öfverensstämmelse med den af Frih. af Ugglas mot Utsk:ts beslut afgilna reservation, att R. St:r på 9:de hufvudtiteln ställa till K. M:s förfogande ett anslag af 18,000 rdr, för att under instundande statsregleringsperiod med 6,000 rdr årligen anvisas såsom bidrag till K. Theaterns pensionskassor. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Jag är förekommen af de tvenne siste värde talarne och skall derföre endast några ögonblick upptaga R. o. Ad:s tid. Jag gillar fullkomligt att B. St:r begärt och K. M. bifallit upphäfvandet af de orimliga förordningarne af 1789, 1807 och 1831, men jag kan icke inse hvarföre man, då man gör rätt åt de kringresande theatertrupperna, skall göra orätt åt K. Theaterns artister. Under 73 år hafva deras pensionskassor egt laglig rätt att uppbära omkring 6,000 rdr årligen. Det var Den 28 September f. m. 397 på denna inkomst pensionskassorna grundades; men om nen nu, utan vidare åtgärd, frånkändes deni, kunna de icke fullgöra sina förbindelser, oell då få artisterna icke ut sin rätt. Ett sådant förfarande anser jag icke It. St:r värdigt, och det synes mig derlör vara en moralisk skyldighet att bifalla K. M:s begäran. Jag ber äfven att få nämna, att i vårt grannrike Danmark pensioneras thealerpersonalen af staten direkte, såsom vanliga embetsman, och uppbär i pension ij:delar af sin förut innehafda lön.
I afseende på fullmagter m. m. å litel, eller namn, heder och värdighet hafva Rikets Ständer antagit de stadganden, som härom finnas införde i § 3 af bifogade förslag och hvilka jemväl hufvudsakligen öfverensstämma med hvad härom i nu gällande författning finnes föreskrifvet. Stämpelbeloppet för theologie-, jurisoch medicine-doktorsbref bar blifvit nedsatt från 4 R:dr 50 öre till 4 R:dr äfvensom för philosophie magisterbref från 2 R:dr 25 öre till 2 R:dr. ExpeditionsUtskottets Förs leii’- tilt underd. Derjemte äro 2:ne nya rubriker (illagde, nemligen: Kirurgie-magisterbref, sorn böra beläggas med 2 R:drs stämpel, samt Apolhekarebref, för hvilka beslämls 4 R.drs stämpel. Stämpel å Doktorsbref utan aflagdl prof, som i nu gällande författning upplages till 37 R:dr 50 öre, hafva Rikets Ständer ansett böra förhöjas till lika belopp som i § 3 finnes för dylika bref utsatt, eller 80 R:dr. Öfriga i denna § förekommande bestämmelser äro hemtade från nu gällande författnings 6:1 e §. Der har hittills varit stadgadt, att ”Konsistoriernas fullmagter å pastorat böra, i stället för kansligebuhren, beläggas med stämpladt papper lill följande belopp, nemligen: för första klassens pastorat 1.2: 50, för 2:dra klassens 5, och för 3:dje klassens 3 Rtdr”. Dessa bestämmelser hafva tillkommit i sammanhang med 1834 års ofvanomförmälda lönereglering för E. K. Maj:ts Kansli och lära hafva sin grund i dittills existerande häfd, enligt hvilken, vid tillsättning al konsistoriel pastoral, motsvarande sporlel-afgifler blifvit de utnämnde affordrade och Ecklesiastik-expeditionen tillsände.
Frankrike förband sig att, utom de ordinarie subsidier, som genom den förnyade conventionen af 1783 blifvit betingade, dessutom årligen under sex års tid, ifrån d. 1 Juli 17S4, erlägga derutöfver en summa af 1,200,000 livres — att i händelse Sverige blefve anfallet, bistå detsamma, tvenne månader efter skedd anfordran, med en hjelpsändning af 12 linieskepp, 0 fregatter och 12,000 man trupper, eller att i stället lemna 24,000 livres i månaden för hvarje 1,000 man, och äfven för hvarje krigsskepp en viss summa, hvilken för tillfället skulle bestämmas. A Sveriges sida upplifvades de föreg:de tractaternes förbindelser, med det tillägg, att, i händelse Frankrike funne sig angripet och begärde Sveriges bistånd, då komma det till hjelp med en flotta af 12 linieskepp.” Man ser deraf, hvilken vigt Frankrike, som den tiden rivaliserade med en sjömakt, England, lade på en flotta af linieskepp. Samma förhållande kan äga rum mot hvilken makt som helst. En flotta af 12 linieskepp är ganska betydlig, och skulle verkligen gifva åt Sverige ett anseende, som det utan en sådan flotta aldrig skall kunna vinna. Jag får då hemställa hvad en skärgårdsflotta väl skufle kunna uträtta i sådant afseende, hvilken icke ens kan gå på Alands haf. Jag understödjer nu hvad jag förut yrkat i detta ämne, nemi. att Ulsk:s hemställan i denna del måtte helt och hållet förkastas, af de ytterligare skäl, att den af Utsk. föreslagna åtgärd skulle visa misstroende till Regeringen, samt derföre att dessa medel blifva bättre använda utan en sådan fördelning. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå StatsUtsk:s ifrågavar. tillstyrkande. Ropades ja. Härefter företogos: hsta, lidra och 3:dje punkt er ne.
Denne erhåller i pension som sagdt är 75 proc. af jönen, eller 1,500 ndr under det att hans vederlike inom arméen, Öfversten, endast erhåller 800 ndr. Kommendör-kaptenen med 1,600 r:drs lön, undfår i pension 80 proc., eller 1,375; vederliken, Öfverste-löjlnanten i arméen, endast 600 ndr; Kapitenerne vid flottan med lön af 1,200 r:dr upbära 85 proc. deraf med 1,020 r:dr, deras jemlikar 2:dre och 3:dje Majorerne inom landt-arméen, 500 ndr; Kapten-löjtnanterne vid flottan, motsvarande Kapitenerne vid landthären 90 proc. af lönen 800, d. v. s. 720 r:drs pension, då de sistnämnde icke tillerkännas mer än 400 r:dr. Jag ber, med anledn. af detta förhållande, att få uttrycka min Den 26 April e. m. 181 innerliga glädje deröfver alt det finnes någon del af krigare-yrkets medlemmar inom Sverige, som är någotnära skickligt pensionerad, äfvensom deröfver, alt medelst den summa af 16,666 r:dr 32 sk. som till reserv-stat anslagits äfven expektanter till pensioner möjligen snart kunna komma i tillfälle att få åtnjuta elt deremot svarande arfvode; hvarjemte, på grund, af det olika förhållande, som jag visat ega rum mellan officerare af Flottan och Arméen, jag deraf hemtar ett ytterligare stöd för min önskan att, dä frågan ej rörer elt nylt anslag utan endast förändrade villkor för dispositions-rälten af ett gammalt, StatsUtsk. vid ämnels förnyade pröfning ej måtte förvägra Konungen ali använda dessa 10,000 r:dr pä sätt äskadt blifvit. Jag anhåller om återremiss. Hr Printzensköld, Carl:
Man hnr redan så fullständiga ma terialier för att bedöma ifrågavrde bana, att man alldeles ej här. behöfver diskutera huruvida den skall komma att få ett sådant inflytande, som den värde motionären påstå! t. Jag deltog under förra Riksdagen i den diskussion, som då föreföll i detta ämne, och jag är af samma tanke nu som då, nemligen, att jag bör gifva mitt förord för denna bibanas anläggande; synnerligast son» jag under många år bebott den trakten, och i följd deraf är förvissad, att, genom densamma, trafiken på vestra stambanan korame att fördubblas. Det är således ej tvifvel underkastadt, att denna bana bör af Staten understödjas. Men fråga är, om det är klokt, att vid denna Riksdag bevilja det dertill begärda anslaget. Om medel funnes, så anser äfven jag, att man borde gifva anslag dertill. Men då K. M:t i sin nåd. Propos. till R. St. endast begärt 25,000,000 rdr rmt till jernbanor, och föreslagit att dessa medel skulle uteslutande användas på de redan påbegynta stambanorna, hvilkas fullbordande är otvifvelaktigt det vigtigaste, så borde man väl i främsta rummet arbeta på att dessa, så skyndsamt som möjligt, blifva färdiga. Jag anser derför, att det förslag, K. M:t afgifvit ang:de jernvägs-arbetena, var ett bland de klokaste Reg. någonsin meddelat R. St., då man tager betraktande dels landets närv:de finansiella ställning, dels opinionens uttalade önskan i afs. på jernvägsarbetena. Reg. har således, efter min öfvertygelse, tydligen visat, det den ej gillar något anslag, som har annat ändamål, än stambanornas fullbordande, och det är min öfvertygelse att just denna bestämda förklaring af K. M. hufvudsakligen bidragit till att K. Prop. om jernvägarne blifvit så gynnsamt emot.tagen i alla 4 Stånden.
Förslaget innehåller nemi. att antalet af ledamöter inom ett Utsk. alltid skall vara komplett; om detta stadgande strängt skall följas, kan det nämnda ändamålet icke upnås på det sätt Utsk. föreslagit, eller att Ordf:n i Utsk. icke kan sjelf, i händelse förfall för någon ledamot i Utsk. upslår, tillkalla närmaste suppleant, utan måste göra anmälan derom hos Landtmarskalken, hvilken åter skall gnmoda Riddarh.-Kansliet att utfärda kallelse till suppleanten. Följden häraf blir den, att om en person blir sjuk på morgonen och skickar bud derom till Ordf:n i Utsk., så skall denne anmäla saken för Landtmarskalken, hvarefter Landtmarskalken skall låta Riddarh.-Kansliet utfärda kallelse till suppleanten, och derigenom händer ganska lätt att denne icke kan få kallelsen sig tillställd på förmiddagen, enär de personer, som äro suppleanter, väl icke kunna sitta hemma endast för att vänta på en dylik tillfällig kallelse. Suppleanten kan således icke infinna sig i Utsk. och platsen blifver följaktligen den dagen obesatt. Det är dock af vigt att ledamöternas antal inom Utsk. blifver fulltaligt, emedan det ofta händt, att då vigtiga frågor förekommit, man varit nödsakad att upskjuta deras afgörande blott derföre att en eller annan ledamot icke varit tillstädes och man icke ansett sig böra afgöra frågan, då Utsk. varit inkomplelt. Om man derföre uti förevande förslag hade stadgat att Ordfme inom de respektive Utsk:n ega att vid inträffande tillfällig ledighet tillkalla närmaste suppleant, tror jag att man hade fullkomligt vunnit hvad som åsyftats-; ty den omvägen, att kal - Den 15 November e. m. 99 ielsen skall ske genom Landtmarskalkén, medför alldeles ingen kontroll, utan är endast en tidsödande formalitet. Jag föreslår, på grund häraf, att suppleant skall på kallelse af Ordf:n inträda i Utsk. Gr. Lagerbjelke-: Den anmärkn. Hr Bildt nu framställt mot Utsk:s förslag, anser jag för min del vara obefogad.
Nuvarande Stats-Utskott, sorn funnit någon vidare utredning af frågan för närvarande icke vara af behofvet påkallad, har tagit sjelfva saken i noggrannt öfvervägande, och då närmaste anledningen till de flerfaldig»' framställningar i ämnet, som vid de sista riksdagarne egt rum, antagligen varit, att ät Statsverket söka bereda tillgång till utförande' af redan påbörjade jernvägsanläggningar inom landet, utan Stats-Utskottets Utlåtande N:o 95. 5 att dertill behöfva anlita utländska kapitaler. hav det synts Utskottet tjenligt att beröra frågan jemväl i denna del. synnerligen sorn motionärer inom Bonde-Ståndet synas hafva antagit, att. genom den föreslagna åtgärden, skulle kunna erhållas ett ka, »itai nog stort för utförande af ifrågavarande allmänna arbeten. I detta hänseende torde vara tillräckligt erinra, hurusom, enligt det vid förra riksdagen upprättade sammandrag öfver förteckningarne rörande de för Statsverkets räkning utarrenderade hemman och lägenheter, dessa utgöra 417 mantal med en areal af 81,232 tunnland, deraf 1,844 tunnland så kallade impedimenter, hvadan åker, äng och skog uppgå till nära 80,000 tunnland. Enligt 1855 års taxeringslängd äro dessa egendomar värderade till 2,114,421 R:dr Banko, men försäljningsvärdet torde måhända icke vara för högt beräknadt, örn det, såsom Herr Hierta i sin motion uppgifver, anta ges till 6,000.000 Kalr Knnt, eller nära dubbelt mot taxeringsvärdet. Denna summa skulle dock icke med ens kunna erhållas, ty, såsom bekant är, hafva ifrågavarande egendomar pä olika tider blifvit upplåtna i allmänhet pä 30-ärigt arrende, hvadan i medeltal endast ^ af samtlige dessa fastigheter kunna vid arrendenas upphörande ärligen vara till försäljning disponible. Fördelas nyssberörde förslagsvis antagne köpeskillingsbelopp på 30 är, visar sig att den föreslagna försäljningen skulle ärligen under nämnde tid i Statskassan inbringa 200,000 R:dr Runt.
Hufuudtitlarnes besparingar, Riksgäldskontoret tillgodoförda Husqvarna gevärsfaktori Hvitfeldtska stipendie-fonden HäradsJiäkten Hästjägare-sqvadrons-fond, Aorrbottens Bilagan litt. L. vid Jemtland, afvittringarne derstädes, Jemtlands roteringskassa Jer nväg sbyggnader, statens Bil. litt. A, B, C, D och E vid Jernvägs-materiel, inom riket tillverkad Indelta Arméen Bilagan litt. M. vid Inkomster, statsverkets, bilagan litt. D. vid Institut, Ultuna landtbruksInstitutet för döfstumma och blinda •— Mediko-kirurgiska — Pharmaceutiska — Skogs— Teknologiska Intendenls-afdelnings, Krigs-kollegii, räkenskaper Invalxdhus-fonden Inventering af de i Räntekammaren förvarade säkerhetshandlingar — af materialförråden i Carls krona Isbergska pensionsfonden, bilagan litt. P. vid Kad ett-korp sen Kalmar navigationsskola Bilagan litt. O. vid — Stifts Konsistorii räkenskaper Kammar-rättens aktoratsräkning Kanslistyrelsens handkassa Karantänsinrättningarne Karta-sigillata-uppbörden Karteverk, Topografiska Korpsens — sockenKolonien S:t Barthelemys räkenskaper Kommando-expedition, Sjöförsvars-de partementets Kommerse-kollegii expensmedels-räkning, — redogörelse för karan täns-medlen , Kommissariatet, KonvoyKongsbacka pedagogis räkenskap sid. 6-7. » 67. » 262—263. » 149. » 71. » 77. » 168—169. » 77—78. » 105 — 135. Konsistoriernas räkenskaper Kontrollverket Konvoy-kommissariatet Kopparbergs läns afvittringsverk Krig s-akademiens räkenskaper Krigsarkiv-fonden Krigs-kollegii räkenskaper Bilagorna litt. II, I, K, L, M och N vid — Aflönings-afdelnings räken skaper — Artilleri-afdelnings dito Bilagan litt.
LagUtskottets Betänkande, VII * sfs n o —-,:i. 12, åtterrem. af Adelil, II s 179, äf PresteSffaldet1, IX s 187, af BörgareStåndet, IX s 191, bif. af BofgareStåndet, IX s 194. Ytterligare Utlåtande, VII 1. s 577— 583, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 429, förkast, af BorgareStåndet, IX s 478» hvaröfver Adeln fattat ett särskildt beslut, IX 484> förkast, af PresteStåndet, IX s 489 Memorial om Ståndens skiljag iga Beslut, VII 3. 1. s 8—xo, lagdt till Handlin - lingarne af Adeln, IX s ii 76, hvaröfver PresteStåndet fattat särskildt beslut, IX s 1189, likaledes BondeStåndet, IX s 1200. Underd. HöfRätten Öfver Skåne och Blekinge, om ställande af, på indragningsstat, Motioner, remitt. till Stats-och LagUtskotten, II s 1224» 1288, i333. Utskottens Betänkande, IV 1.S863—• 876, återrem. af PresteStåndet, IX s 261, af BorgareStåndet, IX s 264, bif. af BondeStåndet, IX s 267, af Adeln, IX s 270. Ytterligare Utlåtande, IV 4. s 59 — 68, bif. af PresteStåndet, IX s 742, af BorgareStåndet, IX s 827, med undantag, af Adeln, IX s 846. Mål som vid, anhängige göras. Konungens Nådiga Proposition, I 1. s 716 — 726.
Jag vill blott tillkännagifva, att hvad dessa sistnämnde Hrr anfört, icke är för mig bevisande. Hr Gyllensköld har sagt, att vid passevolancekontrakters uppgörande betalningsskyldige blifvit hörde. Jag känner icke om sä varit förhållandet, men det vet jag, alt, hvad rusthållen angå, man icke serdeles fästat sig vid de år 1809 ingångna kontrakter. Hr Cederschjöld har fästat sig dervid, att R. St. icke skulle ega rätt att förändra grundskatterna. Såsom Den S September f. m. 105 jag uppfatlat komiterades och StatsUtskrs förslag, är här icke fråga om någon förändring, blott om en förvandling af räntorna, hvilken länder alla till stor fördel. Vidare har Hr Cederschjöld yttrat, att statsmakterna skulle ega rätt att göra nåd. Jag erkänner detta och jag anser det äfven vara en nåd för räntegifvarne att få utgöra sina skatter på ett sätt, hvilket de kunna kontrollera. Hr Sandströmer har för mig klart visat fördelarne af det förslag, som nu är i fråga. Jag har visserligen här hört omtalas de stora förluster, som skulle uppkomma genom varuvärdens fall. Det är långt ifrån mig att vilja afgöra hvad förstkommande tider kunna utvisa, men jag torde likväl få fästa Hrrmes uppmärksamhet på de sannolikheter, som finnas emot sådant förhållande. Vi känna alla hurusom Sverige för icke längesedan behöfde spanmälsimport för att fylla sina behof.ver. Detta förhållande har numera upphört. Sverige producerar mera spanmål än som inom landet konsumeras, oaktadt näringarne blifvit skyddade och befolkningen ständigt förökats. Sverige har således med sina produkter upplrädl och, såsom jag hoppas, fortfarande skall uppträda på verldsmarknaden. Vi känna alla, att i Europa är spanmälshandeln icke genom höga tullar skyddad såsom hos oss, och dä värt åkerbruk numera blifvit så uppdrifva alt från Sverige ärligen kan påräknas en icke så obetydlig spanmålsexport, så synes icke någon fara vara för handen nu eller i framtiden, att våra varuvärden skola falla lägre än i det öfriga Europa.
Likväl och då Frih. Cederström directe vändt sig till mig, anser jag mig böra upptaga något af hans yttrande. Frilen har fäslat uppmärksamheten derpå, alt om en kungsgård förbättras under arrendetiden, sä skulle Kronan derpå lida förlust, om ett maximum är bestämdt. Jag ber att få fästa Friluns uppmärksamhet derpå, ali Ulsk. säger i sitt betänk., alt vid arrende-uuctioiicn bestämmes eli maximum och ett minimum. Det är således alldeles icke sagdt, att det maximum, som för förra arrendet för 30 år sedan bestämdes, skall blifva detsamma viden ny arrendeanction Denna anmärkn. af Frih, Cederström hvilar således på ett misstag. Alt det mätte vara i Kronans intresse att få pålitliga och säkra arrendatorer, torde icke kunna bestridas. Jag vill i det fallet t. ex. påminna Frih. Cederström om alla de i) H. 20 154 Den 7 April. trakasserier och processer, som uppkommit i afseende på Ryda kungsgård, der allt sedan 1823 den ena arrendatorn efter den andra gjort concurs äfvensom deras cautionisler, hvilkas borgen ingifvits på fem år. Gr. Sparre, som är nära glänne lill denna kungsgård, torde bäst känna dessa tvister. Speculationsifvern vid dylika auetionslillfällen plägar gå så långt, att speculanler komma från alla häll, utan att det minsta underrätta sig om förhållandena och möjligheten att utgöra arrendet. För att förekomma Kronans förlust i sådana fall, är det, efter min tanka, nödvändigt att bestämma ett maximum. Det af R. o. Ad. fattade beslut ang:de Ekon.Utsk:s betänk, om utarrenderingen af militie-bostållen kan här på intet sätt tillämpas. I afseende på optionsrätten anser jag det vara af vigt, att den icke medgifves, om icke föne arrendatorn bjuder maximum. Man har anmärkt, alt det skulle vara svårt för Konungens Bef:h:de att välja emellan flera personer, som bjuda maximum. Om de jemväl lemna lika säkerhet, så måste de skilja sig emellan genom lottning.
Beträdande derefter folkskolan, som Bonde-St. önskat skulle äfven blifva föremål för ett särskildt Utskis behandling, så får jag tillstå, att jag finner det, åtminstone för mig, långt svårare att utlåta mig i afseende å denna del af frågan, än rörande elementarläroverken. Folkskolan är nemligen här ännu en så ny saint så ofullständigt genomlörd institution, att man kan våga påstå, det den är för de flesta föga bekant. Men då representanterna al allmogen, hvilka väl horde vara mest förtrogne meil och närmast i tillfälle att bedomina denna institution, uttalat den önskan, alt man borde taga äfven denna institution under en närmare behandling, synes mig, att man icke bör motsätta sig en sådan begäran. Då det här är fråga om ett löremål, än hvilket intet annat torde hafva större anspråk att ligga R. St:r om hjertat, nemi. hela det uppväxande slägtets framtid, och då en allmän oro i lietta hänseende försports, anser jag att R. St:r icke höra uraktlåta något, som kan stilla densamma. Gr. Björnstjerna har nyss anmärkt de stora svårigheter, som skulle uppkomma deraf, att, då särskilda Utsk:t elter många voteringar kommit till åtskilliga resultat och sedermera dessa resultat öfverlernnas till Stats-Utsk:t, möjligen det särskilda Utsk:ts arbete skulle af Stats-Utsk:t sönderrilvas och följaktligen blifva helt och hållet gagnlöst. Till svar derå får jag anföra, att det särskilda Utsk:t icke skulle behöfva så uti detalj ingå uti anslagsfrågorna, ty om man blott kastar en flyktig blick på den af Rektor Sommelius i äm - 480 Den 13 December. net afgifna motion, — hvars innehåll jag dock visserligen icke skulle vilja till alla delar underskrifva, — så finner man der ett så stort fält för det särskilda Utsk:ts verksamhet, att detsamma har dermed tillräckligt att skalis, samt att en mängd ämnen ganska väl kunna behandlas, utan att Utsk:t behöfver i detalj föreslå R. Sl:r beviljande af vissa anslag. Slutligen har Gr.
De motioner, som i detta afseende blifvit väckta, äro följande: hos Ridderskapet och Adeln, af Herr Stuart, C. G., som påyrkat ifrågavarande afgifts borttagande helt och hållet, och till stöd derför anfört, att densamma till största delen måste utgöras af den obemedlade delen af Svenska folket; att hvarje skattskrifven person i allt fall utgjorde en särskild kapitalions-afgifl under namn af mantalspenningar; att det vore olämpligt att betrakta och antaga den personliga tillvaron såsom en bevillningsgrund; att det förefölle nog eget och anmärkningsvärdt, att en extra ordinarie stalselier bevillnings-inkomst skall utgå efter samma beräkningsgrund och lill samina belopp, som en gammal ordinarie skatt; att det ej borde förbises, hurusom uppbörden och redovisningen afen särskild, utaf 1,740,000 skattskyldige utgående, afgift nödvändigt måste medföra högst betydliga besvär, och hurusom en ej ringa del af denna afgift, efter tidsödande och mödosamma undersökningar och skriftvexlingar, måste årligen afskrifvas; samt ändtligen att Stats-verkets nuvarande tillstånd och den allmänt förväntade tillökningen i Statens inkomst af bränvins-produktionen ingåfve den Bevillnings-Utskotlets Betänkande, N:o i. 3 förmodan, att någon lindring eller nedsättning i hittills utgående skattebidrag kunde inedgifvas; inom Preste-Ståndet, af Herr Kontrakts-prosten Almqvist, hvilken föreslagit den så kallade personela bevillningens upphörande, emedan den dels kunde undvaras, då Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående Stals-verkets tillstånd och behof, icke utvisade större statsbrist-summa än 1,172,000 R:dr, samt dessutom till de extra ordinarie utgifterna hos Riksgälds-Kontoret innestode extra-ordinära tillgångar ätt för statsbehofven användas, dels ock vore rättsvidrig och obillig, enär den utgår lika af millionären och backstugusittaren, samt således tyngst hvilar på den fattigare befolkningen, hvadan den också länge blifvit öfverklägad och, i motionärens tanke, längesedan bordt försvinna; och af Herr Doktor Björkman, som hemställt, att den personliga skydds-afgiften, hvilken, om den än hittills möjligtvis varit för Stats-verket behöflig, likväl hädanefter lätteligen kunde undvaras, måtte helt och hållet försvinna såsom stats-inkomst, men i stället till samma belopp, som förr, debiteras och uppbäras såsom fattigvårds-afgift, samt aflemnas till församlingarnes fattigvårds-styrelser, i hvilkas hand den skulle utgöra ett behöfligt bidrag lill uppfyllande af en välordnad fattigvårds pligter, hvaribland motionären framför andra framhållit skyldigheten att bekosta fattiga, vanvårdade barns skolgång och uppfostran till goda och nyttiga samhällsmedlemmar;