Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Instämmande hufvudsakligen i deu reservation Major Wolffelt afgifvit, får jag för min del tillägga: Utaf de skäl, som blifvit framställda för Handelstraktatens antagande, synes mig intet vara af den beskaffenhet att detsamma ensamt i och för sig, eller alla tillsammans, kunna uppväga de anmärkningar, som emot densamma blifvit gjorda, och al hvilka jag anser följande förtjenta af särskild uppmärksamhet. Bränvin och sprit af vindrufvor äro vid införandet till Sverige påförda en så kallad surtaxe af endast 15 öre per kanna för 50 procent sprithalt, och som det är kändt att hvitbetsbränvin, tillsatt med extrakt af vindrufvor, går i handel uti Frankrike såsom varande bränvin af vindrufvor, år stor fara för handen att denna vara, som under vanliga förhållanden kan tillverkas för betydligt lägre pris än vårt svenska bränvin, kommer att i så stor myckenhet införas, att det icke kan löna sig att bränna bränvin i Sverige. Exempelvis får jag nämna, att i södra Frankrike säljes en kanna drufbräuvin af 50 procent sprithalt för 37 öre, och det sorn blifvit tillverkadt af hvitbetor för betydligt billigare. — Om ock under de år, då spanmålsoch potatisprisen äro nedtryckta, det skulle vara en möjlighet att utan allt för stor eller ingen förlust tillverka bränvin, så framstår såsom ett gifvet faktum att detta icke kan blifva händelsen, då sädesoch isynnerhet potatisprisen äro högre. Jag behöfver ej utveckla följden för landtbrukaren af denna osäkerhet, att möjligtvis ena året kunna bränna och det andra ej, synnerligen för dem, som ställt sitt landtbruk och sin kreatursskötsel i samband med drifvande af brännerirörelse.
Remitterades, jemte afgifne yttranden, till Banko-Utskottet; och Herr Bodells, N:o 105, om förbud emot utförsel af sparrar och läkten. Remitterades till Bevillnings-Utskoltet. Bih. till B. St. S. D. Förekomma motioner af: Herr Ödmansson-, N:o 106, angående förhöjning i anslaget å allmänna In dragningsstaten till Professor Cronholm. Remitterades till Stats-Utskottet. Herr Rinman, N:o 109, derom, att Rikets Ständer, vid pröfning af Kongl. Majlis nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, i den del, som rörer Landtbruks-akademien, måtte till uppförande på hernilda Akademis stat anvisa det belopp, hvilket, såsom hyrcs-ersättning till Landtbruks-akademien, nu utgår ifrån Nya Elementarskolan i Stockholm, eller 353 R:dr 16 sk. R:ko årligen. Remitterades till Stals-Ulskoltet. Herr Rinman; N:o 110, angående förändring af § 3, mom. 1 och 2 af Kongl. Förordningen om Socknestännnor i Stockholms stad den 16 Mars 1047. Remitterades till Allmänna Resvärsoch Ekonomi-Ulskottet. Herr Kistner, N:o 113, med förslag dels tili bestämmelser, i ändamål att Staten nu må på en gång återbetala till alla tjenstemän, hvilka äro i tjenst, den begrafningshjelp de aftjenat, dels till stadganden, som med föreskrifter i detta hän seende ega sammanhang. Remitterades till Stats-UIskottet; och Herr Palander, N:o 117, om anslag till en Elementarskola i Ronneby köping. Remitterades till Stats-Utskottet. S. D.
Visserligen är det sorgligt att se huru enskilda personer vanvårda sin skog och huru mången köper egendomar blott för att genom skogens sköflande förskaffa sig en hastig vinst; men det oaktadt, och fastän jag erkänner statsmaktens rätt, att, när så är af nöden, ingripa i den enskildes hushållning, kan jag icke biträda förevarande förslag, enär jag icke kan Finna huru det skulle kunna rättvist tillämpas, då det icke är utrönt huru mycken afverkning skogen tål, utan att förödas. Jag anhåller alltså att punkten måtte afslås. Hr Paykull, Lars Gustaf: I den utaf föreg:de värde talare gjorda framställning anhåller jag att få förena mig. Hr von Koch: Afven jag anser mig icke kunna annat än yrka afslag, på grund af det ingrepp i eganderätten, förslaget innebär. Frih. af Ugglas: I 10:de punkten af K. M:s vid 1856 års riksdag gjorda, af R. St:r då bifallna framställning, förekommer ett stadgande af innehåll, »att der, i följd af särskilda förhållanden, afrödjning af skogstrakt skulle finnas lända till men för klimatet eller vextligheten å angränsande jordområden, eller medföra fara för jordeller bergras, eller kunna föranleda annan våda, sådan skogstrakt må kunna fridlysas från annan äii den mera inskränkta afverkning, som pröfvas vara i nämnda hänseenden oskadlig, och hvilken under behörig kontroll må få verkställas. » Jag förmodar, att Utsk:t med sitt nu framlagda förslag icke ämnat undanrödja det af mig upplästa Kongl. Förslaget, utan att detta kommer att olörändradt qvarstå. Hvad nu detta Utskits förslag beträffar, måste jag, ehuru fullt erkännande behofvet af att äfven den enskilda skogen behörigen handhafves, likväl bekänna, att jag anser hvarje försök, ledande till inkräktning i den enskildes eganderätt, vara fåfängt, oell derföre anhåller jag att Utskits förslag måtte af R. o. Ad. afslås. Hr Ros: Uti den skrifvelse af d. 21 Januari 1859, hvari K.
Nu har Stats-Utsk:t, — och det är endast härutinnan jag påyrkar en förändring, — såsom vilkor för anslagets erhållande föreskrifvit, att ränta ovilkorligen skall erläggas från och med 1868 års början. Men, Mina Hrr! när lånet beviljades, bestämdes, att räntan skulle erläggas först året efter det, då arbetet blefve färdigt, och kontraktet med Ofverste Ericson förbinder honom icke att göra arbetet färdigt före år 1868. Det är ju att bryta kontraktet, att nu fordra, att bolaget skall betala ränta från 1868 års början. Det är ju orimligt att fordra, att bolaget skall betala ränta innan vägen blifvit trafikerad, ty det är visst icke säkert att kanalen hunnit blifva färdig och af vägoch vattenbyggnads-styrelsen afsynad före 1868 års början. På grund häraf anhåller jag, att R. o. Ad. behagade på det sätt bifalla Stats-Utsk:ts hemställan, att tiden för räntebetalning å lånemedlen bestämmes till 1869 års början, i stället för 1868 års början. Det ifrågav:de företaget är af stor betydelse och dess utförande kommer att lända landet till heder. Genom de anordningar, som blifvit träffade, kommer arbetet att blifva färdigt långt innan man ursprungligen vågat hoppas, och Statens ränteförlust att blifva ganska ringa, ty, noga räknadt, erhåller bolaget endast ett års räntefrihet. Detta ålen så kort räntefrihet, att jag betviflar, att något annat likartadt arbete fått så ringa eftergift. Dessutom har Dalslands kanal redan från början blifvit hårdare behandlad än andra företag. Ända till förra riksdagen var det nemi. en regel, att R. St:r åt kanalbolag lemnade anslag utan återbetalningsskyldighet; men vid förra riksdagen ändrades detta förhållande. Två serskilda kanalföretag voro då på tapeten: Kinda kanal och den ifrågav:de. Kinda kanal hade förut fått anslag till en båtled, men anslaget förändrades vid förra riksdagen till att skola utgå till en fullständig kanal. Om jag icke missminnner mig, lemnades 800,000 rdr, deraf hälften såsom anslag och andra hälften såsom lån. Till
Men att deremot till Tjenstemäns och Slussvaktares aflöning, mindre reparationsoch underhålls-kostnader årligen erfordras R:dr 3,000 till oförutsedda utgifter ... “ 54o och till årlig ränte-utdelning åt Actie-egare med 5 procent å deras tecknade Capital , 3,710 2^Q visar sig en större årlig inkomst än utgift, till ett belopp af R:dr 2,45o, hvarföre Directionen, som med Cassa-behållningen vid årets slut, eller sist den 1 Juni nästa år, kan på skulden inbetala 4,000 R:dr, enligt nu uppg jord och af Bolaget godkänd calcul, blifver i författning att', om ej oförutsedda olyckshändelser inträffa, med nyssberörde öfverskott före år 1840 till fullo godtgöra den öfriga skuld,; R:dr 10,000 B:co, hvarföre Bolaget Stats-Utskottels Utlåtande JV:o 3y6. till f. (1. Cancelli-Styrelsen häftar, då den till säkerhet för sistnämnde summa uti Bolagets Fastigheter Stora Wallby och Oppeby Hemman gifne in teckning således senast kunde blifva dödad. Men vid denna tid bör ock Canal-Bolaget, enligt Rikets Ständers of vannämnde Beslut, hafva samlat och afsatt en fond till Verkets framtida un derhåll och nybyggnad af minst i5,ooo R:dr Banco; och då Directionen nogsamt inser vigten och angelägenheten deraf, att detta Beslut behörigen efterlefves, ej mindre för att trygga Staten emot så kännbara uppoffringar till Verkets framlida nybyggnad, som den nu måst vidkännas, ån för att försäkra Actie-egare om Verkets everldeliga bestånd genom i tid vidtagne åtgärder dertill, bör icke eller någon mera än Directionen, som har sig uppdraget att vårda Bolagets rätt och fördel, vara angelägen derom, att verkställigheten sker på det mest ändamålsenliga sätt.
M. gjorde denna underd. framställning, anmälde de äfven, att en väsendtlig brist dessutom egde rum i hvad rörde åtskilliga, för hvarje till undervisning ämnadt laboratorium nödvändiga instrumenter, hvilkas anskaffande omöjligen kunde åstadkommas med det årliga för laboratorn behof Och de kemiska föreläsningarne utgående statsanslaget, och anhöllo professorerne underdånigst, det måtte för den sagda bristens fyllande för en gång beviljas ett extra anslag af 2,000 rdr rint; men hvad denna underd. anhållan beträffade, faun K. M. i nåder frågan derom tillsvidare böra upskjutas. Sedan denna tid hafva nu snart frenne år förflutit, under hvilka den då redan högst kännbara bristen på iustrumenter och apparater i laboratorium qvarstått och tillväxt i samma man, som förbrukningen af dem, som funnos, fortgått, under det att det otillräckliga årsanslaget ej tillåtit deras reparation eller nyås anskaffande. En annan omständighet har dessutom gjort, att denna brist för närvarande är mer kännbar än förr. ljuder en lång följd af år hafva nemi. det Pharmaceutiska Institutets elever, i saknad af egen laboratoriilokal, med vederbörandes tillåtelse, fått begagna sig af Carolinska Institutets laboratorium; men sedan numera af Apothekare-Societen ett eget laboratorium blifvit inrättadt, hvarest pharmaciae studiosi erhålla sin undervisning, hafva ock dit förflyttats alla de, Pharmaceutiska Institutet tillhöriga, förut på Carolinska Institutets laboratorium befintliga instrumenter och apparater, hvilka der kunde påräknas för gemensamt bruk af såväl Carolinska som Pharmaceutiska Institutets elever. I anledn. af denna förflyttning, och i följd deraf, att Institutets laboratorium numera blifvit försedt med gasledning, har ock en omflyttning och förenkling af der befintliga eldstäder blifvit nödvändig. Carolinska Institutet har i årligt anslag 3,662 rdr 58 öre rmt till vård, underhåll och förökande af sina samlingar, till egendo H. ii. e I)«n
I sådant fall bibehålles myntvärdet oförändradt; mindre anslag blifva ej så otillräcklige, örn de utgå i ett mynt, hvars värde ej försämras; knappa tillgångar nödga Canal-Directlonerne, att inskränka sig till endast oundviklige företag och omkostnader; och den tillökning i beskattningen, som dock med all möjlig hushållning kan blifva nödvändig, torde kunna så fördelas, att den drabbar endast den förmögnare delen af Nationen, som kan tå^a den, utan allt för mycken kähning, hvilket Cynes vara lika billigt, sorn nyttigt, så väl för det Allmänna, som särskildt för de förmögnare, när man besinnar, att välstånd och trefnad hos den arbetande Classen utgör grund* valen för allmänt och enskildt val 2:0 Af Herr Assessoren Lagerhjelm. I anledning af förslaget om 3 procent Obligationers utgifvande från Riksgälds-Contoiret hafva följande Betänkligheter hos mig uppstått, dem jag härigenom endast får helt enkelt framställa: ilo Kan Riksgälds-Contoiret upptaga Rån på annat sätt, än genom Kungörelse, att de som vilja deltaga uti Lånet, bör insätta penningarne uti Banquen för Contoirets räkning; hvarefter Insättnings.Attesterne utbytas mot Obligationer P Q:o Kan Contoiret vägra att utgifva Obligationer för hvarje Insättnings-Attest, sorn Bihang lill Riks, St. Rrot, 1823. c.te Sami. N.o 25 378 &anct>.Ut»ko!tt!i 3etåniandtrt~. presenteras; så länge Kungörelsen icke af återkallad ? j;o Kan vid detta förhållande Kane* Summan fixerasp 4:0 Jag föreställer mig att 600,000 R.dt skola hållas vederbörande tillhanda år 1824» att Reglementet kommer Herrar Fullmägtige tillhanda dén 1 Augusti.
Det system, som 1842 års skolstadga grundlagt, bör således icke ännu fråuträdas. Det kau i en eller annan del fordra någon förändring; men dess princip om undervisningens allmänlighet i folkskolan är rigtig och af stor inflytelse på samhällets framtida utveckling. Statens fortfarande understöd åt kommunernas bemödanden för folkskolornas •«Ö Sammansatta Stats-, B ev ilin - samt Allm. Brsv.- och Ekon-Vtsk. Bet. M 49. utvidgande och förbättrande, der så fordras, är en nyttig och nödvändig åtgärd; och långt ifrån att böra, pä sätt Utskottet tillstyrkt, borttaga det redan förut beviljade anslaget på Åttonde Hufvud-titeln, borde det snarare ökas. Att indraga det, svnes så mycket mer obetänksamt, som frågan derom alldeles icke tillhört det Sammansatta Utskottet att behandla, ingen motion derom är väckt i Riks-stånden, samt Stats-Utskottet under stats-regleiingens beredande redan ansett anslaget böra fortfarande utgå. Det på Grefve Rudenschölds förordande af Utskottet tillstyrkta förslag, angående inrättandei af en mängd småskolor, med oexaminerade lärare eller lärarinnor, iir ej välbetänkt. Dylika srnåbarns-skolors inrättande må lemnäs till föräldrars fria vilja; men att göra det till en pligt för församlingarna, sedan dessa ordnat och söka förbättra nuvarande folkskolor, vore att ådraga kommunerna stora kostnader och göra den nu ifrågaställa förökade andel i personliga skydds—afgiften otillräcklig lör befrämjandet al undervisningen i de fasta och i somliga orter redan ordnade ambulatoriska skolorna. 1 de flesta orter skulle det blifva omöjligt för församlingarne att åstadkomma och bekosta undervisningen vid så många särskilda småskolor, som förslaget förutsätter. Huru skulle de kunna anskaffa, i hvarje församling, så mångå fullt lämpliga lärare samt löna dessa så, att de kunde nog egna sig åt sitt kall? Verksammare mäste det alltid blifva om undervisningen verkställes med nit och skicklighet vid nuvarande allmänna folkskolorna, der, i fall så behöfves, lärarnes ökade antal snarare skulle underlätta densamma, med mindre kostnad och mindre svårighet att finna af skol-slyrelserna utsedde lämplige lärare eller medhjelpare.
Han fullgjorde rastlöst, och med långt mera ifver än förut, alla sina åligganden, men sin förnöjelse efter gårdsarbetet tog han numera ej så ofta i skogen eller på sjön, utan stod då på sin lilla loge och förfärdigade «en liten nätt säng åt Elin», dessutom en sådan stol som hon haft i sin fordna kammare, samt en liten «bokahylla». Elin gick ofta bort till honom, såg med stor glädje på hans arbete, strök alltid, på hans begäran, det långa håret ur Gunnars ansigte, emedan han var sysselsatt med «bå’a händer», samt hörde hur han sade: «Kors så’na små näfvar! och fina och hvita som på ena fröken!» och då rodnade Elin och drog sin hand från Gunnars läppar. Hennes verksamhet hade redan börjat dagen efter hennes ankomst, ty Lena hade «tug» till klädning åt sig, «tug» till klä’er» åt lille Gustaf och ett «vestatug» till Gunnar, och allt detta skulle Elin sy, och gjorde det äfven, både fort och väl och gerna, men sade att hon nödvändigt ville försöka sig med «utgångsarbete» i sommar, ty utan alla omsvep förtrodde hon genast till Lena, att det bar henne så emot att taga sig någon annan tjenst, utan ville hon helst vara hos syskonen, om hon bara kunde «vara dem till lags» och göra allt hvad en vanlig piga tillhör. Lena var ganska nöjd med detta, och Gunnar öfvernöjd, men log ändå alltid när Elin talade om sitt förestående «utgångsarbete», tills en gång då Elin verkligen blef litet stött deröfver, och då beslöts och beramades, att nu när stora «herregårdsslotten» snart begyndes, så skulle Elin gå med och försöka att raka hö. Till detta ändamål gjorde Gunnar henne en liten räfsa af allra lättaste trädslag, och så fin och med så mycket små grannlåter, att lille Gustaf trodde det var en leksak åt sig, och grät rysligt när man tog ifrån honom den. Men då sade Elin till Gunnar: «Söte Gunnar, gör en liten rifva åt lille Gustaf!» men då svarade Gunnar litet mörkt: «Åh det bryr jag mig intet om,» men då sade Elin:
Vid föredragning af Stats-Utskottets Memorial N:o 109, i anledning af Rikets Ständers beslut i de uti Stats-Utskottets Utlåtande N:o 86 behandlade frågor, angående fortsatt utförande af jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel, biföll Ståndet hvad Utskottet i sista momentet af berörda Memorial föreslagit derom, att de handlingar, som blifvit ingifna till Utskottet och anginge innevånares i Allbo samt Westra härader erbjudanden att utan ersättning upplåta eller bidraga till expropriation af jord för södra stambanans fortsättning från Finjasjön genom östra Småland eller Nässjö, måtte blifva till Kongl. Majit öfverlemnade, med underdånig anhållan, att Kongl. Majit ville i nåder låta foga anstalt att de utfästa bidragen behörigen komme jernvägsanläggningen tillgodo; hvar emot Utskottets anmälanden och hemställanden i öfrigt ansågos ieke föranleda någon Ståndets åtgärd, i annat afseende, än att till närmare upplysning om Ståndets beslut, rörande fjerde punkten af Utskottets Betänkande Nio 86, närlagde transumt ur Protokollet den 25 sistlidne April eltermiddagen skulle härvid fogas så lydande: Bih. till R. St. Fröt. 1859 $ 1860. 9 Sami. 53 418 Prot.-Utdrag den 23 Maj 1860. ”S. D. Den i förmiddagens plenum började, men då icke afslutade diskussionen öfver 4:dé punkten i Stats-Ulskoitets Utlåtande N:o 86, angående ytterligare byggnadsarbeten å Statens södra stambana, blef nu fortsatt; och yttrade sig dervid nedannämnde Ståndets Ledamöter i följande ordning: — —• Ofverläggningen var fulländad. — Sedan Ståndet, uppå derom al Talmannen framställd proposition, beslutat att försl votera angående det helopp, som för Södra stambanans fortsättning borde beviljas; uppsattes, justerades och anslogs följande voterings-proposilion: ””Den som bifaller hvad Stats-Utskottet i Utlåtandet
Dermed kan naturligtvis icke menas de tillfälliga öfverskott, som upkomma under tiden från den ena Riksdagen till den andra, ty dessa kunna aldrig utgöra lämplig fond för en statsskuld, utan dermed menas, att, så vida statsinkomsterna, 222 Den 23 Sep t cm b er f. m. nian nya skatters påläggande, oell ulan ökad bevillning, kunna beräknas lemna öfverskott, så borde denna överskjutande inkomst! användas på det sätt, alt dermed fonderades ett statslån till utförande af jernvägar. 1 afseende å sättet för medlens anskaffande, är jag således af samma lanke, som StatsUtsk. Hvad anslagsbeloppel vidkommer, tror jag af flera skäl, alt man bör bålla sig lill den summa, som af åtskilliga reservanter inom StatsUtsk., och jemväl af flera talare på detta rum, blifvit föreslagen och förordad, nemi. 5 mill:r Hulr b:ko. Med denna summa kan otvifvelaktig! redan ganska mycket uträttas och ett större belopp torde svårligen kunna användas under tiden till nästa Riksdag, ulan att öfveransträngning vid arbetet skulle ega rum. Det är dessutom af mycken vigt, alt icke allt för stora summor, i form af statsobli gationer, på en gång utsläppas i rörelsen, då delta otvifvelaktig! skulle komma alt störande inverka på det omlöpande rörelse-kapitalets lämpliga förhållande lill rörelsen, äfvensom det skulle kunna utöfva ett betänkligt inflytande på sjelfva obligationernas värde. Beträffande slutligen den, alt jag må så säga, geografiska delen af frågan, eller i hvilken riktning jernvägsbyggandet företrädesvis bör påbörjas, så erkänner jag, att man i delta afseende förebragt så giltiga skäl till bevis derför, att, jemte den stora vestra linien, som af K. M. blifvit föreslagna, äfven den södra linien, eller från Skåne lill VVettern, är af synnerlig vigt för riket, att dessa skäl, enl. mitt förmenande, icke kunna med fog bestridas. Stora intressen kämpa också om dessa liniers inbördes företräden, och måhända är det fara värdi, att dessa tvister kunna komma att ofördelaktigt inverka på hela sakens framgång.
En lid af fem är blefwe derigenom bedard, mn frägan i annat fall först wid nästa Riksdag företogs, och det wore vä en aäng en utiväg för närwarande Ständer at wisa upmariambet pä en Lonscieunons stadgande som är deras eget Werk, och at wisa aktning för de Medborgare, som begärt at utgöra endel vf Ut presontLtionen. Det är endast öfwer denrw del af mit yttrande, som jag skulle önsta, at Högwälborne Herr Laron och L a ndtmarstalken täcktes, när Lonstitutionen blifwit antagen, göra en särskild proposition. Grefwe ^törner, Larl stellan, upläsie följande Anförande: Jag wil ej uptaga Riddcrstapets och Adelns tid med nägre Anmärkningar öfwer Lroj-ctL-e til en ny Regeringsform; den innefattar sä mycken förtjenst, ät ehuru pä min lott fallit, i anseende til den Systia jag bekläder, at blifwa beroende af Högsta Magten, skulle jag ändä an - Den 3 Juni!. 5o? se för en lycka at genast fä förena nrig med dem, hwilka i hela sin widd bifalla Lonsuttuious^cwn. Om den förestagne Grundlagen är wälgörande för Samhället, betyder sä litet alla en stilda bekymmer, hwilka mojligtwis Lunna mota min lefnad pä Ämbetsmannabanan. Afsigten med detta Anförande är cgenteligen, at fä yttra mins tankar öfwer den fraga, som förut dels blifwit til nägon de! wäckt af siere warde Ledamöter inom Riddarchuset, meik nu synnerligast af F-ribcrre lllawri, uti desi med eoii8liturlo^8-/vcton ätföljande särstildta Betänsande, rörande Lon^i-ip-ioa af allt manbart folk. som ej wore i tjenst, emellan 20 och är.
Medan denna tyngdes av ett övermått av liv, var den förra ödslig, som utdöd. Portarne bommade, fönsterluckorna stängda, ingen människa att se. Karmides såg sig nu vid själva randen av den förbivältrande, svällande folkströmmen. Ett steg till, och han hade varit bortryckt med dess böljor. Han såg ansikten dyka upp och försvinna, ansikten förvridna av dyster vrede. - Hämnd, hämnd! Död åt kättarne! Död åt giftblandarne! Död åt atanasianerna! Dessa rop, blandade med andra av samma slag, skallade i hans öron. Han misstog sig således icke. Förhänget hade fallit, korsången börjat, korsången, som inledde det länge väntade och förberedda sorgespelet. Karmides hade ingen lust att låta sig bortrycka av den virvlande strömmen. Man uppoffrar ogärna sin vilja och det fria bruket av sina lemmar, när man ej genomtränges av den ande, som sammansmälter den trängande och skuffande massan till ett helt. Karmides ville välja en lämpligare åskådareplats. Han lämnade Kerameikos och vandrade de folktomma sidogatorna hän till torget, sedan han övertygat sig, att strömmen brusade åt det hållet. Han anlände före den till torget. Det var tomt och övergivet av alla, utom bildstodernas tysta rader. De tycktes liksom med hemsk fruktan vänta den annalkande skaran. Karmides steg upp på målningsgalleriets marmortrappa och intog en bekväm plats vid hörnpelaren. Tätt förbi den måste tåget stryka fram; den var bestämd till vågbrytare mot floden. Karmides kunde se allt på nära håll. Facklorna, som lyste i spetsen, närmade sig. Rymden mellan Pnyx och Areopagen uppfylldes av, och torgets pelargångar återkastade de vilda, ursinniga ropen: - Död åt kättarne, atanasianerna, giftblandarne! Folkströmmens första böljor hade hunnit fram. De slungade ett skum av människor upp på målningsgalleriets trappa, där Karmides stod i skydd av sin pelare; de utbredde sig hastigt som ett översvämmande vatten över torget.