Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Komma vi så till skolan, folkskolan nämligen, möter oss en mängd kvinnliga arbetskrafter, om hvilka omdömet längsedan är stadgadt, nämligen att de fullt ut, med lika seg uthållighet som någonsin männen, fylla sitt kall. Att de mycket förkättrade guvernanterna icke såväl fylla sin plats, torde, om så förhåller sig, till stor del bero på den mindre tillfredsställande undervisning de i flickskolorna erhålla. Detta senare närmast till följd däraf, att endast få af dessa skolor hafva något understöd af staten, hvarför rätt dryga terminsafgifter måste påläggas eleverna. D e mindre bemedlade bland dessa tvingas därför ofta att börja i en högre klass, dit de med knapp nöd examineras in, än deras gåfvor och mognad egentligen kräfde, och få sedan svårt att slita sig igenom, för att med möjligaste minsta kostnad få ett afgångsbetyg. Vida mera torde dock bero på, att af guvernanterna fordras icke blott barnens undervisning i » vanliga skolämnen, handarbeten och musik », utan äfven — som man dagligen af tidningsannonserna kan se — » biträde med sömnad och lättare hushållsgöromål. » Skurning och tvätt ingå således ej i fordringarna, men nog undrar jag, om ens männens ryggrad skulle räcka till för ett så mångsidigt arbete, helst när det betalas med 1 0 0 — 150 kronor pr år. Nog skulle jag vilja se, hvilken min herr informatorn skulle påtaga, om han efter slutad läsning med disciplarna beordrades att kratta gården, göra ren herrskapsvagnen, rykta hästarne, slakta grisarne och andra » lättare » landtbrukssysslor? Eller om han blefve ombedd att på lediga stunder sköta principalens korrespondens och bokfö- ring? Därtill vore antaligen hans ryggrad alltför styf. Invändas kan, att informatorn oftast behöfver sin lediga tid för egna studier, på hvilka hans framtid beror. Men skulle detta ej äfven kunna vara fallet med guvernaten? Om hon också ej läser på någon examen, kan hon väl behöfva ägna någon tid till egna studier för att hålla sina kunskaper uppe och ej blifva efter sina konkurrenter. Ty, märk väl, guvernanten har ej, som informatorn, blott en öfvergående befattning.
Den förmedlande länk som fordom förband kommunen och staten, nemligen landskapsförfattningen, var för lång tid sedan bortbruten. Frågan om dess återupptagande i förändrad form har åter blifvit bragt å bane, och då föreningspunkten för kommunal-inrättningarne vore anvisad uti landets indelning i administrativa kretsar — Länén, ansåg motionären det Landshöfdingen, som nu endast vore Konungens Befallningshafvande, äfven kunde och borde blifva öfverhufvud för hela länets kommunalväsende, uttryckt i en för länet gemensam representation. Behofvet af en sådan inrättning visade sig i orterne uti en aftynande allmän anda och i svårighet för Landshöfdingarne att, i brist deraf, med framgång arbeta på länens ekonomiska förkofran. En dylik, länen i sin helhet omfattande, kommunal-representation skulle, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 110. 11 långt ifrån att såsom man befarat, urarta till en för statsskicket vådlig korporation, tvärtom bidraga till regeringssättets och regeringsmaktens befästande. Med förklarande det motionären icke ansåg lämpligt att framlägga fullfärdiga förslag till reglementen för de till inrättande föreslagne »Länsnämnder», utan att vigtigast vore att få grundsatsen af Statsmakterne erkänd, har motionären föreslagit : att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet tillkännagifva Ständernas öfvertygelse om behofvet och nyttan af en, länen omfattande, kommunalstyrelse samt tillika i underdånighet anhålla att Kong].
Men skulle, på sätt Utsk. ej ansett lämpligt för nya systemet, men för det gamla icke ovillkorligt afstyrkt, någon utvidgning af myntformaten, ulan silfverförminskning och tliy åtföljande myntförsämring, anses för ett bättre handterande af silfverpenningens yttre skepnad möjligtvis tjenligt vid noggrannare öfvervägande af denna speciella fråga, helst i sammanhang med den utgång förslaget om de mindre sedelvalörernes indragning loide erhålla, så vill jag i detta hänseende icke yrka ett bestämdt afslag å betänk. utan åtnöjer mig, såsom jag från början (illkännagifvit, med dess återremitterande, under anhållan, att Utsk. mätte fästa benäget afseende på ofvanstående, med hufvudsaklig hänvisning till uppgifne reservanters tanka, af mig vördsamt gjorda anmärkmr. Slutligen har Gr. Cronhjelm yttrat, att, ehuru somlige ansett såsom ett skäl för nuvar. systemets bibehållande, att det vore till allmogens egen nytta och fördel, har likväl en ledamot af BondeSt. inom Utsk. deremot anfört, alt allmogen icke önskade något sådant förmynderskap, förenande han sig med dem som yrka decimalernes införande; på grund af hvilket yttrande Grefven synes anse BondeSt. önska det vårt myntsystem måtte på det föreslagna sättet eller annat, pä decimaler bygdt, förändras. Hvad af den förenämnde BondeShs ledamot sålunda blifvit anfördt, må gälla för hans enskilda del; men till stöd för min sats. och till bevis, att det ej är ett förmynderskap, utan 3 * u Den 4 Mars f. m. ett biträde oell instämmande, som åsyftas, åberopar jag de reservationer som äro afgifua af Johan Petter Andersson, Petter Gabrielson, Lars Olsson och Anders Ersson.
Detta i stor scala anlagda jordbruks-institut har ådragit sig nu regerande Konungens i Preussen synnerliga uppmärksamhet, och på Dess befallning har det närmaste samband blifvit tillvägabragt mellan detsamma och universitetet i Greifswald, för att sålunda väcka håg hos och bilda det uppväxande slägtet för jordbruks-yrket; ty man har der klarligen insett att uppfostran häri fordras, ej blott lör dem, som helt och hållet egna sig deråt, utan äfven för dem, som ingå i Statens tjenst. I intet land torde en sådan uppfostran vara afbehofvet mera påkallad än i Sverige; en civil embetsman, för alt vara duglig på sin plats, antingen lian är landshöfding eller domare, mäste tillegna sig denna 3go Deli 12 Augusti f. m. kunskap; prester), för alt med exempel och råd kunna tillhandagå sina sockenboer, bör äfven häri äga sakkännedom; indelta officeraren, för att slå sig ut med sina knappa löneinkomster, måste vara kunnig jordbrukare; — det duger ej mer att yttra: jag slår mig i ro på landetman måste äfven utveckla sakkunskap, skicklighet och drift, om man vill der vinna medborgares aktning och uppmärksamhet. Jag får med anleda, af hvad jag nu anfört, och förr gjort det inom detta RiksSt, yrka afslag på StatsUtsk:s betänk. och anhåller vördsamt att R. o. Ad. ville bevilja ett anslag å gide luifvudtiteln af 4 000 r:dr b:co årligen, motsvarande Ulltuna kungsgårds arrende, att från 1841 afsättas, helst räntebärande, till bildande af en fond för uppköp af inventarier 111. m. för ett landtbruks-institut på Ulltuna, samt att denna kungsgård, vid arrendetidens slut, eller förr, om arrendatorn vill från arrendet afstå, må upplåtas till ett allmänt landtbruks-institut för hela Sverige, under öfverinspection af den särskilda styrelse, som K. M. i nåder kan finna för godt att dertill förordna.
Rik sens Ständer erkänna med underdånig tacksamhet Kongl. Majus Nådiga omsorg i det sålunda framställda ämnet och anse billigt, att de nya Församlingarne, som sjelfve inköpt Boställen åt sina Själ-sörjare, af Staten underlättas i sina bemödanden för det vigtiga ändamålet af en tillbörlig Själavård; Men, då i Riksens Ständers tanka all tillökning uti Rikets privilegierade jord bör sorgfälligt undvikas, finna Riksens Ständer betänkligt att medgifva de nya redan tillkomna eller framdeles blifvande Kyrkoherdeeller Kapellaiis-Boställen lika friheter och rättigheter, som de äldre åtnjuta. Deremot samtycka Riksens Ständer, att, orri vederbörande Presterskap i dessa nya Församlingar skulle pröfvas icke kunna påräkna sin tarfliga utkomst af de Lönförmåner, Forsamlingarne dem anslagit eller komma att anslå, i förening med de serskilda friheter, E. K. M. kan i Nåder 1Underdåniga Skrifvelser. loi finna för godt att dem tilldela, må Räntan och Krono-Tionden af de Kyrkoherdeoch Kapellans-Boställen, Församlingarr.e inköpt, anvisas att, såsom en personlig förmån till förbättring i Presterskapets lönvilkor, af Presterskapet uppbäras, så vida ej denna Ränta eller Tionde är på annan person indelt, samt, i slikt fall, motsvarande belopp af Kronans odisponerade Räntor i orten för samma ändamål användas. Dock bör ifrågavarande förmån genast upphöra när Församlingarne vunnit eller vinna den tillväxt, att deras Presterskap, thy förutan, eger sin bergning, och hvarom alltså, vid hvarje ombyte af Kyrkoherde eller Kapellan, måste med största noggrannhet undersökas samt uppgift i vanlig ordning från E. K. M-s vederbörande Befallningshafvande aflemnas. Riksens Stander framhärda etc. Uppl, o. godkänd hos Samtl. Riks-St. d, 2 Mars 1818. Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående Lån af allmänna medel för fullbordande af Hamnbyggnaden i Malmö.
V i d sidan af dessa äro de lyckade kurerna dock vida talrikare. J a g känner f. d. alkoholister, som sedan åtta år ej smakat spritdrycker. Morfinisterne recidivera mera sällan, när de en gång blifvit m e d suggestionen b o - tade. A l l a sömnens rubbningar såsom sömnlöshet, gående i sömnen, oroliga drömmar, som verka störande, hastigt uppvaknande ur sömnen under skrik o c h fruktan, som ofta förekommer hos barn, alla dessa former äro tillgängliga för behandlingen. Bleksot med alla denna sjukdom åtföljande symptomer såsom hufvudvärk, trötthet, trög afföring, brist på aptit, menstruationsrubbningar m. in., är en synnerligen tacksam sjukdom att behandla, o c h härom öfverensstämma alla, som ha någon egen erfarenhet. Vanligen efter två, högst tre veckor inträder fullkomlig hälsa. Menstruationen kan lätt påverkas, vare sig D e t är omöjligt att uppräkna alla de tillfällen, då suggestionen kan användas. Man botar ofta, säger Bernheim, men man botar icke allt, man lindrar ofta, men man lindrar icke alltid. Stundom misslyckas man, där man trodde sig kunna uträtta något, detta beror då antingen på sjukdomen, hvars natur i något afseende är oss obekant, eller oftast på den psykiska individualiteten, som också har sina hemligheter. • Damernas velocipedåkning i London. Bref till Idun. förra sensommaren, s o m velocipedåkning 3) et för var damer började taga de dimensioner den nu ernått här i England. Dessförinnan hade man sett en o c h annan m o d i g d a m ila fram på de breda, träbelagda gatorna i L o n d o n s West-End, o c h äfven här o c h där på landsorten hade en o c h annan » lady bicyclist » visat sig. M e n det var först förra sommaren, s o m några af den förnäma världens tongifvande damer började uppträda i den vackra Battersea Park, en annars af förnämiteter föga besökt park på södra sidan af Themsen.
Årlig lön, hvaruti ljus och skrifmaterialier äro inberäknade 6oot En Waktmästare vårdar beklädnaden och inrättningens inventarier samt har tillsyn öfver barnen emellan skoleoch arbetstimmarne m. m. Lön 200: Discrelioner till Jul och Midsommar . * 10: 210: — •— En Sköterska besörjer snyggheten hos barnen och i deras sofrum, ansvarar för tvätten, samt linnekläders och strumpox-s lagning. En Sjuksköterska, som, jemte vården om de sjuka och om sjukrums-inventarierna, biträder med linnets och strumpors lagning samt, då tiden medgifver, äfven vid tvätten Lön. ■ * 3 x. 16. ■ En portion .. ... 81:17. 4- Till Jul och Midsommar ...» 3 , . 10: ^ Transport 1,066; 2. 8. Banco. 3,604 37 3,604] 37] 2 Transport ,066: 2. 8. 3,C04 En Kokerska har proviant-förrådet och köksinventarierna un der sin vård samt biträdd af barnen, besörjer matredningen m. nr. Lön En portion Till Jul och Midsommar 158: 1. 4- Läkaren .• arfvode Lärare: uti skräddare-^rket \ „ skomakare d:o 1 , snickare och 1 timmermans d:o ( Till arfvoden för dessa lärare upptages, till fördelning efter „ segelsömoch / omständigheterna 3oo: „ sjömans-arbete t 1,557 „ gymnastik J , simning. 1 Diverse omkostnader: LVed för Sysslomannen Famnar 8. — Waktmästaren — Sköterskan . 1 — Sjuksköterskan H— Kokerskan u. — Barnens sofrum — aine sjukrum — Köket — Matsalen — Tvättstugan — Badstugan — Skolrummet — Skomakare-verkstaden — Skräddare d:o — Snickare d:o — Segelsömmare d:o Famnar 6r. å 7 r:dr 427: —• — Ljus för Waktmästaren ' Lisp:d 1.
Det har behagat Herr Friherre Stael von Holstein att anse Landshöfdingarnes Berättelser om Landets tillstånd mindre pålitlige, för det de äro beroende ; men förr än Herr Friherre StaCjl af de i Herr Grefve Mörners anförande upptagne skäl, bestämdt uppgifvit, hvilka Landshöfdingar deras pligt åsidosatt, torde det derom yppade tvifvelsmål, ehuru sårgnde, icke förtjena trovärdighet, Och hvaruti består då den nöd, som så fiårdt trycker Landet och hotar med undergång? I intet annat, än i följderne af det Penningevingleri, som Malmö Discont tillvägabiagt, och som förstört både dess förtroende pch de öfrige Discontemas betalnings förmåga, samt derigenom satt allmänna Crediten o?h Pennjngerörelsen i förlägenhet, på somlige ställen mera, på andra mindre kännbar; men dertill hafva hvarken Konungen eller Dess Bffallningsh.if - 122 Deri 5 December. vands varit vållande, pcb detta onda, sorn för Ögonblicket visserligen är bekymmersamt, måtte val med lugn öfverläggning och kraftfullt bemödande stå att afhjelpa , och de skräckbilder, 6om första känslan vid s.ådane tilllä.llen vanligen tillskapar, snart kunna försvinna, Att för öfrigt ifrån denna tillfälliga händelse sluta till Rikets inre vanmagt, later icke vä( förena sig med verkliga förhållande; ; tvertom kan man med åberopande af erfarenheten pår stå, att Landtbruket är i ett synbart tilltagande, uppmuntradt af Konungens Nådiga omsorger, understödt af Riksens Höglofl. Ständers deiåt Jemn3de biträden, och befrämjadt af frihet och säkerhet i användande och afsättning af dess Producter. -— Bergsbruken hafva, ifrån förra arens trångmål, under de sednare vunnit ansenliga och betydliga fördelar, och hvad bistånd hafva icke Näringar och Handaslöjder erfaiit; huru mycket äro icke de förbättrade eller utvidgade y huru stor är icke den omtanka, sorn Kongl.
Många ledamöter hördes ropa på propos. Frih. Cederström: Jag ber de frikostighets-lyslne medlem marne af detta hus, att de mätte tillåta mig att med några ord söka göra min mera sparsamhetsälskande mening gällande. En värd talare, Hr Adelborg, har upfunnit en mycket förträfflig method för utredandet af denna fråsta, då han dels på historisk och dels på fysisk väg sökt ingå i lösning af densamma. Den historiska vägen torde likväl vara temligen svår att beträda, dä man icke har någon annan erfarenhet för ögonen, än den om våra folkskole-lärare-seminarier, och den kan icke vara synnerligen uplysande i detta ämne, ej heller ens särdeles upmuntrande, såsom exempel, helst en annan talare dessutom redan uttalat sina tvifvelsmål huruvida R. Sius frikostighet i detta fall leder till de förmånliga resultater, hvarpå man hoppats; hvarföre jag anhåller att så mycket heldre få fästa mig vid den fysiska delen af den värde talarens anförande, som det skall leda mig till ytterligare besvarande af Hr Tersmedens jemförelse emellan en läkares och en skol-lärares bildning. Läkare hafva, vid-de undervisnings-anslalter, der de bildas, tillgång till dels aflidne personers jordiska qvarlefvor, nemi. efter menniskor som hängt eller dränkt sig o. s. v., och dels sjuke att experimentera på; och huru anatomiska dissektioner och obduktioner, samt huru febrar m. fl. sjukdomar böra skötas, brutna lemmar lagas eller afskäras, det gifvetden vetenskapliga och praktiska erfarenheten vid handen. Så länge sjukdomar, Gudi klagadt, ej lära försvinna utur menskliga lifvet, och olyckshändelser ej kunna förekommas, få läkarne alltid patienter att öfva sin konst uppå. Sä länge folk dränka eller hänga sig, hvilket i vårt passionerade tidehvarf ej sällan förspörjes, sakna ej heller analomisalarne objekter. Deremot, huru bildningen vid de ifrågasatta seminarierne skulle komma att tillgå, derom äro meningarne ganska delade, enl. hvad Hr Bråkenhjelm, som sjelf är lärare, har antydt.
De inflytelser, som till sist dock voro nog mäktiga att bryta henne ur den, antydas redan genom namnförändringen: år 1896 i juli ingick hon äktenskap med grosshandlaren Karl Husberg och är numera bosatt på sin makes verksamhetsplats, London, i dess f örnarna förstad Richmond. Minnet af hennes intagande friska personlighet och kamratliga hjärtelag lefver alltid i Idun. Sin verksamhet i främmande land har ock den tredje af Iduns » gångna » sökt och funnit. Fröken Gerda Hell berg, en syster till tidningens redaktör, förestod med nit och skicklighet den s. k. » Iduns uträttnings byrå », så länge denna institution ännu var i verksamhet. Denna af redaktionen upprättade kommissionsbyrå, som helt och hållet gratis fick anlitas af tidningens prenumeranter, förmedlade åt desamma talrika uppköp och andra ärenden och var särskildt för våra läsarinnor i landsorten, som önskade något uträttadt i hufvudstaden, af obestridlig och allmänt uppskattad nytta. Med tidningens betydande tillväxt måste dock denna gren af verksamheten nedläggas, åtminstone tillsvidare. Fröken Hellberg utbildade sig då till sjukgymnast och har numera som sådan sedan flere år sin verksamhet i Manchester i England. Kamraterna i Idun släppte endast alltför ogärna ifrån sig den glada och hurtiga » byråchefen ». Ett tack, ett af hjärtat gående tack må- ste vi ock på denna plats uttala till alla de talrika medarbetare och medarbetarinnor, som under det nu tillryggalagda decenniet med sin litterära eller artistiska talang stödt vår tidning och dess verksamhet. Idun har haft den stora lyckan att efter hand för sina spalter kunna förvärfva bidrag af ett öfvervägande flertal af vårt lands högst skattade författare och författarinnor, liksom konstnärlig medverkan af många dess talangfullaste artister. Mängden af dessa har kommit så troget och så ofta igen, att vi till sist nästan lärt oss betrakta dem som våra beständiga medarbetare. Vi hoppas, att så alltjämt skall få fortfara; vi hoppas, att den förbindelse med de bästa elementen af den svenska familjepubliken, de bland annat genom Idun funnit, blifvit dem så kär, att de gärna vilja framhärda i befästandet af de ömsesidiga sympatierna.
Utdrag den i5 December i 82g. 57 lill vedergällning för Hemliga XJtakotteCg Can~ ceilia och Vaktbetjening, S. D. Stats Utskofteti Memorial, N:o 342, i anledning af ekil jakti ga. beslut inom RiksStånden, i fråga om förlängning af AriendeContractet på Starby Kungsgård för Majoren Vult von Steijern, föredrogs nu å nyo, hvarvid Bonde-Ståndet förblef vid dess förra beslut och godkände den af Utskottet föreslagna Voterings-proposition, S. Di Efter förnyad föredrägnirig af Lag8amt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens ytterligare Utlåtande, N:o 65, rörande den så kallade Näringsfriheten, fann Bonde-Ståndet för godt att bifalla Utskottens i detta ämne afgifna första Betänkande, N:o 32, med det i Utlåtandet N;o 65 föreslagpa tillägg. S. D. Eagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 67, med förslag till jemkning uti respective RiksStåndens beslut, rörande Kongl. Majtts Nådiga Proposition, med öfverlemnande af förslagtill ny Prestyals-Förordning, föredrogs å nyo, hvarvid-Ståndet förblef vid dess förut i detta ämne fattade beslut, och lade Utlåtandet till Handlingarne. 58 Puti. Fuiedrogs och lades fil! Handlin» garna Lagsaint Allmänna Besvärsoch Oeconnmie-Utskottens ledning af gjerda anmärkningar vid Utskotfens Betänkande, JMlo 5.7, rörande väckta frågor, dels om inrättande af Arbetshus i Bänen, och dels om nödvändigheten af åtskilliga uppgifna åtgärder oell bestämmelser i allmänhet, till iörekoinrnande af lösdrifveri in. in, S. D. Föredrogs å nya och bifölls B:evillnings - Utskottets Memorial, Nio 55, med Voterings-propositioner , angående tull å spannmål.
Menniskorna lärde känna sig sjelfva; de hade för mycken känsla af deras ursprungliga frihet, för att vara slafvar under en endas vilja; despoten föll, och republiken uppstod, ty man visste ej något bättre. Men det låg nu åter för mycken despotism i hvarje menniskas lynne, för alt en republik skulle kunna sammanhållas; den upplöste sig sjelf, och man grep åter till despotismen, ty nian hade ej något annat till hands. Det var först en iooo-årig erfarenhet förbehållet att tänka sig en medelväg emellan dessa båda råa natur-ytterligheter, och då uppfann man den konstiga statsmachin, som man kallat constitutionel monarki, ett civilisationens och erfarenhetens, icke naturens foster. Man hade öfvertygat sig om, att hvarken despotismen eller republiken kunde bära sig. Upplysningens medlande hand hade af den långa och flersidiga erfarenheten vunnit nog styrka för att kunna erbjuda sin jemnkningsåtgärd emellan de 2:ne stridiga naturmagterna och tillvägabringa den genom försäkran om jemnlikhet i rättigheter och de gemensamma fördelar, hvilka lugnet alltid erbjuder. Sådant är mitt begrepp örn ämnet. Att jemnvigten, som legat till grund för fredsstiftelsen, icke är lätt att finna och, i män af upplysningens och odlingens framsteg, måste förändra sitt läge, det är klart att inse, och vi se derföre länder, af hvilka uti det ena det är folkets och uti det andra regeringens magt, som behöfver jemnkas. Men det måste alltid vara alne magter, genom hvilka samhällena böra styras, så vida de skola äga bestånd: den ena despotismens, som representeras af Konungen; den andra republieanismens, som representeras af folket. Då jag sålunda redogjort för min föreställning om tillkomsten af och elementerna uti ett constitutionelt monarkiskt statsskick, torde jag äfven hafva redogjort för den öfvertygelse, att folkrepresentationerna böra ordnas till egenskap af fullkomligt republikanska institutioner; och då kommer man ovilkorligt till principen af allm. val. Derom är nu så mycket taladt, att jag icke behöfver tillägga något mer än den öfvertygelse, alt, oaktadt jag erkänner principen, jag likväl finner omöjligt och olyckligt att nu införa den i tillämpningen.
Uti en hos Högvördig;! Preste-Slåndet vackt och till Stats-Utskottet remitterad motion, har Herr Contracts-Prosten Nibelius, med hvilken Herr Biskopen Doctor Holmström förklarat sig instämma, anfört, hurusom den i Lif-Gedinget af Södermanland anställde och i Eskilstuna stationerade Provincial-Läkarens befattning vore bland de mindre förmonliga tjenster af detta slag, enär, i anseende till medeliösheten hos de flesta af stadens invånare, ringa förtjenst kunde derstädes för bemälde Läkare påräknas, hvartill kornme, att i närheten af Eskilstuna flere andre Läkare vore bosatte, som med honom delade practiken på landsbygden ; hvilka förhållanden jemväl skola foran led t svårighet att för denna cemligen vidsträckta del af Södermanland erhålla en skicklig Provmcial-Läkare; och har motionären, på det nämnde Provincial-Läkares lönevilkor måtte, utan serdeles tunga för Stats-Verket, i någon moa förbättras och såmedelst ett för orten menligt förhållande afhjelpas, föreslagit, att till boställe åt Provincial-Läkaren i LifGedinget måtlejanslås en emot |-dels mantal svarande lott af de vid Eskilstuna belägne, Kronan tillhöriga hemmanen Svedby, att tillträdas, den i4 Mars i844, då nuyarande arrendet af dessa hemman löper till ända» Stat s-Utskottets Utlåtande, N\o 122'. Enär Provincial-Läkarne i Riket i allmänhet icke äro med boställen fÖrserlde och någon anledning icke förekommer att betvifla, det ju Provincial-Läkaren uti ifrågavarande distriet, derest han eger erforderlig skicklighet, bör, åtminstone lika väl som öfrige i orten varande Läkare, genom practik kunna bereda sigen förtjenst, hvilken, i förening med den honom tillkommande på stat, är för dess utkomst tillräcklig, har Utskottet funnit sig sakna skäl att tillstyrka Rikets Ständers bifall till det af ContraclsProsten Nibelius i ofvanberörde afseende framställda förslag. Stockholm den Maj 1840. Alik. till Exj>.