Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den nye riddaren af Elefanterorden tycks mera upplifvad af tanken på, att en gång i sitt lif bli alla fordringsägare kvitt; dock skelar han samtidigt skyggt åt sidan, som om han fruktat en protest från kungen. Men kungens ansikte är ännu alltjämt så apatiskt, som om han ingenting hört, och efter en djup bugning för vaxmajestätet och en ännu djupare reverens för änkedrottningen och arfprinsen, struttar Rantzau vidare. Danmarks historia har från i dag många nya namn på sina blad. Där är generalen af kavalleriet Eichstædt, där är generallöjtnanten af infanteriet Köller, som skall bära det frejdade tillnamnet Banner, där är kammarherre Beringskjold, nu ägare till det gods, som han förr köpt men aldrig betalt. Han bugar och lyser af förnöjelse öfver sitt återvunna medborgerliga anseende, han har en ställning och ett rundligt underhåll af regeringen, hans ena son är kammarjunkare på stat med lön och den andre har fått löfte om ett kompani. Timme efter timme går, och strömmen af uppvaktande drager ideligen förbi. Hela den högre aristokratien, flottans och arméns officerare, alla nådehungriga tjänstemän af någonsomhelst betydenhet skynda att bringa de nya maktägande sin hyllning, och deras underdåniga miner svärja trohetsed med hycklad glädje eller uppriktig, själfvisk tillfredsställelse, någon gång med en skygg blick af fruktan eller dåligt samvete, vid minnet af den starka hand, som nyligen lyft dem upp ur dunklet. Där är Suhm och Langebek och Tyge Rothe. Där är Guldberg, den oegennyttige, som ingen belöning kräft och ingenting annat åstundar, än att få vara den osynliga hand, i hvilken alla enväldets trådar skola samla sig. Mot honom lysa änkedrottningen Julianes blickar mildare än mot någon annan, och mot honom nickar arfprinsen nådigare – Ove Hoegh, när du i din barndom lyssnade till dånet af din fars kvarnhjul och såg det hvita mjölet rinna, icke drömde du väl då om, att en gång styra hela Danmarks land? Mörkret faller öfver staden, men alla fönster stråla af ljus, ty stenar framföra folkets önskningar till alla tredskande.
Uti nu gällande riks-stat äro för sjette Ilufvudtiteln, som innefattar anslagen för Civil-departemcntet uppförde kontanta penningar 579,862 r:dr, indelda räntor, efter markegång på förslag 287,340 rrdr samt 2,826 tunnor 16 kappar indeld och 666 tunnor 16 kappar oindeld spanmål, utgörande, efter 6 r:dr tunnan, 20-958 rrdr, eller tillsammans 888,160 rrdr. De förändringar, som, i afseende på denna Hufvudtitel ifrågakommit dels med anledning af Kongl. Majrts ,Nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof, dels i följd af enskilda motioner eller andra förhållanden, omförmälas nedanföre i den ordning, anslagen i riks-staten förekomma. Departementets Expedit ion. 1 :o. Med fästad! afseende å den statsrådets vaktmästare åliggande, synnerligen trägna, tjenstgöring, för hvilken han ej hade att påräkna annan inkomst än den honom å Civil-departementets expeditions-stat tillkommande lön af 200 rrdr. som för hans bergning ej kunde anses tillräcklig, och då förste vaktmäst arne i andra embetsverk, jemte förmanen al fria husrum och lii ved; i allmänhet åtnjöto 300 r:dr i lönc-inkomster, har Kongl. Maj:t begärt, att Rikets Ständer måtte uti nämnde vaktbetjents lön bevilja en tillökning af 100 r:dr: och tillstyrker Utskottet, att den för ifrågavarande vaktmästare å expeditionens ståt uppförda liin må till 300 r:dr förhöjas. Bil, till B. St. Bcrgs-kollegium och Bergslags-stalcrne. 2:o.
Or8akerna bärtill igenlinnae uti ärenderng8 8tora tillvext, 8ä80m en töljd ej mindre at den, 8edan är 1809, dä nuvarande antal at 11ög8ta Oom8tolen8 ledamöter i grundlag bs8tämde8, ökade tolkmängden oeb up8tädda n^a törbällanden, än oek deråt, att under tiden, oeb Innerligen genom 1828 är8 tortattningar, mänga rätt8tragor, 80m torr varit i admini8trativ väg bandlagde blitvit till de allmänna dom8tolarne8 bebandling ötvsrlemnade. intalet at de 7/i/r. tr// 7/. K. tt-'ot. 7877, / Lamt 7 78'/, 77ä/7. 2 7Vi'o 66 '/r - till Dogsta Domstolens bandläggning börande malen bär, enligt uprättade sammandrag ak Revisions-Lekreterarnes arbetslörteokningar, under nedanuänilicie särskilda är, lörbällit sig salunda, att de utgjort, är 1813: inkomna 1482, algjoräa 1496 oob balanoerade 274; är 1823: inkomna 2170, algjorda 2085 oob balanoerade 421; är 1833, dä, likasom under det nästlörutgängna äret, en betydlig del al klöfsta Domstolens tid blifvit använd pä granskning al Oivillaglörslaget: inkomna 2446, algjorda 2075 oob balanoerade 1097 ; samt är 1843: inkomna 2484, afbörda 2519 oob balanoerade 1261 ; laglrägor bärunder inberäknade.
Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Nov , kl, u f. m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner om beredande af aflöning för en vice Bibliothekarie vid Kongl, Biblioteket. (U. A.) Uti serskilda frän Ridderskapet och Adeln samt Preste-ständet till Utskottet remitterade af Hr Prytz, L. A., och Prosten Lignell, på grund af 56 §:n Riksdags-ordningen, väckte motioner, har blifvit yrkadt, att, med afseende å den tillökning i göromålen, som inom Kongl. Bibliotheket blifvit en följd deraf, att samlingarne så väl af handskrifter som af tryckta arbeten under den sednare tiden ansenligt ökats, samt att utlåningar till vetenskapsidkare och allmänheten jemväl årligen tilltagit i samma förhållande som bok-förrådet förkofrals, vice Bibliothekarie-tjensten vid nämnde Bibliothek, som, i följd af Rikets Ständers beslut vid 1809 års Riksdag, år 18a5, vid då varande innehafvares afgång, indragits, måtte å nyo varda uppförd på sLat, med lön i likhet med hvad Protocolls-secreterare åtnjuta, äfvensom att nämnde lön måtte anvisas att utgå af den vid innevarande Riksdag till inköp af böcker beviljade tillökning i Kongl. Bibliothekels anslag.
M. att förvalta den på ett sätt, som Ständerna icke veta af, eller som till och med är stridande mot det behof för hvilket man bibehållit denna Statens egendom, såsom händelsen är i förev:de fall, der frågan gäller en krono skog; då kan man väl icke säga, att denna egendom blifvit förvaltad efter de grunder som R. St:r föreskrifvit. Att således Grundlagens stadgande härutinnan blifvit förbisedt, synes mig ganska tydligt, ehuru den sak det nu gällde i och för sig var en obetydlighet. I 6:te punkten bör man akta sig att för bifrågorna förbise hufvudfrågan. Denna lyder så: »Hafva Konungens Rådgifvare varit berättigade, att tillstyrka Konnngen att ålägga hufvudstadens omyndiga innevånare en beskattning?» Ty en beskattning måste det vara, när en afgift i ett visst ändamål ålägges dessa omyndiga; något annat namn kan icke komma i fråga. Genom 1764 års Instrukt.. för FörmyndareKammaren och Just.Colhm stadgades, att denna embetsmyndighet skulle i det fall förvalta och handhafva omyndiges medel, då »skicklige förmyndare ej kunna erhållas.» Då Just.Colhm på detta sätt fick hand om kontanta medel, och således blef ett förvaltnings-verk, var det också klart, att Colhm skulle redovisa för dessa medel, och någon räntefot skulle väl då äfven fastställas. Ena dagen kunde Colhm utlåna mot 3 proc., en annan mot 4, och en tredje mot sex proc. o. s. v., utan att man visste hvilkens penningar det var som utlåntes mot ena eller andra räntan. Det var derföre nödvändigt att bestämma en viss räntefot, hvarefter medlen skulle redovisas. I den äldre Instrukhn var denna räntefot bestämd till 6 proc.; men i 1764 års Instrukt. föreskrefs, att de penningar, som Colhm på detta sätt fick om hand, skulle insättas i Banken, och att räntan skulle utgöra 4|- proc.
Enligt den nu gällande Instulitionen för Riddarhusets tjenstemän, åligger det Fiskalen, utom åtskilligt annat bestyr, att tillstädesvara vid alla Ridd. o. Adelns Plena, förrätta uppropen vid val och voteringar samt vaka olver Ordningsstadgans efterlefnad, och förste Kanslisten att i egenskap af Protokollsförande och Sekreterare Riddarhusutskott biträda. Derest tjensterna förenades, skulle dessa göromål, för hvilkas bestridande nämnde tjenstemän uppbära särskilda arfvode» från Statsvverket, förrättas af en och samma person, så att denne tjens.eman, hvilken jemväl hade sina åligganden hos Direktionen att fullgöra, skulle samtidigt vara Protokollsförande hos Direktionen, Ombudsman för Fonderne, Notarie och Sekreterare hos Riddarhus-Utskottet samt Fiskal hos Ridd. o. Adeln. Alla dessa skiljaktiga göromål, ehuru de, betraktade hvart och ett för sig, icke torde vara af någon svårare beskaffenhet, skulle dock, hopade på en enda person, taga hans tid i sådant anspråk, att om än de kunde af honom medhinnas, så att något af dem ej eftersattes, detta dock, enligt Direktionens öfvertygelse, ej läte sig göra, så vida icke tjenstemannen nästan uteslutande deråt sig egnade. Följaktligen skulle han under hela den långa tiderymd en Riksdag under nuva - 17 rande förhållanden plägar upptaga, vara förhindrad att sköta någon annan befattning, och denna olägenhet komme sannolikt att af honom anses vida större än fördelen af att åtnjuta den förhöjda lönen från Riddarhuskassan, enär svårighet torde möta att under Riksdagarne bereda denne tjensteman ett så högt arfvode från Statsverket, att det motsvarade sammanräknade beloppet af de två arfvoden, som till Fiskalen och förste Kanslisten nu derifrån utgå. Om således lämpligheten af tjensternas förening med skäl kan betviflas, då frågan endast betraktas från synpunkten af tjenstemannens bästa, uppstå ännu större betänkligheter deremot, då, på sätt i främsta rummet bör ske, den ifrågasatta förändringens inverkan på göromålens gång inom Ridd. o. Adelns kansli vid Riksdagarne tages i öfvervägande.
Berörde nådiga proposition lyder som följer: »Genom Kongl, förordningen den 18 April 1849, angående upphörande af kämners-, lagmansoch riddaresyne-rätter, hafva blifvit upphäfne så val 3 Kap. 4 § Rättegångs-balken, enligt hvilken ett mindre brottmål, som af något tvistemål sitt ursprung fått och dermed hade nära gemenskap, skulle åtfölja tvistemålet till lag* mans-rätt och der afdömas, som ock sista momentet i 25 Kap. 5 § samma Balk, hvilket meddelat en hänvisning till omförmälda 4 § i 5 Kap. Grundsatsen att ett sådant mindre brottmål borde, vid fullföljd i högre rätt, i sammanhang med tvistemålet behandlas efter samma rättegångs-ordning som detta, saknar således nu stöd af beskrifven lag, men synes dock fortfarande böra i lagskipningen följas, helst derigenom beredes ej obetydlig lättnad för parterne, i det de undvika de dubbla skriftvexlingar och iakttagelser af serskilda fatalier, som blefve oundgängliga, i händelse brottmålet skulle skiljas från hufvudmålet och genom serskilda besvär fullföljas. Kongl. Maj:t vill derföre, efter Statsrådets och Högsta Domstolens hörande, härmed föreslå Rikets Ständer antagande af följande lagbestämmelse: »Fullföljes i högre rätt tvistemål, deri ett mindre brott kommit, som af det sitt ursprung fått och dermed nära gemenskap häfver; då må brottmålet följa tvistemålet åt och för båda gälla den rättegångsordning, som för tvistemål är stadgad. Fullföljes endast brottmålet eller är brottet sådant, att derför med penningar ej bötas må, gånge med rättegången efter thy för brottmål i allmänhet är sagdt». De i Statsrådet och Högsta Domstolen förda protokoll i ämnet bifogas; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse väl* bevågen. Stockholms Slott den 31 Januari 1851. OSCAR. G. A. Sparre.» Bih. lill R. St.
Det är utan tvifvel i afsigt att öka samhällets tillgångar till Statsutgifternes bestridande, som man yrkat en förändring med recognitions-skogarnes disposition; men om å ena sidan man betänker, huru obetydlig denna tillgång skulle blifva, i jemförelse med Rikets öfrige Skogar, i synnerhet då man icke lär hunna eller vilja kullkasta redan afgjorde och bekräftade skatteköp, eller hindra de Bruksägare, som redan sig anmält till erhållande deraf, att i förut bestämd ordning få dessa afhandlingar afslutade; och å den andra sidan påminner sig, hvad de personer vågat, och huru de gagnat det allmänna, som uti aflägsne ödemarker, på grund af dessa upplåtelser, ingått i sådane kostsamma anläggningar, och raan skall efter en sådan undersökning erkänna, att om i det ena afseende! rättvisan fordrar, att hvad redan är Jofvadt, förblifver oTubbadt, bevisar också Statens verkliga fördel af samma förhåjlande, att dervid är mer* vunnit, än förloradt. Den 29 Maji. Om man betraktar vidden af de rymder, som ännu inom Sveriges Landamären äro blott skogbeväxte, och der skogen dels är obegagnad, dels har föga eller intet värde, skall man också finna, att, i det hela tagit, är det icke Skogstillgång, sorn i Sverige saknas, men utväg att kunna med förde! den använda, och att hindren i detta afseende äro hufvudsakligen af tvänne slag, det ena: aflägsenheten, sorn förorsakar för dryg transportkostnad, och ofta gör sjelfva transporten omöjlig; det anora elimatets hårdhet och jordmånens beskaffenhet, som gör, att odlingar föga kunna företagas, och att bostäder i samma mon blifva sällsynte. Om man erinrar sig, att det icke är blott upplåtelse åt enskilta, utan understöd, uppmuntringar och frihets år, som i de flesta fall erfordras, om dessa hittills onyttjade tillgångar skola blifva användbare, och ödemarkerne befolkade, så lärer man också finna, att Staten har förbindelse till de enskilta personer, som redan, jemte afgift till Kronan, till en sådan befolkning utan någon dess kostnad bidragit, och i aflägsna trakter skapat nya näringar.
Vidare har hos Ridderskapet och Adeln Herr J. P. Lefrén anhållit om anvisandet af en årlig pension å 400 å 500 R:dr för nyligen aflidne Intendenten Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 31 öfver Arméens utredningsförråd i Stockholm, Öfverste-löjtnanten och Riddaren at Kongl. Maj:ts Svärds-Orden Otto Magnus von Fieandts enka, Hodvig von Fieandt, född Aminoff, som, enligt hvad motionären förmält, jemte frenne oförsörjda barn, befunne sig i knappa, om icke torftiga omständigheter; varande af motionären i öfrigt, för att ådagalägga, det minnet af Öfverste-löjtnanten von Fieandt icke vore oförtjent af Rikets Ständers välvilja, i afseende å von Fieandts lefnadsomständigheter hufvudsakligen anfördt, hurusom han, till börden härstammande från Finland och alltifrån början af sin tjenstemannabana, don han vid 16 års ålder anträdde såsom Officer vid ett inhemskt regemente, alldeles utan egna medel, med den utmärkelse deltagit i 1813 och 1811 års tyska och norska fälttåg, att han blifvit hedrad med guldmedaljen för tapperhet i fält. Hans bemödanden efter fälttågens slut, att kunna utan skuldsättning lifnära sig, kunde lyckas endast genom umbäranden af alla slag, men blefvo dock sedermera i betydlig mån underlättade, dels genom den anställning han år 1821 erhöll såsom adjutant hos Presidenten i Kongl. Krigs-kollegium med årligt arfvode af 240 R:dr B:ko, dels ock förnämligast genom de sommarkommenderingar till tjenstgöring vid topografiska kåren, i hvilka han under sammanlagdt 13 år deltagit.
Akt det 4'.de S-andets tanka, om den ftän de östlgrs hieswe skiljaktig, ej nägok werkar ä sjelfwa resuckatet, är, i wifta fall, ganska vkwifwelaktigt, me:: rösträrng heten och hwad dermed äger gemenskap, mätte ej kunna mindstas eller tlllstatas, och följakreligen ej eller den dermed förenade rätt, att fä dr anmärkningar granskade och beswamde, hwilka salom pretiminair uppkomma, innan hufwudsaken kunnat Mdröras. Genom dcn utwäg LagUrstoltek widtagit, att undandraga sig anMärknrngarnes beswarande, äro dcfte således i denna stund icke wederlagde. Jag ».kar derför?, hwad jag förut sökt wisa wara enligt med cn rmng L iZtollningsgrund, att t de fall Fidei. CsMnift Brckwen, icke Mkryckeligrn stadga, akt F.dciLcmm sta.neas Arfwingar böra njuta Faxdogs - Dm 2Z Januari!. 985 rätt, innan Egendomen af Succedera,nde FideiComm>tz. r'ttii tttltr.-deo, kan ock en jädan förman d ru -cce rtllnalla, hälst ett annar förfarande uppenbart sturle ledu till löttvnt-rna of Teltätvrs wilja, hwitken är r-cn L-g, >vu; ftäias döe, utan afseende pL bron-stä? dtAyttrr och dew-kerse-stä», hwilka icke kunna 1 räaor om mitt och ditt reduceras lil! de .arundjarjer, h varpå - a vwitkorlig L-m. bör jästas. Det är röuit rrnmärkr, ett vin ailwmuarneS till tzgenb'meu6 besitt^ mg, »ader det äre:
Län bestrider, nemligen ac Bergsmän matte, dä Jernhandteringen ej lönar sig, fä annorlunda anwända sina Skogar, tror Utskottet wara likasä billig, som nyttig a wista orter, der Skog finnes i myckenhet, men at likwäl ett dylikt allmänt til» ständ wore i högsta matto wädligr för Bergsoch Bruks-Rörelsen.. Emot Femte ?uEsn. Den deruti föresiagne skogsförfäljning a Boställen, har af Herr kruncrong, samt af det Hederwärda Bonde-Ständer blifwit bestridd; och den förstnämnde äfwen trott sig finna en motsägelse emellan 4:de och 5:te kimckerns, dä i den/orra nlstyrkes en fri clispositions-rärr för alla Aboer utan undantag, och i den sednare gt Krono-Hemmans Skogar skulle ställas under xub - Den 14 Mars. e. m. 66z publicus tilsyn. Emot sistnämnde anmärkning fär Utstottet anföra, at da i Betänkande star ägare til Hemman, samt Arons-Hemman och Boställen icke ägas af deras Aboer, kan Utstottet icke inse den pastadda motsägelsen. Hwad ater den tilstyrkte försäljningen af Skogs - eLLter ä Boställen angar, sa ar ansedningen dertil tagen af z lckom. 2; H. i 1805 Ars Skogs-Ordning, hwilket i en wist förestrifwen ordning och med wista wilkor tilläter Lohlning och kohlförsäljning fran Boställen.
El bina utan ändamål i afseende ä beslutet, anhåller jag att få till Protocollet yttra, att jag anser Kongl. Majas Proposition hafva förtjenat mera afseende än Utskottet derå lästat. Föf min del finner jag det skäl Utskottet anfört, eller att alla anstalter böra undvikas, som kunde drabba crediten, och verka misstroende till sedlarne, eller föranleda tili desses hastiga återbringande från deras nu varande omloppsorter, snarare vara talande emot än för Utskottets Betänkande, helst jag tror, att då de fleste orter sakna rörelse-capital, skulle det vara nyttigt, att detta öktes derigenom, att sedlarne blefvo inom Riket, och derigenom att sedlarne indrogos från tJtländningen, försämrades icke deras förhållande till silfret i Banken, i stället för att så sker genom sedelmassans ökning pä annat sätt, Herr Strussenfelt, Michael, anmälte till Protocollet sin reservation emot Ridderspets och Adelns beslut. Företogs till pröfning StatsUtskottets den £8 sistlidne Junii afgifne, och den 2 dennes förmiddagen på bordet lagde Utlåtande, an - Den 4 Julii. gående tryckning af åtskilliga Tabeller öfver StatsVerkets räntor. Friherre Cederström, Jacob. ', Det enda, som vid detta Betänkande är att anmärka, är att antalet af exemplar är för litet. Skillnaden, om upplagan oltes, är endast 3 R:dr 16 sk. för tusende, utom hvad papperet kostar. Då de 1000 exemplar Utskottet föreslagit böra tryckas, förmodligen komma att. utdelas'till publika Verk och Autoriteter; skulle jag anse att något derutöfver borde hållas Allmänheten tillhanda. Hans Exccllence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af Stats* Utskottets ifrågavarande Utlåtande; hvilken proposition med Ja besvarades.
Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets, den 3 sistlidne October, linder N:o 50, allåtna och, den 13 i samina månad på bordet lagda Memorial, med Utlåtande öfver Kongl. Majts Nådiga Proposition om förändringar i ig, 21 och 88 §§• af Regeringsformen; fann Ridderskapet och Adeln för godt förklara de af Herrarne Crusenstolpe, Magnus Jacob, och von Hartmansdorff, August, framstälda anmärkningar, att utur 19 §. orden: eller anses eljest Högste Domstolens förklaring i sådant fall n5dig, måtte utgå ; samt att senare momentet af 88 §• måtte erhålla följande lydelse : De förklaringar ofver Lagens ratta mening Högste Domstolen, med Konungens bifall, gifver, skola Rikets Stander vid nästpåjoljande Riksdag till godkännande meddelas, och om de 0- gillas, upphora att vara gällande; böra utgöra Ridderskapets och Adelns gemensamma tankar, samt på sådan grund till Constitutions-Utskottet hänvisas. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet: Herr Stråles, Nils Wilhelm, anförande, innefattande anmärkningar vid Lag-Utskottets, under N:o 113, afgifna och, den 3 dennes e. m., till Utskottet återremitterade .Betänkande, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition, angående rättighet för Patrouille, Post, Vaktkarl eller Fångförare, att, genom bruk af skjutgevär, söka förekomma fånges flykt. Trot. Utdrag den 16 Nov, 182g. 83 S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets, den 22 sistlidne October, under N:o 310, afgifna och, den 13 dennes e. in., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 189, förut meddelade Betänkande, angående anslag af medel för tryckningen af Landshöfdingarnes Embets-Kungörelser; biel berörde Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet.
Men då så kallad Kaplake, hvilken af flere Reclamenter blifvit fordrad, hörer till Skepparens aflöning, såsom en discretion efter slutad resa, foljakteligen efter uppbringningen icke blifvit af Rederiet tili Skepparen utbetald, lärer någon ersättning i detta afseende icke kunna upptagas. I fråga om uppbragte Laddningar har i följd af ofvanantagne grundsats, att Last i alla händelser åtföljer Skepp, jag då Skepparen eller Redaren genom felagtige eller otillåtne åtgärder ansetts sjelfve vållande till uppbringningen af dess Fartyg och någon ersättning således derföre icke eger rum, funnit enahanda förhållande i afseende på Lasten alltid böra iagttagas; hvaremot värdet af en ersättnings gild Last bör styrkas om möjligt med Mäklare Bevis från orten der upphandlingen af varorne skett, samt om sådant ej låter sig göra, med upphandlings Räkning eller factura, sorn till rigtighcten med Ed fästas; äfvensom Laddningens beskaffenhet och dess intagande i Fartyget skall vara styrkt med bevis 160 StatsUtskottets fietiaikanden. fran Vederbörande Tull-Åmbetsman eller annan Auctoritet. Bland de utgifter och omkostnader, som Reclamenterne uppgifvit sig hafva fått vidkännas i och för uppbringningarne, böra noga urskiljas de som oundvikligen måst ega rum i följd af en sådan olyckshändelse ifrån de förluster som kunnat anses tillfällige eller oberoende af uppbringningen. Till de förra kunna hänföras ej mindre Skepparens oundgänglige och beviste utgifter för Skeppet ifrån den dag det blifvit af Kaparen uppbragt än äfven Skepparens och Besättningens månadshyror och kosthållning ifrån samma dag räknadt. Och då å ena sidan hela Besättningens bibehållande E uppbragt
Med anledning af denna underdåniga framställning och med hänseende till vigten deraf, att Svenska Akademien förses med oundgängliga medel att utföra det henne uppdragna ordboks-arbetet, fann Kongl. Majit för godt att, i enlighet med Statsrådets underdåniga tillslyrkande, i Nåder besluta, det Nådig proposition skall till näst sammanträdande Ständer aflåtas om ett anslag af 10,000 R:dr R:ko, att upptagas i då skeende extra Statsreglering, för att i fyra år från och med år 1034 samt med en fjerdedel årligen till bemälde Akademie utgå, med åliggande för denna att före dessa års utgång till Kongl. Majit inberätta, hvad fortgång ordboks-arbetet haft och hvad som ytterligare för detsamma kunde erfordras; och skulle detta Protokolls-utdrag, angående deri sålunda beslutade Nådiga propositionen, till Kongl. Majits Finans-departement öfverlemnas. Ex protocollo, Alfred Adelgren. [{angi. 3/aj.lf Säd. Prop. om Statsverket tXS•? 5 (. /■Ifrig af Protokollet ofver EcclesiastikHrenden, hållet inför Unus Majit Hörningen, i Statsrådet, ander Hans Kongl. Höghet Kronprinsens närvaro, å Stockholms Slott den i IS ove uther 1855. Närvarande: Hane Excellens Herr Justilia;-Statsministern Grofve Sparre, Stats-Råden : Herr Friherre Palmstjerna. Fåhraus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Uner, Kculcrilalil och Grefve Gyldenstolpe. Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes-Ärenderna Friherre Stjerneld var af opasslighet förhindrad att i öfverläggningarne deltaga.