Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med antagande således af de hufvudgrunder, att icke antalet af åhörare, men det dem öppnade tillträdet bestämmer publiciteten, att, der Sessionerna äro offentliga, Protocollen lämpligen kunna i sammandrag tryckas, utan förlust för Staten eller Ståndet eller enskildt förläggare, att åt killiga mindre vigtiga artiklar af Bihanget jemväl torde medgifva en abregerad tryok* 318 ConstitutionsUtskottets Ectänkanclen. ning, samt att, hvad ändtligen angår kostnaden, den för Bihanget alltid korde af Staten bestås, nien den för Protocollen, efter Ståndens beslut vid hvarje Biksdag, antingen genom enskildt förlag eller af allmänna medel bestridas, får, med anledning af gjord motion, ConstitulionsU skottet, för grundlagsenlig behandling, vördsamligen underställa Biksens Höglofl. Ständer följande förslag till ny redaction af RiksdagsOrdningens 59 §, i tvänne Moment fördelade: § 99- Alla hos RiksStånden förda Protocoll skola, så tidigt ske kan, genom trycket ut gifvas, ined undantag blott af sådana ämnen, som hvarje Stånds enskilda oeconoinie beträffa. De Stånd, hvilkas sammanträden hållas offentligen, må kunna låta Protocollen tryckas i sammandrag; men de öfrigas böra in extenso tryckas. 2:0 Sådana Handlingar', hvilka till samtliga RiksStånden inlemnas eller från dem utgå, skola icke i Protocollen intagas, utan der endast till sina rubriquer anfö• ras. De böra, såsom ett Bihang till samtliga RiksStåndens Protocoll, särskildt och Constitutions-Utskottets Betänhanden. 319 på Statens bekostnad, från trycket utgifvas, Konungens Pr opositioner, Riks ens St än* ders underdåniga Skrifvelser samt RiksdagsReslutet, till hela deras vidd, mende öfriga Handlingarna, allt efter Riksens Ständers förordnande, antingen in extenso eller ock i sammandrag. Stockholm den 21 November 1823. Ankom den 4 December 1823.
Rdr för att sprida undervisning i konsten att tillverka ost af lika god beskaffenhet som t. ex. Schweitzerost eller Parmesanerost, hvilkens godhet beror mycket mer på skickligheten att bereda den än på olikhet i mjölkens egenskaper, tror jag alt detta skulle bära vida större frukt än att lemna anslag till det moderna slags lustresor, som detta slag af exposition utgör. Vare dock långt ifrån mig att vilja klandra det anslag sora blifvit gifvit för bevistande eller deltagande i industriexpositionen, (den sista isynnerhet, emedan jag tror att det var särdeles nyttigt och väl utgifne penningar), men min öfvertygelse är att de medel som lemnats i och för bevistande af denna exposition vore en åtminstone öfverflödig utgift, och att många landtbrukare från Sverige i allt fall komme att på egen bekostnad göra denna resa, en resa som numera icke är så äfventyrlig med hänseende till utgifterne, att den icke af något hvar kan åstadkommas. Jag anhåller således om afslag å detta Betänk. Hr M ontgom m erie, Rob. Nils Germ.: Huruvida den nu föreslagna summan skulle kunna på ett för landtbruket nyttigare sätt användas än som nu dermed är afsigten, derom vill jag icke yttra mig och det kan icke heller vara föremål för öfverläggningen, och det sätt som Hr Hjerta föreslagit eller att dermed skulle åstadkommas förbättrad produktion af ost har redan tagits i betraktande hvadan äfven anslag till mejeristeroch mejeriskolor förordats, och således har icke vigten deraf förbisetts.
RiksdagsFullmägtig för Stad af tredje Classen må jemväl kunna tillika emottaga fullmagt för en annan Stad af lägre Class.’* ”5:0 Ingen må för Städerna till Riksdagsman utses, som icke minst Tre år före den dag, hvartill Riksdagen blifvit pålyst, varit Magistratsperson eller Borgare i Staden, ej heller för Falu Bergslag någon , som icke lika tid varit derstädes brukande Bergsman ; Och beräknes denna tid, för Magistratsperson och Borgare, från Tjenste eller BorgarEdens afläggande, samt för Bergsman, från den dag, då han, genom GrufveRättens beslut, blifvit till Bergsbruks idkande berättigad.’* Stockholm den 18 Julii 1823. Anbom den 22 Julii i( J23- Memorial kill Riksens Ständer, med föreslående af ett nytt 6:te Moment i 14 §. Riksdags Ordningen. Sedan hos ConstitutionsUtskottet blifvit återväckt frågan om Ofrelse Bruks Egares - Constitutions-Utskottets Betänkanden. 201 Egares samt på Landet bosatta Manufacturisters och Fabriks-Idkares intagande i Wällofl. Borgar-Ståndets Representation , får, med särskildt afseende å dessa sednare, Utskottet, för den behandling 56 §. RegeringsFormen stadgar, vördsamligen öfverlemna och tillstyrka det förslag, att i 14 §. Riksdagsordningen må införas ett nytt 6 te Moment af följande lydelse: "6:0 Ofrelse Manufacturister och Fabriksidkare på Landet vare berättigade, att förena sig med närmaste Stad, för att der, i mån af erläggande Stads-afgifter, deltaga i Riksdagsmanna-valen, och jemväl sjelfve kunna till Fullmägtige för Staden väljas, sedan en så beskafFad förening, minst tre år före den till Riksdagens öppnande utsatta dag, oafbrutet egt rum.” Stockholm den 18 Julii 1823. Bihang till A. S. Vrét. $:ijt Sami. B6. *0* Constitutions* Utskottets Betänkande*.
Banco eller warder för zme hästar a R:d. och 18 st. stall. rockar 844 Den 19 Zebruärn. rockar a z R:d. 16 § samt deflutom serflild ersättning a 70 R:d. för hwarje hast om bewisligen flere an 2:ne inom 14 dagar dö eller i Kongl. Majus och Kronans tjenst förderfwas. g:o Ilndfar Capitaine till skoning och hästmedicamemer z R:d> ga fl. Banco för hwarje hast om äret, hwaremot hästarne altid böra wara sä wäl fram som bcrtskodde och försedde med isbroddar nar ärskiden det fordrar. 4:0 Består Kongl. Maj:t och Kronan erforderliga Stall och Magazins-rum samt deras underhällande. 5:0 Mä ifrän Regem.oittet commenderas nödigt Befäl och Manskap bestl.eade af en Under-Ofsicer som ej sär ombytas, en Constapel och sex Artillerister som ombytas pä är till hästarneö wärd och skötsel, ägande Capitaine deflutom att frän Regementet reqwirera nödigt Arbets-manstap till souragets uptagande. 6:0 Mefrrereras ur Kongl. Majtts och Kronans förråd, g immor, tacken, tackjordar, tornistrar, säckar och hackelse kistor, hwilka persedlar wib förnökning och afgång äswcn derifrån completteras. 7.0 Bestäs Capitaine jemte al! spillning efter hästarne 2 R:d. Banco i mänaden emot der han halter tappning i stallet sanik alla erforderliga rykldm och stallredffax. Liv Den is Zebruarii. 845 Z:o Ulvin det akt alla osman upräknade medel böra qwartaliter utfalla, tillätes Capitaine öfwen att emot godkänd borgen lyfta ett halft ars förskott, och sedan Z.ms mänader af der löpande äret aro förflulns , utbekomma resten af medlen för famma är. 9:0
Samme talare har äfven, såsom prof på obelåtenhet med den nu ifrågavar.-de ränteförvandlingen, anmärkt, alt inom Ulsk. invändningar blifvit gjorda emot K. M:s propos., men den värde talaren har förglömt, att K. M:s propos. innefattade något helt annat. De fleste anmärkn. emot denna propos. tillkommo för öfrigt just derföre, att densamme icke varit affattad i öfverensstämmelse med komiterades förslag, hvars antagande Utsk. äfven tillstyrkt, derförutan BondeSt., i motsats till hvad den värde talaren yttrat, sedermera äfven godkänt samma förslag. En värd talare har sagt, att, vid afgörandet af denna fråga, det vore R. o. Adis pligt att tillse, det icke någons rätt förnärmas. Jag ber den värde talaren vara förvissad derom, att jag, lika varmt som han, vill bevara denna rätt, och att då jag yrkar bifall till hvad löreslaget blifvit, det sker under den fullkomliga öfvertygelse, alt någons rätt derigenom icke kränkes. Sam - Den 8 September f. m. 133 me värde talare har äfven sagt, att den indelta arméens bestånd skulle äfvenlyras genom antagandet af Utsk:s förslag, hvilket äfven förmenades medföra inskränkning i Konungamakten. Det må vara den värde talaren förbehållet att hafva detta begrepp om vilkoren för indelta arméens bestånd och för upprätthållandet af Konungamakten. Jag tror deremot hvarken att Konungamaktens bestånd eller det stöd den må äga i indelta armén, bero af räntornas utgörande i penningar eller persedlar, utan på helt andra omständigheter, af mera vigt och betydelse. Man har äfven sagt, att om R. o. Ad. icke skulle linna skäligt att bifalla det förslag, som nu blifvit framstäldt, så borde man anhålla alt K. M. ville låta uppgöra ett nytt förslag, och att det dessutom icke hastade med denna frågas afgörande.
Historiens studium, så vidt det rörer. handeln, torde för honom blifva angenämt, och kommer han blott 100 år tillbaka eller till den märkvärdiga frihetstiden, skall han nogsamt förnimma, att samma grundsatser som nu söka göra sig gäliande, äfven då fingo öfverhand och hade till följd, att den då upspirade industrien förstördes likasom all fabriksverksamhet, och att arbetare med skicklighet lemnade det land, som icke ville beskydda dem, samt flyttade till ett land österut, der man mera än här var angelägen, att skydda näringarna mot utländsk täflan och att tillegna sig den verkliga arbetsskickligheten Den 22 Juli f. m. 457 jemte förmånen att af egna landsmäns tillverkningar kunna fylla sina beliofver. Att vi i likhet med detta land skola nu så förfara, är hvad jag önskar, men ingalunda att genom prohibitiva åtgärder söka isolera oss från främmande länder .Man åberopar ständigt, att vår industri numera intagit en ståndpunkt, som den tillförene aldrig haft. Man framkommer, såsom den siste talaren, med tabeller för att visa, huru som produktionen med jättesteg gått framåt, så att för 10 år sedan värdet af fabrikationen icke utgjorde ^ emot nu, men man har visligen förtegat orsaken till detta lyckliga förhållande; och denna orsak är just det skydd som varit lemnadt våra näringar under Carl Johans regeringstid — hvilket skydd, oaktadt så välgörande i sina följder, man nu vill alldeles förstöra. Man vill, att dessa fabriker, hvilkas tillverkningar upgå till många milhr, skola försvinna för de der så mycket omtalda förbrukarnes skull, glömmande härvid att det icke finns något land, i verlden, der förbrukare och fabrikanter äro skiljda klasser utan tvärtom icke kunna vara det ena utan att äfven vara det andra — ett förhållande hvaraf samhället befinner sig väl, under det att motsatsen skall inträffa genom den ensidighet i åsigter som frihandeln alltid söker göra gällande.
Dertill kom mera direkt att den olärda styfmodern, som kände hans öfverlägsenhet i bildning, sökte krafla sig öfver honom på Jakobsstegen. Hon talade ofta vid äldsta bror om de högsta tingen, och var Johan då i närheten fick han höra huru de föraktade hans verldsliga visdom. Detta retade honom, och han skulle upp till dem. Derför fick han gå öfver dem. Vidare hade modern efterlemnat ett testamente, deri hon uttalade sig mot andlig högfärd och pekade på Jesus. Sist kom vanan att i familjebänken söndag ut och söndag in höra en läsarprest predika Jesus, hvarförutom huset var öfverlupet med pietistskrifter. Det trängde sig på honom från alla håll. Styfmodern och äldsta brodern brukade sitta och i minnet genomgå en god läsarpredikan de kunnat få höra i kyrkan. En söndag efter slutad gudstjenst tog Johan och skref upp hela den beundrade predikan. Han kunde icke neka sig nöjet att presentera den åt styfmodern. Gåfvan mottogs icke med välbehag. Hon var stukad. Men hon gaf sig icke en tum. Guds ord skall vara skrifvet i hjertat och icke på papperet! sade hon. Det var icke illa sagdt, men Johan såg att hon var högfärdig. Hon trodde sig vara längre på helgelsens väg och redan ett Guds barn. Kapplöpningen börjar, och Johan går på konventiklar. Derpå svaras med ett halft förbud, ty han var icke konfirmerad än; och alltså icke mogen för himlen. Nu fortsätta dispyterna med äldre brodern. Johan säger att Jesus förklarat det barnen höra till himlen också. Man slåss om himlen. Johan kan Norbecks teologi, men den förkastas osedd. Han tar Krummacher, Kempis och alla pietisterna till hjelp. Nej, det hjelpte ändå inte. Så här skulle det vara! Hur? Som jag har det, men som du inte kan få! Som jag? Se der läsarens formel. Sjelfrättfärdighet. En dag sade Johan att alla menskor voro Guds barn. Omöjligt! Då vore det ju ingen konst bli salig! Det skulle vara en konst, som endast de kunde! Skulle då alla bli saliga?
Maj:ts år 1748 utfärdade Reglemente, dem, till uppmuntran, blifvit tillagd, skola Skeppare och Be - 69 sättning vid den Tullkammare, der lossning sker, af den tull, som för fartygets medbragta last inflyter, mot behörigt qvitto erhålla dess för ing, utgörande, vid fart från Östersjön, för en Skeppare 1 Riksdaler 16 sk., för en Styrman 28 sk., och för de öfrige af Besättningen, så väl som Gossar, hvardera 21 sk.; — från de vid Nordsjön, Kanalen och Atlantiska Hafvet belägna Europeiska orter, för en Skeppare Sju Riksdaler 9 sk.; för en Styrman Tre Riksdaler 28 sk., och för det öfriga Skeppsfolket, hvarje person Två Riksdaler 42 sk.; samt från Medelhafvet, Levanten och andra aflägsnare orter, Skepparen Nio Riksdaler, Styrmannen Fyra Riksdaler 24 sk., och för hvardera af den öfriga Besättningen Tre Riksdaler 28 sk., allt Svenskt Banko; men då tullbeloppet för medförda varor icke uppgår till minst 50 Riksdaler Banko, bestås Skeppare och Besättning ej någon föring, från hvilken förmån äfven inhemska på klink byggda samt utländska fartyg äro uteslutna. Skeppare, som komma från Medelhafvet, men tillika intagit last uti Vestersjöhamnar, njute föring, såsom från Medelhafvet, när tullen för de derifrån i Svenskt fartyg medbragta varor stiger till en fjerdedel af tullbeloppet för de varor, som annorstädes blifvit inlastade. Vid ett annat förhållande bestås endast den mindre föringen. § 20- För gods, som under transporten genom tillfällighet tagit skada må ej någon minskning i tullen tillåtas, så vida godsegaren sjelf vill detsamma disponera.
Vi måste se honom, innan vi dö. Nej, i detta ögonblick vill jag icke dö. Säg våra bödlar, att de måste bevilja oss ett uppskof ... de kunna ej vara nog hårda att skilja en mor från en återfunnen son, en syster från sin bror, innan de fått omfamna hvarandra och säga hvarandra sitt sista farväl ... Men de äro grymma, skonslösa ... de skola ej bevilja oss denna bön ... Min mor, vi måste fly: inga murar, inga portar skola hindra oss ... – Fly? upprepade Ingrid och sjönk ned på en stol. – Barn, du yrar ... I detta ögonblick hördes från borggården ett doft buller af rop och vapenskrammel. Det närmade sig hastigt. – Om han återfinner dem och ej kan rädda dem ... om han kommit blott för att se dem gå till en skymflig död! O, det vore förfärligt ... Så tänkte Erik, och denne tanke hade ett ögonblick förlamat hans tunga och fördröjt hans beslut att genast ila att ånyo söka Vanloo. Hitintills hade ingen af de innevarande fäst sin uppmärksamhet vid det buller, som plötsligt uppstått derute; men nu skallade förvirrade rop allt närmare i korridoren, vapen skramlade, dörrar öppnades på gnisslande hakar, jernbommar föllo rasslande mot golfstenarne. Det var en afdelning af Drakes manskap, som inträngt i slottshäktet, för att befria fångarne. Läsaren känner, att detta ingick i Drakes plan; han ville härmed öka förvirringen och för ögonblicket leda uppmärksamheten från hufvudföretaget, som han sjelf, i spetsen för en talrikare skara, ilat att utföra. Vaktkarlen hade, medan Erik befann sig hos de begge qvinnorna, lemnat nyckeln qvar i dörren till deras fängelse. Dörren slogs nu upp på vid gafvel. Vapen glänste, gestalter hvimlade i det matta skenet från korridorens taklampa. – Ut, J nattens barn! Ut, för djefvulen! J ären befriade, skreks till de öfverraskade fångarne midt under det fortfarande bullret af öppnade dörrar och fällda bommar. – Hör du, min mor? De ropa, vi äro befriade! Kom! Gud har hört vår bön, hans arm har öppnat vårt fängelse ... Kom!
Att desse personer skulle bibehållas vid en sådan rättighet, men alla lägre tulltjensteman derifrån uteslutas, förefaller mig så mycket olämpligare, som dels ett slikt tillgörande är främmande för de förstnämndes egentliga tjenstebefattning och dels erfarenheten icke ådagalagt några särdeles lyckliga följder deraf, men väl många missbruk. Då man således modifierat eller inskränkt rättigheten att förrätta husvisitation till så qvalificerade tulltjenstemän, att man i deras sans och omdöme bör finna ett värn emot lättsinnigt företagna husvisitationer, så bör man äfven utesluta länsmän, landsoch stadsfiscaler från innehafvandet af rättigheten till dylika förrättningars verkställande. Deremot måste jag påyrka det tillägg uti morn., att emellan orden ”tullkammareföreståndare” och ”kustchef” införes ”tullfiscal,” hvars befattning i allmänhet är att beifra brott emot tull-lagarna. Att icke tullfiscal blifvit i mom. upptagen är ett rent misstag eller förbiseende, härledande sig deraf att i 1835 års förordning tulltjenstemän äro nämnde generelt, såsom berättigade att anställa undersökning efter olofl. infördt gods, afven i bus. I 4 morn. af samma § hafva Utskln föreslagit förändring uti hvad motsvarande stadgande, eller 32 §:n 3 mora. af 1835 års förordning, föreskrifver i afseende pä de formaliteter, som vid en husvisitation böra iakttagas, nemi. att först, skriftligen derom underrätta borgmästaren och tullkammareeller tullinspections-föreståndaren, hvilket Utskm förändrat till ”chefen för stadens polis" samt tullkam23 H. io 74 Den i April e. tn. mareeller tullinspeclions-föreståndare. Jag sluille önska att den gamla redactionen i i835 års författning Liefve bibehållen i detta afseende, men med borttagande af orden ”och tage öfver sådan meddelad underrätt! Ise bevis.”
Enligt Borgerskapets gjorda löfte för vinnande af Nådigt bifall till ansökan om en tredje lärare vid apologist-skolan, skulle en förberedande läro-anstalt till apologistklasserne alltid underhållas i Staden, och härtill var nyssomförmälda vexelundervisnings-skola afsedd, som då egde en rymligare lokal. Flera mindre privata Skolor finnas äfven, de flesta för flickebarn. Länets helsovård är koncentrerad i Staden, hvarest hospitalet, kurhuset' och lazarettet äro belägna, äfvensom apoteket, det enda i Länet befintliga, hvilket dock för beliofvet är befunnet tillräckligt. Båda Provincial-läkarne äro äfven boende i Staden. De fattigas antal inom Staden är beklagligtvis stort, och får Staden stundom tillökning i deras antal genom afsigkomne bönder, hvilka för en ringa penning inköpa någon gammal koja och efter kort tid med talrik barnskara falla stadens fattigvård till last. En tillökning i fattig-antalet uppkommer äfven understundom utaf afskedade artillerister, tillhörande garnisonen, samt deras hustrur och barn. Arbets-förtjenst under sommaren saknas icke, då det ofta är brist på arbetare och dagsverks-priserna lika höga om icke högre än i de flesta mindre städer. Till de fattigas understöd taxeras stadens invånare, hvarförutan något litet af tolags-medlen tillflyter fattig-kassan. Dessutom utdelas årligen till jul 1,000 Rdr Rgs, utgörande intresset af ett doneradt kapital. Stadsboerne hafva äfven de år, då matvaror äro i högt pris, förenat sig om en soppkoknings-anstalt under vintermånaderna, med en efter de fattigas omständigheter lämpad utdelning, antingen gratis eller till nedsatt pris. Till att befordra omtanka och sparsamhet bland den arbetande klassen har förutnämnda Sällskap för välgörenhet år 1830 under sin garanti stiftat en Sparbank, hvaruti insatserna vid 1837 års slut uppgingo till 13,895 Rdr 25 sk. Bko. Sällskapet har likväl ännu icke haft den tillfredsställelsen, att 31 den folkklass, för hvilken sparbanken egentligen blifvit inrättad, till stort antal deraf dragit fördel.
Kammar-kollegium med underdånigt utlåtande deröfver inkommit; har E. K. Maj:t —, som, vid underdånig föredragning af detta ärende, funnit den föreslagna regleringen icke öfverensstämma med gällande föreskrifter om allmänt ordnande af presterskapets inkomster, samt förty och då derjemte för regleringens genomförande kronobonden på Gotland tagits i anspråk utan den inskränkning Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 1 December 1834 innehåller, förklarat det uppgjorda förslaget till lönekonventioner icke kunna i befintligt skick vinna nådig stadfästelse, äfvensom föreskrifvit, att reglering af presterskapets på Gotland aflöning skall verkställas på det sätt och efter de grunder, Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862 bestämmer, — uti ofvannämnda nådiga Proposition, enär det belopp, som enligt Rikets Ständers förberörda underdåniga skrifvelse får af kronobonden för en dylik reglering användas, möjligen icke blefve tillräckligt att fylla hvad till presterskapets anständiga bergning erfordrades utöfver de bidrag församlingar^ kunde skäligen anses böra för ändamålet lemna, föreslagit Rikets Ständer, att hvad i sådant afseende kunde ytterligare erfordras måtte, utan hinder af Rikets Ständers ofvannämnda beslut, få af kronobonden från Gotland disponeras; Och hafva Rikets Ständer funnit godt bifalla hvad E. K. Maj:t sålunda i nåder föreslagit. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Juni 1866. Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Uppläst och godkändt hos llidd. och Adeln den ‘20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — u Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i fråga om inlösande af de s. k. frisocknarnes tjenstbar heter till Dylta svafvelbruk. (Stats-Utskottets Uti. N:o 128 och Mera.
Den i i fl/x eli i. 543 5) Herr Hjertås, Gustaf, den 3 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående förändrad reglering af lönerne för Betälet vid Indeldta Arméen, jemte Grefve Ridderstolpe», Carl, i anledning deraf afgifne yttrande. 6) Herr af Forsells, Carl Gustaf, den 3 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, om inköp för Statens räkning af Geographiska Inrättningens Charlaeverk; saint berörde Verks öfverlemnande till General-Landtmäteri-Contoiret, 7) Herr Lefrcns, Joban Pehr, den 3 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, 0111 ett årligt arfvode af 5ooo R:dr Banco till Öfver•/ Directeuren Schvartz. 8) Herr Treffenberg», Curry Gabrie], dea 3 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, om bildande af en pensionsfond för Enk^r och Barn, efter så väl Civile som MiJitaire Tjenstemän. g) Grefve von R.osens, Axel, den 3 dennes förmiddagen på bordet lagde motion, angående rättighet för Götheborgs Sparbank, att mot 5 procents ränta få i RiksgäjdsContoiret insätta en summa af 5o,ooo R;dr Banco. 10) Herr von Hartmantsdorffs, August, d. 3 dennes förmiddagen på hordet lagde Memorial, om rättighet för Riksens Ständers Revisorer alt hädanefter granska räken.°kaperne 544 Den 11 Martil. för åtskillig© allmänna medel, hvilka hitintills ej varit revision underkastad* ; jemte Herr Reijs, Johan Fredric och Herr von Hartmansdorffs uti samma ämne denne dag afgifne yttranden.