Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Trefaldighets Sällda g. Högm.: Joli. 15: l — 9. Jesus sade till sina lärjungar: Jag är Aftons.: 1 Joh. 3: 1 — 9. Ser till — Gudi. / Sond. e. Trin. Högm.: Då sade en af folket till Jesum: Mästar — Aftons.: Rom. 1: l—17. Paulus — tro. 2 Sänd. e. Trin. Högm. Och gick mycket folk med Jesum Aftons.: Rom. 1: is—32. Ty Guds göra. 3 Sund. e. Trin. Högm.: Och han sade igenfunnen. Aftons.: Rom. 2: l—16. Derföre — Evangelium. A Sond. e. Trin. Högm.: Joh. 8: l —11. Då gick härefter. Si — Gudi. 5 Sond. e. Trin. Dagen derefter Son. Aftons.: Rom. 3: l—20. Hvad syndena. 6 Sond. e. Trin. Högm.: Jesus sade till sina lärjungar: J skolén - melriket. Aftons.: Rom. 3: 21—si. Men lagen, 7 Sond. e. Trin. Högm.: Och när Jesu lärjungar lärdom. Christi Forklaringsdag. Jesus sade: Nu honom. 8 Sond. e. Trin. Högm.: Jesus sade lill sina lärjungar: Allt - Aftons.: Rom. 4: l—8. Hvad tillräknar. Bih. till R. St. — Gudi. höre. him - honom. 17 130 Expeditions-U tskottels Förslag till underd. Skri/ve/se ISr:o 69. 9 Sond. e. Trin. Högm.: Då sade Herren äskadt. Mån uppväckt. 10 Sond. e. Trin. Högm.: Då sade åter Jesus till Judarn$: Jag — honom. Aftons.: Rom. 5: t—it. Medan håfve. 11 Sund. e. Trin. Jesus sade lill de Öfverste Prcsferna och de Äldste } folkel:
S. D. Föredrogs ånyo Lig-Utskot!e's betänkande, N:o 69, i anledning af väckta motioner om upphäfvancle eller ändring af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, angående hvad iagltagas bör vid bandel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva: Aler remitterades. 664 Prot.-Utdrag, den 22 Februari :8/p • S. D. Föredrogos å nyo Stals-Utskottets utlåtanden och memorial: N:o 183, i anledning af väckt motion om ett serskildt förklarande, i afseende på det f. d. Consulat-secreteraren ThulstruphevWyAåe. understöd: bifölls; N-'o 185, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o 122: utlåtandet, N:o 122, bifölls, och utlåtandet, N:o 185, lades till handlingarne: N:o 186, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet, N:o 123: Ståndet beviljade, lill befrämjande af slöjd-expositioner, ett anslag af 1,000 R'dr om året, att utgå under 3 år; ]N:o 187, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o 125: Lades till handlingarne; N:o 188, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N-'o 131: Lades lill handlingarne. Från Hederv. Bonde-Ståndet.
Herr von Sekant?, Carl jsacoö, Major ? 22. 1999 Herr kallicnstellt, /^llot^k l^re llrik, Kongl. Secreterare 37. 2010 Herr ak Oeijerstam, hollan Henric, Hof-Junkare - 38. §099 Herr von l^ruus, Lonrsll kerlll nanll, Major - 33. 2186 Herr von Wakrenllorll', Gullers, Brukspatron Z8. N o Till Suppleanter: 983 Herr cronacker. Fullm. Herr 6eijerslsm, claes. Brukspatron e 21. 1943 Herr Lerzensltölll, brik. Kongl. Secreterare 21. 2024 Herr Stiernstam, l-ullviZ, Häradshöfding 21. 2172 Herr voricks, Fullm. Herr von Sekant?, Lustaf, Expedit. Secret. - 20. Af hwilka de3'.ne förstnämnde lottade med Friherre l?kure cederström, fom erhällit lika antal röster. Höglvflige Ridderffapet och Adeln ätffilideS klockan half 10. In tillen» krotocolli, 6. Silverstolpe. Mända - 476 Den iZ Oktober. Mändagen d-n 15 Oktober. klenum klockan 11 förmiddagen. Ordförande under Herr Barons och Landt» Marskalkens inträffade opaHlighet, Grefwe 6^- Ltät Hsvvenliaupt. Upplästes och godkändes följande underdäniga ffrtfwelser tlll Kongl. Maj:t: 1:0 Om ätskillige wid Stats-Regleringen förefallande omständigheter. 2:0 Om Brännwins-bränningen i Carlscrona. Z:o Om medel Lill afstyrande af upplopp.
Skrifvelsej IV.-o 1JS. 377 jemte, för alt bereda Chirurgiae Professoin lika lön med de öfrige Professorerne, 400 R:di, eller tillsammans 2,175 R:dr 2 sk. 8 r:st, förutom den begärda hyres-ersättningen, 900 R:dr, och skulle, i följd häraf, staten komma att utgöra 12,300 R:dr. Rikets Ständer hafva delta ärende till pröfning förehaft, och då Rikets Ständer ansett det vara af serdeles vigt, om Lärarne vid Carolinska Institutet, hvilket utöfvat ett väsendtligt inflytande på den medicinska undervisningen inom fäderneslandet, kunde, för vidare utvidgande af läkarebildningen, uteslutande egna sig åt sitt nyttiga kall och sin vetenskap, hafva Rikets Ständer icke allenast, med bifall till E. K. M:s Nådiga Proposition, å stat uppfört ofvanberörde 12,300 R:dr, utan äfven beviljat ett ytterligare anslag af 2,400 R:dr, i ändamål alt bereda en löneförhöjning af 400 R:dr till hvardera af de sex Professorerne vid Institutet, hvilkas årliga lön således komxne att utgö.ia 1,600 R:dr, under vilkor likväl, att Institutet, i öfverensstämmelse med E. K. M:s för detsamma utfärdade Nådiga Reglemente af den 11 Dec. 1822, erhåller en sådan organisation, att pålitlige och tillvande pracliske Läkare för alla grenar af medicinal-verket till Statens tjenst vid samma Institut kunna danas. Institutets andel, 1,600 R:dr, i 10:de IIufvud-Titelns anslag till Läroverken har, på sätt E. K. M. Nådigst föreslagit, blifvit af Rikets Sländer öfverflyttad till Andra Hufvud-Titeln, genom hvilket allt merbemälde Instituts gamla slät, 7,524 R:dr 45 sk. 4 r:st., kommer att ökas med lillsammaus 7,075 R:dr 2 sk. 8 r:st.
Men då det är mig bekant att det förhållande, som beträf fande Wennberg endast är en möjlighet, verkligen inträdt i afseende pa f. d Rektorn vid Fahlu läroverk J. F. Kindström och f. d. Rektorn vid Nyköpings läroverk J. F. Kjellborg, hvilka, i anledning af dessa läroverks utvidgning, nödgats återgå från rektorsbefattning och nu i egenskap af kolleger uppbära en lön af endast 2500 Rdr, anser jag mig böra i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl. Maj t läcktes hos Rikets Ständer göra framställning om anvisande ä allmänna indragningsstaten utaf ett belopp af 500 Rdr för hvardera af bemälde lärare, att utgå från och med början af nästkommande slatsregleringsperiod. Jag kan härvid ej underlåta att fästa Eders Kongl Maj;ts nådiga uppmärksamhet derpå att jemväl nuvarande läroverks-adjunklerne N. L. Ahlberg i Skara, J. E. Nvberg i Strengnäs och O. E. L Dahm i Calmar så lill vida befinna sig i enahanda ställning med de två förenämnde, sorn alven dessa Adjunkter, hvar för s;g, innehaft fullmakt å rektorsbefattning vid högre lärdomsskola i den stad, vid hvars elementar läroverk de ännu ärc> anställde, men i följd af den år 1849 beslutade förening af gymnasium och skola till ett läroverk måst frånträda sina rektorsbefattningar och numera åtnjuta lön i likhet med adjunkter. Då alltså dessa lärare, utan något deras förvållande, lemnat en befattning, å hvilken de innehaft fullmakt och med hvilken, enligt grunderna för 1858 års lönereglering, en lön af 3,000 R:dr förutom boställsgård skulle varit förenad, vågar jag i underdånighet hemställa, huruvida ej Eders Kongl. Majit skulle finna skal att allåta Nådig proposition derom, att äfven ifrågavarande tre f. d. Rektorer varda på indragningsstat uppförde, hvardera med ett belopp af 500
— Svar pä återremiss 67. Dråp: förslag till Förordning om mord, dräp och annan misshandel ‘20. — Svar på återremiss 59. — Voteringspropositioner . 46. — Memorial om voteringens utgång i förstärkt Utskott 56. K. Exsekutwnsväsendet: revision och förändring af gällande lag och författningar derom 68. F. Fullmägtig: tillägg till 15 Kap. 2 § Rättegångs-balken och upphäfvnnde af förbudet i 3 § för Rättens betjente att låta sig bruka dertill . 71. Fängelsestraff: förklaring al föreskrifterna om verkställighet deraf 7. — Svar på återremiss 18. Förlag: förändrad lagstiftning derom . 35. — Svar på återremiss . 51. Förmånsrätt: (se Borgenärer). Förmyndarevård: förändrad lagstiftning derom 57. — Svar på återremiss 52. Förmynderskap: bestämmande af visst arfvode derför . 70. Förnyelse: (se Inteckning). d. Giftermålsbalken föreslagen ändring af 2 Kap. 5 § 16. — Svar på återremiss 23. — föreslagen ändring af 2 Kap. 6 § 24. — (se vidare Äktenskapsskillnad). Giftomannarätt: upphörande deraf 15. — S»ar på äterremiss 26. Grundböcker: (se Lagjarl). II. Handel: om lösören (se Lösegendom). Handdsbulken: ändring i 17 Kap. 38. Handelsbok och / r„ r . , rr ... ! lorandnng i lorlatlrungen derom 25. Handelsräkning j ° ° Handelsordningen: förslag om tillägg till densamma 8. Humblegård: upphörande af skyldigheten att under!.ålla sådan 2. 3 Expetfi lioncns tfi/potheksböcker: (se Lagfart). nummer. Högsta Domstolen: dess tjenstgöring på två afdelningar ... 22. 1. .J. Inteckning: af nyttjanderätt till fast egendom: förklaring af Kongl.
Afslogs, och Ståndet beslöt, det skola Rikets Ständer uttrycka den önskan, att det stadgande, som innehölls i 12 § af 1856 års Läroverks-stadga, åter måtte Prot.-Utdrag den 13 Juni 1863. erhälla gällande kraft, nemligen att lärjunge, som begagnar sig af undervisning i latin, vore, på målsmans anhållan, frikallad från grekiska språkets läsning och må i stället under de lärutimmar sådan befrielse eger rum, på sätt rektor och lärare, med billigt afseende på målsmans uttryckta önskan, finna för honom lämpligt, undervisas inom den aldelning, der latinska språket icke läses, eller ock utom skolan njuta sådan undervisning, som af rektor godkännes. Yttrandet, sid. 13, i anledning af Herr Hiertas motion. Med afslag å detta yttrande beslöt Ståndet den underdåniga anhållan, att all utanläsning i skolorna af deri antagna Lindblomska förklaringen af Doktor Martin Luthers katekes måtte afskaffas. Utskottets sednare yttrande, sid. 31, och de tre nästföljande yttrandena, sidd. 32 och 33. Uppskötos till behandling i sammanhang med Stats-Utskottets blifvande Utlåtande angående regleringen af utgifterna under Riks-statens åttonde Hufvudtitel. Följande moment af Utskottets slutliga framställning, sidd. 38—40, jemte de delar i det föregående af Betänkandet, som emot samma moment svara. Litt. d, l och m. Afslogos. Litt. e och f. Återremitterades. Litt. i och k. Uppskötos till behandling, litt. i i sammanhang med Stats-Utskottets Utlåtande angående regleringen af utgifterna under Riks-statens åttonde Hufvudtitel och litt. k gemensamt med samma Utskotts Utlåtande angående regleringen af utgifterna under Riks-statens nionde Hufvudtitel; börande, i följd häraf, innehållet af de sålunda uppskjutna punkterna icke blifva föremål för framställning i den underdåniga skrifvelse, Rikets Ständer med anledning af ifrågavarande Betänkande må komma att aflåta. Den 13 Juni. Frän Högloft.
Försök göra undervisningen intressant för barnen och ni skall säkerligen komma längre. Disciplinen bör strängt uppehållas, men med mildhet. Af kvarsittande och kroppsstraff är jag ingen vän annat än i undantagsfall. Jag öfverlämnar detta åt ert eget bedömande, men vill endast låta er veta mina åsikter o c h min erfarenhet. De äldre har jag uppgifvit hoppet om att omskapa. Det är de unga vi ha att, trots dåliga hem och föga efterföljansvärda exempel, lita till med afseende på skörden af vårt arbete. De religiösa behofven slumra nä- stan alldeles inom församlingen, men jag har åtminstone en fördel framför många af mina ämbetsbröder: jag har ingen separation att kämpa med. Fröken Vahl var visserligen en duglig lä- rarinna, ehuru hon var af gamla skolan, men hon var bigott o c h ägde ej förmågan att rätt kunna bedöma tillfällen och omständigheter, hvarför hon satte barnens föräldrar i harnesk mot sig. Ni får, som jag redan förut sagt er, gå mycket visligt tillväga. I hvad jag kan råda er, skall jag; frukta bara ej att vända er till mig. Jag hyser ingalunda den åsikten, att läraren o c h lärarinnan äro pastorns tjänare. Nej, de äro arbetskamrater i samma Herrans vingård. Och med detta tänker jag, fröken Sangvin, att vi äro något så när på det klara med hvarandra. Lycka nu till i edert arbete. En fråga till Iduns läsare och läsarinnor. Herr redaktör! Jag måste medge, att jag förr i världen icke tyckte om Idun. Jag har behof af denna bekännelse af den enkla anledningen, att min åsikt nu är alldeles motsatt. Bäst af allt synes mig Idun passa till vägledare för nygift folk, som ännu behöfva litet teori att stödja sin stapplande praktik med. Och s o m Idun opåkalladt gifvit oss så många nyttiga råd, kan den väl också hjälpa oss ur våra bekymmer, då vi direkt anropa den. Under det knappt årslånga äktenskap, hvari min hustru och jag lefvat, har vår lyckas himmel varit mera strålande än de flestas.
Hr von Hartmansdorff hade vid återremissen af detta betänk, boi t uppgifva det förslag, linn nu framställt , eller också sökt att genom någon Ulsktns ledamot få detsamma framstaldt. I alla fall tror jag det nu vara för sent att väcka fråga om olika hemmans värden och sätta den ena i harnesk emot den andra. Sådant måtte fordra en längre betänketid än att nu kunna på eli liten stund afgöras. Frih. Cederström, Jacob: 1 afseende på 5 och 6 §§:na i denria författning, angå frågorna egentligen , i första rummet, beskattningsrätten och dess utöfning, i det andra rösträttigheten och dess beslämmanden. Hvad beskattniugs rät - Den 8 M a r s f. m. i85 rätten angår, så hafva vi att ställa oss till efterrättelse 5j §:n Reg.F:n, sorn bestämmer tydligen , att Svenska folkets urgamla lätt att sig beskatta utöfvas af R. St. allena vid allmän riksdag ; således alldeles icke af Svenska folket i allmän sockenstämma. R. St. mäste alltså i den författning, som bestämmer rättigheten för sock nai na att sig beskatta, jemväl bestämma lill hvad belopp och efter hvilka grunder de kunna och grundlagsenlig! äga rätt att besluta någon beskattning. Hvad i sockenstämma eljest derom kan beslutas, är belt och ballet ett frivilligt åtagande, som gäller för dem, som derom öfverenskommit, men som alldeles icke binder dem, som ett slikt åtagande bestrida. Beträffande rösträttigheten, hafva så väl Utsktn som åtskillige värde ledamöter utgått ifrån mer och mindre olika åsigter; man har velat taga bidragens belopp till grund för rösträttigheten, men dervid förbisett den stora svårigheten för pastor att kunna beräkna rösterna och skilja på hvilken sida majoriteten skall räknas. Jag vet icke något skäl, hvarföre andra röstberättigade skola finnas, än de som i församlingen utöfva husbondevälde. Någon annan än den , som utöfvar ett sådant välde, bör icke äga någon rösträttighet på sockenstämma, han må nu bidraga till fullgörandet af socknens gemensamma åligganden efter 2 art., eller icke.
En sådan beredelse föreställer jag mig alt det nu åligger vår Regering att vårdsamt ombesörja under denna lugna period; annars fruktar jag att vi, förr än någon anar det, hafva ätt motse en Riksdag med anspråk, som 1840 ville och lill en del lyckades göra sig gällande — en skakning sådan som 1S48 öfvergick Europa och hvars svallvågor äfven hotade att skölja vår klippiga Nord. Hvad skulle väl då vår Regering svara, om anspråk, med ökad våldsamhet, på lösning af representations-frågan förnyas, och de fä upbära förebråelsen att de ej, medan tider var, — medan sinnena voro lugna, anspäken billiga, sökt befrämja densamma? Hvad svaras på den frågan huru de i sin män sökt hålla det löfte hvarunder konungamakten under vårt nya Statsskick först åter upträdde, då det hette: ”allt hvad som trycker, försvagar, förfördelar moderjordens närmaste fosterbarn, skall till rikets sanna väl afhjelpas och förbättras?” månne den behandling skatteförenklings-frågan rönt alltsedan 1848 svarar emot dessa konungalöften. Hvad svaras, om förebråelse då af retade folkombud göras för underlåtenheten att bringa vårt lagväsen, vår kyrkolag, våra krigslagar till slutligt afgörande? Hvad svaras, om förebråelser då göras för sorglöshet i ordnandet af vår kreditlagstiftning? Jag tror det ej blir ett tillfyllestgörande svar, att Regeringen lagt kommitlerades förslag på Ständernas bord. Mångfaldiga dylika frågor skulle här kunna göras; men jag vill ej dermed fortsätta. De gjorda, kunna för denna gång vara nog, såsom ett uttryck af mitt bekymmer öfver Regeringens konservativa hållning — dess underlåtenhet, att söka befrämja nyttiga och nödvändiga reformer. Jag inser nogsamt, att dessa mina ord skola ogillas af de radikala, derföre att de äro för lena. Måtte ej af samma skäl mina -varningar försmås af de konservativa. Hr Adelborg, And. Otto: Körningens bär närvande råd gifvare hafva, såsom det anstår kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade män, öpnat denna disenssion, inom hvars område de kjelfve med öppet visir böljat fäktningen.
Transport 140 518 45 5,489 800 1,658 3o 588 15,909 42 1,704 482 3o [ Enligt Advocat-Fiscalen Lagerlöfs uppgift är summan bevakad uti Handelshusets Concours, och som vederhäftig borgen föl | summans betalning är ställd, hvilar slut, liga åtgärden på Massans utredning. i83o d. 22 September har Kongl. GeneralTullSty reisen på grund af Kongl. Maj:t! Nådiga Resolution den 9 föregående Juli: förordnat, att motstående belopp skall ut: Räkenskaperne afskrifvas. 36 beror på utredningen af den efter aflidrn Asplund anmälte Concurs. 7 Summan bevakad uti den efter Evelius an malte och på slutelig utredning beroend Concurs. i83o d. 14 Julii har Kongl. GeneralTull Styrelsen beviljat afskrifning af återstående beloppet häraf R:dr 3457: 9. 2. — 5,844 38 Dito d:o beviljat afskrifning af beloppet. 'Af motstående summa, är till följd af Kgl GeneralTullStyrelsens Resolution den 1/ Julii i83o afskrifvit R:dr 95: 18. 9. återstoden af beloppet balanceras i afbidan pf tilläfventyrs blifvande tillgång bos f. d Handelshusen i Götheborg Kellander, J O. Hall, och Low Smith & Co. ( Transport Utestående Observationsmedel af debirade anmärkningar åren 1816, 1817 och 1818 Ny Recognition debiterad år 1817, efter Nederlags-Contorets uppgift . , Dito d:o d:o Götheborgs Iuk:de Tullkammare.
Det belopp, hvartill anslaget för Carlsten Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 73. 23 kunde nedsättas, bestämdes af behöflig tillgång för dervarande fästningsfångars tillbörliga sysselsättning. Enligt den af chefen för Ingeniör-korpsen den 23 Oktober 1841 afgifna förslagsberäkning, ansågos 25,6oo r.dr dertill erfordras. Hela detta behof måste dock icke oundgängligen fyllas af det extra anslaget, emedan under vilkor, att det belopfj af ordinarie anslaget, som till nya fästningsverk blefve disponibelt, fortfarande anvisades för Carlstens fästningsbyggnad, den härigenom uppkommande tillgång medgåfve att af extra anslaget öfverflytta till Waxholm 6,ooo å i5,ooo r:dr, i mån af det ordinarie anslagets större eller mindre anlitande för de föremål, hvilka dermed i första rummet böra bekostas. Vidkommande Waxholms fästningsbyggnad, till fullföljd hvaraf vid i844 —■ i845 årens riksdag anvisades 5o,ooo r:dr årligen i tre års Lid, så hade, sedan anläggningen nu mera i den mån fortgått, att återstående byggnader kunde slutligen bestämmas, i början af sistlidet år uppgjorts en ny beräkning, enligt hvilken de från innevarande års början återstående arbeten skulle erfordra en kostnad af tillsammans 385,544 hvaraf 155,700 r:dr för byggnader och arbeten, hvilka i 1841 års förslags beräkning icke kunnat vara upptagne, enär de först i följd af sedermera under byggnadens fortgång erkändt behof tillkommit, såsom förhållandet vore med tornets ombyggnad, interiörens afsprängning m. m.
St. uti Skrifvelse af den 2a sistlidne April hos E. K. M. i underd. anmält deras beslut, att, i afräkning på den summa, R. S{. framdeles^ ville bestämma, till godtgörande ej mindre af nödiga utgifter i och för berörde Förmälning, än af de med H. K. II. Kronprinsens förlidet år verkstälda utrikes resa förenade kostnader, Tre Hundrade Tusende R:dr E:co borde finnas, att genast anlita, samt i följd deraf förständiga! Riksgälds-Contoiret, att sådane 300.000 R:dr, uppå E. K. M:ts Nådiga reqvisition, förskottsvis anordna och utbetala, R. St. faststält den för ofvannämnde föremål erforderliga summa till ett belopp af Sex Hundrade Tusende R:dr B:co, hvilka 600,000 R:dr, med afdrag af utgifna förskott, R. St. nu i underdånighet erbjuda till E. K* M:ts Nådiga disposition, för H. K. H. Kronprinsens räkning. Vidkommande lättet, huru i fråga varande 600.000 R:dr böra utgöras; hafva R. St. funnit för godt, att någon så kallad Bröllopsgärd, till inbringande af dessa medel, ej må äga rum, men att, af den anslagna summan, ena hälften, eller de 300,000 R:dr, som blifvit anvisade att förskottsvis utgå i Riksgälds-Contoiret, skall till den del, som ej kan bestridas af redan befindtelig® tillgångar, tagas, vid bestämmandet af den blifvande Bevillningen, i beräkning, och den andra, eller likaledes 300,000 R:dr, utgå af den genom Saltpettergärden samlade fond, icke 212 Underdåniga Skrif feiser. som förskott:, utan såsom en utgift, för hvilken, någon ersättning icke fonden tillflyter.
Nov. 2 A. P. 414, 4^3- — angående Stipendier för Adeliga ynglingar, som egna sig åt näringarne. Oct. P. 99. B 48. •— angående bestämmande af tid, inom hvilken valet af RiddarhusDirectionen bör vid Riksdagarne vara förrättadt. Oct. P. 226. B. 73. Nov. 2 A. P. 3, 22. — rörande de Thamiska föreläsningarne. Nov. P. 588. B. 37. Nov. 2 A. P. 349, 4o5. — ang. förbud för framdeles blifvande RiddarhusSecreterare att innehafva annan Statens tjenst. Nov. P. 63o. B. 44- Nov. 3 A. P. 22. — ang. inlemnande till RiddarhusUtskottet af RiddarhusDirectionens anmälanden under Riksdagarne. Nov. P. 65o. B. 47. Nov. 2 A. P. 22. — med underdånig skrifvelse rörande RiddarhusOrdningen. Dec. P. 35a. B. 5. Dec. 2 A. P. 183. i anledning af vackt fråga om lönetillök ning för RiddarhusSecreterare. Riddarhusets Lastbrygga. Dec. P. 724* B. 90. Dec. 2 A. P. 163, 174. «— ang. tillstånd att utur RiddarhusArchivet utbekomma handlingar till tryckning. Dec. P. 724. B. 96. P. 791, 817. 493 RiddarhusUtskottets Betänkanden, Memorialer och ProtocollsUtdi’ag: om förändrad redaction af i3 §. i Riddarhus-Directionens instruction. ÖfversteLieutenant Du Rees ansökning att blifva Svensk Adelsman. Dec. 2 A. P. 160. B. 115. P. 170, 175. — i anledning af Konungens Skrifvelse angående RiddarhusOrdningen.
Prot. 1865 Sf 1866. 7 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 1 Lag-Utskottets Betänkande N:o 57. rens egendom, och härigenom uppkommer pantaftalet, hvars ändamål är att genom hänvisning till gäldenäreus förmögenhet eller viss del deraf bereda långifvare!) dea ytterligare säkerhet, som han kan anse för sig nödvändig. Realkrediten vinner derföre under samfundsförhållandenas utveckling cu allt större betydelse, och de lagar, som betinga densamma, kunna icke i längden förblifva på samma ståndpunkt som under tider, då affärsverksamheten var sluten inom trängre kretsar och bchofvet af förlag just till följd at den närmare förbindelsen emellan förläggare och näringsidkare kunde genom personalkrediten ensam tillfredsställas. Härvid bör emellertid iakttagas, att realkrediten icke bchöfver eller kan vara grundad på någon absolut säkerhet, och att den realsäkerhet, som genom kreditlagar kan beredas, alltid till sin verkan såsom kreditmedel blir beroende af den större eller mindre betydelse, kapitalisterne kunna finnas benägne att i hvarje fall tillägga densamma. Så hafva lagarne angående inteckning i fast egendom icke fastställt' något i afseende på egendomarues värde bestämdt maximum, hvarutöfver inteckning ej må meddelas, ehuru inteckningar, som i anseende till den bestämda förmånsrätten öfverskrida den intecknade egendomens värde, oaktadt den strängaste lagliga verkan blifvit dem tillagd, likväl endast medföra en skenbar säkerhet. Likaledes finues ej något hinder att lemna långifvare lös egendom såsom pant i händer, oaktadt dennas värde ej pä långt når uppnår gäldeus belopp. Äfven af de fullständigaste panträtter, som redan finnas, har man alltså att förvänta en blott ofullkomlig säkerhet; och längre torde ej heller anspråken kunna sträckas, då fråga uppstår örn utvidgande af panträttens omfång och densammas utsträckande till nya föremål. Man måste i det ena som det andra fallet öfverlemna åt långifvare!) att bedöma värdet af don säkerhet, som erbjuJes honom, och lagstiftningen kan i detta hänseende endast bereda en form för låntagaren att lemna den säkerhet, som står honom till huds, och hvars beskaffenhet eller värde långifvare!) sjelf må bedöma.