Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tillökning deri 3,370: Skrifmaterialier och expenser, ved m. m. för Departementets Kansli-Expedition; För slags-anslag 3,486: 39. Frän nuvarande anslaget afgå : a) ett belopp, svarande mot till indragning föreslagne ljuspenningar vid Expeditionen, eller 580: — b) äfvensom för jemnande af Hufvud-Titelns slutsumma 12: 7. 592; 7. Extra utgifter S:gr S u m m a Expeditions-Utskottets Förslut) till underd. Skrifvelse N:o i94. 55 Penningar. Riksmynt. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. S p a n m å 1. Summa. Riksmynt. Indelt, på förslag. Oindelt. Mått. Värde a 2 R:dr kub. foten. Mått Värde förslagsvis å 2 R:dr kub. foten. R:dr ö. R:dr ö. Kub. f. k. R:dr ö. Kub. f. k. R:dr ö. Skrifvelse N.-o '194. Beträffande (le Landlförsvarels behof, för hvilka tillfälliga eiler extra anslag påkallas, har Eders Kongl. Maj:t, under åberopande af hvad Departeinents-chefens betänkande derom innehåller, äskat nedaunämnda extra anslag, alt dels för vissa år, dels för en gång anvisas: l:o. För Ar tiller i-behof. a) till anskaffande af 39 ammunilions-vagnar för fält-artilleriet, 45,630 R:dr, hvilket anslag Rikets Ständer beviljat att med J årligen under hvarldera af åren 1858, 1859 och 1860 från Riksgälds-konloret utgå. b) till anskaffande af 12,000 stvcken rafflade infanteri-gevär, å 37 R:dr 50 öre stycket, 450.000 R:dr.
Efter alt sålunda hafva uttalat sin öfvertygelse vara, all, vid en blifvande lönereglering, de presterskapel på det hela lagligen eller genom häfdvunnen vana tillhörande inkomster icke må förminskas eller till annat ändamål användas; ali presl-boställena, för så vidt de af innehafvarne bebos och af dem med fördel kunna brukas, icke böra utarrenderas; samt alt någon ny allmän ombildning af pastoraten icke bör för närvarande ifrågasättas, få Rikets Ständer i underdånighet antyda den riktning, i hvilken ordnandet af presterskapets aflöning bör, enligt Rikets Ständers åsigt, verkställas, och i sådant hänseende uppgifva följande grunder, nemligen: att presterskapets inkomster fördelas emellan det ordinarie presterskapct sålunda, alt hvarje tjenstgörande ordinarie prestman får anständig bergning; att presterskapets inkomster, utan att ingå till slats-verket, böra i annan ordning än omedelbart ur den enskilde medborgarens händer komma presterskapet lill godo; att all tionde, vare sig tertial-, smöreller qvick-tionde, utbytes emot en gång för alla bestämda afgifler; att påsk-penningar, jura stol®, matskott, offer, dagsverken med flera smärre extra ordinarie afgilter, utbytas emot vissa lill beloppet bestämda ulskylder, att utgå icke allenast af lästighets-egare, utan äfven af församlingarnes öfriga innevånare, och uppbäras på enahanda sätt, som om tionden bestämmes; att de boställen, som afses alt af löntagaren bebos och brukas, beräknas till en deras verkliga värde motsvarande inkomst; alt i allmänhet presterskapel tillhörig jord, som icke kan i förening med bostads-boställe brukas, utarrenderas enligt samma grunder, som för de till Staten eller Boställs-direktioner indragna boställen följas, och inkomsten användas för presterskapets aflöning; all pastoraten, antingen för hela riket eller stifts-vis, hänföras till tre klasser, med några få lönegrader inom hvarje klass, så väl klasserna som Iöne-graderna inom desamma lämpade efter pastoratens storlek, folkmängd, besvärlighet m. m., och att detta äfven må gälla för komminislralurer; att prebende icke må såsom lön beräknas åt någon, som genom innehafvande embete eller tjenst är förhindrad att sjelf hafva sin stadiga bostad inom församlingen och sköta desss pasloralvård; att lönerne för det ordinatie preslerskapet så beräknas, att det extra ordinarie, såsom hittills, aflönas af det ordinarie, men alt dervid tillika bestämmes minimum af det aflöningsbelopp, som,
Det beror visserligen af Banken, att bestämma de vilkor för erhållande af Lån derstädes, förutan hvilka sådane ej bekommas; men Den 13 Ma rs f. m. 121 jag hemställer, om dessa vilkor böra sökas, hvarigenom DomareEmbetet nedsättes i opinionen, då tillräcklig säkerhet kan erhållas, äfven i det fall, att föreskriften om Domarens betyg borttages, enär betyg belommes hos Pastor, Kronobetjening eller Konungens Befallningshafvande. Om Domaren vore vid sin embetsutöfning försedd med Contrasignent, på sätt Landshöfdingarne äro det, skulle jag ej hafva något deremot, att äfven Domarens contrasignerade betyg fordrades, men alt Domaren, i afseende på ett utgifvit Embetsbetyg, ej skall gälla mera, än ett vanligt vittne, bestrider jag på det högsta; och en sådan princip tror jag ej, att Högsta Domstolen genom sin dom etablerat. Bankens förlust hade icke inträffat, om betyget tagits inför Domstolen; och jag tror, att denna ändring heldre bör vidtagas, än att störa den aktning, menigheten bör hafva för sin Domares Embetsålgärder. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Enligt Herr von Hartmansdorffs önskan, får nu en annan BancoFullmägtig yttra sig. BancoFullmägtige, då de blefvo underrättade om förhållandet med den af Högsta Domstolen fällda dom, ansågo sig böra i saken anlita Rikets Ständers JustitiasOrnbudsman, ej för att återvinna hvad genom domen var förloradt, utan för att fästa hans uppmärksamhet på förhållandet, såsom ett 122 Den 13 Mars f. m. phenomen i svenska Lagstiftningen. JustitiasOtnbudsmannen ansåg äfven saken af den beskaffenhet, att han upptog den i sin Berättelse till Rikets Ständer. Rikets Ständer remitterade Berättelsen till Lagutskottet, och Lagutskottet har ansedt saken vara af den vigt, att den påkallar ett förslag till ändring i författningen.
Ja, jag ville inte bli herrskap och lefva på bättre vis, när inte Anna också kunde få det. Kära föräldrar, gif nu ert bifall, att jag får henne till hustru. Sven. Hahaha! Jo, det ska du se. Nej, ett styfvere gifte, än så, ska du ha, det har jag längese'n sörjt för. Rik-Olas doter i Gyllby måtte foll passe sej lite bätter för dej, Erik, eller hvad? Erik. Britta i Gyllby! Omöjligt. För henne kan jag aldrig fatta någon kärlek. Sven. Kärlek? Är du nu framme med dine granne bokord igen? Jag bryr mej fanken om kärlek; Rik-Olas Britta ska du ha och ingen ann'. Lisa. Ja, du gjord' oss allt e bra stor sorg, Erik, om du slog dej på tvära och inte ville ta Britta te hustru. Erik. Men, vi passa inte för hvarandra. Vi skulle bli olyckliga bägge två; ty nog förstår ni, att ett äktenskap, som inte är stäldt på aktning och kärlek, går till olycka. Förlåt mej, jag kan inte ta Britta. Sven. Jaså, är du så goder, min gosse lilla! Nå så hör då, hvad jag kan. Vill du inte rätte dej efter oss, så får du ta land hvar djefvulen du gitter med din sockerunge; efter oss ska du inte ärfve en skilling, nej inte ett runstycke. Jag tycker mej just se, hur godt det såta paret ska må i en eländig jordkuj borte på skogen, när ni ingenting anne har te lefve åf, än den der kärleken, som du taler om så vackert. Lycka te, min käre Erik; frest' du på den leken, om du så vill. Erik. Om vi arbeta och förtrösta, så hjelper Gud oss nog till uppehälle. Sven. Nej, nu står jag inte ut länger. En gång för alle fråger jag dej: vill du rätte dej efter vår vilje, eller inte? Erik. Käraste, bästa föräldrar, jag vet, att jag har att tacka er för så mycket, mycket; jag vet, att jag är skyldig er lydnad; men drif mej inte till det yttersta, då gör ni synd.
Detta har för öfrigt ingen gemenskap med frågan, huruvida det Amre nyttigt att flytta vissa delar af Universiteten till Hufvudstaden, hvarvid skäl både mot och med finnas att anmärka. För de Practiska vetenskåperna äro bär redan anläggningar. Den 18 December. 12.1 Jag bör upplysa, att, under den nuvarande Cantzleren, har den Medicinska undervisningen i Lund blifvit mycket förbättrad genom mångdubbelt utvidgande och förbättrande af det gamla Lazarettet, genom anläggande af ett serskilt för Veneriska sjukdomar, genom ett nytt Accouchementshus, och införandet af en Chemisk Inrättning. Jag är ense med Herr von Hartmansdorff deri, att om icke kunskaper, i förening med skicklighet att använda dem, framför allt annat leda till befordran, så hafva Studenterne mindre skäl, att vinlägga sig om sådane kunskaper, som fordras tili examina, och Professorerne hafva svårt att qvarhålla dem, till vinnande af en fullständig bildning. Jag kan dock icke med honom inse, att den theoretiska undervisningen skulle lida derigenom, att de practiska Faculteterne flyttades till Stockholm, ty det förstås, att, i samma ögonblick, som till exempel den practiska Medicinen flyttades hit, skulle den theoretiska delen äfven här läsas. Utomdess förloras ej sammanhanget emellan den theoretiska och practiska delen genom förändrad iocal, ty det kail ändå bli qvar i hufvudet. Ej värre, än att den theoretiska och practiska examen ej få tagas på samma termin, eller att en Professor läser theorien, den andra practiken. Herr von Hartmansdorff har upplyst, att, då han var i Upsala, voro Ledämöterne af Stockholms Nation mindre flitiga, än de andra Nationernas Ledamöter. Eli vigtig orsak dertill tror jag vara den, att liär då icke fanns något Gymnasium. 122 Den 18 December. Så är äfven förhållandet i Lund, att den Skånska Nationen icke äger den förberedande hildning, som de, hvilka komma från Provincer, der Gymnasier finnas, hvarföre äfven nu hålles på, att i Lunds Stift inrätta ett sådant.
— Apropos barn, sade Clara Mazère, som kommit upp efter de andra, så har Hugo köpt en pony till Annie. Hon skall rida med honom. Det blir roligare för henne än att gymnastisera, hon har anlag för snedhet. — Det är kanske roligare, men kan det vara lika nyttigt för ett nio års barn? frågade Amelie. — Mycket nyttigare. I England rida barn, så snart de äro en fyra, fem år, säger Hugo. Hur länge har du ridit, Wilhelmina? — Ett år nästan, svarades från sängen. — Ja, och hon mår ju bra af det. Sedan Wilhelmina börjat rida, har Annie inte gifvit sig någon ro, förr än hon fått sin pony. — Jag har fått min af farbror Kurt, sade Wilhelmina upplysande. Fru Kronfelt förfrågade sig mycket ifrigt hos Eleonore rörande ridlektionerna. Det var något hon förut aldrig tänkt på, men när det ansågs nyttigt för barn att rida, måste de rida. Hvad gör man icke för sina barn? — Nu är det bäst att vi gå, annars blir det här ungherrskapet alldeles yrvaket, sade Eleonore, i det hon öppnade dörren till den långa korridoren. — Åh, Eleonore, du måste visa oss din vind! Du har ju fått elektrisk belysning där. Eleonore lät bedja sig — inte kunde det intressera fru Kurt. — Åhjo, hvarför inte? Det skall kännas skönt att få röra på sig. Eleonore gick före dem in genom en dörr vid bortersta ändan af korridoren. — Ett ögonblick! Det är min enskilda vind, sade hon i en ton, som om hon förevisat en af Louvrens eller Vatikanens salar. I ett nu strålade den i stark belysning från tre elektriska lampor. — Det är charmant, alldeles utomordentligt! Så skall det vara! — Jag undrar, om det är mycket svårt att få inledt, sade en af fruarna. — Jag tror nog det är dyrbart, svarade Eleonore i afrådande ton. — Det är nog inte så farligt, när man har elektriskt ljus öfver allt som vi, sade Caroline Lemke. En sådan massa lårar du har! — Tycker du? Bara de nödvändiga.
April P. 102, i3o. — angående Bankens i särskilta Vågar förvarade Metallpanter. Mars P. 705. April P. 102, i3o. *—- angående beläningsrättigliet för så kallade BerslagsHyttor. Mars P. 705. April P. 102, i3o. — angående årliga Capital-afbetalningarne på Bankens fastighetslån. Mars P. 705. April P. 102, i3o. 41 BaneoTJtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsTJtdrag, angående yppad förlust för Banken på åtskillige lån mot pant af fasta egendomar i Götheborg och Carlshamn. Mars P. 705. April P. 102, i3o. — angående det till Gagnefs Socken i Dalarne utgångne lånebiträde af 15,ooo R:dr. Mars P. 705. April P. 102, i3o. — angående det för Staden Götheborg vid sista Riksdag beviljade lånebiträde. Mars P. 705. April P. 102, i3o. •— angående det vid sista Riksdag till Skara Consistorium för byggnaden af ett Lärohus beviljade lånebiträde. Mars P. 705. Aug. •— öfver en och annan fråga i afseende pä Bankens odlingslån. Mars P. 705. Julii P. 1240. Aug. P. 135, 199. — angående inhibition af en mot Rådmannen i Carlstad G. Kellander anställd lagsökning för ett honom beviljadt odlingslån. Aug. P. i32, 196. — rörande en och annan fråga i afseende på BancoDiscontVerkets Revisioner. Mars P. 705. April P. 102, i3o. — angående afskrifning af tvenne uti Bankens räkenskaper, såsom fordringar, balancerade poster. Mars P. 706. April P. 102, i3o. — rörande väckt Motion om publiciteten af Bankens angelägenheter. Mars P. 706.
Ett tillkännagifvande härom till samtelige RiksStånden, som snart komme till Allmänhetens kunskap, skulle visserligen icke gifva vigt och värde åt Ridderskapets och Adelns tankar. Herr Hjerta j Gustaf: Det är visserligen bedröfligt, att vi på 7:de Riksdagen, efter det vårt Constitutionella samhällsskick inträdt, behöfva inlåta oss i en strid, der det rätta tyckes vara så lättfattligt, som här; men sådant härrörer otyifvelagtigt af våra formers bristfällighet. Lagstiftaren, som likväl insett, att enhet i besluten af våra fyra RiksStånd ej alltid vore att påräkna, har derföre uttänkt ett medel alt tillvägabringa öfverensstämmelse i Ständernes på fyra olika rum fattade beslut, och detta medel består uti, att genom förstärkt Utskott sammanjämnka RiksStåndens stridiga beslut, enär a:ne Stånd stannat emot 2:ue Stånd. Uti Grundlagsoch Bevillningsfrågor behöfves till och med ej mera, Den 6 April f. m. n35 än alt ett Stånd är af olika mening, för alt genom förstärkt Utskott kunna tillvägabringa ett annat beslut, än de 3:ne öfriga Stånden fattat. Utgående från denna grundsatts anser jag i detta fall det vara ett förstärkt ConstitutionsUtSikottj som i 81 §• Regeringsformen menas med ordet ComtitutionsUtskott. Att ett sådant correctiv finnes, torde ingen bestrida såsom nödvändigt. Jag tror tillfället att begagna det, nu vara inne. Då jag vågar hoppas, att Ridderskapet och Adeln ej frångår sitt en gång i denna fråga fattade beslut, bör Conslitutions-Utskottet derom underrättas för att uppsätta den proposition, hvaröfver röstas skall af det förstärkta ConstitutionsUtskottet.
Riksd.Ordn , som stadgar, att ”för beslut i alla öfriga ären”der (nemi de, som icke äro grundlagsfrågor), de mål undantagna, hvarom i Reg.F:s 66, 6g, 70, 71 och 72 SS’sa’ - "skildt förordnadt är, gälle, jemte Konungens samtycke, tre ”Stånds mening.” Nu finnas uti ingen af de från den allmänna regeln undantagna §J. de ordinarie stastinkomsterna pmförmalda. Dea 6 > §. handlar om Riksg.Gont. och den dertill anslagna del af bevifiningen. Vid sammanställning Den 38 A pr i I f. m. 357 af 5g $., som stadgar: "att Konungen skall, efter Rikets ”oell statsverkets tillstånd och behof, låta till StatsUtsk:s öfverläggning famstalla, hvad staten kan tarfva utöfver de ”ordinarie inkomster, och hvilka behof genom bevillningar ”böra fyllas,” med 64 §■> sorn innehåller: ”att såväl Rikets ”ordinarie statsmedel och inkomster, som hvad under namn ”af bevillningar eller extraordinarie utlagor till statsverket ”af R. St. anslås, vare under Konungens disposition, att till ”de af R. St. pröfvadé behof och. efter deri upprättade sta”ten anordnas,” linner man, att den uti den likaledes un* dantagna 6g §. omfönnälda statsreglering, i hvad den beträffar de ordinarie och permanenta inkomsterna, endast kan hafva till föremål att, med ledning af vunnen erfarenhet, beräkna deras belopp samt att bestämma deras användande tili vissa behof, men ingalunda att ensamma alldeles afskaffa de ordinarie inkomsterna eller dem förvandla till rörliga, endast från riksdag till riksdag bestående bevillningar; då deremot af R. St. allena beror att uppgöra grunderna och fördelningen af de uti 60 jj. omförmalda bevillningar, hvilka det enl. 62 § på R. St. ankommer att sig åtaga.
Exc. framställde propos. å förslagets antagande samt, dä dertill svarades starka ja jemte åtskilliga nej. förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Hr Björnstjerna, Oskar Magnus, begärde votering. Upplästes och godkändes följande voterings-propos.: »Ilen, som antager det uti 17:de punkten af Konst.Utsk:ts mein. N:o 2 framställda förslag till ändring i 76 § ILO., ang:de den af Statsllädet för dess åtgärder vunna décharge, röstar Ja; den den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, förkastar R. o. Ad. förenämnde förslag. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 60. Nej — 23. 18:de punkten, innehållande förslag till tillägg uti 1 § 4 mom. Tryckfrihets-Förordm, ronde skyldighet för utgifvare af dagblad eller periodiska skrifter att ställa borgen för böter, kostnad och skada. Hr Palmcrantz, Johan Mauritz: I afs:de på det sedan förra Riksdag, till följd af votering i Förstärkt Konst.Utsk., hvilande förslag, att för utgifvare af dagblad och periodiska skrifter bestämma en preventiv borgen för böter m. m., hvartill en sådan utgifvare kan blifva dömd, ber jag få förklara, att jag för min del tror, att äfven om en borgen för ett belopp af 1000 Rdr, såsom föreslagits, blefve antagen, sådant i allt fall icke förmår hindra missbruk af tryckfriheten, der sådant vill utöfvas. Att syftemålet med ifrågav:de borgen således icke kan upnås, torde icke heller kunna förnekas; men klart synes det mig, att föreskriften derom skulle medföra stora olägenheter för isynnerhet utgifvare af mindre dagblad samt periodiska skrifter t. ex. i landthushållning och andra näringar, äfvensom i rent vetenskapliga ämnen, och kanske mången gång hindra dylika arbetens utgifvande.
Huruvida Staten genom desse skatteköp vunnit ell-r förlorat, lemnar jag derhän, och någon ändring deruti kan icke komma i frågaHerr Reutersköld har ock endast omnämnt försälj, ningen af Hellefors Rerogriitions skog såsom exempel derpå, att methoden ej skall varit för Kronan förmonlig Att Bruksanläggningar varit grundade på rättigheten till Recognitionsskogarne medgifver jag. men lika obestridligt är, att Recognitions-afglfterne dels blifvit höj. de, och dels nedsatte, Riksens Ständer skulle Dm 29 Maji, 661 således kunna på ett mycket lättare sätt få ersättning för skogarues begagnande, genom en förhöjd Recognitions-afgitt j men <-ä Bergverksldkares interesse att vårda Skogarne, vid ett sådant förhållande icke är detsamma, som vore han sjelf dertill ägare, samt, i händelse Recogniiions-afgiften skulle betydligen ökas, sådant kunde föranleda dertill, att atgiften erlades några år, hvarunder skogen egennyttigt användes och hvarefter dess vidare begagnande uppsades, anser jag bäst vara, att desse skogar till Skatte försäljas Jag instämmer således i anhållan om återremiss af Utskottets Betänkande, emedan jag anser en jemkning deruti vara af nöden, helst jag tror, att det ej är Riksens Ständen rätt, att för någre enskiltas vinning efterskänka det Allmännas fördela Frih erre Boije; Med tillfredsställelse har jag hördt det Kammarjunkaren Heykenskjöld bevisat, att Hellefors Rerognitions-skog ingalunda bekommits till skänks; hvaraf föijer, att allt obehagligt intryck i den delen är undanröjdt. livad åter angår HofRättsRådet Heijkenskjölds åberopande af National-rättvisan, så tror jag att han deri har rätt. Men den na rättvisa tillåter ej, att 18*8 års Ständer upphäfva, hvad 1815 års Ständer gjordt; och då den då bestämda pras criptionstid är förbi, så tillåter ej rättvisan att den göres fortfarande.
Kommissionen öfver tabellverket behandlade befolkningsstatistiken» synes dessutom förutsätta, att Stats-revisionen ej tagit någon kännedom om den under litt. H. af Bidrag till Sveriges officiela statistik af Statistiska Central-byrån i en volum af mer än 130 ark utgifna samlingen af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser jemte öfver dem utarbetadt sammandrag, hvilket allt dock under sistlidne riksmöte till Rikets
Riksdägstrågörna märkeligen motsäga den allmänna önskan , sorti yttrats, om Penninge-föHagenhetehs snårå afhjelpandé, och den deraf föranledda klagan, som nyss blifvit af ert Talare förd öfver Utskotterts långsamma behandling af de dermed gemenskap ägande frågor. Såsom Ledamot af Sammansatta Utskotten, begagnar jag detta tillfälle och anser mig Skyldig, att, i anledning af hvad Friherre Boye senäst artfört, förklara, ätt Utskotten icke försummat någon tid, på hvilken de kunnat sarnifiäuuäda, utan merendels, antingen hvaf för sig eller sammansatta j arbrtat alla dagar och ofta både förOch eftermiddägar, då plena i RiksStånden icke inträffat. Hufvudsakliga ariisdaingarne till långsamheten uti nyssjiämndd Den 4 Maji, e'. m. 147 ärenders behandling igenfinnes deri, att Riksens Ständer ifrån början till både Statsoch ÖancoUtskotten remitterat dessa frågor , samt att Utskotten sedermera länge måst vänta på de anmärkningar, hvilka till återremissen föranledt. Dessutom har StatsUtskottet, såsom hvar och ert lärer kånna, en vidsträckt befattning under hvarje Riksdag med Statsreglefingen och flera ärendet^ hvilka till samma Utskott höra, att det icke kunnat låta dem hvila , för att endast sysselsätta sig med de frågor* som angå Disconterne och Penningerörel6en. Jag tror således man icke kan med skal lägga Utskotten någon försummelse till Jast. Herr Spaldencreutz , Arvid : Jag förenar mig med Friherre Cederström i den anhållan * att Betänkandet må få hvila intill dess Fihanceplaneh inkommer. Jag anser frågan otti Disconterne icke böra eller kunna från Finänceregleringen åtskdjaS, utan att dessa ämnen bÖJ tä i étt sammanhang afgoras. Friherre Gederström, jacob: jernfe det jag får étinra ^ att den„ värde Talaren Herr
Herr 6ii8Uik krsäric, hade ingiswit et Memorial, hwilket uplästcs, sä lydande: Ödmjukaste Memorial! Dä Högloft. Ridderskapet och Adeln i dag til öfwerläganingsämne besi»tit företaga det Hederwarda Bonde - Ständets förestående om Säteri och Ra - och Rörshemmans deltagande uti stjutsnings-styldighcten i krigstider, får jag i afseende ä detta ämne följande ödmjukeligen afgifwa. Under det krig blifwit fördt med Rpsiland W sedan den 21 Februarii 1303, har jag jämte Dcn §8 Jun!k. Föl jämte annat warit sysielsat med Finsta Armcens marcher i militairistt som oeconomistt afseende, uti allt hwad som rört transporter, och derutaf kommit i den erfarenhet, at särdeles oordningar föreaä wid stjutsers werkställande, föranledde sä wäl af Krono - Betjeningens egennytta, som ostickligbet til deras wid sädana tilfällen wigtiga kall, och anser säledes wid en allmän reglering om stjutsningen i Riket den angelägna frägan böra komma i afseende, om nödig controll til ordnings bibehällande wid den allmänna stjutsningen i krigstider. Afwertygad at Högloft. Ridderstapet och Adeln willigt gär Bonde - Ständet til mötes uti at dela mödan wid en allmän Rikets nöd, hwaruti det witzerligen wid et inträffande krig kan anses wara, tror jag, sä wäl Högloft. Ridderstapet och Adeln, som särdeles Bonde-Ständer, hwars til betydlig större del innehafwande och i mindre delar klufne jord alltid betydligast sär widkännas stjutsnings - beswäret, fä draga största nyttan af at stjutsningen werkställes med ordning och rättwisa, och jämte det jag öfwerlemnar detta angelägna ämne til Högloft.