Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. dertill ville lemna bifall, skulle deraf följa, alt alla collegier och förvaltande verk i hela Riket borde få en sådan föreställning, ehuru jag tror, alt StatsUtskrs egna ledamöter skola medgifva, att icke alla förvaltande verk deraf gjort sig förtjenta. På dessa grunder anhåller jag örn återremiss af förevar, betänkande. Frih. Cederström, Jacob: Innan jag ingår i detaljerna af StatsUtsk:s nu under öfverläggning varande betänk. vill jag fästa mig vid formen af hvad deri på åtskilliga stallen förekommer, nemi. att sedan Utsk., i den ordning 29 §:n Riksd Orda. bestämmer, anmält åtskilliga anmärkn:s-anledn:r, hvilka blifvit lill Const.Utsk. remitterade, inför hvilket Utsk. det enligt samma § åligger StatsUtsk. att uppgifva anledningarna, så har StatsUtsk, i detta betänk. Den 27 Maj f. m. 243 funnit sig tillständig!, att inför R. St. uppgifva dessa anledn:r, tvcrtemol tydliga Ludet af den nu af mig omnämnda §:n i Riksd.Ordn. Ett sådant förbiseende al lag kan jag icke lemna oanmärkt, emedan det är ett steg till ansvarsfull åsidosättande af grundlagen, hvilket, då det sträckes från den ena §:n till den andra, i framtiden kan leda derhän, att slutligen Representationen ansersig vara öfver lagen och endast Styrelsen samt embetsverk™ och enskilde medborgare under densamma. StatsUtsk. Irar icke hort förgäta det ansvar, som drabbar Konungens rådgifvare, i händelse de tillstyrkt någon öfverträdelse af lagen, och således ännu mindre bort genom förbiseende af grundlagen vilja underkasta sig sjelf det ansvar, att af hvarje rättskaffens man ogillas, och att möjligen föranleda disctission i ämnen, der discussion enligt grundlagens 90 § ej får äga lura. I slutmeningen af delta betänk, hor StatsUtsk. jemväl inlrädt på den bana, som enligt grundlagen ensamt tillhör Coust.Ulsk., nemi. att Jemua utlåt, öfver Styrelsen.
Härmed och genom den af lltffottet ofwanföre fattade princips är afwen wederlagdt det inkast, at Loa, som ej innehalla witz Lamma, borde chatta, ras efter 18 §.. Hwaremot Utstottet, med bifall til hwad som blifwir anmärkt, finner angelägir, at i Förordningen Utsattes, at Lkarm Sitzillam för Hyres-(kon-, tmäter bor erläggas efter hela betingade Hyr res-8umman, utan afdrag för Husets onera, samt gt til lätthet t uträkningen af Limrm Li^Mata bestämmes, at i stallet för 12 tz. stampladt papper ä hwarje 7; N:d. ucöfwer 150, erfordras 8 tz. ciiana för hwarje 5 O Rid. öfwer 150 Riksdalers Lumrna. I öfwerensstämmelse med hwad erindradt blifwit, anser ock Utskottet billigt, at af Hvres-.Lontiack endast Wärdén eller Husägaren bör wara förpliktad at cban-ra sitt exemplar, famt detta jemte den derförutan förelagde påföljd, upwisas wid Mantalsstrifningen, til winnande af nödig LonttoII si berörde afgift. r;. §. Skulöfeölar ä 2>än til Ofiicsrares /lccoröer, hwilka, likmätigt Kongl. Krigs-LoilsAii kungörelse dep 15 Augusti 1804, med Llmtta byrdt förses, finner Utskottet, med antagande af den hos Högrost. Ridderffapet och Adeln härom gjorde påminnelse , Den 17 Mars. 8ZS nelje, böra til enahanda afgift har uti denna §. antecknas, 16. §. Under öfwerwägande af den hos Högloft.
Med en rätt af Secler helgad, med en bil, lighet som ej af nägon lärer kunna wägras, har denna Jord bibehällil friheter, dyrt köpte pä den liden, ehuru sörmärsttge -ch afwundswärde de nu Den i z Janu^rir. 767 nu synas; med ökade rättigheter för Jorden medföljer naturligt wis ökade rättigheter för Personen, och luder namn af Priwilegier finga de af Konung och Ständer, en dubbel säkerhet, en ökad helgd; men oaktadt denna säkerhet, denna helgd, huru olla stänktes ej ett fritt medgiswande af sky drgheter wlda öfwer hwad som ägdes rätt att fordra; jig päkallar, mine Herrar, edert egit witknesbörd, hwem är wäl den af eder som med Säkert ej widkänts Jnqwarterings-pligt, som med Hemman ej deltaoit i stjulSnlngö - stylldighetrr, ifrän hwilka bäde Lag och Priwillegier, eder lika frikände, godwilligt biträdde I härutinnan; Fosterlandets behof, Medborgares »ältning wörö edert enda systemäl; och lör bröst sädane som edro b>ef all enstild börda ehuru tung, anlecd lvm läkt, dä det Allmänna deraf hade bätnad;ej nog att under det fö slutna kriget wisa Letze Förfäders wärdige tänketält, kar Ridderstoxet och Adeln under delta Riksmöte m d nya uppoffringar för alltid lemnadt fine
Majit, under den 12 December 1821, för Landt-räkenskapernas reglerande i öfverensstämmelse med Riks-hufvudboken, i nåder fastställt de af vissa Kommitterade upprättade formulärer och förslag, enligt hvilka, på sätt Rikets Ständers Revisorer äfvensom Kammar-Kollegium och KammarRätten föreslagit, alla in natura ingående intrader skulle i’edovisas i penningar med förvandling efter markegång, och äldre balanser från räkenskaperna uteslutas, som att Rikets Ständers år 1822 församlade Revisorer instämt i förre Revisorernes framställningar och tillstyrkanden om antagandet af den utaf Stats-Kontoret uppgifna bokslutsmethod, med den deråt, genom ofvanberörde tillägg och rättelser i detalj-räkenskaperna, gifna större omfattning, och angående ytterligare regleringar af uppbördsoch redogörelse-verket, samt uppgifvit hvad, under årets lopp, vid boksluts-arbetet blifvit tillgjordt, äfvensom hemställt om det för uppgörandet af ett Riksbokslut efter den af framlidne Stats-Kommissarien Widegren uppgifna method inrättade särskilda Kontors indragning, tillkännagåfvo Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 23 Oktober 1823, att den, i Eders Kongl. Majits nådiga Proposition rörande Stats-Verkets tillstånd och behof, omförmälda Riks-hufv udbok lör år 1821, behörigen afslutad, blifvit emottagen af Rikets Stunders Statsutskott, som yttrande deröfver till Rikets Ständer afgifvit.
Man säger: »Sedan Utsk:t och Ståndet äro ense att vissa Fullnäs åtgärder icke varit fullt befogade, är det för R. o. Ad. omöjligt att fälla ett mildare omdöme, än att Fullm.-ges förvaltning »i allmänhet» vittnat om nit och omtanka». Jag hemställer till en hvar af Eder, mine Hrr, om man inom ett så inveckladt verk, som R. Stms Bank, och under så brydsamma förhållanden, som de vi nyss uplefvat, icke kan sägas hafva utfört sitt värf med utmärkt nit. skicklighet och omtanka, äfven om ett eller annat misstag blifvit begånget. Huru mycket mera, då de gjorda anraärkningarne alla visa sig vara af särdeles underordnad beskaffenhet. Eller hvilka äro de förfärliga fel man tillvitar Fulltmge? De inskränka sig hufvudsakligen till 2:ne. Det första, att sedelmyntet icke på utsatt tid kommit allmänheten till handa; det andra vexelköpen. H vad I)«n 11 Januari a. m. na Hvad beträffar det första, tror jag, att hvar och en, som med upmärksamhet genomläst de tre sista revisionsberättelserna, skall finna, att Fullm. gjort allt hvad på dem ankommit, för att genomföra R. Strrs beslut. De utskickade genast kunniga personer till utlandet, för att dels underrätta sig om det ändamålsenligaste sedeltillverkningssättet, dels beställa pressar och andra erforderliga redskap hos Frankrikes och Tysklands skickligaste fabrikanter. Här hemma verkställdes under tiden otaliga försök med olika papperssorter, men de utländska husen upfyllde ej sina förbindelser, pressarne» ankomst fördröjdes i åratal, och då Fullm. icke sjelfve äro mekaniska artister, har jag svårt att inse huru de skulle kunnat förhindra detta. Då Fullm, lika litet äro pappersarbetare, torde det äfven vara förlåtligt, om de icke förmodat att ett vid Tumba antaget papper sedan, vid tryckningen, skulle visa sig fullkomligt odugligt. Ansvaret härför drabbar deremot i hög grad tjenstemännen vid R. St:rs pappersbruk.
Hvad dessa stämplars storlek och beskaffenhet angår, hafva Rikets Ständer bland de vid Kollegiernas betänkande fogade prof å engelska stämplar företrädesvis fästat sin uppmärksamhet vid ett slag mindre stämplar af omkring 2 tums längd och 1 tums bredd, hvilka, liksom våra postmärken, äro å baksidan beslrukna med gummi; och torde vara angeläget alt å stämpeln äfven tryckas de seklet utmärkande begge siffrorna i del årtal, hvarunder vexeln kan komma att utgifvas, tillika med bokstafven d, såsom en antydan för vederbörande vexelgifvare om sådan makulering af stämpeln som här nedan omlörmäles. Den i § 9 af nu gällande förordning medgifna rättighet till stämpling af vexelblanketter, som äro skrifna eller tryckta på oslämpladt papper, hafva Rikets Ständer ansett böra bibehållas', hemställande alltså Rikets Ständer, att, jemte det utbyte af obegagnade vexelblanketter å hitintills brukliga värden får ske utan afgift, vexelstämplar endast å 1 R:dr hädanefter må vara att tillgå. § 3. Vid beräkning af stämpel å fullmagter m. m. å embete eller tjenst, som åtföljes af extra ordinarie inkomst eller sportler al' standig egenskap, böra äfven dessa tagas i betraktande, och är härom stadgadt, att i sådant läll stämpelbeloppet skall beräknas efter medeltalet af de sista fem årens tjenslen åtföljande löneförmåner, för hvilka bevillning efter andra artikeln blifvit erlagd. Detta stadgande kan emellertid för närvarande svårligen tillämpas, enär, enligt gällande Bevillnings-förordning, inkomst af kapital och arbete sammanföres, så att det icke är möjligt att särskilja hvad som härleder sig från sportler af embete eller tjenst samt annan inkomst af kapital eller arbete.
Jag kan ej föreställa mia, att en concnrs är annat än en vanlig civil rättegång, och att gäldenären står till sin fordringsägare efter concursen i ett bättre förhållande, än han gjorde före densamma. Concursen är ej något annat än en civil stämning, som gäldenären ber att få göra på sina borgenärer, för att på dem öfverlåta allt hvad han för tillfället äger. Deuna stämning kan borgenären icke förekomma. Är det då billigt, är det rättvist alt sätta borgenären i en sämre ställning till gäldenären, för det att den sednare haft denna rättighet att begära stämning af sina borgenärer, än han stod till honom dessförinnan? Jag tror det ej, och jag har ej ännu kunnat af alla de skäl, som nu och så ofta tillförene blifvit anförda till förmån för gäldenären, öfvertyga mig derom. Jag afslyrker derföre bifall till den ifrågavar. §:n på detta skäl. Jag tillägger äfven dervid, hvad Hr Gyllensköld anfört, nemi. den försigtighet, den grannlagenhet, som bör iakttagas vid åläggande af ed. Det är tillräckligt, att gäldenären äger rätt att med ed fästa sin bouppteckning, sedan han antingen sjelf begärt cession, eller dertill blifvit tvingad, utan att man behöfver gifva honom rättighet alt medelst ed fria sig ifrån Konungens Bef:h:des lagsökning. Delta tror jag vore en alltför stor utsträckning afdella vigtiga och grannlaga medel, som bör med försigtighet begagnas i all lagstiftning. Skall edgång göras, så är det endast inför domaren, som sådant bör ske, men ingalunda bör det vara Konungens ]3ef:h:de, hvilken blott är executor, som äger rättighet att pröfva om ed bör afläggas eller ej. Alt, såsom Frih. Boye föreslagit, i delta fall öfverlemna fiågan om edgången till domarens pröfning, skulle vara att inveckla executionsärendena, och att sätta borgenären i ett långt sämre förhållande, än om aldrig någon rättighet lill bysättning å gäldenären ägt rum. Då är det bättre att helt och hållet förkasta denna lag, än att bifalla den, som desse herrar hafva tillstyrkt.
Det ena af dessa arbeten är ett plancheverk öfver de fornsaker och andra historiska märkvärdigheter, som i statens historiska museum förvaras. Flere hundra teckningar äro för detta ändamål utförda af en antagen ritare, som genom långvarig öfning vunnit en sällspord skicklighet att afbilda dylika föremål, och då det för den arkeologiska vetenskapen är af stor vigt att känna de fornlemningar, som tillhöra hvarje särskildt land och folk, samt Sveriges National-museum för ett sådant vetenskapens utvidgande kan lemna talrika och mycket vigtiga bidrag, anser Akademien del vara i sin ordning att göra dessa skatter bekanta för det större antal forskare, som icke kan på stället om dem taga kännedom, samt ali utgifvandet af berörda teckningar således skulle blifva en vinst för vetenskapen och en ära för fäderneslandet. Det andra arbetet, som likaledes är förberedt att allmängöras, bestar i teckningar af Svenska medeltidssigiller från 12:te till nära slutet af 14:de seklet, utförda af samme ritare under Akademiens inseende, med det anslag af 200 Ridr Banko årligen, som Rikets Ständer vid de två sednasle riksdagarne beviljat. Medelst användande af fem års anslag hade vid 1855 års slut blifvit aftecknade 1,148 sigill, bestående af dels konungars, drottningars och andra kungliga personers, dels offentliga, såsom landskapers, städers, andliga och verdsliga korporationers och embetsmyndigheters, dels enskilda personers sigill af mångfalldig art, till en del under en viss tidrymd utförda med stor konstskicklighet. Deras utgifvande skulle medföra vigtiga upplysningar till Sveriges konsthistoria under medeltiden, på ett afgörande sätt utreda mången för närvarande dunkel eller oriktig uppgift i var historia samt framför allt sprida ljus öfver Svenska personers slägtförhållanden och sålunda bilda ett ovärderligt och för häfdeforskaren oumbärligt bihang till de i Svenskt Diplomatarium redan utgifna eller framdeles utkommande historiska urkunderna.
Stycket nppfördes i Iiöstas på Dramatiska teatern och v#ckte (25 f ö r deii lifliga, ledigt li %llna dialogen och en viss kackliet i iippränniiigen ratt mycket erkiinnai~de, eliiiru den drai n a t i s ~ a konflikten ej var tillrackligt spiiiinande och genomförd för att tillförsäkra pjesen iiiigoii längre lifaktigliet p&amp; ecenen. Och när vi im efteråt geiiomliisa stycket, kunna vi ej aniiat an ge publiken r#tt, det är ej mycken belihllning de tre akterna skänka. En ung flicka med denna ibsenska B friliedstranp som ar typisk för nutidens roinanocli teaterlijiiltiiiiior, kanner sig andligeii förkviifd af den ' konveiitioiiella, kälkborgerliga atiiiosfer, so111 a r rhdande i hennes trolofvades familj, där hon # r upptagen. Och denna längtan efter andlig frihet, efter förverkligande af si tt valspråk: D ut i solem, söker Iion tillfredsställa genom - en ostronsup6 nied champagne, som hon ställer till bakom ryggen pk sina anhöriga. Naturligtvis väcker det anstöt ocli aclrager tillstiillarinnan en hel del obeliag. Det blir hissförstånd och bråk, flickan %r förstiis den förorättade oskulden, vill packa in ocli gå i f r h alltsammans, men så upplöser det liela sig hastigt ocli lustigt till allinän belåtenhet - och nar ridån går ned - eller on1 inan, soin vi, endast lastbokeii ocli vänder om sista Bladet - s&amp; frhgar inan sig ovillkorligt: livarför a.llt detta %väsen för ingenting 3 a ' Vi vilja iiatiirligtvis ej li (irniec1 nieiia, att ej ett » ingeiitiiig~ ett:) tilsyneladende » obetydligt äiniie af en ta.langf ii11 Iialid kan göras iiitressant och åstadkomina en spännande dramatisk konflikt.
Vid voterings-sedlarnes öppnande hafva befunnits Ja och 62 Nej, i följd hvaraf den uti contra-propositionen intagne bestämmelse blifvit godkänd. Sextionde voteringen, enligt 3o8 punkten. Den, som godkänner Ulskollels förslag, att å Trädvaror: alla, ej specificerade, mer eller mindre arbetade, derunder inbegripne ej specificerade Snickareoch SvarJvare-arbeten, med eller utan betsning, målning eller lackering, bör bestämmas 20 R:dr införselstull å hvarje 100 R:dr värde, voterar Ja; den, det ej vili, voterar Nej; vinner Nej, kommer införselstullen å denna artikel att utsättas tili 33 R:dr 16 sk. å 100 R:dr värde. Voteringen har utfallit med 43 Ja och 76 Nej, hvarigenom införselstullen å ifrågavarande artikel blifvit bestämd till 33 R:dr 16 sk. å 100 R:dr värde. Sextionde för sta voteringen, enligt 3oc) punkten. Den, som godkänner Utskottets i Utlåtandet N:o 3o afgifna, af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet gillade, förslag, att inlörselstullen å Tågvirke: nytt, skall bestämmas till 36 sk. litti, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bifalles Presteoch Bonde-Ståndens beslut, att införsels-afgiften å nytt.fTågvirke bör utsättas till 1 R:dr per LW Voteringen har utvisat 53 Ja och 66 Nej, och kommer följaktligen införsels-afgiften å njtt Tågvirke att utsättas till 1 R:dr per LS> _ Sextiondeandra voteringen, Om contra-propositionen har först voterats, enligt 310 punkten nemi.: Förstärkta Stats-Uiskottets Memorial, N\o 499. 19 Den, som anser, alt till contra-proposition i hufvudvoteringen om Ull bör antagas Ridderskapels och Adelns beslut, att all
Han synes nemi. hafva ansett Utsk:s mening vara att ersätta 1 § i 6 kap. J, B. med 1 § i förslaget. Detta är icke förhållandet. (Jtsk. har afsett att till en del förändra sladganderna i 1 § men ingalunda att uphäfva den nuvar:de 1 §, utan att det nu framlagda förslag skulle såsom en fristående författning bestå jemte och bredvid 6 kap. Således kan icke det missförstånd ega rum, som Hr Olivecrona föreställt sig. Hr Olivecrona: Jag har blott hegärt ordet för att kortligen besvara de af Frih. Alströmer och Gr. Sparre emot mitt föregående yttrande framställda anmårkn:r. livad härvid först angår Frih. Alströmers upfattning af mitt yttrande, såsom att jag skall hafva åsyftat en utsträckning af bördsrätten till alla leder af sidoarfvingar, så beror detta helt och hållet af ett missförstånd. Jag yttrade nemi. tvärtom att bördsrätten hör inskränkas till säljarens bröstarfvingar eller descendenter till hans föräldrar samt till hans collateral-skyldemän af förslå sidolinien; och dessa uttryck för bestämmandet af skyldskap höra icke gerna kunna missförstås, åtminstone icke af jurister. Beträffande sedermera Gr. Sparres erinran, så är för mig tillräckligt att hänvisa till mitt yttrande, då jag förra gången hade ordet. Äfven jag har upfattat LagUtsk:s Betänkule i likhet med Gr. Sparre: men jag har trott att möjliga anledningar till tvetydighet böra på förhand undanrödjas. Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr:n o.
Annonser å 8 öre pr rad emottagas å tidningens exp. i Strengnäs, å S. Gumselii annonsbyrå i Stockholm samt genom de flesta landsortstidningars expeditioner. IN CD H kostar för år 1888 4 kronor 5 0 öre med och 4 kronor utan postarvode. O Drottninggatan x x p TJplandsgatan 37, 2 tr. Träffas kl. 3 - 5 e. m. ' En krona pr vecka. [54] 4, — R o - k r. F ö r helår » halfår » qvartal (Arends ' system.) Jetta. Strengnäs Tidning, som är ni Maria x x a f Död. Jenny x N å g r a r Wettersledt. P r i - set ä r billigt. Inackordering Medicine D o k t o r x N Insändes ett 10-öres frimärke till tidningens erhålles profnummer af årgången 1887. S ä t t e t: lifligt och vinnande; uppfostran: god. Goda rekommendationer kunna företes. po] Löjtnanten vid K. A nnonspris: 25 öre pr petitrad ( Ingen annons införes under 1 kr. x å r g å n g e n. y PLATSSÖKANDE. P å l ö n fästes ej afseende till e n början, endast a r - Till Iduns läsarinnor! — V i d årsskiftet. Voem af Jacques. — Ett förslag. Episod från bete erhålles. K u n n i g i bokföring. en kaffebjudning af Ave. — Litet gnabb. Af Mathilda Langlet. — Paolo och GiovanDa. En S v a r till » A n n a 23 » torde godhetsfullt inlemnas å Iduns Bedaktion, Sturegatan kiirleksbistoria af M. A. Goldschmidt. — Vårt siillskapslif. Af Clara Smitt. [gg] gamla husmamsellen. Af P. G. Bjurström. — Teater och musik. — En koketts bekännelser. Skiss för Idun af Mia. — U r pressen. Upprop till våra husmödrar (täflingspris: 15 kronor). — Våra barn. — Helsovård. — Klädednigten. — Bostaden.
Regeringsformen, ej utan samtlige Riks-Slåndens öfverenskommelse och Konungens bifall kan förändras, utan att förhållandet härutinnan erfordrat en fullständig och noggrann undersökning, och jag har till följd härutaf icke eller kunnat det algifne Betänkandet biträda.” af Herr Lagergren, som biträdde Herr Grefve Mörners mening. STOCKHOLM I. Marcus, 1845. Lag-Utskottets Betänkande, IY.-o 69. i M m. Ank. till Exp.-Utsk. d. 31 Jan. 1845, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckta motioner om upphäfvande eller ändring af Kongl. Förordningen den 9 Maj i835, angående hvad iakttagas bor vid handel om lösören , som köparen later i säljarens vård qvarblifva. Uti serskilda, inom sarntlige Riks-Stånden väckta, och till La^-Utskottets behandling öfverlemnade motioner är vordet anmärkt, att erfarenheten -ska 1 visat, det ifrågavarande Kong], Förordning ingalunda medfört den dermed åsyftade verkan att förekomma upprättandet af svekfulla afhandlinffar om lösegendom till borgenärers förfång, enär dylika afhandlingar snarare tillän aftagit, samt att det således vore af högsta yigt, att åtgärder vidtagas till undanrödjande af ett dylikt för allmänna krediten och folkets moralitet menligt förhållande; och hafva motionärerne, i anledning deraf föreslagit: ° ’ Herr Friherre Ceder ström, Thure, det måtte antingen ofvanberörde Kong!.
Flere af .Sveriges framfarne Store Konungar hafva med sorgfällig värd vinlagt sig om Svenska Fabrikernes och Handaslöjdernes upp» komst, trefnad och bestånd, då. desse yrken ifrån ‘ äldre tider njutit det synnerliga hägn, att de icke allenast blifvit tryggade af särskildte privilegier, utan tillika rent de kraftigaste understöd för sin tillväxt, så väl af allmänna sine Hoga beskyddares enskilde tillgångar. Ändamålet för detta kraftiga'och fortgående bemödande för dessa stora uppoffringar, har otvifvelaktigt varit, såsom det äfven för det närvarande är, att genom konsternas fullkomnande bereda tillgång på inhemska Slöjde och Fabriks tillverkningar, för att såmedelst å ena sidan tillfredsställa allmänna hehofvet, och å den andra till Ilikets vinst, heder och båtnad, satta Samhället i oberoende af utlänningens bidrag ined sådane förnödenheter, som äro tillgänglige inom vårt eget sköte. Afven har sednare tiders styrelse gatt sam. ma visa afsigter till möte, hvarvid vår nuvarande Konung ådagalagt den prisvärdaste omsorg, ej mindre genom dryga uppoffringar af CapitalSummor, än i en outfötdig verksamhet öfver dessa handteringars utvidgande och förbättring, häraf ock handt, att inhemske. Fabriks och Slöjde tiliverkningarne i de fleste grenar, vunnit den fullkomlighet, att hehofvet af utländska arbeten snart sagt endast kan anses uppkommit genom af. vikelsen från en sann patriotism och äkta Fosterlands-känsla, begge föraktliga frön af Lurendre» jarens nedriga och vanärande industrie. Bevillning*- Vtsiottets BetänJt anden'. 'a 57" X öfvervägande af dessa förhållanden, kan jag ej neka, det jag med bestörtning erfarit , att Högloft.
Tvenne bataljoner ankommo också till öfverste-löjtnant Bosins undsättning; men som Ryssarne drogo sig tillbaka till Sörmjöle, och syntes hafva haft för afsigt att endast rekognoscera, inställde denne allt vidare förföljande. Löjtnanten vid Savolaks jägare, baron Wrede, som anförde förtruppen, erhöll under denne träffning en kontusion i hufvudet, och tvenne soldater blefvo sårade. Ryssarne förlorade tvenne fångar och några man dödskjutne. Den 5 Juli blefvo vi angripne vid Hörnefors. General Sandels yttrar väl, i sin ingifna rapport, att han väntat sig detta anfall; men jag vågar försäkra, att han aldrig tänkte låta det komma derhän. Genom en tillfällighet fick jag, den 5 om aftonen, af öfverste-löjtnant Dunker veta, att sedan Sandels blifvit underrättad, det generalerne Kosatschkoffski och Gadaskoj med 1500 man ankommit till Umeå, derifrån de troddes snart vidare anrycka, och förena sig med den fiendtliga styrkan omkring Sörmjöle, hvarefter ett anfall var att befara, så hade denne general beslutit, att morgonen derpå rycka fram och angripa Ryssarne, innan de omnämnda förstärkningarne hunnit anlända. Och detta rättfärdigar Sandels ganska mycket. Ty om han verkligen väntat sig att så snart blifva anfallen, så hade det varit ett stort fel att qvarstadna vid Hörnefors, der, enligt Sandels egna ord, i hans rapport af den 7 Juli, "positionen var omgifven af mycket couperad terrain, tät skog och mellanliggande hus och gårdar, och fienden dessutom å sin sida hade fördelen af höjderne, samt den omständighet tillkom, att stället, der artilleriet bordt agera, var för trångt för användandet deraf." Utom dess ledde från Sörmjöle, hvarest Ryssarne stodo, en väg genom skogen gerad till Ångersjö, vid stora landsvägen, ¾ mil bakom vår rygg.