Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är långt ifrån mig att vilja tillstyrka några onödiga anslag, då jag nogsamt känner svårigheten för den skattgifvande och i synnerhet Jordbrukaren att kunna sammanskrapa och till pennningar förvandla de redan mycket för högt uppdrifne Contributionerne, men derför anser jag ändock högst origtigt att vilja öfverskrida billighetens gräns och begära att på stat varande Ca valleriOfficerare skola tjena för 200 R:dr årlig lön, då kanske deras uniform, som ändock vid ifrågavarande Regemente är ovanligt måttligt dyrbar, uppgår till många gånger denna lön. Jag anhåller derföre vördsammast att få anföra de skäl jag tror mig finna emot Utäkottets Betänkande. Utskottet som har ganska rätt deri, att de ifrågavarande 13 Officerare härleda sig från den redan upplöste Vargeringen, har orätt deri att desse Officerare äro surnumerairer och förmodligen äfven orätt deri att de äro ötverflödige, efter nu varande Militairtjenstgöring fordrar förökat Befäl och ifrågavarande Regementes förändring från tungt till lätt Cavallerie gör det ändå mer behöfligt; men låt dermed vara hur som helst så när Utskottet ej tillstyrkt indragning af förenämnde Befäl, så måste det så länge det finnes nödvändigt lönas på ett ej orimligt sätt. Den 7 Julii e, m'. Det anära skälet Utskottet anfört är att Chefen för det i Skåne varande andra Indelta CavalleriRegementet ej begärt löneförhöj-* ning för sine 13 Officerare som innehafva lika otillräcklig lön; mot detta skäl vore mycket att säga; men för att ej uppehålla Ridderskapet och Adelns tid torde jag endast få omnämna att det vore efter min tanke oerhört orättvist, om ett Regemente skulle gå i mistning om en billig löneförhöjning för det att en annan Regementschef ej sökt samma förmån för sine Subalferner Jag skulle tvertom anse billigt att båda Regementerne fingo samma tillökning, samt anhallar derföre att Utskottets Betänkande blir återremitteradt, på det att den af Friherre Stjerncrona gjorde och på billighet grundade Motion må blifva tillstyrkt.
Vid skedd föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande Nio 2, med återlemnande af en utaf N. M. Petersson från Calmar län väckt och af Ståndet till Lag-Utskottet remitterad motion, om upphälvande af 7ide kapitlet Byggninga-balken, beslöt Ståndet att, med vidblifvande af sill i ämnet förut fattade beslut, ånyo öfverlemna motionen, jemte under föredragningen af utlåtandet afgifne yttranden, till behandling af Lag-Utskottet. S. 1». Föredrogs Bevillnings-Utskoltels sedan den 12 innevarande månad på hordet hvilande Memorial Nio 2, med återlemnande afen utaf Johan Johansson från Calmar län väckt motion om den förändring i liden för krono-utskyldernas erläggande på Oland, alt personela och bevillnings—afgifterna, i stället för i Februari och Mars månader, skulle erläggas inom November månads utgång, m. m. Ståndet fann skäligt remittera motionen till handläggning af Slals-Utskottel. S. 1). Till Stals-Utskotlet remitterades: l:o. Ola Jönssons från Malmöhus län motion om anställande af undersökningar för reglerande af den s. k. hofveri-skyldigheten; och 2:o. Nils Olssons från samma län motion, om militär-boställenas indragning samt beviljande i stället af penningelön lill mililär-tjenstemännen. S. D. Remitterades till Lag-Utslcotlet: 4 :o. Nils Olssons från Malmöhus län motion, om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 20 November 1845, angående handel om lösören; samt 2:o. Josef Smedbergs från Elfsborgs län motion om förtydligande af lag stadgandet rörande ränteberäkning å omyndigs medel. S. 1). Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades: l:o. Anders Jonssons från Wermlands län motion om ändring i nu gäl lande rese-reglemenle; samt 2:o. Josef Smedbergs från Elfsborgs län motion, i fråga om roteringsskyl digheten inom länet.
Det finnes hemman, som blott utgöra gamla låga arrenden, men deremot andra, som i sednare tider fått sig åsatte en mycket högre afgift. Skulle nu den K. propos. gillas, så finge de äboer, som erlade skatt efter gamla arrendecontracter, en särdeles lindring, men innehafvarne af de sednare slutade arrenden blefvo deremot mycket mera betungade. Dessa förstnämnde åboer skulle dessutom få en särskild förmån, derigenom att de genast finge skatteköpa sina innehafvande hemman, blott med bibehållande af den gamla arrendeafgiften utom ordinarie räntan. Detta är en förmån, som jag visserligen icke missunnar dem, men som vore bra obillig i förhållande till de öfri°-es Den 1 5'Iars f. m. 411 villkor, hvilka skulle grundas på sednaste, möjligen uppdrifne arrendecontracter. Vidare anser jag, att denna propos. mera hade bort afse kyrkans bästa, än den gjort. Men det är icke blott kyrkans fördel, jag tror att man i detta fall bör afse. Jag tror, att det gäller lika mycket den commun, hvaruti kyrkan befinnes, emedan en förmån, som tillkommit kyrkan, äfven länder communen till godo. Mig synes således lika helgd böra tillkomma communens rätt, hvilken tyckes stå i strid med åboernes å hemmanen. Ytterligare tycker jag, att denna nåd. propos. slår i rak strid med 1819 och 1826 årens Konungabref, hvilka högtidligen erkänna kyrkornes rätt. Först vid denna riksdag har, i min öfvertygelse*, denna fråga fått en bestämdhet. Det är Doctor Stenhammar och de upplysningar, som han skaffat oss, som vi hafva att tacka derföre, emedan, efter hvad mig synes, frågan icke dessförinnan varit nog utredd. Det vore för vidlyftigt och alldeles öfverflödigt att nu uttrötta R. o. Ad. med uppläsning af hans reservation. Något hvar, som intresserar sig för denna sak, har säkert deraf tagit fullständig kännedom. Jag tycker mig finna, att han i denna reservation fullständigt visat grundlösheten af alla åberopade särskilda förhållanden, som skulle styrka Kronans rätt i denna fråga. Doctor Stenhammar har dervid gått historiskt tillväga.
Jag afrker således förslaget, likväl ej derföre, att jag anser det i våra afskrifningstider medföra samma resultat, som ägt rum med Banken, utan derföre, att vi ej veta, huru en Gorrections-anslallt skall göras. Friherre af Nordin, Carl Johan: Att en Corrections-Inrättning, som den nu Varande, ej svarar emot ändamålet, derom hafva Utskotten varit öfvertygade, men derföre är det icke sagdt, att icke inrättningen i Wadstena genom det philantropiska sällskapet kan vinna en högre åsigt, och ett mera.! ändamålsenligt användande. Detta hafva Utskotten trott sig böra tillstyrka, innan de kunna 'lämna en summa af 200,000 R:dr, ty utan den kan ej Inrätningen verkställas. Det är ganska rätt, som en Ledamot anmärkt, att hela byggnaden skall än - Den 19 November f, m. 165 drasj oell de iar,ooo R:dr, som förslaget innehåller, äro på långt när icke dertill tillräckelige. Det har här blifvit ytlradt, att Kongl. Majit i Dess Nådiga Proposition ej begärt mera än 69,000 R:dr. Detta är ganska rigligt, men det var, då Barnängen eler till skulle användas. Utskotten hafva likväl på stället underrättat sig, alt denna loeal icke dertill är tjenlig. — Jag rnedgifver visserligen, att man bör föredraga de oumbärliga utgifterne framför de nyttiga, men Stats-Begleringen var redan uppgiord, och nian hade tillstyrkt de nyttiga utgifterne, då frågan om denna så kallade oumbärliga utgift framställdes. Jag tillstyrker ^således bifall 'å Utskottens Betänkande. Herr von Hartmansdorff, August: Närvarande förslag sammanhänger med en allmän Lagstiftnings-grundsats, nemligen den philantfopiska. Den synes nu vara tämmeligen bringad till öfverdrift och skall, såsom alt öfverdrifvet, utan tvifvel förderfva sig sjelf. Det strider mot de pliilantropiska satserne att använda kropps och lifsstraff.
Vid denna undersökning och granskning har Utskottet icke allenast genomgått de af Rikets Ständers Revisorer för åren 1863, 1864 samt innevarande år afgifna och från respektive Riks-Stånden till Utskottet remitterade, berättelser, angående Bankoverkets granskning, äfvensom Banko-fulimägtiges, jemte Utskottets memorial N:o 1, Rikets Ständer meddelade berättelse och deri åberopade bilagor, utan äfven läst Fullmägtiges särskilda protokoll för hela gransknings-tiden samt allmänna protokoll i de delar, der sådant ansetts nödigt för erhållande af upplysning om skälen för de af Fullmägtige vidtagna förfoganden; och som omförmälda berättelser innefatta redogörelse för det hufvudsakliga af hvad vid Bankoverkets förvaltning förekommit; upptagas i denna berättelse, efter den ordning, hvartill Banko-reglementets uppställning föranleder, endast sådana frågor, hvaröfver särskildt yttrande ansetts erforderligt. § 1- (Rev. Ber. af 1864, § 6 och af 1865, § 6.) I 6 § af Banko-reglementet är stadgadt att den del af metalliska kassan, som omförmäles i litt. a) b) c) d) och e) af samma Reglementes 5 §, d. v. s. som finnes dels i Bankens eget förvar och dels å Kongl. Myntverket innestående, ej må bibehållas vid ett belopp, som understiger Tio millioner Riksdaler Riksmynt och att Fullmägtige böra, när kurs eller andra förhållanden gifva anledning att befara uttag af metallisk valuta, i tid vidtaga nödiga åtgärder för att hindra metalliska kassans nedsjunkande till berörda minimum af Tio millioner Riksdaler.
Krigs-Commissariatets vid f. d. Vestra Arméens Venstra Flygel Räkenskaper, den 8 derpåföljande Februarii i anledning deraf författat anmärkning mot Moller på ett belopp af 10,346 R:dr E;co, samt Handlarne Beckman och Söllscher, sorn uppgifvit sig vara Gode Män i Möllers Concours, uti till Kongl. Kammar-Rätten tid efter annan ingifne skrifter anhållit örn anstånd med förklaringen deröfver, hade likväl, ehuru Kongl. Kainmar-Rätten beviljat sådant anstånd först på 2:ne och sedan på 3:ne månader samt oaktadt förnyade påminnelser och vitén någon förklaring icke inkommit förr än den 2 April 1814, då desse utredningsmän endast andragit, att, som icke anmärkningen blifvit bevakad å den efter Möller utverkade Ars-Proclama-dag d, 1 November 1813, skulle Kongl. Maj.ts och Kronans Talan, jemlikt Rådstufvu-Rättens i Wennersborg meddelte .Utlåtande, vara försuten. Men, som, oberäknadt öfrige omständigheter, förenämnde Utredningsmän, på sätt Concours-Stadgan förmår, icke uppgifvit ersättnings-krafvet till vederbörande D omstol, som då bort lemna Kronans Ombud serskild notification om Proclaman, utan genom sin förtigenhet synas ådagalagt en öfverlagd plan till Kongl. Majits och Kronans skada, hade Deputerade tillstyrkt Andra Revisons-Afdelningen , att i detta betydeliga och efter utseende val grundade anmärknings-mål i underdånighet ingifva Resnings-ansökning; i hvilket 1§7® Stats-Utskottets Betänkanden. ämne, sedan Sysslomannens underdåniga förklaringar inkommit, Deputerade älven baft tillfälle den 6 Februarii 1815 afgifva deras underdåniga yttrande, hvilket, jemte Kongl, Kammar-Rättens underdåniga utlåtande, som likaledes understödde ansökningen, den 31 Augusti 18x5 till Kongl. Justitise-Revisions-Expeditionen ingått.
Röster höjas, säger slutligen Hr Gr:n, som mena att R. o. Ad. ej på fullt allvar vilja hafva någon representations-förändring, då R. o. Ad. ej ens inom sig vilja göra de cosessiouer som fordras för att åstadkomma något bättre. Röster höjas, det är sannt, på sådana lida våra dagar aldrig brist, hvilka i tid och otid vilja göra sin talan gällande; men bör man då mera lyssna till dem än till sitt eget omdöme och bör man för skrikets skull göra okloka förändringar? Skall klandret och smädelsen locka oss ali uttaga ett steg, hvilket endast en mogen eftertanke och en djup öfvertygelse bör bestämma? R. o. Ad. har en gång förklarat att det vill upoffra sin sjelfskrifvenhet och skall också, enl. min varma 1) en 1 Mars e. m. 55 och lefvande öfvertygelse, göra detsamma i eu kommande tid, men då, sorn jag innerligt vill hoppas ej förr, än fosterlandets sanna val del brafver och något verkligt bättre vinnes i stället. Jag vill, som sagdt är, ej motsätta mig remissen; men såge ej ogerna om motionen af de öfriga Ståndets ledamöter befunnes vara af den halt att den blott lades till handlingarne. Mänga ledamöter ropade på propos. Hr Flach, Joli. Fredr. Philip: I sisth plenum blef en motion af Gr. Posse lagd till handlingarna, emedan den icke ansågs väckt i öfverensstämmelse med 56 §:n Riksd.Ordn. Detta beslut fick en ökad vigt och betydelse derigenom att detsamma biträddes af Const.Utsk:s Ord fide. Jag anser förhållandet vara alldeles detsamma med Gr. af Ugglas ifrägavande motion, ty lika litet, som Gr.
Jag vill icke längre uppehålla, utan anhåller blott, att dessa mina anmärkningar må få åtfölja till Utsk, Hr Hjärne, Harald: Jag ämnar icke yttra mig öfver de egentliga tullfrågorna. Mina åsigter äro i detta afseende för litet stödda på erfarenhet och insigt i ämnet, för att kunna väcka anspråk på Utskts uppmärksamhet; roen jag ber att få fästa mig vid en omständighet, närmande sig lill hvad sorn tillhör mitt yrke, Utsk, har nemi. tillstyrkt, Den 18 Ocfober. ”latt officerare och manskap af K. M:s flotta hädanefter, å de tider af året, då sådant kan låta sig göra, mätte användas till seglande kustbevakning å för ändamålet Jänipliga snäilseglande fartyg.” Detta tillstyrkande har af åtskilliga talare blifvit motsagdt; men då jag deremot ville biträda detsamma, har jag trott mig böra upptaga till besvarande några af de framställda anmärkningarna. Någon har hållit sig vid kostnaden och sagt, att denna, uppgående till 60,000 r:dr, är dryg; andra hafva ansett det ifrågavar. bevakningssättet icke uppfylla sitt ändamål. Om jag kan undanrödja anmärkningen i det sednare afseendet, torde i och dermed den i det förra förfalla. Mina argumenter hvila då hufvudsakligen på förhoppningen, att omförmälda bevakningsanstalter ändamålsenligt organiseras. Jag skulle vilja förmoda, alt de Hrr, som ända sedan 1817 haft tid att samla erfarenhet i detta afseende, kunnat komma till en tillfredsställande öfvertygelse 0111 det lämpligaste sättet för verkställigheten. Man har hittills användt större fartyg, såsom däckade kanonslupar, loggertar och skonertar; men jag tror icke, att sådant varit ändamålsenligt, enär man känner, att ett sådant fartygs förflyttande från ett ställe till ett annat inom skärgården hufvudsakligen beror af vinden. Är vinden emot, har man då intet annat att göra än sätta sig i verksamhet med de små båtarna och ligga stilla med fartygen.
Menar svaranden, att käranden ej bör njuta dess vad till godo, förthy, att han ej ställt borgen för kostnad och skada; gifve dess påstående skriftliga vid uppropet in, och Hofrätten höre vederparten deröfver. Häfver han det försummat, som i 26 kap. 1 föreskrifvet står; gånge derom efter tliy, som der sagdt är. Finnes det annorlunda; då svares i saken, när anslag deri sker. Vill någondera parten emot Idof rättens utslag i detta fall Konungen söka; gore det å sätt, som i 3o kap. 1 och 6 SS sägs 28 Kap. Detta kapitel varder sålunda ändradt: 1 §• Hvar, som ånyo drager den sak för Rätta, deri dom eller utslag förr är, sorn vunnit laga kraft; eller tadlar sådan dom för Rätten, eller utom: bote för Underrätts dom tio daler; för Hofrätts dom etthundrade daler. Är det Konungens dom; plikte med femhundrade daler. 2 §. Qväljes Underrätts dom för Rätta; döme deröfver den Rätt, der det sker. Tadlar man sådan dom utom Rätten; döme deröfver Underrätt i den ort, der brutet är. Qväljes Hofrätts eller Konungens dom, ehvad det är för Rätta, eller eljest; det skall i Hofrätten dömas. 29 Kap. Lag-TJ l skottets Betänkande, K.-o 56. 17 29 Kap. 1 och 2 §§ af della kapitel skola hafva följande lydelse: 1 §• Djerf ves någor missbruka rättegång, och emot klara skäl och bättre vett, af arghet, drager någon för Rätta; bote i Underrätt ifrån tio till tjugu daler, de fattigas ensak; och gälde dertill rättegångskostnad, hinder och skada. 2 §• Häfver någor tappat i Underrätt, och gillar Tiof rätten i allt Under• rätts utslag; prof ve Idof rätten ock, om han för ohemul klagan gjort sig till ansvar förfallen: finnes det; bote han då från trettio till etthundrade daler. I alla dessa fall plikte fullmäktig, som i i5 Kap. if ff sagdt är.
7:0 landshöfdingarne böra genom tjenliga utvägar söka uppmuntra allmänheten till saltpeter - tillverkningens, utvidgande och gifva Iiirecteuren vid påfordran kraftig och behörig handräckning samt hvart år låta i länet kungöra innehållet af Vårt Nådiga Circulaire - Bref den 3 December 13 ii angående Saltpeter - gärdens ut. görande in natura ifrån 1816 års början, tillbe, fordrande hvaraf VI i Nåder tilläte Committeiade för Saltpeter - näringarne, att med några kun - a Ben 19 'April, 343 kunniga SjuderiMästare från Österbotten söka betinga, att de i Småland sig nedsätta. 8:0 Rörande mottagnings - och uppbördssättét af Saltpeter - gärden, har hos OSS i betraktande kommit vid den hittills brukade method, att Magasins - förvaltare, som om Saltpeterns na* tur och beskaffenhet äga föga kännedom, eller att en mindre kunnig och ringa lönad uppbördsman emottnger denna dyrbara vara utan annan pröfningsrätt, än den, att -tillse, det Salrpetern icke finnes med grus, sand, eller andra främmande ämnen uppblandad. Och då denna method leder till
För anläggning af nija samt förbättrande eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar föreslår Kongl. Maj:t, att Rikets Ständer må anvisa 166,666 Rdr 32 sk. årligen i 3 år, eller tillsammans • 500,000: dock att häraf högst 30,000 Rdr må kunna för understödjande af mindre strömoch, årensnings-arbeten samt smärre hamnoch brobyggnader användas. 3:o} För befrämjande, medelst lån eller anslag utan återbetalningsskyldighet, af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och Transport rdr 898,960: Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Slotsverk. 1850. 61 Transport rdr 898.690: sjöar, till beredande af odlinysföretag, anser Kongl. Majit Sig böra anslå §| anvisandet af 33,333 Rdr 16 sk. årligen i tre år eller tillsammans 100,000: — I afseende på vilkoren för statsbidrags beviljande till allmänna arbeten af här ofvan omförmälda serskilda slag äfvensom i afseende på kontroller å arbetenas utförande i enlighet med fastställda planer, tillstyrker Kongl. Majit, på sätt äfven Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader i underdånighet hemställt, bibehållandet af enahanda föreskrifter, som hittills. Men då den förflutna tidens erfarenhet bekräftat, att dylika arbeten, om de, med fullkomlig båtnad för det allmänna, skola kunna till vägabringas, erfordra, så väl för planernes uppgörande, som för ledningen och tillsynen vid verkställigheten, en större tillgång på fullt skicklige Ingeniörer med sreskildt för detta yrke förvärfvade theoretiska och praktiska insigter, anser Kongl. Majit lämpligt och nödigt, att, i enlighet med hvad redan tillförene skett i andra Europeiska länder, en serskild Vägoch Vattenbyggnads-korps uppsättes och ställes till Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsens disposition.
Man uppritar på entrådig stramalj ramens storlek. Till kabinettsporträtt kunna t. ex. de två sidorna vara 8 o c h de två 4 centimeter breda. Sedan sys öfver 6 trådar rätt uppstående stygn med klufvet filosellsilke, hvaraf 3 trådar tagas. Mönster i bågform o c h zigzag finnas i broderihandeln. Tag 2 chatteringar t. ex. mossgrönt o c h ljusrödt eller blått o c h gult, 5 färger af hvarje chattering, de sista mycket ljusa, nästan hvita. Låt de ljusaste färgerna i bägge chatteringarna mötas o c h å andra sidan de mörkaste sammaledes. Ritar man i det ena hörnet en sköld, på hvilken utsys monogram eller emblem o c h som fylles med gobelinstygn i hvitt silke öfver 2 trådar, ser det bra ut. Den s o m är händig kan förmodligen själf uppfodra ramen på papp, eljes får man låta bokbindaren göra det o c h ser den fin ut. Samma idé kan begagnas till visitkortsbok; då man gjort broderiet efter kortets storlek, naturligtvis något mer än dubbelt så stort som kortet, fastsyr man det vid böjlig papp, fodrar det hela med ljus atlas, viker det lätt midt itu o c h syr inuti 2 små fickor af atlas för korten. Det hela kantas med en guldsnodd eller dylikt. Se här ett användbart mönster. 6 stygn uppåt, 2 stygn nedåt, 2 åter upp, 2 ner, 6 u p p; detta utgör halfva mönstret o c h sys det andra stygnet 3 trådar högre upp o c h en tråd mera till höger än det första. Enligt dessa grunder fortsattes uppåt och sedan neråt, så att mönstret går i taggar. De flesta personer, åtminstone de s o m bo i stora städer, där garderobsutrymmet ej brukar vara storartadt, hafva sina ytterplagg hängande i tamburen. Det är j u också dessutom bekvämast att hafva ytterplaggen nära tillhands. Säkerligen hafva många med mig gjort den erfarenheten, att våra kappor ej just fara väl i dessa tamburer, helst där man, s o m vanligtvis är fallet, eldar i en kamin med kol, då det svarta koldammet aflagrar sig öfverallt.
Det var vid ett festligt samqväm, som nu, jag mins det än, då han svor att hvalfvet skulle bära ett torn som skulle hänga i luften. Detta har han börjat och I har det fullbordat, men synemännen säga att hvalfvet har satt sig och att I har förderfvat icke allenast ert arbete utan femtio års arbete tillbaka. Hvad har I att svara derpå? JACQUES. Detta: superintendent och I mästare i Sanct Lars Gille; härmed vill jag, Jacques ålderman, göra kunnigt att i morgon Crastino Epiphaniæ vidtager arbetet på tornet, som befunnits vara otillräckligt i höjden, och skall spiran förlängas sju alnar uppåt. DOMHERREN. I är ifrån vettet. JACQUES. Man säger så: men jag svär att till Valborgsmessa skall spira och kors sitta på tornet, och i tornet skall stora klockan gå och kalla alla otrogna till fest, då Hans ålderman och hans son skola mottaga folkets pris för sina gerningar, och deras belackare skola lida smälek. Nu har jag sagt det! Svara mig på det! På dessa dina hädelser, Jacques, kan endast himlen svara, och var viss, han skall det. JACQUES. Svärmare och kalumnianter, som kräla under fötterna och gnaga ens skosulor, hvad viljen I mot jetten som trampar er till mjöl; hvad ären I mot mig? Hvad veten I? Jo att råttorna gått utför trapporna och att kajorna flyttat! Är det bevis? Nej, här är bevis Här är testimonium! Se på det! Här Domine, och slå dem i ansigtet som sagt att jag icke har hemligheten. Läs! Han visar Domherren pergamentsremsan. DOMHERREN eftertänksamt. I besitter hemligheten. gagna den! O! att I kunde be JACQUES. Ser I der, belackare och äreröfvare, jag har hemligheten; ho' kan mig nu förderfva; ser I der, att sanningen segrar ändock till slutet, fastän fienden står emot! Hvisken I! Hvad rör det mig hvad Sitter jag nu säker i stolen? Jag vill tro det! DOMHERREN.
Bopades ja. B. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m. In fidem, O. Brakel. 166 Den 9 Maj f. xn. Onsdagen den 9 Maj 1860. Plenum kl. 10 f. ni. Justerades ett prot.-utdrag för den 8 dennes. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida 11. o. Ad., i öfverensstämmelse med hvad Eiks-Ståndens Hrr Talmän vid hållet sammanträde öfverenskommit föreslå, behagade besluta, att val af ledamöter i förstärkt Bevilln.- Utsk. skulle företagas nästa Onsdag den 16 dennes. Ropades ja. Vidare hemställde Hr Gr. o. Landtm., att, i likhet med hvad vid föreg:de riksdagar iakttagits, utom de 18 ordinarie ledamöterna skulle utses 12 suppleanter, så att hvarje vallista komme att innehålla namnen på 30 personer; hvilket jemväl bifölls. Företogs val af 18 ledamöter och 12 suppleanter i Förstärkt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskott; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Ledamöter: Wrangel, fullm. Frih. Leijonhufvud, S., med 43 röster. von Köhler, fullm. Gr. Wachtmeister, A., med 43 röster. Rudenschöld, fullm. Frih. Åkerhjelm, C., med 43 röster. af Ugglas, C. G., med 51 röster. Haij, fullm. Pir Uggla, C. G., med 43 röster. Ehrenborgh, Gösta, med 43 röster. Gyllenhaal, fullm. Frih. Liljencrantz, C. A., med 43 röster. » Deu 9 Maj f. m. 107 Lilliehöök, Johan, med 43 röster. Ulfsparre, Sigge, med 43 röster. Walkendorff, fullm. Frih. Leijonhufvud, Carl Victor, med 43 röster. Stuart, F. G. A., med 43 röster. Ramsay, A. H., med 49 röster.