Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru öfvertygad jag är, i händelse Myntbestämningsfrågan vid denna Riksdag förblefve oafgjord, att, innan ett år framgått, tonen i landet kommer att yttra sig lika högt för de åtgärder, som torde förkastas, sota den före Riksdagen yttrade sig emot Den 6 Jalil f. m. u3 emot densamma, väntar jag dock icke af kommande Ständer större enhällighet och consequence i besluten, än af de nu församlade. Hufvudorsaken dertill ligger i onaturligheten af Bankbolagets sammansättning; deras antal, som draga fördel af oordningen är för stort mot deras, som vrka ordning, än att någon förening är att hoppas. Den penningebrist, hvaraf marn finner sig tryckt, kommer alltid att såsom biorsak verka mot det ändamål, som sökes; för att kunna förstå, att denna brist icke annorlunda än genom ett annat myntsystem kan häfvas, fordras misstroende till egen insigt, och tro på andras; intetdera är att hoppas. Jag ser således ingen annan väg, att komma utur ett ondt, hvaraf samhället lider, än den, som leder genom ett än större ondt; och för min del tvekar jag ej atfc gå den. Det andra skälet för mitt Ja grundar sig på deri öfvertygelse jag äger, att, i en fråga af natur att allmänna lagen derom stadgat, ett RiksStånd icke behöfver vika för medinteressenters vilja, när det genom denna vilja finner sig kränkt i sin rätt att ställa sina handlingar i öfverensstämmelse med allmänna lagens bud. Rikets Ständers rätt att förvalta Banken, grundar sig icke derpå, att Rikets 3i H. 8 Den 6 J u 1 i i f. m. Ständer äro folkets Representanter, i hvilken egenskap de, till följe af 5^ §., bevilja skatter. De förvalta Banken eller låta förvalta Banken i egenskap af Rikets Ständer och det i följe af ett erhållit privilegium, utfärdadt långt efter deras första uppträdande såsom Folkets Representanter, ett privilegium, som Konungamagten nu mera icke kan dem frånkänna, men som Domaremagten, om den fick ha fria händer, lätt kunde göra om intet. RiksStånd hafva förr frivilligt frånsåg t sig ägande privilegier. Jag inser ej, hvarföre icke det kunde ske i denna fråga.
Tobakstillverkning idkas af en Fabrikör med a:ne Lärlingar, till en uppgifven summa af 3,743 B:dr 16 sk. B:co. Färgare, 1 Perukmakare, i Strumpväfvare och 5 Åkare, tillsammans 138 personer, med 157 Gesäller och 262 Lärlingar. Dessutom finnas 2:ne Apothekare, med 5 Provisorer och 5 Lärlingar, samt 2:ne Boktryckare med i4 Konstförvandter och 4 Lärlingar, 3 Källarmästare med 3 Kypare och 3 Lärlingar, 10 Tracteurer med 6 Lärlingar, 8 Spis - — 30 — cjvartersoch Gårdköks-idkare samt 25 Krögare. Binäringar, som lemna afsättning utom Staden, finnas icke. Staden påräknar den mesta tillförseln af Landets producter från de omkringliggande Soeknarne i detta Län och Westmanland, men synnerligen från detta Läns norra del, på 2 tili 6 å y mils afstånd. Största delen af Stadens handelsvaror och tillverkningar blifva ock dit afsatta. Härvarande Handlande hemta hufvudsakligast sina varor från Stockholm, med hvilken Stad denna ort nu har så beqväm och lätt sjö-communication sommartiden, genom 2:ne nästan hvarje dag kommande och afgående Ångfartyg, hvaraf det ena tillhörer ett Bolag här i Staden, samt dessutom genom seglande fartyg, som billigtvis kan önskas. Att handeln och näringarne äga lif och äro i stigande, verkas utan tvifvel i betydligaste måtto deraf, att den omgifvande landsortens economiska ställning, oaktadt flere skördar icke utfallit fördelaktigt, något förbättrats under det ostörda fredslugnet, äfvensom ock deraf, alt penningevärdet vunnit efterlängtad stadga. Genom lätt och fördelaktig afsättning på nästan alla Landtmanna-varor, måhända med undantag af spannemål, som vanligen betalas högre i Gefle och Westerås, återverkar ock Staden numera ganska förmånligt på Landtrcanna-näringarne.
De förra, utgöra Q3eroiHning efter följanDe grunDer: 32 2ljts£atcinet:*23t*u£, t £re Claier: görfta Claren Q3:co 9S:Dt 20: — SlnDra D:o u 12: — ^reDje t): 0 ... 5; ©e, forn enbaft förrätta raffinering, äro från $3etx>illning fria. $ahlu (Srufvvor: gjerDepart&Delegare Deri betala gern procent af förra årets behållning, hwilfen afgift innebålleS wiD årliga utDelningar och af 33ergS# lagen goDtgöreS, hvaremot De <2Berf, af IjroilFa Denna infomft utgår, icfe (Tola meD färjfilD afgift efter Denna Slrtifel beläggas, eller till wärDe upp» tagaS. (Brufvoor och (Srufvoc-lottcr, utur h'uilfa malm af hu>aD art forn hctfi affalu brpteS, taperaS till gpra procent af Den behållna infomft, De anfeS gifwa. 2\imr6Fe23ruf, i £wå Claier: §örfta Claren 55:co 9\:Dr 8: — SlnDva D:o „ 4: —• 2\linge» och 23ajönctcm0mtOen, i £må Slajjer: görfta Slaten 25: — SlnDra D:o „ 16: — ©ilfivcrvoevf erlägga SSeroillmnq meD gern procent af förra årets behållning, hroilfen afgift af ‘SBerfetS 5>Sponent, wiD årliga utDelningen, innehållet och till voeDerböratiDe UppbörDSman aflemna?, på lifa fätt od) meD lifa wilfor, forn förut om gahlu ©rufroot flaDgaDt finnes.
Bih. till R. St. Då af den framställning utaf förhållandena rörande ifrågavarande hemman, Utskottet här lemnat, torde vara uppenbart, att ett godkännande af motionärens förslag innebure en kränkning af lagligen förvärfvad egandeoch besittningsrätt till fast egendom, hemställer Utskottet, att m,otionen måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 9 Mars 1866. Anfe. till E*p.-Utsk. den 10 Mere 1866, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om förändring af pastoratens indelning. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning har af Högvördiga Preste-Ståndet blifvit öfverlemnad en af Professor Ribbing väckt motion (N:o 25), deruti motionären anmärkt, att, ehuru erkännas måste, att Kongl. Förordningen angående allmänt ordnande af presterskapets inkomster den 11 Juli 1862 medfört väsendtliga och högst behöfiiga förbättringar i sättet för utgörandet och uppbärandet af presterskapets löner, samt jemväl borde medgifvas, att genom de i samma Kongl. Förordning tillsatta nämnder och de desamma ålagda förslag till lönereglering, äfven förbättrad ställning för det lägre och svagast aflönade presterskapet beträffande lönernas belopp skall åstadkommas, likväl ett kändt och erkändt ondt, som skulle afhjelpas, nemligen otillräckligheten af presterskapets löner för deras anständiga bergning, äfven efter det nämnderna på det sätt, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande J\/s 71. 11 sorn enligt omfattningen af deras uppdrag varit möjligt, fullgjort detta uppdrag, funnes qvar, om ock i mindre grad än förut; och har mbtionären ansett såsom den i sig enklaste och naturligaste utvägen för vinnande af verkligt och fullt tillfredsställande reglering af presterskapets inkomster, att försöka ernå en modifierad reglering i sockenindelningen.
Hvad Nanny menade, fick Gottlieb ej veta. Men deremot fick han en bestämd underrättelse om moster Ulrique-Eugenies mening öfver hans oförsvarliga frånvaro. Den unga kanslisten trädde inom grinden just lagom för att hålla den öppen för prostgårds-mamsellernas chäs-kärra och göra de unga damerna sin djupa kompliment. De syntes emellertid vara något fnurriga och gåfvo sig ej tid till det ringaste uppehåll. Med förtjusning såg patron Fabian det hotande moln, som lagade sig i ordning på hans älskade Ulgenies panna det gällde ju icke honom. "Hör på, min systerson!" sade patronessan, vinkande Gottlieb till ett ingalunda efterlängtadt samspråk på tu-man-hand. "Du har i dag för första gången gifvit mig anledning till en föga angenäm förundran!" "Huru så bästa moster?" "Är det sed kanske i dina föräldrars hus att du går din väg, när der kommer fruntimmers-främmande?" "Den saken har alltid fått bero på hur det fallit sig mamma är icke svag för etiketten." "Det är ganska ledsamt, ty sällan blir det artiga kavaljerer af gossar, som hållas i för lös tygel." "Hm!" "Låt oss emellertid lemna detta åsido..." "Det är jag med om!" "... och i stället hålla oss vid hvad ett medfödt godt vett lärer oss." "Aj, det bär ju åter till heklefjäll!" "Tvertom, min vän: det går rakt till himlen, så framt du låter mig styra." "Är moster blott säker på att riktigt hitta vägen dit?" "Fullkomligt besinna då: en och en half tunna guld, skönhet, älskvärdhet, godhet och en kännedom i hushållsväsendet, som trotsar sjelfva mamsell Nylanders!" "Men kärlek då brukas ej den i himlen?" "Jojo men, och den hade nu redan hunnit skjuta ett godt stycke rot, om icke du, i stället att tillbörligt skatta min åtgärd att bjuda dem hit, helt oförtänkt sprungit din väg." "Men just det bevisar att det ej fans något som kunde slå rot!" "Dumt prat!
St:r afhålla sig från den af motionärerne föreslagna åtgärd, äfven i Den 2 Maj f. m. 35 den form, motionärerne under öfverläggningarne ang:de frågans remitterande, synas vilja gifva densamma. De förnämsta skälen dertill finnér Utsk:t vara, att Regeringen ensam har tillgång till de för denna fråga nödiga upplysningar, och att R. St:r till Regeringen hysa det (örtroende, att hon handlar efter hvad Sveriges värdighet kräfver och efter Svenska folkets för henne kända önskningar, der dessa kunna göras gällande, utan att landets sanna intressen blottställas. På dessa skäl får äfven Utsk:t tillstyrka, att ifrågav:de motioner ej må till någon R. St:rs åtgärd föranleda.» Hr Tersmeden: Jag förenar mig med Hr Brakel uti hans sednaste yrkande. Frih. Raab, Hugo: Jag vill endast anhålla, att min re servation måtte blifva antagen såsom Ståndets beslut, sedan nu detta af tvenne ledamöter blifvit yrkadt. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att, efter det Frih. Raab, Adam Christian, återkallat siri förut gjorda begäran om bifall till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utslcts förev:de Betänk., hade detsammas antagande icke blifvit af någon ledamot bestämdt påyrkadt, hvaremot andra förslag till beslut i frågan blifvit af åtskilliga ledamöter afgifna. Så hade Frih. Tersmeden yrkat, att R. o. Ad. skulle fatta ett beslut af följande lydelse: »Lifligt deltagande i Polska nationens olyckor och beklagande de orättvisor, som öfvergått detta folk genom förtryckandet af dess nationalitet, hyser Ståndet den tillförsigt, att K. M. icke lärer underlåta att på diplomatisk väg samverka med andra makter till Polens förmån, enligt folkrättens och mensklighetens fordringar, utan att freden för Sverige blottställes, så länge dess bibehållande är förenligt med vårt sjelfbestånd och vår värdighet, och finner således de väckta motionerna icke böra till någon R. St:rs åtgärd föranleda.»
I fråga äler om denna granskning, hafva Utskotten utgått från den synpunkt, att de ansvarige Bolagsmännen sjelfve mäste antagas vara de mest angelägne om en sträng pröfning i detta hänseende och att delegarne sjelfve således vore de bäste controllenter; men då onekligt är, alt allmänhetens rätt jemväl är under denna pröfning beroende, hafva Utskotten trott sig böra gå de inom RiksStånden gjorde framställningar, att allmänt Ombud borde i granskningen och vården af dessa handlingar deltaga, så vida till mötes, som Utskotten i det nya förslaget inrymt Konungens Befallningshafvande rättighet att i pröfningen af säkerhets-hancllingarne deltaga, samt stadgat, att desamma sedermera höra af Directionen och ett af Konungens Befallningshafvande utsedt Ombud gemensamt vårdas. 7 §• Då de i denna § befintlige stadganden afse allmänhetens säkerhet, hafva de ansetts böra bibehållas; och som detta ändamål jemväl torde kunna befrämjas derigenom, att förteckning på delegarne i allmänna Tidningarne kungöres, så har föreskrift härom blifvit i § intagen. Som Bolags-reglorne åter alltid komma alt i Författnings-samlingarne inflyta, då de af Kongl. Majit i Nåder sanctioneras, så torde något stadgande om deras ytterligare kungörande icke vara af nöden. 8 §■ Då rättigheten för enskilde Banker att utfärda vexlar och in visn ingär å andre Banker kan underlätta vingleri och vara ett medel för Bank-Bola gen att dölja sin rätta ställning; så har förbudet deremot ansetts böra qvarstå; och emir 3 R:dr 16 sk. B:co, såsom enskilde Bankers minsta sedel, kan anses utgöra en medelväg emellan de härom yttrade olika meningar, så har denna valör blifvit bibehållen. 9 §• Fördelarne för enskilde Banker att få utgifva sedlar till större belopp, än som motsvaras af grundfonds-hypolhek och contanle tillgångar, hafva Ulskotlen redan vid uppgörande af förra förslaget nogsamt insett och öfvervägat; men då det allmänna, hvars säkerhet
Ett missbelåtet ansigte fans där likväl, en gammal jäntas, men så hade hon också haft otur med tre män, som allihopa ’gått åt’, innan bröllop blef hållet. Mindre än så kan göra en människa till misantrop – såvida man inte är fatalist – men det var hon tydligen inte. De hvita mjölkstrålarna blefvo allt tunnare, men talets ådra flödade lika friskt. Kossorna vände sina tåliga hufvuden, för att se efter, om mor var ’korilsk’, som inte steg upp ifrån mjölkpallen. Men till sist var ingen annan råd. ’Krittra måste in till natten’. Och så föstes kor och getter in i de låga, grofva fähusen – mjölkerskorna gingo hem, medan barnen under stoj och lek marscherade till kapelltrappan, där de stälde upp sig med en viss disciplin, anförda af en puckelryggig fjortonåring, som höll en gammal silfverrofva i handen. Första aftonen undrade jag hvad detta skulle betyda, men jag behöfde icke undra länge. Just som klockan blef åtta, höjde ’anföraren’ upp armen, och så uppgaf hela barnflocken i ett jublande skrän: »sätt på gröten!» Först trodde jag, att jag hört galet, men så var ej fallet. Barnen voro också en kugg i det väl ordnade maskineriet. I samma ögonblick, som ropet ljöd, lyftes tjugo pannor öfver elden, sattes tjugo ’tvärer’, ett slags kräckla, med hvilken gröten arbetades, i rörelse, och en half timme därefter sprang hustru efter hustru, med en hämtare eller kruka, fyld med varm gröt och mjölk, i händerna ned till den brygga, från hvilken ’grötbåten’ för kvällen skulle afgå. Männen, som oftast vaka hela natten ute på skären, genomblöta och genomfrusna, behöfva litet varm kvällsvard, och vädret må vara hur hårdt det vill, så händer det aldrig att de få vänta förgäfves – tack vare ’grötbåten’, som kvinnorna hvarje afton ro omkring till de oftast från hvarandra ganska långt placerade ’notarne’, fiskrarnas namn i hvardagslag. Likt männen äro kvinnorna delade i lag, men utan något bestämdt förstyre. De föredraga att vara drottningar allihopa.
Dito 185,000: — •— ■ 2,600,000: Under år 1841 meddelades följande förstärkningar, nemligen till Stockholms Handelsoch Närings-Diskont Enligt Fullmäktiges beslut af den 9 September 85,000: och af den 25 November 150,000: 235.000: Till Götheborgs Dito Dito, enligt beslut af den 30 Juni 100,000: — samt till Malmö Handelsoch Närings-Diskont, enligt beslut af den 25 Februari 15.000: och den 24 Mars 50,000: hvadan fonden vid nästnämnde års slut utgjorde: vid Stockholms Handelsoch Närings Diskont , 1,750,000 vid Götheborgs Dito Dito 1,000,000 och vid Malmö Dito Dito 250,000 65,000: 3,000,000: — obeåäknadt. de 200,000 R:dr, hvilka, jemlikt Rikets sednast församlade Ständers fattade och uti 212 §. af Banko-Reglementet intagne beslut, blifvit af - 52 Berättelse af Banko-Fullmäktige. satte, såsom en Reservfond för Handelsoch Närings-Diskonten, i det ändamål samma § angifver. Med begagnande af de genom föreskrifterne i 214, 215 och 216 §§ af Banko-Reglementet anvisade utvägar, hafva Fullmäktige under loppet af år 1842 funnit sig böra lemna följande ytterligare förstärkningar åt: Stockholms Handelsoch Närings-Diskont under den 29 September 50,000: „ den 6 Oktober 40,000: „ den 20 Dito . 200,000: 290,000: Malmö Dito Dito under den 30 Juni 50,000: „ den 20 Oktober 50,000: 100,000: 390,000: och innehade således vid samma års utgång: Stockholms Handelsoch Närings-Diskont 2,040,000: Götheborgs Dito Dito
Lånen för hela Länet ( bch dem enligt Bepartition utdela, stånde det fritt, och åtnjute då af Konungens Befallningshafvande och öfrige Embetsman vid Lånens bevakande den laga handräckning, som för Banco-lån är föreskiifven. 6 §, ' EnSr delegare i samhStligheÉ upptaga LånJ böra de samfäldt skuldebref till Banquen utgifva, hvaruti de, en för alla och alla för en, ansvara för Lånets återgäldande; men deremot vare de från borgens ställande frie, derest desse Låntagares gemensamma vederhäftighet af Konungens Befallningshafvande eller Domaren i Orten fullständigt vitsordas; dock vare de förbundne, att ett förnyadt vederhäflighetsbetyg, inom hvarje 3rs förlopp, anskaffa och till Banco-Styrelserj insända» IV Artikeln'. Om 'BancOyStyrehens befattning och ' åliggande i afseende pä Odlings-länt * §.• Banco-fullmSgtige åligger, att inom den October hvarje år från Banquens Commissariat infordra uppgift, huru stor summa för det påföljande året äj att disponera till pya Odlings-lån* Reglkmenté,. Hvarvid beräkningarne dock ej må sträckås läng.’ re, än till de medel, som vid September månads utgång, fonden verkeligen tillflutit, 2 §. I den mån Lane-handliogarne coröpletté till Banquen inkomma, bör den bifogade säkerheten af Commissarierne pröfvas, och, i fall den godkännes. Lånen, i enlighet med den af Bancofullmägtige uppgjorde Repartitions.lista, utassig■neras.
Alströmers, Jonas, d. 16 dennes å bordet lagde motion ang:de vidtagande af åtgärder till förekommande af irrlärors spridande vid Läroverken m. m. Hr Ehrenhoffs, Gustaf Herman, d. 16 dennes bordlagde motion om åtskilliga förändringar i BankoReghtet föredrogs och remitterades till BankoUtsk:t. Föredrogos och bordlädes samtlige de under dagens plenum till B, o. Ad. öfverlemnade K. M:s Nåd. Propos:r och Skrifvelser, nemi.: Propositioner: l:o, ang:de Statens jernvägsbygguader; 2:0, om anskaffande af medel för fortsättning af Statens jernvägsbyggnader, jemte andra dermed sammanhang egande ämnen; 3:o, angide ändringar i gällande förordning om vilkoren för bran vinstill verkning; 4:o, i fråga om öfverlåtelse till innehafvarne under full eganderätt, mot erbjuden lösen, af det s. k.
Med den trägnare sysselsättning, de hos kamereraren anställda bokhållare erhållit efter nya regleringen och den flit de visat, vore det visst ej obilligt att tilldela dem detta arfvode såsom någon uppmuntran; men dä hehofvet är onekligen större vid lånecontoren, har jag nöd20 II. 2 [O D«n 2 Mars f. m. gats föreslå dess användande, dels till skolpenningar åt begge vaktmästarne vid dessa (en förmån, som Bancodiscontens och hela Bankens öfriga vaktbetjening äger), dels till jemnkning i arfvodena vid Götheborgs lånecontor af publika pappersfonden, dels lill förhöjning af det arfvode, som vid lånecontoren erhålles för balance-extracten m. m. i någorlunda paritet med hvad vid Bancodisconten äger rum. För att jemna summorna har en tillökning uppkommit af 14 r:dr 21 sk. 4 r;st' Skulle H. Utsk. finna liela den här ifrågasatta tillökning för lånecontoren för obetydlig för att behöfva ersättas genom besparing från Bancodisconten, och sålunda täckas anvisa det der besparade arfvode af i5o r:dr ti11 fördelning efter directionens pröfning emellan flitiga och förtjenta bokhållare inom verket, så skulle en nyttig uppmuntran beredas utan synnerlig gravation, hvarföre jag såsom alternativt förslag framställer denna förändring. 3:o Någon förbättring i staten för Götheborgs lånecontor. Utom all jemnförelse står här tjenstemannapersonal och aflöningsslat i ofördelaktigaste förhållande till göromålens mängd, och utom de stora ansträngningar det utmärkt förtjenta, numera aflidna bancoombudet Walmo sjelf gjorde för att göra en del af tjenstemännens tjenst, skulle icke ärenderna kunnat gå, ehuru de sistnämnda, med minskning i sina små löner, hålla enskilda skrifvare (ombudsmannen har 2, kamereraren i och jag tror bokhållaren också 1). Vid Bancodisconten stiga allmänna discontens lånenummer vanligen för året till i3 ä 14,000, i Götheborg till gooo (i Malmö tror jag tili 4 å 5ooo).
Till dessa brister räknar jag såsom en utaf de förnämsta, att något verkande stadgande saknas till förekommande utaf det allt mer och mer tilltagande ofoget att i Kongl. Hofrätterna anföra besvär emot Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes utslag i skuldfordringsmål, ett ofog, som numera, åtminstone i min ort, bedrifves så vidsträckt, att i nästan alla dylika mål, äfven om de röra mindre belopp, klagan fores i Kongl. Hofrätten endast för att vinna tid eller gäcka fordringsegaren; och ehuru denna har utväg Stt emot af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande godkänd borgen lyfta det utmätta godset, hvarken vill eller kan han göra det, dels emedan årslånga tvister om försämring af godset, i fall det utgöres af kreatur, kunna uppstå, och dels emedan han icke kan hafva någon nytta af sådant gods, som icke kan användas, men hvarå ränta dock skall gäldas, oberäknadt, besväret och kostnaden med anskaffande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes godkännande af borgen för lyftningen af det utmätta godset. Till förekommande af den skada, som genom gäldenärens i de flesta fall onödiga krångel uppstår, torde jag få föreslå, att, när utmätning på grund af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes utslag i skuldfordringsmål skett och denna vunnit laga kraft, det utmätta godset måtte, såvida fordringsegaren till underexsekutor aflemnar af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, domare, magistrat eller kronofogde godkänd borgen för återbärande af köpeskillingen af det försålda godset, i händelse utslaget i Kongl. Hofrätten upphäfves, få försäljas och fordringsegaren uppbära köpeskillingen derför. Härigenom torde också förekommas det äfventyr, som kan drabba vederbörande derigenom, att godset förskingras, innan Kongl. Hofrättens utslag ankommer till fordringsegaren, som i anseende till den dermed förenade kostnad, som icke ersättes, sällan genom kommissionär anskaffar det. Om remiss till Lag-Utskottet anhålles.
V. 2t. R. 67. VIII. B. 333, 383. Å. 448. XIV. U. 170, 332. XVI. A. 3Sg. — åt de arbetare vid Tumba, som å' brukets ouppodlade mark sjelfve upptagit täppor. VI. B. 533. VII. A. 52. — för eller befrielse från åtskilliga onera, hvilka å en del hemman genom Götha canals anläggning tillkommit, angående. VII. B. 515. A. in. — till pensionsinrättningen för Skånska städernes embetsoch tjenstemäns enkor och barn, för en å nämnda inrättnine öfverlåten fordran hos Kongl. Majit och Kronan. VIII. B. 228. A. 240. XXIII. E. 190. — åt inqvarleringsgifvare för mat, som leranäs tågande trup per, ( S9 ) per, m. m, angående. X. B. 91, 112. Å. 202. XIII. 460. XVII. Ersättning till nämndemän och fjerdingsman, för syner och värderingar, m. m., angående. XII. B. i45. A. 359. XIII. E. 3o3. — angående yrkad, för forslingen af presterskapets i Lappmarkerna löningsspanmål. XII. B. 146. k. 378. XIV. U. 169. A. 319. XVI. E. 96. — till ledamöter i synerätt, för verkställda syner å militieboställen. XII. B. i47. A. 396. — till rotehållarne inom Kållands härad, för vägrad utsyning å Kronoparken Rådaås. XII. B. 326. A. 4^8. — af oberäknade bevillningsafgifter, angående åtskilliga redogörares inom Jönköpingslän ansökning om befrielse från. XIII.
Denna kunskap, som gifves efter någon enkel och lättfattlig method under en kortare lärokurs, och bör bibringas af någon läkare, helst den på stället boende provincial-läkaren, om han annars är dertill lämplig, vore särdeles nödvändig i ett sådant land, som vårt, med dess mångenstädes långa afstånd mellan läkarestationerna, som hade till följd att allmänheten, vid inträffande svårigheter för läkares anskaffande, ofta tillgriper förvända och skadliga läkemedel och behandlingssätt; samt 6:o att examina vid folkskolelärare-seminarierna måtte på förhand kungöras såsom vid elementarläroverken brukligt och föreskrifvet är. b) Ola Olssons motion N:o 178, hvaruti föreslås: l:o att seminarier för folkskolelärarinnor upprättas i hvarje stift; 2:o att tre år efter det dessa seminarier trädt i verksamhet, flickskolor med ordinarie lärarinnor efter hand inrättas i städerna och på landsbygden. I anledning af dessa, sålunda anförda förslag, erinrar sammansatta Utskottet ytterligare att Rikets Ständer, vid pröfning af 69:de punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139, bifallit jemväl följande af bemälda Utskott gjorda framställningar: Litt. c) att Rikets Ständer för folkskolelärare-seminarierna anvisa ett belopp af 65,000 R:dr, att såsom reservationsanslag på åttonde Hufvudtitelns ordinarie stat uppföras; och Litt. il) att Rikets Ständer, i sammanhang med anmälan om sina beslut angående folkskolelärare-seminarierna, i underdånighet hemställa om en revision af det för nämnda läroanstalter sednast utfärdade reglemente. Sammans. Staissamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltels Betänkande N:o 46.