Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna läras bekännare njuta i sanning en ovärderlig lott, val afunda-' värd; och de ega deruti en grundad anledning till det medlidande, hvarmed en motsatt lä-s ras bekännare betraktas; ty den innebär den största möjliga, ja en förundransvärd, enkelhet och den största möjliga lätthet. Ziffran spelar i detta system en röle, som man åt densamma uti natur-läran verkeligen icke kan anförtro. Frågan om den negativa eiler positiva beskaffenheten af Statens deltagande i näringartie, (och dit hörer ostridigt detta ämne), sammanhänger så noga med afgörande! af frågan, huruvida formerne af de nu varande Ettroropeiske Staterne, ega sin charactär af tillfällighet, d. v. s. lemningar efter förflutna secler, eller om och hvad deruti kan vara väsendtligt; att dess utredande visserligen icke kan finna plats här. Man kan likväl icke undgå, att anföra hvad närings-historien otvifvelaktigt innebär, nemligen, att våra största Konungar omfattat Rikets närtngar med synnerlig uppmärksamhet; Slataoch Banco-Uiskotten$ Ullätandén«' cxxxx och, bland dem, samme Konung, hvars fördomsfria tanka införde reformationen. Desse Konungar , som grundlagt och vidmagthållit Rikets sjelfständighet och förkofran, insågo dess sanna behof af näringar, bristerna i dem, som funnos, och möjligheten af deras uppkomst och utbildning till hvad de borde vara, som seclers erfarenhet visat ej kunde af sig sjelf ernås. Ett sådant deltagande från Regeringens sida, förenar Konung och folk. Den förre bevarar Statens, enhetens, grundsatsernas jemna fortlefvande, under uppfyllande af dess ändamål, rätt och förkofran, och det sednare uttrycker det närvarande, bär tyngderna och njuter fördelarne. Den förre betraktar national-hushållningen utur dess historiska synpunct, som är det närvarandes lycka, med efterverlden i syftet: det sednare, som sällan, må hända aldrig, har denna synpunct, kan icke bevara sin sjelfständighet, utan jemn kraft och icke fortgå med tiden, utan ordentelig frihet.
Ständers i sådant hänseende vidtagna beslut, hafva Rikets Ständer, jemväl under nu instundande statsreglerings-period, för folkundervisningens befrämjande anvisat halfva beloppet af den personliga skydds-afgiften, hvars hälft beräknas komma att utgöra omkring 260,000 R:dr årligen och således för 3 år sjuhundra åttiotusen R:dr; varande de sålunda anvisade medlen fördelade mellan nedannämndo särskilda föremål, för hvilka följande vid denna riksdag fastställda årliga belopp alltså böra under hvart och ett af åren 1861, 1862 och i863, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret utbetalas i den ordning och på det sätt Kongl. Majit behagar föreskrifva, nemligen: l:o till understöd för högre folkskolor, tolftusen R:dr; 2:o till Seminarierna, efter den fördelning Kongl. Majit anser lämplig, fyratiofemlusen R:dr; 3:o till understöd för Seminarie-elever tjugetusen R:dr; 4:o till förbättrande och tillhandahållande af undervisnings-materiel samt till understöd för utgifiiingen af lämpliga läroböcker, kartor m. m. för folkskolorna, tiotusen R:dr; 5;o till arfvoden och resekostnader för Skol-inspektörer, sjuttontusen R:dr; fl:o till löneförbättring åt de vid nu befintliga folkskolor anställde lärare, som, husrum och vedbrand oberäknadt, ioke hafva 400 R:dr i lön, åttiotusen R:dr; 8 StatsUtskottets Memorial N:o 217. vid hvilket anslags beviljande dock såsom vilkor för användandet af de anslagna medlen stadgats: a) att bidrag häråt lomnäs endast de församlingar, som till sitt folkskoleväsendes årliga behof förut tillskjutit ett belopp, som minst motsvarar den hvarje församling anslagna andel i personliga skyddsafgiften; b) att Statens bidrag af nu ifrågavarande medel i allmänhet och, der ej Kongl Maj:t finner särskilda förhållanden böra leda till undantag, icke må beviljas till högre belopp, än församlingarno sjelfva, utöfver hvad de redan tillskjutit, åtagit sig att lemna till folkskole-lärarnes aflöning; samt c) att löneförhöjning icke må utgå till andro lärare, ämdem sorn vid skolan meddela undervisning under minst 8 månader hvarje år.
Jag utgår här från den synpunkt, att Rikets Ständer förut uttryckligen .förbehållit sig att få taga saken i öfvervägande till slutlig pröfning, enligt den rätt Ständerne är i Grundlagen förbehållen; men detta har af Regeringen icke blifvit iakttaget. För öfrigt lemnar jag derhän, om i utvägen, att kalla åtgärderne med Roteringen provisoriske, ligger någon garanti för individernes ägande rätt. Jag har redan erinrat, att den ena provisoriska åtgärden kan ersättas af en annan, och sålunda fortgå till oändlighet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarska/ken hemstälde, att ConstitutionsUtskottets förevarande Memorial måtte läggas till handlingarne. Bifölls. 4 J92 Den 17 Julii e. m. Föredrogs å nyo GonstitutionsUtskottets den i5 sisth April under N:o 20 afgifne, och den 24 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, rörande Herr Hallenbergs, Carl Joban, anmärknings-anledning, i afseende på Mötespassevolancen vid Skånska Infanterien. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att enär ConstitutionsUtskottet, i afseende på dess Utlåtande öfver ifrågavarande mål, hänvisat till det generella Decharge-Betänkandet, i sammanhang hvarmed frågan alltså komme under Ridderskapets och Adelns pröfning, detta Memorial kunde få läggas till handlingarne. Bifölls. Föredrogs å nyo ConstitutionsUtskottets den 2 sistl. Maji under N:o a3 afgifne, och den 8 derpåföljde på hordet lagde, Memorial, rörande Grefve Horns, Claes Fredrik, anledning till anmärkning emot Konungens Rådgifvare i Commandomål för Armeen, Grefve Horn, Claés Fredrik, anförde skrifteligen: ConstitutionsUtskottets sätt att tolka Grundlagen synes mig det anmärkningsvärdaste vid ifrågavarande ämnes behandling. Ut - Den 17 J u 1 i i e. m.
Det skulle således synas, sorn man borde af Staten kunna fordra mera för detta ändamål, men då man betraktar, alt Landskrona stad består af ett ganska litet antal handlande, att deremot den personal , som i Landskrona finnes, utgöres af andra personer, som af hamnen hafva alldeles ingen fördel så torde det vara ganska svårt att genomdrifva deras ingående på användandet af den afkastning Landskrona af sin jord åtnjuter, för att iståndsätta hamnen. Jag tror att då denna lilla stad, som endast har 171 1 innevånare, erbjuder sig att till ^ deltaga i kostnaden, så är detta allt hvad man af densamma kan fordra. Det är ej allenast för staden särskildt, som denna hamn behöfves, hvilket Frih. Sprengtporten äfven redan har medgifvit, utan dess nytta vid inträdande krig skulle äfven blifva ganska stor. JDenna hamn är säle »I Den 2y Mars f. m. 4;3 således äfven för Staten af högsta nödvändighet. Den siola skada, sorn under tiden kan inträffa genom uppgrundningar, gör delta statsanslag högligen af behofvet påkalladt. Jag är visserligen icke nian af yrket, och förstår icke rätt, huru della skall verkställas, men jag instämmer helt och hållet i llr Letrons yttrande om de 25,ooo ltdr, hvilka jag anhåller på de villkor, som han nämnt, må slällas lill K. M:s nådiga disposition, för att, efter undersökningar på stället, användas på sätt tjenIigast befinnes till förekommande af hamnens uppgrundning. Detta är hvad PresteSt. redan beslutat, och jag får således endast anhålla, ali R. o. Ad. ville med delta Stånd sig förena. Hr Lefren: Det hade visserligen icke undfallit mig, alt så val PresteSt., som BorgareSt., hade i allmännare termer gifvit sitt bifall lill detla anslag; men då Gr.
Om också icke Randel var någon Mozart, någon Beethowen, någon af tonkonstens heroer, var han dock en tonkonstnär af utmärkelse; detta hans värde bör af oss hedras. Låtom oss göra det på ett sätt, som vore för hans hjerta kärast. Hans familj befinner sig i behöfvande omständigheter, hans ringa aflöning har ej tillåtit honom att något för de efterlemnade bespara. Skulle än ett ringa understöd ur teaterkassan för enkan beviljas, såbehöfver hon i alla fall mycket väl, för sig och 4 oförsörjda barn, det af Stats-Utsk:t benäget förordade årliga anslag, som af en tonkonstens vän och kännare blifvit motionsvis föreslaget. Jag kan således ej annat än lifligt önska och vördsamt anhålla, det R. o. Ad. ville bifalla Utskts framställning i denna punkt. Frih. Klinckowström: Förenande mig med de tvenne sista talarne, får jag hemställa, om icke R. o. Ad. skulle vilja gifva en mention honorable åt tonkonsten och harmonien, ty det kostar ingenting, enär punkten redan är af de öfriga 3 Stånden afgjord. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 78:de—81:sta punkterna. Utsk:ts hemställanden biföllos. Den 9 Maj e. m. 197 Föredrogs ånyo Riddarh.-Utsk:ts den 5 och 7 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 9, i ani. af återremiss å det af Utsk:t afgifna förslag till ny Riddarh.-Ordning. Hr Gr. o. Landtm, föreslog, att detta Betänk, skulle punktvis företagas till afgörande, dervid de delar af förslaget, hvari någon ändring ej blifvit gjord, komme att förbigås. Ropades ja. Härefter förekom:
Styrelsen hemställde derföre, ali Kongl. Maj:t måtte aflåta Nådig Proposition till Rikets Ständer 0111 anvisande af det begärda låne-underslödel, hvilket visserligen vore betydligt, men dock skulle komma att till utgående fördelas på en längre tidrymd, derest vederbörandes i detta hänseende framställda förslag bifölles. I afseende på det för meranäinnde jernvägs-anläggning i underdånighet sökta lån, har Kongl. Maj:t, som ansett den omständigheten, att någon statsbana för kommunikationernas förbättrande i samma trakt af riket icke blifvit föreslagen, jemväl tala för detta företags verkställighet, uti högstberörde Nådiga Skrifvelse, yttrat samma åsigter, som i fråga om det likaledes i underdånighet begärda understödet af allmänna medel för cn dylik anläggning mellan Köping och Uttersberg blifvit anförda. Efter omförmälande af åtskilliga inom Småland förekommande lokala och industriel förhållanden, hvilka skulle ådagalägga behofvel a en sådan kominunikations-led, som nu blifvit föreslagen mellan de inre delarne af delta landskap och kusten af Östersjön, och med åberopande af flera förmenta skäl för stals-bidrags beviljande till delta allmänt vigtiga företag, hafva Herr Carleson, Fredrik, och Riksdags-fullmäktigen Daniel Danielsson från Jönköpings län, uti derom hos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet väckta motioner, föreslagit, alt Rikets Ständer, för anläggningen mellan Oskarshamn och Hvetlanda af en jernbana med 4 fots Slats-Ulskoltels Ullålande Jts 235. 23 spårvidd, enligt Majoren Friherre De Geers dertill uppgjorda förslag, måtte bevilja ett lån å 2,666,000 R:dr R:mt, motsvarande således f:delar af den beräknade kostnadens sammanlagda belopp, och att för detta låneunderstöd måtte stadgas hufvudsakligen samma vilkor och förmaner, som bestämdes för det under sednaste
Biföllos. Yttrandet å sidan 68 af Utlåtandet i fråga om Hufvudtitelns slutsumma m. m., lades lill handlingarne. Afslogos. Punkterna 98 och 99. Biföllos. Bih. till R. St. Den 27 April. Från Hågv. Preste-Stdndel. S. D. Sedan Preste-Ståndet vid föredragning den 7 innevarande månad af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande M 75, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JVs 39, angående väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter, icke antagit Utskottets i sagda Utlåtande gjorda inbjudning, utan afslagit det deri framställda skrifvelseförslag, så beslöt, efter derom väckt fråga, Ståndet nu vördsamt inbjuda HögloQiga Ridderskapet och Adeln att i detta beslut med Preste-Ståndet sig förena. S. D. Uppå derom väckt fråga beslöt Preste-Ståndet vördsamt inbjuda Höglofl. Ridderskapet och Adeln att förena sig i det vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande JVs 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, af Preste-Ståndet fattade beslut, hvarigenom bifall blifvit lemnadt till hvad Utskottet i 97 punkten af sagda Utlåtande tillstyrkt med den ändring, att den föreslagna anslagssumman höjdes från 10,000 R:dr till 30,000 R:dr. Frän Vallo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Memorial: M 68, med förslag till voteringspropositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, dels i fråga om anslag till komplettering af bristande materiel å redan anlagda stambanor, dels om anslag till fortsättande af nordvestra stambanan, dels om anvisande af medel till utvidgning af den beslutade bangården vid Clara sjö. Bifölls.
Att ett allmänt stadgande meddelades för ordnande af detta förhållande, hade Rikets Ständer ansett mindre lämpligt, enär småskoleinrättningar kunde finnas i en del af en socken, men saknas i andra delar, och äfven i öfrigt förhållandena vore vexlande. Men i enlighet med Rikets Ständers derom gjorda hemställan hade Kongl. Maj:t förordnat, att, der sådana skolor funnes försedda med understöd af allmänna medel, folkskolestyrelserna skulle ega föreskrifva, att i den fasta och den ambulatoriska folkskolan endast sådana barn borde emottagas, hvilka redan kunde hjelpligt, läsa innantill, hvarjemte Kongl. Maj:t anbefallt domkapitlen att vidtaga tjenliga åtgärder för ordnande af förhållandet mellan småskolan och den egentliga folkskolan på ett efter hvardera skolartens bestämmelse lämpadt sätt. Yid fördelningen af Statens bidrag till understöd för småskolor ansåg Departements-chefen för framtiden afseende böra fästas derpå, om skolväsendet i allmänhet inom församling, som önskar sådant understöd, blifvit på ändamålsenligt sätt ordnadt; och då antalet egentliga folkskolor ännu på många ställen, äfven der undervisning inom dem meddelas endast åt mera försigkomna lärjungar, ej vore för behofvet tillräckligt, samt beloppet af folkskoleafgiften tillsammans med församlingens deremot svarande tillskott otvifvelaktigt borde i första rummet utgå till aflöning åt lärare vid sistnämnda skolor, sjmtes såsom vilkor för understöds erhållande till småskolor böra fordras, att nämnda afgift jemte motsvarande tillskott af församlingen blifvit använd till examinerade lärares aflöning vid egentliga folkskolor. Redan vid sistlidna riksdag hade Kongl. Maj: t föreslagit Rikets Ständer, att de församlingar, som före 1858 försatt sitt skolväsende i ändamålsenligt skick, för framtiden måtte erhålla lika rätt till understöd, som de församlingar, hvilka först efter nämnda tid vidtagit åtgärder för skolväsendets utveckling; och i enlighet med hvad Kongl. Maj:t då yttrat, ansåg
19 fitttffapäprof, famt tillåtit beräfnanbet af tjenjlår äfmett för extra Säfared tjeitftgöring. ^öljanbe itpbpggnaber för lanbtfö-rfwaretö bel)of Rafina, blanb anbra, w^wwber. blifmit af Äongl. 3)laj:t anbefatlba, nemligen en ftallbpggitab i 8anbö S)faj:t faftftällt en getnenfam fpiöorbning för alla märfmabe Regementen o cl) fprpfer, l)ioarigenom maujlapetö b eli of af tarflig föba blifmit uppfpfbt. 3>e öfabe foftnaber, forn för merfjtäl Huber lehning af (Sbcfett för Sopograjtffa (“torpfelt l)afma ©otpfettö Sepegrafiffa Korpfcitä ar Rf brift på fartc IDaldlanb mara färbig famt berefter en öfmer ©ötheborgd och 25o Dettof fomnter att förmarad fåfom titt Slrttteend materiet. ^niSt-cotlm ®öban, uppå Äottgl. 9Jtaj:tö framfffttliting ont angelägenheten beraf, o$ ©apuötn att Armeen, ont eller när bett fitttbe fontina att till fälttjenftgörtnq tompamet. uppfadad, tcfe blefme t fafttab af en för benfamtnaö rörlighet få mä Diifébag bemiljat årliga anftag för unberhåll och befläbnab af ett 0appöt fompani meb befäl ut. m. och i fautntanhang bermeb anflagit mebel till löntillöfningar och npa löner för 3ngettiör SDlaj:t anfåg minbre lämpligt, att betta 9?egemented i öattbdfroita för* lagba 2:ne !Depot
GUNLÖD står vid det öppna vindögat och blickar utåt. Genom detsamma skönjer man hafvet, belyst af norrsken. VALGERD sitter vid ärilen och spinner. På Island omkring 1100. En stuga. Dörr i bakgrunden. Vindögon tillslutna med träluckor. Väggfasta bänkar, med högbänken på venstra sidan. Stäng vindögat! VALGERD. GUNLÖD tiger. 210 Gunlöd! VALGERD. GUNLÖD. en djup sorg. Den skall bära stor frid och stor glädje. Jag skall glömma. Allt? GUNLÖD efter något uppehåll. VALGERD. GUNLÖD. Du talade, moder! Hvad gör du? VALGERD. GUNLÖD. Jag ser på hafvet. Jag skall försöka! När skall du lära dig glömma? Tag från mig allt men låt mig behålla minnet! Se framför dig, eller stupar du! Hvem lastar den starke vikingen, att han ser tillhaka då han lemnar sin strand! Du har haft tre vintrar att göra ditt afsked på! Du sade rätt: tre vintrar, ty här blef aldrig sommar. När drifisen smälter blir det vår! Norrskenet smälter ingen is! Ej dina tårar heller. VALGERD. GUNLÖD. GUNLÖD. VALGERD. GUNLÖD. VALGERD. GUNLÖD. VALGERD. GUNLÖD. VALGERD. Vill du glömma din faders hårdhet? Den har jag glömt! GUNLÖD. VALGERD. Vill du glömma att det var en tid, då din fäderneboning stod vid Bråvikens strand, att sunnan qvad visor i ekskogen, när isbandet gick upp, och granen doftade och finkarne qvittrade i linden och Baldersbrå vyssjade dig till sömn på grönan äng vill du glömma detta, då du nu hör skrakarne klaga på de nakna skären och nordans snöstormar tjuta kring de krumpna dvergbjörkarne? Ja! GUNLÖD. VALGERD. VALGERD.
Mehr i underdånighet tillkännagiswa, ö werlämnaude Riksens S.andcr lika un. derdänigt till Eders Kongl. Z^jus Nådiga onisorg att för werkställighekciis befordrande, i öfwe.enostämmel» se härmed, sörö, dna om de anstalter Eders . Kongl. Majlt » nader sinner ledande tili äudamälck. Riks-us Ständer framhärda rc. Dett i§ December. 943 Srormägtigste Allernädigste Konung! Hos Riksens Ständer her Fabriqneurcn och Rid, daren as Eders Kongl. Majtts WasaOrden b,eU<, jämte asgilwen berättelse om den as honom rwd hans egendom ? dels Frälsehcmmanck Elfmik pä Lidingön anlagda Fabriks in äktning, »»ballil, att i ai>scende rist cu mindre gynnande conjunciur och bristande afsättning Riksens Sländer, rist hans widare upmunkran och under, stöd, mätte bifalla alt Handelsmannen lane Lolimans hos fielie ägande inieknadc fordran 25,313 R:S B>.nco mätte af ManusaclMifonden inlösas och >än« tar» för honom nedsättas till tre procent, utan att hans disconkrätttghet derigenom förminskades, samt ark han pä tio ar kunde befrias frän all äterbctalning af kapitalet, men sedermera successive göra afbetalningar dera, sä att capiralek sex är derefter bleswe till fullo inbcraldt. Riksens Stander hafwa af ofwansörmälde berättelse bland annat inhämtat att Fabriqucurc» , hwilken warit den förste som erhållit Konungens
Huru underligt detta än må låta, så kan det dock icke nekas, att satsen åtminstone i enstaka fall visar sig vara fullkomligt riktig, då man nämligen i stället för att lemna industrien åt sig sjelf, besvärat och oroat henne med en ändlös följd af reglementeringar, som alla varit afsedda för hennes bästa, men alla gjort henne en allvarsam skada, hvarför också de stora kommersiela reformerna i vårt århundrade, t. ex. i England, hufvudsakligen bestått i upphäfvande af en förderflig och trakasserande lagstiftning. Reglementeringsifvem kan dock ännu i våra dagar stundom drifvas ända derhän, att det, i trots af de bästa afsigter, ser ut nästan som om meningen vore att qväfva industrien och ruinera dess idkare. Det är just ett sådant fall, vi här vilja söka att efter förmåga belysa. Slå vi nämligen upp Svensk författningssamling 1880, nr 58, så mötas vi i Flottningsstadgan (af K. Maj: t i nåder faststäld den 30 dec. 1880) af följande, enligt hvad man förestält sig, välbetänkta föreskrift: “ Allt virke, som i allmän flottled framflottas, skall, innan det i vattendraget utlägges, hafva undergått afbark-ning, der ej Konungens Befallningshafvande med afseende å beskaffenheten af vattendraget och det fiske, som der-städes idkas, samt öfriga förhållanden, som kunna på frågan inverka, funnit skäligt att för hela flottleden eller viss del deraf tillåta flottning af obarkadt virke, vare sig af alla eller visst slag. “ Oaktadt det befintliga undantagsmedgifvandet, som i viss mån förmildrar den drakoniska lagen, är emellertid denna paragraf i sjelfva verket — enligt hvad vi i det följande skola med fullgoda bevis styrka — ett beklagligt vitnesbörd om de godtyckligt uppgjorda kammarteoriernas välde öfver praktisk insigt och erfarenhet, för hvilka egenskaper de i fråga varande svenska myndigheterna icke i detta fall visat önskvärd undfallenhet.
Maj:t efter vedcrbörandes hörande, dertill lemnar bifall. Huruvida den embetseller tjensteman, som redan innehar Hera dylika befattningar, må, sedan han kommit i åtnjutande af förhöjd lön på ordinarie stat, mera än en af dem bibehålla, ankomme på Kongl. Majrts pröfning i ofvanberörda ordning. 1 följd häraf och då Utskottet i öfrigt icke funnit något att erinra vid det af Kongl. Majit, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Rikets sednast församlade Ständer stadgade vilkor för då beviljade löneförhöjningar, framställda förslag, tillstyrker alltså Utskottet, 3:o. det Rikets Ständer måtte förklara, att här ofvan intagna vilkor och föreskrifter, — med iakttagande af nu tillstyrkta förändringar af andra och tredje punkterna, — skola blifva gällande för de civile embetsoch tjen stemän, hvilka komma i åtnjutande af på ordinarie stat uppförda löner till högre belopp, än hvartill de, på grund af innehafvande fullmagter, hittills varit berättigade; och torde i sammanhang härmed böra särskildt beslutas, att de uti Kongl. Cirkulär-brefvet den 23 Februari 1858 stadgade vilkor fortfarande blifva gällande för de civile embetsoch tjenstemän, för hvilka löne-förhöjningar under nästa statsreglerings-period kunna varda beviljade, utan att på ordinarie stat uppföras, — dock med den förändring att äfven för dessa embetsoch tjenstemän må vid sjukdom iakttagas hvad Utskottet här ofvan föreslagit. Beträffande den nied vilkoret! för löne-regleriugen gemenskap egande frågan om de allmänna grunderna för embetsoch tjenstemäns pensionsrätt, kommer Utskottet att framdeles, efter tagen kännedom om de i detta ämne väckta förslag, hufvudsakligen vid behandlingen af Riks-staleus 9:de Hufvudtitel till Rikets Ständer afgifva utlåtande. 12 Stats-UIskottets Utlåtande N:o 48.
Under öfverläggning af I2:te puncten och, i sammanhang dermed, den ig:de, har Utskottet af Protocollen för den 23 Januarii 1819 och den 13 September 1822 intagit att Kongl. Maj:t, med godkännande af Allmänna MagazinsDirectionens anstalt för afsändningen af femhundrade tunnor Hafra från Stockholm till Sundsvall, förklarat det samma Spannmålsparti skulle, genom återlevering till något af Läne-Magazinen, godtgöras, att Kongl. Maj:t blott ogillat det vidare , högst kostsamma och utan Nådig auctorisation begagnade transportsättet, samt att ej allenast förordnande meddelats om Hafrans återställande in natura, utan ock transportkostnaden blifvit af Kongl Maj:ts enskildta medel betald; hvarjemte Utskottet vunnit den *44 ConstitutionsUtskottets betänkanden. upplysning att H. E. Herr StatsMinisterns för Utrikes Ärendena den 50 Augusti 1818, från Röraas i Norrige, der Hans Majit Konungen då vistades , aflåtna Note till MagazinsDirectionens Ordförande icke innebar annat än underrättelse om en befallning, hvilken Directionen sedermera skulle ofTicielt emottaga. Vid sådant förhållande och enär dessutom det på Kongl. Maj:t ankom, att sjelf välja formen och organen för utförandet af ett välgörande ändamål, finnér Utskottet dessa anmärkningar icke förtjena afseende till anmälan. Hvad angår i3:de puncten, så emedan Protocollet för den 14 November 1821 antyder, att ifrågavarande belopp, Femtio R:dr, blifvit i Justitiasväg tillagdt ÖfverJägmästaren i Östergöthlands Län, såsom ersättning för Kronans andel af böterna i ett afdömdt Skog-åverkans mål, hvilken andel Öfver-Jägmästaren, såsom en till tjensten hörande Löneförmån uppburit, men 'jemlikt Kongl. Majits Nådiga Utslag, måst återgälda, anses, med ytterligare hemtadt stöd från summans ringhet och de anordnade medlens beskaffenhet, Utskottet anmärkningen böra förfalla.