Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Collegium framhärdar &c. underdänigste tropligtigstc Tjenare och Undcrsåter Säl. Löfvenskjöld. J. A. Burtzell. JT. Julin. L. Fagersten. Sv. P. Liljenroth. L. Cassel. J. S. aj Rolen. Stockh, d. 8 Dec. 1829. Gust. Norlien. P. -d. Norberg. "■ * rnr * 'K-fir c*1l. ... ... «.»; Bilaga till Stats-Utskottets Betänkande angående Räntepersedlarnes förvandling. Sammandrag öfver de tili Hemmans Räntepersedlarnes förän - Härad. Socken. Hemmanens Namn. Upsala Län Ulleråkers Jumkihls Skulla Stockholms D:o Sollentuna Spånga Akalla Södermanlands D:o Jönåkers Bergshammar Bergshammar Östergöthlands D:o Gullbergs Ljung Släta Gottlands D:o Forssa Ting Lädesbro Tångelgärde Calmare D:o Tjust Härad Blackstad Hultserum Jönköpings D:o St. Wedbo Ingatorp Lönås i Kronobergs D:o Konga Furuby Fägerstad Söagården Hallands D:o .. Halmstad Söndrum Onsjö Götheborgs Fögderi af Götheborgs Län .. Säfvedahls Orgryte Krogslätt Kongegården Elfsborgs D:o Adile Hålanda . Föstorp Skaraborgs D:o Wadsbo Horns Horn Skomakaregården Örebro D:o Örebro Mosjö Sörby Wermlands D:o Grums Grums Ask Norra Westmanlands D:o Siende Ihrsta Föll Ista Gefleborgs D:o Gestrikland • v.. EttGjärdeMantal eller io öresland WesterNorrlands D:o Ångermanland . .. Ett Gjärde Mantal. Nordmalings Socken i W esterbottens Län . Mantal öfriga delen af Westerbottens ? samt Norrbottens Län 5 ... Ett Mantal Skatte . , . , . Stora Kopparbergs D:o . Granjerde Sörgsvik Blekinge D:o .. Östra Härad Christianopel Fulemara . t Christianstads D:o Norra Åsbo Röstånga Härsnäs Malmöhus D:o
I afseende på hamnens utvidgning och stora lastbryggans ombyggning, har hamndirektionen, som ansett det vara oundvikligt att skyndsammast företaga dessa arbeten, derest hamnen skall kunna komma att fortfarande motsvara sitt ändamål, anmodat Distrikt-chefen Herr Majoren Remmer, att meddela betänkande och upprätta kostnadsförslag, — hvilka från bemälde Herr Major inkomna handlingar, här bifogas. Hufvudskälen för berörda arbetsoch byggnadsföretag finnas uti nämnda handlingar fullständigt angifna; och ehuru det varit önskvärdt att åt arbetet nu kunnat gifvas den utsträckning, som Herr Majoren m. m. Adelsköld föreslagit och hvilken uti Majoren Remmers betänkande omförmäles, men då sådant-under för handen varande förhållanden skulle medtaga vida större summor, än som med hopp om framgång kunna begäras och motses, har hamn-direktionen ansett, att andra arbeten för närvarande icke böra ifrågasättas, än de oundvikliga, hvilka af Herr Majoren Remmer uti förenämnda betänkande och kostnadsförslag äro angifna och upptagna till en summa stor 125,000 Riksdaler Riksmynt, och äro dessa arbeten dessutom af den beskaffenhet, att de helt och hållet ingå uti Majoren Adelskölds plan, hvilken uti en framtid, som man hoppas icke är aflägsen, torde komma till hufvudsakligt utförande, hvarigenom hamnen en gång uppnår det utrymme, som af dess läge och öfriga företräden med skäl kan fordras. Att Ystads hamn under alla vindar och å hvad tid som helst på dygnet lätt anlöpes och att det hörer till undantagen, att den så isbelägges, att icke fartyg när som helst der kunna in och utgå —- äro förhållanden, hvilka icke vidare torde kräfva ens att omnämnas — då de långt för detta äro allmänt kända och vitsordade.
Med industriens utvidgning och folkmängdens tillökning, har äfven på landet en folkclass uppstått, som en - Den 15 Februa ri e. m, jt dast i sin arbetsförmåga äger tillgång för sin och de sinas bergning. Då medlemmarne af denna folkclass, vid sjelHörvållad eller af olyckor frambragt oförmögenhet, falla socknens fattigvård till last; har inom hvarje socken uppstått en motvilja att från en annan emottaga hvar och cn, sorn möjligen i framtiden skulle kunna komma att jeif tillhöra denna dass af fattiga, eller att genom sina barn lemna bidrag dertill: den ena socknen har blifvit försatt i ett fiendtligt förhållande till den andra, och alla i ett dylikt mot deu talrika dass af medborgare, som endast i sin arbetsförmåga äger medlet att ärligt försörja sig, isynnerhet om de varit gifta, ett förhållande, som, om det finge tillväxa, sk lille gifva oss inom kort samma olyckliga skådespel som i England, der ofta i tvänne grefskapet-, temmeligen nära belägna, ehuru icke nog, för alt man skulle kunna vara bosatt i det ena och arbeta i det andra, samma arbete i det ena måste sökas genom dubbla arbetslöner mot hvad det förgäfves utbjudes till i det andra. Genom ett sådant onaturligt förhållande hafva de konstlade fattiglagar blifvit nödvändiga, som gifvit England, linder namn af fatligtaxa, en communalskatt, (ty i Statens budget synes den icke), öfverstigande — man må anställa jemfÖrelsen, huru som helst — allt hvad Sverige under hvarje namn betalar för fördelen att utgöra ett sjelfständigt samhälle, och hvars förbättrande är ett af de svåraste problemen för Britanniens lagstiftare att lösa. För att förekomma, att så ej måtte blifva förhållandet hos oss, är nödigt att i lid vidtaga medlande åtgärder. Att den stora samhälligheten, Slaten, härvid bör träda emellan, anser jag, lika med Hr von Rosen, i allmänhet olämpligt.
Frölich äfven få framföra en gärd af tacksamhet, derföre att han i sina allmänna anmärknlr medgifvit, att skäl finnas till en förändrad reglering af Hofrätternes Jöningsstater. Då della ämne längre fram förekommer, blir jag bättre i tillfälle att utveckla detsamma, och hemtar af så väl Gr. Horns som Gr. Frölichs yttranden det bästa stöd för mina förhoppningar. Frih. Cederström, Jacob: Jag hade ämnat afbida föredragningen’ af punkterna, för att kunna yttra mig i ett sammanhang öfver betänk, men efter den ordning för föredragningen, som R. o. Ad. nu fastställt, måste jag yttra några ord om ingressen. StatsUtsk. säger i denna ingress, att det, "till den åtgärd, som vederbör, anmält, att K. M. "ej lemnat nåd. afseende på R. Sfs vid sista riksdag framhinna önskan, att några aflönings-stater, fordrande högre anslag, än de redan befintliga, icke måtte definitivt fastställas, "förrän R. St. kommit i tillfälle att af förslagen taga kännedom och yttra sig om anvisande af erforderliga medel" etc. Detta innefattar, som R. o. Ad. lärer finna, en anmälan derom, att Utsk. redan förut anmält en anmärkn:s-anledn. i den form 29 §:n Riksd.Ordn. uppgifver, och som blifvit remitterad till Const.Utsk.
Colouier, angående anläggning af, i Lappmarken för att derstädes till arbete begagna correctionister samt jemväl emottaga andre personer, som kunna önska att lill tjenstgöring inom dessa colonier blifva anställde, I. 351. R. 354. II. B. 301, 318. Å. 320. III. Comité' för granskning af Herr Stjernsvärds förslag till organisation af försvarsverket m. m., angående tillsättande af. VI. B. 198. A. 226. — om bildande, af, för undersökande af Skogshushållningen rörande ämnen. Se Skogshushållningen. — för Medicinska undervisningens ordnande, angående bildande af. Se Medicinska undervisningen. Comite'er, tillsatte sedan 1809, angående kostnaderna för. II. B. 223. A. 232. Comilerades för tryckfrihetens vård till denna Riksdag afgifna berättelse. I. 109. — förordnanden. Se Förordnande. — utväljande. Se Val af Comiterade till Tryckfrihetens vård. Commendanten å Dalarö skans Öfverste-Lieutenanten J. U. Cedercrona, angående ersättning åt honom för förlorade sportler af Passvisering. Se Passviseringsinkomster. Comministern i Ryd och Näs församlingar af Erke-stiftet, angående läne-understöd åt honom för dels flyttning, dels nybyggnad af boställe. V. B. 389. A. 507. Comministrar, angående deras aflöning. Se Likstol. Commissions-Landtmälare, i fråga om delaktighet för, i Civilstatens pensions-inrättning. Se Borgmästare. Communala bestyr, angående afgifvande af rapporter och generalsammandrag derom. I. 162. R. 163. II. B. 243. A. 289. Communala utskylder, angående förändrade grunder för vissa i sammanhang med allmänna bevillningen utgående. I. R. 461. VII. B. 79. A. 148. Communerna, om åliggande för dem att hafva tillsyn å ordningen vid fängelserna.
Pertan i spiseln höll på att slockna, hon kastade sitt sken öfver åttiofemåringens långa hvita hår och raka, uppsträckta gestalt. Slutligen kunde han så mycket hemta sig, att han förmådde få fram några ord. Det blir inte på Salmi du kommer in med den hustrun, Ella, sade han, ty jag har ännu fem par armar, som skola försvara min gård för skojare som du och trollpackor som hon. Ella såg sig omkring i stugan. På ett ögonblick vexlade hans lifliga ansigte uttryck. Borta i hörnet hördes ett litet halfqväfdt klagande. Det var hans lilla sjuka dotter, som låg der borta i mörkret, hon, hvars lif för två år sedan kostat moderns. Hans trotsiga min försvann och gaf rum för det der veka melankoliska draget. Han satte sig ned på bänken, böjde hufvudet mot händerna och förblef så en stund alldeles stilla. Ändtligen lyckades han rycka upp sig ur sina tankar. Han såg på gubben länge och allvarsamt, återtog så småningom den förra stränga minen, och sade slutligen fast och bestämdt: Nåväl, far, jag lyder er! Jag skall icke taga min hustru hit till ert hus. Gården är mig kär, det vet ni, smedjan med, mor och bröderne likaså. Jag skall lemna alltihop. Men om ni tror, att jag ämnar gå brödlös härifrån, så har ni räknat fel. Ni vet, att jag kan skrifva, far, ni vet, att jag kan räkna. Jag har fört bok i tjugufem år. Jag vet, hvad jag på min smedja förtjenat och hvad mitt arbete inbragt. Ni kan räkna af mitt underhåll! Återstår dock på kistbotten af mina penningar ett par tusen silfvermark. De äro mina, och dem tar jag igen. Lagen är på min sida. Jag har min del. Jag går, far, och tar med mig Erkko, yngste bror, som vill ut i verlden. Nu vet ni min vilja. Ni vet, att jag har rätt. Ni har natten på er ... tänk öfver saken! På måndags morgon kan ni gifva mig svar. Ert jaord för Hedda eller ock ... mina penningar!
Redan länge har allmänna Opinionen talat högt enrot denna olyckliga anstalt, och på alla dessa skäl, samt i grund af allmänna ställningens fordran af-rättelse i allt hvad till densamma bidragit och kan rättas, begär jag alltså, att insältnings-tillåtelsen på 3 procents-räknin - 36a Vett 7 Juli. f. m. gen må genast upphöra, för alla enskilda Capitalister, men deremot fortfara för All* manna Yerk och Cassör, ifrån hvilkas sida någon fara af speculationer på allmänna förlägenhetens verkningar icke är att befara j och hvilkas penningar, då de icke kunna utlemnas till stående lån, helive, än att tidtals innestå fruktlösa' i Banken, kunna och således böra underlätta allmänna rörelsen, äfven lill fördel för Cassornas fonder. Man kan svårligen tänka sig en orimligare förmodan , än den att Capitalisten , betagen utvägen att använda sina Capitaler, i 3 procents räkning , Discont-actier, eller Stats-Obligationer, skulle länge äfventyra, eller uthärda att, som man säger, skrinläg* ga dem, utan all renta ; och man kan med all möjlig visshet deremot antaga , att han skulle snart af egen böjelse skynda att antingen utlåna dem till jordbrukaren och Närings-Idkaren, eller också sjelf ingå i Näringarne, då åter i båda fallen alldeles samma ändamål vore vunnet , som Statsutskottet genom det föreslagna Credit-Systemet vill uppnå.
Detta hindrar ej, att ju vid livart Universitet qvarblifver en Professor, som läser Anlhropologie, eller de Allmänna grnnderne i Läkarevetenskapen. Denna förflyttning skulle äfven medföra en besparing för Staten. En Lärare läser utom dess med lika lätthet, och kanhända med mera bog för mångå, än för få åhörare, och de nu vid 3:ne Läro-anstaiter fördel te Medicinae - Studiosi' kunde ganska väl undervisas af en enda Lärare i sänder. ]NTu äro i Lund icke mindre än 11 Professorer, hvaraf de 8 på Stat, i Medicinen och de med den närmast be, slägtade vetenskaper (Uhemie, Physique» Natural-Uistoriej) hvilka med alfvar nästan endast idkas af dem som tillika studera Medicinen, hvilka sällan uppgå till det antal som nämnde Professorers, men ofta till Jkiiapt i) en ao No vember f, rr knapt hälften. Detta ringa antal konnner till en del, olli ej af strängare Examina , åtminstone ganska säkert deraf, att de sorn studera i Upsala, kunna under ferierna resa lill det närbelägna Stockholm, och fullgöra en del af dén chirurgiska Coursell. I afseende på Herr Öfverste Lieutenant Hjertås . anmärkning om 8 Approbatur vid examina till Magister-graden, får jag erinra, att med denna grad åsyftas en mer allmän bildning och kunskapsförmåga» samt ege litel igen ej någon viss vetenskaps befrämjande företrädesvis; men alt likväl åtminstone vid Lunds Universitet, det högre vitsordet Laudatur, i vissa vetenskaper eller lärda språk, godtgÖr det saknade Approbatur och erhållna blotta admittitur i andra, tilan att således godkänna alla de anmärkningar, som blifvit framstähie emot våra Universifeter, kan jag dock ej anse den begärda undersökningen onyttig, och bifaller derföre återremiss al Betänkandet. Friherre Adlerbeth: Hvad Herr Hjerta sednast anfört, utbeder jag mig endast att fä med några ord besvara.
Men deras tillvaro är såsom den stora sjö- ormens. D e låta tala om sig vidt och bredt, de förvåna och intressera världen, n. b. den värld, som tror på deras tillvaro, — och så — inom kort tystna de underbara sagorna af sig själfva, och man vet ej.hvarifrån de kommo, eller hvart de gått. Man glömmer att de funnits. Men den, som ej glömmer, det är underbarnet själf. Det glömmer ej sin korta storhetstid. Och den lille får en gång erfara, att hvilken framgång än må blifva honom beskärd, så stor, som då han var liten, kan han dock aldrig blifva. Och lilla Elsa, hon med de gula lockarne på det fyndiga, kvicka lilla hufvudet, hon glömde ej heller. Glömde ej ens, sedan lockarne räknat och fyndigheten försvunnit. Hon mindes så klart den gången, då hon besvarat tant Marias straffpredikan med ett för tillfället föga passande citat: » Gamla fröken med egiden — höll ett kort och lämpligt tal — öfver pojkar nu för tiden — utan aga och moral. » Hon mindes, att pappa ändå måtte ha funnit det passande, ty han hade skrattat så hjärtligt och hviskat åt mamma: » Den ungen har hufvud på skaft! H o n kommer att bli något till kvick med tiden, hon. » Och mamma hade nickat och försökt att dölja sitt leende med en sträng blick på lilla Elsa. H o n mindes, hur ofta hon varit medelpunkten för skrattande, beundrande tanter och farbröder, hur allt hvad hon sade måtte ha varit ofantligt kvickt och bra sagdt, eftersom det kunde roa människor så. Hon mindes, hur hon deklamerat sina verser och sjungit sina visor, hur hon lyst med sina små kunskaper, och hur hennes första betygsböcker exponerats högtidligt såsom konstverk. Ty » hon hade ju så obegripligt lätt att lära, den söta ungen. » Ja, det var gladt att lefva på den tiden, och det var bra underligt, att världen blifvit så förändrad sen dess. Ingen henne. hundra stackare Leendet på en kvinnas mun kan tillstå dig allt och tillåta dig intet. Kvinnor behöfva ofta mera tid till att göra intet än männen till arbete.
Resolutioner både äro till sina föreskrifter obestämda och blifvit upphäfne genom Indelningsverket, samt c!e efter det sam. ma utkomna allmänna stadgar; äfvensom alt den. rättelse Riksdagsmannen Anders.Joachimsson äskat, iir till innehållet alldeles enlig med hvad i uti Kongl. Förordningen den 22 Juli 1803 an* gående Afraden redan förmår; men ock att, å an dra sidan, Rentegifvares och Rentetagares inbördes rättigheter böra för bägge vara alldeles lika; att Kongl. Maj:ts och Kronans rätt, att in natura uppbära en del Tionde-Spannmål, af de Kronan immediate förbehållna Hemman, icke kan umbäras för Garnizonsmanskapets underhåll och an. dra nödiga behof; att Hospital, Razaretter och Kärnhus skulle förfela deras välgörande ändamål, om de kommo att mista sin rättighet, att kunna, efter behofvet, någon del af den dem anslagna och förlänta Spannmål in natura utkräfva; att det på lika sätt skulle föranleda till rubbning uti Indelningsverket, om Rusthållare betogos, att in natura uppbära A-ugmentsrentan; att. det vore emot äganderätten stridande, om åt Skattefrälse-ägare nekades att sina Rentor på sådant sätt fordra; samt att det allrabäst ägnar ett upplyst tidehvarf och styrker ett lyckligt Regeringssätt, att hvarje Medborgare under Rågens skydd får oqvaldt behålla hvad honom med raft och billighet tillkommer: så anser Utskottet sig icke kunna eller böra föreslå uågon annan ändring uti Den 16 Maj. uti hvad Forfattningarne, rörande Tiondeoch Afrads-Spannmålens utgörande, forslande eller lösande, nu innehålla, än att då, på sätt ofvanberördt är, enligt Utskottets öfvertygelse, Tion. deoch Rentegifvarnes både rättigheter och skyldigheter emot
Äottungcnö 33efallnittgö® bafmattbe om ben fitngjorba tiben för bebetfeblarneo tillbattbal)ållanbe åt be ffatt* ffplbtge. 3 affeenbe på utfärbanbet ocb utbelningett af bebetfeblarne inom ©tocfbolm ocb ©ötbeborg femmer att förfaraö på fått berent år fårffilbt ftabgabt. § 85. -Dett, font upprättar odj utfårbar bebetfeblarne, år beråttigab att, fåfont crfätt* ntng för betta beftpr, åtnjuta od) å bebctfebelit upptaga för b»«re f^an febet, bmarö flutfumma icfe öfmerftiger ©ju JRiföbaler, tre öre; bcröfmer till odj meb ©juttiofeut 9tiföbaler, tolf öre famt för bebetfebel af annu pögre belopp, femtio öre. 2:o Uppbörbett. § 86. Uppbörben af allmånna bemillningen merfftåUeé mib fantma tillfälle famt unber enapanba fontroll ocb anfmarigpet i affeenbe å be influtna mehlen, forn anbra årlt® 33cmillningö*@tabga 1864. 45 gett utgåenbe fronoutffplber af be ffattffplbigc erlåggaö cd) af uppbörbötttånnett emottaga**; ^aaban be almänna itppbörböförfattningarna jemmål fontina att till* lårnpaé på bemillitittgöuppbörben odi bermcb förettabe beftpr. \ ©ebnaft fjorton bagar före ben till uppbörbenö foretaganbe inom fjmarje lån beftåmba tib fiola SÄagiftraterna od) åbronofogbarne Ijoö Jvonungenö S3efatlningö
Utdrag den 30 Mars 182g. lggj S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotlet: Herr Crusenstoipes, Magnus Jacob J den 26 dennes f. m. på Bordet lagda Mo« tion om ändring af eller tillägg uti Kongl* Maj:ts Nådiga Ordning för Dess och Rikets Cancellie, i afseende på allmänna Handlingar, hvilka kunna utur Riket utföras ; jemte de af åtskilliga Ledamöter, i anledning der-' af, denna dag afgifne yttranden, S. Di Föredrogos å nyo och återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar, följande Bevillnings-Utskottets den 6 och 7 dennes afgifne, samt den 23 derpå följde e. m. på bordet lagda , Betänkanden t N:o 8> i anledning af väckt Motion om' Bevillning å hvarjehanda utländska öfver; flödsvaror j N:o gj rörande väckta Motioner om Be® villning å kortspel; N:o loj angående vackt Motion om be® frielse från Bevillning af RecognitionsStnide; gih, till Riki-St, Prot. 1828 och 1829» 9 Sani. 9 tp.de 130 Prof. Utdrag dtn 5a Mars 18 jg, N;o 12, angående dels väcltta Motionér om inskränkning uti Kongl. Kammar-Rättens befattning med Bevillnings-Ärenden , dels ock ett gjordt förslag tili inrättande af ött RiksPröf ningsComité. S. D. Remitterades till StatsUtskottet i:o Herr Bråkenhjelms, Pehr Reinhold, den 19 sistlidne Mars e. m. på bordet lagda Motion , dels om ett årligt anslag af 5000 R;dr intill nästa Riksdag till belöning åt författare af tjenlige läroböcker, dels om 40Ö
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 28 Julli i834* Preste-Ståndet den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 3o Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse derom, att de Lagstadganden, som vid innevarande Riksmöte beslutas, af sådan beskaffenhet, att de tillhöra allmän Civiloch CriminalLag, må, så vidt ske kan, varda i en enda Författning kungjorda. (Xag-Utsk. N:o 80.) S. A. K. Ehuru Rikets Ständer, lill undanrödjande åf tidsutdrägt, funnit sig böra under denna, likasom vid föregående Riksdagar, uti serskilda Skrifreiser till E. K. M. i underdånighet anmäla de förslag och hemställanden om ändringar i åtskilliga den allmänna Lagstiftningen rörande ämnen, som Rikets Ständer trott vara af omständigheterne påkallade; hafva Rikets Ständer likväl, på det detta ej mätte föranleda till antalets ökande af spridda Författningar, och enär det skulle leda till en lättad kännedom och öfversigt af Lag-Verket, om för hvarje Riksdag, de då beslutade tillägg till, eller ändringar och förklaringar af allmän Civil-och Criminal-Lag, så vidt utan olägenhet ske kunde, klefve samlade till en gemensam Författning, härmed skolat hos E. K. M. i underdånighet arn» bålla, att alla de Lagstadganden, som vid innevarande Riksmöte beslutas, af sådan beskaffenhet, alt de höra till allmän Civiloch Criminal - Dih. lill R. St. Prof. fS34> lo Sami. t A/d. iS ExpeditionsUtskottets Förslag lill und. Skrifvelse No 86. Lag, ma, så vidt det linnes lämpligt, varda kungjorda uti en enda Författning, den E K. M. torde vid Riksdagens slut i Nåder låta utfärda; Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3o Julii i834- N:o 86.
Tvärt om är emellan Sens commun och Philosophi alldeles samma motsats, som den nyssnämnda emellan Insikt och Tro: och detta bär just sitt namn derföre, att det är ett förnuft, som ytterst stöder sig på känsla, och som, då denna känsla är ren och ofördärfvad, med rätta får namn af sundt. För sitt eget lugn nöjdt med sitt eget vittnesbörd, känner det väl ett högre förnuft finnas utom sig, men det är ett föremål för dess vördnad. Det känner det Gudomliga i Religionens sanningar, som alla hafva en röst för hjertat, men att med svaga ögon söka intränga i djupet af dess hemligheter anser det med rätta såsom ett vådligt högmod. Det är i detta fall altid åtföljdt af en resignation, som ej illa blifvit kallad ett tillfångatagande af sig sjelf. Men om, förändrande sin natur, sedan dess rena känsla blifvit qväfd eller förderfvad, det uppsätter sig sjelf till en fri och sjelfständig magt: om Sens commun, förklarande kort och godt, att det finnes ganska litet Sens commun i Religionen, sjelf framställer sig såsom dess högsta domare: om utan aning om ett högre förnuft det uppträder med alla anspråk af det högsta, ikläder sig vishetens kjortel och förklarar sig för lagstiftare innom hela hennes område; visserligen skall då detta Sens commun i himmelen och på jorden finna många saker, som aldeles ej vilja jämka sig efter dess begrepp; i synnerhet kan man förutse att det angående Religionens höga, uråldriga sanningar skall göra alldeles förvånande upptäckter och gripa sig an med förbättrande, förädlande, bildande – tills det får en Religion lika hvardaglig som det sjelft är. Om en sådan Revolution, hvarigenom egenteligen le Tièrs État i tankans rike gör uppror och tillrycker sig högsta magten – eller hvarigenom Sens commun constituerar sig sjelf till Philosophi – om en sådan Revolution någon tid inträffat, så kunde det blott ske derigenom, att begreppet om deras verkliga motsats hade gått förloradt. Det kunde åter ej ske utan att både Sens commun och Philosophien hade förlorat sin renhet och hela sin ursprungliga bemärkelse.