Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oet war ock icke nnderllgit, om Landtmannen helt och hällit saknade.sistbcrdvdc fast obelydeligc uppmuntran, genom 12 procent premie, soln kan hända öfwer hela Riket medförde en utgift af 6 högst 8000 R:d. om äret, samt derjemte, salom förbcrördt är, icke finnande räkning wid, att, utan flikc premie hälla marknad med Utländske Sch.ffcri - ägare, hwilkas äldrige befattning med denna handterii.g, och i flere afseende, , uti bättre tillfälle, till idkande deraf, sätter dem uti tillständ, att undersälja Swensta Landtman» nen, förlorade lust och hog för i frägawarandc Nä, rings-fäng, samt förty dels alldeles dermed upphörde dels miustade detsamma. Detta fbrhällande har Stockholms Hallrätt, uti till Kongl. Commerce - Collegium ingifne berättelser, angäende härwarande Fabrikers tillständ, sä wäl är 1798 som är 1804 tillkännagifwit, och jcmwäl tillstyrkt premicrnes ätcrupplifwande, hwilket fbrflag dock lcke wunnit bifall.
Det torde tillåtas mig att återkomma till citationer, och ibland andra till ett litet utdrag utur La Senlinclle de l'Artnée, sur les forlipcations de Paris. La Ari. 4840. »Befästandet af Paris.» »Man åberopar Berlin och Wien, för all bevisa att Paris bör befästas. Vi vilja åberopa Berlin oell Wien för att bevisa motsatsen; — Anteckningar öfver Berlin. »Under sjuåriga kriget blef Berlin tvenne gånger af fienden intaget.» »Uti medlet af Oktober månad 1757, inträffade Österrikiske Generalen Iloddick i spetsen för en liten corps af 4,000 man, utanför Berlin. flan inryckte der och utkräfde en krigskontriliution af omkring 200,000 Thaler. Iloddick uppehöll sig icke längre än 24 timmar.» »Annalkandet af några Bataljoner Preussare, som Konungen detacherade till Berlin tvang General Hoddick att öfverlemna staden.» »Den 13 Oktober 1760 inträffade Ryska Generalerne Todtleben och Czernitzcheff samt Österrikiske Generalen Lancy framför Berlin, med en styrka af mera än 30,000 man. Preussiske Generalerne, Prinsen af Wurtemberg och ilulsen, anseende sig med en styrka af blott 16,000 man icke kunna emot en sådan öfvermakt försvara en stad af 6 franska mils omkrets, beslöto sig att utrymma den, under Magistratens bemyndigande att utsända Deputerade lill de Allierade Generalerna, för att underhandla en kapitulation. » »Fienden hade redan börjat bombkasta staden.» »Om man hade afvaktat den sista ytterligheten, så bade trupperne äfvenlyrat att blifva' tagne och Hufvudstaden att blifva i grund förstörd.» (Oeuvres Poslumes de Fredric II, Roi de Preuss tom: IX pag. 150). Jag hade för afgifvande af dessa anmärkmr vid, uti K. Propos., innefattade anslagsfrågor, både önskat och hoppats, ett vidsträcktare fält för tankevexlingen.
— Nio 273. dels i anledning af Kongl. Mnjlts Nådiga Proposition, angående grunderne för markegångsprisens bestämmande, ränte-persedlarnes omsättning och förenkling, indelte räntors och tionde-anslags återiogående till Kronan samt andre med grundskatternes utgörande gemenskap ( ao 6 ) egande ämnen, och dels i anledning af flere i samma frå-> gor väckta motioner. XV. B. 61, 241. Å. 382. XVI. 101. XVIII. StatsUtskotlets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: N:o 274. i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition angående åtskilige omständigheter i afseende på levereringen och förvaltningen af Kronans spannemålsräntor. XV. B. 62, 2.41. E. 337. A. 3g3. — N:o 275. i fråga om lindring i Grundskätterne genom förhöjning af tulleller bevillnings-afgifter. XV. B. 190. A. 293. XVI. U. i38. A. i59. — N:o 276. i anledning af återremiss å N:o g3. XV. R. 190. A. 308. XVI E. 45. — N:o 277. med förslag till sammanjemnkning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, i frågan om räntan å Upsala Akademis skuld till RiksgäldsContoret, under det beviljade anståndet med årliga Capital-afbetalningarne XIV. A. 47* XV. E. 3o7. B. 38i. A. 409. — N:o 278. i anledning af Friherre Ehrenborghs motion alt en del af anslaget å 9:de HufvudTiteln mätte användas till amortissementsfond för lån, som borde upptagas för att användas till jordbrukets och näringarnes afhjelpande. XV. B. 190. A. 3o8.
I 4 § har af Rikets Ständers Revisorer blifvit ifrågastäldt, huruvida numera kunde för brefutvexlingen med utlandet anses behöfligt att bibehålla ett särskildt svenskt postkontor i Hamburg, om hvars indragning förut också underdåniga framställningar blif - — 295 — vit gjorda, dels år 1848 af Rikets Ständer och dels år 1855 af Handelsföreningen i Stockholm. General-poststyrelsen har redan tillförene i underdånig skrifvelse den 20 December 1864 haft tillfälle uttala sig rörande de förändrade förhållanden, hvilka numera kunde göra bibehållandet af ett dylikt postkontor å fremmande ort obehöfligt, om icke ändamålslöst; hvarefter genom nådigt bref den 30 December samma år Eders Kongl. Maj:t täckts förordna, att derefter å ledigblifvande tjenster vid detta postkontor icke borde meddelas annat än förordnanden att samma befattningar tillsvidare bestrida. Ehvad postbefordringen verkställes öfver Stralsund, hvilken väg nästlidne års sommar beredt tillfälle till den snabbaste postutvexling med kontinenten, eller öfver Lubeck, mellan hvilken stad och sydligare orter posten direkt fortskaffas öfver Liineburg, kan behandlingen vid ett postkontor i Hamburg af Sveriges post till och från utlandet icke annat än leda till en fördröjd framkomst för densamma. Och om äfven icke i samma mån detta blefve förhållandet vid de tillfällen, då posten kan komma att försändas öfver Elbe-hertigdömena, så beredes, sedan Hamburg upphört att utgöra postgräns för Danmark, i det minsta icke någon fördel för korrespondensen genom att låta densamma undergå särskild postbehandling af ett svenskt kontor i Hamburg. Detta postkontors uppgift kan fördenskull numera icke vara någon annan än att från korrespondenter i Hamburg emottaga bref och andra postförsändelser, adresserade till orter i Sverige och, sedan desamma blifvit i postsäcken inneslutna, aflemna denna till befordran genom vederbörande utländsk postanstalt i samma stad, likasom att i Hamburg utdela den post, som, äfvenväl genom annan hamburgsk postanstalt, från svenska orter kommit kontoret tillhanda.
Om hans mening verkeligen är sådan, synes mig alt han, inom Coust.Utsk. hade bordt väcka motion om en sådan ändring i grundlagen, som uttrycker en bestämd föreskrift för Konungen, att begära Ständernes samtycke innan Han raserar en fästning. Detta är en helt annan fråga än den närvarande. Men jag ber att i korthet få fästa upmärksamheten uppå huru olämplig en sådan föreskrift skulle vara. Det är för den verkställande makten, efter min tanka, alldeles nödvändigt att i frågor, sora rö - 100 Den 5 Augusti. ra rikets försvarsanstalter kunna ensamt råda, såväl i afseende på detaljerne, sora i det hela. Kan raan hos R. St., kollektivt förutsätta den sakkännedom, som erfordras^ för att bedömma om en fästning bör finnas eller icke finnas? Ar det troligt att Regeringen kan erhålla ett fullt tillförlitligt råd eller beslut från representationen i en dylik fråga? jag tror det icke. Man måste komma ihåg, att dertill fordras, icke blott djupa studier i fortifikationsvetenskapen, utan äfven en allmän och fullständig ledning i krigsvetenskapens alla serskilda grenar. Man måste tillika vara både Taklikns och Strateg i dessa ords högsta betydelse, för alt kunna lemna ett klokt svar på denna fråga. Efter min öfvertygelse finnes ingen ftåga i hvad som rörer ett lands försvarsväsende, som i lika mått tager i anspråk den högsta grad af theoretisk och praktisk krigsvetenskaplig bildning, som just denna: huruvida en fästning bör finnas eller icke finnas. Och då frågar jag: är väl R. St. den auktoritet som skulle kunna afgifva eli utlåt, i ett sådant ämne, äfven om de vore samlade och öfverlade på ett rum. Jag måste jäfva deras kompetens i detta fall; och ännu mycket mera då de äro splittrade på fyra serskilda rum.
Maj:t i Nåder beslutat att Rikets Ständer föreslå, eller om lämpligaste tiden för en sådan Lags införande, anser jag min åtgärd böra inskränkas till granskning af den föreslagna Lagens uppställning och straffbestämmelser.” ”Hufvudsakligen instämmer jag i de af Högsta Domstolens flesta Ledamöter framställda anmärkningar, men är i följande omständigheter af en olika mening:” Bil. till K. M. Ntuliga Propos. IV.o ~3. 63 ”Den misshandling, som, i afseende på olofligen bortförda barn, kan komma i fråga , utan att vara af den art, att skada till lif eller lem derigenom tillfogas, synes vara en från ändamålet med det olofliga bortförandet nästan oskiljaktig förbrytelse, äfvensom barnets öfvande till vanart en nästan oundviklig följd deraf, såsom hufvudsakligen beroende på en bristande öfning i det goda. Med antagande häraf, anser jag väl någon förhöjning i straffet böra ega rum, men likväl icke större, än högst fördubbling af det, som för sjelfva bortförandet i hvarje fall ådömes.” ”Lika med Högsta Domstolens öfriga Ledamöter, anser jag lifs-straff för barnet tillfogad lamhet eller lyte icke vara öfverensstämmande med en behörig gradation af straff-bestämmelser, utan synes mig om icke dubbel bestraffning emot den, som för andra personer tillskyndad lamhet eller lyte eger rum, skulle anses motsvara brottets grofhet, lifstids fästnings-arbete vara det högsta, som här bör komma i fråga; dock torde Redactionen böra så ställas, att förbrytaren endast straffas för lyte eller lamhet, som han sjelf åstadkommit, icke för oförmågan att styrka, huru den annorledes tillkommit.” 64 Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.-o j3. ”Då den egentliga förbrytelse, som vill bestraffas, är barns bortförande och undanhållande i oloflig afsigt, och detta brott måste anses fullbordadt, utan afseende derpå, om barnet inom längre eller kortare tid återställes, torde återställande inom timmar, ehuru möjligen utgörande skäl till Nåd, ej böra medföra laglig rätt till mildare bestraffning.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utslcts den 7 dennes bordlagda Utlåt:de N:o 54, i ani. af K. M:ts Nåd. Propos. om anslag till jernvägsbyggnader och till rörelsemateriel å redan anlagda stambanor. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., i enlighet med hvad Riks-Ståndens Hrr Talmän öfverenskommit föreslå, behagade besluta, att detta Utlåfcde skulle företagas till afgörande nästkommande Onsdag den 14 dennes; hvilket bifölls. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Bevilln.-Utsk:ts den 7 dennes bordlagda Betänkm: N:o 4, ang. stämpelpappersafgilten; 202 Den 10 Mars f. m. N:o 5, ang. kurhusafgiftens utgörande; samt N:o 6, i ani. af väckt motion om nedsättning af dels det enkla brefportot, dels afgiften för sluten rekommendation, m. m. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:s den 24 sistl. Februari och den 3 Mars bordlagda Utlåt. N:o 53, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjunde Hufvudtitel. lista punkten. Utskits hemställan bifölls. 2:dra punkten. Frih. af Ugglas, Gustaf: K. M:t bar i Propos. till R. St:r föreslagit att aflöningen för Kammar-Colbii kammarförvandter måtte förhöjas till samina belopp, som, enl. K. M:ts Propos., skulle tillfalla Collegii notarier, nemi. 3,000 rdr för de äldre och 2,500 rdr för de yngre. I afseende å notariernas aflöning, har Stats-Utsk:t tillstyrkt och R. St:r bifallit den förändring i K. M:ts Propos., att de äldre notariernes aflöriirigsbelopp skulle bestämmas till 2,800 rdr och de vngres till 2,500 rdr.
Endast från tillverkningarnes belopp, och arbetarnes antal, så vida de äro bekanta, torde man således böra draga sina slutsatser. Af uppgifter, som jag erhållit från Kongl. CommerceCollegium inhemtas, att &Y/eraFabrikerna år 1780 tillverkade 367,060 alnar, men 1825 blott 153,439» 1826 endast i34,34G. och 1827 icke mera än 116,96c). Under vårt närvarande Handelssysteme, hafva de således förminskat sina tillverkningar med 18 till 20,000 alnar om året. 1806 funnos vid Sidenfabrikerne i326 arbetare. 1826 voro de blott 789, och 1827 ytterligare förminskade till 681, eller med funder ett enda år. — KlndesFabrikerna, som 1800 tillverkade 5o6,ooo alnar, tillverkade 1827 endast 435,000, eller föga mer än 1780, då de lemnade I 270 Den 3o December f. m. 434»ooo alnar. — Bomullsoch ZAme-Fabrikerne, som 1825 tillverkade 1,008,000 alnar, lemnade 1826 blott >734,000, och 1827 endast 590,000 alnar. På 2:ne år hafva de således gjort det oerhörda fallet till nära hälften af sin förra tillverkning, eller deraf förlorat öfver 40°.°oo alnar. Arbetarne hafva förminskat sig i samma förhållande. R:drs tillverkning, voro 1826 nedsatta till 187 arbetare, och 249,000 R:drs tillverkning, samt 1827 till 118 arbetare och 144»'000 R^drs tillverkning. — Jag hör icke trötta Höglofl. Ridd. och Adeln med ett vidlyftigare uppräknande af dylika förhållanden, enär de redan anförda torde vara tillräckliga för att ådraga ämnet den uppmärksamhet det förtjenar.
R:dr 10,269,490: 82, och blefvo under sistnämnde år minskade med 1,231,232: 77, samt följaktligen till R:dr 9,038,258: 5. Under år 1860 minskades de ytterligare med • g 248,412: 32, eller till R:dr 8,789,845: 73. Deremot ökades skulderna under år 1861 med ej mindre än . „ 2,911,840: 49, så att desamma vid sistlidet års slut uppgingo till R:dr 11,701,686: 22, hvilken summa med „ 1,432,195: 40 öfverstiger ofvanuppgifna skuldbelopp vid 1859 års början . De till utgående från Riksgälds-kontoret i mån af behof eller under redan förflutna år anvisade, men icke utbetalda och derföre uti nu uppgifna skuldsummor inbegripna, anslag utgjorde vid 1859 års ingång R:dr 3,801,938: 89. Riksgälds-kontorets räntebärande skuld uppgick vid 1859 års början till 4,621,408: 56. Den räntebärande skuldens betydliga tillökning under sistlidet år, oaktadt de vanliga utbetalningarne å äldre skulderna äfven under detta år fortgingo, har föranledts genom det då emot fonderade 4|-procents-obligationer upptagna inhemska lån å 3,000,000 R:dr.
Vid tillredningen af biscuits är ugnsvärmen det viktigaste; är denna för stark, sprider massan ut sig och flyter, och är den för svag, blifva biscuiterna sega. Piccola. B o s t a d e n. Vårrengöringen jagar många män på dörren, men bereder äfven husmodern många bekymmer. Det finns oljemålade dörrar, som inte vilja bli vackra, tapeter, som ha tagit skada, och många andra saker, Låtom oss då komma i håg: 1) att oljemålningen icke far riktigt väl af såpa, i det glansen lätt går bort. Man bör därför helst taga en blandning af 12 delar vatten och 1 del salrniaksprit. Lukten är ganska obehaglig, men försvinner strax, och oljemålningen glänser som ny. 2) Ä r o tapeterna smutsiga och frågan om nya tapeter ej vinner husvärdens bifall, så använd icke kvastar, borstar eller trasor, utan torra brödskorpor eller trasor, doppade i hafremjöl. Tapeterna bli som nya och freden med husvärden är bevarad. 3) Fönstren bli strå- lande klara, om man putsar dem först med makulatur och sedan med skinn. 4) Guldramar, som fläckats af flugsmuts, tvättas med en i utspädd vinättika doppad svamp, sköljas därefter med ljumt vatten, och ramen lemnas att torka och utan att gnidas, emedan förgyllningen ej tål vid det. 5) Taflor, speglar putsas med franskt bränvin, därefter torrt ultramarinblått, hvarigenom de bli ovanligt glänsande. 6) Får man golfven målade eller fernissade, bör man ej glömma att sätta ett kärl vatten i rummet, för att lättare bli af med oljefärgslukten. Det 7) och sista receptet är att trots rengöringens bryderier bevara sitt goda humör och sin glada uppsyn; det är det bästa af alla recepten. Ebba. Annonspriset i Idun höjes den 1 april på grund af tidningens nära fördubblade spridning mot i fjor, från 25 öre till 3 5 Ö r e pr pelitrad, undantagandes för annonser under rubrikerna » Lediga platser » och » Platssökande », hvilka fortfarande som hittills beräknas efter 25 öre pr rad (' Upplagan utgör nu 19,000 exemplar mot 10- å 11,000 i fjor.
Ad:s historia uplysande och nyttigt, befarar likväl Utsk., lika med Riddarh.-Direktionen, alt detsamma skulle vara förenadt med så betydliga kostnader, att Riddarh.-kassan icke, utan alltför kännbara upoffringar, skulle kunna öfvertaga förlaget derför; hvarföre Utsk. finner sig Den 4 Oktober f. m. 47 icke kunna å motionärens förslag i detta afseende tillstyrka bifall. Vidkommande åter frågan om utgifvandet på trycket af R. o. Ad:s prot. vid Rjksdagarne från och med 1627 till ach med 1714, bär Utsk. inhemtat, att dessa prot:r i Riddarh.-Arkivet förvaras, renskrifne med stor och vacker stil, bundna in folio, för de äldsta tiderna 2 eller flera Riksdagar i ett band, sedermera en Riksdag för hvarje band, slutligen 2 eller flera band för hvar Riksdag, hvilka sednare likväl gemenligen uptagas dels af ett band concepter, och ett af handlingar, dels af ett Adeln serskildt ronde innehåll, dels ock sådana, som angå samtliga Stånden; att alla dessa tillsammans utgöra 41 volymer; att, om derifrån afräknas conceptoch de flesta handlings-samlingarne, omkring 25 volymer egentliga prot. återstå, hvilka kunna uptaga högst ett lika antal band i oktav, tryckt å 24 ark hvardera; att ett tryckt ark, inberäknadt papper, kostar 10 till 12 R:dr b:ko för 500 exemplar; utskrifning, kollationering och korrekturläsning af någon dertill pålitlig person omkring 6 R:dr 32 sk. b:ko samt, om dertill lägges häftning och andra oförutsedda utgifter, högst 20 R:dr b:ko, hvilket för 24 ark gör 480 å högst 500 R:dr b:ko. Detta vore således hela den utgift, sorn kunde drabba Riddarh. -kassan, derest årligen ulgåfves ett band om 24 tryckta ark af Ståndets prot:r under den period, som föregick den s. k. frihetstiden, och hvilka utan tvifvel lemnar värderika bidrag till såväl R. o.
Icke heller är bär fråga om granna uniformer, utan blott att beväringen må få kläder, så att den icke går naken. Enklare uniform tror jag ingenstädes finnes, än vår indelta armes. Hvad sora för beväringen helt och hållet brister, är klädesbyxor, hvarifrån de ständiga magplågorna härleda sig, hvaraf bevänsmanskapet under öfningarna årligen äro besvärade; ty då de genom exercis om dagen blifva varma, förkyla de sig uti tunna kläder lätt om aftnarna och nätterna, som ofta under exercistiden äro ganska kalla. Detta är visserligen detailler, som man borde slippa att här uppgifva, men hvartill man tvingas af de satser, som här ständigt framställas. Jag har icke sagt, hvad en talare behagat anföra, att hvarje representant har rättighet att gå upp i Krigscolkm och Den i5 Augusti f ra. granska handlingarna, utan att hvar och en, sorn sådant åstundar, kan i Krigscolhm begära och erhålla de upplysningar, han anser sig behöfva i hvad som beträffar såväl de förut erhållna, som nu begärda anslag, och att man i och för granskningen kan i Kammarrätten erhålla kännedom om räkenskaperna, hvilka der år från år förvaras. Det har äfven blifvit nämndt, om jag ej oriktigt uppfattat meningen, att man kunde använda de 54,ooo r:dr för anskaffandet af 20,000 munderingar. Det vore önskligt, om prisen i närvar, tidpunkt vore sådana, att man för 54,000 r:dr kunde erhålla 20,000 munderingar; men, såsom Hr Möllerhjelm upplyst, kan för detta belopp endast en ringa del af det årligen erforderliga antalet munderingar anskaffas. Man säger äfven, att .Regeringen vid förra riksdagen yttrade, att med det då begärda anslaget behofven för framtiden skulle vara afhulpna. Regeringen yttrade då icke annat än nu, nemi. att om R.
Utom förenämde och de flere i ProZeckck uppräk. nade orter, hafwa för ännu mänga andra Prowincer och Socknar, anspråk genom deras Fullmägtige, dels i Hederwärda Bonde-Standet, och dels i Wällöf!. Borgare Stander blifwit gjorde om förskoning i mer eller mindre matto fran Bewillningen, under as beropande egentrligen as lidna förluster och uppoffrin, gar Den 5 Januarii. 2Zf gar genom kriget: och ehuru det more för Utskottet en sann killfridsställeise att äfwen kunnat fä utwerka för desse sökanden, w?dermä!en af Riksens Ständers ädelmod; dock som Rikets närwarande belägenhet fordrar ett gemensamt bidragande till fyllande af dess behof, hälst tyngden för de öfrige Medborgare eljest skulle blifwa allt för tryckande; hwadan ock åtskilliga af Wäibemästc Stånds Ledamöter högeligen motsagt bade desse och en del af de redan bifallne, föranläkes således Utskottet akt neka allt afseende a hwad fom k anförde matto bliswit yrkat för sisisörmalts Orter ^och Socknar, hwilka icke kunnat ådagalägga akt de fäkt widkännas ett swärare missöde och wärre olägenheter af kriget, än de som allmänneligen imräffat, och en hwar i sin mohn warit underkastad. Wid de rist 2 Artaf Förordningen föreflagne serskildte afgifter, har innom'Wällöf? Borgare-Ständer i si-nnerhet erindran uppstadc Deremot, att Kopparw-rkcn wörö belaggde med en wiss afgift för hwarje steppund, utom den Bewillning som Wikens ägare lika fullt antingen efter Maximi eller Mmimi-Tariffen kommer att utgöra.
Och har slutligen Repartements-chefen, hufvudsakligen med fästadt afseende å Rikets Ständers Revisorers framställning samt med hänsigt till de många olägenheter för tjenstgöringen, som äro förenade med regementets spridda inqvartering, tillstyrkt Kongl. Majit att af Rikets Ständer äska den nu ifrågastälida summan, att utgå på sätt här ofvan är vordet omförmäldt. Vid pröfning af denna fråga har Utskottets uppmärksamhet fästats vid den plats, eller den s. k. Artilleriplanen, å hvilken nu ifrågastälida byggnader äro afsedda alt uppföras. Såsom belägen invid nuvarande Artillerigård och i närheten af åtskilliga andra lokaler, hvilka antingen tillhöra eller blifvit åt Svea Artilleriregemente till begagnande upplåtna, synes densamma visserligen blifva lämplig för att, såsom vederbörande yttrat, bilda elt sammanhängande militär-etablissement. Erkännande detta, har dock Utskottet föreställt sig att härvid jemväl bort tagas Bih. till R St. Prot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 23 Haft. 7 50 Stats-Utskottets Utlåtande M 66. i öfvervägande, huruvida nämnda plats bör för nu ifrågakomna ändamål användas och om icke, med afseende å den trafik, som redan nu förefinnes i denna trakt af hufvudstaden och hvilken sannolikt än ytterligare kommer att ökas i samma mån genom lättade och utvidgade kommunikationsförbindelser såväl inom hufvudstaden, som emellan denna och landets öfriga delar, handel och industri tillvexa, staden framdeles skulle kunna härstädes behöfva ordna en upplagsplats för lastning och lossning af de varor och förnödenheter af hvarjehanda slag, som hitföras och härifrån afgå. Helt och hållet torde icke eller böra förbises, att, enligt uppgjordt förslag, en bred strandgata inom kort skall invid ofvanberörda plan anläggas och måhända kan, då troligen några af der befintliga tomter och jordområden måste härtill användas, ifrågavarande anläggning icke blifva utan allt inflytande på frågan om kasernbyggnaden.
Hvad således först angår Riksg cont:s ställning, så, på sätt det upplyses af en tableau af den 27 sisth Mars, som blifvit tx-yckt och utdelad i RiksSt., utgöi-a för närvarande Riksg.cont:s skulder, på bestämda tider till betalning förfallna och löpande med ränta, 5,728,772 r:dr, och det förmodas, att under årets lopp skola ytterligare behöfva upplånas 1,731,138 r:dr. Då skola Riksg.cont:s samtliga skulder blifva 7,454)910 r:dr. För att kunna få någon ledning för alt bei’äkna, hvad som erfordras till denna skulds reglerande, har jag föreställt mig, att den skulle kunna omsättas i obligationer, löpande med 4 procls ränta och 2 proc:s afbetalning å capitalet. I sådan händelse erfordras årligen i rundt tal 447?33o r:dr. Till de öfiiga skulder, Riksg.cont. äger och som upptages under rubrik: Ouppsägbara capital, hvarå endast ränta godtgöres, erfordras omkring i3,ooo r:dr om året. Årliga räntan till H. M. Konungen utgör 200,000 r:dr. Aflöningarna till Just.ombudsm., Riksg.cont:s tjenstemän m. fl. uppgå till 72,000 r:dr. Sedermera antager jag suppositionsvis, att R. St. komma att bevilja de af K. M. äskade 3,000,000 r:dr till försvarsverkets iståndsättande, m. fl. behof. Om R. St. dertill bifalla, fordras till ränta och amortissement å detta capital under åren 1835—i83g tillsammans 54o,000, eller för hvarje år i medium 108,000 r:dr.