Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Första vilkoret för en Lags tillämpning är kännedom om dess tillvarelse , och det torde vara öfverflödigt att här upprepa de många olägenheter, hvartill det anmärkta förhållandet påtagligen skall gifva anledning. Rättelse deruti skulle, efter Utskottens tanka, lämpligast, och med minsta kostnad för Staten, vinnas, om den ordning, hvilken i detta afseende förut lärer egt tum, åter infördes, att genom det såkallade ÅrsTrychet lemna vederbörande Åutoriteter och Domstolar del af utkommande Förordningar, i den mon de hinna af trycket utgå. Erfarenheten har också visat, att, så vida nödig skyndsamhet härmed iakttagits, Embetsverken på detta sätt i behörig tid fått kännedom 01a de Påbud, dem åligger att liand - 5q Lag-samt Älltn.Besv. o, Oec; Ut sk. Utl.Nto 6 hafva och tillämpa; Författningarnes inedde-J lande på förenämnde sätt borde sträcka sig till alla Allmänna Verk och Domstolar i gemen, och således jemväl till Städernes Kärnners-Rätter, hvarigenom ej allenast för dessa Domstolar det af Motionairen ifrågaställde delgifvandet af Svensk Författnings-Samling förfölle , utan äfven för öfrige Autoriteter meddelandet af berörde Samling komme att blifva mindre behöfligt. På dessa skäl få Utskotten, öfver-] tygade om nyttan af ifrågavarande föränd dring , vördsamt tillstyrka, det må Rikets Högloft. Ständer, med framställning af livad således förekommit, hos Kongl.
Ursprungligen äro Målningen och Bilden ornamenter, eller prydnader, som leda sin nödvändighet och tillvarelse från Byggnadens väsende. När en vägg har fått sin golflist, sin taklist, sina hörnlister, står en fyrkantig tomhet qvar, som begär fyllnad och prydnad. Detta sker genom en Tafla; likaså genom ett Bildhuggarverk. För Byggnaden, så framt den skall sammanhänga med det Skönas lagar, gälla i allmänhet samma två föreskrifter, som för hvarje annat Konstens verk. Af dessa föreskrifter är den ena, att byggnaden bör vara verkställd efter menniskans sanna behof i ett friskt tillstånd. Men vanligtvis bygger man med afseende än på högfärd, än på veklighet; båda förhindra möjligheten af sannt omdöme. Så har man t ex. af högfärd, ehuru af ett slags välment, byggt St. Petri Kyrka i Rom – andra misstag att förtiga – så stor, att hon, genom idel afvikningar från menniskobehofvens och menniskoögats naturliga synmått, oaktadt sin ofantliga storlek förlorat storhetens uttryck; man har fallit i det felet, att med den utomordentligaste ansträngning och prakt göra en stor sak liten 40. Åter, när man, såsom i Norra Italien, ser arcader under hus taga öfverhand: då möter man någonting, hvars nytta är lika veklig, som dess utseende är fult. Alla ”commoditeter” tillhöra de moderna; ett fullt fyllande af sanna behof tillhörde antiken. Det är otroligt, hvad en mångfaldig sammansättning till dolda behof är ful; och hvad deremot en sak blir vacker, när ögat röjer en sannfärdig orsak till allt. – Den andra föreskriften innebärs i den omständighet, att hvarje konst har sin särskilda skönhet grundad på någon viss förebildlig naturskepnad. Byggnadskonsten äger sin natur-förebild i Trädet: hvars egenskaper (i denna hänsyn) äro räta linien, fyrkanten och stockens cirkelrundning till colonn. Stenen är ett varaktigare ämne, att bygga af: men den är ämne blott, eller ingenting annat, än hvad jag skapar honom till; han gifver således inga lagar i byggnad. Endast trädets natur är här den lag-gifvande, och blott enligt den kan ett hus erhålla naturlig skapnad.
Deremot har Direktionen i underdånighet hemställt, att Kongl. Maj:t måtte hos Rikets Ständer föreslå, såsom närmast ledande till de af Rikets Ständer åsyftade ändamål, att det för upprätthållande af Arméens Pensions-kassas pensionering anvisade anslag finge hädanefter utgå under form af förslags-anslag, eller ock, om detsamma komme att utgå under samma vilkor, som hitintills, att det då mätte förhöjas med 10 till 12,000 R:dr, enär efter all anledning ärliga bristen icke kunde med något betydligare belopp öfverstiga nuvarande anslaget. Direktionen har för öfrigt fästat uppmärksamhet å det för Pensions-kassan och derigenom för Statsverket menliga förhållande, som uppkommer deraf, att de för fyllnads-pensionerna anvisade statsmedel få lyftas först påföljande året, sedan redovisning för föregående årets utgift blifvit uppgjord: till följd hvaraf Pensionskassan, som måste förskottsvis bestrida denna utbetalning på samma tider, som sin egen pensions-utbetalning, måste hafva i beredskap en större kassabehållning, antingen genom upplåning eller innehållning af medel, som annars kunnat göras fruktbärande. Dä den härigenom uppkommande ränteförlust blefve med hvarje är större. allt efter som berörda utbetalning tilltager; då det icke kunde vara förenadt med någon olägenhet för Statsverket att utbetala detta anslag, likasom andra, under det är, för hvars utgifter det är afsedt; och då den fördel. Pensions-kassan skulle vinna genom undvikande af denna ränteförlust, komme Statsverket tillgodo vid ersättande af kassans inkomst-brist för året, hvilken i samma mån skulle minskas; har Direktionen slutligen i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer göra framställning derom, att de till fyllnads-pensionerna anvisade medel finge, uppå Direktionens reqvisition, halfårsvis i Mars och September månader utbetalas, med förbindelse för Direktionen att, vid reqvirerande af det för första halfåret behöfliga beloppet, med afslutade räkenskaper redovisa föregående årets utgift. 16 Bil. JYS 2 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. J\l 1, om Statsverket 1859.
» Tvänne århun * institutet farmacie studiosiexamen aflagts af ej med sitt lysande följe, hvarvid hela publiken draden » framställer — i form af en framtidssyn mindre än fyra kvinnliga apotekselever, frökreste sig och hofkapellet uppstämde under förste af en gammal fattig präst i slutet på 1700-talet O o narna: Agnes Hildegard Arvidson,-född 1875, elev hofkapellmästaren C. Nordqvists ledning en af — i tvänne tablåer först Karl Johans landstigra j4 å apot. Lejonet i Malmö, är efter examen anställd denne komponerad ståtlig och anslående jubileumsning på svensk jord, sedan hans sonson hyllad rf s å apot. i Ronneby; Eva Eleonora Christofferson, festmarsch. efter tjugufemårig fredsäll regering. Det lilla f. 15 mars 1876; Gerda I. A. C. Borgström, f. Kom så Vilhelm Peterson-Bergers sagodramaversifierade tillfällighetsstycket uppbäres af varm ta 25 december 1877, båda å apot. Svanen i Kritiska festspel » Sveagaldrar », i 4 bilder. Texten, patriotisk känsla och mottogs pä premieren mycrf stianstad; samt Jenny Ulrika Larson, f. 31 decemsom äfven är skrifven af kompositören, alltigenom ket välvilligt af publiken. ber 1877, tjänstgör å apot. i Arvika. på alliterationsvers, stundom afbruten af rimmad s De stora sångarfesterna på onsdagen och freDen första kvinnliga farmaceuten är, som Iduns vers, däri dock likaledes förekomma talrika O dagen i denna vecka kunna vi ej omnämna bokstafsrim, bör noga studeras af en hvar, som läsarinnor väl känna, fröken Leth, dotter till O apotekaren Leth i Karlshamn. Den andra i ordvid åhörandet vill någorlunda kunna följa med förrän i nästa nummer. (4 ningen blef fröken Andréen från Borås, dotter innehållet i det musikaliska sagodramat. Den är ingalunda lätt-tydd, hvilket ock synes vara vedertill fördelningsläkare Andréen.
Han hörde en uppasserska slå i några dörrar till rum utanför. Han ropade på henne med dundrande stämma. Hon anlände i flygande. Ge mig en kopp te! sade han och såg vild ut. Van vid ovanliga resande, gick hon beskedligt sin väg, tigande och utan undran. Då ropade han henne tillbaka, och hon kom åter. Hörde du vad jag begärde? röt han. Ja, herre. Så låt det gå fort, medan jag sitter här och väntar! Inte har herrn väntat på mig, så mycket vet jag, sade hon stött och gick ut med en liten fnurr. Ack, vad jag väntar på dig! utbrast han suckande inom sig, utan att ha hört på den utgångna flickan. Teet kom, hett och starkt. Själva hon som bar det, såg förargad ut; ty tålamodet kan förgå på vem som helst; och när sergeanten förde koppen till läppen, brände han sig så fördjävlat, att han ropade: Det var fan! Kunde du då inte ha väntat litet med det? utbröt han; jag är inte skapt att skållas. Inte jag heller, svarade lidköpingsflickan vigt. Är du rasande? Nej, det behövs inte mer än en sådan. Jag vill lägga i mera socker och grädde, så svalas det av, anmärkte sergeanten, återkommen till visdom och bättre lynne. Vad är klockan? Det rör mig inte. Du är dock f-n given. Skall det vara en kopp till? Jag ser att klockan är snart nio, och intet bud! bädda åt mig i rappet, jag vill lägga mig, så har jag något att göra ja, slå i en kopp till! Skall den drickas på sängen? Slå i och låt den stå där, så får jag se. Jag går ut på gatan, att se mig om; men kommer något bud, så ropa genast upp mig. Och bädda emellertid. En konstig offsér! sade flickan, sedan han gått ut; men han väntar bud, och jag bryr mig inte om honom. Hon bäddade hastigt och raskt: hon var ond: kuddar och lakan for som kanaljer fram och åter under hennes händer. I rappet ... som han begärt ... vart sängen färdig. Verkligen melankolisk, huvudet sänkt emot bröstet och blek återkom sergeanten. Har intet bud hörts av? frågade han med den allra beskedligaste stämma den utför trappan nedhoppande uppasserskan.
Memorial om en förtydligad redaction af 5:te punkten i Reglementet för NäringsStipendierne. Herrar von Hartmansdorff, August, och Ug g/a. Göran Gustaf, anböllo, att detta Memorial ytterligare måtte få hvila på bordet. Den 13 Mars e. ni. Hans Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken förklarade, att då flere Le» damöter begärt Memorialets ytterligare livi» lande på bordet, kunde sådant, enligt 49 § Riksdagsordningen, icke förvägras. Företogs till pröfning och bifölls Rid» darhusUtskottets den 6 dennes afgifne och den 11 eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af Grefve Gyhlenstol» pes, Anton Gabriel, motion angående befrämjandet af snällskrifningskonsten. Å nyo föredrogs RiddarhusTjtskottets deri G dennes afgifne och den 11 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af Herr von Hartmansdorffs, Augast, motion, angående åtskillige ändringar i LåneReglementet. Herr von Hartmansdorff August: Utskottet har i anledning af denna min motion föreslagit åtskillige redactionsförändringar i LåneReglementet, hvilka jag anhåller matte få uppläsas. Grefve GyldenstolpeArdon Gabriel: Dessa redactionsförändringar finnas uti ett annat Betänkande, än det nu föredragna, nemligen i det sorn afhandlar sjelfva LåneReglementet. Herr von Hartmansdorff: Det är just Den i3 Mars e. m. utlåningen, hvarom min motion handlar. Rc dactionsförändringarne borde således hafva varit införde i detta Betänkande; men om de tillhöra ett annat, så må deras afgörande Uppskjutas till dess det förekommer. Gretve Gyldenstolpe: Jag tror mig äfven kunna förstå Svenska, och då är detta Betänkande svar pä Herr von Hartmansdorffs motion. LåncReglernentet förekommer uti ett annat Betänkande.
Maj:ts Nådiga Remiss uppå Landshöfdingen ra. m. Grefve A. Rosens underdåniga ansökning om befrielse från ansvars - skyldighet, i aflidne Kroi^o - Fogden Grönvalls I3alance. IClongl. Maj:t har i Nåder till Stats-Utskottet öfverlemnat Handlingarne, rörande Landshöfdingen i Götheborgsoch BohusLän Herr Grefve Axel von Rosens underdåniga ansökning, att sedan, genom Kongl. Maj:ts Utslag den \ Maji 1821, angående den af förre Krono-Fogden Jacob Grönvall till ett belopp af 58,709 lhdr 42 sk. B:co åsamkade Balance, Herr Grefven, som åsidosatt den honom åliggande tillsyn å Kronans säkerhet hos Grönvalls Cautionister, blifvit dömd att hålla Kronan skadeslös för hvad Cautionisterne icke kunde gälda af de i5oo R:dr för hvilka de borgat, Kongl. Maj:t, enär Grönvall varit antagen 'Stats-Utskottels Betänkanden. till Krono-Fogde inom Götheborgsoch Bolius-Län, innan Herr Grefven der blef Landshöfding, och, såsom Grönvalls Cautionister, blifvit af hans Broder, Lands-Kamereraren Johan Grönvall, uppgifne rnne Personer, hvilkas vederhäftighet var allmänt känd, så att icke någon vidare åtgärd, än fästad uppmärksamhet på deras fortfarande vederhäftighet, varit att iagttaga, täcktes befria Sökanden från den honom ådömde ansvarsskyldighet^!, hvilken skulle föranleda dertill, att han kommer att betala hela Summan, sedan upplyst vöre, att de af Grönvall uppgifne Personer icke varit Löftesmän, och de verklige Caulionisterne aflidit förr än Krono-Fogden Grönvall erhöll afsked och icke lemnat någon tillgång efter sig. Stats-Utskottet har härvid inhämtat, att Herr Landshöfdingen Grefve von Rosens underdåniga ansökning om befrielse af nåd från det ansvar, Kongl.
Jag skulle antaga detta Förslag, om det blefye allmänt för hela Riket, så att de inrättningar, hvilka redan förefinnas, ensamt betalas och underhållas af de provincer eller orter, sorn deraf draga fördel , och deremot de öfrige undginge att deltaga i kostnaden härföre. Men då nu så icke är, utan de redan varande Correctionsanstalterne ingå med sina kostnader uti de allmänna skatterne lör alla provincer och orter, finner jag de Högloflige Utskottens Förslag, om det antages, ledande till en dubbel och , efter min tanka , orättvis beskattning för alla dem, som på en gång skulla skatta till de allmänna samt derjemte inrätta och underhålla egna Corrections-anstalter. Häruti instämde Herrar Professor Gra-, •vander och Prosten Hvasser samt Hers? Höj venius. Lag-samt Allm.Besv>o.Oec.Utsk, Bei, N.o 58. 25 N:o 58. Ankom till Iixped, Utskottet den 21 Augusti ig29» Betänkande, i anledning af väckta frågor rörande Fattigförsörjningsanstalterne. Tm nedannämnde Riks-Stånd hafva blifvit ingifne och derifrån, dels till Lagsamt Allm. BesvärsochOeconomie-Utskotten gemensamt, och dels till sistbemälde Utskott serskildt, remitterade följande Memorial , och deraf löranledda yttranden , nemligen : Till Hogloflige Ridder skap et och Adeln: 1:0 Af Herr von Qvanten] Carli 2:0 Af Rerr Cederschjöld, Pehr Gustaf; 3:o Af Herr Friherre Ridderstolpe, Fredrik. Till HÖgvårdige Preste-Standet: r:o af Herr Biskopen Doctor Thyselius-, i anledning af hvars Memorial sig utlåtit: Herr Prosten Östberg, och Herr Professoren Bexell; 2:0 Af Herr Prosten Forsslind. Till Vallöf lige Burgare-Standet: j;o Af Herr Rådman Mattsson i 36 Lag-samtAllm.J3esv,o. Otc. (Jisk.
Ven Z ZehrnariirZZ ll-ir. K. Förteckning pä Exvectance Löner och Pensioner som för Allmänna Magasins' Inrättningen annu u'- gär, enligt 1798 Ars Stat och serstildle Navige Förordnanden, Exspeelance Löner. Banco. Förre Krono Jnspectoren wid Carlstads Bränneri 6ulialDp>mar!i 83: rö: Förre Krono Inspecroren wid Mariansunds Bränneri >1, I,. vo» 8väIov 8z: 16: — Förre Bokhållaren wid samma Bränneri UeurlwA 41: ga: —. Förre Factorn wid Fransta Lager-Källaren i Götheborg L. O. ^Vinckler 8z: 16: — Förre Dito wid Nisunds Lägerställe 41:32:—, Förre Krono Jnspectoren Hch f. d. Magasins Förwaltaren i Köping ^s, Ler^unci - ? 83: 16: — Förre Förwaltare» af Lidköpings Magasin, Tapiren ijrule r - iH6: 32: — Dito D:o af Söderköpings indragne Maga). sik rz6 Den 5 Zebruarii. sin Findrick Lrl. lii. LcknItLs 8z: r6: Dito D:o af Upsala Magasin: Rewiior ^klanäer 83: i6: Dito Dito af Westerwiks indrag ne Magasin ). ^'nnZAren - 8z: i6: Förre Bokhällaren wid Jönköpings Bränneri k. ^lilZren - » ZZ! l6: Dito D:o ivid Olsatters Bränneri ^s. Laklin - gz: i6: Förre Waktmästaren wid Eksjö Magasin kor Likslov 24-' — Capitenen L k. I.unättestr enl. Kongl. Brefwet d. 4 Maj 1802 - 122: 32: f. d. Magasins Ombudsmannen i Finland enl.
RegeringsFormen, hvilket Förslag, sådant det vid delta Protocoll finnes biiagdt, uppå StatsRådets underdåniga tillstyrkande, af Kongl. i o Bil. till Kongl. Maj.-ts Nådiga Propos. N.-o 8g, Maj:t i Nåder gillades; och skulle, i enlighet dermed, Nådig Proposition, af undertecknad Hof-Canceller contrasignerad, till Rikets Ständer, på vanligt sätt, expedieras. Ut supra ln fidem Protocolli D. v. Schulzenheim. STOCKHOLM, tryckt i Eokiteinska Boktryckeriet, i83*. Rongt. Maj.-ts Nådiga Skrif v. No Q o. j N:o 90. I Afskr. meddelad Exp.-Utsk. d. 35 Febr.' 1830. KONGL. MAJ:TS Nådiga Svar uppå Rikets Ständers framställning , i fråga om en ny Stängsel-Förordning; Gifvet Stockholms Slott ä Rikssalen den y Januarii i83o. Välborile, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Äreborne, Förståndige, Välaktade, Hedervärde och Redlige, Gode Herrar och Svenske Män! Till svar å deri Proposition om en ny Stängsel-Förordning, som Jag under den 31 December sistlidet år till Eder aflåtit, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, genom underdånig skrifvelse, af den 3o sistlidne Julii, förklarat Eder för det närvarande hafva funnit betänkligt, att antaga de i berörda Nådiga Proposition föreslagna hufvudsaklig» förändringar i nu gällande Lagstadganden om Stängsel-skyldigheten ; hvadan J alltså i underdånighet anhållit, att pröfningen och deraf följande antagande, eller icke-antagande af det utarbetade Bilt. till R. St. N-'o go - förslaget till ny Stängsel-Förordning, mätte få hvila till Rikets Ständers nästa sammanträde, samt att förslaget emedlertid, jemte Högsta
Stånd och har för öfrigt ej fästat mig så mycket vid antalet, som betydenheten af dessa Stånd. Vidare har Frilen ansett försummelsen, å staden Borås’ eller dess represen lants'sida, att erbjuda sig anskaffa lokal, böra utgöra ett skäl för afslag. Jag kan icke inse, hvarföre Borås eller något annat samhälle bör lida för en dylik försummelse, eller att uraktlåtenheten, att på förhand upräkua alla de vilkor, som K. M. och R. St:r fästa vid beviljandet af ett anslag, skulle utgöra ett skäl för afslag. Frilen, som äfven fästat sig vid del af mig begagnade uttrycket, att an - Den 21 Oktober. 347 slaget icke skulle komma att fortfara i evighet, utan endast till nästa Stats-reglerings-period, har förklarat, alt de anslag, som R. St:r nu bevilja, vanligen vid nästa Stats-reglering ytterligare komma att fortfara; men sådant beror ju helt 09b hållet på R. St:r sjelfve, att, efter sig företeende omständigheter, besluta. Samme talare och, jemte honom, tvenne andra, hafva såsom skäl emot inbjudningens antagande anfört, alt genom det vexande antalet af dessa skolor, tillgång på skicklige lärare skulle komma att saknas. Jag för min del skulle dock våga tro, att i detta, liksom i alla andra afseenden, det är skolan sjelf, som hildar lärare, likasom lärjungar, och att således just skolornas mängd innebär en säkerhet emot vådan af en dylik brist. Jag är för öfrigt häruti hufvudsakligen förekommen af Hr von Hartmansdorff, och får blott tilläga, att samma invändning, konseqvent tillämpad, skulle i alla tider ha hindrat upkomsten af alla slags skolor, enär behofvet att inhemta, alltid i viss män föregår förmågan att meddela, och båda stå med hvarandra i en ouphörlig vexelverkan. Frih. Fock har yttrat tvifvelsmål om meningen med ifrågavar:de skola, om det skulle blifva en special-skola eller en allmän teknisk anstalt. Uti det referat, som Utsk. gjort uti sitt förra Betänk., synes likväl ändamålet med skolan vara ganska tydligt.
Instrument med glans som bara guld. Litet prydnadsting, som dig kläder ' sött '. H u r du ofta kom, när ett hinder mött. Röst som höras kan, ljuda vidt omkring. Så en annan röst — mjuk och fin och skär. Plats där ondsint tjur, brukar bära ring. Idun Tidningen kostar Annonspris: endast I kr. 65 öre; 25 ö r e. postarvodet inberäknadt. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. TJtfrifningrstid: hvarje helgfri fredag. Träffas ä b y r ä n k l. Telef. Amalia | | ag läste för några l veckor sedan i Idun * " följande ord: » Att Idun gärna för sin stora läsekrets framställer bilden af en ädel kvinna, vet jag mycket väl; men det är mig nogsamt bekant, att den vill hafva sina bilder tydligt och väl utförda, hvarför det är med tvekan den oöfvade pennan vågar försö- ket att teckna en sådan ». Dessa ord runno mig i minnet, just som jag var i begrepp att försöka teckna en enkel ram omkring närstående porträtt, och som sagda ord fullkomligt uttrycka, hvad jag själf känner härvidlag, ber jag » Max » om tillåtelse att få låna desamma och på så sätt förutskicka ett slags ursäkt öfver bristerna i teckningen. y iN Den kvinna, hvars bild vi i dag se på Iduns första sida, är måhända för Stockholmsborna obekant, icke så för rikets andra stad, där hon lefver och verkar med en aldrig tröttnande själfuppoffring och människokärlek. 1865 den 2 november öppnades i Göteborg en hushållsskola för fattiga flickor, hvars föreståndarinna blef fröken Amalia Gernandta Soktr.-Aktieb. Arfvidson. Arfvidson. Att föra denna skola framåt blef nu hennes lifsuppgift, och att hon lyckats, öfver all förväntan lyckats däri, tror jag vi litet hvar, som haft tillfälle se, hvilket mönsterhem praktiska hushållsskolan är, med tacksamhet erkänna. Med tacksamhet, när man tänker på, huru välsignelserikt det varit både för samhället och den enskilde att så mycken arbetskraft tillvaratagits och kommit till sin rätt. Jag nämnde fattiga flickor.
Vi själfva lefva här som en församling, eniga, i endrägt och af fri vilja ... J-j-ja !. Gån hort dit, hvarifrån I ären komua ... I egen icke vår till-låtelse !. Nej slöt han skarpt, i det han höjde rösten nästan till skrik ... Nej !. Massan väntade synbarligen endast på detta. Den fattade eld som torr halm eller krut. — Ingen tillåtelse, ingen upprepade de närmaste, och hela platsen genljöd af ropet: Gån dit, hvarifrån I ären komna ... Ingen !. — Tig!! ropade strategen utom sig. Gubben vinkade åt dem med handen och allt blef åter stilla. Han vände sig om mot oss. Han var upprörd, och drog tungt efter andan. — Församlingen gifver Eder ingen tillåtelse, den vill icke ... Vi lefva efter vår sed, vi känna Er icke, fortfor han, i det han tydligen bemödade sig att tala öfvertygande. Sedan våra förfSders tid lefva vi här oberoende, för oss själfva ... Vi äro inga guldsökare Vår kära skog föderoch kläder oss ... Laga att I kommen härifrån Vi lefva efter Guds bud, efter gammal sed ... Vi synda icke Vi äro som fogeln: hvar han vill, bygger han sitt bo! Hvem vill förbjuda honom det Skogen är Guds och vi tillhöra Gud, — här har man i mannaminne icke hört något om kronan. — Nej oss fångar hon icke, — vi fly undan likt vinden. Huru vill du fånga honom? Vår kära skog. han är vår Han skulle ännu länge hafva fortsatt på samma sätt, om man icke afbrutit honom. — Grip ¿lem! befalde isprawniken, som ändtligen kommit till besinning, slagen af denna oerhörda fräckhet. — Halt! H varför gripa mig! Låt mig tala till slut! ropade den gamle, då sasiedatelen jemte två polissoldater rusade mot honom. Håll! släpp mig! Hör mig — vi ha intet guld Ingenting annat än bröd. tagen allt, tagen ... blott oss ... Men den gamle slet sig lös och kastade sig till hans fötter. Hans långa gråa skägg betäckte sasiedatelens lackerade stöflar. Han omfamnade dem och snyftade högt Hans kropp skalf.