Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Larsson gick omkring så mörk i synen som ett oväder. När hans bemödanden oupphörligt gäckades, kände han slutligen en trötthet och leda vid alltsammans uppstå och växa inom sig. Och hans sinne förbittrades, och han knotade mot denna fördömda jord, som intet gaf. Sonen och han höllo långa rådslag tillsammans, lånade tidningar hos klockaren, studerade dem flitigt och ifrigt, och slogo råd igen. Men alltid, när mor Maja nalkades inom hörhåll, förstummades de med ens. Hon var nu den enda, som höll modet uppe; hennes energi och uthållighet sporrades af motgången, och hon sökte ideligen med förtröstansfulla och uppmuntrande ord egga männen, hvilka icke förty blefvo slappa och liknöjda för arbetet och läto det hela gå för vind och våg. Hon hade. en känning af, att de i smyg förberedde något ondt, hon visste icke rätt hvad, och hon oroades djupt af dystra aningar. Men hon kunde aldrig utforska dem och, när hon frågade dem rakt på sak, tego de. Så var det på våren, april gick in och snön smalt. Det hade varit en hård och bister vinter; men nu rymde den med ens fältet. De långa soliga dagarne gjorde styfva dagsverken; isen bröt upp och saltsjöfjärden brusade af väldig vårflod. En qväll kommo mannen och sonen åter från en hemlighetsfull stockholmsresa, hvars orsak mor Maja förgäfves sökt utfråga och hvilken derför ingifvit henne en aggande oro, som bränt oeh plågat hela dagen. Hon hade en förnimmelse af, att detta fruktade obekanta som hon på senare tider känt i luften, nu stode för dörren. Tunga suckar stego oupphörligt, ofrivilligt upp ur hennes bröst och medan hon skötte sina sysslor, gingo hennes tankar beständigt i samma kretsgång: » hvad taga de sig till; herre Gud, hvad taga de sig till 1 » Hennes ängslan växte för hvarje timme, som gick, och när det kom till qvällen, var den rent outhärdlig. Hon hade icke ro i stugan, der brasan flammade, utan löpte ut i smutsen efter den mörka vägen, långt ut för att möta de hemvändande.
Genom Kongl. Brefvet den 3:dje Februari 1837, anvisades ett årligt arfvode af 600 R:dr för det tjenstemannabiträde, hvilket Kongl. Kommerse-Kollegium, i och för befattningen med karantäns-anstalterna å Rikets östra kust ägde att antaga. Detta arfvode upphörde likväl med 1840 års utgång, i anseende till då påräknad minskning i de till ofvannämnda befattning hörande göromål. Hvad angår slutliga behållningen af de karantänsoch undersöknings-afgifter, hvilka, från den irsle Mars 1837, influtit vid de i Stockholms skärgård inrättade och i April månad 1840 indragna observationsoch karantäns-anstalter, så har, på grund af Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 18 Mars detta år, en summa af 600 R:dr, motsvarande ofvanberörde arfvode för Ett år, blifvit utbetald till tvenne tjenstemän, hvilka vid slutliga utredningen af karantäns-ärenderna biträdt, hvaremot den öfriga behållningen till Kongl. Konvoj-Kommissariatet öfveriemnats, för att, likasom Handelsoch Sjöfartsfonden tillgångar i allmänhet, förvaltas. Till följd häraf, har Kongl. Konvoj-Kommissariatet, under den 25 April 1843, fått emottaga: Kontanta medel 3,528: 37. 5. samt 6 stycken Nya Trollhätte Kanal-Bolags obligationer, å tillsammans 3,000: med derå upplupen ränta från detta års början till den 5 nästlidne Apri 1 3.9: 8. - Summa 6,667: 4^.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den a5 Aug. 1834- Preste-Ståndet den 2 5 Borgare-Ståndet den i5 — —* Bonde-Ståndet den 25 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående borgens ställande och döms fullgörande vid fullföljd af vad från Under-Rätt. (Xag-Ulsk. N:o 83 ) S. A. K. Ehuru Rikets Ständer uti serskild underd. skrifvelse af denna dag föreslagit upphäfvandet af Kämnersoch Lagmans-Rätter; likväl och då det egentliga inkastet emot denna förändring hemlats ifrån deri förutsättning, att, derest blott en Under-Rätt komme att finnas, Hof-Rätternes och Högsta Domstolens göromål skulle alltför mycket okas, och föranleda behofvet icke allenast af flere Divisioner i Hof-Rätterne utan äfven möjligtvis af fördelningar inom Högsta Domstolen; helst som man Befarade, att det i sammanhang med ofvanberörde förändring föreslagna correctiv emot rättegångs fullföljande till högre Instantie i oträngdt mål, nemi. föreskrifterna om doms fullgörande m. ro , icke skulle blifya för ändamålet tillräcklige; hafva Rikets Ständer, för att, äfven om deras förslag rörande Lagmansoch Kämners-Rätternes upphörande icke skulle af E. K. M. i Nåder godkännas, ändock utröna den verkan till minskning i rättegångar vid andra Instantien, som af föreskrifterna om doms fullgörande såsom vilkor för ändringssökandet må vara att påräkna, funnit lämpligt stadga enahanda prasstanda för fullföljd hos Lagmansoch Rådstufvu-Rätter, som nu måste iakttagas vid fullföljd hos Hof-Rätterne; och få Rikets Ständer, på sådan grund och i händelse att Lagmansoch Kämners-Rätterne komma att fortfara, i underd. föreslå utfärdandet af en Författning, hvarigenom stadgas: 1:0 Öfverskriflen tillj 26 Cap. Rättegångs-Balken förändras härmedelst till denna lydelse:
Det vore interessant nog alt veta, huruvida icke ett blifvande ConstitutionsUtskott skulle anse sig förbundet, att inför RiksRätt låta till - 368 Den iS Julii e. ra. tala den eller de af StatsRådets Ledamöter, seni, i händelse Rikets Ständer nu skulle på Utskottets anmälan finn,a, att Rikets viii kräfde, att i underdånighet begära Herr ExpeditionsSecreteraren von Printzencreutz entledigande, bifall lill denna underdåniga anhållan tillstyrkte, helst ExpeditionsSeereteraren icke inom StalsRådet äger något förtroende Embete, och således icke, emot 36 §. RegeringsFormen, kan, utan föregången ransakning och dom, från sin innebafvande syssla afsättas, ej heller utan egen ansökning tili annan tjenst befordras eller flyttas, Hå jag, på grund af de nu anförda anmärkningar emot Utskottets anmälanden enligt 107 §. af ålskillige rådgifvande åtgärder, tror mig hafva bevisat, att Utskottet saknat anledning till de anmälanden som skett, förmodar jag, att Ridderskapet och Adeln lärer finna Rikets väl fordra j att icke på Utskottets ifrågavarande anmälanden göra något afseende, och föl jag teligen endast lägga Memorialet till handlingarne, hvarigenom, då anmärkningarne förfallit, innehållet af 76 §. Riksdagsordningen kommer, i afseende på StatsRådets Embets-åtgärder, att tillämpas. Hvarefter Friherre Cederström munteligen tilläde: En Den lS Julii e. m. 36g En ConstitutionsUtskottets Ledamot har, rörande formen för det Betänkande, sorn af Utskottet i hans tanka hort afgifvas, i stället för det, hvilket nu utgör föremål för öfverläggningen, yttrat något, som jag anser tarfva vederlägning. Det är märkvärdigt nog, att en ConstitutionsUtskottets Ledamot, i annan väg än Grundlagen föreskrifver, söker tillvägabringa ändring i former. 107 §.
Iefverering in natura bör ovilkorligen ske före eller efter nämnde dag; dels ock att, i samma någon viss tid icke är föreskrifven, inom hvilken,' uti de fall, då Räntetagaren utom Häradet bor, en sådan tillsägelse skall göras hos Krotio-Fogden eller Regernents-Skrifvaren; Och få Riksens Ständer alltså hos E, K. Rl. i underdånighet föreslå, att förrberörde stadgande fnåtte förändras sålunda: ”Tillsägelsen hos desse Tjenstemän bör ske 14 dagar före Thoma-dag, pä det de må kunna, före nämnde dag, Tiotide-iaguren sådant kungöra, vid påföljd, att, i annat Jall, nä~ gon uppsägning icke, anses vara gjord.” Riksens ötander^ framhärda ete. ExpeditionsUtskottets Memorial, till Högloft. Ridderskapet och Adeln, med svar uppå dterremiss af Utskottets Förslag till underdånig Skrifvelse N:o 1. F'rån Höglofl.
Till utförande af Hjelmare Canal och Slussverks ombyggnad, hafva Rikets Ständer, under de vilkor och förbehåll, hvilka längre fram omförmälas, beviljat Bolaget ett Lånbitråde af Femhundrade Trettio Tusende (530,000) Riksdaler Banco, hvaraf, uppå den af Bolaget utsedde Directions reqvisitioner eller Fullmagter, 44 Stcits-Utskottets BeUinkanden. ifrån Riksgälds Contoiret komma att utbetalas Fyrahundrade Nittio Tusende (490,000) Riksdaler Banco , nemligen: för år 1824 Etthundrade Tjuge Tusende 120,000 R:dr —. 1825 Etthundrade Tjuge Tusende 120,000 * 1826 Nittio Tusende 90,000 .— 1827 Nittio Tusende 90,000 1828 Sjuttio Tusende 70,000 — Tillhopa 490,000 — I. §. Innan någon utbetalning får ega rum, iakttages: 1 Mom. Bor till Riksgålds-Contoiret vara aflemnad Directionens, i Bolagets namn och å dess vagnar, utfärdade, till Riksgålds-Contoiret stållde förbindelse för hela det, vid innevarande Riksdag, beviljade Lånbitråde af Femhundrade Trettio Tusende (530,000) Riksdaler Banco, samt för öfrigt inråttad, i öfverensstämmelse med de, i afseende på återbetalningen, stadgade vilkor. 2 Mom. Likaledes och, till beredande al ersättning för Lånbitrådet, bör, genom Bolagets försorg, vara kungjord ny Stats-Utskottets Betänkanden. 45 Subscription till delaktighet uti Canaloch Slussverket, med de vilkor, sorn uti 4 §. finnas foreskrifne. 2 §.
De skäl, som uti den i afskrift bilagde underdåniga ansökningen blifvit för den sökta Stadsrättigheten framställde, nemligen att genom bevilljandet deraf, skulle tilivägabringas en lättare afsättning af ortens landtmanna producter och all. männa välmåga, har Anders Nilsson ansett till-. räckligen tala för bifall till Förslaget om Trelleborgs återinsättande bland Rikets städer, till hvilka den förut hort; och beträdande Trelleborgs läge och sjöhandel, så, änskönt någon af naturen danad hamn derstädes icke finnes, har Anders Nilsson, under meddelad uppgift; att början till anläggning af en sådan under förmånliga utsigter redan skett, trott detta behof på ett fullkomligen ändamåls enligt sätt afhjelpas med en kostnad af omkring 8,000 R:dr Banco eller vida mindre, än hvad som till hamnbyggnad i andre Skånske SjöStäder blifvit användt; Och har Anders Nilson 1 följd häraf, föreslagit, att Rtksens Höglofl. Ständer matte, genom underdånig anmälan hos Kongl* Maj:t understödja den gjorde ansökningen, med hemställan tillika om icke något biträde af Stats - r St a t s-Ut s kot t ets B e tän k anden. 34g inedlen kunde till Trelleborgs hamns i ordning. Sättande innevånarne derstädes furunäs. Ekonomi-Utskottet sorn fdrst behandlat detta ämne, har af de flere handlingar, som blifvit Anders Nilssons memorial bifogade, inhämtat, att den ofvan omfdrrriäldte underdåniga ansökningen in. kommit till Kongl. Majit den 13 October 1829: att ansökning om köpstads rättighet för Trelleborg äfven förut varit hos Kongl. Mäj:t gjord, rd*en att Kongl. Majit under den 27 September 1815 förklarat
Ä r eder mage dålig, bör ni i och lör lämplig behandling vända er till läkare; likaså, om ni plägar ha ondt i näsa eller svalg; i sådant fall helst till en specialist / V. E. A. Se svar till » Frågvis » 3 i n:r ö! Ert onda fordrar nödvändigt undersökning och behandling af en specialist i öron sjukdomar. Hvarför har ni ej redan för länge sedan vändt er till en sådan? Sonja X. Ni lider efter all sannolikhet af blodbrist eller allmän svaghet och bör derior af läkare inhemta nödiga föreskrifter för behandlingen. Då er sjukdom tyckes vara af svårare art, bör ni laga så, att ni i sommar kan besöka någon för eder lämplig badort. Då den af eder rådfrågade läkaren, som ju är specialist, ej kunnat ge eder något råd, så tilltro vi oss ej heller att kunna göra det. Dock torde värme i nå- gon form, t. ex. medels heta kompresser, vara det mest tjenliga att försöka. Sannolikt står värken i samband med ert underlifslidande och torde komma att förbättras med detta. Då det måste vara genom en läkare ni fått reda på det vetenskapliga namnet på er sjukdom, så har ni nog ock af denne hört, att sjukdomen i fråga, för att botas, fordrar energisk behandling, både lokal och allmän (beroende på orsaken). Ni bör ej dröja att vända er till en specialist. Linca. d .. r. Se svar till Tyne i n:r 2, Mary i n:r 3 och E, A. T. i n:r 5! Greta. Dagliga varma bad jemte massage är, så vidt vi kunna döma, det enda, genom hvilket ni kan hoppas stäfja ert onda. Någon för eder lämplig bok i detta ämne känna vi ej. Men under denna långa tid har ni väl redan af läkare fått detaljföreskrifter? Liklornsmarlyr. Det enda som säkert förekommer bildandet af liktornar är att skydda foten för tryck. Hafva tårna (ill följd af olämpliga skodon antagit en sådan form, att ett dylikt skydd ej genom lämpligare fotbeklädnad (och möjligen liktornsringar eller dylikt) kan ernås, så måste ni nöja eder med den öfverguende hjelp, som edert lik tornsmedel — kollodin — lemuar eder. Det har ju dock haft förträfflig verkan.
Amis bror instämde; båda voro de ense om, att en karl i Wermérs samhällsställning, som varit nog eländig att ej, före upptäckten af brottet, » sätta en kula genom pannan », ej vore värd bättre än att slita straffångens grofva buldansskjorta. Jag kunde ej hjälpa, att jag då, medels några ord ur fru Bloms och hennes mans historia, stäfjade det fina herrskapets dygdiga harm. Aren gingo. A m i kom ej mer, och Wermér kunde nu själf använda sin arbetsförtjänst; men inom fängelset bildade sig nu om honom den meningen, att han helst umgicks med de sämre bland olyckskamraterna. Sanning var, att han nu ej mera hade kraft att hålla sig uppe öfver den flod af moraliskt elände, hvilken i ett gemensamhetsfängelse drager de viljesvaga och slappa ned i en bottenlös dy. En och annan människa ute i världen, som något kände till Wermérs dåvarande dagliga umgängeskrets — på fängelset fanns - en stor rangskilnad — undrade nu ej längre, att hans hustru drog sig undan för » en sådan simpel natur », man beundrade henne, att hon i det hela någonsin kunnat lefva tillsammans med honom. Ändtligen hade så mycket af strafftiden förflutit, att han, med hopp om framgång, kunde inlemna en nådeansökan. Men för att förstärka verkan af en sådan ansökan om strafftidens afkortning borde hans hustru förena sina underdåniga böner med fångens, oeh Ami hade ju afbrutit all förbindelse med honom och kunde ej förmås till att nu göra honom ett besök. Fångens kval låta tänka sig, då han vid samma tid fick veta, att hon tänkte på att söka laglig skilsmässa från honom. Man fraktade för hans förstånd, och j a g erhöll uppdrag att be henne vänta att söka skilsmässa och först medverka till Wermérs möjliga frigifvande. Både hon och hennes mor vägrade på det bestämdaste att villfara fångens önskan. Skä- let var mig klart: de hade nu funnit en annan man, som tycktes vara redo att bära skön Ami på sina händer genom lifvet. Wermér insjuknade svårt, låg länge på fängelsets sjukhus, och man trodde, att han skulle dö, men en skicklig läkare jämte god behandling bringade honom åter på fötterna.
För öfrigt, ju mera som användes till förekommande af sjukdomar, destornindre behöfves till deras botande; ty de sjukdomar, som icke uppkommit, behöfva icke botas, icke eller hämmas. I vissa delar är jag af lika tanka med Herr Lefren. Man kan säga mycket för den satisen, att Staten icke bör vidkännas några kostnader för sjukdomars botande, utom då Den ag September. 117 patienterna äro medellösa. Men deremot är Statens ovillkorliga skyldighet, alt vidkännas kostnader till sjukdomars förekommande, dels emedan de kunde vara så betydliga, att det öfversteg enskiltes förmåga, dels emedan den enskilde icke alltid äger rättighet att vidtaga de erforderlige anstalterne dertill. Således om t. ex. ett barn, behäftadt med smittkoppor, kom till ett ställe, der andra barn äro, så äger den enskille personen icke rätt att låta detta barn inspärras, för att hindra det att kringsprida smittan, utan för denna quaranlänsanstalt behöfvas authorisation och medel af Staten. På dessa grunder kan jag icke frångå mia anhållan om proposition å tillstyrkan af delanslag, som Utskotten föreslagit, med det vilkor, att det må användas icke blott till farsoters och smiltosamma sjukdomars botande, utan äfven till deras förekommande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottets i detta Moment framstaldta förslag. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade godkänna hvad Utskottet tillstyrkt, under iakttagande af det utaf Herr Munck af Rosensköld dervid föreslagne tillägg. Ropades äfven Ja och Nej. Den 29 September. Herr af Grubbens: Om det beslut fattas, att anslaget skall användas endast och allenast lill det ändamål Herr Munck af Rosensköld uppgifvit, så skulle äfven arfvodet för ProvincialChirurgen i Stockholms Län upphöra, och användas till farsoters hämmande. Denne ProvincialLäkare har likväl fullmakt sedan år 1816, och kan således icke utan dom och ransakning afhändas sin lön.
Den 5 Julii f. m.d tha ÄrtillerieRegemente bör begagnas till arfvode för Fälttygmästaren, äfvensom att en Officer af samma Regemente bör då nuvaranCommendanten i Götheborg afgår, commenderas att bestrida nämnde tjenstgöring. Jag hemställer i anledning häraf till Ridderskapet och Adelns bepröfvande, huruvida denna tillstyrkan är med rättvisa och billighet förenad. Götha Regemente 6om det största af Artillexie Regementerne tyckes väl vara lika så mycket i behof af att bibehålla sin ÖfversteLieutenants lön, som något af de mindre Regementerne, och det så mycke mer, som ingen annan än ÖfversteLieutenanten på stat gerna kan commenderas till Commendants tjenstgöringen, i händelse Kongl. Majrt skulle göra af-* seende på Utskottets gjorda förslager i denna del? efter nämnde plats alltid bestridts af Öfverste eller ÖfversteLieutenant. År det väl möjeligt att med samma lön aflöna en Fält-: tygmästare och en Comendant, som är resultatet af Utskottets Betänkande? Ingen af Majorerne, äfven med tillökt caracter, kan utan förlust för Regementet till denna tjenstebefattning commenderas, och utom dess tror jag, att i behofvets stund ArtillerieOfficerare kunna begagnas med mera fördel, än till commendanter i öppna städer. Svenska Artilleriet består af 3;ne Regementer, har talrika Handtverksstater, betyd-* liga och kostsamma Förråder, derjemte befattningen med Arméens Beväring, Stycfkgjuterierne och KrutFabrikerne, och lik vist finnes Den 7 Julii f m. ingen lön pS stat för en högre ArtillerleBefälhafvare, utom de 2000 R:dr sorn äro tillslagne Inspecteuren som arfvode. För 2:ne InfanterieRegementer är en BrigadGenerals lön på stat, och på *:ra Regementer 2:ne Brigadoch en locpectionsGeneralleller 3:ne Generals löner för 4
Ehuru än mycket återstår att önska i afseende på så väl Stadens förskönande genom byggnader och anläggningar som åtskilliga härvarande nationelle eller municipale Inrättningars förbättring; hvilket, i synnerhet för brist på erforderliga medel, endast småningom kan verkställas, men dock kunde inom en kortare tiderymd tillvägabringas, om ett måttligt Stats-anslag årligen tills vidare blefve lemnadt att för sådant ändamål, efter en antagen plan, pafhängigt af Underhålls-anslaget för kronans lius, ©ch byggnader, disponeras i sammanhang med de tillgångar Staden för sin del har att använda; är likväl Stockholm icke utan den utmärkelse i skönhet, prakt och beqvämlighet, hvarpå man eger att göra anspråk i en Hufvudstad; och flera dertill bidragande kostsamma åtgärder hafva under sednare åren blifvit vidtagne, Bland dessa böra i första rummet med underdånig tacksamhet ihoglommas de utmärkta försköningar, sorn Djurgården, Stockholms Innevånares mest älskade Promenade-plats, erhållit, på Eder Kongl. Maj;ts egen bekostnad, och till ett oförgätligt minne af Eder Kongl. Maj:ts höga omvårdnad för Hufvudstaden, — Den under innevarande år öppnade och rostan fullbordade Canalen från Djurgårds-Bruns-Viken framåt Saltsjön, skall ej blott väsendteligen bidraga till nejdens förskönande, utan äfven blifva af nytta genom den lättare kommunikation, som sålunda är beredd för dem, hvilka med båtar färdas emellan Skärgården och Staden, äfvensom genom medförd förbättring i traktens förut mindre sunda beskaffenhet. Kongl. Vetenskaps Akademien, som i dess nyligen inköpte stora hus vid Adolf Fredriks Kyrka uppställt och ordnat sine ansenlige Samlingar, till hvilka Allmänheten lemnäs tillträde, har derigenom gjort början till stfhjelpande af den med skäl öfverklagade bristen på Muse'er inom Hufvudstaden. I synnerhet påkallas af behofvet anskaffandet af en passande local härstädes för ett Riks-Museum, der de många dyrbara konstalster, sorn nu, okände för de fleste, finnas på flere ställen spridde och undangömde, kunde samlas och under en omsorgsfull uppställning och vård hållas tillgängliga för Allmänheten.
A t t jag Iriiiicle det och gjorde clet iindå, skdl glädja mig i min clödsstu11cl. n Dock tillägger hon med vemodig sjalfkritik rörande Hertha, som Lioii nu först, tio &amp; r efter dess utgifvmlcle, Iiiste 0111: » D&amp; &amp; r i~iycket, som Icuil.de varit borta och d&amp; hade clet andra verkat bättre. Men hvad blef d i verkan af Hertha? Först och främst den, tro vi, att kvi~iiiofrågaii verkligen kom till staad inom Sverige, att den. ställdes under debatt, att därunder fasta iisikter bildades hos såväl 11qotstAnclare som förkämpar. Med aii.clrn ord: Fredrika Bremer verkade genom Hertha, antt en opiiiioii uppstod till förmaii för kviniians frigörelse, och att denim opiiiioil. växte till eii makt, som i väselitlig m&amp;n bidrog till genomföraiidet af de reforiller, som inom lagstiftiiingeii såviil som i uppfostran, tiiike&amp; t, lefn.adsrilctiiing, seder och bruk egde rum under de följ ande deceiinieriia. Redan efter de ii5rmaste fem areas f örlopp fann Freilrika Bremer vid återkoiiisteii från sina pilgrimsfärder i Pa Vestina och Grekland den svenska ' lr~innan förklarad myndig vit1 2 5 ar; hon fmii ett högre lSirmiiineseiiiiiiarii~in, af staten iippriittadt, med ett propraiii cZ&amp; i mycket påmiiiiiande om Herthas högskola; ho11 fann slutligen g&amp; sitt bord de första krg %ngczrna af l !icZs7c$i! j&amp; Helznzet, den f örsta m&amp;lsmam lien inom pressen för kvinnans iatressen, en företeelse, som var henne ovsintad och,. enligt hvad hon yttrar i bref till vannen, fyllcle henne med glads förhoppningar. '
Vid sådane tillfällen är det väl nödvändigt, då en votering inträffar, som nu sker per capita, att Ridderskapet och Adeln har sin rätt Tfr.n 35 Octo lier f. »s. rätt gällande, att med lika manga Ledamöter,’ som de öfrige Stånden, deltaga uti besluten. Jag tror således att anslagen till Utskott böra gälla så väl för Suppleanter, sorn UtskottsLedamöter, i likhet med hvad söm är förhållandet vid Nämnder. Då Utskottet samlas erfara Suppleanterne, tom någon ordinarie Ledamot är borta med förfall eller eljest, och då inträder Suppleanten uti Utskottets öfverläggningar. Skulle han ej vid sådane tillfällen få inträda, så skulle afsigterr förfelas. Jag instämmer med Hans Excellence Herr Grefve Mörner, att ordet tvä mätte utgå och det stå hvarje Stånd fritt att bestämma det antal Suppleanter Ståndet kan finna af nödenj äfvensom jag ytterligare får yrka att orden inträda uti Utjkottet äfven måtte utgå, och att det blifver en skyldighet för Suppleanter , att lika med ordinarie Ledamöter hörsamma kallelsB till Utskotts Sammanträde» Herr von Hartmansdorff: Jag trodde mig i mitt första yttrande hafva gjort afseende på Presteoch BorgareStåndens mindre talrikhet, då jag föreslog, att man skulle sätta hågfi 4 Suppleanter. Jag finner dock Hans Excellence Herr Grefve Mörners förslag bättre, emedan det ej binder oäs vid ett bestämdt antal. För öfrigt och i afseende på Suppleanters rätt att ersätta ordinarie Ledamöter, hyser jag den mening, att vid hvarje uteblifvande, ehvad, det härrör af laga förfall eller annat hinder, Suppleanten bör inträda i den frånvarandes ställe. Detta har Ridd, o. Ad. Prat, IN. B. And. Afd. 14 21® Den ir> ©ctoler f. m, blifvit satt i fråga derföre att, sedan votering per capita blifvit antagen, alla fyra Ständen, genom samtelige Utskptts Ledamöters deltagande i omröstningarne, ändock må bibehålla ett lika inflytande på besluten.