Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskotten det icke eller vara lämpeligt att föreslå antagandet deraf. 4:o Angående Riksdagsmannen från Jönköpings Län, Johannes Arfvidssons gjorde Motion, 0111 indelning af Byevägar, samt att, i hän - 122 Den 2 Martil. delse Grannarne sig emellan icke kunna öfverenskomma om fördelningen deraf, vederbörande Landtmätare då må af Konungens Befallningshafvande förordnas, att en slik delning efter Hemmantalen förrätta; deruti Utskotten, med stöd af Kongl. Resolutionen på Ridderskapets och Adelns Besvär den 8 Januarii 1^35, ansett det redan vara behörigen bestämdt, hvilka i berörde vägars underhållande borde deltaga; äfvensom Utskotten, i afseende på Johannes Arfvidssons Förslag om Byevägars fördelning af Landtmätare, jemväl funnit sig ic~ ke derå kunna tillstyrka bifall. 5:o Angående Riksdagsmannen, Pehr Jonssons från Kronobergs Län gjorde yrkande, att den nu bestämda tiden för Vägsyners förrättande måtte förändras, och att berörde
På samma gång, som förbudet borttogs, stadgades för dessa artiklar en tull, som i, allmänhet ansågs kunna beskydda industrien mot den svåra konkurrensen med utlandet, Jag behöfver ej säga i hvilka afseenden denna industri i utlandet har företräde. Emellertid ådagalägges tydligen genom KommersGoliegii berättelser, att, sedan, nedsättning af tullen å denna vara börjat ega rum, fabrikationen deraf i betydlig män minskats. Så har t. ex. under åren 1856 —1858 tillverkningen minskats med 10 mill. alnar. För min del är jag fullt öfvertygad, att den konkurrens med utlandet, som upkommit genom tullnedsättningen, väsendtligen bidragit att försvåra och lägga hinder i vägen för näringens fortgång. Deii 2 Juni f. m. 7 inora vårt land och isynnerhet inom det län, hvars förvaltning jag i nåder fått mig anförtrodd. Jag inser ej hvarföre man behöfver brådstörta med tullnedsättningen, och tror att det vore fördelaktigare att åtminstone ännu någon tid afbida hvad verkan lättade kommunikationer kunna medföra. På grund af dessa skäl tager jag mig friheten yrka, att samma tullsatser, som i afseende på väfnader voro gällande under åren 1858 och 1859, måtte i den nya tulltaxan ånyo dem åsättas. Gr. af Ugglas: Den siste värde talaren har upträdt såsom målsman för en betydlig industrigren inom det län, som blifvit honom anförtrodt. Deröfver må ingen förundra sig; men jag har skäl tro att Hr Gr:n, som på den korta tid han beklädt sitt nu innehafvande embete, icke kunnat medhinna att tränga till djupet af alla länets inre förhållanden, uti för mörk dager ser följden af den tullbestämmelse, hvarom nu afhandlas. Innan jag dock anför skälen för denna min åsigt, skall jag om frågan i allmänhet yttra några ord.
Utlåtande N.o ^.5. S Herr Strussenfeldtratt han i afseende på olämpligheten af den förändring i 12 Cap. Skiftesstadgan, som Utskotten tillstyrkt, åberopade sin emot Betänkandet afgifne reservation» Friherre Cederström, Jacob: at Utskotten hort, på grund af de uppgifter Utskotten erhållit om nuvarande Landtrnäteri-Taxas missförhållanden och menliga verkningar på Kronans och enskilde jordegares rätt, förskaffa sig nödige underrättelser, för att i ett sammanhang pröfva frågan, som är af för stor vigt att ej behöfva behandlas, derföre att en Comité" kommer att deröfver yttra sig, elter derföre alt en ny Taxa skall vara att förvänta, hvilken möjligen, likasom den nuvarande, beräknad mera till lamltmätares än jordegares fördel. Hvad sålunda anmärkt blifvit hafva Utskotten tagit i öfvervägande, och få i anledning deraf vördsamt yttra, alt då de fel Herr Friherre Cederström förmodligen funnit, men icke närmare uppgifvit, i Kongl. Taxan å arfvode för Landtmäteri-förrättningar den 5 Julli 1827, möjligen kunna vara afhulptie genom Kongl. Majrts förnyade Taxa för dylike förrättningar den 18 Oclober nästlidne år, hvilken senare ännu icke synes hafva varit föremål för Herr Friherrens uppmärksamhet, torde å hans yrkande något afseende icke böra fästas. De skäl Herr Strussenfeldt anfört, för alt ådagalägga olämplighefen af den förändring, som blifvit tillstyrkt uti 12 Cap. 10 Skiftes-Stadgan, hafva icke rubbat Utskottens öfvertygelse, att jordens beskaffenhet, men icke dess belägenhet inom Rikets norra eller södra provineer» bör bestämma, huruvida densamma må i ett eller flera skiften fördelas, och att frågor härom, som i en ort utan menliga följder kunnat öfverlemnas åt Landlmätares och gode mäns bedömande, jemväl i de öfrige böra få bero på deras urskiljning.
Märadsskrifvaren åligger, vid ansvar, såsom för tjenstefel, alt, enligt Lppbörds-boken, öfver all den Bevillning, som blifvit påförd, författa debetsedlar så skyndsamt, att de, fyra veckor förr än uppbördsliden infaller, kunna afliemtas bos någon inom socknen boende, hvilken om utdelningen besörjer, och hvarom kungörelse skall till vederbörandes underrättelse utfärdas. Länsmän, Fjerdingsoch Sexman, som inom socknen bo, vare ovillkorligen pliglige att, på Häradsskrifvarens begäran, dessa sedlar emottaga och till en hvar, som sig anmäler, utdela. Regemenls-skrifvare eller l pphördsman vid Regementet bör äfven inom nämnde tid lill Chefs-Embetet, i och för behörigt delgifvande, aflemna debet-sedlar öfver Bevillningen af Embetsoch tjenstemännens löner, och i krigstid skola de tillställas den hemmavarande Chefs-Expeditionen så tidigt, alt vederbörandes ombud må, efter deras erhållande, få tillgodonjuta laga besvärstid. § 130. Bil lill liei:. Debet-scdlarne skola specifikt, enligt hvarje artikel, upplaga hvad den skatlskyidige för sig, hustru, harn och öfriga skattskrifne personer samt tjenstehjon bör erlägga, jemte hvad honom i öfrigt för egendom, handtering, rörelse och tjenst blifvit påfördi, i likhet med härvid bifogadt formulär. § 131. Skallskrifvaren må, till ersättning för debelsedlarne, njuta för hvar och en, som ej öfverstiger Fem R:dr, En skilling; deröfver till och med Femtio R:dr, Två skillingar; samt för debel-sedel af ännu högre summa, Åtta skillingar; hvilken lösen i debet-sedeln intages.
Denna omständighet har Statslltsk. ansett vara af så mycket större vigt, då, för att kunna utföra denna canalanläggning öfver landthöjden, det fordras på ganska betydliga ytor, kanske <jvadratmils ytor, uppdämning af en mängd sjöar för att bereda tillräcklig vattentillgång; i följd hvaraf, och då man ej kunnat beräkna den inverkan, som dessa uppdämningar komma att utöfva på den kringliggande nejden, man måste antaga eller åtminstone presumera att jordersätlningarne kunna uppgå till större belopp än man nu möjligen anar. Dessa hafva hufvudsakligen varit skälen, och icke någon obenägenhet mot företaget, hvarföre StatsUtsk. icke ansett sig pligtmessigt kunna sträcka sitt inflytande längre än som ägt rum. Det oaktadt anhåller jag att få betyga min tacksamhet för den ledamot af detta Stånd, sora med så mycken värma omfattat detta företag, och som lemnat R. o. Ad. samt MedStånden vigtiga upplysningar, för att sätta oss i tillfälle alt stadga vår öfvertygelse om företagets vigt för framtiden. Jag erkänner, alt hvad mig enskildt angår, så, oaktadt alla dessa mina scrupler och dubier, som jag här uttalat, gjorde dessa upplysningar för ett ögonblick mig villrådig, visserligen icke i afseende på huruvida jag borde lemna min röst för hela detta företag, men jag har tänkt mig att det kanske kunde öfverensstämma med en mera noggrann pröfning af flugan, att bevilja ett anslag för åtminstone en del af denna farled; jag menar den del, som sammanbinder Wenern med Letelfven tillika med den utgrening derifrån, som går till sjön Möckelö, hvilket skulle komma att kosta i,doo,ooo Den 24 Mars e. m. 355 r:dr, oell hvarigenom det hufvudsaklign syftemålet, som Hr Lagerhjelm afsett, nemi. en la!10d försäljning och transport af Nora-malmerna, kunde erhållas.
Maj. skulle antagas under benämning af krona, får jag fästa uppmärksamheten derpå, all det synes mig, som skulle benämningen r:dr riksgrs vara en oegentlig benämning, då ett silfver mynt icke är någon Rikets gäld. Mig synes, att man snarare kunde antaga en benämning, sorn brukas i andra Jander, nemi.: courant. Om enheten benämndes i r:dr courant, svarade r r:dr i silfver mot 4 r:dr courant. Antager man detta förslag, uppkommer ingen förvillelse utom det, att man bar 2:ne slags mynt, hvilket man i alla fall måste hafva. Gr. Cronhjelm: Det är synnerligast citerandet af Napoleons författning, att decimalräkningen skulle upphöra, som påkallat svar af mig. I min tanka har Hr v. Qvanten begått ett misstag, då han sagt, att decimalräkningen i mått, mål och vigt icke här vore antagen. Den är antagen, ehuru ännu icke införd i allmänna sammanlefnaden; och hvad således de olägenheter bet radar, som Hr v. Qvanten ansett decimalsystemets införande i myntet skulle medföra till följd af allmänhetens bristande kännedom om detta beräkningssätt, så utgör detta förhållande just det mest talande skäl för nödvändigheten att skyndsamligen införa decimalräkningen i myntet, på det allmänheten må hinna lära sig detta räknesätt, innan detsamma kommer att tillämpas i afseende på mått, mål och vigt, och de olägenheter förekommas, sora i annat fall då skulle uppstå. Samme värde talare har sagt, att den naturliga räkningen är grundad på klyfning, och en annan talare liar sagt, att om roan i afseende på räkning i hufvudet vänder sig t. ex. till ett fruntimmer, så grundar sig hennes naturliga operation på klyfning. Detta medgifver jag fullkomligt. Men jag frågar, om icke fruntimmer eller allmogen lika lätt räkna i tjog. Detta räknesätt brukas öfver allt, och decimalräkningen är således på sätt och vis redan känd. Hr Hegardt har sagt, att man ej borde införa det nya systemet derföre, att i sådant fall den större summa, som är nedlagd i det nya sedelmyntet, uppoffrades och det är af vigt att få ett nytt mynt.
Lägger man härtill de olägenheter, som mod dessa nu gagnlösa bönestunders firande äro förenade, såsom att detta arbete måste verka nedslående på prostmannens arbetslust samt att detta fruktlösa arbete, som dagligen binder honom, också förhindrar honom att verka der, hvarest hans biträde både påkallas och behöfves, så måste en förändring härutinnan anses vara af behofvet påkallad och för församlingsmedlemmarnes verkliga uppbyggelse och bättre tillkandagående i förrättningsväg önskvärd. Enligt hvad erfarenheten visat här i hufvudstaden synes det, sorn om införande af Bibelförklaringar, förenade med aftongudstjenst på en af veckans dagar skulle hafva mera utsigt för sig att verka välsignelserik till församlingsmedlemmarnes andeliga förkofran och tillvext. Ty när kyrkorna vid de anbefallda bönestunderna vanligen stå tomma, så äro de deremot vid de frivilligt åtagna bibelförklaringarne vanligen ganska talrikt besökta. Det lider derföre intet tvifvel, att ju icke införandet af en bibelförklaring på Onsdagsaftonen dervid psalmsång och bön också egde rum, skulle hafva mera att betyda för väckandet, närandet och utvecklingen af ett sannt kristeligt och andeligt lif än alla veckans 12 bönestunder. Ock om man också måste medgifva att förberedelsen för en sådan veckogudstjenst skulle pålägga presterskapet vid hufvudstadens större församlingar ett trägnare och mera ansträngande arbete än det som 38 Motioner i Preste-Ståndet 18 62. N:o 20. är förenadt med några vissa bönetormulärs uppläsande morgon och afton i kyrkan, så kan man dock med visshet antaga att, då hvarje för sitt kall lifvad prestman mindre får se på sitt arbete och de besvärligheter, hvilka kunna med detsamma vara förenade än på framgången af det ärende, honom är uppdraget att i tiden utföra, icke någon motvilja skall förefinnas å presterskapets sida för en förändring af andaktstillfällen och deras firande, blott derigenom vinnes en större visshet att mera uppbyggelse för församlings-medlemmarae på sådant sätt åstadkommes.
Sparingarpa bestrida desamma kostnader, som vöre erforderliga, ptai) att nij bestämdt anslå de 18,568 r:dr 27 sk. 6rst.; så vjl| jag för min del icke motsätta mig ändring i den pro? pos. hvarom jag anhållit. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus: Jag anhåller endast alt få förena mig i den af Hr von Hartmansdorff nu gjorda framställning örn R. o. Ad:s instämmande i H. PresteSt:s beslut. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i denna punkt. Ropades nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde vidare, om R. o. Ad. behagade, på sätt Frih. Cederström begärt, bifalla hvad K. M. i Dess nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof i denna del föresagd Ropades starka nej, blandade med ja. Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad., att hittills varande anslag för gardes-reg:tena uppföres på stat, och att Konungen må äga rätt att af besparingarna på titeln intill nästa riksdag anslå de till gardes-regUenas interims-stal erforderliga medel. Den ii Augusti e. m. i5:de punkten. Kronprinsens H us a r-r eg: t e. Frih. Gederström, Bror, uppläste följande: I öfverensstämmelse med mitt yttrande då denna punkt af betänk. Nto 44 förevar till discuterande, anser jag mig höra bestrida minskandet af hästantalet vid Kronprinsens Husar-reg:te. Jag begär således afslag på denna del af Utsk:s betänkande. Hvad angår det af K. M. äskade lönefyllnadsanslag, så, enär detla belopp endast utgör en påräknad, men uteblifven ersättning för den Kronan tillgodoräknade, genom reg:tets lönereglering uppkomna, besparing å reg:tets förra remonteringsoell fouragerings-anslag; och då en årlig vinst af omkring 4°° r:dr tillkommit
Adelsköld, som afgifvit utlåtande och kostnadsförslag angående den från Filipstad till Norum ifrågasatta bibanan, har i samma utlåtande förklarat sig anse nordvestra stambanans dragande öfver Norum, Dejefors och Nilsbyn emellan nedre och mellersta Fryken till Arvika, med en bibana från Norum till Filipstad, utgöra den kommunikation, som bäst skulle uppfylla såväl provinsens som det allmännas behof, öfver blifvande inkomster och utgifter kunde visserligen någon fast beräkning icke göras, men vid jemförelse med andra jernvägar, anlagda under enahanda förhållanden, ville det synas antagligt, som borde en bibana mellan Filipstad och Norum, af Majoren Adelsköld beräknad att kosta 2,258,000 R:dr, efter några års förlopp kunna lemna 5j procent ränta å det beräknade anläggningskapitalet äfvensom stambanans ökade inkomst genom denna bibana antagas till minst 220,000 R:dr årligen samt alltså med Statens intresse vara förenligt att genom beviljande af erforderligt låneunderstöd underlätta denna bibanas anläggning. Upplysningsvis anser Utskottet sig hår böra meddela, att den aktieteckning, som för ifrågavarande bibanas anläggande blifvit föranstaltad och som, enligt hvad Kongl. Majit i Sin nådiga Proposition tillkännagifva, intill den 11 sistlidne November uppgick till 2,533 aktier, motsvarande 253,300 R:dr, sedermera fortgått så att densamma, såvidt Utskottet förevisade teckningslistor gåfve vid handen, numera uppgick till 619,200 R:dr och sålunda öfversteg det kapital af 600,000 R:dr, som för bolagets konstituerande ansetts erforderligt: dock hade mot Persbergs grufveaktiebolags beslut att för bibanan teckna 75,000 R:dr åtskilliga delegare i detta grufvebolag sig reserverat, hvarefter och sedan grufvestyrelsen å samma beslut sökt fastställelse, Kongl. Majit, genom nådig resolution den 2 i denna månad, på anförda skäl förklarat den begärda fastställelsen icke kunna meddelas.
Om då den nu ifrågav:de bansträckningen å Norska sidan mötes af en från Christiania utgående bansträckning, så blifva i en framtid båda ländernas hufvudstäder sammanbundna, och transporten af det ena Eikets truppstyrka till det andras försvar, om det skulle blifva angripet, blir i betydlig mån underlättad. På dessa skäl, ehuru sanningen af hvad jag i ämnet förut yttrat synes mig qvarstå orubbad, vill jag, för att icke synas underordna ett vigtigare syfte under ett jemförelsevis mindre vigtigt, och dymedelst möjligen också splittra meningarna, afstå från mitt särskilda förslag och förena mig med dem, som yrka på bifall till Utsk:s Betänk.; med den lilla ändring i ordalagen, som af Hr Lefrén yrkats. Sedan öfverlaggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, hurusom i afseende på den nu förevtde punkten blifvit yrkadt, dels af Pir Lefrén, med hvilken flere ledamöter förenat sig, bifall, med den förändring, att i stället för orden »under förutsättning» infördes orden »med vilkor», och dels af Hr Westerstrand och Hr Mannerskantz afslag, blef propos. till bifall å denna punkt utan förändring framställd och besvarad med starka Nej jemte ett eller annat Ja. De sedermera till bifall å denna punkt, med den af Hr Lefrén föreslagna förändring, samt sedan till afslag å 8:de punkten framställda proposma besvarades med blandade Ja och Nej, och då, efter sistnämnde 2:ne propos:rs förnyande, svaren åter hade utfallit med blandade Ja och Nej, förklarade Hr Gr. och Landtm., det han an - Den 10 Juni e. m. 153 såg den sednast till afslag å förev:de punkt gjorda propos:n besvarad med öfvervägande Ja. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus, begärde votering och att dervid Hr Lefréns förslag måtte blifva kontra-propos. Uplästes till justering och godkändes följande voterings-propos.: Den, som bifaller 8:de punkten af StatsUtsk:s Utlåt.
Län, de der föreslagit indragning, den förstnämnde, af både Kämnersoch Lagmans-Rätterne, samt de öfrige motionärerne endast af Lagmans-Rätterne, uti hvilket senare yrkande en stor del af Bonde-Ståndet instämt. 1 öfrigt har Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman, uti sin sista embetsberättelse, andragit, att, ehuru Kongl. Majit, jemlikt Dess Nådiga svar å Rikssalen den 9 Maj 18.35, icke funnit tillräckliga skäl att för då närvarande, oberoende af förslaget Lill ny Civil-lag i sin helhet, företaga en pröfning af förevarande ämne, måste likväl de skäl och omständigheter, som vid två Riksmöten gjort sig gällande och grundlagt den ena Statsmagtens då fattade beslut om indragning af ofvannämnde domstolar anses vara af den vigt, att de ännu en gång förtjenade att tagas i öfvervägande: att det visserligen vore tvifvelagtigt, huruvida det nya lagförslaget vid denna Riksdag förekomme till hufvudsaklig pröfning, men att emedlertid en fortsatt erfarenhet af olägenlieterne, oskiljagtiga från närvarande rällegångs-ordning, hvarigenom icke min - 6 Lag-Utskottets Betcinkandej N.o 56. dre än fyra instantier, med undantag för de städer, der Kämners-Rätter ej finnas, voro stadgade för behandling af tvistemål i allmänhet, ej torde blifva utan inflytelse vid ämnets förnyade skärskådan, helst om tillika uppmärksamhet fastades derå, att domsrätten i brottmål, de der ofta voro af vigtigare beskaffenhet än de förra, redan vid nuvarande lags stiftelse fastställdes till blott tre instantier, utan att deraf någon olägenhet, än mindre något äfventyr, kunnat förspörjas, femte det Justitiae-Ombudsmannen alltså hemställt om ytterligare grundlagsenlig handläggning af denna fråga, är jemväl af honom upplyst, alt Ständernas förra lagförslag i ämnet, hvaröfver Kongl. Maj:t, likmätigt Regeringsformens 87 §., i Nåder inhemtat Högste Domstoleus tanka, blifvit af Ilögste Domstolens flesta Ledamöter tillstyrkt, dock med åtskilliga nödiga ansedde ändringar, som finnas upptagne uti ett Utskottet jemväl tiilhandakommet protocoll.
Utskottets hemställan, beträffande motionärens förslag till förändiing uti 45 § af sagde Kongl. Förordning, återremitterades; hvaremot Utlåtandet i öfriga delar godkändes. N:o 83, i anledning af återremiss utaf Utskottets Utlåtande N:o 60; lades till handling arne. * 240 Prot.-Utdrag den IS Ajmi 1851. N:o 84, i anledning af väckt motion, om befrielse för klockare på Gottland från skyldighet att till kyrkoherdarne utgöra onera för innehafvande boställs-jordar: bifölls. N:o 85, i anledning af väckt fråga om beredande af ersättning åt enskilde personer, som genom förändringar i ekonomiska lagstifningen tillskyndas förluster m. m.: bifölls. N:o 80, i anledning af väckt fråga om upphörande af den till förekommande af tullförsnillning och oloflig införsel af varor vid Norrska gränsen inrättade tullbevakning: bifölls. N:o 87, i anledning al väckt h aga om inrättande af en daglig postgång emellan Stockholm samt Skåne och Götheborg, äfvensom emellan sistnämnde stad och Skåne m. m.; bifölls. N:o 88, i anledning af väckt motion om Fabriksoch Handtverkssamt Handels I * föreningars befrielse från expeditionslösen i rättegångsmål; bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betankanden: N:o 7, i anledning af väckt motion om ändring af och tillägg uti Kongl. Stadgan om jagt och djurfång den 13 April 1803. Utskottets tillstyrkande i första momentet bifölls, hvaremot det i andra momentet framställda förslag till tillägg i 16 § af 5 artikeln i Jagtstadgan afslogs. N:o 0, i anledning af väckt motion om ändring af gällande stadgande, angående tiden för afoch tillträde af de till Ecklesiastik-staten anslagna hemman och lägenheter: bifölls.
O han åsta me löjtan. Prosten ble gla, kan en veda o ded ble så väl me Niklas så ded va ente ligt nåd. Så sa Jins te prosten: ”Vidd prosten hadd Niklas han sier?” sa han. ”Naj, ha sier han?” sa prosten. ”Jo han sier ad om han bara velle så konne han ta jättens häst som gaur bodde po lann o vann.” ”Har du sajt ded?” sa prosten. ”Nä men har ja i,” sa Niklas, ”men jag kan jo fårrsödja.” ”Ja ded blair väll so godt,” sa prosten. O därve ble de. Når ded va qväll ga Niklas se au. Han ge fram te jättagauren, klö ing i stuan o helsa: ”go aftan, smakli spis”; fårr holma-jätten sad o aud. Når han fe saj paugen taba han sybeske’n o bara glode o gaba så han hade när tabt bodde nesa o mong o yenen i tindra som po ain katt i mörtje. ”Va’t du som stal mina silkelagen?” ”Ja,” sa Niklas. ”Va’t du som to min gull löjta?” ”Ja,” sa Niklas. ”O som potta min qvinga i bronnen?” ”Ja,” sa Niklas. ”Då,” sa jätten, ”ska du dö.” ”Ja täntjer ente po aned,” sa Niklas. ”O vi ska stega de, o aida de.” ”Ded kan ente hjelpas,”, sa Niklas. ”O ded i maren da.” ”Ded faur blai darve,” sa Niklas. ”O nårr min dotter sier nod, så e du så go o vånnar.” ”Ja”, sa Niklas. O derve ble de. Om marnen re jätten bort, men dottren ble hemma o rusta te gille. ”Kom nu så ska ja stega de,” sa hum te Niklas. ”Ja,” sa han. ”Sätt de pau greslan,” sa hum.
Med anledning af hvad sålunda förekommit, samt hvad Herr o/ Tunelds anförande i öfrigt innehåller, har Utskottet ånyo till öfvervägande företagit frågan om grunderne för indelte civile löntagares pensionering, och Utskottet har icke kunnat undgå finna, att desse Embetsoch Tjenstemän, sorn efter äldre författningar egt att, då de uppfyllt de för Civilstaten i allmänhet gällande föreskrifter för pensions tillgodonjutande, undfå en hela den indelta lönen motsvarande pension, i allmänhet förmonligare än den , som tillföll penningelöntagare, och , efter 1818 års Författning, blefvo satte i likhet med deras vederlikar i Kongl. Collegierne, åter genom det af Utskottet nu tillstyrkta förklarande skulle blifva vida sämre lottade än deras vederlikar i Embetsverken, der den i allmänhet nödig ansedda regleringen af så väl tjenster sorn löner, antingen redan för sig gått eller, så fort ske kan, kommer att för sig gå. Ett sådant missförhållande i pensionsvilkoren emelian de med indelte och de med penningelöner försedde civile löntagarne har, i Utskottets tanka, genom de senare Författningaine icke 4 Ståts-Utskottets Utlåtande AT:o 222. varit afsedt; och Utskottet ‘finner äfven billigheten tala för dess afhjelpande, om man tager i betraktande, burn mödosamma Lands-Stals-sysslorne i allmänhet äro, och huru magtpåliggande det är, för de allmänna ärendenas gång, att dessa sysslor beklädas af personer, som äro vuxna sitt kall, med kraftfullhet detsamma sköta, och, någorlunda betryggade för sin utkomst på gamla dagar, kunna deråt egna odelad uppmärksamhet.