Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slate Utskottets Utlåtande N:o IS. Ank. till Exp.-Utsk, den 15 Peo. 18(i2, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående jordafsöndring från kapitens-bostället Bredaryd Norregård för utvidgning af Bredaryds församlings kyrkogård. (I. A.) Till Kongl. Maj:t hade, enligt hvad högstberörde den 24 nästlidne Oktober till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition (införd under N:o 13 i 1 :sta samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoll vid innevarande riksdag) innehåller, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Jönköpings län med underdånigt förord öfverlemnat en af Bredaryds församling, genom vederbörande pastor, framställd och af Konsistorium i Wexiö stift insänd underdånig ansökning, det måtte, sedan församlingens innevånare redan lagt grunden till ny kyrka, nådigst tillåtas att från kapitens-bostället vid Norra Westbo kompani af Jönköpings regemente, Bredaryd Norregården, hvars egor omringa Bredaryds kyrkogård, få för behofvet att å norra och östra sidorna utvidga kyrkogården afsöndra en qvadratref 0,5 qvadratstångs areal jord, hvilken, belägen på en höjd, vore af ringa värde för bostället, hvars innehafvare, i hvad på honom berodde, lemnat bifall till afsöndringen emot den afgäld af 11 kappar spannmål, hälften råg och hälften korn, som församlingen, under förutsättning att den sökta upplåtelsen blefve beviljad, tiilförbundit sig att för erforderliga jordområdet, i enlighet med derå vid landtmäteriförrättning skedd uppskattning, årligen efter markegångspris till indelningshafvaren erlägga. Bih. till R. St.
Föreskriften i den nu gällande förordningen är således både säkrare, billigare och mera tillämplig, än i den föreslagna nya. Enligt den förra bör icke kunna hända att den enes hemman taxeras till mångfaldigt högre värde än den andras, derföre att i Taxerings-komitéen det råkar vara personer, som hafva den individuella äsigten att den förstnämndes hemman kan taxeras till så och så mycket, enär de andra ledamöterne härvid äro pligtige att göra erinran om de finna att ifrågavar. hemman är af enahanda godhet som åtskilliga andra förut laxerade hemman, och således bör hafva samma värde. Detta tror jag vara vida lämpligare, än att vilja påstå alt värdet skulle bestämmas efter ett godtyckligt beslutadt normalvärde. Jag förnyar min anhållan om återremiss af denna §. ITr von Hartmansdorff: För min del nitälskar jag endast för att hemmanen skola jemförligt med hvarandra beskattas. Jag vill följaktligen att 2:dra mom. skulle lyda ungefärligen så här:” Då denna Bevilln:s-stadga första gången skall lända till efterrättelse, bör af K. Befhf:de i kungörelsen tillkännagifvas, alt den minimitariff för hemmansvärdet i hvarje län, R. St. år 1823 fastställde, nu å nyo stadfästad och vid bevillms-stadgan fogad, skall lända till efterrättelse och i intet fall får understigas, samt att komitéerna böra iakttaga det hemmanen upskattas efter deras med hvarandra jemförliga värde'''1. Oaktadt denna föreskrift, som man nu vill borttaga, står ungefär lika lydande i Bevillms-författningen, så har det dock handt mig, när 2:ne lika goda hemman varit ojemt taxerade, och jag velat åstadkomma jemnlikhet, att blifva öfverröstad, derföre att det ena varit nyligen och det andra icke på längre tid försåldt. För det förra hade man rättat sig efter den gamla taxeringen och för det andra efter den sista köpeskillingen, som varit högre.
IX E. 815- — N:o 98. i fråga om kristendoms-undervisningens besörjande^ i folkskolorna och i församlingarne. — N:o 99. i anledning af väckta motioner, rörande Ilandels-Ordningen den 22 December 1846, jemte åtskilliga dermed sammanhang egande författningar, äfvensom om rättighet till fri handel med salt inom riket. VII. B. 442, 447. A. 528, 529. Å. A. 533 IX U. 68, 105. A. 152 E. 324- — N:o 100. i anledning af väckt motion om upphörande af den allmogen i sju härader af Elfsborgs Län samt städerna Borås och Ulricehamn beviljade särskilda handelsfrihet. N:o 101. i anledning af väckt motion om föreskrifters meddelande till förekommande af missbruk utaf allmogens rättighet — A — att, försalja sina tillverkningar, m, m, VII. B. 442, 447- A. 534. Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 102. i anledning af väckta motioner om ändring i Fabriksoch Handtverks-Ordningen den 22 December 1846. VII. B. 442, 447. A. 534. VIII. E. 103. — N:o 103. i anledning af väckta motioner, rörande Kongl, kungörelsen den 22 Maj 1852, angående särskilda stadganden i afseende på minderåriga personers användande vid fabriker och handtverk. VIII. B. 58, 80, 92. A. 93. E. 197. N:o 104 i fråga om ändring i föreskrifterna angående allmänna beväringen. VIII B. 58, 80.
Län beviljade rättighet att idka Gårdfari handel, och ansåg sig således icke kunna lemna bifall till det nu upplästa Utlåtande, hvarken i hvad det samma rörde Gårdfarihandlandes alder och antal, ej eller i hvad deruti för ofrigtg kunde vara tillstyrkt rörande inskränkningar; hvilket yttrande Riksdagsmannen anhöll måtte, genom Utdrag af Protocollet, åtfölja Utlåtandet till de Resp. Stånden. Ut supra, Ex Protocollo M. M. Rosbeck. Vörd X642 Z>É)1 17 Juli Uppläst hos -Samtlig» Riks-Ständen d. I? Juli. Vördsamt Memorial! Sedan Stafs och Banco-Utskotten, vid hafde sammanträden, gemensamt ingått i öfverläggning 0111 de punkter, som den af vissa Bedamöter från båda Utskotten sammansatta Bered* ning, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition om Götha Canal-arbetets fortgång och ytterligare befrämjande , föreslagit : har, vid tipp* framen fråga, hvarest tillgången för ett biträde borde sökas, Högloft. Stats-Utskottets Ordförande, på samma Utskotts vägnar förklarat, att någon utväg i sådant afseende, vare sig från Riksgälds-Contoiret eller Stats-Verket, ej vöre att påräk na. X anledning häraf har den frågan : huruvida ett för Götha Canal Verks fortgång oundgängligt biträde kån från Banken meddelas? äfvensom rente-beräkningen, säkerheten och sättet för återbetalningen af ett sa beskaffadt biträde , befunnits endast kunna underkastas BancoUtskottets pröfning. Vid Banco-Utskottets derefter enskildt hafde sammanträde, hafva följande omständigheter, såsom med hufvudfrågan i närmaste gemenskap, med afseende på Banken särskildt, måst tagas i betraktande. 1:0 Huruvida nyssnämnde biträde må, enligt Beredningens, förslag fastställas till högst 250.000 R:dr årligen, eller kunna utsträckas tilL 300.000 R:dr om åifet. 2:0
1857 den 4 September föredragen; dervid, jemte det förberedande åtgärd anbefalldes rörande förstnämnda fråga i hvad den afser Sjöförsvars-departementet, tillika fanns, att, då i anledning af hvad uti berättelsen om ofvanberörde revision förekommer, angående den sednare frågan Kongl. Majit, efter det Direktionen öfver Amiralitets-krigsmans-kassan blifvit hörd, redan under den 6 Mars 1856 i ämnet meddelat nådigt beslut, någon vidare åtgärd derutinnan ej vore att vidtaga. 87:o af den 22 Augusti 1857, angående anslag för gratifikationer åt Underofficerare m. fl. af Flottan (97). 1857 den 4 September föredragen och Förvaltningen af Sjöärendena i nåder anbefalld att med underdånigt betänkande uti frågan skyndsamligen inkomma, hvarefter och sedan detta uppdrag blifvit af bemälda embetsverk fullgjort, Kongl. Majit under den 9 i samma månad om fördelningen af det beviljade anslaget i nåder förordnade. 88:0 af den 19 September 1857, angående befrielse för Svenska ångfartyg, som söra reguliera resor, från skyldighet att taga lots då de komma från sjön (127). 1857 den 16 Oktober föredragen samt Förvaltningen af Sjö-ärendena och General-tullstvrelsen i nåder anbefallde att gemensamt underdånigt utlåtande i ämnet afgifva.
Jag vantrifs här – öfverallt, hvar jag kommer Knapt något nytt, och aldrig något af det, som man längtar efter längtar» – hon höll upp ett ögonblick, så sjönk rösten: »Vet ni hvad det vill säga att jaga efter ro?» »Hm – saken är den», han lade starkt eftertryck på orden och såg ned, under det han gungade sig upp och ned på hälarne, »saken är den, att ni på en gång är fysiskt och moraliskt sjuk.» »Säg mig», frågade han litet efter, »har ni någonsin varit kär?» Frågan kom så tvärt, att hon ryckte till; så såg hon på honom och svarade lugnt – fullkomligt ogeneradt: »Inte alls på senare tider – nej – inte det jag kan påminna mig. Men deremot har jag nu lagt märke till något annat, som »Som? »Åh – det är knapt värdt att tala om Men ibland kan jag från hörnet af en jernvägskupé, från en loge på theatern vexla en blick med en obekant – en, som jag aldrig har sett förut. Och under lokomotivets buller eller musiken från orkestern sjunker blicken djupare – blir »fastare», mera bestämd men jag känner aldrig någon lust att få veta hvad han heter eller odla en sådan bekantskap. Möter jag honom nästa dag – kanske en blick, ett leende – sedan är det förbi.» Hon lät fingrarne dröjande glida öfver solfjäderns röda sidenkant. De tego båda. Så sade han sakta: »Mins ni, hvad Sti Högh sade om »de Melankolske store Samfund?» – Ni tillhör det.» Hon darrade lätt och svarade icke. Men hon blef blekare – vidunderligt blek – och ringarne under hennes ögon syntes nästan svarta. Det hade uppstått ett egendomligt förhållande mellan Berta Funcke och den norske doktorn, som hon och hennes far träffat på sin resa, och som nu utgjorde deras dagliga sällskap. Hon kallade honom sin vän och han – fruktade henne. Leif Thordsen var en äkta norrman – kraftfull, seg, ihärdig, litande blott på sig sjelf och sin egen styrka, med ett inrotadt, omedvetet misstroende till allt, som var hans egen natur främmande. Derför misstrodde och fruktade han Bertas olikartade och komplicerade kynne.
Majit, som i Nåder gillat de afElf-farts-Directionen yttrade åsigter, rörande nyttan af ifrågavarande arbetens skyndsamma fullbordan, serdeles med hänsigt till deras samband med Götha Canals ändamål och gagn, har, med anledning häraf, velat lill Rikets nu församlade Ständers pröfning och bifall öfverlemna Elf-farts-Direetionens underdåniga framställning om Lån af allmänna medel, för att med minsta möjliga tidsutdrägt kunna,utan någon egentlig uppoffring å Statens sida, bereda verkställighet åt det af Directionen anmälda förslag, ej mindre till segelfartens iståndsättande å Götha Elf, än till Staden Götheborgs förseende med en ändamålsenlig hamn-anläggning; och varder i sådant afseende den af Directionen i ämnet aflåtne underdåniga skrifvelse, med åtföljande kostnads-förslag och öfrige handlingar, nu till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemuad. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers Stats-Utskott med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. C. D. Skogm an. Kongl. Maj.-ts Niidiga Skrifvelse N.-o 61. Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Finance-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Hddet å Stockholms Slott den 6 September 1834. Närvarande: lians Excellence Justitiae Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad. Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Grefve af ^Vetterstedt. Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke Herr Grefve Adelsvärd, Herr Poppius, Hof-Cancelleren Friherre von Schulzenheim, och Stats-Secreteraren Skogman.
För den, som så många gånger sorn jag deltagit i uppgörande och granskning af förslag i detta ämne, förefaller redan det första högst otroligt; och att samma åsigt delas af flera, synes af den farhåga, de som ifra för ett nytt förslag hysa för att låta blifva kändt och utsatt för granskning det förslag, med hvilket man tror sig kunna undanrödja det nu hvilande, och hvilket åter visar åtminstone bra liten tillförsigt hos detsammas upphofsmän och den rättmätiga fruktan man hyser för splittring, innan det vigtigaste målet, det nu hvilande förslagets förkastande, är vunnet. Men är det då sannolikare, att det sednare vilkoret för ett sådant nytt förslags förvandling till grundlag skall stå att vinna? Det anstår icke mig att yttra hvad jag anser Konungen, i händelse fråga härom skulle uppstå, kan komma att besluta; men det torde dock tillåtas mig att antyda på de svårigheter, som ovilkorligen skulle uppstå mot att godkänna ett annat förslag än det som — af Konungen gilladt och framställdt — vid följande riksdag ytterligare förordadt och befordradt till framgång med alla de medel, som de konstitutionela formerna medgifva, och som stå tillsammans med Konungens varma känsla för allt hvad som gagnar fosterlandet — blifvit bifallet snart sagdt odeladt af två Riks-Stånd och, med all blygsamhet taladt, a( en ganska betydlig del af de två andra Riks-St:ns ledamöter v Den 6 December. 325 samt, säga hrad man vill och intill dess motsatsen blifvit visadt, med stort intresse för dess framgång omfattadt af Svenska folket.
Den reservation, som nu blifvit antydd och lill en del af sitt innehåll för oss npläst, innehåller saker, som enl. min åsigt vid detta tillfälle ej förtjena att tagas i något betraktande. Att ägarne af privilegierad jord, i händelse af krig, icke äro befriade från skyldigheten alt bidraga till Rikets försvar, torde vara tillräckligt kändt af hvar och en, sorn tagit kunskap om de författningar, hvilka de sista 40 åren blifvit utfärdade. Att den privilegierade jorden i andra länder i sednare Den 12 A pi il. 115 lider undergalt förändringar, härleder sig från helt andra orsaker, än dem, som här i Sverige konna i della hänseende förekomma. En af dessa orsaker var den i dessa länder förut befintliga lifegenskapen, jemle flera andra, om hvilka det vore för vidlyftigt att vid detta tillfälle sig yttra, då frågan blott är att låta saken falla. Hr Printzensköld, Carl: Jag kan icke neka till. att den motion, Hr von Hartmansdorff väckt, är af en ganska vigtig beskaffenhet, och jag skulle innerligt önska, att den kunde viuna framgång. Erfarenheten under de allt sedan vårt nuvar:de statsskicks anförande förflutna Riksmöten har nogsamt ådagalagt, huru man sträfvat alt borttaga den skatt och tunga, som af ålder hvilal på en del af Sveriges jord. Man har äfven i icke oväsendtlig mån lyckats framskrida på denna väg. I samma mån som skattejordens bördor lättas och öfverflytlas på bevillningen, i samma män drabba de, om ej direkte, åtminstone indirekte, den privilegierade jordens innehafvare, och jag är fullt öfvertygad derom, att de lider icke äro långt aflägsna, då man genom en fortsatt afnötning af de bördor, som betunga den oprivilegierade jorden, kommit derhän, att alla dessa bördor försvunnit och således all jord i Sverige är nivellerad. Derigenom skulle man, på sätt motionärenganska riktigt anfört, beröfva en medborgare-klass en betydlig del af dess förmögenhet, under det att man skänkte denna förmögenhet åt en annan medborgare-klass.
Genom 5:dje punkten hade Utskottet tillstyrkt löneförhöjning för nuvarande Ombudsmän, att utgå intilldess förändrad reglering al Ombudsmanna-göromålen kan vidtagas. Denna punkt är återremitterad af Presle-Ståtidet, men bifallen af de öfriga tre Riks-Stånden, dock af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet med det tillägg, alt, »medan öfvergångs-staten varar, aflöningen bestämmes för Kanslisten hos l:ste Ombuds »mannen till 600 R:dr såsom lön och 100 R:dr såsom arfvode, samt för Kanslisten hos »2:dre Ombudsmannen till 500 R:dr såsom lön.» Då inom Preste-Ståndet uppmärksamhet jemväl blifvit fästad å angelägenheten deraf, att Kanslisternes löne-inkomsler måtte under öfvergångsliden olika bestämmas; så har Utskottet, jemte erinran, att, enär lönen för Kanslisterne är vorden i den nya staten föreslagen lill 500 R:dr för hvardera, del icke torde vara lämpligt att, intilldess den nya regleringen varder satt i verket, för Kanslisten hos l:ste Ombudsmannen bestämma högre belopp såsom lön, än han sedermera skulle ega att åtnjuta, härigenom funnit sig böra tillstyrka följande tillägg till den, genom tre Stånds beslut, godkända 3:dje punkten i Memorialet N:o 67, nemligen: 4 Banko-Utskollets Utlåtande, N:o 88. 3:o. alt löneinkomsterna för nuvarande Kanslister vid Banko-diskonlverket bestämmas sålunda: för Kanslisten hos l:e Ombudsmannen, lön 500: arfvode . 200: ^qq. för d:o hos 2:e Ombudsmannen, lön . 500: Summa B:ko R:dr 1,200: eller enahanda belopp, som i staten upplages för två Kanslister, och att Kanslisten hos l:e Ombudsmannen må åtnjuta, det förhöjda arfvodet endast intilldess den förändrade regleringen af tjenstemannapersonalen vid Banko-diskont-verkets Kansli kan bringas lill verkställighet.
N:o 66 sarai lades Utsk:s öfriga rör:de denna artikel afgifne yttranden till handlingarne. 38:o Koppar, bleck och spik Efter någon diskussion beslöt R. o. Ad. att icke antaga Utsk:s inbjudning sarai godkändes voter:s-propos. N:o 72, med uteslutande af 2:dra alternativet, hvilket jemte votens-propos. N:o 71 hade förfallit till följd af BondeSt:s beslut. 39:o Kopparstick m. m. Efter en kort diskussion antogs Utsk:s inbjudning, till följd hvaraf votens-propos. N:o 73 befanns hafva förfallit. 40:o Kort, spel Ulsk:s yttrande lades till handlingarne. 4l:o Krut Utsk:s yttrande lades till handlingarne. Metaller Utsk:s inbjudning blef icke antagen, hvaremot voler:s-propos:ne N:ris 82 och 83 godkändes. 43:o Nattsäckar Utsk:s yttrande lades till handlingarne. 44:o Oljor Utsk:s inbjudningar antogos, hvadan voter:s-propos:ne N:ris 89 och 90 ansågos hafva förfallit. 45:0 Ost Utsk:s inbjudning blef icke] antagen, hvaremot votens-propos. N:o 91 godkändes. 46:o Paraplyer och Parasoller Efter någon diskussion afslogs Utsk:s inbjudning samt godkändes votens-propos. N:o 92; hvarjemte Utsk:s yttrande ang:de tullbehandlingen af delar utaf paraplyer och Parasoller lades till handlingarne. 47:o Porslin Utsk:s yttrande att införselsförbudet för måladt eller tryckt Porslin borde uphöra bifölls och votens-propos. N:o 93 befanns hafva förfallit till följd af BondeSt:s beslut. 48:o lior Ulsk:s yttrande bifölls. 49:o Salpeter Ulslns yttrande godkändes.
Nyssnämnde förminskning befinnes hufvudsakligen härröra derifrån, att Räntevinsten, efter afdrag af förvaltnings-omkostnaderne, hvilka härutaf blifvit bestridde, kommit CapitalRäkningen till godo; enär denna vinst icke behöft användas till någon räntebetalning å de penninge-förskott, som, till Discontens Skulders liqvideiande, fått i Banken begagnas. Betänkande n, N:o g5. 35 Behållne Räntevinsten hade till 1826 års slut utgjort R:dr 368,org: 28. - Men, när härifrån afdrages hvad Räntevinsten, år 1828, understigit förvaltnings-omkostnaderne samma år 318: 16. 7. Återstår behållen räntevinst 367,705.- 3g. 5. Hvartill kommer att ytterligare läggas beloppet af Assignationer och 3 proc:ts Skulder, hvilka, enligt 1823 års Ständers Beslut, är vordet uti Räkenskaper ne afskrifvet 22,664: 6. ir. tillhopa R:dr 3go,36g: 46. 4- Eller den förut omförmälda Summa, med hvilken, linder utredningstiden, Bristen blifvit förminskad. §. 3. Malmö f. d. DiscontVerk. Då för år 1828 Hufvudboken i Goncept blifvit afslutad, bar en på lika sätt uppställd Tabell Lit.H.j som den för Götha Canals Bolag f. d. Discont åberopade Bil. Lit. G. blifvit författad , utvisande förhållandet roed Malmö f. d. DiscontVerks Skulder och Tillgångar d. 1 October 1818, och d. 1 Januarii 182g.
Rikets Ständer hafva på sådane grunder ansett sig böra uppföra ett särskildt gymnasliklärare-arfvode för hvart och ett af de högre läroverken, samt ställa till Eders Kongl. Maj:ts nådiga disposition en rund summa för utdelandet af sådana arfvoden vid de lägre läroverken, i den mån denna vigtiga angelägenhet hinner ordnas och skickliga lärare bildas. Ett sådant arfvode vid de högre läroverken hafva Rikets Ständer ansett icke kunna bestämmas lägre än till 500 R:dr; och för att vid läroverken kunna vinna och bibehålla skicklige gymnastik-lärare, synes en förhöjning af della arfvode, efter deras tjensleålder, böra ega rum, i likhet med hvad för den öfriga lärare-staten är beslutadt, så att arfvodet höjes efter 5 års tjenstgöring till 750 R:dr och efter 10 års till 1,000 R:dr. Hvad aflöningen af sådane lärare vid de lägre Skolorna angår, hafva Rikets Ständer antagit, alt om den summa, som för sådant ändamål skulle ställas till Eders Kongl. Majrts disposition, bestämmes till 9,000 R:dr, densamma bör blifva tillräcklig. Rikets Ständer hafva derföre beslutat, att, såsom arfvode åt gymnastik-lärare vid de högre läroverken, å stat uppföra ett belopp af 500 R:dr Runt, att höjas, efter 5 års väl vitsordad tjenstgöring, till 750 R:dr och eller 10 ars sådan tjenstgöring lill 1,000 R:dr, denna tjenslgöringslid beräknad från och med kalenderåret näst efter det, då, på grund af utnämning, befattningen blifvit tillträdd, samt alt till Kongl. Majrts disposition ställa en summa af 9,000 R:dr, att användas till sådana arfvoden vid de lägre Skolorna, i den mån skicklige lärare hinna bildas; anhållande Rikets Ständer i sammanhang härmed underdånigst ali, lill förebyggande af en alltför ensidig och öfverdrifven själsansträngning hos Skolans lärjungar, dagliga kroppsöfningar för skolungdomen må anbefallas i tjenlig omvexling med undervisniugs-timmarne.
I mån som prisen stego, ökades behofven, och Disconterna anlitades på ett sätt, som frestade dem att ännu vidare utsträcka sin rörelse, och att tillåta sig missbruk, som än mer ökte mängden af det utelöpande Sedelmyntet. Om man då tillika besinnar, hvad om är förhållandet med Discontlån , och med jordbrukets afkastningar i allmänhet; om man betänker, huru s m interesse-afdrag, omsättningar och atbetalningar skulle fordra \ Vai 28 3uni. 62 särskildta tillgångar, innan ännu odlings-företagen hunnit lemna någon, emedan en odling sällan förr än efter 3, 4 å 5 år ersätter den deruppå nerlagda kostnaden, så finner man lätt, att den som gjorde Discontlån för blott sådana företag, skulle bereda sin undergång, innan han ännu hann skörda vinsten. Denria, utgång skulle ännu mera påskyndas, i mån som äfven de påräknade inkomsterna uteblefvo och nya behof igenom ökade utgifter tillkommo, dä Spannmåls producenten blef köpare, och då de uppdrifna fastighetsköpen, igenom förhöjda egendomsvärden, ökade Bevilln ngsbeloppet. När då jordbruket var nästan enda källan till inkomst osh denna uteblef, skulle allt detta vara tryckande, och det är onekligt, att det var olyckligt; men det är icke mindre sannt, att detta låg i sakens natur; att det var till större delen en befallande nödvändighet, sorn vållat denna sakernas ställning, och att misstagen snarare blifvit af omständigheterna föranledde, än egentligen bidragit att tillskapa dem. Att vilja betaga möjligheten till vissa näringsfång, eller inskränka tillfällen till förtjenst, för att derigenom tvinga capitalerna att på ett uteslutande sätt återgå till jordbruket, är ej allenast att betaga andra medborgare en del af deras fri-' het, men också att motverka det ändamål man åsyftar.