Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På Magistratens vägnar ts. stjort. i Till Berättelsen öfver Kronobergs Län för åren 1848—1850. / för Wexio Stad, afgifven år 1§51. Stat MS (l r a g» Bevillning efter 1848 års Förordning. Enligt 2:dra Artikeln. Enligt 3:djc Artikeln. Bränvins brännings afgift. Summa. Ständiga Räntor. Boslrapsoch Åkerskatt. Mantals penningar. Summa. Kostnad för rotering. Kostnad för Stadens Stjrelse. Klereci-Statens underhåll. Pastorers. Kommini strars. Kyrkobetjent gs. Summa. Fattigför sörjning. Skjuts. Diverse Väghållonera, rän - ning. tor och besvär. Summa Stats Bidrag. Anmärkningar. Ralr 3,087 j 2T i o 7. äro så kallade Åkerocb Ängspenningar. J. Vahlberg. KONGL. MAJjTS BEFALLNINGSHAFVANDES uti Christianstabs Cän till liOXGli. MAJ:T i a tt tiertlåvtighet ufgifna EMBETS-BERÄTTELSE för åren 1*4*. 1*4» och 1*50. STOCKHOLM, 1853. »•. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Christianstads Län för åren 1848, 1849 och 1850. § 1- Länets allmänna beskaffenhet liar under loppet af dessa Irenne år ej undergått några speciella förändringar, som äro anmärkningsvärda att i denna underdåniga , berättelse intagas. Dock synas nya odlingar, åkerbrukets förbättrade skick, friare grundsatser i näringslagarne och arbetskrafternes användande på ett bättre och ändamålsenligare sätt inverka, om också småningom, på folkets och landets kultur-tillstånd i allmänhet och således äfven på Länets allmänna beskaffenhet i detta hänseende. Hvad som derföre bör först afhandlas är § 2. Länets Invånare. En stigande folkökning visar sig äfven under de 3:ne sistförflutna åren.
Jag har naturligtvis ingen förkärlek för denna åsigt och önskar gerna tro, att jag misstagit mig om ordalagen i Betänkandet; jag har derföre med nöje afhört den bättre tolkning af detsamma, Hr Ordföranden i BankoUtsk:t afgifvit ; ty hvem kad väl bättre än han upfatta dess innehåll? Att jag likväl ej varit ensam i denna min upfattning, utan att mina tänkesätt delats i någon mån af allmänheten, det dömer jag af en obetydlig, fast ganska betecknande omständighet. För några dagar sedan stod nemi. i Sveriges största tidning att läsa en lång artikel, hvars rubrik hade följ. lydelse: »BankoJJtskottets räfst med Hrr BankoFullmäktige!» Jag hemställer till en hvar af Eder, mine Hrr, om icke dessa ord innebära just det, att BankoFullm. hafva vidtagit några åtgärder, som utgjort föremål för särskildt klander. Granska vi hvarje § af utlåtandet för sig, så finna vi med hvilken knapphändighet i uttrycken Ful lin, afspisas, och hvad beträffar det i slutparagrafen afgifna omdöme, så sätter detta färg på Utsfcts Bet. i sin helhet. Under det man i långliga tider alltid gifvit Fullm. det vitsord, at.t de med ospard möda, nit och skicklighet utfört sitt värf, så har man om dessa Fullnns sätt att leda Bankens angelägenheter under verkligen både för Banken och för den enskilte så brydsamma financiela förhållanden, afgifvit det yttrande, att deras förvaltning »i allmänhet» vittnat om nit och omtanke Det tillkommer ej mig att vid detta tillfälle fälla ett omdöme huruvida domslutet varit rättvist eller orättvist, jag vill blott hembära min tacksamhet till Frih. Tersmeden för den tolkning han gifvit detsamma, och upskattar jag detta så mycket mera, som det kommit från en person, för hvilken jag hyser den mest obegränsade aktning. Jag öfverensstämmer dock icke med den värde Frihm ? hans sätt att tolka 109:de § Bankoreght, ty der står tydligen i mom. 1. att »för bibehållande och förstärkning af Bankens metalliska kassa etc. etc., i Hamburg eller Altona betalbara.»
Ridderskapet och Adeln, att, med godkännande af Bewillnings-Utskottets första förslag, i allt hwad ej, genom de nu fattade bestut, blifwit ändradt, öfwerlämna sä »väl berörde förslag, som de nu gjorda besluten till BewillningsUtskottet, att under sammanjemkande, sä widl sig göra later, af samtelige Riks - Ständens meningar, och enligt de beslut, som, der jemkning ef äger rum, genom Nämd böra afqöras, upprätta en fullständig redaktion af Bewillnings « Förordningen, hwilken lill justering sedermera till Riksens Ständer ingiswes. hlt supra. klx krotocollo, A. 6. Lil vers tolpe. »54» Den ro Augustt. Utdrag af protocovet, hältet hos Högloft. Ridderstapet och Adeln, wid Urcima Riksdagen i Orebro den to Aug. 1812. SD8öretogs till slutelig! afgörande Bewillnings-Ulstottcts, den Zo Julli pä bordet lagda, Betänkande, rörande afgiften pä Bränwinsbranning, jemte bemäldte Utstötts, den 8 Aug. pä bordet lagda, swar pä de Anmärkningar, som, genom äterre, mifier, wid det förra blifwit gjorda, och stadnade derwid Högs. Ridderst. och Adeln i följande beslut: r:o. Bifölls den 0 ' Bewillnings - Ukstottet gjorde jemkning i afseende s Pannornas matning. 2:0. Bifölls Utffotts! , i betz sivar afgifne, yttrande, rörande Hemmam ifgiften. Z:o. Beslöt Högloft, .idderffapet och Adeln att PannerymdS-afgiften för Pannor ifrån och med 80 lil! 90 kannors rymd stall förhöjas enligt det af A lmänna Beswärsoch EconomieUtstottets uppgifne sörftag. 4:0.
För öfrigt bör Utskottet tillika upplysa, att, före sista Riksdag, någon serskild summa aldrig varit afsatt till Stat och omkostnader för detta Verk, utan allenast netto-inkomsten beräknad, sedan de Verket åtföljande utgifter blifvit bestridde. Då fanns likväl till ordningen höra, att äfven i detta afseende en för - Betänianden, ]V:o 237. 3g slagsvis beräknad Summa, för aflöningen samt alla andre utgifter, i RiksStaten uppfördes; oell enär Anslagets berörde egenskap eller dess natur af Förslagssumma icke lemnar rum för någon så beskaffad åtgärd, sorn den Hr Hjerta i afseende på anmälan hos ConstitutionsUtskotlet ansett böra vidtagas; finner Utskottet ock något vidare yttrande i följd af påståendet derom icke erfordras, Den af Utskottet redan föreslagne Summa till Stat och omkostnader för Tullverket ‘varder således ofö rändrad R. St:rs pröfning understäld. ri:o Under lika beskaffade anmärkningar, som de näst förestående i afseende på Tullverket, har, rörande den.för PoslVerkels AflöningsStat och omkostnader föreslagne Summa af 200,000 R:dr, hos R. o. A. Hr Grefve Gyllenborg, Joh. Henning samt Hr Hjerta, Gustaf, begärt uppgift på orsakerne, som dels föranledt detta, emot 1823 års AnslagsSumma, 2o3,34o R:dr 46. io., förhöjda belopp, dels ock vållat Postutgifternes uppstigande år 1827 till 2g4,ooo R:dr; hvarjemte inom Hedcrv.
Secreterare tjensten må anses kunna förenas med sadan annan Tjenst, som Ridderskapet och Adeln vid hvarje serskilt fall , med fästat afseende sä väl på Tjensten, som på Personen, kan finna lämpdigt tillåta; med bifogadt absolut vilkor för Riddarhus-Secreteraren , att vid hvarje Riksdags början förete Bevis om erhållen tjenstledighet al Kongl. Maj:t intill Riksdagens slut. Härigenom kommer all fråga om Löneförhöjning för Riddarhus-Secreteraren att försvinna. Herr Påhlman, Ollo Fredric; Sedan 2:ne varda Talare redan utvecklat de orsaker, som äfven i mm tanka föranleda till ändring i det föreslagna stadgandet,'att icke Riddarhus-Secreteraren skulle tillåtas utöfningen af någon annan Tjenstebefattning, viii jag endast härom tillägga nagra ord. Den nödvändigaste egenskap hos Ridderskapets och Adelns Secreterare är skicklighet, hvilken hvarken förverfvas eller bibec hålles utan sysselsättning, sorni min tanka bör sträcka sig icke allenast till den litteraira utan afven till den verkliga verlden. Då Riddarhus-Secreterarens göromål emellan Riksdagarne äro ganska obetydliga, så långt ifrån att vara skadeligt, skulle jag anse nyttigt att han derjemte bestridde någon civil Befattning, hvarvid endast det förbehåll torde böra fästas, att den bör vara innom Stockholm och icke får vara föitroende eller Hof-Tjenst. Den i April. Men deremot anser jag Riddarehus-Secre» teraren icke böra få begagna Representationsrätt, emedan hvarken dess öfriga göromål det medgifver, eller är det lämpeligt att den , som förer Protocollet och derföre skall ansvara , tillika blandar sig uti sjelfva Discussionen. Någon Författning lärer icke heller kunna åberopas, som hittills förbjudit RiddarhusSecreteraren att bekläda annan Tjenst, utan endast sednare tiders praxis. Den, hvars handlingssätt ledes af hedern och hvars caractere är oberoende af allt annat än dess pligt, förblifver sådan ehvad yttre förhållande han också må komma uti. Motsatsen kan ty värr icke af några stadganden förebyggas.
Vid den Riksdag, då Konungen till Vallagen och Regerings-Formens stadganden om Riksförsamlingen samtycke gifvit, utnämne Riksens Ständer, ståndsvis, Fyratio fem ledamöter af hvarje Stand lill en Nämnd, hvilken skall utse Sjutiofern Svenska män, med de i 48 § om förmälda egenskaper, att, då Riksförsamlingen första gången sammanträder, bilda dess Andra Kammare. Af nämnda antal utses först Tjugufem, hvilka äga bibehålla sina platser till slutet af den tredje bland dc lagtima Riksdagar, vid hvilka Riksförsamlingen utöfvar det kall, denna Regerings-Form den uppdrager. Dernäst utses de Tjugufem, som böra afgå vid slutet af flen Andra, och sist lika många, som afgå vid slutet af den Forsta, bland omförmälda Riksdagar. För hvar och en af de valde utfärdas derefter och undertecknas af den främsta i Nämnden närvarande ledamoten af hvarje Stånd en så lydande fullmagi: ”Vid i dag anstäldt val har Riksens Ständers Nämnd ut”sett N. N. att, då lagtima Riksdagen år .. öppnas, »ti ”Riksförsamlingens Andra Kammare taga säle och stämma, ”som han äger bibehålla till slutet af samma (den år ”sammanträdande lagtima) Riksdag, hvarå detta länder till beavis och fullmagt. ”N. N. d ” Hör till Constitutions-Utskottets Memorial, N'.o 85, 31 Och vare sadan fullmakt sä gild, som vore den af Riksförsamlingens Första Kammare enligt 48 §, utfärdad. Benna § varde vid slutet af den tredje lagtima Riksdag, till hvilken Riksförsamlingen sammanträder, utur denna Regerings-Form utesluten. Ändringar uti Tryclifriliets-Förordningcn. § 2- 4:o I grund af hvad — alla slags handlingar, i hvad ämne som helst. Vid föregående tillåtelse skola följande undantag ovägerligen iagttagas.
Ett sådant passande ställe för en bibanas anknytning vöre Moholm, hvarifrån en bibana till Mariestad utan några särdeles svåra hinder skulle kunna anläggas. En dylik jernvägsanläggning skulle ock i följd af flera omständigheter vara af stor vigt. Den komme nemligen att beröra nedersta delen af den en mil långa sträcka utaf Tida-ån, under hvilken denna å är tjenlig att begagnas såsom båtled, och hvarigenom äfven den uti Tida-ån utmynnande Kräft-ån, som jemväl är användbar till båtled, sattes i förbindelse, å ena kidan, med Mariestad och Wenern samt, å den andra, med Moholm och rikets hela jernvägsnät. Tidan i förening med Kräft-ån blefve då den naturligaste vägen för landtmannavaror från och för köpmannavaror till Ekby, Eks, Tiovads, Låstads, Timmerdala, Bergs, Lerdala och Böja församlingar. Utförseln af kalk från Timmerdala och Berg till den rika Wadsboslätten vore redan nu ganska betydlig, men skulle naturligtvis mångdubblas, om märkbar nedsättning kunde vinnas i transportkostnaden, hvilken nu på flera konsumtionsorter utgjorde större delen af varans pris. En icke mindre vigtig omständighet vore den föreslagna jernvägens närhet till Lugnås berömda qvarnstensbrott samt de i Böja socken befintliga rika slipstensbrotten, hvarförutan vid Prestorp i Låstad och vid Stohlan i Berg äfven funnes goda qvarnstensbrott, hvilka i anseende till brist på utfartsvägar nu blott kunde bearbetas i mindre skala. Dessutom skulle persontrafiken å denna bibana, dels med afseende på den lättnad, som derigenom bereddes länets innevånare att kunna vid förefallande behof besöka residensstaden, dels genom förbindelser med vestra stambanan blifva af icke ringa betydenhet. Bih. till B. St. På grund hufvudsakligen af enahanda skäl som de, hvilka uti ofvanberörda underdåniga ansökning linnas anförda, har Herr A. M. Bolinder uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 24) föreslagit, att Rikets
Hvad pratar han? Jonas. Det är just, som det har varit med mig nu hela vintern. Lena. Ja, jag kunde väl tro. Du har gått omkring mig i flere mån’ar, alldeles som katt omkring het gröt. Jonas. Ja, se jag har inte kunnat komma fram med det. För det har setat alldeles som bly i bröstet på mig. Men nu står jag inte ut me’t längre. (Funderar.) Det börja’ – låt mig se – den där kvällen, när jag träffa dig hos Karl Johan bort i skogen. Lena. Det är inte värdt att tala om den snön, som föll i fjor. Jonas. Jag vet nog det. Men då trodde jag, att det skulle bli på annat vis för mig. Lena (tvärt). Det är inte lönt, att du håller på längre. Bocken vet då åtminstone, att han har horn. Men du begriper inte så mycket, som att jag i alla fall inte vill ha dig. Jonas. Hvad för slag? Lena. Kom ihåg, hvad jag säger dig, Jonas. Den, som sitter lågt och tittar högt, ska akta sig. För annars kan han få lort i ögona. Jonas (hvisslar). Lena. Främmande mat smakar nog bäst. Men inte är det värdt, du kommer och försöker med mig. För det går inte. Jonas. Ja, men si jag mente inte dig. För jag har allt mina andra uträkningar. Lena. Gå då till den, du menar, och låt mig vara i fred. Jonas. Ja, men si ho’ vill inte ve’ mig. För nu håller ho sig till Karl Johan. Lena (skrattar). Är det Månssons Anna du menar? Jonas (nickar). Lena. Hon som har haft femton kärestar, se’n gubben dog. Jonas. Ja, si det var, för att ho inte gifte om sig med detsamma. För änkor ska en fria till, me’n de sörjer. Lena. Vill du, jag ska fria för dig hos änkan? Jonas. Nej, det vill jag precis inte. Men si nu har hon haft så många – Lena. Jag begriper inte, hvart du vill hän? Jonas. – så att om inte hon får Karl Johan, så blir ho allt glad, om ho’ kan få mig. Lena (sätter sig ned, skrattar). Nej, nu har jag aldrig hört på maken.
att han del ' t deras sorg i kulna dar Internationella kvinnoförbundet är en och läkt månget svidande sår. Att han eldat dem genom sitt snilles brand, sammanslutning af alla länders nationalföratt han offrat sig själf för sitt fosterland — bund, hvilka i sin ordning utgöras af inom för brödrafolkens väll de resp. länderna verksamma kvinnoföreningar. Ett utslag af den samlade hyllning, som Samarbete på frihetens grund är själfva nu framburits till tronen genom furstligt hufvudprincipen för det Internationella kvinäro nu ett minne blott, men ett minne, som lysande ombud från världens alla kanter kvarlämnat värme och ljus i våra sinnen. noförbundet. Nationalforbunden skola sträfva efter att vara i högsta möjliga grad natioSom en man har Sveriges folk firat sitt och otaliga deputationer från vårt lands nella och representativa, söka att i sig uppkonungapars tjugufemåriga regeringsjubimest skilda gränser, vill dock Idun något taga alla i deras länder befintliga arbetande leum, och på det otvetydigaste har framdröja vid, då det är särskildt representativt kvinnor, oberoende af dessas olika politiska gått, att här, om någonsin, en otvungen för den svenska kvinnan och hennes tysta I måndags middag färg samt skilda uppfattningar af religiösa kärleksgärd inhöstades. Den rad af lysande kärleksverksamhet. och sociala frågor. Föreningarna äga ingen festligheter, med hvilken hufvudstaden gått emottog nämligen h. m:t drottningen en rättighet att blanda sig i hvarandras angei spetsen för sitt land, har redan så utfördeputation af damer, representerande dels sjukvårdsföreningar, dels lägenheter och göras icke ansvariga för hvarligt skildrats i dagspressen, att det ej kan hufvudstadens andras åtgärder, och hvarje förening har vara Iduns uppgift att inlåta sig på några andra välgörenhetsföreningar, i hvilka kvinfria händer att fullfölja sina egna syften referat, som endast blefve upprepningar, nor taga del, dels de två kvinnliga försvarsFastmer skulle vi vilja gifva en tolkning föreningarna, tillsammans 40 olika kvinnooch arbeta för sitt eget mål. sällskap.
Jemte det jernbanan i den förra rigtningen uppfyller sin vigtiga bestämmelse att befrämja den stora industriela rörelse, som betingas af de båda omnämda hufvudnäringarne, är hon på samma gång mäktig att underlätta och befordra den persontrafik, som, beroende af dessa samma näringar, redan förefinnes och, enligt de vanliga lagarne för den inre rörelsens utveckling i ett land, måste i bredd med den omnämda stora varutrafiken vidare tilltaga och mångfaldigas. Jernbanan, sålunda utlagd, går till hela sin sträckning genom den företrädesvis spannmålsproducerande delen af de landskap hon berör, och, hvad särskildt beträffar linien från hufvudstaden till Sala, har hon på ömse sidor om sig den rikaste sädesbygd, som en norr om Mälaren gående jernväg kan träffa. Afven i afseende jaå folkmängden uti.och närmast intill de orter, banlinien från Stockholm till Korsnäs genomgår, äger denna linie företräde. En jernbana åter öster om Sigtunafjärden, från Stockholm öfver Upsala till Sala, måste beröra orter, hvilka med få undantag ända fram till sistnämde punkt äro de vester om samma fjärd belägna mycket underlägsna både i odling och fruktbarhet, och i dessa tvenne fall stå de från Sala utgående linierna till Robertsholm eiler Storvik vida efter linien Sala-Korsnäs. — Genom kommitterades förslag, att en grenbana måtte anläggas från Örsundsbro till Upsala, komma hufvudstaden och universitetsstaden i en lätt och snabb förbindelse med hvarandra. Denna förbindelse blefve visserligen ändå lättare och snabbare, om jernvägen lades öster om Sigtunafjärden i så vidt möjligt rak linie mellan de tvenne städerna, på sätt å andra sidan föreslaget är; men det påstående anhängarne af Sammanfattning af kommittéens utlåtande. 84 detta förslag uppställt, att nämligen banliniens bestämmande i denna sträckning skulle vara ett oeftergiflig! villkor för den norra jernstambanans framtid, kan icke godkännas, på de flere skäl kommitterade mot detta påståendes sannolikhet anfört i det föregående.
Ingendera beror af den andra, och om öfwer den förra n» någon ling ffulle bcsiul-S, har Ridderffaprt och Adel» Derigenom icke bundit sig händerne, att efter behag besluta öfwer den sednare. Deras afgörande gemensamt kan således af ilnet Ml förefalla mig sä nagu g t som det föregiiw s, och ingen krag bör kunna hindra, art den sednare srägarr såsom begärd pä bordet, der mätte sä bUfwa hwstanve. Herr Grefwe» och Landt-Ma rffalken erinrade a nyo arr desta frågor wörö aldeles ifrån hvarandra ätffiljse. Friherre Le^srorrAm, ssacob. Istom Det jag till alla delar förenar mig med Herr Rector 8N>v:r-.rnlps, sär jag tillika yttra mig, att om, såsom r ägon Ledamot begärt, Friherre INmnersteims motion snille till graiiMmg af något Utffott remitteras, tror jag wöjligkwis kunna hända, art den ikrän UtMttck sä sern äterkoinmcr, att, bä sä dagar af äret äkersiä, be - Den 22 December. 1229 stulet för sent skulle kunna farms. Dessutom sär jag ä uyo erinra, akt Ridderffapet och Adelil i gär besiöt att detta mål i dag ffulle asgörae. Äiffillige hördes häremot ropa L7ej. Grefwe Os la6aräie, Om Herr Gref* rve l^ovsnbjelm ffulle behaga akt återtaga sin begäran, del Friherre 8mL! motion mätte hwila pa bordet, kunde ju bägge frägorne afgöras. Herr 8i Iversrolps, krsäria Lamuel, förklarade, att äfwen han warit ibland dem som begärt Friherre Lissie motion pa bordet, och akt han ifrän denna begäran ej wille assia. Herr d^orstsnstolps. Anledning till Bewillningens fördclning under särskilda titlar är tillräckligen giswen i Regerings-Formen och den §. deraf som rörec Bcwillningen.
Under den discussion, som uppstått rörrde contrapropos:n, har det synts mig, att 2:ne meningar velat göra sig gällande, hvaraf dock endast den ena varit föremål för Hr Gr. o. Landtnäs propos:n. Det återstår derföre, såsom mig synes, för Hr Gr. o. Landtm, att inhemta, huruvida Ståndet mera mangrannt med ja eller nej besvarar en propos. från Hr Gr. o. Landtm., rör:de den andra åsigten. Hr af Billbergh: Med Gr. Posse instämmer jag deruti, att, hellre än att antaga Utsk:s förra förslag, det är bättre att qvarblifva vid gamla stadgandet, och jag skulle således vilja antaga Hr v. Hartmansdorffs förslag till contrapropos., likväl så, att den icke kommer att innehålla afslag på Utsk:s sednare tillstyrkande, utan tvärtom bifall dertill med den skillnad, att d. 4 Nov. förändras till d. 4 Dec.; ty att afslå tillstyrkandet, utan att uppgifva något annat i stället, anser jag icke gå an. Hr von Hartmansdorff: Min anhållan om afslag å Utsk:s sednare tillstyrkande innebär ingen annan mening, än att det närvar, förhållandet måtte blifva beståndande, så att markegångssättningen skulle ske i Nov. i stället för Dec. månad. Deruti hafva flera ledamöter instämt, så att om Utsk:s tillstyrkande bibehålies med förändring af d. 4 Dec. till d. 4 Nov., är det alldeles öfverensstämmande med min mening. Frih. Boye: Biträdande Frih. Palmstjernas och Gr. v. Fersens mening, anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes gifva oss tillfälle att besvara Hr Hjärnes propos:n. O111 den enhälligt afslås, måtte vi väl komma ifrån densamma. Hr Hjärne:
Tryckt hos H. G. Nordström, 1834. i Länets allmänna beskaffenhet. Derom är redan förut fullständig underrättelse Äieddelad uti de 1828 och i8a8 afgifne och genom tryck allmängjorde Femårs-Berättelser, hvadan, och då någon förändring dermed icke sedermera ägt rum och således ej eller något är att tillägga, samma berättelser nu åberopas. Innevånare. Enligt inkomne uppgifter, utgjorde Folkmängden i83a: Mantalsskrifne på Landet — i Städerue Mantalsfrie å Landet —■ i Städerue 63,575 i3>787 77,362. 6i,756 9’ö<39 7i,3q5. Utaf den för Landet upptagne Folkmängd, äro likväl 6,269 personer boende i Majorna och på Nya Varfvet vid 'Götheborg, och alltså snarare att anse såsom hörande till Staden, enär Majorna, ehuru beläget i Örgryte Socken, Säfvedahls Härad af Götheborgs Fögderi, dock är en fortsättning af Förstaden Masthugget och personalen på Nya Warfvet hufvudsakligast tillhör Eders Kongl. Maj:ts Flottas Götheborgs Station, samt på intetdera af desse båda ställen, något Landtbruk eller annan Landtmanna-näring idkas. Jemnlikt sista Feinårs-Berättelsen uppgick Länets Folknummer År 1827 lill i4o,i85, efter alt under då förflutne 5 år hafva ökat sig med 9,558 personer. Nu har den således ytterligare vunnit en tillväxt af 8,572 personer, deraf 8,322 på Landet men endast 280 i Städerne. Orsaken till denna betydliga skiljaktighet emellan landets och Städernes Folkökning, torde till någon del vara den, att folk af arbetande Classen på Landet fortfara att tidigt ingå Äktenskap och att bosätta sig på torp, i backstugor och i skärgården med beräkning att af tillfällig förtjenst bereda sig bergning. Om folkets bildning är föga annat att säga, än hvad sista berättelsen derom innefattar. Den fortgår visserligen, men ganska långsamt och icke serdeles märkbart. Förhållandet med sedligheten är ej eller synnerligen 4 förändrad t.