Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom bidragande orsak kan äfven nämnas den ökade hågen för ägoskiften, skogsoeh utmarks-delningar samt andre sådane företag, sorn lemna hvarje jordbrukare för sig mera frihet och bättre utrymme, att efter egen erfarenhet sköta sitt jordbruk; hvarförutan Odlings-Lånen på vissa ställen kraftigt medverkat till oländig marks uppbrytande och odlande; och slnteligen må raan icke förtiga den omvårdnad, en upplyst Regering i sednare tider egnat åt jordbruket, genom skyddande Författningar, som antingen undanröjt directa hinder för jordbruksnäringens uppkomst, eller lindrat och afskaffat vissa betungande sätt alt utgöra beskattningen. Intrycket, sålunda gifvit lill än större utveckling, försvagas måhända endast af ett verkelig! hinder; men detta, bristande afsättning på den öfverflödiga spanmåls-productionen inom hvarje jordbrukstrakt, är dock det svåraste att afhjelpa uti ett land der stora städer saknas, der invånarne i de små, äfvensom i Bergslagsorterne, sjelfve till stor del äro spanmåls-producenter, och der ett utvidgadt fabriks-system icke finnes, eller lätteligen torde kunna införas. Man kan likväl icke skäligen påstå, att spanmålspriserne varit efter goda eller medelmållige skördar de sednare åren serdeles låga, annorlunda än i jemförelse med priserne efter missväxter; och della förhållande, som egenteligen bevisar att de då af omständigheterne högt uppstegras, tyckes uti elt vidsträckt Rike, med under vintermånaderne afbrulen vatlen-comrnunication, ligga så djupt i sjelfva sakens natur, att det väl icke kan ändras, om än till någon del genom t jeni ige författningar corrigeras. I så beskaffad ställning kan bränvins-bränningen, betraktad såsom vehikel till åkerbruket, jemväl anses vara ett ofta nyttigt correctiv emot spanmåls-förråders hopande, till en större olägenhet 16 för producenterne.
Bagge som är nu syssloman öfver hr grefve Ädels bruk och egendomar här i Norjet; denna vår vän bemödade sig att utverka regentens nådiga bifall för mig att få besöka dig, en hjertans glädje för oss båda att råkas. Ehvad du gör, låt ingen dödlig få veta härom, ty jag kunde iråka ledsamhet i anseende till våra krigiska tider. Min resa har varit rolig nog, men i synnerhet vid Välborne herröfverste och riddare !din kära bror Anders omfamnande; han är frisk och härdad samt nu förlagd med 50 jägare ¡kring Vestra Ed. Väderlekens beständiga ostadighet har å kroppens vägnar gifvit mig någon ohelsa. En besynnerlig ömhet öf-ver gässan, uti pannan är en underlig villervalla. Uti högra ögonbrynen kännes 1 ooo: tals ryckningar, äfven i öfra ögonlocket och sjelfva globen jemte ristningar uppför i venstra armen, som stannar i handlofven och der-omkring, mig tyckes som jag fram mot våren skall få värk i alla fingrarne. Mitt venstra ögonglob eller öga är nu alldeles friskt. Någon sveda kännes ofta i öfra ögonlocket. Mina öron äro i godt stånd. Högra näsborren är af snufva alldeles tilltäpt. Venstra näsborn är frisk. Tandvärk har jag och fruk Norska allmänheten yttrar mycken ledsnad. Här varande adel säges vara delad i partier. Flera infanreriregementen och artilleri med fullt befal hafva nu fått ordres marschera till Trondhjem och deromkring. Närmare våren tror man desse komma att kampera vid Tydal, Bräcken och Rörås. Norska polisen är vaksam, klok och 3-dubbel. Norska borgarmilitären är nu ledsen. Armén är väl försedd med krut, lod och goda vapen. Äll kommunikation är hindrad mellan Danmark och Norge. Emellan regenten här och folket råder ett godt förstånd. Liten och dålig föda hartar för en fullständig tand-fluss, ryckningar kännas ofta i båda kinderna, äfven i hakan. Två tänder aro uttagna till venster upp i öfra tandraden, resten fruktar jag der går samma vägen.
Till upplysning ej mindre om det belopp, hvartill de, före ofvanbsrörde dag, af Riksgälds-Kontoret bestridde aflöningsoch tryckningsmed flera särskilda Riksdags-kostnader uppgått, än äfven, så vidt räkenskaperna utvisa, om de summor, hvilka af Riksdagskostnadsmedlen blifvit använda för hvart och ett Riks-Stånd eller Utskott särskildt, hafva Revisorerne låtit bifoga denna Berättelse ett med den granskade redogörelsen Öfverensstämmande Tabellariskt Sammandrag, Litt. C.j öfver alla uti samma redogörelse upptagna utgift-summor. Enligt hvad häraf inhemtas, uppgå dessa utgifts-summor till ett sammanräknadt belopp af 219,538 R:dr 6 sk. 3 rst., hvilket belopp med 167,789 R:dr 3q sk. 2 rst. understiger den summa, 387,827 R:dr 45 sk. 5 rst., som kostnaderna för 184,0 och 1841 års Riksdag, jemlikt den deröfver år 1843 afslutade enahanda redogörelse, utgjorde. Dock torde härvid böra erinras, att nu uppgifna kostnader för sist förflutna Riksdag komma att ökas med flera, vid redogörelsens afslutande, återstående utgifter, deribland kostnaderna för den ännu icke fulländade tryckningen af Riks-Ståridens protokoller lära utgöra det hufvudsakligaste beloppet.
Mrs Crawford reste på, järnvägen in till Paris i samma knp6 som en fransyska, koinmen direkt frkn sitt hem damtaiiför just sköfladt af fienden, och hon, fransyskan, sitter lugn och virkar på en spets, under det hon talar därom såsom en annan skulle beriittat a t t köksan slagit sönder en tallrik. Och sh den allt förslöande vanan, som gjorde att saker som först förefalla förfärliga och rysliga, smaningoin öfvergingo till att bli nzattew of fact, så att det forclrades nigot ännu iilera rafflande för att iippröra ens öfverspanda nerver. Bonlberna, som preussarne läto regna öfver Paris, förskräckte till en början, men Sfvergingo så småningom till att blifva ett intressant skådespel. &amp; !an vandrade lit i Champs-Elysées för att titta på » Iinr bomberna slogo ned p % andra sidan triomfbågen~, precis som. det varit fråga om ett fyrverkeri. Och man var så angelageii att f&amp; se b %, att en vaktpost måste liålla de nyfikna på behörigt afstknd, på det att de ej mktte koniina för nara. Men s % när allt var öf ver, belägringen och koininuiien, inträdde en ksnsla af obeskriflig tomhet. Spänningen hade natt sin knlinen och ktergkngen till d e t vanliga va.r ofattlig. Man hade hört kanonernas dhi sk lange dag och natt, deras dofva bruinniande Iiade s5 ingått i det dagliga lifvet, att tystnaden verkade förbryllande, w ' ' Hvacl som iiat~irligtvis dock intresserade mig mest var mrs Crawfords tankar om journalismen, sarskildt framtidens joiirnalisin. Framtidens jo~irnalisin ' blir ej endast pennans, utan +£ven - och detta kan sk^ mest - ritstiftets och kodakens », sade hon. Ser ni, fortsatte hon, ~ d e.
— N:o 161. i fråga om inrättande af ett Statistiskt embetsverk. XIII. 204. — N:o 162. angående regleringen af utgifterna tinder Riks-Statens Åttonde Hufvud-Tilel. XIII. 301. — N:o 163. angående, regleringen af utgifterna under Riks-Slalens Nionde Hufvud-Titel. XIII. 301. — N:o 164. angående slutligt ordnande af försvars-verket inom Jemtland. XIII. 336. — N:o 165. angående skalteförsäljning af åtskilliga lägenheter under Elfsborgs kungsladugård i Götheborgs och Bohus Län. XIII. 337. — N:o 166. angående ett låneunderstöd åt staden Christianstad. XIII. 337. — N:o 167. angående understöd för fullbordandet af Norbergs jernväg. XIII. 337. — N:o 168. angående Poslbevillningen. XIII. 337. — N:o 169. angående inrättande at ett Ecclesiastik-Collegium. XIV. 46. — N:o 170. i fråga om beredande af förslag till lag angående naturalisation af utländske män. XIV. 47. — N:o 171. angående beredande af förslag till särskild stadga för behandling af ed del regeringsärenden. XIV. 47. A. 49. — N:o 172. angående en fyranläggning pä Gottska Sandön. XIV. 243. — N:o 173. angående pension för t. f.
På grund af hvad sålunda förekommit och då behofvet af ännu ett högre Landlbruks-läroverks inrättande både blifvit af Landtbruks-akademien vitsordadl och äfven syntes vara allmänt crkändt, har E. K. M:t, med godkännande af ofvanberörda framställning, i Nåder föreslagit, att Alnarps Kungsgård med underlydande måtte från midfastan 1862, då nuvarande arrende af Kungsgården upphör, upplåtas till begagnande för ett högre landtbruks-läroverk, hvarest till undervisning borde emottagas 24 fri-lärlingar och minst 28 elever, hvaribland 4 icke betalande, samt att så väl organisationen som styrelsen af della läroverk måtte få uppdragas åt en Direktion, beslående af Landshöfdingen i Malmöhus län, såsom Ordförande, samt af fem fastighets-iunehafvare inom nämnda län, eller äfven, om så ske kan, från närmast angränsande län, såsom Ledamöter; hvarjemte E. K. M:l, i aFseende härå, ansett följande vilkor och bestämmelser böra stadgas: l:o att läroverkets styrelse i årligt arrende för Kungsgården skall erlägga 1,600 tunnor spanmål, råg, korn och 's hafra, deraf 100 tunnor af hvardera sädesslaget skola lill Landshöfdingen i Malmöhus län årligen levereras i Malmö stad på de lider, som af honom bestämmas, samt återstoden, 1,300 tunnor, hvarje år lösas efter de 10 förutgångna årens, af Kammar-kollegium för Kronans räkning fastställda medelpris, af hvilken lösen Landshöfdingen, som för närvarande har sig på lön anslagne 1,400 tunnor, skulle ega att uppbära hvad som motsvarar 1,100 tunnor, med en fjerdedel i slutet af hvarje qvartal, men återstoden, eller lösen för 200 tunnor, £ råg, Jkorn och f hafra, borde ingå lill Statsverket och reserveras till E. K.
Ständerne framdeles kunna komma alt besluta i afseende på den allin, lånerörelsen; men jag vill dock förskottsvis nämna, att jag visserligen gillar den af Hr Mannerskantz yttrade tanke, att om verklig brist uppstår eller finnes, sä bör man hellre skärpa villkoren och böja räntan å dessa discontina, än att skaffa nya utvägar till deras fyllande.; men då skall först verklig brist på medel förefinnas. Jag hoppas, att när Ständerne komma att reglera bankens allm. lånerörelse, föreskrifterne i detta afseende ej för Bancostyreisen skola blifva så stränga, som nu, utan att, då tillgångar finnas, styrelsen Den 15 October f. m. skall få rätt att taga der som finnes, för att lägg;} till der det brister. Frih. Cederström, Jacob: Den fråga, som utgör föremål för nu pågående öfverläggning, liar uppkommit genom elt förslag, vackt inom Banco-discont-direct:n , att utfärda en kungörelse ang:de bestämmandet af den tid, då beviljade lån ifrån denna discont skulle kunna utfalla. Della beslut, fattadt inom directin, synes mig vara alldeles på sidan om behofvet och alldeles på sidan af det förståndiga ; ty det lärer falla af sig sjelft, att, då BancoUlsk. som bäst är sysselsatt med uppgörandet af förslag till bankens allm. rörelse , Banco-discont-direcUn bort afvakta resultatet af Ständernes beslut i denna fråga, emedan långt ifrån att behöfva vänta lill nästa år, skulle jag förmoda, att endast några få dagar erfordras för att få saken afgjord , och jemväl medel till länens utassignerande.
Arrendatorn ansåg sig för hemmansbruket icke behöfva, fingo på auction försäljas och de derför inflytande medlen, ”med den husrötesumma, som afträdare!» erlagt, samt den af honom er”lagde ränta för uppburne medel till reparationer, dem han underlåtit ”verkställa, utgörande tillsammans 38-4 Ridr i3 sk. 7 rist., läggas tillhopa med den årliga afgift, som Arrendatorn under 25 års arrende"tid, i stället för årlig byggnad, erbjudit sig erlägga med 4° Daler ”Silfvermynt, samt alt desse således inflytande medel skulle särskildt ”förräntas och i Hnsesyns-Conlorets Hufvudbok redovisas, för alt, när ”arrendetiden lilländagått, till capital och upplupne räntor tagas till ”fond för uppbyggande af nya hus på en tjenligare plats. Sålunda in - — 76 — ”flutne medel, jemte bespard ränta, blefvo år 1798 utlånte och den ”12 Juni 1815 till Militia? Boställs-Cassan återbctaide med 471 R:dr ”Sj sk. 6 r:st. Banco utom upplupne räntor.” ”Sedermera upphörde särskild räkning för dessa medel, intill dess ”de år 1835, efter förutgånget beslut af Kongl. Krigs-Collegium, i Mi litiae Boställs-Cassans Hufvudbok, såsom en dess skuld uppdebiterades ”till förenämnde belopp, grundadt på vederbörande Contors uträkning ”öfver de under tiden upplupne räntor.” ”Revisorerne anse det leda lill förvillelse, att ifrågavarande medel ”särskilt bokföras och framgent balanceras, såsom en Cassans skuld, ”hvilket i sjelfva verket icke är förhållandet, enär någon egentlig fordringsägare icke finnes och återbetalning deraf icke kan ifrågakomma ”i annan ordning, än att Militice Boställs-Cassan, i afseende å boställets ”bebyggande, fullgör de förbindelser, som densamma, enligt gällande ”föreskrifter, tillböra.”
Herr von Rööks åberopade reservation, så åsyftar densamma endast att utbyta Slockstraffet emot ett annat straff, som, uti icke ringare nion än det förra, skulle väcka åtlöje och allmän förargelse; hvadan Utskottet på skäl, som förut äro emot bibehållande af skamstraff anförde och icke blifvit inom Riks-Slånden motsagda, ej eller, kan biträda den uti nämnde reservation yttrade mening. I följd af hvad Utskottet nu anfört, finner Ulskotlet ej anledning att i någon del ändra omförmälde sitt förslag, som derföre ånyo vördsamt underställes de respeclive Riks-Slånds pröfning, hvilka Betänkandet återremitterat. Stockholm den 2g Juni 1S40. R eservationer: Af Herr Friherre Cederström: ”1 conseqvens med de anmärkningar, jag gjorde emot Lag-Utskottets Betänkande N:o 38, då det inför Högloflige Ridderskapet och Adeln föredrogs, får jag nu emot Utskottets fortsatt vidhållna beslut mig reservera : Att kyrkoplikten i senare tider från en blott försonings-akt med kyrkan, urartat till ett skamstraff, torde af ingen nekas. Att Lagstiftaren äfven så ansett densamma, finnér man, då man besinnar, att Stockstraff blifvit föreslaget som surrogat derföre, då detsamma blifvit stadgadt för fremmande trosförvandter, hvilka blifvit förvunna till sådane brott, hvarföre kyrkoplikt annars bordt undergås. Skulle kyrkoplikten således framdeles komma atL fortfarande bibehållas, så lärer väl både billighet och juridisk conseqvens fordra, att fremmande trosförvandter, som ej kunna eller böra undergå delta straff, likväl ej gå alldeles fria, utan att någon motsvarande straffbestämmelse för dylika fall föreslås och bestämmes.
Det gifwcs utan twifwel, wista fordringar, hwilka säsom wilkor för Samhälls-inrättäingen äro gemensamma för hwarje Borgerligt Samhälle; Sädana äro Lehofwen af personlig och egendoms säkerhet, af inhemskt lugn, af obero - Den Lr Augusti. ZZ oberoende i anseende till Utländska magier. De fön'a af desia ändamål winnås genom rättvisa Lagars kraftiga handhafwande Under en waksam Styrelse; det senare genom Statens anstingen inre werkliga ellet fotwärfwade relati'wa styrka-. Det gifwas ändra behof hwilka tillhöra hwarje Samhälle sarffildt-.i Moa af dell lage, af detz tillgångaraf desi ställning och-förhållanden i anseende till sina grannat. Det äro de ha senare som modifiera sältet att uppfylla fordringarne af de förraoch del är genom ett riktigt omdöme om de ena som man bereder Utwägen att tillfredsställa de andra-. — Uppriktigtjag bekänner dethar jag trottatt med snart uttömda tillgångar och en med skuld belastad skattkammare - med betydligen minskat område, med en af inhemska oredor och lidna förluster skakad ^Samhällskroppborde wära önskningar och wära bemödanden riktas derhänätt sä mycket font Möjligt obemärkte söka Utrymme alt andas-och genom en klok inwertes hushällNinggenom forsigtiga poliliffa förbi ndelser - winna tid att hämta krafter saMt genom förökad näringsflit och utwidgad arbetsförmåga inom egna landamären tillwäga bringa de iNs kräktniNgar som Utan waldsamma skakNingar kunde bereda ost ett waraktigt sjelfbestånd.
I afs:de på formuläret N:o 15, sammandrag för länet, kan man återigen i viss mån gå till mötes den åsigt, som yttrats i PresteSt:t. Der är en inskränkning gjord så att icke formuläret uptar detsamma som sammandraget för fögderier i formuläret N:o 9, men då sammandragen för länet äfo de enda som komma till allmänhetens kännedom och äro intressanta för dem som studera statistik, så tror jag det är rätt att göra dem så fullständiga som möjligt och i likhet med fögderiernas sammandrag. Således får jag 200 Don 12 Oktober. ytterligare hemställa att formuläret N:o 15 matte rättas på det sätt, att, i st. f. de under rubriken »inkomstbevilln.» uptagne 2 kolumner, insättas de 4 kolumner, som förefinnas uti formuläret N:o 9. Gr. Lagerbjelke: Jag instämmer med den siste talaren. Det må visserligen vara önskligt att få så detaljerade upgifter som möjligt i statistiskt afside, men första vilkoret för all statistik, om derpå skall vara något att bygga, är att den hvilar på sanning. Gör man en osann statistisk upgift, är dess värde sämre än ingen. Nu måste formulären i bevilln.-längderna göras i fullständig öfverensstämmelse med bevilln.-förordnms föreskrifter, eljest komma dessa taxeringslängder att blifva en sammanföring af osanningar. Nu har bevilln.-förordmn, man må dermed vara nöjd eller icke. stadgat, att vid inkomstberäkningar alla slags be vi lin: r skola sammanföras till en enda taxering; sedan detta skett, är det alldeles omöjligt att i formuläret skilja mellan kapital och inkomst af näringar eller lön och pension; bevilln.-förordmn gör derpå ingen skillnad, och om man tvingar bevilln.-berednm att i sina formulärer upgöra en sådan skillnad, så skall bevilln.-berednm först i allmänhet göra sig reda för hvad inkomster en person har och sedermera skrifver man på måfå fördelningen i olika klasser. Man må vara nöjd med eller icke att denna fördelning icke finnes i bevilln.- förordnm, men då så är beslutat, måste man väl ställa sig den till efterrättelse, då man upgör formulärer för en redan fastställd bevilln. -förordn.
1 gällande föreskriften, att bevillningen erlägges med 5 proc. af behållningen, strängt följdes; att ingen beskattning borde vara sådan, att, om den riktigt och samvetsgrann! ällyddes, den just då och derigenom blir orättvis; att det måste antagas, att ibland näringsidkare,- lika såväl som bland embetsman, finnas många samvetsgranne, sorn noggrannt och fullständigt uppgifva sina inkomster och hvilka ej böra lida derför, att den mindre laglydige underlåter sin skyldighet i detta afseende; samt alt det dessutom alltid berodde på taxeringsmännen, att, efter kända förhållanden, antaga en högre inkomst än den som uppgifvits; af Herr Spångberg, hvilken föreslagit, att den nuvarande bevillningen af rörelse och inkomst, som till större delen drabbar städernas industri-idkande befolkning, måtte, om den ej kunde helt och hållet borttagas, åtminstone nedsättas från 5 tili 3 procent, helst ekonomiska ställningen bland borgerskapet, till följe af de sednast utfärdade handelsoch näringsfrihets-förlättningarne, samt dagligen stegrade priser på alla lifsförnödenheler och andra orsaker, på de sednare åren högst väsendtligt försämrats, och billigheten kräfde att, i ersättning för borgerskapets alltmer kringskurna små förmåner, någon lättnad i de nu bardt betungande skattebördorna bereddes; — uti syftningen af hvilken sistnämnde motion flera af Borgare-Ståndets ledamöter sig förenat, ehuru de Heste af dem förklarat sig utgå från andra moliver än motionären, dervid några uttalat den åsigt, att den förhöjda bränvinsskalt, som Rikets Ständer troligen korome att besluta, ej blott skulle medgifva, utan äfven påkallade en nedsättning uti andra skatter, hvadan de velat hafva den af Herr Spångberg förordade nedsättning utsträckt till äfven andra medborgare-klasser, än städernas handlande och näringsidkare, eller tili alla dem, som erlägga bevillning enligt 2:dra artikeln, medan andra talare, som närmare hållit sig till motionärens förslag, hufvudsakligen förenat sig uti de motiver derför, hvilka blifvit af Herr Ekenman framställde, nemligen : att det vore i moraliskt hänseende af synnerlig vigt, alt bevillningen nedsalles till hvad motionären föreslagit, enär, då grunden af 5 procent afgift måst följas, de fleste Taxerings-Kommiltéer, för att kunna nedsätta bevillningen till hvad de ansett med fog böra uttaxeras, vidtagit den utväg alt förbise, det afgifna uppgifter innehållit vida mindre inkomstsummor, än de verkliga;
Re bfasha"hets^visions-bcrältclsc närmare beskrifna serskilda anstalt inom Banken för betåns inbetal-sörjande af de med fastighetslåns erhållande, omsättning och återbetalning m"e’ förenade göromål, har, efter hvad Revisorernc inhemtat, af Allmänheten blifvit med stigande rörtroende omfattad och synes sålunda motsvara det af Rikets Ständer genom densammas inrättande åsyftade ändamål, alt bereda lättnad och minskad utgift för låntagare mot pant af fast egendom vid sina transaclioner med Rikets Ständers Bank. §. 65. Lagsökningar Under den tid, hvarför nu redovisas, hafva för Fastighetslån lag Z7ldl*/ q ning af fasökningar anställts, dels då dylika lån, i anseende till försummad afbelalstighetslän. ning, skolat lill hela deras belopp indrifvas, dels till infordrande af allenast uraktlåtna årsinbetalningar. Af lagsökningsärenden utaf förstnämnde beskaffenhet voro den 1 September 1851 oa (gjorda 42. hvarefter tillkommit 67. och äro af dessa inställde 12. afslutade genom verkställd indrifning eller skedd omsättning . 75. förfallen, i anseende till inträffad konkurs 1. 109. 88. hvadan på handräckning af vederbörande exekutorer återstå ... 21.
Föredrogs Exped.Utskis d. 26 dennes pä bordet Ingda Mein, N:o 10, ang:de en rättelse i 1?. Stirs underd. skrifvelse i fråga om regleringen af HiksStatens 4:de Hufvudt it el. B. o. Ad. godkände detta Mein. äfvensom det derjemte under N:o 211 öfverlemnade förslag till underd. skrifvelse. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flera ledamöter, nedannämnde d. 26 dennes jiå bordet legde Utlåt, oell Betänkm, nemi. från Lagutskottet: Nio 81, i aril. af gjorde amnärkmr emot Utskis Betänk. N:o 28, öfver väckt fråga om förändring af 1 0 §iu 10 Kap. HandelsBiii; Nio 82, i ani. af väckt motion om förändring af K.
Riket i egenskap af smideshandels-betjent eller försäljare af derstädes tillverkade smiden och hvarjehanda annat kram, utan skyldighet att förskaffa sig annat laga försvar, och dels derigenom att Daloch Smålands-all mogen jemväl opåtaldt få tåga omkring i Riket, under föregifvande att afyttra af dem åstadkomne smiden och fabricater; i följd hvaraf Olof Olssonsåsom hinder mot ett dylikt ofog, yrkat, att ej allenast reglementet af den 22 Februari 1787 för fristads-inrättningen i Eskilstuna i detta afseende måtte ändras, utan ock, att inga andra tili smides-försäljare borde få antagas, ån bofaste och för ärlighet kände personer, hvilka dock ej finge afyttra smide genom gårdfarihandel, utan endast på marknaderne och dessemellan, hemma hos sig sjelfva; hvarförutan blifvit ifrågastäldt, att hvilken som helst måtte ega rätt att under beslagsanspråk anhålla allt det smide, som genom gårdfarihandel utbjöds eller afyttrades här i Riket, med undantag af Lappmarken. Emot detta yrkande, så vidt detsamma innefattar förbud för allmogen i Småland att försälja åtskilliga af densamma tillverkade smiden och ståltråd m. m. har Riksdags-fullmägtigen från Jönköpings Län Per Mårtensson, med hvilken sig förenat öfrige Riksdagsmännen från samma Län, samt Peter Claesson j Henric Hansson och Efraim Larsson från Elfsborgs Län, anmärkt, att enär, genom Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 17 December 1734, Rikets allmoge vore tillagcl rättigheten att så väl på landet som i städerne obehindradt föryttra, hvad den sjelf kunde arbeta och förfärdiga , såsom laggkärl!, jernoch träd-redskap, med flera handaslöjder, ansåg Per Mårtensson ifrågavarande yrkande höra ulan afseende lemnäs. 3:o Jacob Kihlbom från Södermanlands