Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om en qvinna hafver sin blodflöd i långan tid, icke allenast i så lång tid som vant är, utan ock utöfver den tiden som vant är, skall hon vara oren så länge hon flyter; såsom hon är i hennes rätta flöds tid, så skall hon ock vara oren i denna tiden. All den säng, der hon uppå ligger, så länge hon då flyter, skall vara såsom den säng i hennes rätta flöds tid. Och allt det hon sitter uppå skall vara orent, såsom i den orenheten i hennes rätta flöds tid. Den som kommer vid något deraf, han skall vara oren, och skall två sin kläder, och bada sig med vatten, och vara oren intill aftonen. Varder hon ren af hennes flöd, så skall hon räkna sju dagar, sedan skall hon vara ren. Och på åttonde dagen skall hon taga två turturdufvor, eller två unga dufvor, och bära dem till Presten inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel. Och Presten skall göra ett syndoffer af den ena; af den andra ett bränneoffer, och försona henne för Herranom, öfver hennes orenlighets flöd. Så skolen I förvara Israels barn för deras orenlighet, att de icke dö uti deras orenlighet, om de göra mitt tabernakel orent, det ibland eder är. Detta är lagen om den som hafver en flöd, och den som i sömnen hans säd flyter, så att han varder deraf oren; Och öfver henne som hafver sina blodsflöd, och den som en flöd hafver, ehvad det är man eller qvinna, och när en man ligger när ena oreno. Och Herren talade med Mose, sedan de två Aarons söner döde voro, då de offrade för Herranom. Och Herren sade: Säg dinom broder Aaron, att han icke i alla tider ingår uti den innersta helgedomen, inom förlåten inför nådastolen, som på arkenom är, att han icke dör; ty jag vill låta se mig uti ett moln på nådastolenom;
Från Hedervärda Bonde-Ståndet hafva, genom remiss, Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten fått emottaga ett af RiksdagsFulImägtigen från Jönköpings LänPetter Mårtensson^. till Ståndet ingifvet Memorial , deri an fö res; att 800 man af Jönköpings Regemente blifvit innevarande år commenderade till Trollhätte Canal, för att derstädes under sommaren arbeta, hvaraf följden varit, att rotebållarne måst under tiden bruka och vårda soldat-torpen, samt ombesörja bergningen. Detta besvär för rotebållarne kunde hafva skäl för sig, då soldat är borlcommenderad i och för Rikets försvar, men när hans arbetskraft bortaccorderas till förmon för ett'enskildt Canal-Bolag,. som allena skördar vinsten af arbetet, så vore det orättvist, att rotebållarne skola med några ytterligare onera betungas, för att bidraga till enskilde speculanlers riktande; och motionären , som Häremot på det högsta protesterat, har derföre hemställt och yrkat, att ersättning måtte tillerkännas rotehållarne för de dem, genom soldalernes bortcommendering, åbragte kostnader, hvilken ersättning borde, i yttersta liand, från< det nya Trollhätte Canal-Bolaget utgöras. 4 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skot lens Utlåtande, N-'0 126.
Län, äro nu lemnade under vård af antingen ifrån institutet utgångna elever, eller sådana personer som emottagit skogar, hvilka af institutets föreståndare förut blifvit reglerade och värderade. Öfverallt visa sig förmånerna af en regelbunden skötsel af skogarna genom ökade inkomster af desamma på samma gång som de stiga uti verkligt värde. Till spridande af ytterligare kännedom om skogshushållningen utgifves äfven af institutets föreståndare en populär tidskrift i ämnet. Oaktadt den misshushållning med skogarna, som på de flesta ställen är rådande, synes dock angelägenheten af deras vårdande och i synnerhet möjligheten af att, genom deras ordentliga behandling, af dem erhålla större inkomster än hittills, utan att de derigenom lida skada, allt mera och mera väcka uppmärksamheten till och med hos en eller annan af den förståndigare allmogen. Bergsoch Bruks-rörelsen. Jernmalmsbrytningen har uppgått till följande belopp: för år 1848 till 181,1974 SkU. Tackjernsvigt » » 1849 » 149,312 » » » » 1850 » 153,566 » » Tackjernsblåsningen upplyses af följande tabell: a «-«* a Iilusningstid. Tackjernstillverkning. Tionde, Tackjern. o C/3 C5 3 E, O era fiSo 3 era Dygn. Timmar. Lösningspris. Auktionspris. B:ko 6 R:dr 36 sk. B:ko » 1849 ... 6 » 40 » » 6 » 40 » » » 1850 ... 7 » 12 » » Ingen försäljning 14 Tackjernsgods har vid masugnarna tillverkats: År 1848 349 Skei 4 LU. - » 1849 742 » 15 » 4 U. » 1850 614 » 1 » — Stångoch ämnesjernssmidet har utgjort: k B sL B* C« Privilegieradt smide, inberäknad hammarskatten. Uppgifven tillverkning. Hammarskatt. För stångjernsYcrken. För ämnesjernsYerken. För bergsmanshamrarne. Messing. Blyerts.
Detta har äfven erfarenheten under de sednare åren bekräftat; men då arbetsinrättningar, vare sig för husslöjd eller företag af väsendtligare omfattning, erfordra deremot svarande förlag, och sådana anstalter fördenskull i allmänhet ej kunna tillvägabringas utan någon uppoffring å statens sida, föreslår Kongl. Majit, att Rikets Ständer medgifva, att, utom en summa af 50,000 ridr, som för de egentligen orkeslösas lifnäring borde afses, och hvilken Kongl. Majit skulle ega att fortfarande till understöd utan återbetalnings-skyldighet använda, Kongl. Majit äfven må, när sådant finnes lämpligt eller behöfligt, utaf undsättningsfonden anvisa en lika stor summa till förlag åt kommuner eller enskilde för beredande af arbetsförtjenst utan annat vilkor för så beskaffade medels återgäldande till staten, än att denna återbetalning må ega rum endast i den mån inkomst, genom försäljning af arbetsprodukter, kan erhållas, samt att, såsom följd häraf, den dymedelst uppkommande förlust finge, efter pröfning, i räkenskaperna afskrifvas. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 22. 19 Under förutsättning, att Rikets Ständer instämma uti nu framställda äsigter och alltså gilla hvad Kongl.
Den 19 April. 503 re Corps och Ordförande i RiksRätten , och den senares Presidium i Rikets vigtigaste Collegium. Statsoch JustitieRåd äro värdigheter, som ej kunnat hänföras till likhet med något Embete på 1696 års Stat, men i anseende till värdigheten, emellan Presidenterna och vice Presidenterna, samt StatsSecreterarne, har jag proportionerat mitt project derefter. Denna, af mig således projecterade, Stat uppgår till ett belopp af 320,434 Daler Siifvermynt, eller valveradt till R dr å 2 Daler Siifvermynt, som var 1696 års Riksdalers valeur, 160,217 R:dr, och således nära acoo R:dr mera än den af uppgifne tillgång; men denna difference är utaf mindre betydenhet på det hela, då, sorn jag förmodar, efter en fullständig och noga beräkning af Kronans behållna rentor och tionde, den säkert skall öfverstiga hvad som erfordras. För StatsUtskoffet, som har så många göromål sig uppdragna, torde det blifva ett något för mycket opereust arbete att, i anseende till personalen, reglera Innings-beloppet i persedlar; men om StatsUtskotfet föreslår och Rikets Högföfl Ständer fastställa hufvudgrunderna för aflöningen, ställd på persedlar eller HemmansRentor, kunde en tillförordnad Comité under varande Riksdag snart utarbeta detailerna, och dem till Ständernas granskning och godkännande öfverlemna. Om en sådan ! Comité får bestå af personer, kunnige om Kronans inkomster samt Kameraloch Upp-1 börds:verket, jemte sådana af hvarje Civil Stat,| som äro i tillfälle att uppgifva hvilka Tjenstemän äro i åtnjutande af lagliga sportlar, samt hafva mer eller mindre trägen tjenstgöring, och hvad afseende derå kan hafvas för Lönernas bestämmande, så tior jag, att man kunde vänta ett antagligt förslag, hvilket kanske kunde minska dea af mig föreslagna summa. Att tjenstemän» antal sedan <696 ökats inom de flesta tjenstegrader, är ostridigt.
Efter åtskillig öfverläggning beslöts då, enhälligt samt under hurrarop och glasens klang, att fira äfven den dagen, hvarföre, då beslut och handling följde hvarandra i spåren, intågade med musiken i spetsen genom staden till det gamla slottet, der de slogo sig ned på den mot sundet vettande vallen. Det var då vår stockholmare vaknade. Solen, som den dagen går upp i Kalmar kl. 4 på morgonen, hade då nätt och jemnt hunnit kasta sina lifgifvande strålar öfver Öland och dess många väderqvarnar, hvilkas i liflig rörelse varande vingar lifligt påminte om de glada dagar – numera blott ett minne – då man i Berns salong fick skåda de trikoklädda dansösernas djerfva luftsprång i ett haf af spetsar. Vid en blick öfver sundet, med dess många seglare såg man Grimskärs minnesvärda stora och fredliga fyrtorn. Man såg långt i norr huru solen bröt sig fram genom de gapande fönsteröppningarne på Borgholms väldiga ruin och i sydost syntes qvarlefvorna af den misslyckade Beijershamn. I stadsparken sökte näktergalarne att öfverrösta musiken. Allt detta i förening med det poetiska skimmer morgonsolen bredde ut öfver hela trakten och förgylde det gamla slottets torn, bidrog jemte musikens lifvande toner, som i den tidiga morgonstunden hade lockat ut många af stadens invånare, att än mera höja den glada sinnesstämningen. Hvad var väl då naturligare än att vår man, sedan han väl hunnit gnugga sömnen ur ögonen, stälde sina steg till det glada laget. Med sin något oordnade klädsel, en följd af det mindre goda nattlägret, syntes han något likna den i sagan omnämnda Lumpacivagabundus, men blef detta oaktadt med öppna armar mottagen. Snart var bekantskapen gjord, då han naturligtvis omtalade sin märkliga dröm, som ådrog sig en allmän uppmärksamhet och gaf anledning till flera mer eller mindre befogade interpellationer. Småningom kännande sig något dufven af den tröttande drömmen och den myckna välfägnaden, förklarade han, fram på förmiddagen, sin afsigt vara att genast resa till Stockholm med en just då söderifrån kommande ångbåt. Detta var emellertid lättare sagdt än gjordt.
O c h, s o m jag sedan fick veta, närde h o n en hemlig förhoppning, att hennes olycka ej skulle vara f ö r evigt. Harry hade satt dessa tankar i hennes hufvud, o c h jag tror mig ej säga för mycket, d å jag tillstår, att hans manliga til 1- Eedigeras af SOPHIE LINGE. BIDRAG MOTTAGAS MED TACKSAMHET. Charad. Till en m ö, s o m i mitt första står, Går en gammal ungkarl härom dagen, Sprättig, stelbent, svärtadt skägg och hår, Ros i kärleksfärg han fäst vid slagen. (En mitt ANDRA med ett A framför Hade mera lämpat sig för hösten.) Öfver hägnad mark hans genstig för; Herrgårdsbusen känns igen på rösten, Ty mitt TREDJE ryter den besatt Långutdraget. Slut är giljarfröjden, Friar ' n linkar, s o m en kamp med spätt, Hållande mitt HELA upp mot höjden; I mitt FJÄRDE, FEMTE skydd han får, Skrämseln lägger kärleken på båren, Och mitt hela sin upplösning når, Nafsas, tuggas utaf herrgårdsfåren. A. N — U. Länkgåta. Länkarne bilda ett substantiv. 1) Ett vapen, s o m, fast primitivt, Blef vådligt nog för den det hann. 2) Hvad, o m det tränas uti tid, I gångsport ej sin like fann. 3) Bland skogens buskar ett försåt För vandrarm på hans ö d e stråt. 4) Af samma färg och samma art Ett delbart helt, än långt, än kort. 5) Hvad fågeln plägar, när hans vif, Med vinge slräckt, har flugit bort. alla andra operation, hvilken möjligtvis kan återgifva d i » din s y n? » H o n kopknäppte sina händer, och " en värm rodnad upplyste hennes anlete. » sade h o n sakta. » Lettie, jag vill förut säga dig, att denna operation kan misslyckas. M e n tänk på mig, Lettie, » sade han nästan ohörbart. » Ja, det vill jag göra, » sade h o n lågt.
Den i3 Februari f. m. bagade bifalla Hr von Hartmansdorff* hemställan i afseende på föredragningen. llopades ja. Hr Ribbing, Bengt: Den anmärka, jag vid i:a punk ten ville göra, är den, att i afseende på seminariernas antal tror jag det vore båttre om deras antal inskränktes till hälften af hvad som är föreslaget, på den grund att det är svårt att få så många skickliga lärare som det finnes stiftsstäder. Jag föreslår alltså att mom. må lyda sålunda: Så väl i hufvudstaden som i hvarje eller hvarannan stiftsstad etc. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag utber mig att äfven med några ord få öka discussionen, ehuru den redan af mången kan anses hafva varit nog långvarig. Med Gr. Hamilton instämmer jag, att fordringarne för inträde i seminarierna böra inskränkas. Jag gör det på den grund hufvudsakligen, att jag icke anser seminarier vara äf absolut nödvändighet för bildande af skollärare. Här har af en annan värd ledamot blifvit yrkadt, al t skolans framgång ytterst berodde på folklärarens skicklighet och kunskaper, och att man således icke kunde nog uppdrifva desamma. Jag åter är af en alldeles motsatt åsigt; jag tror icke att första steget, ifrån brist på folkskola till inrättandet deraf, hör vara anspråket att genast vilja hilda folkskolan att vara jemngod med cathedralskolan. Samme värde talare, Hr von Rosen, har sagt, det han trodde att elever af folkskolan skulle i cathedralskolan kunna vinna det fullkomnande i studier, som erfordrades för att derifrån kunna vinna inträde på seminarium. För min del anser jag detta vara en omväg, och just ett bevis för min sats att något annat fullkomnande icke behöfves för att blifva skollärare än att hafva genomgått cathedralskolan
Län, Kammar-Rätts-Rådet Selling, hvilka båda förklarades berättigade att, vid afskedstagande!, få såsom pension uppbära ett deras innehafde indelta löner motsvarande belopp. Dessa serskilda medgifvande grundade sig likväl hufvudsakligen derpå, att så väl Ekelund, som Selling, långt före den senare Pensions-forfattningens tillkomst, e inottagit sina tjenster, och att de till alla delar uppfyllt de vilkor, sorn, genom 1770 och 1778 års Pensions-författningar, voro, i afseende ej mindre på ålder, än tjenstetid, föreskrifne för bibehållandet efter afskedstagande! af ett med den indelta lönen lika pensions-belopp. Stats-Utskottet, som anser en dylik förmon vid så beskaffade förhållanden vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, får alltså tillstyrka, alt Landt-Räntmästaren, Kongl. Ränlmästaren ihlgren, som, då han den 29 Junii 1831 erhöll Nådigt afsked, uppnått en ålder af 77 år och tjent i 59 år, samt Lands-Kame reraren, Kammar-Rådet Hertzman, som är 73 år gammal och öfver 57 år varit i Rikets tjenst, må, ifrån afskedstagandet, på Allmänna Indragnings-staten få uppbära pensioner, till likhet med hvad de dittills åtnjutne lönerna på stat utgöra. Beträffande äter Kronofogden, Assessoren Hollstén, så hade lian vidi 8 Stats-Ulskottets Utlåtande N.o 8g. afskedstagandet väl uppfyllt det ena af de föreskrifne vilkoren, då han. i 4o år innehaft Kronofogdetjenst, men deremot icke uppnått mera än 66 års ålder. Genom Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den 12 November 1823, föranledd af Rikets Ständers vid samma års
Dess bjälklag restes i underjorden på Nidafjället rundt omkring källan Hvergelmer, som är moderkällan till alla världens vatten, till underjordens, jordens och himmelens. Från Hvergelmer komma de, och dit, efter fullbordadt kretslopp, återvända de. Medels en från hafvets botten genom jorden gående ränna underhålles den ständiga förbindelsen mellan Hvergelmer och oceanen. Under denna ränna lades kvarnstenarne på sitt bjälklag så, att den rörlige stenens öga står midt öfver källan. Genom kvarnstensögat brusa fördenskull vattnen till och från Hvergelmer. Ebb uppkommer i hafvet, när vattnen nedstörta genom kvarnstensögat; flod i hafvet uppkommer, när vattnen genom samma öppning stötas upp igen. Den kringgående kvarnstenen förorsakar den af seglare fruktade malströmmen, en hvirfvel i oceanen, som pilsnabbt suger skeppen till sig och drager dem ned i djupet, stundom äfven slungar dem ur djupet tillbaka. Grottes rörliga kvarnsten kringvrides af nio jättekvinnor, som vandra utefter jordens rand och skjuta kvarnens ofantliga vridstång framför sig. På denna kvarn lades Ymers lemmar och maldes. Det slags mjöl, som däraf uppkom, var den mull och sand, som hafvet allt sedan för till kusterna af Midgard, och hvarmed vikarna och strandbräddarna uppgrundas, för att förr eller senare varda grönskande fält. Af Ymers kött skapades de älsta lagren af mull, de som betäckte Midgards stengrund, när Oden och hans bröder upplyfte dem ur Ymers blod. Mullen är bördig, emedan den härleder sig ifrån Audumlas mjölk, och sålunda kunde Midgard betäckas med växtlighet. Detta skedde, då soldisen på sin char för första gången körde upp på den nyskapade himmelen och höljde jorden i välgörande strålars ljus. Då spirade örter ur mullen, och efter hand fick jorden skogarnes och blomsterfältens gröna skrud och vardt sådan, att den längre fram kunde bebos af människor. Såsom bostad för vårt slägte kallas Midgard dess »sal», dess »hus», bygdt åt oss af Burs söner, »de som det härliga Midgard skapat;
Vägen gick länge mellan öar, hvilka hade samma utseende som andra här i trakten, dock tycktes de vara mera odlade och bebodda, så att man öfverallt i sluttningarna såg framsticka vackra hvitglimmande Grekiska hus. Vi mötte under färden flera Grek-barker, som seglade in och ut. De äro i allmänhet vackert och mera smidigt byggda och tyckas segla väl. Så tyckas äfven Grekerna sjelfva vara dugtiga och tilltagsna sjömän, ehuru svaga navigatörer. De manövrera flinkt sina fartyg och sjöfolket flyger som kattor med sina vida byxor i taklen. Till största delen ha Grekerna ett vackert manligt utseende, men dock ser man understundom ibland dem, liksom jag i dag, inbitna vilda och bedrägliga fysionomier. I deras manér och uppförande synes en viss nobel hållning, utan att vara för trög eller för fjäskigt liflig, och ej så uppblossande som man t.ex. finner Turken, då han på något sätt blir uppspelt. Gingo ännu hela dagen mellan öar både till styrbord och babord. En stor ö till styrbord sade den vid bordet dejourerande officern vara Candia, de till babord sade han ha intet namn. Kanske han ej visste bättre. Han var en liten ung pojke, som tycktes vilja taga sig en vigtig air, och utom denna fråga om öarne vexlades intet ord emellan oss fyra som suto till bords; hvarföre måltiden ock var oändligen tråkig, såsom hela dagen. Nordamerikanaren är förskräckligt tungkörd; dock har han nu kommit på ett ämne det jag minst väntade, nemligen antiqviteter på Malta. Han visade mig åtskilliga Sketchs, som han der tagit af inscriptioner och byggnader och tycktes dervid visa mera intresse än jag väntat hos honom. Han sade sig haft för afsigt att från Malta gå till Tripoli, men ej funnit någon lägenhet. För öfrigt har han varit vida omkring i Amerika och tyckes nu vilja besöka Afrika och några andra roliga ställen i Asien; men Europa tyckes han ej bry sig särdeles om. Han är en högst rolig och besynnerlig man. När jag om morgonen kom upp på däck, fann jag till min stora förundran att vinden var emot oss och att vi styrde kurs i NNV.
N:o 275. 113 Testamenten: ifrån befrias likväl, ej allenast Testamenten till Makar och Skyldemän, i rätt uppoch nedstigande led, samt de, som icke innefatta annan förändring i arfsrätt, än att antingen Systrar tilläggas lika rätt med Bröder, eller ock att arfslott jemkas, med hänseende dertill, att arfvinge förut bekommit förskott, hvilket skall annan arfvinge till godo beräknas, utan äfven så väl de Tcstamentariska dispositioner, hvilka , i contant eller värde, icke uppgå lill 3oo R:dr, som de, hvilka göras till fromma Stiftelser. Äktenskapsförord §. 5. Chartering af Öppna Bref, Fullmagter , Constitutorial m. tn. och Afsked. Emot upphörandet af den så kallade Chartliae Sigillalae-recognitionen skola nedannämnde, utgående Expeditioner charteras sålunda: Adelsoch Naturalisations-Bref 70: — Friherre-Bref 15o: — Grefve-Bref 3oo: — Vapen och Vapen-förändringar 33: 16. Öppna Bref, hvarigenom någon i Nåder tilläggas de fÖrmoner, hederstitlar och företrädes-rätB ihan g t. R. S-.s Prof. 10 'de Sami. 2 :dra Band. 15, 2: — 414 Exg. Vtsk. Förslag till und. Skrif v. N:o 275. Chartering af: tigheter framför andra Undersåter, som Herrar Riksens Råd af ålder tillerkände blifvit Riddare och Commeruleurs-Bref a f Vår SefaphimerOrdeu Commendeurs-Bref af Vår SvärdsQr dens St. Korss af Vår Svärdsor den af Vår Nordstjer-j. neOrdert — —»* — af Vår VasaOrdens Stora Korss af Vår VasaOrdeiij Riddarebref af Vår SvärdsOrdens Stora Korss Frie.
Då nu till afgörande i ett sammanhang föredrogos ej mindre StatsUtskottets Utlåtande N:o 31, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens Usta Hufvud-Titel, än samma Utskotts Utlåtande N:o 168, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 31, stannade Ståndet i följande beslut: Godkände Ståndet den af Utskottet föreslagna fördelningen af de under titeln upptagna anslag i 2:ne afdelningar, af hvilka den första innefattar sådana anslag, som äro ställde till Hans Maj:t Konungens och de öfriga Kongl. Personernes egen Höga disposition, för hvilka summor och deras användande icke någon redovisning, utan endast qvitto erfordras, och den andra afdelningen sådana anslag, hvilka utgå i och för vidmagthållandet af någon statens egendom, och för hvilkas användande afgifves redovisning, underkastad granskning af Rikets Ständer och deras revisorer samt Kongl. Kammar-Rätten. Äfvenledes godkändes den för l:sta afdelningen föreslagna benämning: Kongl. Hof-Staternej och för den andra: Kongl. Slotten. Derefter företogos de serskilda punkterna: l:o Kongl. Maj:ts Hofhållning, upptagen till 420,000 R:dr, bifölls. 2:o Hans Kongl. Höghet Kronprinsens dito, samt tillökning i anseende till ökade utgifter för Deras Kongl. Högheter Arffurstarne, 170,000 R:dr, bifölls. 3:o Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessans handpenningar, 20,000 R:dr, bifölls. 4:o Möblers underhållande å de Kongl. Slotten, 8,000 R:dr, bifölls, hvarjemte Ståndet ock biföll, hvad i Utlåtandet N:o 168 finnes föreslaget i afseende - Prot. Utdr, d. 8 dug.
Hr Bråkenhjelm har vidare yttrat, att, i anseende lill fördelaktigheten af sådana papper för en bank, den hittills stadgade afbetalningen derå borde helt och hållet upphöra: nien skola obligationerna bibehålla sin nuvar. form och ordalydelse, så måste denna afbetalning i öfverensstämmelse dermed fortfara, derest icke dessa obligationer skola förlora all credit och blifva i alla hänseenden onndvändbara för banken. Vidare har Hr Bråken - Den a September f. m. kenlijelra fästat uppmärksamheten derpå, att bankens alla disponibla tillgångar icke äro i låtieväg använda: detta ar sanni, och det måste alltid inträffa, alt en bank, som rör sig i så betydlig scala, som den Svenska, måste hafva en del af sina tillgångar för tillfället obegagnad, emedan lånebehofven alltid äro och måste vara periodiskt omvexlande. Den strypning, som man öfverklaga!-, härleder sig icke från bankens rörelse; orsaken dertill måste sökas i andra omständigheter, och deribland förnämligast i de betydliga summor, som nu, vida mer än förr, äro för allmänna verks räkningar i banken insatta och såmedelst undandragna allmänna rörelsen. Man har sagt, att rörelsecapitalet blifvit ininskadt med nära en million r:dr. En sådan minskning förklaras också ensamt af det i banken nu innestående belopp af statsbidragen. Jag har i min hand uppgifter å vexelbankens ställning den i Juli i8’>5 och den i Juli 1840; deraf visar sig att de för enskilda personers och åtskilliga verks räkning i banken deponerade medel, vid slutet af första halfåret i835, utgjorde 4>°32,000 r:dr, och vid slutet af innevar. års första hälft, 7,o3?.,ooo r:dr. Således hafva genom ökad behållning å bankens depositions-räkningar 3 millioner r:dr blifvit under dessa 5 år dragna ur rörelsen. Dertill är dock banken fullkomligt oskyldig, enär det icke lärer kunna förbjudas enskilda personer eller de allmänna verken att der insätta sina penningar.