Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af andre motionärer är anmärkt, hurusom jordegare, för att genom minskning af arbetsbehof och arbetets erhållande för bästa pris, förskaffa sig den högsta möjliga behållning af sitt jordbruk, uppsäga sina torpare eller andre å egorne bosatte arbeiare, och ersätta dem genom statfolk eller daglönare. Ett dylikt förfaringssätt, hvilket icke allenast bidroge till fattigvårdens betungande, utan ock framkallade en mot de bättre lottade i samhället fiendtlig folkklass, vore det lagstiftningens både rättighet och pligt att söka förekomma. I sådant afseende är vordet förpslaget, att för en viss del af det antal arbetare, som vid ett jordbruk användas, beräknad efter den i bruk varande jordens vidd, jordegaren skall vara ansvarig att arbetaren eller deras hushåll icke falla fattigvården till last, vare sig under den tid de vid egendomen användas eller inom viss tid derefter; att en sådan ansvarighet skall försäkras genom inteckning i fastigheten; men att, för den händelse, att denne förut vore förmycket graverad att kunna lemna säkerhet, det borde före skrifvas, att ar - 8 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 27. betarne skulle vara försedde med jordbruk till en viss bestämd vidd; varande åter af en annan motionär yrkadt, att ett visst antal arbetare vid hvarje hemman alltid skall, så vidt ske kan, med jordbruk förses; hvarförutan det förslag blifvit framställdt, att i afseende å hvarje serskildt hemman skall anställas undersökning, huru många arbetare med hushåll erfordras lill hemmanets ordentliga bruk; att jordegaren skall tillförbindas att inom viss tid uppbygga bostad för hvarje sådant hushåll samt att kostnaden derför skall drabba till hälften jordegaren och till hälften staten. Med den frihet, som är gällande i fråga om uppgörande af arbels-aftal, vore, enligt Utskottens åsigt, icke förenligt, att husbonde skulle, sedan den genom aftalet bestämda arbetstid tilländalupit, i en eller annan måtto vidkännas enskild ansvarighet för tjénstehjonets eller arbetarens vidare utkomst.
Jag menar hvarken det ena eller andra. Men att man skall ställa till allehanda omak, om vi taga vårt behof ur hans öfverflöd, hvaraf han ingen nytta drager, det anser jag aldrig vara den höge herrens egen vilja. Denna rätt hafven I, fördömde latdrifvare, tillskansat er. Hör du, bonde, inföll den af knektarne, som hade ordet, bevara ditt skinn för slika öfvermodiga yttranden. Jag vet nog hvad jag säger och för resten fruktar jag ej för mitt lif, om I hafven lust att kräfva en blodig hämd. Näps honom, skränade hopen. Det är skam för oss att lida dylika förolämpningar. Du medger altså att du handlat rätt, fortfor ledaren för knekthopen. Ja, jag har handlat som allmän sed varit, fastän man ej alltid öfverrumplat våldsvärkaren. Hör, hör. Den uslingen trotsar ju uppenbart våra rättvisa tillgöranden. Skam åt dig, Per Eriksson, om du låter honom gå helskinnad, hördes det från alla håll. Hållen käften, har jag sagt, röt den tilltalade så det ekade genom salen. Vill du godtgöra din förseelse? tillsporde han därpå den anklagade. Med hvad skulle jag göra det, man har redan nog utsugat oss. Utsugat. Du medger således ej, att I bönder ären skyldiga att fullgöra edra lagliga plikter? Jo, till vår laglige herre lämna vi gärna hvad föreskrifvet är; men hvad hans upproriska följe prässar ur en fattig fan, det äro vi ej skyldiga att ro ut med. Fram med piskan, här höfves ej annat, skränade den uppbragta hopen. Och huruvida Per Eriksson själf insåg det berättigade i denna fordran eller han fruktade för sina medbröders möjliga stämplingar mot honom, i fall han ej gick dem till mötes, alt nog, han lät domen falla. Den dömde fördes ut i den närbelägna skogen och exekutionen värkstäldes här med all den grymhet, en rå och uppbragt knekthop var förmögen till. Klas Kurck håller ting. Å Per Hindrikssons gård i Sastamala socken hade varit ett hiskeligt stök alt sedan skördetiden.
Rdr sk. rsl R:dr. sk rst R:dr. sk. rst R:dr. sk. rst R:dr. sk. rsl Personer R:dr. sk. rst General-Befälhafvare i Militär-Distrikten 5 15 10 46 — 4000 180 360 4540 5 22700 — Inspektör för Kavalleriet 1 3 9 41 5 3600 180 360 - — 4140 — - 1 4140 General-Fält-Tygmäslare och Chef för allt Artilleri 1 3 9 41 5 3600 180 360 4140 1 4140 Chef för Ingeniör-Brigaden Vid beräkning af Personalen observeras att General-Fält-Tygmästaren och Chefen för Ingeniör-Brigaden ingå pä tvenne ställen; nemligen: först härofvan och sedan nti Artilleriets Allmänna Slabsoch Ingeniör-Brigadens Personal-förslager. T A It. N:o /|. Generalstabens sammansättning till Personal och Hästar, samt dess Aflöningsoch Underhålls-kostnad. Grader och Befattningar. I Chef för General-Staben (Öfverste) Chef för Stabs-Expedition (Major) IChef för Topografiska Byrån (d:o) jChef för Militär-Statisdska Byrån och Krigs-Arkivet (Kapten) Officerare /Chef för Lithografiska Byrån (d:o) jStabs-Adjutanter (d:o) v. |Disponible Majorer „ Kaptener „ General-Stabs-EIever (Subalterner) Summa I Kanslist Civile ) Littl0g,af Tjensteman (Gravör Summa Tryckare Vaktmästare Summa Tillkommer: En hästration jemte remonteringskostnad etc. för hvardera af de i Stabs-Expedition, hos Inspektören för Kavalleriet samt vid Gardesoch Kavalleri-Brigaderne tjenstgörande General-Stabs-Kaptener Summa Summarum Rekapitulation. _ . .Öfverste 1 2. Officerare.
Utgifterj för den kommande tiden, afgifva ett fullständigt Förslag, är Stats-Contoret så mycket mindre 68 Bil. till K. M. Nadina Propos.' N; o 2. tillfälle, som Stats-Contoret ej eger fullständig kännedom af alla de Tillökningar och förändringar härutinnan, om hvilka Eders Kongl. Maj:t ämnar till Rikets Ständer aflåta Nådig .Proposition. Stats-Contoret måste således här inskränka sig till uppgifvande af de omständigheter, hvilka Stats-Contoret anser, vid blifvande Statsreglering, tarfva rättelse, nemligen å: Första Hufvud-Titeln. Kongl. Hofoch Slotts-Staterna. 1:0 Den tillökning uti H. K. H. Prinsessans Hofhållnings-Summa af 8,000 R:dr årligen, hvilken Eders Kongl. Majrt i Nåder anvist alt utgå af de, genom en, såsom ersättning för Svenska Statens fordringar i Finland erhållen Summas förräntantände, ingående medel, torde, så snart berörde ersättnings-Summa blifvit disponerad och afkomsten deraf upphört, böra å Stat uppföras. 3:0 Enligt Stateti för Eders Kongl. Maj:ts Hof stalls utfordring bestås för i5g Hästar, å 1 L# per Häst om dagen 58,o35 L# Hö, hvilket Hof-Stallet erhåller dels genom Arrenden afEders Kongl. Majrt och Kronan tillhöriga Ängar, dels genom Upp - Bil. till K. M. Nådiga Propos, N.o 2. 69 handling, sorn af Stats-Contoret ombesörjes. För det Jiö, som borde upphandlas, liar i Staten varit uppförd en contant Tillgång af 16 sk. per Lft; men sedan Arrende-Uöet, genom nya nedsatta Arrenden, blifvit minskadt till 19,906 L#, svarar emot det ökade Qvantum af 38,079 Lft Hö, som bör upphandlas, en contant Summa af 1 t,5o5: 10. 8, hvilken, å 16 skillingar per L#, rätteligen borde utgöra 12,693
Det förra är följden och lönen af flit och mödor, det senare sjelfva grunden och vilkoret för lättja och overksamhet. Mig synes det då öfverensstämmande med sunda principer att heldre gynna och uppmuntra arbetsamhelen än den overksamma. Hitintills har likväl all beskattning endast drabbat förvärfvandet, men ärfvandet, eller i allmänhet, åtkomsten utan arbete, varit alldeles fritaget från afgifter till Staten. Statens behof är gifvet, och för att bereda möjligheten till lindring på ett håll, eller för alla arbetande, af hvad dass som helst., är det, som jag önskar, att den motsvarande summan måtte tagas från ett annat, eller af alla de icke arbetande, de ärfvande. Jag Bevilliungs-Utskotlels Betänkande.j No 12. 33 Jag föreslår derföre, alt allt slags arf, testamenten och gåfvor, utöfver ett visst värde, skola beläggas med fem procents bevillning; härifrån allena undantagne dylika fall emellan man och hustru. Till upplysning, huru stor denna inkomst ungefärligen skulle blifva, eller huru mycket man härigenom skulle kunna nedsätta alla andra slags skatter, torde följande aproximativa beräkning tjena. Sveriges fasta och lösa egendom utgör, efter lågt taxeringsvärde, emellan 4 och 5oo millioner R:dr 13:co, troligen närmare det senare. Om nu antages, hvad som i medeltal torde komma verkligheten nära, att all förmögenhet genom arf och dylikt öfvergår från en hand till en annan hvart tjugonde eller tjugufemle år, så följer, all det årliga värdet vore 20 millioner, och Statens inkomst, eller fem procent deraf, en million. Utan tvifvel är detta likväl allt för lågt tilltaget. Man har mot detta förslag anmärkt, att dess verkställighet skulle vara svår, och lagbudet lätt kunna kringås.
95. 3 bett ©oden, forn ettfam utgör ett åpårab, odj fålebeé fan erhålla fin ferjfilba £apering&€ommitte, bör SSerebningett på reban förejfrifroet fatt voerf* ftäUaé, od) befi åtgärb pröfroaö af ett Sapering&Committe, hroilfen af ©ocf# nen utfcö roib famrna tillfälle odj på fatt, font för roal af Sebatnöter i $3ereb# ningö#£ommttte är föreffrifroet, liten till antal ocl) fötf)ållanbe nteb QElajjer, font för $aperingö#€ommitté ffabgabt är; funttanbe l/ögft <Sn af hroarje £lajj blattb £3erebningö#£ommitteenö Scbamöter fåfont ^ajcertngéman bibehålla^. §. 96- 2:aperingö#€ommitté må icfe fammanträba utom ^apering&biflrtctct.
Friberg i underdöiet anhållit, att den genom K. M:ts Nådiga Bref d. 28 Nov. 1823, grundndt på Rikets samma år församlade Sttrs begifvande, beviljade nedsättning af 3o tunnor Span mål i årliga arrendet för ofvanberörde Hemman äfven framgent och intill arrende-årens slut måtte få fortfara; till stöd för hvilken anhållan Sökanden dels åberopat It. Sl:rs uti underd. skrifvelse d. 7 Oct. 1828 fallde yttrande, ”att af handlingarne var utredt, det ”arrendet för Lunda Hemrnnn var vida högre än solli ”med Arrendatorns bestånd var förenligt och att, 0111 ”arrendet skulle oförminskadt utkräfvas, det oundvikligen skulle medföra icke allenast Arrendatorns obestånd, ”utan äfven troligen föranleda dertill att Hemmanet må”ste på auction utbjudas till nytt arrende, som betydligen komme att understiga hvad ditintills blifvit er”lagdt, ” dels ock ytterligare anfört, att Sökanden, vid arrendets öfvertagande år 1826, funnit jorden vanliäfdad och åbyggnaden förfallen; att han till upphjelpande af så det ena som andra måst derpå nedlägga flera tusen Riksdaler af egna tillgångar; alt afkastnin - Betänkande n, N:o 223. 497 gen hittills icke kunnat lemna honom någon ersättning, enär skördarne dels genom mindre gynnande väderlek och dels i följd af jordens förut varande vanhäfd varit ganska medelmåttiga och att arrendets återupphöjande till det primitiva beloppet skulle försätta honom i nödvändighet att antingen vidkännas ytterligare uppoffringar af enskilta tillgångar eller ock att, utan all godtgörelse, frångå en lägenhet, derå han nedlagt så mycken möda och kostnad. Efter inhemtande af K. M:ts Befallningshafvandes i Länet yttrande, deruti K. M:ts Befallningshafvande förklarat sig anse Arrendatorn icke, ulan att råka i obestånd eller lida betydlig förlust, kunde åtérutgöra det högre arrendet, har K.
Exemplet verkar smittande, och det tyckes verkligen, som om underrättelserna i tidningarna hafva bidragit till, att bruket af karbolsyra i detta afseende blir mer oeh mer allmänt. Det kunde derför vara på tid att fästa uppmärksamheten vid, att man knappast kan tänka sig fruktansvärdare smärtor än dem, som följa på intagningen af karbolsyra. Den verkar hetsande på mun, matstrupe och mage samt framkallar fruktansvärdt brännande smärtor, som kunna vara mycket långvariga, enär karbolsyran är ett långsamt verkande gift. B a k v e r k. Mandelkransar. Två ägghvitor slås med en knif på ett kopparlock till hårdt skum, hvitket bör ske i kallt rum. Häri hälles en matsked ättika samt några droppar eau de cologne, hvarefter iröres / ® rifvet socker samt 1 / sötmandel och 6 stycken bittermandlar. Mandeln skalas först och skares längs efter i tunna ekifvor. Degen formas med en tesked till kransar på vaxade plåtar, som insättas i sval ugn. Eva. x 2 J 2 I Bokhandeln till salu: Tillståndet efter döden af professor H. Cremer. Efter döden eller det tillkommande lifvet, af Louis Figuier. 2 kr., inb. [15 Annu] le / va Kajsa Rulta och hennes katt 60 öre. Mormor Spitsnos och hennes hund 60 öre, Lilla sotarmurres öden 1: 25. IVisse och Ulasse 1: 25. Gamla välkända barnböcker, till salu i alla boklådor. / &lt;8 socker, / &amp; hvetemjöl, 8 lod smält smör samt 3 ägg arbetas väl tillsammans, trillas till ett fingers tjocklek och formas till S. Dessa senare smörjer man med ägghvita och beströr med groft socker. Några droppar vanilj kunna med fördel tillsättas. Degen är så lös, att den ej bör tagas ur fatet mer än litet i sender, allt efter som man trillar ut den. t i d n i n g;! Abonnentsamlare antagas. DUN Svenska Dagblad. Prenumerationspris: i Stockholm: i landsorten: Sveriges största Helt år _ K r. 12: — Helt år Kr. Nyhetsoch Annonstidning. Stor spridning bland alla klasser kostnadsfritt.
Utskottet hemställer nemligen : om icke Riddarhus-Directionen må erinrasj att om slutliga Redovisningen så väl för de härtill uttagne medel j sorn för sjelfva upplagan och hvad för de försålde exemplaren kan hafva influtit , foga verksam åtgärd samt Riksens Högloflige Ständer uppdraga Herrar Fullmäktige att följa detta ärende sä att redovisningen må bringas till snart och fullständigt slut. Af Herr Rosenblads anförande torde Utskottet finna , att det är utaf StatsGontoiret, som redo härföre skall fordras, och att således Riddarhus-Directionen icke lärer bedöfva ställas under uppsigt af Fullmäktige i Riks - Deri 1.0 December e. m. 5o t gälds-Contoiret. Jag förenar mig alitsa i anhållan oui återremiss af Betänkandet. Herr Gref ven och Landt - Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Stats-Utskotteis Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades J a. Herr von Hohenhausen: Om någon åt gärd skall kunna vinnas med återremiss af detta mål , så är nödvändigt att detsamma äfven, bl ifver återremitteradt fiån de öfrige Stånden, hvilka sakna upplysning om denna för dem alldeles främmande sak. Jag anhåller derföre, att jemte Protocolls-Utdraget Herr Rosenblads anförande måtte få åtfölja till de öfrige Stånden. Och bltf Herr von Hohenbausens berörde anhållan, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. Då nu å nyo föredrogs Stats-Utskottets den 6:te dennes under N:o 652 afgifne, samt den 8 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeidte Betänkande, i fråga om grunderne för en ny Instruction för Riksens Ständers Revisorer 5 fann Ridderskapet och A - 5o2 Den 10 December e. m. deln, att samma Utlåtande endast borde läggas till Handl ängarne.
Det sista halfseklets hitintills enastående industriella uppsving har otvifvelaktigt medfört ett växande allmänt välstånd; men det har tillika medfört en utveckling i lyx och en tilltagande yppighet i vanor och lefnadssätt, som kunna förefalla ödesdigra nog, då de ytterligare ökat olikheten i behof samhällsklasserna emellan, och då dessa stora lefnadsbehof och denna öfverförfining synas hafva fått ett högst betydligt försprång framför den stigande välmågan. Hand i hand m e d denna stegrade lyx och öfverförfining tillväxa stora fordringar på lifvet, och härmed tillväxer naturligtvis äfven antalet af de felslagna förväntningarna och de otillfredsställda önskningarna — dessa vår tillvaros kanske skadligaste parasiter, som nära sig på lifsmodet och lefnadslusten. Begäret efter yppighet och njutning har en enerverande och förslappande verkan såväl på dem, som fåfängt smäkta efter att få tillfredsställa det, som på dem, hvilka fritt kunna följa sina böjelser. Ja, icke nog därmed; dessa högt uppdrifna anspråk på lifvet blifva lätt en källa till lidande, olycka och förnedring. Styrka till försakelser och umbäranden är en af de mera sällsynta karaktärsegenskaperna, och det tyckes vara många anledningar att befara, att den skall blifva allt sällsyntare. Mången gång är det emellertid icke för den egentliga vällefnaden och njutningen människor tillsätta välstånd, lugn och lycka; det är ofta blott åt tomma skenet de bringa dessa dyra offer. De yttre förhållandena och det yttre uppträdandet betyder för många allt; ja, hänsynen utåt öfvar på dem en så hypnotiserande verkan, att de omöjligt kunna tillkämpa sig det karaktärens oberoende, som höjer sig öfver tillfälligheterna, hvarunder man lefver, och som lojalt » rättar munnen efter matsäcken ». Och så uppstår denna olycksaliga hetsjakt efter att » hafva det så- som andra » — hvilket egentligen tyckes vilja säga: såsom den klass, som befinner sig nå- got öfver en på den ekonomiska och sociala skalan — en hetsjakt, som kostar långt mera, än det åtrådda målet kommer att smaka.
Jag delar med honom och med de ledamöter, som här yttrat sig, öfvertygelse!! derom, att en hamnbyggnad i Götheborgs stad måste vara af behofvet påkallad, men visserligen måste det vara i första banden Götheborgs stad, sorn bör taga initiativet vid della vigtiga företag. Del torde vara möjligt, att ett särskildt skrå inom denna stad, hvilket har för afsigt att transportera effecterna emellan redden och staden, kan vara orsaken dertill, att Götheborg visar den kallsinnighet för delta företag, som icke borde äga rinn. Emedleilidär delta en angelägenhet, sorn jag verkligen anser vara Rikets, lika mycket som Götheborgs stads enskildt. Jag skulle således för min del lifligt önska, alt Götheborgs stad måtte bringas i tillfälle alt med verksamhet företaga detta hamnarbete, med understöd af de bidrag, som Staten dertill kommer alt lemna. Sorn 1111 likväl, efter min öfvertygelse, saken i sill närvarande skick är riktigt uppfattad af StatsUtsk., så vill jag i denna del icke heller yrka någon ändring, men skulle dock tro, att den ersättning af 79,899 r:dr oell några skillingar borde medgifvas, som StoramiraUembetets 3:dje afdelning föreslagit, emedan det är de största anledningar, åtminstone för mig, alt dessa medel blifvit ryckta från deras egentliga ändamål, då de blifvit använda för dragvägar isynnerhet och för andra arbeten uppe i Götlin eif, arbeten som synas vara temmeligen främmande för hamnbyggnaden i Götheborg. Om nu dessa 79,899 r:dr återgäldades till Götheborgs stad, för att der reserveras lill denna hamnbyggnad, så tror jag alt åtminstone R. St. för deras del vidtagit ett värdigt beslut i denna punkt. Det är utan tvifvel af lika myckel intresse lör hela landet eller för den handlande verlden, kan man säga, som trafikerar på Götheborg, att der få eu hamn, som för Götheborg sjelf, fastän det kan vara mindre fördelaktigt för stadens bålförarebolag eller skrå.
Beträffande slutligen det af Utskiu i sammanhang med sistnide inbjudning framsläldla förslag lill voterings-propos., anförde Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den här föreslagne voteringsproposin är, enl. Tnin åsigt, olaglig. Det fattas i ämnet ännu ett Stånds beslut, andra anmärknir att förtiga; men denne nu af mig anförde, är tillräcklig för att visa, att voterings-proposin är för tidigt framkommen. Af Betänk, synes, att R. o. Ad., Prestesamt BorgareStin i frågan fattat beslut, men alt BondeSt. återremitterat frågan. Nu har BondeSt. således full frihet, att, då frågan lill Ståndet återkommer, fatta hvilket beslut som helst, och BondeSt. är ingalunda bundet att stanna i någon af de meningar, Utskin förutsatt. Om BondeSt. fattar ett annat beslut, skulle ju, genom bifall till voterings-proposin, BondeStis beslut totalt undertryckas. Voterings-proposin är således olaglig, hvarföre jag vördsamt anhåller om afslag å densamma. Hr von Hartmansdorff! Jag hemställer om icke rigligast är, alt återremittera detta förslag till Utskin; ty man kan naturligtvis icke veta, huru beskaffadt omröstningsförslaget bör blifva, förr än Utskin inhemtat hvad BondeSt. i ämnet beslutit. Gr. Sparre: 1 likhet med hvad jag i min reservation omnämnt, hemställer jag, huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja för klara, att den i sista punkten af Utskais förslag framställda fråga om utfärdande af en ny skogsordning hell och hållet förfallit, och detta af det skäl, att RiksStm stannat i så skiljaktiga beslut, att någon sammanjemkning icke varit möjligt. Att under sådane förhållanden rösta i Förstärkt Utsk., huruvida en författning äf Civileller Ekonomisk lags natur skall utfärdas eller icke, synes mig högst olämpligt. Gr. Lagerbjelke:
Till svar härå anförde Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 28 Februari 1848, att de ansåge skolornas i städerne uti Lunds stift rättighet att af kringliggande landsförsamlingar inom ett afstånd af två mil! uppbära helgonskyldssäd, till fullo ådagalagd; men att de, beträffande det i Kongl. Maj:ts nådiga proposition omförmälda, vid 1840—41 årens riksdag beviljade, årliga statsanslag för Lunds kathedralskola, hvarigenom för åtskilliga församlingar tillfälle blifvit beredt att lill folkundervisningens befrämjande använda utgående klockare-helgonskylden, funnit detta beslut icke lämpligen kunna åberopas såsom grund för anvisande af det äskade statsbidraget, enär de skäl, hvilka påkallat nyssnämnde anslags beviljande, ingalunda egde tillämplighet på den fråga, som utgjorde föremål för Kongl. Maj:ts nådiga proposition; hvartill komme, att merberörde, genom 1824 års Kongl, bref indragna och till kathedral-skolan i Lund anslagna, helgonskyld, är af väsendtlig olikhet med den, hvilken af ålder till denna och öfriga stadsskolor utgått från de inom två mils afstånd belägna socknar; hvarjemte Rikets Ständer förmälte sig ej heller kunna förbise, att då, efter hvad upplyst blifvit, den till stadsskolorna i Lunds stift utgående helgonskyld från vissa socknar af ringa omfång erlägges till högre belopp, än från andra mera folkrika, den föreslagna tillåtelsen att för folkskolornas förbättrande använda merberörde afgift följaktligen skulle, derest den beviljades, tillskynda dessa församlingar betydligt olika fördelar; i betraktande hvaraf och med afseende jemväl derå, att, enligt Kongl. Maj:ts den 20 Januari 1847 till Stats-kontoret atlåtna nådiga bref, åtskilliga landlförsamlingar i Skåne fått utaf den, jemlikt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 15 Maj 1845, till folkskolelärares aflönande serskildt anvisade summa, 20,000 r:dr årligen, för dylikt ändamål åtnjuta understöd till sammanlagdt belopp af 1,261 r:dr 32 sk. för år räknadt, vid hvilket förhållai*le något synnerligen trängande behof af ytterligare bidrag från statens sida till understöd för. folkundervisningen inom bcmälda stift icke syntes vara för handen, Rikets Ständer, uppå dessa med flera grunder, förklarade sig icke hafva funnit skäl 22 Slat -Vl\kol'els Utlåtande, i\’:o 295. alt bevilja ifrågaställa statsanslag för stadsskoh r <u i Lunds stifi, såsom utbyte emot den till dessa skolor nu ingående klockare-hclgouskyld.