Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kongl. Skogs-institutet. Dess räkenskap, som, utan anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten, icke föranledt till någon erinran från Revisorernes sida, utvisar följande förhållande: Debet. Uppbörd: Credit: Utgifter: Aflöning och stipendier 2,337: 24. Expenser och diverse 420: 22. Balans till år 1858: Summa 7,188: 21. 9. — 31 — Styrelsen olver Ek-plaiiteriiigarne Räkenskapen, som blifvit uti Kongl. Kammar-rätten granskad med anmärkning, lemnar följande redovisning öfver inkomster och utgifter: Debet. Balans från år 1856: Enligt Styrelsens till Kongl. Maj;t under den 8 Juni 1858 afgifna underdåniga berättelse, hafva under år 1857 blifvit utplanterade dels 19,450 stycken fyraå femåriga ekplantor, och dels åtskilliga lärkträd, till skydd för de nysatta ekplantorna, samt å sådana ställen, der förut befintlig ekplantering befunnits gles; hvarjemte 33 tunnland 22 kappland blifvit med ekollon besådda. I sammanhang härmed, anse Revisorerne sig böra omnämna, att Kongl. Ma:jt, genom nådigt bref den 21 Januari innevarande år, förordnat, att de åligganden, som förut tillhört Styrelsen öfver ekplanteringarne, skola af den nyorganiserade Skogs-styrelsen öfvertagas. Credit. Balans från år 1856: Utgifter: Aflöning Reseoch traktaments-kostnader Förvaltnings-kostnader för Wisingsborg Balans till år 1858: Summa 24,216: 2. 9. § 1. __ 32 — Uti hufvudräkningen för året inbalanseras såsom »skuld vid Wisingsborg» 93 R:dr 4 sk. 5^r:st, men samma skuld finnes i föregående årets räkning utbalanserad med endast 73 R:dr 4 sk. 5 r:st, alltså en skillnad af 20 R:dr; hvilket Revisorerne så mycket heldre anmärka, som vid bokföring särdeles angeläget är, att ingående balansen fullkomligt. öfverensstämmer med nästföregående årets utgående balans.
Vi håfve för närvarande ett gällande påbud (K. brefvet d. 18 Mars 1748) derom, att fångar, som sitta i länshäkten, skola, så vidt möjligt är, hållas till arbete. Jag frågar: efterlefves detta? huru lätt hafva vederbörande landshöfdingar funnit det vara att skaffa sysselsättning åt dessa fångar? De fleste af dem lefva i sysslolöshet. Detta stadgande hr dock nära 100 år gammalt och har hittills icke kunnat verkställas. Ar det då någon säkerhet att. ett nytt påbud, en renovation af det gamla, blir lättare att sätta i verket, derföre att det skall tillämpas på än flera individer. Hr von Troil har dock sagt att möjlighet till arbete icke hör saknas, och vidare, att något intrång ej skedde derigenom att fångarne concurrerade med de fria arbetarne, emedan de förre, om de för h I i f v i t frie, skulle också hafva arbetat. Den nu ifrågasatta concurreneen, hurudan är dock väl den? Fången har fritt underhåll, som af Staten bekostas; Staten gifver honom husrum, föda och kläder, ehvad hans arbete lönar sig eller icke. Den frie arbetaren deremot skall sjelf underhålla sig och sin familj med allt hvad som erfordras, och skall dessutom betala kronoutskylder och vidkännas hvarjehanda andra utgifter, prestationer och besvär. Existerar väl då någon billig täflan? — Sker den under lika fördelar på den ena och den andra sidan? Nej, brottslingen har företräde framför den frie arbetaren. Della har äfven i America på flere ställen föranledt lill formliga protester från handtverkerierne, hvilka protester åtminstone i eu stat ledt till bestämdt förbud att inom fängelser företaga sådane arbeten, hvarigenom man skadade de frie handtverkarne. Den pådrifvande kraft, sade ytterligare Hr von Troil, 312 Den 2S April. hvilken uppkommer af ensamheten, vore ej nog tagen i beräkning vid calculen öfver arbelsvinsten vid ensamhetsfängelser, och han har, till stöd för denna sin åsigt, åberopat ett yttrande af en entrepreneur i Frankrike. Detta yttrande igenfmnes i Hr Moreau-Christophes bok.
Jag medgifver visserligen, att om man anser Banko-Regl:tet böra i alla afseenden upfylla Svenska språkets fordringar, vore det rätlast att förändra nu ifrågavande uttryck, men jag tror det dock icke vara af den betydenhet, alt R. o. Ad. bör derom (atta serskildt beslut. Jag anhåller följaktligen om bifall lill både första och andra mom. Hr Printzensköld: Jag tror att Gr. Gyldenstolpe uti icke ringa grad begagnat sig af advokatyr, då han säger att ordet ledamot icke kan tillämpas på någon annan än den som förrättar tjenstenj samt är verklig ledamot i Direktm. Har då Gr:n aldrig hört omtalas om alt en ordinarie ledamot kan blifva af förfall förhindrad att sin tjenst förrätta, samt att en annan person förprdnas att hans tjenst förvalta. Denne är en vikarierande ledamot. Ordet ledamot innefattar egentligen det förhållande, att man har antingen fullmagt eller förordnande att en tjenst under längre tid förrätta; men vikarierande ledamot är endast den, som för ett eller annat tillfälle eller någon kortare tid tjensten förrättar. Således kan icke jag — huru Gr:n än må advocera — finna annat, än att den uti gamla Banko-Reghtet nyttjade redaktion tydligast och riktigast uttrycker meningen, hvilket åter icke är förhållandet, utan hell och hållet motsatsen, med den af Utsk. föreslagne. Hvad beträffar Hr Gr:ns yttrande om mina bemödanden att få språket i Reghtet prydligt, så är det mig angenämt och kärt att Gr:n erkänner sådant, men jag kan icke gifva Gr:o samma vitsord, då jag städse hör Gr:n bestrida hvarje försök alt göra språket rent, vare sig uti Banko-Reghtet eller hvilken annan offentlig hand - 112 Den 28 Oktober e. m. ling sorn helst. Då det måste vara hvars och ens pligt att vårda språket, så synes mig att man, äfven om det nu ifrågavar:de hårda uttrycket stått uti det gamla Banko-Regblet huru länge sora helst, icke kan godkänna en sådan Svenska, sora Gr:n sjelf ansett vara oriktig. Jag tror den hafva härledt sig mera från ett förbiseende eller tryckfel, än från okunnighet.
— Detta är anledningen tili den väckta motionen, hvilken afser ingenting annat, än hvad som är öfligt emellan hvar och en som gör sig fordringar, och som har ett redigt begrepp om Debet och Credit. Slutmeningen af Kongl. Majrts Nådiga proposition till Riksens Ständen 18 April 1812 lyder så här; "Kongl. Maj:t vill, genom sitt för dessa ärenden inrättade serskildta Departementlåta vid hvarje Riksdag komma till Riksens Ständers kunskap, hvad i denna del af Styrelsen sig tilldragit j hvad fördel för Moderlandet deraf vunnits_, och i hvad män öfver skjutande intrader från Besittningarne kunnat till allmänt nyttiga anstalter inom Riket användas.” Nu frågar jag hvar och en: Är det nådiga löftet uppfyldt genom den lill StalsUtskottet ankomne, och oss communicerade nådiga Skrifvelsen? Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 rkoiocouM Hällne hos Högloflige Rtdderffapet ^ Adeln wid Riksdagen i Stockholm / Är 1809. Tredje Bandets 2:dra Aft>eln« Mandagen den 2 October. klenum klockan 4 kfkermiddagcn. öppnades Herrar Clcctorernes af Tredje (klassen wallista af denna dag, hvaraf inhämtades, att till Ledamot i Skats-Utfkottet efter Herr 6ripcwevsI6t, Iscob Lric, blifvit utsedd N:o 1725, von Lknl^srslon, Fullmägtig Herr Lilkveistolxe, l^nrs, Major wid Artilleriet.
Och, om än vid nästa riksdags början en representations-förändring icke kail hafva kommit till Den a6 Februari e. ra. 4i5 stånd, stola vi dock icke neka det Stånd, som velat lacka Konungen för sin i throntalet yttrade afsigt att vilja befrämja folkundervisningen, det biträde, det tills vidare kan af oss äska; ocbviskola framgent samlas här, eller, om det blir för trångt, ute på den friare bolmen, der de andra Irenne Stånden hafva sina öfverläggningar, omkring tornet der ute, som är bygdt öfver Sveriges ära, ånyo, icke af Sveriges Ridderskap allena, utan af Sveriges församlingar, och derifrån skola vi söka gifva ett enhälligt svar till en älskad Konung, ty någon annan sitter icke pä Sveriges thron. Jag anhåller vördsamt, alt propos., om R. o. Ad. så medger, nu genast må framställas på mitt förslag, att R. o. Ad. genom en deputation till Hedcrv. B o ndeSt. måtte, i vänliga och uppriktiga ordalag, tolka orsakerna hvarföre R. o. Ad. nu icke kunnat emottaga Hed er v. BondeSt:s inbjudning att förena sig i den af Hans Jansson föreslagna adress. Frih. Cederström, Jacob: Det beslut R. o. Ad. i förmiddagens plenum fattat, i afseende på BondeStts inbjudning, lärer icke, på grund af den framställning, som nu af en ledamot blifvit gjord, kunna upprifvas, utan torde den värde ledamotens anförande endast kunna anses såsom hans enskilda reservation tilt prot.; ty en deputation och särskildt svar till BondeSt. lärer icke numera kunna komma i fråga, sedan inbjudningen, uppå derom af det H. Ståndet fattadt beslut, blifvit lagd lill handlingarna. Hr Ribbing: Jag skulle alltför mycket misskänna Hr Frih. o. Landtnäs rättskänsla, om jag vidlyftigt ingick i svar på det nu gjorda anförande af en ledamot, med hvars förmåga att tolka grundlagarna jag hoppas alt aldrig någon skall vilja jemföra min.
E q liflig blick, ett fast bandslag, stark basröst, myndig, afgörande ton, själfsäker hållning — en ung man, som haft tur och som förstått att skaffa sig tur, då den ej kom IDUN 1894 mit själfvilligt, och som nu var säker på sin framtid. Hana fru var smärt och elegant, en liten vacker docka med ljusa blå ögon och späda skuldror. Hon föreföll något blyg, främmande som hon var för oss, men söt var hon. Allt hon sett under resan hade varit förtjusande — hennes beundrande blickar sökte ofta upp mannen och hängde fast vid hans ord och hans rörelser. Han var ändå det mest förtjusande af allt, resan till Marokko skänkt henne. Aja hade suttit och talat med Edvard Asp, landskapsmålaren, då det indiska rördraperiet, som skylde tamburdörren, rasslande delade på sig och Sven Richerts högresta gestalt blef synlig. Om det var inbillning af mig, törs jag inte säga, men nog tyckte jag, att Asp och hon sågo på hvar andra med en blick, som ej uttryckte endast förvåning öfver att sä oväntadt få återse en gammal bekant. » Se på Aja! » ropade Richert. » Ä r du i stan? » Han presenterade » min lilla gumma — fröken Borgström », och med en blick på Aja sade han till sin hustru: » Vi bida ha haft mycket roligt till sammans, skall du tro. » När jag såg de tre — - Aja mellan Edvard Asp och Richert — stod den konflikt, jag sett dem invecklade uti — • en liten konflikt, som kunde ha utvecklat sig till en hel roman — så klart för mitt minne, som hade historien utspelats i går och ej för åtskilliga år sedan. Och när jag sent på natten — en vacker, stjärnklar, ljum vinternatt — vandrade hemåt, ordnade sig de minnen, jag hade förenade med dessa tre, i mitt hufvud, och jag genomlefde på nytt den där historien, som kunde ha blifvit en roman. Hvad jag » genomlefde » var följande. Det var på landet en sommar, jag blef bekant med fröken Borgström. Några unga artister - — däribland hon — hade hyrt sig in på samma ställe, där jag kommit att slå mig ner. De målade studier ute i det gröna, mer och mindre flitigt.
Nåd och Ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. CARL. Louis De Geer. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH BECKMAN, 1863. FÖRSLAG TILL SJÖLAG. Med upphäfvande af Sjölagen den 12 Juni 1667 äfvensom Försäkringsoch Haveri-stadgan den 2 Oktober 1750 samt dithörande och ej här nedan undantagna föreskrifter stadgas som följer: Örn Fartyg och redande deri. § 1 Låter någon bygga fartyg, ege han att å detsamma anställa tre besigtningar, den första, när det är fulltimradt eller, i fråga om jernfartyg, åtminstone spantsatt, den andra, när det är färdigt att gå af stapeln, den tredje, när det såsom biloch bol-färdigt skall aflemnas. Företager han ej besigtning inom fjorton dagar från det varfsegare eller byggmästare tillsagt tiden för besigtningens verkställande vara inne, må byggnaden för denna orsak ej uppehållas. § 2. Sådan besigtning skall verkställas af sakkunnige män, af hvilka parterne välja en hvardera. Finnes vid den tredje besigtningen fartygets skrof färdigt, kalfatradt, diktadt samt i flott vatten felfritt, och är fartyget försedt med fullständiga förbindningar, å trädfartyg af träd, och å jernfartyg af jern, äfvensom med tillhörande röstsmide, roder och roderbeslag, klys, spygatt, pumpar och brottspel, så ock med master, bogspröt och alla till tacklingen hörande rundhult och nagelbänkar, samt två båtar, anses, ändå att masterne ej insatte äro, fartygets byggnad, der annorlunda ej aftaladt är, vara biloch bol-färdig, och gifve besigtningsmännen skriftligt intyg derom.
Följande torftige personer fingo pgr (penningar) ur fattigcassan: flickan Ingrid Larsd(otte)r i Nässtug(an) til sin Medevi resa 2 Rdr (Riksdaler); de gamle i Löpsiötorp och de gamle i Logölet, hwardera paret 1 Rdr. (Riksdaler); Sold.(at) Hindbergs Enka, of.(ärdiga) dottren i Pehrstorp, gubben i Gatboi, ä. (änka) Anna i Nästorp, gl. (gamle) Skom.(åkaren) i Röstenskrog, gl. (amla) sängligg.(ande) hustrun i Myr-hella, gubben i Hudviken, gl. (gamla) pig.(an) hos Sold.(at) Stål, fl.(ickan) Kajsa i Betlehem, hwardera 32 s (sk); ä. Kerstin i Helltorp, ä. Kerstin (i) Markstug.(an), ä. Maja i Carlsudden, ä. Kerstin i Stensiöstug(an), ä. Anna i Djulagrindst(uga)n, ä. Ingrid i Skyttestug(an), ä. Maja i Fiskartorp, til psalmbok åt et barn hos rödfärg.(are) i Remna soldattorp, hvardera 24 s (sk), ä. Anna i Kerstinbo, ä. Brita i Sochnstug(an), ä. Maja i Fårnäs, ä. Brita i Oxkällan, ä. Kerstin i Kårtorp, sold.(at) Malmstedts Enka i Staftorp, ä. Kajsa i Vrå, Enkl(ing) Olof hos sold.(at) Berggren, pig.(an) Anna i Tiblenäs, Skrädd(ar) Mor i Kaflinge, gubben Sten, ä. Kajsa i Stetin, ä. Jngri(d) i Mostug(an), gl. (gamla) pig.(an) Anna i Erstorp, ä. Lena i Bjurstorp, ä. Kajsa i Dufve(holms) Hagstug(a), hvardera 16 s (sk); tillsammans 19 Rdr (Riksdaler), 16 s (sk).
Uti en hos Bonde-Ståndet viickt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Riksdags-fullmägtigen Ola Lasson från Christianstads län anfört att. ehuru genom Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 17 September 1856 samt Rikets Ständers förut fattade beslut, den från klockare-lägenheterna uti Lunds stift till stdQsskolorna derstädes utgående helgonskylds-spanmål återvunnits åt församlingarne, samt högstberörda nådiga Bref tillika ålade Domkapitlet att afgifva utlåtande angående andra dylika, af klockare-lägenheterna i nämnde stift utgående, räntor och landgillen, någon åtgärd i detta afseende likväl hittills ej blifvit vidtagen, hvadan klockare-lägenheterna ännu betungades med dryga räntors utgörande till skolelärarne uti städerna, hvilket, enligt motionärens tanke, icke blott vore stridande mot den af båda statsmakterna tillkännagifna åsigt, enligt hvilken stadsskolorna icke borde underhållas af landsförsamlingarne, utan äfven vore orättvist, dels till följd af den ojemna fördelning, hvarmed dessa s. k. helgonskyldsräntor trycka på de olika lägenheterna, dels emedan nämnde skolelärare, enligt motionärens förmenande, genom den af Staten bestämda kontanta lön, erhållit vederlag för alla dessa räntor. För att visa huru betungande dessa räntor, som ännu uttagas a»f klockarelägenheterna till lärarne vid stadsskolortia, vore, har motionären exempelvis anItih. till 11.
Och stuve detta anförande, hwaruti Herr Doktorn och Bistoppen Rosenstein, Herr Doctor Hedron, Herr Prosten Leffler, Herr Prosten Lönnbom samt Herr Lagmannen Rönquist sig förenade, tili Resvective Standen åtfölja Utskottens Betänkande, angående borttagande eller rubbning af Wattenwerk, som göra stada a andras ägor. lät supra. kx krotocollo, lulltzren. Uppläst hos Ridd. och Adeln den i8 Juliil - s Prest-Ständct den 18 , Borgare-Ständetd. 18 , - , Bondc-Ständet den 18 Wördsamt Memorial! §8älloflige Borgare-Ståndet har till Lag, sam! Allmänna BeswärSoch Ekonomie, Utskotten remit terar ett af Herr Commerce-Rådet Santessol ingifwil Memorial, deruti Herr Commerce - Rade yrkat, att nu gällande Författningar emotLurendrö gen och Tullförsnillning matte öfwerses, och pä de sättet ffärpas, att kroppsstraff i stället för böter fö Den iZ Julii. »8s9 keffrifwes. Eincdan den brottslige annars icke har swart att finna personer af sämre willtor, som wiv Uppdagade förbrytelser angiswa sig säsont godsägare» Ulstotten, som öfwerwägat hwad dc ifragawarande Författningar innehålla, haransedt, att de olika bestraffningar, som bliswit stadgade uti t Arkic, len, i, z och 4 §.§. af Kongl.
Detta mom. bifölls. 4 mom. i 17 §:n. Hr Ribbing, Arvid: För den händelse att en till ordför. i sockenstämma vald kyrkoherde ville, på grund af den rättighet som detta 4 morn. lemnar, afsäga sig sin befattning efter förflutna 2 år, och i hela socknen icke funnes någon enda person, som kunde en sådan befattning sig åtaga, hvarigenom således socknen komme alt sakna ordförande i sin nämnd, föreslår jag, till förekommande af en sådan händelse, följande tillägg till detta morn.: kyrkoherde må icke, äfven efter ett innehaft tvåårigt ordförandeskap, denna 21 H. 39 3o6 Den 10 Mars c. m. befattning sig afsäga, derest inora socknen icke en annan, för detta ordförandeskaps öfvertagande tjenlig person finnes att tillgå. Jag anhåller om propos. på detta förslag. Hr Lefren: Hr Ribbing tyckes nu börja på att finna luiru olägligt det kan vara , att pastor i församlingen icke är sjelfskrifven ordför. i sockennämnden, efter han kommit fram med det project han nyss framställde; men när nu så en gång blifvit stadgadl, att han ej är sjelfskrifven, utan att val skall äga rum, så måste väl en pastor vara i samma cathegori att kunna få afsäga sig delta förtroende likasaväl som andre, hvilka äga denna rätt. Alt Hr Ribbing i den föreg:de frågan yttrat tänkesätt, bestämdt stridande emot det praktiska behofvet, det har han sjelf nu gifvit tillkänna. Frih. Raab: Jag bestrider Hr Ribbings förslag och anser det vara i högsta måtto obilligt att, då pastor ej är sjelfskrifven ordför., vilja tvinga honom alt vara det, när församlingen är i saknad af någon annan person, som kan väljas härtill. Frih. Cederström:
Angående bestämmelse i afseende å tiden för betalning af bokfordringar. Under en lång följd af år har man hört ständiga, med fog grundade, klagomål öfver oelterrättligheten i kreditförhållandena inom handeln och industrien. Manga förslag hafva blifvit gjorda till det ondas a (hjelpande, och många laglorändringar hafva härtill egt rum, utan att detta ens än i en högst ringa mån förmått undanrödja olägenheterna. Man står tvehågsen och nästan rådvill, och vet ej hvad man egentligen bör företaga för att komma synnerligast minuthandlanden, den mindre fabrikanten, handtverkaren till biträde, så att de någorlunda ordentligt och inom en ej allt för lång tid må erhålla liqvid för varor, de nödgas lemna pä kre.dit, utan att af köparen erhålla löpande skuldförbindelse eller annat värdepapper 1'ör beloppet. Dylika fordringar, upptecknade i säljarens bok, utgöra sedan för honom under en ganska lång tiel endast ett dödt kapitäl, hvaraf han ej kail betjena sig. Jag vet ganska väl, att man kan invända, det ingen är skyldig att sälja varor på kredit, och att det således är säljarens eget, förvållande, att han på sådant sätt har sina tillgångar fastlåsta och oåtkomliga; men jag vet äfven att endast den som har en ringa eller snart sagdt ingen kännedom om sakförhållanderna, kan göra en sådan anmärkning. Hvar och en annan vet det vara en omöjlighet undvika att få en mängd bok fordringar, sä vida säljaren vill påräkna hafva någon afsättning af sina varor och undvika bedröfvelse!! att se dem ligga osålda. För att afhjelpa det här påpekade onda, utan att derigenom förstöra handeln mot bokfordran, samt att fä sädana fordringar ordentligt, inom en ej alltför lång tid, liqviderade, får jag härtill hos Rikets Ständer afgifva följande förslag, som enligt min öfvertygelse är både enkelt, lätt tillämpadt och praktiskt användbart. Aret indelas i fyra qvartaler. Det första qvartalet innehåller Januari, februari, Mars månader; det andra April, Maj. Juni; det tredje Juli, Augusti, September och det fjerde Oktober, November, December.
Ständers Stats-, Baricooch Lag-Utskotts sammanträde den1 18 Julii 1825. S. D. Vid justering af Protocollet för Utskottens sammanträde den q i denne månad, och i anledning af det deri förekommande beslut, till gillande af Utskottens sammansatte Eerednings-förslag till Betänkande, angående vilkoren för inrättandet af enskilde Banker eller Disconter, erinrade Herr Ivammar-Junkaren Morath om sin emot samma beslut uti ett särskildt afseende anmälde reservation, och yttrade dervid skrifteligen: "Jag Betänkanden. io5 "Jag anser för min del, att vid rättigheten för private att förena sig i Bolag till Discont-rörelses bedrifvande , det vilkor borde fästas, att Bolaget vore skyldigt att vid tillståndets sökande uppgifva den summa Bolaget sammanskjutit, och att det ringaste, som för en privat Disconts öppnande borde erfordras, voro 100,000 Riksdaler Banco , emedan i annat fall kunde inträffa, att någre personer med en obetydlig summa började en sådan rörelse, för att njuta öfverränta och öfrige Discont-intättningen åtföljande förmåner, hvilket gåfve anledning till ett obehörigt ocker. Jag önskade således, att den hemställan till Ständerne skulle göras, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att ingen Octroy för private Discont-inrättningar må meddelas, med mindre delegarne uti sådane Disconter visade, att i Riksens Ständers Bank blifvit för Discontens räkning insatte minst 100,000 R:dr Banco.” "Uti detta yttrande, som begärdes måtte blifva Betänkandet till Rikets Ständer följaktigt, instämde Herr Borgmästaren Cedei’- borg. Ut supra. Ex Protocollo J. M. Spens. 7 * Stats-Utskottets Ankom ilen aa Juli! i8a3. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga proposition, angående anslag till kostnaderne för Myntverkets iståndsättande. Ta. Stats-Utskottct liar Kongl. Maj:t, under den 7 nasti.
Då jag hör att frågan blifvit begärd på bordet, får jag för min del till Prot. förklara att jag icke kan annat än beklaga ett sådant upskof, som derigenom upstår vid låns uptagande på utrikes ort. Framgången derutaf beror hufvudsakligen derpå, att man begagnar sig af gynnsamma konjunkturer, och att sådana i sjelfva verket nu förefinnas, bevisas bäst deraf, att redan flera anmälanden att öfvertaga det i och för jernvägs-arbetenas fortsättning äskade lånet hafva från utländska spekulanter till Riksg:sKont:t inkommit. Det hade varit önskligt att StatsUtsk:t genast behandlat lånefrågan, utan att samtidigt dermed hafva ansett sig böra fästa afs:de vid, den sträckning, jernvägarne skulle komma att taga, i synnerhet som man torde kunna taga för gifvet att K. M:ts Propos. i detta fall kommer att hufvudsakligen af Ständerna bifallas. Man har kanske redan i följd af frågans långsamma behandling försummat sig att begagna den mest gynnsamma tid, ty medgifvas måste val, att ställningen i penningemarknaden utrikes visat sig ganska fördelaktig; men då man känner de hastiga skiftningarne inom Europeiska politiken, hvartill vi dagligen äro vittnen, vet man ej huru länge de goda konjunkturerne kunna blifva beståndande. Af dessa skal tror jag att en skyndsam behandling hi denna fråga vore af yttersta vigt. Gr. Anckarsvärd: I början af denna Riksdag tog jag mig friheten väcka en motion med anmodan till StatsUtsk:t att företrädesvis sysselsätta sig med statsregleringen för att i möjligaste måtto förkorta våra för sin längd så allmänt bekanta Riksdagar. Hvad nu serskildt beträffar den af Herr Akerman öfverklagade tidsutdrägt, som skulle komma att upstå i följd af frågans hvilande på bordet, så tror jag att deraf ej är så mycket att befara, som den siste värde talaren förespeglat.