Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förhåller sig icke så, att fonden är utlånad på händer, der den icke kan fäs tillbaka; ej heller innehafves någon del deraf af för närvar, utrikes vistande personer, och efter min öfvertygelse skola, genom en omsorgsfull utredning af denna fond, förlusterna derpå blifva ganska betydliga. Men det är icke detta, jag egentligen fästat mig vid, utan vid den yttrade förmodan, att berörde förhållande skulle utgöra ett motiv för Regeringen att bestrida R. St. granskning af fonden. Jag begriper icke, huru ett sådant motiv kunde uppkomma lör Regeringen, som aldrig begärt att få veta, huru myc - Den 17 J u 1 i f. m. mycket, sorn blifvit utlånadl, eller lill hvilka personer utlåningar skett. Förvaltningen sker efter reglemente!, och räkenskaperna Öfverlemnas till Kamman ättens granskning. Hr Cederschjöld: En värd talare har förmenat, att K. St., för att bibehålla enighet Statsmagterna emellan, borde afstå från allt anspråk på öfverskottet af gamla passevolancefonden. Jag har svårt att föreställa mig, att bibehållandet af enighet mellan Statsmagterna skulle påfordra en sådan concession; ej heller har jag trott, att enigheten dem emellan är rubbad. Om således anspråket är rättvist och billigt, ser jag intet skäl, hvarföre man skall afstå derifrån, helst, när olika meningar emellan Statsmagterna uppstå, det, efter min öfvertygelse, icke finnes något annat sätt att komma till slut, än att på båda sidor vidhålla sin opinion, intilldess sanningens och rättvisans röst hunnit göra sin oemotståndliga kraft gällande. Så har det tillgått förut. R. St. begärde fordom att få granska t. ex. tullverkets räkenskaper. Detta afslogs flera gånger; men slutligen vunno de ändamålet, då andra Statsmagten fann billigheten deraf. Jag kan således icke inse, hvarföre man nu skall afstå från ett anspråk, som man anser grundad! på sanning och billighet; man bör tvärtom vidhålla detsamma, tilldess det lemnar det resultat, man åstundan Hr Lage rhjelm: Jag utber mig att ytterligare få nämna några ord i detta ämne.
Om förhållandet någon gång synts annorlunda, derigenom att en Nation framskridit i välstånd under samma tid, som nationalskulden ökat sig, har likväl den ökade välmågan i sjelfva verket uppkommit genom handel och. näringars tillväxt, gynnade af ordning uti xkx Statsoch JBanco-Utskottens Utlåtanden. penr.ingeväsenclet, (deruti åtgärden att anskaffa medel till utomordentlige behof, på ett sätt som icke rubbat allmänna förtroendet, jemväl ingått); men ingalunda bar denna förkofran varit någon omedelbar följd af Statens sättande i skuld. Då Utskotten således förmoda det Riksens Högh Ständer icke lära vilja begagna utvägen, att emot utgifvande af Statens skuldebevis upplåna penningar i annat fall , än då, till högst angelägne och nyttige ändamåls vinnande, nödige medel för tillfället saknas, hafva Utskotten sökt utfinna det sätt, som skulle medföra de minsta olägenheterna för Staten. De fördelar, som vid Låns upptagande sökas, äro: att återbetalningen ställes pa längre tid, och att räntan bli/ver den minsta möjliga. Att förena dessa 2tne omständigheter, är det mål, som bör sökas. Den sorn lemnar sina penningar i försträckning till Staten på längre tid, gör det icke utan att erhålla en så hög ränta, att den lemnar ersättning för förlusten under tiden af dispositionsrätten af sjelfva Capitalet; då deremot, under en kortare omloppstid, vida mindre ränta kommer i fråea. Så ' O ledes blir räntan lägst, om förbindelsen vid uppvisandet infrias med penningar, och omloppstiden för förbindelsen blir längre, ju säkrare man är att den samma vid uppvisandet, betalas. Deremot måste räntan höjas i den mån en bestämd betalningstid blir aflägse, och ändå äfventyrar man alltid att sådane obligationer omvexla i värde, i den mån förtroen - Statsoch Banc.o-Utskottens Utlåtanden, xxxr det till Statens förmåga att betala sin skuld ökas eller minskas. För att undvika denna olägenhet har man någon gång anslagit fonder för att inlösa Obligationerne, då desse fallit i värde, men en sådan anstalt kan likväl icke annat än ofullkomligt uppfylla ändamålet.
Herr redaktör! j Alla sinnen hos oss äro for närvarande upptagna af | den stundande landtdagen. Det är väl ännu för tidigt att j yttra något om densamma, men hvaije ständermöte har sina I förberedelser, hvilka af den stora allmänheten omfattas med! samma intresse som sjelfva landtdagarnes förhandlingar. Mera; än något annat är det landtdagsvalen, som bringa sinnena i svallande rörelse. Af denna orsak har det offentliga lifvet i senaste höst varit mer än vanligt lifligt och vaket Landt-dagskallelsen utfärdades senaste vår, och valkampanjen begynte här och der redan under sommarens lopp, men nådde sin spets först under hösten, då de flesta och vigtigaste valen försiggingo. I många städer gjordes mycket iMga valförbe-redelser, och de olika partierna sökte att till förmån för sina kandidater svärta ner hvarandra efter bläckets förmåga. Nu mera är fälttåget lyktadt på alla håll, och intresset har svalnat i samma mån qvadraten på afstånden från valen tilltagit Striden har dock haft sin politiska betydelse, som förtjenar en närmare redogörelse. Om jag påstår, att landtdagsvalen deiina gång omfattats med större intresse än förut, att valkampanjen varit mer upprörd än någonsin, så gäller detta likväl endast ett af våra fyra stånd, nämligen borgareståndet En blick på arten och beskaffenheten af vårt fyrkammarsy-stem skall ådagalägga, hvarför valen till nämda stånd påkallar den största uppmärksamheten hos oss. Af våra fyra stånd står det första,ridder$kapet och adeln, hvari de grefliga, friherrliga och adliga ätternas hufvudmänhafva säte oeli stämma, lielt och hållet utom valstriden. Det ar endast trenne omständigheter, hvilka kunna vålla en förändring i detta stånds sammansättning. Först och främst dödsfall bland ättefadren, men ju kortare afståndet blir mellan landtdagame, dess mindre komma dylika förändringar att göra sig märkbara. Den andrn omständigheten är huf-vudmännens rättighet att låta ätten företrädas af någon annan adelsman. 1 samma mån som de politiska intressena blifva allt mer tongifvande, kommer ett dylikt öfverforande af politisk representationsrätt antagligen att blifva allt sällsyntare.
N:o 04, med förslag till åtskilliga förändrade stadganden uti 0 art., 2, 3, 5 och O afdelniugarne af nu gällande bancoreglemente; N:o 65, ang:de tillökning i löneinkomsterne för Registratorn vid hancodiscontverkct Adolph von Ehrenclou; N:o 66, med förslag till åtskilliga förändringar i 4:de art. af bancoreglem. d. 15 Juni 1841; N:o 67, med förslag till ändring af åtskilliga reglementariska stadganden uti 8 art. af 1841 års bancoreglem.: N:o 68, med förslag lill åtskilliga föreskrifter i 5 art. af nu gällande bancoreglem.; N:o 69, med förslag till åtskilliga förändrade stadganden uti 6 art. 4:de afdelningen af nu gällande bancoreglem.; N:o 70, med förslag till förändrade föreskrifter i 6 art. lista afdelningen uti nu gällande bancoreglem.; N:o 71, med förslag till den slutmening, som bör inflyta uti det bancoreglem., hvilket vid innevarande riksdag kommer att utfärdas; 10 II. 71 562 Den 17 Maj. N:o 72, nied förslag till instruction för R. St:s BancoUtskott vid nästkommande riksdag; Bancooch Lag-Utskotten: N:o 7, med förslag till sammanjemkning af RiksSt:ns skiljaktiga beslut öfver Utskottens mern. N:o 3, ang:de omröstningar i förstärkt Utskott öfver lagen för enskilda banker; Lag-Utskottet: N:o 127, i anledn. af väckte motioner ang:de gemensamma ransakningshäktet! och tingsställen för särskilda härader. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius:
Län, Anders Danielssons från Elfsborgs Län motion, att Kronobetjening Eib. filt R, St, Prot. 1834- 9 Sami. i Band. 7 2 :dra Häftet, 5» Trot. Vt dr. d. 17 Mars 183.4. gen må åläggas betala stämningspenningar till Nämndemän, hvilka förrätta stämning i brottmål, sorn ej äro af urbota beskaffenhet, Måns Månssons från Calmar Län motion, om frälsehemmansegares åläggande, alt biträda vid utgörandet af Kronobrefbäringen, Johannes Anderssons från Calmar Län motion, om DomprostEmbetenaa indragning, och löneinkomsternas dervid öfverflyttande på Biskoparne, hvilkas löner i stället skulle till Statsverket ingå, och Hans Hanssons från Götheborgs och Bohus Län motion, om upphörande af umgälder vid Tullkamrar eller Tullstationer under Inrikes sjöresor med landets egna producter. S. D. Föredrogs ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Oe~ conomieUtskottets Betänkanden N:o 2, i anledning af väckt fråga om anläggning af en Stad vid Lysekihl i Bohus Län, och N:o 3 i anledning af gjorda motioner, om Landsfiscalstjensters upphörande* S. D. vid förnyad föredragning biföllos StatsUtskottets Betankandern Nro. 4» i anledning af Kongl, Majrls Nådiga Remiss å handlingarne i fråga om Bankens rättighet, att erhålla liqvid för t vänne. på densamma öfverlåtlig Kronofordringar, Nro. 5, om arrendutorens af Klabböle KronoLaxfiske, i Umeå Eif», underdåniga ansökning om eftergift i »83o års till Kronan utgående Taxa för berörde fiske, N:o 6, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga remiss å f. d. Kamercraren vid Strömsholms. 'Stuteriinrättning,.
Befinnas, vid uppsuramerandet af de öfriga, rösterna lika delade, må denna sedel öppnas och gifva decision. Är pluraliteten redan vunnen, bör den aflagda sedeln vunnen, bör den aflagda sedeln ouppbruten genast förstöras. ouppbruten genast förstöras. 2:o Ej må af något Stånd beslut fattas, derest icke minst Tretio Ledamöter tillstädes äro. Hänvisning: Konst.-Utsk. Mern. Om ändring i 56 § Riksdags-Ordningen, angående inskränkning af tiden för motioners väckande. Riksdags-Ordningen. § 56. Intet ärende må nedläggas utan StånIntet ärende må nedläggas utan Stån dets uttryckliga beslut. Ej eller må, dets uttryckliga beslut. Ej eller må, med undantag af Grundlagsfrågor, nya ämmed undantag af grundlagsfrågor, nya ämnen af Riksdagsmän väckas, sedan En må- nen af Riksdagsmän väckas, sedan fjorton nåd från Riksdagens början enligt 27 § dagar från Riksdagens början enligt 27 § lilländalupit, så vida icke sådana frågor tilländalupit, så vida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan uppaf redan fattade beslut, eller redan upp - 28 Konslilulions-Utsholtels Memorial Jtä 3. tagna ärenden, eller under Riksdagen intagna ärenden, eller under Riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranträffande händelser, omedelbarligen föranledas. ledas. Hänvisning: Konst.-Utsk. Memorial N:ris 10 och 73. Ridd. och Adelns Prot. den 30 Mars och 26 Okt. 1860. Preste-Ständets Prot. den 31 Mars och 26 Okt. 1860. Borgare-Ståndets Prot. den 31 Mars och 24 Okt. 1860. Bonde-Ståndets Prot. den 28 Mars och 26 Okt. 1860. Anm. I händelse det sedan sistlidna Riksdag hvilande förslag (6:o) om Riksdags hållande hvarje år varder till grundlag antaget, kommer ofvanupptagna för - slag att förfalla. 26:0.
att betrygga » Elevhenlinets » f 01 tvmo, CIA dess stiftarinna såg sig nödsalrad att taga sin hand ifrån det. Inackorderingspriset ar ni1 som förut 35 kr. i .Iniinaden och sökande skola anmäla sig hos styrelsen. Omlcostnaderna - utom den ringa del, som tackes med inackorderingarnas aIgifter, - bestridas af de tillfalliga bidrag och de bsafgifter på minst 1 kr., hvillra man dels redan erhtillit, dels hoppas ytterligare lrnnna f &amp; af för saken in.tressernde personer, ej blott i Stockholm, utan öfver allt i landet. Ty det är ju för döttrar frfin hemmen i landsorten, som » Elevhelniilet &gt;) öppnar sina dörrar och erbjuder liittnad i utgifterna under studieben. Dit kunna föräldrarna tryggt och med taclrsamhet sända sina döttrar, då dessa] ned smA medel miste begifva sig till laroanstaltornp, i hafvudstaden, clgr lcnana do unga flickorna vara s a h a att finna den bästa ersattning för det egna, kanske för första gången, med tungt hjärta läiiiGerdn M~jersow. nade hemmet. Ett samkväm hölls fredagen den 13 no~rember i Förbundets lokal, hvmtill inbjudning nt&amp;tt till d a. Förbandets stjrrelseoch komit&amp; medlemmar. Af dessa hade omkring 40 infunnit sig och bjödos på en intressant underliållning, i det frölenwnn G. Adelborg och L. Dahlgren redogjorde, den förra för en resa till London för att studera dess I~vinnoföreningtrs verksamhet, filantropislca stiftelser m. in., den senare för sin resa till kvinnolrongïessen i Berlin i egenskap af Fredrika-Breaier-Förbundets delegerade.
Hvad angår Norrska Fartyg och varor, länder till efterlefnad, Kongl. Majrts derom Betänkanden. 151 nu utgifne gällande eller framdeles ulkojnniande Nådige Författningar. §• 4- Skepps-umgälderne till Kongl. Maj:t och Kronan, bestå i Läst-penningar, som betalas i Silfver-Specie eller efter den gällande Cours , vid hvarje Sjö - Tulls-Kammare, af Svenska Gravel-Fartyg med 4 sk-» och af Svenska li eidler half-KlinkFartyg med 6 sk. för hvarje Läst, beräknadt efter Svenskt Mätare-Bref. Skepps-umgälderne åter för större eller mindre Utländska Fartyg, bestämmas af Kongl. ■ Maj:t, enligt de förhållanden, hvartill reciprociteten eller särskilde conventioner kunna föranleda. §. 5. Då för Utländska varor, bevisligen är erlagd inkommande Tull, betalas vid utskeppningen en procent af värdet, på sätt nedanstående §. stadga*. §. 6. Vid bestämmande af de varors värde, hvarefter vissa procent i Tull, i enlighet med denna Tariff, kommer att erläggas, bör följande iakttagas: i Mom. i:o. För alla sådane inkommande varor, hvilkes värden inom hvarje särskildt slag icke kunna betydligen böjas eller Be vi lini ngs-Ut skot tets sänkas, utan äro af någorlunda likartad beskaifenhét, t. ex. Socker, Hampa o. d. som icke i Tariffen äro med V signerade, bör Kongl. Majrts och Rikets Commerce-Collegium eller det Ämbets-Yerk, som med de till Handeln hörande ärender, får närmaste befattning, hvarje qvartal, så val af Svenska Consuierne infordra Pris-Couranter, som ock af Mäklarne i Stockholm och Götheborg, vid samma tid inhemta, under Eds pligt lemnade uppgifter på försäljnings-prisen å partivis föryttrade oförtullade Utländska Varor. 2:0.
Den omständigheten, att den nya Tyska lagen icke ansett denna försigtighet nödig torde dock få antagas såsom stöd för omförmälde stadgande. I enlighet med samma lag och 1S35 års lag för inrikes vexlar medgifver jemväl det nådiga förslaget öfverlåtelse af vexlar genom blanco-indossamenter, hvilket, förbudet i 1748 års stadga för utrikes vexlar, af sednaste Ständer ej eller tillstaddes. Under de öfverläggningar, som år 1817 höllos i Leipzig emellan en mängd af Tysklands utmärktare rältslärde och affärsmän i afseende på der föreslagna nya lag, voro åsigterna i denna fråga serdeles skiljaktiga. Den åsigt som i det nådiga förslaget blifvit uttalad, gjorde sig visserligen gällande; men begrundansvärda anmärkningar förekommo dock deremot. Den tiil bestämd person skedde öfverlåtelsen har ock städse varit ansedd såsom dels en säker garanti för öfverlåtelse-aftalets sanning och verklighet, — dels ock ett verksamt medel mot de mångfaldiga bedrägerier, hvilka genom blanco indossamenter underlättas och nära nog allena blifva möjliga, hvarom en mängd domstols-förhandlingar i andra länder äfven bära vittne. I Fransyska vexel-lagen äro öfverlåtelser in blanco ej eller medgifna. Man invänder väl att de så väl der, somgannorstädes, hvarest så beskaffade förbud förefinnas, 28 LaH~ Utskottets Betänkande, N:o 39. i allt fall äro brukliga; men bruket uppmuntras likväl icke af lagstiftningarne; och derföre ansågo sig sednaste Ständer ej eller böra frånträda den 'grundsats, som 1748 års lagstiftare hyllat. Då man emedlertid vill bringa lagstiftningen för inoch utrikes vexlar till ett, torde ett återtagande af hvad inrikes vexel-lagen tillåter ej låta sig göra. Vidare saknas i det Nådiga förslaget serkilda stadganden, hvilka Ständerna vid sista riksmöte hemtade från 1748 års vexelstadga, och på hvilkas uteslutande Utskottet ansett sig ej kunna undgå att fästa uppmärksamheten.
Då emedlertid den summa, omkring 30,000 R:dr, som de hittills utgifna delarne af oftanämnda Militär-Författnings-Samling kostat Statsverket, till stor del kunde anses såsom ändamålslöst utgifven, så framt samma arbete icke fullbordades och förseddes med nödigt alfabetiskt register, i enlighet med den redan på nådig befallning fastställda planen, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t nådigst låta vidtaga nödiga åtgärder, ledande derhän, att Militär-Författnings-Samlingens ännu enligt plan outgifna tretton titlar, hvartill nödiga materialier kunde anses vara samlade, jemte hela samlingen tillhörande alfabetiskt register, måtte från trycket varda utgifne innan nästa lagtima Riksdag, samt att kostnaden härför, i enlighet med t. f. Presidentens i Kongl. Krigs-kollegium underdåniga förslag af den 15 September 1846, finge bestridas af 4:de Hufvudtitelns anslag för oförutsedda behof (extra utgifter), hvilket anslag syntes vara afsedt för utgifter af denna art.
Sedan Konungens Befaliningshafvahdes förrbérörde skrifvelse blifvit uppläst och Herr Bruks* Fatron von Wahrendorff tillkänhagifvit, att Hprr Korgmästaren G. Ki erkman i lifstiden, enligt Kongl. Brefvet äf den 21 Juli i 75 2, under åbdrättigliet innehaft Lindön , samt Hetr General* Lieutenanten in. nr. Baron Duvall erhållit sarri - ina lägenhet med sin Husfrri, berriälte Herr Borgmästaren Kierrmans Dotter, Högvälbörnå Fru Friherrinnan Ulrica Kierrtnänsköld , iitaf hvilka sistnämnde Krono hemmanet Lindön, ett halft mantal, å Herr Bruks-Pairon von Wall. rendorff. enligt Akers Hätäds Rätts meddeldtä. Utdrag af Uppbudsoch Lagfarts-Protocollet deri 10 November 1795, blifvit jemte änrtan uti Öknebo och Selebo Härader den 2 Maj berördé år inköpt Egendom öfverlåtet 5 och hvarom hös Kongl. Majus Befaliingsliafvande anmälan skett den 23 December 1802, men hvarå slutligt utlåtande ännu icke följt ■ så inlemnade Herr Bruks-Patron von Wahrendorff Synings instrumentet öfver en, tili följe af Konungens Befallningshafvandes méddeltä Resolution , äf Herr Assessor Lundeqvist, den 13 September 1803, hållen Oeconomisk besigtning, hvaraf inhämtades, att åbyggnaden vid gården, utom någrä mindre bristfälligheter, befunnits i godt och försvarligt stånd , samt åker odh äng väl häfdad. och ägornä röjde, likväl så vidt den befintligd Hassel - och Löf-skogenj som för Akers Krut • triikä / 861 Den 7 Juli. bruks bebof, hvartill den skall vara anslagen , får medtagas; hvarförutan utaf en den 37 Mars 1804, uppå Högloil. Kongl.
Jag trodde mig erbjuda er en upprättelse – jag ville lyfta er ett trappsteg på den sociala rangskalan, som ni har så djup respekt för, och ni misstänker, att jag vill draga ned er en liten borgarmadame, som varit min älskarinna, känner sig förnedrad af, att jag vill göra henne till min hustru! Han kastar hufvudet stolt tillbaka och ser på henne; och hans ögon likna blåa lågor. – Men det skall komma en dag, då ni finner, att ni bedragit er själf – då ni ser mig stiga upp till samhällets höjder och då ni skulle vilja återköpa detta ögonblick med er själs salighet! Hon öppnar dörren och försvinner utan ett ord till svar, men med hufvudet sänkt, som om hon blygdes för sig själf. Han står och ser efter henne med en slocknad blick och lyssnar till, hur låset därute vrides om, och hur ytterdörren slår igen, som om den beseglat en olycka. Pendeln i klockan vandrar alltjämt med samma taktfasta steg tidens väg framåt mot evigheten. Där står stolen, där hon hvilat, där står glaset, som hon icke hann tömma för sista gång, innan han piskade henne bort. Han lyfter det mot ljuset; där syns en fläck efter hennes läppar, och han för det till sin mun, tömmer det med en smärtfylld, svidande känsla af, att han dricker de sista kvarglömda atomerna af hennes väsen. Men i nästa stund gripes han af blygsel och kastar glaset mot kaminen så att det splittras i tusen skärfvor. Så visst som det är, att dessa skärfvor aldrig åter kunna sammanfogas till en ny njutningens kristallbägare – så visst är det också, att det förhållande, som han nyss slagit i spillror, aldrig åter kan bli helt! Han går in i sitt arbetskabinett och sätter sig vid den uppslagna klaffen till chiffonniern. Där ligger ett stämpladt papper, som han vecklar upp och läser för tjugonde gången: det länge väntade meddelandet från öfverpresidenten – Johann Friedrich Struensees ansökan att utgifva en tidskrift utan censur har icke kunnat beviljas. Det stora hufvudet med den pudrade peruken blir så tungt, missmodet öfverväldigar honom, och han gråter som ett barn, då det fått skråmor i leken.
Då jag således tror mig hafva fullständigt ådagalagt, alt en skrifvelse af den ungefärliga syftning, som Utsk. föreslagit, hvarken är olaglig eller mot formerna stridande, så återstår alt pröfva, huruvida en sådan skrifvelse kan vara nyttig och behöflig. Jag tillåter mig tro, att en hvar, om man skulle lägga handen på hjerta!, icke kan neka, att han anser vårt samhällsskick kräfva betydliga förbättringar, och till den grad genomgripande, alt de icke kunna framgå under vår nuvarande representation. Jag tror äfven, att litet hvar har lärt sig inse de många svårigheter, som, genom vår fyrdelning och hvarjehanda andra brister i vår representation, lagga hinder i vägen, då fråga är att verkställa något nyttigt förslag; men alt framdraga dem skulle i och med detsamma vara alt uppdraga Ståndens historia, och jag tror det vara mest förenligt med grannlagenheten alt gå densamma förbi. Jag torde endast få hänvisa till den allmänna önskan, som inom nationen verkligen finnes om en förbättring och eu förändring i representationen. I afseende på denna önskan hafva visserligen många grundlösa hugskott framkommit, men de hafva haft sin rot mindre i brist pä önskan alt framskaffa något godt, än i brist på insigter huru och på hvad sätt ändamålet skall vinnas. Åtminstone är jag fullkomligen öfvertygad af den erfarenhet jag vunnit ifrån deu landsort jag bebor, att Svenska allmänheten med otålighet afvaktar en förbättrad nationalrepresentation. Alt detta är förhållandet, synes också deraf, att redan under Hera riksdagar fråga derom blifvit väckt. Vi hafva sell, att det icke lyckats R. St. eller enskild motionär att framställa något förslag, som af samtlige RiksStm kunde anses antagligt. Orsaken kan endast ligga dels i bristande upplysningar om grunderna, hvarpå ett sådant förslag skall byggas, och dels i det partisinne, som olyckligtvis uttalats, all ett Stånd velat genomdrifva eli förslag, som skulle vara till dess fördel, utan alt afse de andra Ståndens o. s. v. Det torde vara mig tillåtet ali tro, att hvad sinnesspänningen i detta afseende icke blifver sämre, icke blifver den buttre. Jag tror, alt splilet redan i detta fall gått nog långt, för att längre böra få fortfara.