Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men under tiden ville det icke bli slut på de äldste konunga-sönernas gabberi, utan allt drefvo de gäck med sin yngre bror, så han visste sig ingen råd för deras elakhet. Han blef derföre rätt glad, när hans gull-äple plötsligt hoppade af vägen och begynte rulla in åt vilda skogen. Häröfver gäckades bröderna ännu mera, och sporde, hvad fager brud han tänkte finna bland furu-buskarne. Men prinsen aktade icke mera om deras skämt, utan red öfver stock och sten, allt som hans gull-äple visade vägen. Bröderna foro så åt hvar sin led, och de äldste prinsarne kommo snart till kungs-gården, hvarest den elaka styfmodern bodde. Der friade de till hennes döttrar, och fingo ja, och fäste dem till sina kärestor. Men den lille minste prinsen red genom skog och mark, så länge dager var ljus på himmelen, och när qvällen kom, att sol gick ned, hade han ännu ej funnit hvarken gård eller herberge. Som han nu hade färdats både länge och väl, och det redan var serla på aftonen, märkte han ett litet ljus som tindrade fram emellan träden. Genast red han ditåt, och rätt som det var stadnade hans gull-äple vid en liten, liten jord-koja. Detta tycktes prinsen vara mycket annorlunda än han hade väntat; men, såsom han var trött af resan, besinnade han sig icke länge, utan band sin häst vid ett träd, öppnade dörren, och steg in. Vid han nu trädde fram i stugan fick han se en underlig lek; ty der fanns icke någon menniska, hvarken träl eller bonde, men längst fram i högbänken satt en liten fager råtta, och såg så innerligt god och beskedlig ut. Bakom hennes stol gick en kråka, som bredde ut fjädrarne och ville just vara litet högfärdig; men på golfvet sprungo en hop små, små möss af och an, och hade så brådt om, så brådt om, och pysslade och sysslade med sina göromål, allt som deras matmoder nyrnade åt dem.
Nådiga föreskrifter, beträffande grunderne för verkställandet af berörde reglering, fått inhemtas; i hvilket afseende Collegierne , till upplysning om tillkomsten af detta Städernes åliggande samt sättet hvarpå detsamma hittills utgjordt blifvit, i underdånighet förrnälte: att, enligt 1610 års Riksdags-Beslut, Borgare-Ståndet vid samma Riksdag beviljat, “det hvarje tio Borgare i hvar “och en Stad skulle förskaffa en duglig karl till “Båtsman, och när en dog undan, skaffa en an“nan i stället, dock skulle Båtsmännen, då de “om sommaren begagnades, lönas af Kronan, “men om vintern, när de hemkomma, under“hällas nf Borgerskapets att Borgerskapet, vid 1631 års Riksdag, förnyat sin försäkran att un - 6 Statssamt Oec.-Utsh. TJtl. N:o tio. derhälla Båtsmän och dem tidigt hvarje ar till Amiralitetet aflemna; att Riksdags-Beslutet af den 19 Mars 1689 utvisar, det Borgerskapet förbundit sig under krigstid till fördubbling af ■Båtsmar.shållet; att den senast uppgjorda och ännu hufvudsakligen gällande fördelning af Städernes Båtsmanshåll är grundad å Kongl. Brefvet den 2i November 1720, i följd af hvilken fördelning, som af Borgerskapet blifvit uppgjord och af Kongl. Maj:t i Nåder sanctionerad, Städerne inom Sveriges nu egande område utgjort, fördubblingen in beräknad, ett antal Båtsmän af 1741 man, utan att likväl derunder någre Båtsmän äro upptagne för Städerna Piteå, Umeå och Luleå, med hvilka serskilda Contract blifvit upprättade den 22:dra, 23dje och 2g:de
och FörhilL », med den något ovanliga öfverskriften » Exeellentissime! » b varunder förstås: Excell. Gref ve Magnus Brahe. Vi skola icke afhandla början af detta märkvärdiga bref, bvartill tid och utrymme nekas oss, endast anföra det, som särskildt står i sammanhang med här ofvan antydda dubbla högtids-minne. &gt;Det är i dag den 19 Augusti — Er namnsdag och min — », skrifver författaren-fången, » också dricker jag Er skäl i det fängelse, der i kraft af Edra instruktioner, jag hålles afstängd från den yttre verlden på ett sätt, som ännu ingen fange i min belägenhet varit fore mig. » Man kan icke precis tycka, att denna skrifvelse är synonym med ett kärleksbref, ehuru väl detsamma lågar af reminiscencer från den tid, när den nu förföljde, då en ung man med lysande carrière i perspektiv öppnadt af den mäktige gunstlingens allerhögste herrskare, i kraft af kapacitet, vyer och beherrskande situationer uträttade för begge vigtiga tjenster, dock med i främsta rummet vidmakthållande af fosterländska intressen. Det är händelserna i osminkad form författaren häri uppdagar, det är små finter, » skälmstycken », krumsprång, konstmessiga grepp han framställer i ljuset. Det skär i öronen på ett obehagligt sätt, men det är dock och förblir sanningens språk, ty allt hvad Crusen-stolpe här exponerar har han sjelf erfarit och skådat på mycket nära håll. Derigenom uppstå intressanta interiörer hämtade från fangens egen gunstlingsperiod, ty lifvets Maj har ju en gång blommat for alla om också kort, så äfven här. Det är af samma orsak man vidare far veta huru förtroligt den förre en gång suttit vid hjeltekonungens sida och af vältalighetens kaskader njutit läskedrycken som serverats honom i gyllene bägare. Men hvad såg han väl i botten sedan berusningen gått öfver? Ty Crusenstolpe var både sangviniker och entusiast, såg han väl der samma förebild hans lifliga fantasi skapat honom? Nej, han såg en annan
Sverige på hvarje million menniskor consumerar måhända 3 å 4 gånger mera socker,-jemförelsevis med något annat folk; alt Sverige consumerar 3 ä 4 gånger mera caffe relativt till folkstocken än något annat land i Europa; och möjligen skulle äfven kunna med skälig säkerhet bevisas, att Sverige i proportion consumerar mera vin än sjelfva vinländerna, då jag undantager det sämsta slaget af vin, som der svarar emot värt svagdricka. Sverige är således icke någon så dålig kund för ulläudningen, att han skulle göra sig någon särdeles brådska att mot Sverige öfva repressalier, i fall det skulle blifva så pass förståndigt, att se tili sina tullförfattningar litet bättre än hittills. Jag tror icke eller, att man skulle brådska med repressalier, om Sverige skulle vidtaga sådana författningar som andra länder vidtagit. Ett bevis på huru pass förståndiga vi äro, är att då andra länder skaffa sig ett tillräckligt och lämpligt rörelsecapital, för att låta sina näringar komma till flor och bestånd, så consumera vi så mycket, att vi icke en gäng äga en skilling öfver att öka vårt rörelsecapital och vårt grundcapital, för att öka vår förmåga 584 Den 26 A u gusti. att producera mera för framliden. Vi hafva en lång tid legat i händerna på Tumba pappersbruk; dit vända sig allas ögon för alt få ett capital; men det är icke något capital; det ören fix ide hos nationen att så är, emedan hon blifvit förvillad genom ett långvarigt trassel i sina peuningeförhållanden. Det är blott capital, som man genom flit, omtanke och sparsamhet skaffar sig på den stora verldshandeln, när man utgör ett folk, som deltager i verldshandeln. Jag tror, att Sverige har mycket ännu att göra, för alt komma till den ställning i handelsväg, hvaruti andra förståndiga nationer befinna sig, och jag kan icke dela den liberalism, som här predikas till förmån för utländningen, under förevändning att det skall vara nyttigt för fäderneslandet att vara lättsinnigt. Vi måste skydda våra näringar och skalla oss capitaler på annan väg än från Tumba. Atskillige ledamöter yttrade härtill deras bifall. Hr Fåhreeus: Då den siste värde talaren velat påstå, att
Disconter. [ag anser det så mycket nödvändigare, sorn troli-s gen derigenom många menniskors ofärd skulle, Deh 3 Februarii. om ej alldeles förkommas, dock uppskjutas, hvilka saknande alla tillgångar genom den rådande penningebristen och de många högst oväntade svårigheter, som göres vid låneansökningar pä dea enda Discont, som nu exi. sterar, ej hade annan utväg än att uppgifva ein stat, hvarigenom ytterligare ett ännu störr xe artal skulle blifva lidande och olycklige. Jag får derföre ödmjukeligen instämma i hvad Friherre Boije föreslagit, att alla lagsökningar måtte inhiberas och hvila, intill dess att Riksens Ständer hinna taga i öfvervägande hvad rörande desse Di^conter kan komma i fråga och deröfver fatta beslut, samt tillägger, att iträn den dag en sådan inhibition kungjordes och sattes i verkställighet, den påbudne o iverräntan skulle upphöra och endast laglig ränta af 6 procent beräknas, intill dess fullkomlig reglering bletve uppgjord. Att detta må få åtfölja Friherre Boijes memorial, derom anhåller jag ödmjukast, N:o 4* Friherre Wrangel, Henning: I anledning af Friherre Boijes och Landshöfdinge Ehrenborgs framställda motion, rörande de svårigheter, som möta indrifvandet af FilidDisconternes fordringar, torde Ridderskåpet och Adeln tillåta, att jag i detta ämne yttrar några ord, hvarigenom jag vill göra R dd^rskapet och Adeln uppmärksam på landets ställning i allmänhet, hvilken icke öfver? Den 5 Februarii. «7. ensstämmer med den ton, som tyckeg vara rådande inom Hufvudstaden. Äfven Skåne kan räknas till de provincer, som hafva ökade skäl att klaga öfver nä^ ringarnes förtryck, och detta förtryck blifver ännu hårdare om icke ett beslut fattas, sorn mildrar FilialDisconternas stränga execution.
Så vida förklaringsgrunden till bibehållande af föreskriften om förrymd landbos återhämtning icke bör sökas uti den aristokratiska tendens, som påstås hafva varit rådande i 1720 och 1723 års Regeringsoell Privilegiiförfallningar, skulle vid sådant förhållande den tanken lätt kunna uppstå, att berörde föreskrift snarare af förbiseende, än af grundad öfvertygelse om dess behöflighet och användbarhet, kommit att inflyta i Jordabalken, dit den för öfrigt visserligen icke hörer. Det kan ej nekas, att det från början sökta ändamålet, jordägarens husbondevälde öfver landbo, vanns genom ett lagbud, som i sin mån bidrog att stadfästa den sednares beroende af den förres godtycke. Dess ändamålsenlighet för en tid, då verkställande makten i Slaten ännu icke var behörigen ordnad eller gränsorne för dennas verksamhet bestämda, torde icke vara tvifvel underkastadt; men numera är förhållandet helt annat. 1 Kap. 1 § Utsökningsbalken utsätter skyldighet för Konungens Befallningshafvande att förhjelpa en hvar till dess rätt, och 4 § i samma Kap. innefattar förbud att gripa bemälde myndighet i embetet. En till förmån för jordägare stiftad undantagslag, oförenlig med dessa hofsamma och kloka administralionsgrundsatser, erfordrades icke 1736 och är för närvarande ännu mindre behöflig. Vida vigtigare angelägenheters utförande måste anförtros å den offentliga exekutiva makten, åt hvilken den ifrågavarande jemväl utan våda torde kunna öfverlemnas, och den särskilda exekutionsrätten, hvilken under sednare tider sällan eller aldrig lärer begagnats, torde utan all slags olägenhet eller rubbning kunna afskaflås. I fall detta förslag vinner bifall, böra till följd deraf de uti 8 § af 16 Kap. Jordabalken stadgade särskilda straffbestämmelser äfven upphöra att vara gällande. Den här afsedda händelse kunde icke mera inträffa, ty i och med detsamma jordägarens särskilda exekutionsrätt försvinner, måste jemväl det större skydd, honom ansetts böra tillkomma, äfvensom det slags rättslöshet, hvaruti landbo nu kan försättas, tillika upphöra.
De resande förstodo icke ett enda ord, men deras jemte dem inträdande körsven gick fram och vexlade ett handslag och några ord med värden, hvarpå denne, ej utan en viss nyfikenhet, närmade sig Nikifor och yttrade på ryska: "Stigen fram och tagen af er de våta plaggen, de skola torka medan hustru min kokar upp litet mjölk; det värmer kroppen." Mekaniskt började Nikifor afpelsa den hälft medvetslösa Nadeschda; omsider kom äfven bondhustrun fram och erbjöd sin hjelp. Under tiden hade också Nikifor aftagit sin pels. Nu tedde sig en egendomlig anblick. Nadeschda, som endast haft på sig en räfskinskappa och en lätt kaschmirschal, stod nu der i full baldrägt, med bar hals och bara skuldror, men höljd i spetsar och blonder; den lätta balklädningen sorgligt skrynklad, håret upplöst, darrande som ett asplöf och Nikifor i frack och hvit halsduk. Bönderna förstodo sig icke på klädningarnes dyrbarhet, men väl på besynnerligheten af sådana resdrägter och de sågo nog för att veta att deras gäster icke voro alldeles vanliga resande. Gumman ledde Nadeschda fram till spiseln. Här sjönk den arma qvinnan ned på en bänk, nästan vanmäktig. Nikifor satte sig bredvid henne, stödjande hennes hufvud emot sitt bröst. Rådig som mest alltid en bondhustru är, fick husmodren snart mjölken på elden och tillredde en bädd af halm i det äkta parets egen säng, medan hennes man och skjutsbonden gått ut att draga försorg om hästarne. Nikifor och Nadeschda talade icke ett ord. De förtärde den erbjudna mjölken, som något lifvade dem, tackade mera med blickar än ord och läto leda sig till den improviserade bädden. "Sofva?" sade Nadeschda sakta, "det är ju oförsigtigt." "Ack, du kan ej uthärda mera och resan är lång ännu innan vi hinna till Stockholm. Du får ej uttrötta dig alldeles redan i början." "Till Stockholm, ack ja!" utbrast Nadeschda passioneradt och med en talande blick på sin följeslagare.
Genom de vexlar, som utställts för indragning såväl af lånets kapitalbelopp som af räntor, uppkomna genom tillfällig placering i Hamburg af vissa delar utaf behållningen och utgörande Banko 25,143. 11., har influtit: Riksmynt. under Januari 4,385,467; 45. » Februari 2,845,621: 41. » Mars 1,543,388: 72. , April 1,687,060: 71. » Juni 8,693: 75. » Augusti 24,719: 8. När härtill lägges 3 procents rabatt å lånesumman, m$. 8,100,000, 243,000: — samt utbetaldt postporto, _ 22: 12. så erhålles lånesumman, med tillägg af ofvanberörde räntor, n$ 8,125,143: 11. Högsta försäljningskursen har varit R:dr 134: 10, lägsta kursen 132: 33; härrörande kursskillnaden till en del af de utställda vexlarnes kortare eller längre löpetid. För att få utrönt räntefoten för omförmälda lån hafva Revisorerne anmodat Professorn vid Teknologiska Institutet Hjalmar Holmgren att upprätta sådan beräkning, varande densamma af följande lydelse: »Denna beräkning är gjord under antagandet, att de särskilda lånesummorna blifvit inbetalade å de tider och på det sätt, som i g 2 af lånekontraktet föreskrifves.
Maj gjort följande anmärkningar uti detta mål: 1:0 Riksdagsmannen Nils Håkansson, från Christianstads Län, att han, under åberopande af de skäl han uti sitt förra, detta ämne rörande, Memorial uppgifvit, anholle, att de samma måtte å nyo af Utskottet öfvervägas, med det härvid gjorda tillägg, att, efter Riksdagsmannens öfvertygelse, den af honom föreslagne afgiften för Såg-tillverkningen vore destomera billig och lämplig, sorn, i händelse den skulle anses för liten, Den Juli. liten, Taxerings-Comitéerna i hvarje ort ar obetaget, att, efter sig företeende omständigheter, belägga kvarnägaren med en ännu högre Bevillning; och dä, föröfrigt, det ansåges stridande både emot Kronans och enskiitas fördel, att endast till ett inskränkt antal få såga blader, så trodde Riksdagsmannen , af dessa med flera anförda orsaker, att det ej skäligen borde förvägras en Qvarn-ägare, att göra sitt Qvarnverk så förmånligt som möjligt vöre. Hvad åter beträffade frågan om husbehofs Mjölqvarnars anläggning, linge Riksdagsmannen likaledes i denna fråga åberopa sitt förut afgifna yttrande , med tillkännagifvande af sin önskan , att Skatteman , lika ined Frälse-ägaré, måtte å sin egendom, der läget sådant medgifver eller andras ägor icke skadas, utan föregången syn, uppbygga husbehofs Mjölqvarn. 2:0 Nils Pehrsson och Pehr Jönsson från Christianstads Idan hafva högeligen yttrat missnöje mot Utskottets Betänkande, i frågan om full frihet till Husbenofs-qvarnars anläggande, samt sökt ådagalägga nödvändigheten och billigheten af sadan frihet, förnämligast på de skäl, att i Skåne, der, genom de fortfarande Enskiften , jorden till största delen är och blir odlad till åker, höväxten, till följe deraf, förmindskas och kreaturen, förmedelst gödsels samlande till jordbrukets nytta, nästan hela året måste hållas på stall och framfödas med halm och hackelse, skulle i följd häraf inträffa, att ett stort qvantum af deri sämre
Enligt derom till Fullmägtige aflåtna Kongl. Bref, hafva med den löv anläggning af nya samt förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar vid sednaste riksdag anvisade anslagssumma, 450,000 R: dr, 36 stycken särskilda väganläggningseller vägförbättringsföretag blifvit understödda, nemligen: ett inom Upsala län med 680: — två inom Nyköpings län med 26,760: — två inom Östergötlands län med 26,780: — två inom Jönköpings län med 16,000: — ett inom Kronobergs län med 27,600: — ett inom Calmar län med 4,850: — tre inom Blekinge län med 16,360: — tre inom Christianstads län med 14,600: — två inom Göteborgs och Bohus län med 15,300: — tre inom Elfsborgs län med 73,390: — ett inom Skaraborgs län med 40,000: — ett inom Wermlands län med 20,000: — tre inom Örebro län med 29,000: — tre inom Westerås län med 17,360: — två inom Stora Kopparbergs län med... 25,500: — ett inom Gefleborgs län med 15,000: — ett inom Wester-Norrlands län med 13,000: — två inom Jemtlands län med 36,420: — ett inom Westerbottens län med 6,<>00: — och ett inom Norrbottens län med 25,400: — Summa R:dr 450,000 Utaf de statsbidrag utan återbetalningsskyldighet. Kongl. Maj:t beviljat och anvisat till utgående af den summa, 300,000 R:dr, som Rikets Ständer vid sednaste riksdag Stats-Utskottets Memorial N:o 3.
Men den värsta svårigheten för en samvetsgrann Amor är nog ändå att våra förhållanden ba blifvit så förskräckligt invecklade, att familjeunderhållet ej kan plockas från träden, att vi ha kontributioner, sidenklädningar, badorter, släktingar, vänner, förmän och gudvet hvad vi inte ha allt för, ena civilisationens välsignelser. V i ha stora anspråk på lifvet, vi ha konvenans, korrekthet, hvad som » passar sig » och » hvad folk säger » att ta ' hänsyn till. Allt sammanlagdt ger i hvarje särskildt fall ett resultat, som endast kan vara i förhållande till alla inverkande omständigheter godt. Men nu komma vi till den gamla, skumögda världen, hvad den säger, och hur den ser. Om en rik, vacker flicka gifter sig med en rik, vacker karl, så är det ett utmärkt parti. Om en fattig, framstående man gifter sig med en fattig flicka, så är det bra, endast hon är af god famlj, som det heter. Men låt en man i god ställning, en bildad man med framtid för sig, begå den fauten att söka sig en hustru utanför » det gode Selskab », och man skall få höra vackra saker. D å har man fått ett nytt bevis för kärlekens blindhet. Ärade läsarinnor! Man måste själf vara blind på bägge ögonen för att ej se, att så- dana små afvikelser från den banade vägen, som nyss antydts, blifva allt mindre sällsynta. Tanken själfva efter, och ransaken edra bekantkretsar! Det är långt ifrån ovanligt nu för tiden, a t t. t. ex. en akademiskt bildad man, en man med karrier framför sig, en man af god familj och med tillträde till de bästa familjekretsar, ett tu tre förvånar världen med att tillkännagifva sin förlofning med, låt oss säga en kaféuppasserska, en cigarrfrö- ken eller en tjänstflicka. Det väcker uppseende genast bland de närmast intresserade. Man tisslar och man tasslar hit och dit och söker efter bevekelsegrunden, som man i allmänhet gärna vill förlägga utanför frivillighetens område. Men som oftast misstar man sig i sina gissningar.
Jag erkänner visserligen att en stor del af de beräkningar 1*ag anfört varit bättre applicable, då InomstTitlarnes bestämmande förevar, men jag får erkänna, att jag ej förr än just då kom att riktigt länka på saken, och taga kännedom om alla förhållanden dervid, hvarföre jag ock då ej var i tillfälle, att inblanda mig i discussionen. Jag tror deremot, att hvad Friherre Palmstjerna nämnt, nemligen att hvad jag begärt ej skulle höra till saken, icke är på sitt rätta ställe, såvida han riktigt fattat mitt anförande. Om jag hade bestämt föreslagit, att saltpetteroch kruttillverkningen skulle vara fri, då erkänner jag, att detta förslag kunde sägas ej tillhöra Utskottets Betänkande. Men då Herr Friherren besinnar, att Utskottets förslag, i hvilket Utskottet, såsom Friherre Anckarswärd anmärkt, lärer hafva ringa del, innehåller, att den utländska handeln med krut skall lemnäs åt den enskilta speculationen, men tillika att en nedsättning må ske i priset på det krut, som säljes inrikes, så måste väl Herr Friherren medgifva, att det varit på sitt ställe att visa följderna af en sådan nedsättning, och i arithmetisk form de förluster, hvilka Staten redan gör genom det existerande låga priset. Friherren har nämnt, att Utskottet vid nedsatt - Den 7 September f. m. ningen fästat det vilkor, att den skulle ske ”i den mån Konungen finnér nödigtmen detta är ganska obestämdt. Konungen har nedsatt priset understundom till 17, 18, 19 å 22 R:dr. Hvilket har varit det nödiga? Om det var nödigt ett år, att nedsätta priset till 17 R:dr, och ett par månader derefter till 20, så måtte det vara ett obestämdt uttryck, flvad det beträffar, som Friherren tror, eller att man icke skulle hafva vinst af att handla med krut på främmande orter, kan jag ej så noga bedömma, emedan jag ej känner alla härvid förekommande handelsförhållanden; men det vågar jag påstå, att ingenstädes gäller krutet så litet som här, till och med icke i Norrige. Der köper
R:dr 5oo Courant (ia5 R:dr Silfver Specie) (333 i/3 R:dr Banco). — 100 — (25 — Silfver Specie) ( 66 2/3 R:dr Banco). — 25 — (6 i/4— Silfver Specie) ( 16 2/3 R:dr Banco). — 10 — (2 1/2— Silfver Specie) ( 6 2/3 R:dr Banco). — 3 — ( 3/4— Silfver Specie) ( 2 — R:dr Banco). — I — ( '/4 — Silfver Specie) ( — a/3 R:dr Banco). io:o att alla Sedlar böra vara underskrifne af minst t vänne Bankens Tjenstemän, och Fullmägtige för öfrigt berättigas alt i afseende på deras numerering m. m. vidtaga alla de åtgärder, som kunna förena säkerhet i controlen med besparing i kostnaden; 11:0 att Sedlar af de nya slagen skola genom Banco-Fullmägtiges försorg tillverkas och i omlopp sättas så snart möjligen ske kan, samt början dervid göras med de större valeurerne, så att Vexel-BancoTransport-räkningen ju förr desto hellre må komma att upphöra , för hvad Sedlars utställande beträffar, och nya Cassa-Systemet i samband med nya Sedel-Contoret lill följd deraf komma i verksamhet; 12:0 att (enligt 5:te punkten i Herr Rosenblads motion, och g. 1 punkten 5 i 2 Afd. 4 Art. (pag. 64) af i83o års Banco-Regletill R. •St.
Det är med anledn. häraf jag begärt ordet, för att fästa herrarnes uppmärksamhet på nödvändigheten att snart söka bota denna kräfta på samhällskroppen; äfvensom jag arnar föreslå de medel, som för närvar., och innan fullständig hjelp hunnit tillvägabringas, äro nödvändiga, för att i någon mån kunna förringa det ondas verkningar. Stockholm är för närvar, måhända den stad i Europa, hvarest, i förhållande till folkmängd, de flesta och djerfvaste stölder årligen varda föröfvade; och ingen är numera säker 0111 morgonen att aftonen hafva sin cassa eller andra rörliga eifecter, om än aldrig så väl förvarade, i behåll. Osäkerheten har till och med hunnit så långt, att röfverier 1 H. 39 3o6 Den 8 Februari. på gatorna och i husen ej äro sällsynta; och det felas hlott att här, liksom i Spanien och Portugal m. fl. länder, banditer och lazarotii börja drifva sitt handtverk, för att göra taflan fullständig, och få hufvudstaden lill en de'pöt för mördare och röfvare, liksom den nu är det för tjufvar, bedragare och lättingar. Om man noga re söker att dissequera orsakerna härtill, så bör man göra det, ej allenast i brottmåls-lagarnas ofullkomlighet och säkerhets-polisens otillräcklighet samt organisation, utan till en stor del i våra corrections-anstalters bristfällighet, och hufvudsak ligast i corrections-inrättningens på Långholmen tillvaro inom hufvudstaden. — Denna inrättning är nemi. en plantskola till bildande af de mest genomdrifna och utlärda skälmar af alla möjliga grader och classer, såsom tjufvar, förfalskare, bedragare, våldsverkare, rånare, m. 11., hvilka bidraga att störa lugnet för så val individen som det allmänna.