Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är skilnad på anmälan och på sådana bestämda föreskrifter som de sistnämnda. Ilar är sagdt, att Const.Utsk. uti betänk. N:o 68 gjort ett förbehåll, hvilket nu, då detta betänk, af R. St. är antaget, måste honoreras. R. o. Ad. är för sin del utan skuld dertill att detta betänk, blifvit antaget , emedan Ståndet afslagit det, hvarefter förstärkta Const.Utsk. förklarat det böra hvila till nästa riksdag. Jag får dessutom fästa uppmärksamheten derpå, att det förbehåll, som Utsk. gjort i betänk. N:o 68, icke är alldeles lika med det som Utsk. nu fram - Den 12 Juni f. m. ställt. Det säges nemi. i betänk. N:o 68 sid. 7, att ingen af lie nyssnämnda 4 frågorna — nemi. förslag till grundlagsändringartill nästa Ständer öfverlemnas utan uttrycklig förklaring, alt den icke kominer under öfvervägande 1 annan händelse,” (Ste. — Förklaring måtte väl vara någonting annat än ett förbud. Då Utsk. 1111 icke nöjt sig med en blott anmälan utan sträckt sin åtgärd ända till ett förbehåll, så innebär sådant, efter hvad mig synes, en far håga, ali nästkommande R. St. skola vara utan eftertanke och behöfva förmyndare för att icke gå förvändt lill väga. Om de nya grundlagsändringsförslagen har det blifvit sagdt, alt de icke innehölle någonting. — Om de det icke göra, så frågas, hvarföre Const.LJtsk. med dem framkommit. Säkert är åtminstone, att om de intet innehålla, så äro de hvarken nödiga eller nyttiga. Men ifall de verkligen skulle innefatta någonting till förtydligande eller fullständigande af det nya representationsförslaget, så hemställer jag, huruvida det icke vore bättre att vänta med dessa förändringar till dess man får se om förslaget verkligen blifver antaget, än alt nu vid riksdagens slut göra sig besvär med ingåendet uti en granskning, som kanske ändock blifver fruktlöst arbete.
Siri, du min flicka, du borde tacka Gud och stråla som ett kyrkljus, att du lyckades i ditt farliga förehafvande.” ”Mor, J hafven rätt”, sade Sigrid och blickade opp. ”Jag bör i sanning intet annat än tacka Gud för sådan nåd.” ”Ja”, sade fru Metta och knäppte andäktigt ihop sina händer. ”Jag tänker på huru det månde hafva känts i hjertat på de Wiborgska fruarna, då de fingo höra sina afrättade herrars hufvuden, der de sitta oppsatta på fäporten, midt i julnatten börja sjunga: ”De måste oss låta fara med frid”, som det allmänt säges, att de hafva sjungit ur Davids psalmer. Men hvem är det, som kommer”, sade fru Metta i detsamma. ”Hvem kan det vara. Han ser ut som en förnäm herres tjenare. Sorgklädd? Gud bevare oss från ondo! Hvem vill oss något? I det yttre rummet insteg nu mannen, fru Metta trädde ut emot honom, och genom den dörr hon lemnade öppen, kastade äfven Sigrid en orolig blick på den fremmande. Förvånad utbrast hon: ”Johan Bertilsson, unge herr Johans tjenare!” Derpå gick hon fram till honom och sade, sorgligt och vänligt: ”Stackars Bertilsson, huru orkar ni lefva?” ”Svårt och tungt är det”, svarade den gamle tjenaren, i det han förde rockärmen mot ögat. ”Herre Gud, jungfru Sigrid, hvem hade kunnat tänka detta, då J så unga och glada skämtade tillsamman på Åbohus.” Med möda qväfvande sin utbrytande gråt, sade han: ”Förlåt, nådig fru, förlåt, jungfru Sigrid. Bet är mig så tungt, då jag ser eder, som jag sednast såg i hans sällskap, att jag har svårt att icke förgå mig.” ”Sitt ned”, sade Sigrid vänligt, ”ni är trött.’ ”Tackar ödmjukeligen, jungfru, som har godheten bjuda, men icke skall jag så förgäta mig. Vill ock hafva äran framföra mitt ärende. Tillåt mig fråga om jungfrun erhållit något bref från min salige herres syster, den unga jungfru Hebla?”
På de i föregående punkt anförde skäl, tillstyrker Utskottet, att denna motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 10:o. Inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln har herr Wallenstråle, och uti Högvördiga Preste-ståndet doktor Grafström, med hvilken flere af Ståndets ledamöter instämt, väckt serskilde till Utskottet remitterade motioner, deruti, med åberopande af vid sistlidne riksdag väckte motioner, innefattande begäran om ett årligt anslag af 666 R:dr 32 sk. banko såsom understöd åt artisten m. m. Mandelgren till fortsättande af konstresor i landsorterne, föreslagits, att Rikets Ständer måtte, sedan Mandelgren genom sitt ihärdiga bemödande lyckats upptäcka en mängd hittills okända konstverk, och beslutat att i kronologisk ordning från nordiska konstens första gryning till dess nuvarande ståndpunkt, i likhet med IP'. Lahns utgifne målningar från Pompeji, Herculanum och Stabire, genom polychromlithografiskt tryck, utgifva sina ritningar häftevis, och hvilka planchverk med åtföljande text skulle komma att utgöra tvenne olika grenar af konsthistorien, den ena innehållande ornamenter, emalj-, glas-, takoch väggmålningar, tryckta i briljanta färger, samt den andra i svartlithografi framställa våra förnämsta konstalster i skulptur och byggnadskonst, bevilja en summa af 6,000 R:dr till understöd för utgifvandet af förstberörde arbete; varande, till stöd för denna motionärens framställning, hufvudsakligen anfördt, att då Mandelgren för sina forskningar uppburit af staten endast 200 R:dr årligen i fem år eller tillsammans 1,000 R:dr banko, för hvilka han, enligt uppgift, lemnat eller kommer att lemna alla sina samlade ritningar och anteckningar, måste vidkännas betydliga uppoffringar af egna tillgångar.
— Later det väl med rättsbegreppen och med den omsorgsfulla vård, som en Regering är pligtig att i lika mått ägna åt alla medborgare, sig förena, att söka åt somliga bereda lindring i deras skatter, men på samma gång förklara sig likgiltig för om dessa fördelar icke komma andra lika berättigade lill godo? Och månne ej split och oenighet häraf skulle alstars inom landet? Hvem kan väl t v i fl a derpå? ty, säga hvad man vill så skall grundskattens förvandling i penningar, i samma ögonblick som myntet af en eller annan orsak faller i värde, oundvikligen leda derhän, alt den ene jordegaren tillskyndas en förmån, hvaraf den andre, som mäste oförändradi bibehålla de onera, han fått sig pålagda, icke kan komma i åtnjutande, och denna skall då med skäl kunna beklaga sig öfver en Regering, som ej förmått bättre förutse händelsernas gäng, än att den vidtagit åtgärder af den natur, att de måste gynna vissa skattdragande medborgare på sina likars bekostnad. Sädane, Mine Hrr, äro de rättsbegrepp, som finnas uttalade i delta betänk.! Må det då ej väcka föruudran, om man till detsamma sätter föga förtroende. Ilvad nu sjelfva den föreslagna ränleförvandlingen beträffar, så, enär komilerade erkänt det ligga inom möjlighetens gräns, att en myntförsämring kan ega rum, hvilken möjlighet ligger desto närmare för handen, som, då det är R. St:s rätt att ensame öfver banken förfoga, häraf följer det de jemväl äga i sin magt, att Konungen ohördan, så förvalta denna bank. att dess sedlar kunna liil deras nu ägande värde i betydlig mån försämras; finner jag ensamt denna omständighet innefatta tillräckligt skäl för mig att bestrida verkligheten af den fördel, som man af den ifrågavar. de vandlingen skall ske i silfver efter 1830 års myntfot, men hvarest ligger garantien derföre, att denna myntfot skall för alltid bestå? Bära väl fordna realisationer vittne om en sådan narraktighet? Och huru hafva de försäkringar som lemnades vid dessa tillfällen blifvit uppfyllda?
Magten alltid äger styrkan, bör individuen fredas mot denna styrka genom Lagen. Detta fredande är i afseende på den verkställande Magten vunnet genom den 110 §:ns föreskrift. Men, då en Riksdagsman i sina yttranden anfaller individuel’, skulle, om han ej sjelf finge betrakta sig som individu, den personliga säkerheten för heder och godt rykte vara i våda. Detta vore till större delen afhulpit, om det af anmärkaren uppgifne förslag antoges, och det synes allenast böra pröfvas, huruvida icke det yrkade Författare-ansvaret för individuella förolämpanden af personer utom Ståndet borde äga rum, äfven utan att sådane yttranden blifvit särskildt genom trycket allmängjorde. En fråga af den mest grannlaga beskaffenhet är visserligen den, huruvida förändringar uti Grundlagen vid Urtima Riksdagar få företagas. Beredningen har trott det vara en hufvudsaklig afsigt hos Lagstiftaren att icke Grundlagen måtte skyndsammare förändras, än opinionerne hinna utvecklas. Då Grundlagen stadgar, att Riksens Ständer skola hvart öde år såsom sjelfkallade sammankomma, lärer det vara denna tidrymd, Lagstiftaren velat utsätta för tänkesättens mognande i afseende på Lagen. Således trodde Beredningen det vara öfverensstämmande med Regerings-Formens esprit att tydligare bestämma och till 5 år utsätta den tid, efter hvilken Beslut rörande Grundlags-förändringar kunna, vare sig öfver Propositioner komne från Konungen eller Motioner väckte hos Riksens Ständers Constitutions-Utskott, fattas. Likväl var det ingalunda Beredningens mening, att i afseende på denna Konungens och Riksens Ständers rätt en skillnad borde äga rum vid Lagtima eller Urtima Riksdagar.
Mantalspenningarne: Bifölls. Bilagan Litt. E. Utlåtande i fråga om upphörande af de bland Släls-Verkels ordinarie inkomster upptagne gernings-ören: Utskottets hemställan bifölls; i2:te punkten. Gerningsören af handtverkare: Bifölls; i3.de njale punkten Cavalleri-regementenas hästvacance-spanmäl: Bifölls; i5:te punkten. Ständiga rotevacance-afgifter: Bifölls; i6:de punkten. Tillfälliga rotevacanceoch mötes-afigfter: Bijolls; iy;.de punkten. Rctefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad, jord: Återremitterades; i8:de punkten. Butsmans-vacance-rifgiften: Återremitterades; ig:de punkten. Krutoch S.dpeter för säljnings-medtl. Bifölls; 2ode punkten. Contro/l-stämpelmedel: Bifölls; nita punkten. Bakoch Lots medlen: Bifölls; 22.dra punkten. Ersättningar: Bifölls; 23:dje punkten. Observationsmedel: Bifölls; 2pde punkten. Extra medel och uppbörder: Bifölls; 25-te punkten. Intressemedel: Bifölls; Extra ordinarie inkomster: 26:te punkten. Sjötullsmed/en: Återremitterades; 2jule punkten. Sa/u-accis af städerna: Bifölls; s8:de punkten. Postmedlen: Bifölls; ‘agde punkten. Charta-Sigilluta-medlen: Bifölls; 3o:de punkten. Bränvinsafgiften: Bifölls; 3r.sta punkten. Restantier: Bifölls; S. D. Stats-Utskottels utlåtande, N:o 34, angående regleringen al ut - Prot.-Utclrag, den 28 October i844' 253 giflerne under Riks-Statens Irsta Hufvud-Tilel, föredrogs och hlef lill alla delar bifallet.
Herrar BancoRevisorernes berättelse 1822 utvisar, att Bankens behåiina inkomst, äfven med afdrag af dess uppburna ränta af Statsverket uppgår årligen till omkring 600,000 R:dr. Denna vinst anses nu som fond till nya utlåningar, men skall, då dessa icke vidare kunna utsträckas, blifva ett indraget Capital, utan nytta. Slutliga följden skulle blifva, att Bankens hela RörelseCapital indroges utan minskning af dess reella förmögenhet eller fordringar. Jag föreslår derföre, alt denna rän'ebehålln. ng så långt den räcker, må användas till årlig minskning af Statsverkets skuld till Banken, hvarigenom den utaf bevillningen årligen ingående afbetalning 500,000 R:dr upp* hörde; och om man skude vilja bestämma årliga afbetalningen till något visst, kunde öfverskottet användas till sådane nyttiga Statsutgifter, hvartill tillgångar för närvarande möjligen saknas. En bestämd minskning i bevillringen, med en femtedel, eller mera, af dess närvarande belopp, kunde alltså utan rubbning i andra förhållanden vinnas, och denna förändring med afbetalningen skulle således medföra en direct fördel för den skattdragande. 12:0. Utom den lindring, som liqviderandet af Bankens fordran hos Statsverket med dess egen rän^evinst skulle medföra, skulle äfvenen Den al Februarii, annan ganska betydlig åstadkommas genotn direct beskattning af penningetörmögenhef, hvilken jag nu löreslår. Der Capitaler finnas fruktbare, kan någon controll vinnas, och der de icke äro det, utgöra de icke någon förmögenhet och kunna alltså icke beskattas. Otu än, genom controllens möjliga ofullständighet, beskattningar skulle blifva lägre än den borde vara, är det likväl bättre, än att helt tyngden lägges på Gäldenärerne, Jordbrukaren och andra Näringsidkare. Ajven skulle härigenom de», åtskillige Cassör förunnade skattfrihet kunna fortfara, utan att blifva ett medel till Gäldenärers olika betungande.
Han har egentligen beskrifvit Norsa Queensland, der ban lhngn tider bott bland Australnegrerna, jordens kgst staende folk, mtbnniskoatare utan nggot som helst gudsbegrepp, en race hvilken genom kolonisationens utbredande tyckes dömd att utrotas och försvinna. Man vet icke hvilket man mest skall förvana sig öfver, författarens iörmiga ritt utan att duka under lefva dessa vildars lif och ata deras osunda föda, eller hans mod att alldeles ensam manader igenom utsatta sig för faran att blifva slagtad och uppaten. Nlr man dag för dag följer honom i dessa buskskogar blir man slutligen s&amp; intresserad af hans expeditioner för att fkngrm denna " Jarrin (Komorbori jarri), som han förgafves söker i tre mhnader, att man delar författarens gliidje, nar slutligen ett par svarta komma sllpande med ett exemplar! och nar man slutar boken, har man s i lelvtit sig in i detta okonstlade, barnsliga, grymma, otacksamma folks vanor och dagliga lif, att man ined författaren lzaiiner en viss smarta att lemna det att förgás genom civilisationens för dem s&amp; förderfiiga inverkan. Boken &amp; r försedd med en mlngd vackra illustrationer och vardefulla vetenskapliga upplysningar. Bm Hur. En berattelse frsr; Kristi tid af L. Wallace. Ofversattning af A. Boggiano. M. W. Wallbergs förlag. Denna bok som sett dagen i Amerika har till författare en amerikansk general, hvilken lar arbetat p&amp; densamma i tjugu Ar. OcksA har resultatet af de studier och forskningar hvilka nödvändigtvis mist filrega ett sAdant verks nedskrifvande blifrit storartade. Det förefaller ofta, Biar den ena maktiga tatian efter den andra rullas upp p&amp; ett lugnt, ädelt., ngstan fridfullt satt som om författaren fört pennan under en thernriturlig inspiration. Detta ä r särdeles fallet i början - exempelvis de vise mhnens möte och natten i Betlehem.
Ijuskron Optiska, lösa och oinfattade patentoch glastakpannor spegel-: rå och oslipade eller s. k. glasämnen slipade, ofolierade . folierade ur - andra slag, karafmer och pressade eller slipade flaskor derunder inbegripha Qvantitet för Tullberäkningen. 1 skålp. Rdr 100 Rmt. ; 1 skålp. Införselstull. Riksmynt. Qvantitet för Införselstull. ningen. Riksmynt. Glasflusser: R:dr. öre. oslipade samt slipade, men oinfattade Fria• infattade med guld eller silfver, vägas med infattningen och förtullas såsom den. infattade med andra ämnen, tuilbehandlas såsom Bijouteri-varor. Glasgalla Fri Glasmästare-diamanter, infattade; se Verktyg. Glasskär/ eller Krasglas FrittGlasvaror, försedda med flätning, som icke utgör varuemballage; se Glas. Glasögon, lorgnetter oeh andra monterade optiska glas; se Instrumenter, optiska m. fl. Glaubersalt; se Salt. Glete eller Glitt, alla slag Fritt. Glober Fria. Ghjcyrrhiza, se Lakritsrot. Grams d'Avignon; hänföras till Färger, ej specificerade. Gramaher; se Gulddragareoch Snörmakare-arbeten. Granatäpplen; se Frukter och Bär, ej specificerade. Granatäppleskal Fria. Gri/flar af sten, infattade eller oinfattade. . Fria. Gryn: af Spanmål, se Spanmål. 1 skålp. 2 risäfvensom rismjöl — andra slag \ skålp. — 4 Gräs, ej specificeradt Fritt. Gräsmattor och Gräsrep Fria. Grönsaker, friska Fria. inlagda i bränvin eller ättika 1 skålp. — 30 torkade 1 skålp. — 6 Guano Fritt. Guld, oarbetadt Fritt. arbetadt 1 ort — 50 bok-, äkta 1 ort — 4 oäkta I ort — 1 Anm. Vigtcn för pappersbladen, mellan hvilka guldet ligger, inberäknas.
Icke nu, men en annan gång då både ni och jag med mera lugn kunna sysselsätta våra tankar med flydda tider, vill äfven jag meddela er mina, väl icke händelserika, men dock något ovanliga öden; ni skall af dem erfara att lidandet, ehuru i olika grad oss tilldeladt, är hvarje menniskas lott; hvar finnes väl en dödlig, hvilken ej pröfvat motgången? Ack Mathilda! hon är en god skola, som vänjer själen vid tålamod och försakelse." Aftonsolen sjönk just nu, förintad bakom de aflägse blå bergen, och spridde ännu i sin nedgång en ljusning, lik en gloria kring det bleka ansigtet, hvilket verkligen bar en omisskännelig prägel af det själslidande, hvarom hon talat. Håret, upplöst igenom de bemödanden hon under sin plötsliga vanmakt gjort, tycktes ännu med samma obesvikliga beständighet som fordom, vilja smeka de sköna, ehuru icke mer ungdomliga dragen, och böljade nu ledigt i mörka vågor öfver panna och hals. Friherrinnan var synbart uttröttad, och hvilan, som jag tyckte henne högst behöflig. Sedan jag i hennes rum gjort min lilla aftonvard, lemnade jag henne något lugnad till morgondagens återseende. I morgons, då jag just slutat min lilla toilette och med mitt arbete gick att besöka Friherrinnan, anmältes Majorskan Pygmeus, hvilken hos den sistnämnda kom att aflägga ett förmiddagsbesök. Friherrinnan, hvilken ej så tidigt var beredd att emottaga visiter, bad mig, under det hon fulländade sin klädsel, i förmaket emottaga hennes främmande. Jag hastade ut att i lagom tid hindra Majorskans och dess Fröken systers snabba inträngande i Friherrinnans kabinett, hvarunder Majorskan likväl ej lemnade mig den ringaste uppmärksamhet, men, utan att ens vilja afvakta den ledsagande betjentens svar, häftigt frågade hvar Friherrinnan stod att träffas. "Friherrinnan skall straxt hafva den äran infinna sig", yttrade jag, "och ber hon nu genom mig Fru Majorskan intill dess hafva godheten taga plats i förmaket."
Jag vill ej derföre säga, att jag också i del afseende, som här blifvit anmärkt, kan taga felt, men jag kan ej taga åt mig hvad som här blifvit yttradt örn insinuationer, ty det är ej min vana att kasta ut ord för att låta hvem som vill taga dem åt sig, ulan jag talar D c ii 18 Mar s. 111 rent språk. Att göra insinuationer är så emot min karakter, att om det någon gång skulle hända mig, så skulle jag genast vara färdig att återtaga ett sådant uttryck. I delta afseende kan jag sålunda ej i ringaste måtto medgifva, att jag felat lili hvad jag framslållt. Huruvida jag för öfrigt har haft lätt eller orätt i hvad jag tänkt och sagt i afseende på alt prilla o. s. v , det lemnar jag lill en hvar af Husets ledamöter att bedomina, ty jag har talat efter min öfvertygelse och kan ej frångå hvad jag sagt. Yrkar någon ledamot en förklaring öfver mitt villande i ett eliel' annat lianseende, så är jag genast färdig att gifva den. Jag har intet vidare alt tillägga, utom att jag har gjort samma anmärkn. sora Gr. Anckarsvärd, och att jag hade ämnat framställa den, om han ej deruti förekommit mig, nemi. att det vore önskvärd!, att vid alla tillfällen hvarje sak klart framställdes. Ilr R ose n l> 1 a d: För de ledamöter, hvilka ej haft tillgång till i8i8 års förhandlingar, anser jag mig böra lemna den upplysningen, såsom ett tillägg till mitt förra yttrande, alt efter 1814 års krig hade Sveiige en mängd liqvider alt uppgöra med de flesta af dess allierade för leverancer till Svenska armeen; att vid dessa liqvider det vanligen hlef Svenska slatscassan, som mäste betala skulder, i hvilka vi hade råkat; att vid en sådan liqvid med Preussen ingick värdet af de levererade gevären i afräkning på Sveriges skuld, och alt således någon contant inkomst icke derigenom kunnat till Svenska statsverket inflyta.
Till lokal för denna skola har staden dels inköpt en fast egendom, dels uppfört ytterligare hus för en sammanräknad kostnad af 26,600 R:dr Banko. Såsom bidrag härtill användes, enligt Magistratens beslut den 6 April 1850, den genom afgilter för fabrikstillverkningar samlade halloch manufaktur-kassan, ungefär 6.400 R:dr, och genom frivilliga subskriptioner tillskötos 3,000 R:dr, hvarjemte, i följd af Kongl. Brefvet den 10 Juli 1850, erhöllos af allmänna medel 5,000 R:dr, och nästpåföljde är anvisades af Rikets Ständer ärligt anslag af 5,000 R:dr för undervisningen i skolan, hvarefter, enligt Magistratens beslut den 22 Maj 1852, staden åtog sig att, jemte tillhandahållandet af för skolan nödig lokal med möblering och uppvärmning samt inrättandet af en med samma läroverk förenad Söndagsoch Aftonskola, tillskjuta hvad utöfver nämnde årliga statsanslag för desse skolor erfordrades, för hvilket ändamål anvisats l:mo årligt anslag af 100 R:dr Banko utaf stadens handels-societets enskilda kassa; 2:o behållne andelen af stadens vågmedel; 3:o årliga arrenden af Segeqvarns-jorden, plantagelyckorne »Dalarne och Östergöthland» samt jordlotterne Beten, Kläppen och Kirsebergs backar. Bristen utgår till ena hälften af borgerliga skattskiliingen och till andra hälften af hus och tomter i staden, i mån af dessas bevillningsvärden. Kongl. Majit har under den 29 April 1853 utfärdat nådigt Reglemente för skolan och under den 16 November samma år anvisat behöfliga medel af första årets' statsanslag för skolans bringande i behörig verksamhet. Beloppet af de för denna skola af staden beviljade arrendemedel och öfrige anslag utgjorde för sistlidet år 2,764 R:dr 47 sk. 2 rst. Banko. Vid skolan äro jemte föreståndaren anställde 6 lärare. Den öppnades i Oktober månad år 4853.
Läkare skulle finnas särdeles förtjent af en sådan förmån undantagsvis komma i åtnjutande, taga frågan derom i särskildt betraktande, samt beträffande Andersson, vitsordadt vore, att han, hvilken närmare 47 år varit vid Arméen såsom Läkare anställd, derjemte allt från Maj månad år 1830 till samma månad 1832, då han, till följd af sjuklighet, som han under sin långvariga tjenstgöring sig ådragit, erhöll ledighet, oafbrutet med särdeles nit bestridt Läkarebefattningen vid fängelset i Malmö äfvensom för den der varande garnison, uti till samtliga Riks-Stånden den 17 nästlidne Januari aflåten och till Utskottet remitterad Nådig Proposition föreslagit, att bemälde Andersson, som är omkring 72 år gammal och med åldrig hustru, jemte oförsörjd dotter, befunne sig i torftiga omständigheter, utan att för sitt uppehälle kunna påräkna bidrag från någon pensionsinrättning, måtte, vid dessa särskildt förekomna ömmande omständigheter, få vid afskedstagandet uppföras å Rikets Allmänna Indragnings-stat till åtnjutande under sin återstående lifstid af en oafkortad pension af 466 R:dr 32 sk. Banko årligen.
Obligationerna borde utfärdas på Svenskt språk: al pari-obligationerna å 40 Riksdaler, och de obligationer, som blifvit utgifna med kapital rabatt, å 50 Riksdaler Riksmynt. Obligationerna borde förses med dervid häftade stämplade ränte-kuponer, hvilka, dä de förfallit, borde gälla i Kronans uppbörd för lika belopp eller 2 Riksdaler Riksmynt Obligationer å 1, 2, 4, 10, 20, 40, och 100 aktier eller lotter borde kunna utfärdas, k bestämd ort och ställe borde, efter 10 års förlopp, obligationerna kunna utbytas och nya kuponer erhållas. Obligationerna borde-utfärdas under Kongl. Maj:ts sanktion och hela operationen ledas af Regeringen i samråd med;Fullmägtigejj Riksgäldskontoret. Vid rabatt-länens upptagande borde det nominela kapital, å hvilket obligationerna lyda, icke tagas i betraktande, utan endast det belopp, som Rikets Ständer ansett komma att verkligen till Riksgälds-kontoret inflyta. 2:0. Herr W. F. Dalman har, under förutsättning, att Rikets Ständer besluta införandet af ett inhemskt fondsystem, föreslagit, att Styrelserna för de under Statens värd ställda allmänna kassor mätte förständigas att, i denjnånrkapital-afbetalningar och räntor till dessa kassor inflöte, eller kapital-öfverskotl' efter ärets£bokslut uppstode, använda desamma till fonderade och räntebärande inhemska stats-obligationers uppköpande; hvarigenom sagde kassors både nuvarande behållningar och blifvande kapital-öfverskott 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 165. komme att förvandlas i säkra obligationer och få sina förvaltnings-kostnader förminskade till ett mycket ringa belopp samt icke vidare äfventyra förluster å siu utlånings-rörelse.