Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapets och Adelns benägna öfverseende. Men om å enasidan, de Embetsmän Konungen täckes nyttja till sina rådgifvare, aldrig böra eller kunna undandraga sig den ansvarighet inför nationen, som Grundlagen dem ålagt, är det å den andra sidan deras rätt, att icke på obestämda eller obehöriga anklagelser dömmas och att vid ärendenas behandling och Jagens tilllämpning, icke finna fordringar uppställas, som äro antingen omöjliga, eller sorn det vore lagstridigt, att efterkomma. 352 Den 17 April e. m. Deji benämning af Ministrar, Friherre Anckarsvärd nyttjat blir genast, igenom det sätt på hvilket den blifvit framställd, ett slags constitutionel fråga. De exempel den värde Talaren anfört, bevisa endast att denna benämning blifvit för beqvämiigheten och kortheten skull använd. I detta afseende tror jag den icke olämplig och vet ej att något inconstitutionelt ligger deri. Men då man sedermera, utaf de
Utan förslagsanslag kunde i KammarRm inträffa detsamma, som vi nyligen sett hända i Bergslagsstaterna nemi-, alt löneregleringens fullbordan fordrade 20 år. Om R. o. Ad. återremitterar denna punkt, hvarom jag vördsamt anhåller, så skulle förhållandet blifva och min önskan vara, såsom Hr Sandströmer redan yttrat, att de summor, hvilka äro i fråga, mätte ställas till K. M:s förfogande, för att till dessa embetsverks lönereglering användas, och R. St. hafva sig öppet lemnadt att, sedan verkens förändrade sammansättning blifvit afgjord, i ämnet vidtaga de åtgärder omständigheterna kunna påkalla. 270 ben 21 April. Frih. Cederström, Rudolf; Huru än ett StatsUtsk. efter bästa förmåga må upgöra fördelningen af statsbidragen, är att förvänta, det motionärer, hvilka icke fått alla sina begärda anslag till fullo beviljade, skola finna sig missnöjde. Besynnerligare är att förklara den företeelse, att talare nu och tillförene förklarat del böra antagas såsom princip, att åt Regeringen, som bäst är i tillfälle alt bedöma embelsmäns ställning och behof, borde öfverlåtas att i hänseende lill deras löneförmåner göra framställning, såvida R. St. derå skola göra afseende, men samma talare hafva likväl yttrat, att sedan StatsUtsk. i vissa hänseenden härifrån gjort undantag, hade Utsi;, bordt i hvarje fall sedermera följa den princip, hvilken raan i allmänhet förklarat vara oriktig. Detta mätte få kallas ansenligen inconseqvent. Hr von Hartmansdorff har i ofvansagde hänseende anställt en jemförelse emellan det af honom väckta förslag, hvilket Utsk. afstyrkt, och åtskilliga andra, hvilka Utsk. deremot tillstyrkt, om de också varit af enskilde motionärer begärde; men jag vågar föreställa mig, att man i alla händelser skall finna det för Utsk. hafva varit vida svårare att bedöma den invecklade organisationen af KammarR:n och Kammar-Colhm, än behofvet af anslag för de vida enklare sammansatta verk och inrättningar, för hvilka Utsk. tillstyrkt medel.
Jag får dessutom tillägga, att då jag erbjudit mig förändra min motion, för att göra den mera formenlig, tror jag frågan absolut måste blifva: hvad det är, som kan vara Grundlagsvidrigt; huruvida det är motionen i hela sin omfattning; och om jag icke äger rätt dertill med den utveckling, jag deråt gifvit, eller om det blott gäller för min begäran om Kidderskapets och Adelns instämmande. Det är detta som jag anhåller få afgjordt af Herr Grefven och LandtMarskalken, emedan det annars är utan ändamål att tala om saken. Hvad Herr Lefréns yttrande 10 II 4 -5o Den i 5 Januari i. beträffar, så, med all aktning för Herr Lefréns frihetskänsla, likasom allas öfvertygelse, får jag säga, att jag aldrig tilltrott mig gifva annan syftning eller andra bevekelsegrunder åt saken, än dem jag lågt i de ord, som här blifvit yttrade. Jag har icke velat verka på andras känsla genom hotet af någon fara för frihetens förlust; men jag tror att de, som tillvita andra att genom fraser vilja sålunda verka på känslan, äro de, som sjelfve återkomma med en sådan syftning. Jag har helt enkelt framställt nödvändigheten för Rikets Ständer, att i anseende till tiden sätta sig i ett oberoende, hvaruti de utan denna åtgärd icke kunna komma. Herr Lefren: Om jag icke missförstått en del af Friherre Anckarswärds sista yttrande, synes han deruti hafva gjort ett misstag. Ingen anledning för Friherrn finnes att påstå det någon velat bestrida motionens remitterande såsom enskild; åtminstone har Friherrn då origtigt uppfattat hvad min yttrade tanka innebar. Det var endast uttrycket af Ståndets gemensamma tanka jag ansåg grundlagsstridig! att begära och gifva. Således bör Friherrn åtminstone icke förebrå mig den syftning, som skulle jag vilja förneka motionens remitterande i vanlig ordning till Utskottet. Men lika högtidligt får jag, för min del, yttra, att jag icke kan underlåta efter för - Den i5 Januari i. måga motverka fattandet af ett prteliminärt beslut, innan Utskottet ännu fått se motionen.
Hr Gr. o. Landtm, upplyste att Borgareoch BondeSttn bifallit delta morn., men att deremot PresteSt. afslagit detsamma enär hvad Utsk. deri tillstyrkt vore genom K. M:s nåd. circulärbref d. 14 September 1839 anbefallt och i flertalet af stiften redan verkstäldt, samt vid blifvande prestmöten i de öfriga till afgörande förekomme. Propos. till bifall å denna punkt blef härefter framställd samt besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja hafva öfverröstat nej. Punkten Litt. F, om förändrade bestämmelser för utgörande af klockareoch kyrkovaktare-löner. Jemte tillkännagifvande, att Presteoch BorgareShn bifallit, men BondeSt. afslagit denna punkt, framställde H r Gr. o. Landtm, propos. först till bifall och sedermera till afslag ä densamma samt blefvo begge dessa propostr besvarade med blandade ja och nej; hvarpå Hr Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla denna punkt, samt dä härvid ropades starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Punkten Litt. G, om nedsättning af en komité för utredning af de uti Utsk:s förevar, betänk, behandlade ämnen, samt om utgifvande från trycket af ett sammandrag af nu gällande författningar, rör:de presterskapets lönerättigheter inom hvarje stift. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Presteoch BorgareSt:n bifallit denna punkt, men BondeSt. lagt densamma till handlingarne. Frih. Cederström: Jag inser icke rätt hvad meningen kan vara dermed alt lemna alldeles ifrån sig den ifrågavar. motionen, 46 Den 13 Juli. och lägga hela frågan till handlingarne. För min del synes mig Utsk. hafva, fastän i få ord, tillräckligen motiverat sitt utlåt, härom; anhållandes jag derföre nu om R. o. Ad:s benägna godkännande af hvad Ulsk. föreslagit.
Jag anser icke möjligt att tillvägabringa fullkomlig stadga i vårt mynt, utan mes tallisk utvexling. Vexeloperationer, isolerade och utan sammanhang med en metallisk utvexling, anser jag ofullkomlige, betänklige i sin verkställighet, svåra i sin verification j ty oagtadt omtanka och redlighet kunna de illa utfalla; men man bedömes likväl vanligen efter utgången. Sådane äro likväl våra medel och tillgångar för en myntbestämning, att jag visserligen tror dess verkställbarhet skulle kunna bevisas med en vexeloperation ; men det vöre blott ett halft verk, tjenligt på sin höjd, såsom ett factiskt bevis på möjligheten af fixation under den tid, som behöfdes för att iordningsställa Bankens metalliska utvexlingsfunctioner, derest ett beslut derom skulle komma att fattas i maximum och minimum i myntbestämningen som ännu föreställer fluctuation, vill jag för ingen del medgifva. Coursen på Beursen må gerna variera efter hvad Frakt, assurance och provision kunna utgöra i difference mellan begagnandet af metaller eller vexlar, men myntet må vara oföränderligt. Den 7 April f, nu 99 Andra Afdelningen. lista Frågan: Skola Statsobligationer in föras eller ej? Anmärkning: i stället för införas torde det böra heta utgifvas. Svar. Om man ej kan undgå att upplåna penningar, måste man väl ge ut revera derföre, ty eljest får man troligen icke låna. 2tdra Frågan: I fall så sker, huru skola de ställas, hvartill begagnas, och till hvad belopp utgifvas? Svar. Vet jag ej hvartill de penningar skola begagnas som jag ämnar låna, och huru mycket jag ämnar låna, så må jag ju uppskjuta med omsorgen i denna del, tills sådant blir utrönt. Förslagen i dessa delar skulle alltså blifva följder af Statsoch Financeregleringen; men egentligen icke kunna tillhöra sjelfva grunderne. 3:dje Erågan: Hvilken räntefot, och hvad amortixsement föreslås dertill? af hvilken fond skola desse tagas? ' Svar. De lidrigaste vilkor på hvilka man skäligen kan förvänta sig försträckningen.
» Förstår du inte, att man vinner andras aktning, om man ej slösar för mycket med sin godhet och sina tjänster. » » Jaså, ja, det är lätt ändradt, jag skall aldrig mera vara god och tjänstaktig. » » Nu är du dum, Janne! Du vet mycket väl, att det bör vara måtta i allting. Men — hu — så det regnar! Min söta, nya klädning! Janne, hvad ska ' jag göra? » » Vi springa upp till villan där. Verandan blir ett godt skydd. » Betty höll upp sin klädning och sprang, och Janne följde henne tätt i hälarne. Uppkomna på verandan, började det hällregna, och en störtskur dref in mot verandan. » Jag undrar, om vi kunna klifva in i rummen genom något fönster? » föreslog Janne. » För all del, Janne, — det vore ju inbrott — hvad skulle ägaren säga, » sade Betty oroligt. » Låt bli, Jannel » Men Janne hade redan försvunnit. Efter ett par minuter öppnade han verandadörren. » Ett hjärtligt välkommen under detta ringa tak önskar dig värden, hvilken tyckes vara en utmärkt hygglig karl. Kom Betty! » Hon steg tveksamt in. » Ett sådant vackert rum! » sade hon och gick direkt fram till trymån för att ordna och släta ut sin klädning. » En sådan förtjusande villa, du Janne, och en sådan utsikt sedan! » » Hå ja, rätt bra — men inte har arkitekten varit någon kvick karl inte, man måste ju vrida nacken ur led för att få se en skymt af fallen därborta. Nej, jag skulle ha haft ett utbyggdt fönster här, det hade tagit sig något ut det. » » Ja, du, du skulle gjort underverk, förstås, » sade Betty med ett stänk af bitterhet i tonfallet, » men vore det ej skäl, du skrapade ihop så mycket pengar, att du kunde bygga en villa själf, i stället för att prata om, hur andra borde bygga och förbättra sina. » » Det kan väl hända, att jag köper mig en villa en vacker dag, » sade Janne lugnt och stirrade, liksom beräknande kostnaden, i taket. » Att du inte skäms, Janne, att skryta så där, du — du, som aldrig arbetar, » och Betty vände sig med blixtrande ögon mot honom.
Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet, Herr Friherre Palmstjerna, uppläste till justering det förslag, hvilket, i öfverensstämmelse med Kongl. Majus, uppå Statsrådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, blifvit uppsatt till Kongl. Maj-.ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående anslag till ombyggande af Nockeby bro å vägen emellan Stockholm och Kongl, lust-slottet Drottningholm. Kongl. Majit behagade, jemlikt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta Protokoll biiagdt, samt befallde, att, i enlighet dermed, nådig proposition skulle till Rikets Ständer aflåta». Ex protocollo. Mildhog Lundgren. 8 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 6. N:o 6» Ank. till Exp.-Utsk. d. 10 Dec. 1883, kl. 10 f. m. * Kongl. Majds Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om förmedling af räntan (ör lägenheter å förra kronoparken Strandskogen på Öland; Gifven Stockholms Slott den 16 November 1853. Med fästad uppmärksamhet å angelägenheten af en förbättrad vård örn allmänna skogarne i landet, hafva Rikets Ständer, dels i underdånig skrifvelse den 26 April 1810, ibland andra utvägar att främja skogshushållningen, åt Kongl. Majit öfverlemnat att låta försälja och under egande-rätt åt enskilde upplåta sådana kronans parker och skogar, hvilka icke vore för allmänt behof erforderliga, dels ock, genom beslut vid 1817 och 1818 arens riksdag, stadgat följande, efter Rikets Ständers åsigt, till ofvannämnda ändamål ledande grunder.
Hvad åter det speciella inseendet öfver Kongl Tryckeriet vidkommer, heter detta rättare Correcturläsning, men äfven den besörjes icke af CanziiStyrelsen utan i RiksArchivet. Skulle åter i dessa Förordningar något märkeligt TryckSkrifeller Tankfel förekomma, som behöfver att rättas, då utfärdar visserligen CanziiStyrelsen en ny Kungörelse om denna rättelse, der en mängd med stora Bokstäfver tryckta namn, upptagande större rymd än sjelfva rättelsen, för det egentliga Svenska Folket erinrar om tillvarelsen af en CanzliStyrelse, som annars för detsamma egentligen blott existerar i Calendern. 7:0. ”ConvoyCommissariatet står under CanziiStyrelsen, till hvilken det har att sigyända i alla förekommande mål, som CanzliStyrelsen sedan, med deröfver afgifne underdåniga yttranden hos Kongl. Maj:t anmäler. Commissarittet ingifver årligen sine Hufvudfcöcker till CanziiStyrelsen, sorn dem pröfvar Ben i5 Martii. 7 65 och derefter till Revision i KammarRätten utlemnar. Fotdrar något ärende skyndsam åtgärd, äge ConvoyCommissariatet det hos Konungen directe i underdånighet anmäla; dock erhåller CanzliStyreisen genom vederbörande St3iSSecreterares försorg , underrättelse om Kongl. Majhs nådiga beslut i sådane och andre ConvoyCommissariatet rörande inål." Anmärkning. Som ConvoyCommissariatet har rättighet, ätt då, såsom ordén lyda: "något ärende fordrar skyndsam åtgärd," vända sig directe till Konungen, så anser Commissariatet nu mera alla ärender vara af sådan egenskap, härtill troligen föranledd af samma skäl, som ÖfverPostDirecteuren, att nemligen CanzliStyreisen ej kan säga annat, än hvad Commissariatet sagdt. Hufvudböckerna åter insändas ordentligen till CanzliStyreisen, som genast insänder dem till KammaiCollegium, hvarifrån de öfveriemnas till KammarRätten, att revideras.
Vid denna punkt vill jag blott upplysa alt de fall, der kronotionden utgår i annat än spannmål, äro blott 3:ne nemi. i Christianstads län som utgör 39 L3f 5 U smör, i Hallands län som utgör 190 l:r 29 k:pr ärter, och i Wester-Norrlands län som utgör 6 l:r och 6 k:pr bönor. 18 punkten. Hr von Hartmansdorff: Komiterades och SlatsU(sk:s nit - Den 2 Augusti. 71 älskare för enkla räkenskaper har varit så slör, att de vilja afskaffa en utskyld, jemväl der, hvarest hon utgöres af ett landskap som är minst belungadt med grundräntor. Hvartill skall sådant tjena? Iläradsskrifvares eller fogdars löner kunna för denna lilla minskning i deras göromål, ingalunda nedsättas. Redan hafva de åliggandet att förrätta och kontrollera denna uppbörd. Hvarföre skall man då efterskänka 235 r:dr. Summan är en ringa, men då Utsk. afstyrker ett anslag af samma eller ringare belopp, äten kapell-predikant, en klockare eller en vaktmästare, derföre alt man ej har penningar, så bör man väl ej eftergifva mera af kronans inkomster, endast för att ulan penningebesparing fä bokföringen enklare. Hr Printzensköld: Jag är till alla delar förekommen af Hr von Hartmansdorff. Jag kan blott ej undgå att uttrycka min förundran deröfver, att Utsk. af inga andra skäl än blott ”för vinnande af enkelhet och reda uti kronoräkenskaperna samt med hänsigt till a/giftens ringa belopp,” tilltrott sig kunna, i likhet med komiterade, tillstyrka dess eftergifvande. Jag hade önskat att SlatsUlsk. vid innevaride riksdag någon gäng, ”med hänsigt till afgiftens ringa belopp” hade tillstyrkt de ofta nog föga betydliga men dock nödvändiga anslag, som vid denna riksdag blifvit dels af K. M., dels af enskilde motionärer äskade; men då har det varit slående formel i Ulsk:s svar att: oaktadt summans ringa belopp, lemnade statsverkets knappa tillgångar likväl ej utväggför dess beviljande.
Att genom dessa medels utgående från riksg:s-kont., någon förstöring af penningeväsendet skulle Den II Maj. 517 uppkomma, anser jag icke allenast otroligt, utan äfven omöjligt. Hvilka slutsatser, som än kunna dragas af de för vär handels nuvar. mindre lyckliga konjunkturer, kunna desse 2,000,000 r:dr omöjligen verka förstörande på vårt penningeväsende. Mera fasthet äger realisationens grund och större tillgångar äger riket, än alt denna summa skall blifva olycksbringande för detsamma. Hr von Hartmansdorff har dessutom framställt en mängd andra frågor, af hvilka jag skall besvara en del i största korthet. Han har nemi. sagt: hafva vi orsak lill krig och skola vi icke först försöka fredliga underhandlingar. Genom statsministerns för utrikes ärendena afgifna yttrande torde redan vara bekant, hvad jag, såsom ledamot af Hemliga Ulsk., är berättigad att upplysa, det fredliga underhandlingar längesedan varit började; men för alt gifva kraft åt en underhandling eller bemedling, mäste en väpnad man finnas bakom hvarje ord. Dessa framställningar i diplomatisk väg göras blott i samråd med de större makterne, hvilkas intressen likasom våra kunna trädas för nära genom sådana tilltag, hvarmed Tyska förbundet i sednare tider gått tillväga. Hr von Hartmansdorff frågar, om något fördrag ålägger oss att deltaga i våra grannars tvisligheter och tillgripa det yttersta medlet. Den värde talaren har troligen menat Jus canonicum. Genom Frih. Stjernelds yttrande är tydligt, ali eli sådant fördrag icke finnes. Hr von Hartmansdorff frågar vidare, om rättvisan fordrar, att vi för våra slamförvandters och grannars skull skola börja krig och om icke äfven Tyskarne äro vära stamförvandter. Nå väl! hafva vi icke för deras skull börjat krig? Mänga af oss minnas säkerligen, att vi seglat öfver Baltiska hafvet och deltagit i striderne mot Napoleon. Andra motiver än endast stamförvandlskapen kunna likväl föranleda rustningar. Vära egna intressen kunna blifva så förnärmade, att, för rikets sjelfbestånd och lugn, väpnade trupper mäste ställas i fält för ali förekomma eljest oundvikliga följder.
Stir få sina förslag pröfvade, och en mängd motionärer också begagnat sin rätt i detta hänseende rörande statsregleringsfrågor, samt det väl icke kan förnekas att denna fråga är af sådan natur, emedan lånets beviljande komme att inverka på Riksgäldskontorets ställning, anhåller jag om bifall till StatsUtskits förslag. Gr. Mörner; Såvida man kan hänföra denna fråga till dem, som hafva att göra med Riksg.kontorets utgifter, så bör den visserligen kunna blifva föremål för votering i Först, Utsk.; och då detta sätt att gå tillväga lärer öfverensstämma med hvad förut vid flera tillfällen egt rum, viii jag icke vidare motsätta mig bifall till Utskits framställning. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. , blef Utskits förslag till voter.-propos. af R. o. Ad. godkändt. 152 Den 15 Augusti. Föredrogos och hiföllos StatsUtsk:ts nedannämnde, den 1 1 dennes bordlagde Utlåttn: N:o 151, i anledn. af väckta frågor om inlösen af riks gäldssedlar, hvilka icke blifvit inom den bestämda preskriptionstiden till iuvexling företedda; N:o 153, i anledn. af väckt motion ang:de klockarelägenheternas i Skåne befrielse från erläggande af den s. k. helgon skyldeu; N:o 154, i anledn. af K. Mits Nåd. Propos. ang:de utbyte af f. d. Förarebostället vid Södermanlands Reg:te 1/4 mantal Wreta, emot kronoskattebemmanen Kroberga Westergården 1/2 och Östergården 1/4 mantal i Nyköpings Län; samt N:o 155, i anledn. af väckt motion ang:de nphörande af den dagsverksskyldighet, som åligger de till Homa klosters kungsgård hörande Nährsoch Skenholmarne. Föredrogs och bifölls Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besvärs och Ekon.Utskrts den 11 dennes bordlagde Betänk.
Grefwe körner, Larl 6adriel, trodde att om Ridderskapet och Adela aldrig sä lange öswerlade om detta mål kunde flutet ej blifwa annorlunda, än alt det bifölles. DesiUtom dä inga anmärkningar blifwit gjorde kunde aterremih ej komma i fräga. Friherre LtaLI von l^olllsin. Jag willö sjelf göra anmärkning emot de af Stats.Utfkottek sörcflagne premier, men jag är icke nu dertill beredd, men jag får fräga om da ingen enda af Ridderffaper och Adeln wid detta SkatS-UtfkottetS utlärande will göra nägra anmärkningar. Ropades Nei« Zerr Grefwen och Landtmarffalken giorde proposition om bifall till Stats-Utsikouels betänkande, hwilken med Ja beswarades. Friherre HäljoncrantL utbad sig fä anmäla, akt dä i SkatS-Utffottet det nu Lill Riksens Ständer öfwerlämnade Finance projectet-afgjordes, hade han i älMliga delar warit af ffiljaktig mening ifrån pluralitekcn, och förbehållit sig alt fä bifoga sitt särskildta votum, men da berörde projekt i Utskottet ej legat pä bordet mer än 2 dagar, hade han ej hunnit fä sitt yttrande färdigt, utan anhöll an det samma lill Högloft. Ridderskaper och Adeln fä »stämna z hwilket uppå derom gjord proposition bewiljadcs Fci - 1788 Den 28 November» Friherre Stael yrkade ä nyo aterremisi af det sist uplästa SratS-Ulffottckö betänkande, emedan hatt wille anmärka all Urffokker deri afstyrkk indraaningar. stlplästes ä nyo Siaks-llkskoktets den 22 No" vember pä Bordel lagde Betänkande om Reduccion afen de! Cavalleric-Regementer till Infanteri.
SJtaj ts oc& kronans till ©tatSraerfet anftagne rdntor, famt lipp. torben ocb SteboraiSningen, forn reban utfdrbabe finnas, eller frambeleS funna utfdrbaS, jTola jemtpdl i allt, forn angdr 23ercillningen, Idnba UppbörbSmdn ocb be flere meberböranbe till ofelbar efterlefnad 3bocf md i lanbSböcfer od; rdfningar, S3eroillningen ocb öfrtse 9iif$gdlbS<€ontoret gg 2frt. IV. §. §. 170. 171* tillflogne fonte? icSe fammanBlantaS met ©tat&Contoretrt 0# antre SBcrfg metel. '§. 170. cfmer Bela 23jmianingen efter tenna görortning ffall f6r ©tock&olmg ©lat af jvrono.ttpp&Srté/ikamereraren ort) för Sdnen af Sante^ontoiren, mit anfmar upprdftac? fammantrag i nogaffe öfmerengfldmmelfe met teBårmit Btlagte gormulaiter, B^nrmit flörffa uppmdrkfamBet tor anmdn* ta$, aff alla uppgifter Blifma met merfliga förBållantet enlige, fammantrag af ofroer * ©tåt^Sllaren 0$ konungens 33efallntngéf)afttmnte till EKifégdlfcö#kontoret infdntaé inom ^anuarii månattf flut unter upp#
I frågan om prägling af Runstycken; angående anslag till konstnaderne iför Mynt - Den 21 December e. m. 263 Verkets islåndsättancle; rörande det vid sisla Riksdag anslagne Låne-biträde för återuppbyggande af Gymnasiioch Skoiliuset i Calmar; och rörande en af Casseuren P. W. Loström gjord anhållan om utbekommande af 2000 R:dr. Lag - Utskottets: Rörande utmätning och försäljning af fast egendom m. m.; angående dels afskalfande dels inskränkning af Borgenärs Bysättnings-rätt för skuld, den Gäldenär ej mägtar betala; och angående ändring uti Kongl, Förordningen den 24 Augusti iSi3 emot fylleri och dryckenskap, samt den 20 December 1815 i hvad den sednare angår laga Domstol för åtal mot oloflig Bränvins-försäljning, utom hvad angick de för Fylleri-förbrytelser föreslagne straffbestämningar, i afseende på hvilka PresteStåndet ansåg, att det borde vid de nu gällande Författningar förblifva. Lagoch Oeconomie-Utskottens; I fråga om yrkad rättighet för Norrlands Allmoge, att i Stockholm få sälja sina Victualie varor och Fogel i Bodar; om yrkad ändring uti KonglBrefvet den 1.4 April 17,91, m. m.; om yrkad förändring uti Enskiftes Förordningen; om föriiknings-ålgärdernes skiljande från Domstolar och uppdragande åt serskiklte
Men i senare lider har domare förfarit pä enahanda sätt, fastän blott fä hemmansägare i hvarje socken i|värst;» i den gamla brandslods-föreningen och hvilka icke kulina fä namn af menighet; och hvarigenom inträffat, alt desse liemmansägare, som icke kunnat vänta sig någon stämning frän predikstolen, i sådant ämne, varit i full okunnighet om brandstbds-ärendcls företagande vid llärads-rätl och derföre uteblilVit, men icke dcslomindre, contumaciter blifvit ålagda, alt den sökta brandstoden ensamme betala. Man kunde väl tycka, att dä brandstodsgifvarne inom eli härad nphört att vara en menighet, stämningssällel jemväl borde förändras. uli det i allmänhet i lag stadgade i stället antagas ; men dä så icke skett och föreskriften om stämningssättet i 1743 års förordn. och del skick brandslods-föreningen nu mera kommit, innefattar en verkelig snara för delägare, att förlora fatalier; torde författningen i denna del böra undergå nödig förändring. På grund af allt detta får jag vördsamt föreslå: