Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allm. FABRIKSAKTIEBOLAG i 0 VENSKA TEATERN gaf i måndags, ett nytt ^ svenskt originalstycke vid namn » Österlunds Hanna » af Frans Hedberg. Den vane teaterförfattaren förnekar sig ej heller här. Med rask hand har han i detta lustspel tecknat några bilder ur lifvet bland befolkningen i Stockholms skärgård. Och äro dessa bilder ej i allo så vackra, så verka de dock mycket trovärdiga. Det hela handlar om de konflikter, som uppstå, därigenom att ett rikt bondfolk vill gifta bort sin dotter Hanna med en, som hon icke vill ha, enär hon älskar en annan, hvilken 1 hennes föräldrars ögon har det oförlåtliga felet, att han är för fattig. Stycket utmärker sig för en god karaktärsteckning och saftig humor, och utfö- randet är på det hela taget jämnt och godt öfver hela linien. Särskildt erkännande förtjäna hr EÅego och fröken Bustan som den rike bonden och hans gumma. Titelrollen hade äfven fått en lämplig insolida moderna Sidentyger, r för t m i x t u TANDLÄK. Träffas kl. 10 — 2 och ' / _ &amp; — V G e. m. Plomb, och insättning af artificiella tänder. J 0 H. e s Heliotrope, Syren M. f l. prisbelönta vid I - i E 8 II II MIIIIIII MIMMI I tllllll II II II MIMI I MIMI •• Ill nehafvarinna i fröken Andersson. Bland de öfriga böra särskildt nämnas hrr Eliason och Olsson som skutskepparen Karlsson och pastor Holm. Stycket tycktes lifligt slå an på den nästan fulltaliga publiken. ombedas att begära våra profver, hvilka sändas omgående gratis och franko. De utvalda sidentygerna sändas tulloch. Schweizer Co., B S E R V E R A I Bildadt fruntimmer önskas som komp i liten fin affär eller ock öfverlämnas den jämte litet lager. 1 ä 2010 kr fordras Svart. : &gt;Framtids, Idunsexp. (G. Duktyger, Handdukar, Näsdukar, Lakansoch örngåttslärfter. Hollands Madapolam, Longcloth, Piqué.
Jag sörjer er båda... Du är föremål för min kärlek, han för min ömhet... Men efter så många år, skild från mig, har han mig glömt. E LVIRE med ömhet. Del. 130 D IEGO . E LVIRE med glädje. D IEGO . Han älskar dig. O Gud! Mitt namn är kändt af honom? Han vördar det. Jag har lärt honom att aldrig det nämna utan ömhet. Han tror dig död... han gråter vid din åtanka... hans menlösa själ saknar en mors ömhet. Hvad glädje för honom, Elvire för mig... om alla tre förente! Elvire! Ett ord, och Alonzo är i dina armar. Han? Han är här. E LVIRE med öm förundran. D IEGO . E LVIRE med häftig glädje. Han är här! Casano! Betänk, att mitt hopp bedraget ger mig döden. Elvire! Ditt öde är i dina händer. Säg, befall! En mor... Kan du tveka? E LVIRE . D IEGO . D IEGO med köld och styrka. Betänk dig väl! Du gör hans olycka, om du upptäcker hvem du är... Du känner din dom: du tolkar den, om du, sedan du sett honom, nekar dig till sanningen. Låt mig se min son! Du lofvar? E LVIRE alltid utom sig. D IEGO . 131 E LVIRE med samma häftighet. D IEGO . Låt mig se min son! Jag går... Kom ihåg... (Afsides) Mitt hopp stärkes... (Då han är i dörren) Elvire! Vår lycka beror på denna dagen... Kom ihåg dina löften! Jag får återse min son O Himmel! All min sorg är glömd... Hvad säger jag? Skall jag då upptäcka Hvad vågar jag Jag är oskyldig... Belmir är död för verlden... Men Casanos svartsjuka... Belmirs förtviflan... Om Casano en gång upptäckte... Men min son, mitt barn... Att aldrig mer se honom... Gud! Hvad tillstånd Hvad beslut taga Han kommer... Himmel! jag öfverlemnar mig till Dig.
Riksgälds-kontoret medföra nödvändigheten att städse ega en vida större kontant behållning, än den, som eljest för andra, sistnämnde verk åliggande, utbetalningar skulle erfordras. Yid sådant förhållande skulle följaktligen den i motionen antydda ökade tillgång för allmänna rörelsen ingalunda uppkomma genom bränvins-bevillningens ingående till Riksgälds-kontoret och en mot denna bevillning ungefärligen svarande statsfyllnads-summas anvisande i stället åt Stats-kontoret. Hvad åter beträffar den af motionären, såsom följd af hans förslag, omförmälda tidigare dispositions-rätten öfver de å merberörde bevillning uppkommande öfverskott^ anser sig Utskottet böra erinra, att då den under sednast förflutna åren vunna erfarenhet om resultatet af de beskattningsgrunder för brän - 8 Stais-Utskottels Utlåtande N:o 248. vinstillverkningen, hvilka under sistlidne riksdag antogos och nu hufvudsakligen bibehållits, lemnar en vid hittills gällande statsreglerings uppgörande saknad tillförlitlig ledning för ifrågavarande inkomst-titels beräkning, torde densamma för nu förestående stats-regleringsperiod kunna och böra så beräknas, att betydligare öfverskott derå icke blifva att, förvänta. Dessutom linner sig Utskottet, i anledning af motionärens yttrande angående sednaste riksdags statsreglering och behofvet af det på Riksgälds-kontoret då anvisade särskilda eller tillfälliga kreditiv, föranlåtet jemväl erinra, att med detta kreditiv endast afsågs att bereda en, under det lörsta året efter den förut vanliga statsfyllnadssummans upphörande, för Stats-kontoret möjligen erforderlig tillgång till då förefallande statsutgifters bestridande. Dock visade sig sedermera att denna sålunda anvisade tillgång icke var för det afsedda ändamålet behöflig; hvadan den mindre del af sagde kreditiv, som af Stats-kontoret lyftades, efter ett par veckors förlopp blef till Riksgälds-kontoret återbetald.
Cederströms förslag, hvartill svarades starka nej jemte ett eller annat ja, vidare propos. på Betänk:ts återremitterande, som med starka nej besvarades, och slutligen propos. på afslag å Betank:t, då svaren utföllo med talrika och starka både ja och nej; hvaruppå Hr Gr. 0 Landtm, gjorde förnyad propos. på antagande af Hr Huss’ förslag och, då dertill svarades talrika och starka ja, blandade med många nej, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Sedan (lere ledamöter ropat på votering, anmälte sig och yttrade Gr. Liljencrants: Jag får anhålla, att till kontra-propos. måtte antagas afslag å Utskits hemställan. Gr. Björnstjerna: Jag får deremot anhålla, att bifall till Hr von Köchs förslag måtte blifva kontra-propos. Hr Gr. 0. Landtm, yttrade nu, det R. 0. Ad. egde att bestämma, hvilket yrkande skulle utgöra kontra-proposm vid voteringen om antagande af Hr Huss’ förslag; hvarefter Hr Gr. 0. Landtm, framställde först propos. derå, att bifall till Utsk:ts hemställan med den förändring Hr von Koch föreslagit skulle blifva kontra-propos., hvartill svarades talrika och starka nej, blandade med många ja, och sedermera propos. på att afslag å Betänk:t skulle utgöra kontra-proposm, då svaren utföllo med talrika och starka ja, blandade med många nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Efter det Gr. Björnstjerna begärt votering om kontra-proposms innehåll, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. 0. Ad. till nej-propos. vid den nu begärda voteringen om kontra-proposms innehåll antoge bifall till Utsk:ts hemställan med den af Hr Koch föreslagna förändrade lydelse; och sedan härtill svarats många ja jemte några nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Hvem hade lockat och frestat och fört henne in på denna väg? Den ryske officern ... ja, nej? Hon hade redan förut varit så der lite... Hvad hade varit hennes frestelse? Fåfängan? Ärelystnaden? Nej och återigen nej. Med ohjelplig envishet kom hon jemt tillbaka, det var den onda naturen. Och boten deremot? Fans det någonting annat än hennes gamla, eviga botemedel, det som ändå inte hjelpte, kärleken och bönen? Kajsa gick till sitt lilla hem, gick långsamt med sin grå stickstrumpa i handen. Hon tog vägen genom stengärdena, den gamla välbekanta vägen, och fingrarne flyttade stickorna så flinkt och snabbt. Hon gick rak och styf, munnen litet snörpt, de glänsande ögonen fästade på skogen framför henne. En het rodnad brann på de magra kinderna, och endast hufvudet med den svarta sidenduken på var böjdt, som fruktade hon ett slag. Undergifven och from till sinnes steg hon in i sin stuga och återtog med vanlig lugn ifver försummadt och kärt arbete, som dock i dag ansträngde henne dubbelt. Men hon hade nu ett nytt mål. Att bereda sin stackars olyckliga dotter en glädje. Då hon nu var i olycka och saknade hem och vänner skulle hon kanske med förtjusning emotta en hjelp af sin ringa föraktade mor. Hon strök med lugnare mod sina kragar. Det var alltid så uppfriskande att arbeta, också om det ansträngde en liten smula. För hela denna tvätt kunde hon få ihop en tre, fyra mark. Och mer hade hon i sparbanksboken. Ja, hon kunde ännu arbeta, och så roligt, hon skulle hjelpa sin dotter! Samuli hade kostat ut en del af hvad han under året sparat på sin jernvägsbiljett. Han hade uttagit allt hvad han hade i sparbanksboken. Men den han sökte fans ej mer i S:t Petersburg, hon hade med »ett sällskap» rest till Moskwa. Sällskapet skulle ge föreställningar någonstädes, på någon stor och utmärkt teater.
St:s Jusl.-ombudsm:s efterträdare utsedd Hofrättsrådet Gr. Carl Göran Detlof Mörner. Ut supra. G. F. Åkerhjelm. C. J. Heurlin. S. J. Schönmeyer. Ingem. Odin. Uppå II. Ex. Hr Frih. o. Landtm:s i anledn. häraf gjorda hemställan beslöt R. o. Ad. att anmoda Exp.Utsk. att upsälta och till RiksStm inkomma med förslag till de förordnanden, som för dc sålunda utsedde personerne borde utfärdas samt till den underd. skrifvelse, hvilken ronde ifrågavar. val borde till K. M. afgå. Den 20 Februari. 41 Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d, 15 och 19 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 44, i anledn. af väckt motion ang:de utbetalning af stadgad ersättning utaf allmänna medel till vittnen i brottmål, då den tilltalade saknar tillgång eller ersättningsskyldighet icke kan honom åläggas. Hr Printzensköld, Carl: Under erkännande af det välmenande syftemål, som föranledt såväl den nu ifrågavar. motionen, sorn det tillstyrkande af bifall till densamma, som StatsUlsk. afgifvit, kan jag likväl icke undgå, att mot sjelfva saken framställa åtskilliga betänkligheter, på hvilka R. o. Ad. torde böra fästa upmärksamhet. Här föreslås nemi.: att fogden skall, oberoende af målets fullföljd i högre rätt, till vittnen i brottmål genast utbetala den ersättning af allmänna medel, hvartill de genom första domstols utslag blifvit förklarade berättigade. Emot en sådan åtgärd förekommer först den anmärkn., att, mig vetterligen, fogden endast under vissa tider af året äger i sina händer allmänna medel, emedan dessa genast, i den mån, de inflyta skola lill landtränteriet inlefvereras, hvaraf följer, att K.
Jag hemställer ytterligare, om uti ett land, der sjelfva National-representationen tages till större delen från våra småstäder och vår landsbygd, om der, bland de män, som skola afgöra och afgöra om Rikets öden och om j de mest invecklade politiska, statsoeconomiska och adraini - 3ia Den 18 December f. m. strativa frågor, det ej skulle finnas män, dugliga att bedöma en ströskrift, eller andan, syftet och meningen af någon annan skrift af vidlyftigare innehåll. Besynnerligt nog, att inkastet kommer just från den sidan, som i allmänhet försvarar vårt nuvar. representationssätt, utan alt ihågkomma, att inkastet i så fall strider mot den egna läran. Nämnde representationssätt, tror jag, skulle i förevar, fall t. o. m. kunna begagnas till juryinrättningens fullkomnande. Principen bör vara en längd jurymän, bland hvilka de för tillfället nödvändiga till en I2:tedel utlottas. Nå väl! uppför länsvis till jurymän alla personer, som under loppet af de sist förflutna 3:ne riksdagarna varit riksdagsmän. Dessa Sveriges lagstiftare måste val icke kunna anses såsom oförmögna alt bedöma innehållet af en skrift. Der är jurylängden färdig. Lotta ut 24 namn, af hvilka den anklagade kan jäfva 12, och jurynär formerad på riktiga grunder. Till stöd för den ofvan uttryckta öfvertygelsen, att jurymännens hufvudsakligaste egenskap är sunda naturliga förståndet, skall jag först åberopa en auetoritet, som af mina motståndare icke torde jäfvas, såsom för mycket frisinnad — Kejsarinnan Catharina II.
Den öfriga tiden horrlgår obegagnad af Allmogens söner och drängar, ehuru deli borde kunna lemna runi för mångå nyttiga arbeten och äfven, ofelbart skulle göra, det, om barnens uppfostran vore rigtad dit åt genom deras vänjande från spädare åren vid kärlek till sysslosättnlng, Deri Handel, som å Landet äger rum, består hufvudsakligen deruti att Alhnogen vid årsmarknaderna i närliggande Städer, äfvensom i Stockholm, uppköper sina hushållsbehof af främmande varu-artiklar, samt, till stor del Höstfidén, försäljer sill spannmål jemte brännvin, något Hö och några Ladugårds-producter. De flesta, för Landtmannens eget behof umbärliga, alster af hans Näringar föryttras i Stockholm och en del deraf här i Staden^>na behof af skogs-efFecter måste slätt-landets Innevånare fylla genom uppköp, Lill större delen från angränsande skogrikare trakter i Westmanlandbehöfliga Linnevarorne anskaffas på Distings-Markuad, sorn årligen, i kebruari Månad, sedan urminnes tider, hålles i Upsala och då talrikt Resökes af säljare från Ångermanland, Jemtland, Medelpad och Helsingland^mte ljuf v terne i Falu, Westmanlands oell Gefleborgs Län de betydligaste afsättningspunkter för Landets hufvud-produkt. Sådane långväga resor företagas alltid om Vintren och för att kunna verkställa dem , äfvensom för alt kunna förrätta skjuttsningar och de långa skogskörslorne, hafva ortens jordbrukare behof af det stora antal Hästar, som nu underhålles, då eljest Oxar skulle kunna, med mindre kostnad och större gagn för åkerbruket, underhållas. Långa transporter med Spannmålen ända till 16 å 20 mil fram och åter måste företagas till vinnande af en någorlunda fördelaktig afsättning derå.
Domares omdömen ock beflut härutinnan, äro dock som oftast sä stridiga och skiljaktiga, att delta nogsamt utmärker ofull kom - Den '/> Iulu. 24Z kvmligheten af de fordne författningar, akt mota alla de uti sednare tider pahiktade anstalter, au, om icke för allo, dock pa längre tid minsta och stada skattskyldig jord, som alt mer och mer tilltager och med ny kraftig lag snart bör förekommas. Jag conformerar mig således med Herr Baron Stael von kkoMein. Herr käannerliam, lokan: Lagoch Oecono. miä-Utstotten hafwa lika med de warda ledamöterne insekt wigle» deraf, at jord icke utan laglig ordning fliljes ifrän sin rätta bohlstad, men Utskotten hafwa funnit allmänna Lagen och de flere särskilta författningar, hwilka ännu äro gällande, i detta fall in, nehälla tillracklige föreskrifter emot dylika mistbruk. Utskotten hafwa pä denna grund anfelt bristande kännedom af desta författningar, mera än wcrkligt behof, hafwa föranledk den härom yppade, af Utskotten beswarade, motion. Jag medgifwer akt Friherre Staols erfarenhet af Lagstipningens tillständ synes, efter dest egna upgifter, wara gansta bedröflig ; men om förhällandet, hwad honom angar, werkeligen är sädant, är detta en olägenhet som icke har sammanhang med detta mäl; likasom den af Friherre Stael von blossstein förmodade brist och underlätenhet i Lagens handhafwande, om den vcksä wore grundad, icke kan af Utskottet afhjelpas. Jag tillstyrker derföre bifall pä Utstotters afgifne yttrande. Herr l^yonstolpe: I anledning af hwad den warde ledamoten till bifall af Lag-U!stöttets betan, kande nyst anmärkt, fär jag endast den äran nämna, att jag tror, det orsaks» till Domares olika och skilj ak - s44 ' ' Den r6 Juli!
Summa »,339,536: »o. 11 Stats-Verkets Inkomster, hvilka, enligt 60. §. i Regerings-Formen, inflyta såsom Bevillning: Sjö- och Landt - Tulls-medlen samt Accisen .. Chanse.Sigillatas-medlen, på Förslag Postmedlen, dito .' Fri Biänvins-Brännings-afgift, dito . E1,437,349: 14. 5. 1,980,687: 42. n. — Stats-Brist, anvist af Riksens Ständer på Deras Riksgälds-Contoir ... Tillkomne Inkomster: Vinst på Tuli-Arrendet år 1809, utöfver hvad i samma års Stat påräknas, enligt afslutad Hufvud-Bok . 406,958: »». ig. Opåiäknad Inkomst flin Oen St. Barthelemy i 85,494: — - Transport Enligt Råks - Staten. Till Krigs-Skulder, sorn, enligt Kongl. Brefvet den 6 Junii och Riksens Ständers underdåniga skrifvelse af elen 24 April 1810, borde på tre Terminer med contante Penningar betalas 1,514,104: 24. ■ Till Stats-Verkets ersättning för Förskotter till kriget ur Landt-Ränterietne samt 1809 års Stats-Blist * 73'>798: 3°* 8< Tili Tatkjejns-Bergslagernes understöd 200,000: — Af Riksgälds - Contoiret: Till Ränta <?ch Afbetalning på Stats-Verkets Skuld till Banquen För*kotter, enligt Kongl. Brefvet den 29 October och Riksens Ständers underdå dga skrifvelse den 11 i samma månad ar lglO. Till Hamnstängningen och Försvars - anstalterne i Hufvudstaden Till Kostnader vid Riksdagen i Örebro år 1810 720,000: —• Till Hans Kongl. Höghet Anm.
I sista plenum begärde jag motionen på bordet, för att under mellantiden till delta plenum taga kännedom om densamma. Vid min ankomst i Riddarh.Kansliet förliden gårdag svarades mig, till min förvåning, att Hr Stjernsvärd återtagit motionen för att den sedermera återställa. Lyckligtvis är den af så enkel beskaffenhet, att jag vid början af detta plenum hunnit göra mig tillräckligt begrepp om huruvida den äger lagenlighet eller icke. Jag vill icke orda om innehållet i öfrigt. I hänseende till ändamålsenligheten deraf skalle man i många fall måhända kunna gifva motionären rätt; men derom är icke första frågan, utan endast huruvida R. o. Ad. med bibehållen konseqvens kan remittera en motion af detta innehåll. Den siste talaren har redan framställt grundade betänkligheter i detta afseende; och instämmer jag med honom deri, att 56 §:n Riksd:sOrdn:n icke gifver något stöd för remiss af denna motion. Hvad har väl hindrat Hr Stjernsvärd alt under den lagliga motionstiden framkomma med sitt förslag? Nu är det för sent, enär den värde motionären icke heller synes mig för densamma kunna skäligen åberopa den K. Proposin angrde byggande af ett par embetshus vid Carl XHI:s torg här i staden. Hade motionen blifvit inskränkt dertill, att de för embetsoch tjenstemännen i samma hus möjligen afsedda lägenheter icke må uthyras, så hade den bordt remitteras; men nu har Hr Stjernsvärd, under åberopande af nämnde K. Propos., hemställt, att alla innehafvare af civilboställen skola vara förbjudna att uthyra dem. Detta är en utsträckning af hans lagliga rätt, som jag icke kan biträda. För öfrigt har han åberopat K. Påbuden d. 17 Juli samt d. 11 och 17 Aug. 1687, hvarigenom Öfveroch Underofficerare vid LandtArméen blifvit ålagde att sjelfve bebo sina boställen, men jag hemställer om detta urgamla och antiqverade stadgande på sednare tider någonsin varit efter 1 efdt?
Det finnes derföre, efter mitt begrepp, för närvar, blott ett enda medel, som, med något hopp om framgång, kan användas häremot, och detta medel är fångknektarnes samt vakters och polisbetjenters m. fl. berättigande att mot sådana förbrytare, vid de af mig i motionen uppgifna fall, använda vapen. Man har framkastat den satsen: att en grym och despotisk Fiege 111 skulle kunna begagna den föreslagna rättigheten för vaktkarl eller post ni. fl. att skjuta fånge, hvilken gör försök att fly, lill egna des po tis k a ändamål, såsom t. ex. att göra sig af med något ha t ad t eller oskyldigt offer o. rn. d. En sådan Regent skulle otvifvelaktig!, oni han ej hade denna utväg, finna någon annan, som ledde till samma ändamål; derom lemnar historien alltför talrika bevis. — Och hvartill skulle vi komma, om vi, för att hindra möjliga missbruk, conseqvent motarbetade hvarje annars nyttigt förslag blott derföre, att det kan eluderas och missbrukas? — Jo! ingen enda förbättring inom landet skulle då någonsin kunna drifvas igenom; ingen brottmålslag borde då finnas, ty domaren kunde missbruka densamma i dess tillämpning; inga domstolar borde finnas, ty man visste ej, om de alltid med oväld skulle tillämpa lagen; inga embeten borde existera, ty det kunde hända att embetsmännen missbrukade sin makt; inga fängelser borde då finnas, ty de kunde ju användas lill instängandet af oskyldiga offer; ingen förbrytare borde då få dragas för rälta, ty hvem kunde bestämma om lian rättvist dömdes, eller att straffet rätt tillämpades. Med ett ord, anarki och näfrätt skulle, i sådant fall, hand i hand åtföljas, för alt lära en Stats fredliga medborgare, att det är deras skyldighet alt riskera lif, egendom och säkerhet endast derför, att de lagar, som äro lämpliga och nödvändiga till landets säkerhet, kunna missbrukas. Och jag vägar slutligen fråga: hvilken ådagalägger större menniskokärlek, den, som söker att befordra laglydiga medborgares säkerhet, genom förbrytares ändamålsenliga bestraffande, eller den, som för dessa sednares talan på de öfrigas bekostnad? Gr. Posse, Fredr.
Preste-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående en gratification till Secreteraren vid Kongl. Tabell Commissionen j Hojmarskalken Leyonmark. (Stats-Utsk. Uti. N:ris 197 och 366, samt Först. Stats-Ulsk. Mern. N:o 502.) S. A. K. Med fästadt afseende å Secreterarens vid Tabell-Commissionen, Hofmarskalketi Leyonmarks utmärkta förtjenster om Svenska Tabell-Verket samt derå nedlagda moda, hafva Rikets Ständer, uppå derom gjord framställning, beviljat bemälde Hofmarskalk en gralification af 2,000 R:dr Banco, att af Riksgälds-Contoiret utgå. Hvilket Rikets Ständer härigenom få hos E. K. M. i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Stockholm den 15 Jani 1841. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i5 Juni 184-1» Preste-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den |5 Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående en yfmannenseme vid Kongl. Bibliotheket beviljad ersättning. (Stats-Ulsk. Uti. N:ris 440 och 510.) S. A. K. Då de båda Amanuenserne vid Kongl.
Jag har ingenting att erinra emot den första afdelningen af hvad Utsk. sålunda tillstyrkt eller förbjudit för riksgrssedlarnas emottagande i uppbörden längre än t. o. m. år 1842 och ej i Riksg.cont. längre än t. o. m. år 1845j men jag anser, lika nied Hr af Billbergh, som emot förslaget reserverat sig, det vara för strängt att förklara, det sådana sedlar, som ej inom den tiden presenteras, skola förlora all rätt till betalning. Jag får således hemställa, om ej R. o. Ad. skulle finna lämpligt att, 1 stället för Ulskrs 6 Den 5 Januari. förslag, att de sedlar, hvilka efter i845 års utgång i Riksg.cont. varda företedda, förklaras hafva förlorat all rätt till betalning, besluta följande stadgande: åt Rikets näst sammanträdande Ständer öfve riem nas att bestämma, huru med inlösen af de riksg:ssedlar, hvilka efter sistnämnde års utgång företes, må förhållas. Jag hemtar ytterligare skäl för denna min hemställan af den varsamhet, hvarmed prescriptionstiden vanligen blifvit af R. St. bestämda, då frågor förekommit om inlösen af sedelsorter, som under längre tid varit i rörelsen allmänt gångbara. Jag vill i sådant afseende endast erinra, att först vid sista riksdag en viss prescriptionstid fastställdes för sedlarna å daler kopparmynt, ehuru sådana sedlar ej blifvit utgifna sedan 1770-talet. Prescriptionstiden för dessa ur rörelsen helt och hållet försvunna kopparmyntssedlar bestämdes dock, sådant oaktadt, till 10 år, eller samma tid, som nu är föreslagen för riksgtssedlarna, hvilka i alla landsorter äro spridda. Jag befarar, alt dessa sistnämnda sedlar, hvilkas sammanräknade belopp uppgår till omkring 10 millioner, omöjligen inom i845 års slut kunna vara i Riksg.cont. företedda, och jag tror således, att många enskilda medborgare oundvikligen skulle komma att på en, vid äfventyr af inlösningsrättens förlust, bestämd sä kort prescriptionstid blifva lidande. Frih. Cederström, Jac.: För min del anser jag det vara tillräckligt, när R.