Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti sin föronämnda motion har Herr af Donner, G. IV., vrkat alt följande tillägg mätte göras efter 2 moni. i 11 §. "Ansvare dork den myndighet, som utfärdat handlingen, att densamma blifvit riktigt karterad", äfvensom att 2 mom. i 14 § mätte förtydligas, pä det att all tvetydighet kunde undvikas om hvem ansvaret för uraktlåtenhet vid karteriiigar bör drabba. Utskottet, som anser dessa sladganden redan innefatta all nödig tydlighet, i den af motionären åsyftade riktning, hemställer, att lörenäimida motion må lemnäs utan afseende. 22 BcviHnings-Utskottels Betänkande N:o 8. Hvaremot den mindre redaktions-förändring, sorn Kongl. Maj:ts förslag innehåller i afseende på 2 moni. 11 g, torde godkännas, i enlighet med hvad bilagde transsumt anvisar. Vidare har Herr Stnl/jp hemställt, alt stadgandet uti 11 § 3 mom. om ersättning af 2 sk. b:ko lill Domare för hvarje handling, hvarå kartor blifvit pålastade och annullerade, matte förändras och ersättningen för nämnde göromål bestämmas till visst belopp, t. ex. 5 öre för hvar karla, som pä det sättet behandlas. Då det synes orättvist och piincipvidrigt att, ehvad en eller flere kartor vidfästas en handling och påtecknas, ersättningen i alla händelser blilver lika, får Utskottet, sorn anser alt godlgöretsen lör nämnde göromål bör bestämmas, i enlighet med den i motionen uttalade åsigt, till ä öre lör hvarje karla, som på omlormälda säll behandlas, dock med den föreskrift, att denna ersättning ej får beräknas för flere kartor än del minsta antal, som för handlingens kartering erfordras, hemställa, att berörde stadgande måtte, i enlighet med Herr Stolpes motion, erhålla den lydelse, bilagde förslag uppställer. § 16.
Det gör mig ondt, att jag här nödgas åter beslå min värde vän, Hr Bildt, med ett groft misstag. Flan har nemi. sagt, att på vägen tili Nobynäs finnes en ganska stark stigning af ända till 1 på 80. Detta är alldeles icke riktigt. För några månader sedan hade man nemligen icke lyckats finna någon väg, der icke sådana stigningar mötte, men Chefen för Statens jernvägsbyggnader detacherade 4 ingeniörer, hvilka lyckades finna en alldeles ny väg, hvilken icke allenast var utan någon den ringaste stigning, utan äfven lemnade en förkortning af ända till 2000 fot. Jag vill för öfrigt icke uptaga K. o. Ad:s tid med besvarande af några anmärkningar, men ber blott att få förklara, att det synes underligt att man här framkastat en mängd ganska grava anmärkningar, som grannlagenheten förbjuder mig att bemöta. Jag anhåller blott att få nämna, att vägen från Götheborg till Töreboda redan är utförd af den utmärkte man, åt hvilken statens jernvägsbyggnader hittills varit anförtrodda, och det är ännu icke bestämdt, huruvida kostnaden derför med 300,000 rdr öfvereller understiger det beräknade beloppet, men större skilnad blir det icke. När man nu vet hvilka svårigheter han haft, tror jag att man gör orätt i att klandra honom. För de hrr, som biträdt mitt förslag, ber jag att få tillkännagifva, att jag ingenting har emot att proposma så delas, att den ena framställes å riktningen och den derpå följande å anslaget. Jag ber dock att få nämna, att mitt förslag är upstäldt i fullkomlig öfverensstämmelse med K. M:ts Propos., med den skilnad dock, att då K. M:ts Propos. är framstäld norr ifrån, så har naturligtvis mitt förslag måst upställas söder ifrån. Förslaget lyder sålunda »att för södra stambanans. fortsättning från Finjasjön förbi och i närheten af sjön Salen åt Nässjö och vidare öfver Tenhult till Jönköping, R. St:r måtte bevilja oell till utgående ifrån RiksgäldsKontoret anvisa en summa af 6 milhr rdr rmt.» Herrarne torde således finna att frågan icke är så bestämd, att icke K.
För att fästa uppmärksamheten på nyttan och vigten af spanmålens torkning, hvarförutan den icke kan bli någon egentlig handelsvara, stadgas, att lånen lemnäs företrädesvis till dem, som ega rior eller på annat sätt torkad spanmål.’r Hvarförutan Utskottet från Hedervärda Bonde-Ståndet emottagit en af Riksdags-fullmägtigen Anders Larsson från Upsala Län väckt motion, innefattande det förslag, att, utur Rikets Ständers Bank, lån måtte beviljas emot 3 procents ränta samt pant af ritorr, afradsgild säd, och alt beloppet af slika lån måtte bestämmas till hälften eller högst två tredjedelar af sädens markegångsvärde; såsom skäl för hvilket förslag motionären anfört, att, genom ett slikt stadgande, en ordentlig spanmålshandel skulle kunna befrämjas samt fäderneslandet såmedelst under missväxtår blifva mindre beroende af utländningen; att bränvins-bränningen otvifvelagtigt skulle, genom de högre och jemnare prisen å spanmåten märkligen minskas samt controllen öfver denna tillverkning blifva lättare och varan fördyras till hela nationens nytta. Utskottet har noga öfvervägat, hvad ej mindre berördemotioner, än äfven de i anledning af den förstnämnde motionen inom Ridderskapet och Ådeln afgifne, till Utskottet remitterade yttranden, innehålla; och hvad först Herr Friherre Krcemers förslag serskildt angår, så synes det Utskottet, som skulle detsamma komma att i verkställigheten möta mångfaldiga svårigheter.
18 §, angående de till Riksgäldskontoret aflemnade, för undsättningar vid in träffade missvexter anvisade, medel, innefattar det vid både sistförllutna och innevarande riksdag stadgade vilkor för sådana medels öfverlemnande lill detta verk. 19 §, angående den i Riks-arkivets hus befintliga inteckning, svarar emot och ar lika lydande med 18 §:n i 1848 års reglemente samt innehåller Ri kets nu församlade Ständers, genom bifallandet af 8:de punkten i StatsUtskoltets Utlåtande N:o 61, meddelade beslut. 20 §, angående liqviderandet af Riksgäldskontorets skulder, ulan afseende å den för dylika liqvidcr i allmänhet stadgade preskriptionstid, och 21 §:n, angående betalningen af äldre, vederbörligen fastställda, kronofordringar, ega samma lydelse, sorn 19 och 20 §§ i 1848 års reglemente. 22 §, angående lånet till Upsala akademi för Bibiiotheks-byggnaden, och 23 §, angående länet för utvidgandet af läroverken i Carlstad, äro lika lydande med samma reglementes 21 och 22 §§. 24 §, angående lånet för utvidgning och reparerande af skolhuset i Nyköping, motsvarar nyssnämnde reglementes 23 § och innefattar Rikets Ständers beslut genom bifallandet af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 55. Då lydelsen af den § i Riksgäldskontorets nya reglemente, som bör handla om lånet för fullbordandet af den nya stiftskyrkan i Hernösand, beror af det beslut, Rikets Ständer komma alt fatta i anledning af väckt motion om lindring i betalningsvilkoren för samma lån, så måste
Unga åskmoln uppå fästet hänga, Våldets legodrängar framåt tränga, llämden sliper hvassare sitt svärd. Ängsligt skälfver hjertai hos hvar moder: Hotfullt blickande framåt står broder Emot broder i beväpnad verld. Är det evig natt, som seklet lyktor? Hvar är friden? Säg oss, hvar t den flyktar? Men skokärlek — säg, hvar finnes den? Jo — när stormen blott kring fjället talar Låt oss blicka ned i lugna dalar — Uti hemmets verld de lefva än. Qvinna, ej för mannen stads du vike; Herska, herska gerna i ett rike, Der det goda står vid gränsen vakt, Der renhjerlenhet och oskuld blomma! Himlen tillhör blott de barnafromma, Herren sjelf ju så oss en gång sagt. Strömmar utaf blod vi nog sett flyta, Det är tid att svärden sönderbryta, Svärd, som aldrig skulle dragits ut. Må då lifvei du en gång f&amp;rljufva! Mildra seder, var den hoppets dufva, Som oss bådar syndaflodens slut! Djerf är mannen, far som storm kring hafven — Bind den viking, bind lians höjda glafven, Som i fordomtima än med sejd: Dina armar kring den hårde linda! — Ädlare det är alt sår förbinda, Än att slå dem uti mordisk fejd. Jacques. Ett förslag. E p i s o d från en kaffebjudning, tecknad af AVE. \ an hade druckit kaffet, besett hvar andras medförda handarbeten, gjort anmärkningar om väderleken, stadens teaterförhållanden, beklagat ett par oväntade dödsfall i samhället och så glidit ut i det städade sqvallrets porlande ström och plaskade välbehagligt deri, då fru Haraldson, som hittills suttit tyst, plötsligt reste sig upp. » Jag har några ord att säga, skulle damerna vilja hafva godheten skänka mig några ögonblicks uppmärksamhet? » Man blef öfverraskad. F r u Haraldson var känd som en fåordig dam, något tillbakadragen i sitt sätt och en känd fiende till allt slafveri under antagna moder, vare sig det rörde kläder eller åsigter.
Gjutet: Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, ostämplade och oborrade, blifvit, på sätt Utskottet i Utlåtande N:o 3o föreslagit, till utförsel förbjudne; och genom Ridderskapets och Adelns samt Presteoch Borgare-Ståndens enahanda åtgärd, i afseende å Hällar öfver 1 | tums tjocklek samt Lod och Lödjor öf ver skeppunds vigt stycket, äfven denna rubrik kommer att med utförselsförbud, så vidt på Rikets Ständer ankommer, beläggas, så återstår vid dessa artiklar endast frågan om införseln, hvilken, ehuru Borgare-Ståndet bestämt förbud derå för begge rubrikerne, samt Preste-Ståndet för den senare deribland, likväl, enär således 3:ne Stånd medgifvit införsel af den förra, och a:ne Stånd bibehållit den förut gällande införsels-friheten for den senare rubriken , föl ja g tl igen kommer att anses såsom af Rikets Ständer medgifven, emot de af samtlige Riks-Stånden r dels ovilkorligen, dels såsom eventuella gillade införsels-afgifter, som Utskottet i sistnämnde Utlåtande föreslagit, nemligen 4 Ihdr å den förra och 4 R:dr 24 sk. å den senare rubriken ; vid hvilket förhållande, och då Borgare-Ståndets i öf - Bevillnings-U'[slottets Utlåtande, N:o 48. rigt fattade serskilda beslut om begge rubrikernas sammanförande till en, icke kan Lill någon åtgärd föranleda , voteringsproposilionerne under N:ris 134» 135 och i36 komma att förfalla.
Att för hvart och ett barn, sorn, efter fyllda två års ålder ännu icke blifvit vaccineradt, föräldcarne , eller de som i deras ställe besörja barnets vård och uppfostran , må erlägga en afgilt , lika stor med de vanliga Mantals-penningarna , så framt icke med Pastors intygande kan styrkas, att barnet varit af sjukdom hindradt, att kunna vaccinationen undergå, eller ock att brist på skicklig Vaccinateur eller tjenligt vaccinämne hindrat denna operation. De föräldrar deremot , som äga fyra vaccinerade barn under 15 års ålder, anse Riksens Ständer böra få njuta någon eftergift i utskylderna, i likhet med hvad Eörfattningarne innehålla om dem som äga fyra underåriga barn; börandes ofvanföreslagne afgifts erläggande taga sin början ett år efter det förordningen härom blifvit allmänneligen kungjord. 2.0 Till vinnande af erforderlig controll 1 detta afseende, anse Riksens Ständer, innan, hvarje Mantalsskrifning, en af Vaccinateuren upprättad längd öfver de inom året i Socknen vaccinerade barn till Pastorn böra inlemnas och förhållandet i Husförhörs-Boken antecknas, i enlighet hvarmed Presterskapet, som vid Mantalsskrifningen alltid är närvarande, skulle då lemna upplysning öm de ovaccinerade barnens inom Socknen, namn. 3:0- I Stockholm tro Fviksens Ständer det bör Den 11 Juli. bör åläggas hvar och en , som hos Presterskapet anmäler sig om betyg , att lian är vaccinerad, uppvisa vederbörande Vaccinateurs intygande deröfver, på det förhållandet dermed må kunna i Prestbetyget införas. De åtgärder, som till vinnande af närmare controll i detta afseende kunde i Stockholm behöfva vidtagas, synes Riksens Ständer böra af Öfverståthållare-Embetet, efter öfverläggning med Stockholms Stads Consistorium, föreslås. 4:0 Den Mantalsafgift, som, till följd af det föregående, bör erläggas för ovaccinerade barn , må tillfalla till hälften Mantalsskrifvaren och till hälften Socknens' fattiga. 5:0
efter stadgade grunder, 8 Stals-UUkottets Utlåtande, M 167. tilikomrne, sjelfve eller genom egne vederbörande uppbördsman, direkte af de skattskyldige uppbära. Den öfvertygelse, som, beträffande den ifrågaställa indragningen till Statsverket, emot ersättning i penningar, af de till vissa embetsoch tjenstemän anvisade indelda löneanslag, blifvit uti ofvanberörde nådiga proposition uttryckt örn en sådan åtgärds ändamålsenlighet med hänsigt till beredande af bättre ordning och större enkelhet i afseende å så väl uppbörd som räkenskap har Kongl. Majit förklarat sig ej heller sedermera hafva funnit skäl frånträda; och då ostridigt vöre, att en så beskaffad förändring i gällande stadganden, angående sättet för indelda hemmansräntors och tiondes utgörande, skulle leda till det vigtiga och önskvärda ändamålet, att för framtiden helt och hållet undanrödja den hittills ofta och icke utan skäl öfverklagade olikhet i afseende på beskattningen, hvaruti indelde räntegifvarne, vid jemförelse med innehafvarne af sådane hemman, hvilkas räntor äro kronan behållna, sig befinna, dels derigenom, att löntagarne fortfarande äro berättigade att uppsäga räntorne och tionden till leverering in natura, hvilken rättighet kronan deremot sig afsagt, dels ock i följd af den de indelde räntegifvarne ännu åliggande skyldighet alt, då ränteeller tiondespanmålen löses efter markegång, tillägga forsellön med 16 sk. tunnan, hvarifrån åter, vid erläggandet af de räntor och den tionde, sorn äro kronan behållna, räntegifvarne äro befriade; så hade, i öfverensstämmelse med denna åsigt, Kongl.
Man må triumphera öfver alt till en tid hafva kunnat med sitt förnuft trotsa detta heliga ord; donna triumph blir dyrköpt när förbannelsen börjar gå öfver hufvudet. Få äro i detta ord så tillförsäkrade Guds synnerliga vård och beskydd som enkor och faderlösa. Både gamla och nya Testamentet äro upfyllda med vittnesbörd derom. Bland annat står der uttryckligen, att: »Herren skall stadfästa enkans gräns.»' Äfven står der: »Enkans tårar flyta väl neder åt kindbenet, mende ropa upåt öfver honom, som dem utträngt hafva.» Har nu Herren stadfästa! åt en enka en trång gräns, inom hvilken Han beskyddat henne och låtit henne nära sig med de sina intill sin ålderdom, och en lagstiftare beslutar att hon skall 70 Den 5 Angusti. ropades starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det ban ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Frih. Tersmeden begärde votering. Frih. Alströmer: Jag skulle tro att Frih. Tersmeden af står från sitt yrkande om bifall, emedan hans yrkande på återremiss af sednare punkten innefattades i min begäran af återremiss på begge punkterna. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då votering blifvit begärd af Frih. Tersmeden, som förut yrkat bifall till Utskrs tillstyrkande, så borde, derest nu äfven votering yrkades af Frih. Alströmer, som begärt återremiss, R. o. Ad:ns mening i fråga om kontraproposir inhämtas. Frih. Alströmer: Jag får hemställa till Hr Gr. o. Landtm, huruvida icke återremiss kunde blifva kontrapropos. Frih. Tersmeden: Som ingen understödt mig i min begä ran om återremiss af sednare delen af denna punkt, så vill jag derifrån afstå. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde först om bifall och sedan om återremiss å förev:de punkt af R. o. Åd. antoges till kontrapropos. vid den begärda voteringen, ut fö 1 lo svaren med blandade
Hr Berg von Linde, Johan Albrecht, hade inlemnat följande: Sedan H. R. o. Ad. i sisth Lördagsplenum till LagUtsk. återremitterat dess betänk. N:o 14, i anledn. af K. M:s nåd. propos. ang:de förändrad lydelse af 1 § i 23 cap. Ärfdabm, anhåller jag, att med anledn. af samma betänk, få framställa några anmärkmr, hvilka torde få åtfölja återremissen till Utsk. Den 30 O c t oljer f. m. 411 Lika med de till grund för den K. propos. och Utsk:s betänk. uttryckta åsigter, anser äfven jag sådane svårigheter och betänkligheter möta förslaget att åt communalstyrelser, under benämning förmyndarekamrar, uppdraga direct befattning med förvaltningen af omyndiges gods, alt denna ide', huru god den än i sig sjelf må vara, likväl för närvar, torde böra öfvergifvas; deremot hyser jag den öfvertygelsen, att dessa betänkligheter skulle hufvudsakligen undanrödjas, och det blifva både nyttigt och verkställbart, om man ville inskränka sig dertill, att åt en dylik myndighet öfverlåta controllen ä den förvaltande förmyndaren, i vissa fall något vidsträcktare, i andra åter mera inskränkt, än Utsk. i sitt betänk, föreslagit, samt att denna myndighet blefve allmän och permanent ; således icke endast för särskilda fall tillförordnad. En slik befattning synes mig, utan att ingripa, hvarken i det egentliga förvaltningsbeslyret, eller i domarens pröfningsrätt deraf, kunna bestå i skyldighet att: l:o Tillse det icke någon omyndig ma sakna lagligen tillförordnad förmyndare, samt i händelse så inträffar, derom hos domstolen göra anmälan och uppgifva förslag å tjenlig och vederhäftig person att till förmyndare förordna. 2:o Afgifva yttrande, som af domstolen kan infordras, ang:de lill förmyndare föreslagne, eller dertill enligt lag berättigade personers skicklighet och vederhäftighet alt ett slikt sysslande bestrida. 3:o
Den förstör enheten af medaillen genom framställande af en bild, som fästar uppmärksamheten utan att höra till ämnet. I hån. delse präglandet af en sådan Seculair-medaille eller Riksdaler skulle beslutas, hem6tällsr jag Den 21 M iji c. m. 269 derföre vördsammast; att Kongl. VitterhetsAcademien, hvilken det åligger att granska alla förslag till minnespenningar, innan de få afpräglas, måtte bli anmodad att dertill uppge förslag, för att erhålla det fullkomligen correct; helst med Svensk inskrift, emedan denna på en penning, slagen såsom en Riksdaler, och ämnad, att såsom den komma i allmänt omlopp, bör vara begriplig för hvarje Svensk man. Må hända kunde följande anspråkslösa förslag tjena till någon ledning. På första sidan: Konungens bröstbild med vanlig omskrift, såsom på Riksdalrarne. På andra sidan: Konung Gustaf I:s hufvud i en medaillon med omskrift GUSTAF I» SV. KON. Medaillonen omgifven af en krans flätad af lager och ekelöf. Omskrift: MINNÉ AF K. GUSTAF I. UTKOR. 1523- Nedanför i afskärning: RESLUT. AF RIKS. ST. 2323. Jemförelsen emellan Sveriges tillstånd vid slutet af hvardera af de tre Secler, som förflutit sedan Konung Gustaf I valdes till Konung, är ganska förmonlig för den tid, i hvilken vi nu lefva. Den <21 Maji e, tit, 1623 Krigen med Danmark och Ryssland hade kostat stora ansträngningar och det med bohlen fordrade nya. Konung Gustaf Adolph hade väl 12 år suttit på Thronen, men ännu barnlös och under döfvade men ganska hotande anspråk af Konung Sigismund. Annu hade Gustaf Adolph icke hunnit att gifva Svenska Folket en Nationalära, att bevara och åt nationalcaracteren den lyftning, som sedan ledt till så många stora och ädla företag i alla yrken. Sverige ägde val då åt öster dyrbara besittningar, men saknade ännu de med det sammanhängande provincer, Konung Carl X:s nyttiga segrar förvärfvade
: Den fordran han sttiller 115 dessa s w g a qvinnor, att de skola ställa scdIiphctpkraf \ ~et IIS d e unga mannen och derigenom bidraga till att dock det adiimmes utin f&amp;r e n af r a r a v b t a eiftkanaler .., svnes -, - ~ inne~~ biici d e n föruts~tkingen, att wrartandei: eTblott k o k n e r M n qrinnorna. Emellertid öfrerlemnas de unee iniinnen till inilvtanden af siimsta slag. Det hör till siill~~ntheternä, att i i d r e mr; eller Kristianiafamiljer taga sig af d e n studerande manliga ungdomen, som hiirstiirler iir öfverlemnad Ht sig sjelf. Att ett s l d a n t intresse a r af nöden, bevisades till e n sorglig grad af en smutsig bok &gt;Fra Christiania-Bohemen;, och i synnerhet af de diskussioner, till hvilka d e n gaf anledning. (Forts.) ~~ Bocker ~ for barn o c h ungdom. Att skrifva goda böcker för barn och ungdom I r ingen 11111 sak. Uertill fordras. utom herltlarctalttng, att ega barnasinne och ungdomsfriskhel, n11 Ilska de sml och lefva sig in i d e r u unkeging samt alt halva en d och fast verldsLkldning. Och ifien med alla dess. egenskaper iir dc1 ej s t i d sogdi. nit mm lyckas. Desto mera gllldjande Cr det dcrföre, nIr s l verkligen sker. Och arbetet dertill ett svenskt oripinal, förhöjcr d n i vlr tanke viirdet. Ty nog halva vi en mlagd goda barnböcker i Ufvcnlttning. i synnerhet ifrKn engelskan, men intill de senaste iren har en svensk hnrnhok varit en ~Kllsynthet.
Uti häröfver afgifvet utlåtande hade Sundhets-kollegium i underdånighet anfört, all Provincial-läkaren Ellmin under de sednare åren varit förhindrad att sina tjensteåligganden vederbörligen bestrida, hvarföre han ock, jemlikt nådiga Brefvet den 5 Januari 1861, erhållit tjenstledighet tills vidare med bibehållande under liden af hela provincialläkare-lönen; och då Ellmin, hvilken, enligt hvad ett ansökningen bifogadt behörigt låkarebelyg utvisade, ledo af en kronisk, numera såsom obotlig ansedd, hjerlsjukdom, samt, vid sådant förhållande, saknade förmåga att sin tjenst vidare bestrida, hade Sundhets-kollegium, i betraktande såväl häraf, som ock att Herjeådalens vidsträckta, från andra orters läkare aflägsna, landsbygd vore i hög grad i behof af en der stadigt anställd läkare, som kunde nöjaktigt och fullständigt ombesörja distriktets besvärliga och ansträngande sjukvård, i underdånighet hemställt, att den förmån ansökningen afsåge måtte kunna Provincial-läkaren Ellmin beredas; deruti Stals-konloret jemväl i ämnet bordt, ansett sig böra i underdånighet instämma, ehuruväl Ellmin icke varit i Statens tjenst anställd den tid af omkring 40 år, som, jemlikt nådiga Brefvet den 12 November 1823, utgjorde ett bland vilkoren för pensions åtnjutande. Med tillkännagivande häraf har Kongl. Majit uti en den 13 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition (N:o 91) föreslagit att ett belopp af 1,500 R:dr, motsvarande provincialläkare-lönen, måtte å allmänna indragningsstalen uppföras för alt från och med månaden näst efter den, då nådigt afsked blefve Doktor Ellmin meddeladt, honom såsom pension för återstående lifstiden tillgodokomma; och får Utskottet, enär Doktor Ellmin uppnått 65 års ålder och besväras af sådan sjuklighet, som utgör hinder för hans tjenstbarhet, tillstyrka Rikets Ständers bifall till denna Kongl.
— N:o 42 angående regleringen af utgifterne under Riks-statens Andra Hufvud-titel. VI. B. 203, 208, 322- A. 323. 332. Se äfven Konstitutions-Utskotteis Memorial N:o 61. — N:o 43. angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Tredje Hufvud-Titel. IX. U. 476, 494. A. 496. X. U. 205, 248. XI. F. 21. 43. — N:o 44. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse af vissa delar af Jönköpings f. d. fästningsområde till Jönköpings stads disposition för ny tomtreglering derstädes. IV. B. 277. V. 62. A. 130. E. 175." — N:o 45. i anledning af Kongl. Maj:ts någiga Proposition, angående utbyte af indragna Militie-boställena N:o 1 Steglinge och N:o 8 Plöninge vid Skånska Husar-regementet emot Höganäs Stenkolsverks egande andelar i Krono-skattehemmanen N:o 1 Vestra Klappe och N:o 1 Östra Klappe i Malmöhus län. — N:o 46. i anledning af erhållne återremisser A Betänkandet N:o 18, angående Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1852 och 1853. N:o 47- i anledning af väckt motion om rättighet för allmogen inom Åse härad af Skaraborgs län att erhålla utsyning å Krono parkerna Hunne och Halleberg.