Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfvenledes hafva större besparingar ägt rum genom de transporter af hästar, sora afgått till Norrige och under de öfningsläger i landsorterna,' dem Konungen bevistat. I Norrige hafva 20 ä 3o hästar varit under 4> 5 t, o. m. i3 månader, och att besparing af fourage-persedlar under tiden skulle uppstå här är helt naturligt; men denna besparing kan rimligtvis icke tillfalla någon annan än hofstallet, då Konungen betalt underhållet för de frånvarande hästarna, der dessa varit begagnade. Jag har icke trott mig behöfva tala något för anslagets fortfarande, då jag är af den öfvertygelse, att StatsUtsk. icke fäster det afseende vid motionen, som motionären åsyftar, och icke heller föreslår Ständerna att vidtaga en åtgärd, så litet öfverensstämmande med R. St:s värdighet, helst när man besinnar, huru detta anslag tillkommit; att det var Ständerne, som föreslogo Konungen att afstå hvad Konungen förut ägde, eller de af hofstallet förut disponerade hofoch stallslalsängar, mot att erhålla utfodring in natura, efter af R. St. uppgjord och antagen stat, för 68 Den ii Mars e. m. det hästantal jag redan nämnt. Jag kan således icke föreställa mig, att det vore värdigt att vilja nu beröfva Konungen en rättighet, som lian i ao år innehaft, grundad på en af Ständerna sjelfva gjord hemställan. Hvad granskningen af räkenskaperna beträffar, nemi. att de skulle öfverlämnäs till Kammarrätten eller till R. St:s Hrr revisorer; så tror jag, att å denna framställning bör fästas lika litet afseende, då de äro i samma cathegori med alla andra räkenskaper, som slå i sammanhang med civillistan, synnerligast då anslaget är gifvet t. o. m. oberoende af denna civillista, och således ej underkastade någon granskning, enär medlens användande beror af Konungens eget välbehag. Hittills har man åtminstone icke haft någon annan åsigt i detta hänseende, och jag förmodar icke, att någon motsatt skall komma att hädanefter göra sig gällande.
De mejt gynnaDe nationers fartyg meDgifna. scraftat ineb 3 enlighet ntcD f>voaD Kongl. liKaj:t uti ©cjj tal till Dvifetö cf * 0tdtiDer roiD fcDnafle rtfömöteS flut tillfdnnagaf, blef, genom en Den 5 Slprtl 1845 mcD Kcjfaren af Marocco aftlutaD öfmerenS# fommelfe, Den tribut af -20,000 0panjEa piajler, forn till Denne §urfte af ålDer till jFyDDanDe af 0menjFa od) ^orjFa fjöfarten år* ligen erlaDeö, för alltiD af|!affaD od; ttppfydfD. ©en för minnanDe af Detta dnDamål en gång för alla af fjanDelö# od) fjöfartS#fonDen an# mdnDa FojfttaD I>ar icfe öfmerfligit 50,000 0panjFa piafler. ©e örlogsfartyg, Ijmilfa till SDFeDelfjafmet blifmit affanDe, för att åt Denna unDerljanDling franf a ett, unDet Dejja förbållanDen, nöDmdnDigt ftöD, J)afma DermiD marit af obejtrtDlig nytta ocf) till Den lydliga utgången Deraf lemnat ett merFfamt biträDe. Kongl.
Riksens Ständers Justitie Ombudsman äge, att, efter erhallen underrättelse da sädant mäl till öfwerläggning förekommer, derwid tillstädes wara; Hwarefter honom äligge, att Högste DomstolenS Prokocoll och Utslag i malek, genast till trycket befordra pä publik bekostnad, i händelse enskild Förläggare ej skulle »hällas. 8:0 Sedan kTlämdens utlä-w>d underh» lande säledes blifwit inhämladt, , - » ^ ^ re T)oi»aren ss profwe och afgore Domaren saken, me» 'inverken och underställe sitt Utslag stelle sirr Hos-Rättens pröfning, påsätts; Cap. 5 §. Rättegängs-Balken bjuder, men i alla sall stola Handlingarne uti 794 Den 22 Junii Tryckfrihetsmål, understallningswis af Under-Ratt till Höft Rätten insändas. 9:0 Är akiagad Skrift, ester aklagarens påstående, af sa brottslig bejstaffenhet, ait urbota bestraffning derpå följa bör, och Skriftens Författare hörer till det Stand, alt efter Lag och Författningar, han endast i Hof.Rält för dylikt brott dömas kan, förwise da Under-ratt der namnsedeln blifwir öppnad, saken till Hof-Rattens handläggning, hwarefter ined den samina widare förfares, såsom denna Tryckfrihets Lag förcffriftver. 10:0 Angripes, uti af trycket utkomna Skrifter, cnffildta personer, en eller flera, och det ej sser i och för deras Embete, derom ma ej annor an ratter målsägande kära, ej eiler ma tillförordnad publik Actor, någonsin sadant i sitt käromål upptaga och aklaga.
N:o 122, i anledn. af väckt motion om uphäfvande af den tvungna tackjerns-blåsningen inom Rikets bergslager, eller beviljande af frihet att från jorden skilja hyttedelarne; N:o 123, i anledn. af väckte motioner rörande Kungsoch kronoskjutsen; N:o 124, i anledn. af väckte motioner rörande dels medgifvande af frihet att tillverka bergsSprängningskrut, dels kronoskjutsskyldiges befrielse från krut-transporter; N:o 125, i anledn. af väckt motion om skyldighet för hergsfrälse-jorden inom Stora Kopparbergs län att deltaga i skjuts; och N:o 126, i anledn. af väckte motioner rörande Nämndemäns befrielse från utgörande af reservskjuts; Föredrogs och lades till handlingarne Förstärkta Bevilln:sUtsk:s den 18 dennes på bordet lagda Mern. N:o 28, i anledn. af verkstälde omröstningar, ang:de ifrågnstälda förändringar i föreskrifterna om tull-bevillningen. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter nedannämnde dels den 20 dels den 21 dennes på bordet lagda Mern., Betänk:n och Utlåtm, nemi, från ConslitulionsUIskottet: N:o 54, med förslag til! ändring i 5 och C §§ Reg:sF:n ang:de ett nytt StatsBepart., Sammansalla Lagsami Allm. Bcsv.- och Elcon.Ulsltollet: N:o 38, i anledn. af dels K. M:s Nåd. Propos. med förslag till förordning om egors fredande mot skada af annans hemdjur och om stängsel-skyldighet, dels ock i ämnet väckte enskilda motioner ; SlalsUlshollel: N:o 150, i anledn. af RiksStms återremisser å den i Utlåt.
Mörbylånga Köping a Öland, uppförande af kronomagasin vid, 136* Mössebergs kronopark, befrielse från erläggande at skatt för betesrätt å ; „ . 138. National-Museum, anslag för bildande af . Navigationsskolor, anslag till inköp af instrumentalier, m. m. 39, 73, 79. 12 Nerikes Bergslager, plan för valtencomraunicationer derstädes f 5ö. Norasjön och Fåsjön, kanal emellan156, 23o. Nordencreutzs enka, pension för ^2. Nordre eif, uppmuddring af ... .56. Norre A, upprensning af ibid. Norra Barken och Wessman, kanal emellan , i56, a3a. Norrbottens och Westerbottens Fälljägare-Corpser, försäljning till skatte af boställen vid - »3c). Norrforss byamän, tillstånd för dem att begagna laxfiske i Umeå Elf > 226. Norrtelje å, upprensning af ; j56, a3o, Nya Elementar-Skolan, anslag och ny local . • • 41, 7 3. Nybyggens och Finntorps i Stora Kopparbergs Län skattläggning 170. Nykterhetsskrifters ingifvande, anslag för • 206, 346, 277, 3o3. Nyköpings lärdomsskolas local, lån för reparerande och utvidgande af .- 223, 2q3. Nyköpings Stads rättighet till arrende af Tyska Kungsladugården 20 r, 252. Nyström, Revisor, angående uppförande å indragnings stat af dess lön > 91, 179, 236. Nämndemän, ersättning för besiglningar, m m. ... 35. Näs Kungsgård, afsöndring derifrån af 2:ne ålfisken . 4?* Nöbbelöfs Socken, indragning af den åt Pastor anslagne förlänings-spanmål 2£)4' O. Observatorii-br"graden j Upsala, plats derför . Odah/varnar, berustade i Skåne, angående * 166. Odlingar å Gottland, angående »37.
Ju större förmoner vid ett köp åtfölja jorden, ju högre ränta har jag för det använda capitalet, och ju högre värde egendomen. Man har sagt, att hemmansklyfningen kunde utsträckas så, att man funné en fördel vid att öfvergifva egendomen; men jag frågar, hvarföre detta skall antagas hända i vårt land, då det icke händt i sjelfva England, der likvist hemmansklyfningen utan all skada blifvit i så hög grad utsträckt, och der också odlingen hunnit den höjd, att ställen finnas, der spaden nyttjas i stället för plogen. Jag vill för öfrigt icke motverka hemmansklyfningen, och derföre icke frångå den mening jag yttrat, och som jag ännu anser riktig. Jag anhåller om afslag å Utlåtandet, och får, i händelse min anhållan icke skulle bifallas, begära Votering. Grefve Posse: Jag skall blott göra en anmärkning, sorn jag anhåller icke måtte Den ag Augusti f. in. a53 blifva ansedd såsom egoism af mig. Den framställes endast för att vederlägga Friherre Wrangel, som mera fästat sig vid deri föresatsen att man icke bör efterge något, som är ens rättighet, än vid sjelfva rättvisan af saken; om vi beträda den väg Friherre Wrangel anvisat, så kunna vi mista icke allenast rättigheten att klyfva Säteri jorden, utan äfven äganderätten till jorden. Lägger Friherre Wrangel märke härvid, och påminner sig proportionen af värdet å de fastigheter, som Ridderskapet och Adeln nu äger, och å dem, som de ägde före Rikets Ständers beslut år 180g om rättighet för hvar och en att äga priviligerad jord, så förmodar jag, att Herr Friherrens ifver mot Utskottens tillstyrkande skall något minskas. Herr Cederschjöld: Jag har blifvit lill en del missförstådd af Friherre Wrangel, och jag har begärt ordet för att få rälta det.
Många ledamöter yttrade härtill bifall. Hr von Qvanten, Emil: Det synes måhända förmätet äi mig, att begära ordet i en fråga af den beskaffenhet, som den förevarande, nemi. i en grundlagsfråga, men då det tillika är en fråga af så allmän natur, som en bestämmelse i tryckfrihetslagen, och då jag är en, ehuru visserligen anspråkslös, medlen af den Svenska pressen, har jag likväl trott mig kunna göra det. För min del vill jag yrka afslag å denna punkt derföre, att jag icke anser det mål, som med detta stadgande åsyftas, kunna dermed ernås. Jag tillåter mig förklara, att jag lika ifrigt, som någon medlem af detta bus, önskar upnåeudet af detta mål, nemi. pressens höjande; ty ju mer pressen höjes, ju sedligare den blir, desto nyttigare blir den äfven, desto mer uträttar den till samhällets nytta. Men hvar och en, som känner de omständigheter, som äro förknippade med en tidnings utgifvande, måste ovilkorligen inse, att en sådan borgen, hvarom här är fråga, omöjligen kan hindra skandalskrifveriet) 350 Don 14 December e. m. ty de öfriga omkostnaderne, som fordras för en tidnings upsiittande, aro så stora, att den nu föreslagna borgenssumman, i jemförelse dermed, blir en obetydlighet. Det är visserligen sannt, att en fördel skulle vinnas, om det nu föreslagna stadgandet antoges. Då nemi. säkerhet alltid funnes för böternas utgående, sluppe man det verkligen uprörande skådespelet att nödgas se, såsom nu ofta sker, den stackars usla s. k. ansvaringen föras i fängelse för ett brott, som han icke begått. Men pressen sjelf skulle icke derpå vinna det ringaste; ty om detta stadgande blefve gällande, skulle man, såsom sagdt, utan svårighet skaffa sig den der borgen. Skandalerna kasta af sig, det har man sett; de skulle betäcka böterna och slutligen blefve måhända endast åklagaren den, som vunne något på dessa böter.
Skrifvelse, N.-o 132. 9 i detta fall torde kunna anses lemna erforderliga föreskrifter, samt byggnadsföretag äro af den vigt, att såväl offentliga myndigheter som enskilde personer ej lära underlåta att förskaffa sig intyg om erfarenheten och skickligheten hos den, ål hvilken de i detta afseende lemna sitt förtroende. I öfverensstämmelse med ofvan yttrade åsigt, att rättigheten alt försörja sig bör vara lika öppen för qvinnor som för män, torde de såväl i Handels-ordningen som i Fabriksoch Handlverks-ordningen nu förekommande sladganden angående arbetsrättighel för qvinnor i allmänhet kunna utgå, och annan särskild bestämmelse ej vara erforderlig, än att, i fråga om gift qvinna, mannen lör hennes förbindelser ansvarar. Nu gällande sladganden i fråga om omyndigs näringsrättighet innehålla, att, då omyndig varder egare till redan anlagd fabrik, samt dä handlande, fabrikseller handtverks-idkare varder ställd under förmyndare, rörelsen må kunna fortsättas med förmyndarens samtycke och ansvarighet. Häraf synes följa, att omyndig i allmänhet icke skulle vara lika berättigad med den handlande eller handlverksidkare, hvars omyndighelstillstånd inträdt, sedan rörelsen blifvit börjad och någon lid fortsatt. Men då förmyndaren i allt fall åligger ansvarighet för rörelsens bedrifvande, hafva Rikets Ständer trott att en mera allmän utsträckning kunde ske af den ål omyndige rnedgifna näringsrättighet.
De officerare som härvid varit använda, hafva derunder ofta fått tillfälle att bevittna farorna af navigeringen i denna trakt, så väl genom flera inträffade strandningar, dervid sjömätare-fartygen varit i tillfälle att lemna biträde, som dessutom händt att seglare blifvit afvisade, hvilka, sig ovetande, redan råkat inom de farliga grunden, och torde den från nämnde officerare till Chefen för Sjökarte-kontoret af gifna rapport ytterligare kunna lemna bidrag till ämnet. Med afseende på kostnaden för en fyranläggning sådan den skulle erfordras, så har utgifterna för Häradskärs fyrinrättning utgjort: Fyrtornet med inventarier 38,699: 43. Fyrbetjeningens boningshus 11,500: Klippans höjd hvarpå detta fyrtorn står är endast 34 fot och fyrljusets deröfver Som Svenska Högarnes skär är betydligt högre, skulle följaktligen tornet i förhållande kunna göras lägre, med bibehållande af samma lysvidd. De tillhörande inventarierna uppgå till ett värde af 3 å 4,000 R:dr. 84 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. Jag får, efter hvad nu anfört blifvit, föreslå, ett anslag af 100,000 R:dr till uppförande af en fyrbyggnad med lentilleapparat af l:sta ordningen på Svenska Högarnes håkland tillhörande Stockholms skärgård. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles vördsamt. Stockholm den 11 November 1865. E. I). Grape. i\:o 35. Af Herr BohlllällSSOH, G., om avslag till nytt läroverkshus i Christianstad. Vid sistlidna riksdag väckte jag inom detta högtärade Stånd motion om anslag af 100,000 Riksdaler för tilloch nybyggnad af elementarläroverkshus i staden Christianstad.
N:o 11g, i anledn af vackt fråga om förändring af stadgandet ang:de fördelning af böter för försummad lagfart. Anvo föredrogs LagUtskis den ig dennes på bordet lagda mein Nio 120, med förslag till samman jemkning af de inom RiksStrn fattade skil)aktiga beslut, vid förehafvande af TJtsk:s, genom betänk. i\T:o 26 och utlåt. N:o 70, framställda förslag rörde den uppenbara kyrkopliktens afskuffunde. Hr von Hartmansdorff, A ug.: Ståndet torde erinra sig, att efter mycken öfverläggning voterades om del beslut, sorn här är åberopadt. Jag hoppas och förmodar, att R. o. Ad. nu vidblifver detsamma och godkänner den voterispropos. , sorn Ulsk. föreslagit. Frih. Boye, Ludv.: Ulsk. har ganska riktigt anmärkt, att förslaget om den uppenbara kyrkopliktens afskaffande är af 3:ne Stånd bifallet. Skiljaktigheten angår således blott det af Utsk gjorda tillägg derom, att då den uppenbara kyrkoplikten förvandlades till enskild, så skulle från predikstolen den olyckliges namn uppgifvas. Derom stannade två Stånd emot två. Jag förenar mig med Hr von Hartmansdorff, att R. o. Ad. ville vidblifva sill beslut, så mycket hellre, solli samilia skäl, hvilka lala emot bibehållande af den uppenbara kyrkoplikten, tala äfven emot kungörandet af den olyckliges namn från predikstolen. Vill man, i afsigt att åstadkomma förbättring hos deri brottslige, borttaga den högre skymfen; så må man borttaga den mindre också,— det är en slags schavottering i det ena sorn i det andra fallet. Jag Den a3 September c. m. anhållet’ derföre om propos., att R. o. Ad. ville qvarstå vid sitt i denna fråga en gång fattade beslut. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga den af LagUlsk. gjorda inbjudning. Ropades nej.
M:t tillsättes, och enligt de föreskrifter, som af E. K. M:t bestämmas. b) Kungsgården emottages midfasta)) år 1858 af Institutets Styrelse, så vida In stitutet kan bringas i verksamhet med den anslags-summa, Rikets Ständer här nedan för detta ändamål anvisa. c) För Aren 1858—1862 inträder Institutet i nuvarande arrendatorns rättigheter och skyldigheter; uppbär alltså afkomsteti af de hofveri-skyldiga hemmanen, 400 tunnor korn, och utbetalar till Landshöfdingen i Malmöhus län 1,400 tunnor spanmål (333 J tunnor råg, 733 £ tunnor korn och 3331, tunnor bafra) med de förändringar i afseende på 1 iqvida tio ns-sä 11 et. i Kongl. Kammar-kollegii kontrakt, hvarom öfverenskommelse blifvit träffad emellan Landshöfdingen och arrendatorn. Från och med år 1862, då Statsverket kommer att uppbära afkaslningen af de hofveri-skyldiga hemmanen, erlägger Institutet till Landshöfdingen i Malmöhus län i årligt arrende Étt Tusen Två Hundra (1,200) tunnor spanmål, j råg, j korn och £ bafra, hvaraf Fern Hundra (500) tunnor, -jråg, | korn och bafra, in natura levereras i Malmö, å de tider, som al Landshöfdingen bestämmas, och Sju Hundra (700) tunnor lösas efter näslförulgångna tio årens medélmarkegångspris, sådant det af Kammar-kollegium för E. K.
Jag påminner mig ganska väl, att under hela kriget var kommunikationen emellan Rugen och Skånska vallen i oafbruten 518 Den <?9 Juni f. n>. gång, ehuru förenad med svårigheter, hvilka numera icke existera, ty om man förser sig med små, starkt byggda ångbåtar, skall utan tvifvel post-kommunikationen med kontinenten på denna viig, kunna oafbrutet underhållas. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Ehuru flere föreg:de talare, som yttrat sig hysa samma åsigt i denna fråga som Frih. Raab, derigenom blottställt sig för den smälek, att af motsatta sidans talare, blifva klasserade till den s. k. liberala oppositionen, dristar jag likväl upträda med det lillkänoagifvande, alt äfven jag hyllar den af nyssnämnde ledamot framställde mening. Jag har icke varit främmande för organisationen af den nu ifrågavande förvaltningen. Jag har i afseende å denna organisation, icke kunnat upfalta saken annorlunda, än att frågor, rör:de allmänna arbeten, rättast borde utgå från den verkställande makten efter förutgången behandling af vederbönde embetsverk. Nu har likväl Riksdag efter Riksdag erfarenheten visat, alt man gått en annan väg, att initiativet i dylika frågor, allt mer och mer blifvit taget af den lagstiftande makten. Jag befarar, att denna missriktning slutligen kan urarta derhän, alt man för sjelfva sakens skull, nödgas söka stäfja detta sätt, att gå till väga. Det är fara värdt, alt då Riksdagsmän frän alla delar af Riket, komma till Riksdagen, lastade med förslag lill lokala arbetsföretag, de blifva allt för mycket intresserade för dessa enskilda föremål, hvarigenom andra af allmännare natur kunna blifva eftersatte. Min mening år visserligen icke, alt qväfva den enskildta motions-rätten i dylika frågor, och icke heller är jag ibland dem, som påstår, att icke något undantag från den allmänna regeln någon gång kan af omständigheterna vara påkallad!; men jag anser, att man vid frågors behandling bör tillvägagå med största grannlagenhet, isynnerhet då fråga är om betydliga anslag.
Förordningen den 8 Januari 1748 och alla öfrige räntepersedlar efter orternes olika Undervisningar och gällande Författningar förvandlade, så att gamla hemmansränta!) derigenom är vorden till sitt rätta belopp bestämd och i penningar uträknad efter medelmarkegångspriset icke allenast under det i 1810 års betänkande löreslagne tiotal af år, eller 1778—1787, utan ock för ett annat decennium, 1814—1823; att Collegii bemödande gatt derpå ut att använda ett sådant reductionsoch förvändlings—sätt, att den nya räntan under dessa perioder, så nära som möjligt, måtte öfverensstämma med den gamla både till kronovärde och förvandlingsbelopp; att genom den af Konungen och Rikets Ständer gillade utväg, att i mer eller mindre mån till beloppet förändra hvad af hemmansräntan i penningar utan förvandling utgöres, efter som det kunde passa sig, lör att fä öfverensstämmelse emellan de gamla och nya persedlarnes kronovärde, eller medelst penningeräntans användande till regulator vid persedeljemkningen, och utan att ändock de penningar, som i nya räntan blifvit föreslagne, i betydlig mån öfverstigit hvad i den gamla ingått, men väl ofta kunnat blifva mindre, hade det ock lyckats att uppställa exempel på ett sådant reductionssätt för vanliga skattehemman inom hvarje af de orter, för hvilka ändring föreslagits, att ett fullkomligen tillfredsställande resultat vunnits under bada perioderna, utom för Stockholms Län, der den nya räntan för åren 1778—1787 något understege den gamla; att Collegium väl gjort sig förvissad t, det methoden, att använda penningeräntan till regulator, altid skall leda till det resultat, att nya räntan under ett tiotal af år komme att jemnt svara emot den gamla, men, då det likväl kunde hända, att, på sätt i Stockholms Län inträffat, reduetionen för ett eller annat hemman i andra orter icke låter verkställa sig till den fullkomliga öfverensstämmelse i förvandlingsbeloppen under de begge ifrågavarande tidskiftena, som Collegium vid de framstälde exemplen uppnått, och fråga således uppstode efter hvilketdera tidskiftets medelpriser ränteomsättningen i sådant fall borde utföras, ansåge Collegium, att man borde fästa sig vid sista periodens medelmarkegångspriser; att såsom ett nödvändigt vilkor för för - 41 slagets antagande borde föreskrifvas, det icke större qvantitet af hufvudpersedlarne i nya räntan, än som ingått i den gamla och hittills varit uppsägning underkastad, må kunna in natura levereras eiler utfordras;
Domstol med liflig ed betygat, att något bedrägeri eller list för afhandlingen icke ligger till grund, utan att den, som för sådan uppgifvits, till den ifrågavarande egendomen är verklig egare; . - Lag-Utskottets Betänkande, N:o jt.' 31 och 5:0 jfohannes Andersson: det han ansåg att, till förekommande af omförmälde missbruk, en lag borde utfärdas, som stadgade, att köp af lösegendom, som ej genast afhemtades ur säljarens bo, bör lagfaras den tid köpet sker, genom anteckning i Rättens Protocoll, och tillika kungöras å predikstolen i socknens kyrka, der köpet skett, samt de försålde effecterne, till namn, beskaffenhet och värde uppräknas; och har johannes Andersson, till stöd för detta förslag, utvecklat hufvudsakligen enahanda skäl, som ofvan äro anförde. I anledning af Herr Stuartr motion, torde här böra upptagas, så väl det i ämnet af Rikets Ständer vid nästlidne Riksdag till KonglMaj:t öfverlemnade lagförslag, som ock de motiv Kongl. Maj:t i Nåder anfört för Dess vägrade sanction derå. Förslaget är så lydande: ”söker någon ”tillegna sig gods, som i gäldenärs bo finnes, och menar borgenär, att ”det honom till förfång sker, bjuder sökanden bevis för sig, och ställer ”han hos utmätningsmannen borgen för den kostnad och skada, som af ”hans anspråk komma kan, varde godset satt i qvarstad, intill dess tvisten ”om egande rätten af Domstol pröfvad blifvit3 stämme dock sökanden 1 ”thy fall vederparten, i staden, inom en, och på landet inom tre måna* ”der, sedan godset i qvarstad sattes, eller håfve sin talan emot honom ”förlorat. Anmäler vid utmätningstilifället gäldenären, att godset hörer ”annan till, varde det ock med qvarstad belagdt3 Borgenär underrätte ”härom den uppgifne egaren, och stämme han, inom den tid ofvan sagdt ”är, räknad ifrån den dag, då underrättelsen honom meddelas, eller vare ”sin talan qvitt.