Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skansarna, som skulle förswara inloppen hade blifwit förstörda af några ohyggliga knallmaschiner, som blifwit ditslungade från det fremmande ångfartyget, och efter denna förstörelse, endast ett par timmars werk, hade ångfartyget åter stuckit ut till sjös och förswunnit. Så godt jag kunde, låtsade jag wisa bestörtning i stället för glädjefull förkänsla af seger, ehuru jag naturligtwis wisste, att nu hade förlåten uppgått till det stora skådespel, som blodigt och fullt af tårar men äfwen ära, skulle begynna inom fäderneslandet. Det war liksom om en och samma föreställning, ehuru i helt motsatta meningar, på en gång intagit mig och berättaren. Han satte just ord till min tanke, då han utbrast: ”Han kunde nog wara här lika snart som kurirn!” Jag studsade. ”Gud beware wår nådige kejsare!” fortfor generalen: ”om sådana afgrundspåfund finnas på sjön, kunna wi omöjligt tillåta hans majestät att på hafwet riskera sitt dyrbara lif.” Härpå hade jag intet att swara, utan såg mig om efter tillfälle att få bortgå med min dotter. Jag gick in i danssalongen, som hade utsigt genom fönstren åt Norrbro. Jag gick fram till ett fönster. Bron och torget woro fulla af ett brokigt folkhwimmel, en eljest förtjusande anblick, men nu fördystrad af de glittrande bajonetternas rader, som längst bort i bakgrunden begränsade folkmängden, och genombruten af de talrika patrullernas flockar, som mötande hwarandra röjde sig rum genom det böljande folket på bron. Ryktet flyger som en löpeld. Inom en fjerdedels timma ilade den stora nyheten ut ibland folkmassorna, och nu gick genom den rörliga strömmen öfwer bron, stormigare än den som forssar under dess hwalf, en dof susning. Det war, som om en underbar ande, wild och widtomfattande, störtat ned öfwer menniskorna. De Swenska ansigtena antogo ett sällsamt, glänsande uttryck. Här och der höjdes Swenska hurrarop.
et är många måhända, som sörja öfver, att de icke kunnat hålla sina föresatser; månne vi icke hellre böra sörja öfver att icke kunna fatta dem? Det är sannt, det står oss j u alltid fritt hvad stund som helst att tänka oss så många goda regler vi vilja och slå fast, att vi skola följa dem. Men det går så ofta som för kungen i Hamlet, då han reser sig från sin bönpall: Upp flyga orden, tanken stilla står, ord utan tanke aldrig himlen når. Själen är icke redo hvar dag och stund att gå in i sig själf. ^Det var en sällsam glöd däri, som tanken lätt tillbaka har Hela vår varelse måste vara med, alla fibrer spännas. Själen måste vakna till lif, med full spänstighet omfatta en tanke. D å får denna tanke makt öfver oss, annars icke. Därför är allting af vikt, som framhäfver tanken, fängslar uppmärksamhetea vid den, och detta gäller äfven om små oväsentliga yttre omständigheter. Föresatsen i och för sig, det tysta beslutet inom oss, är svårt att hålla fast. Det måste fästas vid något yttre, som vi ständigt kunna ställa fram för minnet. Fadern, som icke lärde sina söner en lexa om endräkt, utan gaf dem de sammanbundna käpparne att bryta af, förstod det. Harald Hårfager också, när han af sitt oklippta hår städse ville erinras om sin lifsuppgift. Det kan vara någonting en person ofta velat slå fast, men icke lyckats. Så kommer en yttre händelse till, som bränner, kanske under ve och smärta, in i hans själ hvad han tänkt på. Sedan står hvar dag och stund föresatsen klar i hans medvetande — och den har makt öfver honom. Jag skulle vilja erinra om en liten pjäs af Dumas d. y., » Ett grått hårstrå ». Han och hon, mannen och hustrun, komma hem från sällskapslifvet och stå i begrepp att säga godnatt, samma kalla godnatt, som de sagt hvarandra hvarje afton sedan tio år. Den unga hustrun hade kännt sig kränkt, en brytning hade uppstått genast efter giftermålet, och åren hade icke förmått närma dem till hvarandra.
Börjades justering af Pleni-Protocollet för den 29 sistledne November. Efter uppläsningen af Friherre Stael von Hodsterns deruti upptagne samt af Ridderskapet och Addo bifallne Tillägg till den af Vällofl. Borgare.Ståndet föreslagne underdåniga Tacksägelse - Adresse, anmälte Herr Grefven och LandtJMarskalkm, det Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärd» Bonde-Ståndet, genom ankomne Protocolls-Utdrag af den 29 sistl. November och den i i denne månad, äfven bifallit den föreslagne Tacksägelse-Adressen, med tvenne Tillägg ; af PresteStåndet, att deri serskilt borde tolkas Svenska Folkets varma underdånigste erkänsla för den betydliga Spannmåls-undsättning , hvarmed Kongl. Ridd. och Ad. Pret. J R. Nådigst låtit bistå åtskilige behöfvand Provincer, hvilka utan en sådan Kongl. Nåd vi rit i fara att lida hungersnöd, samt af Bondf Ståndet, att uti nämde Tacksägelse-Adresse ä ven måtte inflyta Nationens underdåniga tacl sagelse för den af Kongl. Maj:t vidtagne N» diga anstalt om anstånd tills vidare med Krc no-Skatternes afbördandej uti hvilka Tillag Ridderskapet och Adeln blifvit inbjudne att si •med Presteoch Bonde-Stånden förena. Berörde tvenne Protocolls-Utdrag uppläste hvarefter, uppå gjord Proposition, de af Prest och Bonde-Stånden föreslagne ofvannämde tvei ne Tillägg till Tacksägelse-Adressen af Höglo Ridderskapet och Adeln äfven gillades. Grefve Posse, Clas Fredric, anförde skri teligen: Som jag ej hade tillfälle vara närvaram i början af sista Plenum, då Baron Stael gjor< sin Motion, angående Tillägg vid den Täcks gelse-Adresse, som af Vällofl. Borgare
En sådan Skrift af ringa vidd är för lågt pris åtkomlig och med hastighet spridd öfver Riket, de deruti förekommande ämnens mångfald ingriper i de flestes interessen, det populaira i både ämne och skrifart gör den läsbar för alla, och det närvarande , sorn vanligen gör det starkaste intrycket, framställer sig der för dagen efter Författarens åsigter. Det är således magtpåliggande, att Skrifter af annan syftning och art med dessa icke förblandas, och att en skarp gränslinea dem emellan updrages. Jag skulle derlöre tro, att numerföljd och bestämda tider för utgifvandet väl kunna vara frånskiljde och hvarje af dessa omständigheter serskilt kunna utmärka en Skrift såsom Periodisk, men, för att constituera den såsom sådan, detta dock icke vore nog, om ej Skriften tillika upptoge olikartade ämnen och framför allt, om den icke understege fern ark , hvilket arktal kunde , 0111 man så behagar, ökas, men som, efter mitt omdöme, torde vara tillräckligt i ett land, der af flere orsaker, en 1 i 11 i g afsättning af större litterai. ra arbeten ej är att påräkna. På detta sätt skullo Författare af i sjelfva verket icke Periodiska Skrillet' skyddas lör äfvenlyret att Bil. till Consiit. Utsk".s Memorial N:0 5i. 61 anses vara Utgifvare af sådana, hvarifrån de eljest icke annorledes skulle kunna befria sig, än genom tillställningar och försök att på visst sätt eludera Lagen. Denna Lag, med bibehållande af dess nu varande redaction, skulle äfven af verkliga Periodiska Skrifters Utgifvare i så måtto kunna eluderas, att, om en Skrift, innehållande för öfrigt alla elementer af den Periodiska, med paginering, men ulan numerlöljd och icke på bestämda tider, ehuru häftevis, utgåfves, skulle denna Skrift kunna påstås, enligt Lagens bokstaf, icke vara Periodisk.
Riksdags-ordningen, funnit sig böra förenämnde motion återlemna för den åtgärd, Rikets Ständer finna med åberopade § öfverensstämmande, i hvilket afseende Utskottet får upplysningsvis anföra, att en likartad fråga vid 4847 och 4848 årens riksdag blifvit till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad och der behandlad. Stockholm den 5 Januari 4854. IHh. till K. B Haft. 2 STOCKHOLM. TRYCKT HOS N. MARCUS, 1854. Slals-Ulskotlcls Memorial och Ullålande, N:ris 16 & 17. 1 M 16. Ank. till Exp.-Utsli. d. 12 Jan. 1854, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af föreslagna förändringar i stadganderna angående spelkortens stämpling. (Rgs A fä.] Uti skrifvelse (ill Stats-Utskottet kafva Fullmäktige i Riksgälds-Kontorel föreslagit åtskilliga förändringar uti de stadg-anden, Kongl. Förordningen af den 25 Februari 1842, angående spel kor lens stämpling, innehåller, i afseende på denna stärn pKngs verkställande samt beskaffenheten af det till kortkonvoluter begagnade papper in. m.; dork som frågor om erforderliga kontroller å den för spelkort stadgade bevillningsafgifts vederbörliga nlgörande tillhöra Rikets Ständers Bcviiiuings-Utskotts behandling, och detta Utskott"ej allenast under 1840 och 1841 års Riksdag afgifvit sitt utlåtande i fråga orri det då föreslagna och sedermera genom högslberörde nådiga förordning föreskri foa stämplingssätt, ulan ock vid alla derefter hållna riksdagar yttrat sig om samma förordnings fortfarande tillämpning, så har Stats-Utskoltet ansett sig böra hemställa, alt Fullmäktiges i omförmälde hänseende gjorda framställning må af Rikets Ständer lill nuvarande Reviflnings-Utskolts handläggning öfverlcinnas. Stockholm den 12 Januari 18S4.
Ständers valde Electorer, för att utse en Riksens Ständers JustitiasOmbudsman; då, sedan en Voteringssedel blifvit aflagd och de öfrige Sedlarne blifvit öppnade, rösterne således befunnos hafva utfallit: Friherre Mannerheim., Lars August 44 'öster. Lagmannen Grefve Hans Wachtmeister 3 dito. Ut Supra. C. E. Gyldenstolpe. C. v. Rosenstein. And. Fredin. A. J.son Hyckert. År 1818 den i4 April, sammanträdde Riksens Högloflige Ständers valda Electorer, för att utse Riksens Ständers JustitiasOmbudsmans Suppleant, då, sedan en Sedel blifvit 438 Den i5 April. aflagd, och de öfrige Sedlarne blifvit öppnade, rösterne befunnos således hafva utfallit: CommerceRådet O. Zenius ... 44 röster. Lagmannen Johan Manner stam . 2 dito. Lagmannen Grefve Hans Wachtmeister 1 dito. Ut supra, C. E. Gyldenstolpe. C. v. Rosenstein. And. Fredin. A. J.son Hyckert. Varandes alltså till Justitieombudsman utsedd, Herr Friherre L. A, Mannerheim och till Suppleant, Herr CommerceRådet O, Zenius. Upplästes följande från Herr HofCancelleren Friherre af Wetterstedt ankomne Skrifvelse, I enlighet med Kongl, Majrts Nådiga befallning, att de Beslut, som af Kongl. Maj:t under innevarande Riksdag vidtagas, i anledning al Riksens Ständers underdåniga hemställanden, skola Riksens Stäudei i Nåder meddelas, får jag härmedelst den äran til! Högvälborne Herr Grefven och LandlMarskalken samt Högloflige
Köp, om upphäfvande af stadganden angående lagfart med köp af jord på landet. Motion N:o 225. 39 Ladugårdsprodukter, om anslag för att befordra export deraf. Motion N:o 290. Stats-Utsk. Utlåt. Lagberedningen, om antagande af de 20 första kapitlen i dess förslag till Rättegångs-Balk. Motion N:o 70. R. St. underdån. Skrifv. Lagfart, om upphäfvande af stadgandena angående sådan med köp af jord på landet. Motion N:o 225. Landsting, om utsträckning af deras verksamhet och befogenhet. Motion N:o 35. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 80 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. Landsvägar, om åtgärders vidtagande för jordens befriande från densamma åliggande skyldighet att underhålla allmänna sådana. Motion N:o 2. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2. R. St. underdån. Skrifv. N:o 40. om förändrad grund för skyldigheten att bygga och underhålla allmänna sådana och broar. Motion N:o 123. Sammans. Lag-samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2. R. St. underdån. Skrifv. Landtbruksingeniör, om anslag af allmänna medel till aflöning åt en sådan i Vesterbottens län. Motion N:o 28. Stat-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Landtbruksskola, om statsanslag för inrättande af en sådan på Öland. Motion N:o 69. Stats-Utsk. Utlåt. Landtmäteri-göromål, om nedsättning af det uti gällande taxa för sådana bestämda arfvode. Motion N:o 301. Allm Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk N:o 81. Landtraäteri-instruktionen, om ändring af mom. 1 i § 13 af densamma. Motion N:o 213. Sammans.
Knif och gaffel, hvarförutan vi nu icke skulle kunna hjelpa oss vid bordet, äro af jemförelsevis nyare datum och hade, såsom allt nytt, att kämpa med många och hårdnackade fördomar. Hvarken Egypten, Assyrien eller gamla testamentets judar kände till några spisningsverktyg. I nya testamentet förekommer i grekiska texten ett ställe, der det uttryckligen säges, att Jesu lärjungar med fingrarne förde maten till munnen. Till och med under landets högsta blomstriogstid, förekom vid gästabuden i det gamla Grekland hvarken knif, gaffel eller sked. I köken funnos dock knifvar och maten framsattes sönderskuren på bordet. Soppa åt man ej på den tiden i det sköna Hellas. Var maten varm skyddade man fingrarne med ett slags fingertutoi. Såsen upphemtades med en brädskifva, som man efter behag formade och efter begagnandet kastade under bordet. Slefvar funnos äfven i köket, och romarne begagnade sig vid sina dryckeslag också af ett slags slefvar. Men om vanliga skedar hade de ingen aning. De hade stora gafflar för att dermed uppresa stormstegar, men knif och gaffel vid bordet hade de ej uppfunnit. Ännu till femtonde århundradet var man i saknad af dessa nu så oumbärliga verktyg, och både de ömma Trubadurerna och deras hjeltar och huldgudinnor plockade med fingrarne bitarne från fatet och stoppade dem i munnen. Först mot slutet af femtonde århundradet förekommo här och der i Italien några gafflar vid bordet. Men detta ansågs såsom en hårresande lyx, och i kyrkorna predikades väldeliga deremot. Då en förnäm fru i Venedig drunknade, tillskrefvo presterna detta olycksfall den omständighet, att den omkomna i lifstiden nyttjat det syndiga öfverflöd att med gaffel och icke med fingrarne sticka maten i munnen. Mot slutet af sextonde århundradet spriddes i Frankrike skarpa satirer öfver bruket vid hofven att spisa med gaffel, och åt italienarne, som nu allmänt brukade gaffeln, och i en liten läderväska förde den med sig, gåfvo engelsmännen öknamnet » skalmbärare » — gaffeln hade då två » skälmar » eller klor.
Ee* visorerne skulle misstaga sig, allmänna opinionen, igenom tryckningen af deras Berättelser, möjligen kunde blifva missledd, hvarigenom förtroendet till Rikets Benninge-Verk och deras Styrelser till. betydlig skada för det Allmänna skulle rubbas. StatsUtskottet får, i anledning häraf, andraga, att hvad angar den anmärkning, alt det skulle vara stridande emot väärdigheten och vigten af Revisorers befattning", då Revisorerne föreställa Riksens Ständer, att underkasta sine Berättelser allmän granskning innan desse Berättelser undergått Riksens Ständers pröfning, så torde' Utskottet härvid få erinra, att Riksens Ständers egne åtgärder, igenom tryckningen af Riks - Ståndens Protocoller och öfrige Riksdags - Handlingar, blifva underkastade allmän granskning, och att Revisorers Berättelser, innan de ännu fått handläggning#af vederbörligt Utskott, och hvarförinnan de icke af Riksens Ständer pröfvas, införas uti Bihanget iill Riks-Ståndens Protucoil; Och, då Riksens Höglofl. Ständer, genom den anbefallde skyndsamma tryckningen af Riksdags-Protocoll och Handlingar, säkrast ådagalagt, att de icke ansett en Ståls-Viskottets Betanianden: 3017 allmän granskning af deras egne göromål förnärma deras värdighet, så måste det ännu min^ dre kunna vara under Revisorers värdighet att låta underkasta sine Berättelser enahanda granskning. Vid besvarandet af de öfriga yttrandenJ förekommer aldraförst, att de Verk och Inrättningar, hvilka af Revisorerne ölverses och. granskas, äro dels slälMe under Kongl. Maj:ts Höga inseende och dels under under Riksens Ständers omedelbara tillsyn, och att desse senare förvaltas af Riksens Ständers egne Ombud, hvilka inför Riksens Ständer allena äro redovisande för deras förvaltning. ^Jemväl får Utskottet, till upplysning för deri värde Ledamoten af Högloft. Ridderskapet och Adeln, sorn. yttrat, att
— Då inkomsterna för de återstående 3:ne månaderne af året, under hvilka en betydlig del af de för vintermånaderne afsedde varuqvantiteter förtullas med all sannolikhet kunna beräknas till minst ^:del af ofvannämnde netto-inkomst, kan med visshet antagas, att netto-inkomsten af tullmedlen för innevarande år kommer att öfverstiga den summa, som af tullmedlen för år 1859 tillfallit Statsverket. De ändringar, Rikefs nu församlade Ständer i afseende på tull-lagstiftningen beslutat, äro icke af den beskaffenhet, att de böra föranleda till någon väsendtlig ökning eller minskning vid beräkningen af tull-intraderna. Utskottet antager nemligen, att den minskning i tullinkomst, som kan blifva en följd af den utaf Rikets nu församlade Ständer beslutade nedsättning af export-tullarne för åtskilliga varu-artiklar, kommer att till fullo motsvaras af förhöjd inkomst af tullen å tobak. Under antagande att landets handel och rörelse får under normala förhållanden fortgå, anser sig Utskottet alltså böra tillstyrka, att brutto-beloppet af Tullmedlen må beräknas till R:mt R:dr 13,000,000: — samt att, efter afdrag dels af afkortningarne, beräknade till 150,000: — dels af de ersättningar, som af tullmedlen böra utbetalas till Handels-och Sjöfarts-fonden med 750,000: — Transport 900,000: — 13,000,000: — llcvillnings-Ulskotlets Betänkande JV:o 48. S Transport 9,000,000: — oell till städerna för minskad tolag, förslagsvis beräknade till 1,000,000: — Inkomsten af tullmedlen må beräknas till .. deraf Stats-verkets påräknade netto-inkomst . 9,300,000: — samt Tull-verkets stat och omkostnader 1,800,000: —•
Ifrån denna utgångspunkt företog han sin andra vandring ur hus i hus hela Långgatan utåt efter rum och beqvämligheter, visst icke stora, men icke heller så små, hvilket förhållande äfven kunde tjena som ledning vid sjelfva lokalen. Han behöfde icke en sal, som gjorde honom trött att genomvandra, men han ville icke heller hafva ett rum, der han råkade att stöta mot andra väggen, så fort han började promenera. Solsken älskade han till en viss grad, men han älskade ännu mer ett behagligt dunkel, hvilket under sommartiden gör rum utan sol så tempererade. Kortligen: det var så mycket som han både älskade och icke älskade att, när hans långa tunna figur visade sig inom tröskeln af ett hem, man efter åhörandet af alla hans små pretentioner med det behagligaste leende försäkrade, att den tilltänkta boningen helt säkert måtte ligga i ett annat hus. Och så gick det ända ned, tills han svängt om vid torget, der han beslöt att först höra sig om på apoteket. Om det varit några år förut, så hade säkerligen den hederliga och hjelpsamma själen apotekaren Falk hjelpt honom till rätta, men ”Falken” och hans fru voro nu båda bäddade i den sista sängen, och redan växte gräset så högt öfver dessa goda menniskors torftäcke, att barnen lekte i dess mjuka böljor. Deras egna barn hade då under åtskilliga befattningar redan trädt ut i vida verlden. Det var längesedan 1782 då vi först besökte apoteket. Men aldrig mera funno stadens herrar den trefnad i lokalen som i Falkens dagar. Hvem skrattade så hjertligt som han, hvem berättade så godmodiga historier? Och den kära milda fru Majken sedan med sina nervdroppar och sin svartsjuka – ack, det var mycket tomt efter dem båda. Men om staden hyste sådana sympatier, hvad skulle ej då de tycka, som varit dem närmare! När ryttmästare Hoving nu stod i dörren till stadens apotek, frågande om han här kunde få upplysning om någon passande lägenhet, blef den nye allvarsamme apotekaren Horné så stött öfver ryttmästarens oartighet att hålla handen för den af de olika lukterna generade näsan, att han helt bistert svarade: ”Här står icke mer än en upplysning till tjenst, och det är den att apoteket icke utgör någon kommissionsbyrå!”
Detta låter också lätt förklara sig. 1 alla länder, hos alla folk finnes ett antal unga karlar, okynniga, obeveklige för fadersrösten och lärarens 208 Den 14 December. förmaningar. Desse börja inom kommunerne sin bana med syslolöst kringstrykande innan de utbilda sig till hvad de sedermera blifva nemi. korrektionister. En sådan befolkning finnér en säker plats vid militären. Man har inom vårt land sedan början af detta århundrade eller sedan 1790:talet reducerat omkring 10,000 man af hären. Om samma lösa befolkning insattes vid militären, vare sig den indeldta, på hvilken stora indragningar är gjord, eller den värfvade, skulle brottslingarnes antal betydligt förminskas. Det vore dessutom en pekuniär vinst för Staten, såsom bevis hvarför jag vill nämna, att då en karls vid Konungens Garde dagliga underhåll kostar Staten 7 sk:r, kostar underhållet af en karl vid Långholmen 12 sk:r eller måhända mera. Det är således icke någon besparing att hålla korrektionister heldre än soldater. Hvad beträffar den relativa nyttan af löst folks insättande på hären både f. n. och i krigstid, så kan hvar och en inse den. Jag beliöfver i det fallet icke tillägga något. Jag är långt ifrån att på dessa mina anmärknavilja bygga någon motion, så mycket mindre som jag med icke mycken skarpsinnighet kan förutse, att man icke vill ingå på ett sådant förslag. Man är nu så luten, att man heldre föder korrektionister än underhåller soldater, och då skall man rätta sig efter hvars och ens smak. Så gör jag Mine Hrr. Frih. Raab, Adam Christian: De af föreg:de talare lemnade upgifter hafva upkallat mig. Hr Tham har nemi. sagt, att de till hufvudstaden sistl. höst inflyttade personer icke hafva sökt arbete men väl ställen, der de lefvat i lättja och liderlighet, och Hr Arnell har förklarat, att han under denne höst icke kunnat få arbetare emot samma dagspenning, som vanligen bestås under sommaren. Jag vill icke bestrida dessa Hirs upgifter.
Med afseende å allt hvad sålunda blifvit i underdånighet anfördt och upplyst, vågar Öfverdirektören förmoda, att hvarken Eders Kongl. Maj:t eller Rikets Ständer, hos hvilka Revisorerne gjordt sin förevarande anmälan, skola finna densamma förtjena något afseende. LUDVIG B. FALKMAN. Hampus Wetterström. Stockholm i General-landtmäteri-kontoret den 14 December 1863. kongl. LandtbruKs-akademieiis underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid granskning af nämnde Akademis räkenskaper för år 1861. Underdånigste Memorial. Genom nådig remiss af den 23 Oktober innevarande år, har Eders Kongl. Maj:t anbefallt Landtbruks-akademien afgifva underdånigt utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers vid Akademiens räkenskaper för år 1861 gjorda anmärkning, att under revisionsåret utbetalts vid Akademiens allmänna sammankomster 391 stycken silfverjettoner, i värde motsvarande 782 R:dr. Akademien får med anledning häraf underdånigst upplysa, att enligt Akademiens första af Kongl. Maj:t för henne utfärdade nådiga stadgar af den 3 December 1812 bestämdes (§ 69) utdelning af 4!) silfverjettoner vid hvarje allmän sammankomst, eller flera jettoner om antalet af de närvarande ledamöterne var större, samt vid afdelningssammankomsterne åtta jettoner till hvardera af Landtbruks-, Hushålls-, Vetenskapsoch Statistiskaafdelningen och sex jettoner till hvardera af de tre öfriga afdelningame; och hafva jettoner sålunda utdelats icke blott vid de allmänna, utan äfven vid afdelningssammankomsterne allt intill den 28 Augusti år 1841, då Akademien erhöll förnyade nådiga stadgar, hvilka i § 45 föreskrefvo, att jettoner endast skulle utdelas vid Akademiens allmänna sammankomster, en jetton till hvardera af Akademiens närvarande ledamöter och tjenstemän, hvilket stadgande bibehållits i de af Eders Kongl. Maj:t för Akademien sednast fastställde förnyade stadgar af den 6 November 1857.