Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B:co per Svenskt Skepp., till hvilken höjd utgående tullen i Sverige å tackjernet skulle fastställas, innan den Preussiska och Svenska stångjernsförädlaren komme uti enahanda financiella categori för utöfvandet af dess näringar; häraf vill synas, alt nära 100 procents utgående tull å tackjern här vore nödvändig, för att på något sätt gynna den Svenska stångjernsförädlaren; delta allt utan betragtande af de troligen, uti. fremmande länder blifvande, åtgärder, i händelse vi skulle till export upplåta malm och tackjern, då de säkerligen ej skola underlåta att genom lämpliga tull-lagstiftningar uti deras egna länder befordra förädlingen af den råvara, vi nu på detta sätt, ulan beräkning af framtida följder, för alltid skulle frånsäga oss; ingen må föreställa sig, att återgåendet till det hitintills följda systemet uti denna näringsgren skulle af de fremmande industriella nationerna åses med samma lystnad, som den, hvarmed de nn åskåda vår artighet att bereda dem fördelar, utan att vi ens äro betänkta på att härföre hos dem förskaffa oss de ringaste förmoner. De närmaste förutsägbara följderna af denna åtgärd skulle ofelbart blifva, alt alla de Bruk, hvars smiden grunda sig på köpetackjern, uppgående lill circa 3oo,ooo Skepp., sannolikt icke skulle kunna fortsätta sin stångjernstillverkning, hvarigenom hela skillnaden emellan tackjernels och det vid dessa bruk tillverkade stångjernets pris, utgörande i öfverslag i~ till 2,000,000 R:dr Banco om året, skulle för landets export gå förlorad; alt sådant vore destomera troligt, som, efter en af sak-kunnige personer uppgjord calcul, i England valsadt, af Svenskt tackjern beredt stångjern, med ett tackjernspris af 10 R:dr å uppstadsvåg och 2 R:dr exporttull, skulle derstädes kunna försäljas till sådant pris, att för stångjern i Götheborg endast skulle kunna erhållas 14 R:dr 8 sk.
R441; B. VII. 199- (BankoUtskottets Betänkande N.-o 25, pag. 20). — d:o angående förändrad beskaffenhet af Riks-Bankens och Privat-Bankernas sedlar: I 441, It 441; B. 111.167, A. 209. — d:o om en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t. angåen de utarbetande af ett lag förslag rörande förvaltning af fångars egendom: I. 438, R. 517; B III. 139, 147, 165, A. 166; B. IV. 46, A. 97, E. 175. — d:o angående upphörande af det så kallade Bevillnings afdraget: I. 437 lt. II. 82; B. V. 264; (BevillningsUtskottets Betänkande N:o 20, angående Allmänna Bevillningen), 288; VI. 8 A. 109. (se vidare Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 34). —- Frih. Motioner, väckta hos Ridderskapet och Adeln: af Hr von Mentzer, C, E., om införsel-tull å spanmål, mjöl in. m.: I. 132, R. 139; B. V. 341 (Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 23. angående Tull-Bevilluingen), 443; VI. 555; A. VH. 66. (se vidare Bevillniugs-Utskottets Utlåtanden N:ris 27 och 28) — d:o om åtskilliga förändringar dels i förordningarne angå ende bränvins tillverkning och försäljning, dels ock i tull-lagstiftningen rörande samma vara: I. 162, R. 163.
Hvad de pratade om, ville en hvar ha reda på; men man fick endast 1894 lösryckta strofer här och där, som tydde på Hur stilla och ljum var ej vårnatten, fylld att samtalet rörde sig om böcker, resor, mu, af obestämda dofter från den nyomgräfda sik, gemensamma bekanta och allmänt mänskmyllan och den vaknande växtvärldens dolda liga intressen. Ibland var det tydligen också under. Hvilken kontrast mot larmet därinne! bara nonsens, men rent opersonligt. Båda stodo tysta, så böjde Elfrida sig ner Var delta läserskan? Var det tillgjordhet? och kysste rektorskans hand, medan tårarna Eller stod hon verkligen på en så helt annan regnade däröfver. » Tack! Jag skall aldrig ståndpunkt än någon i samlingen, alt de knapglömma denna dag! » past anade hennes väsens innersta kärna? Rekforskan smekte lätt det lockiga håret. Att hon var samhällets mest ansedda kvinna, » Jag är glad alt ha gjort din bekantskap, kunde ingen förneka, och den hon tagit under och nu ska vi vara mycket tillsammans! Jag sitt beskydd steg ovillkorligen i det allmänna har ett så lyckligt hem och. » omdömet. En krampaktig snyflning kom henne att Supén blef mycket I i fl ig och herrarne, som stanna midt i meningen. tagit försvarligt till bästa af varorna nere i » Försök att inte sörja, » återtog hon. » Tro lusthuset, läto sig nu de många rätterna och mig, det finns så mycket att lefva för, om man goda vinerna väl smaka. ser bort ifrån sig själf och tänker lite mera Skratt, prat, skämt, hurrarop, slammer af på andra » porslin, silfver, glas och knifvar öfverdöfvade » Jag skall försöka — men deras förakt. hvaitannat, och genom alla sinnen gick en Jag kan inte bära det! » ådra af försonlighet och hjärtnupen vänlighet. » Deras förakt?!
Men äfven den fördel vinnes genom dessa så kallade silfver-räntelån, att man från Landsorterne erhåller en icke obetydlig qvantitet silfver, som i annat fall till en del skulle förblifva undangömdt eller onyttigt. En så - 94 Den 9 Jalii f. m. dan åtgärd, att till Banken förskaffa silfver, synes mig vida mer liberal, än beslutet vid Norrköpings Riksdag 1800 om en silfverskatts-erläggande, hvilket jag vill minnas Friherre Boije biträdde, men jag deremot bestridde. För öfrigt föreslog jag äfven, att de äldre Låntagarne skulle hafva optionsrätt, eller rätt att behålla lånen på gamla foten, och få dem förvandlade till silfverlan. Hvad man bär yttrat emot Utskottens uttryck, att tiden för silfvervexlingens början bör göras oberoende af kommande Ständers beslut, gillar jag fullkomligt. Med ledsnad bar jag bort talas endast om silfverinköp och icke om silfverin vexling, hvilken skulle ej blott öka silfver-fonden, utan äfven rörelse-capitalet eller sedelstocken. Jag är således ej bland dem, som anse penninge-brist alltid vara detsamma som creditbrist; tydå skulle jag neka ett förhållande, som är för livar och en påtagligt, åtminstone i Landsorterne, och en oundviklig följd af rörelse-capitalets betydliga förminskning, i synnerhet sedan 1818, ehuru visserligen penliinge-bristen åstadkommer credit-brist och sedan sjelf ökes af denna. Herr Hjertås förslag, att Banken finge upplåna Bancosedlar emot obligationer med ränta, skulle äfven jag biträda, om jag ej fruktade, att detta skulle minska det nödiga rörelse-capitalet i landet, till förfång för näringarne; ty Obligationer, som löpte med ränta, skulle till en del troligen blifva skrinlagde. Den 9 Julii f. m. 95 Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf: Jag skall ej länge upplaga tiden och förlänga denna öfverläggning, helst jag hufvudsakligen instämmer i hvad Herr Skogman i detta ämne redan yttrat.
931 har man mindre rätt al fordra detta öfwermenffliga hjeltemod, da egen wälfärd oftast löper fara. Dä Högloft. Lag-Ulffottets projeLt sa tydeligen aflägsnar detta oberoende, da det aflägsnar medlen at blifwa det, da wägar jag i ödmjukhet fräga, om desi antagande med Ståndets interesse kan wara förenligt. Staten, wagar jag afwen tro, ej heller förlorar wid l^iäei kommiss-äis^ositioiier, lwartom winner, ty man har haft exempel uppå, at sadane egendomar, i brist af behörige arfwingar, förblifwit Kronans vomainsr, hwilkec nästan aldrig hander med andra. Det skulle kanske kunna inwandas, at ^iäei (lommisser wanligen wanstötas, och Staten derigenom lider, men lär denna wanskörsel sällan sträcka sig längre än til yttre prydnader och byggnader, (af hwars mer eller mindre prakt jag ej kan inse Staten förlora) och ej til jordens culcm-, hwilken ägaren af egir interesse, antingen lifsuppehälle eller förökade inkomster, befalles at ej glömma; wanskötes derföre k"iclei Lommisrer, matte orsaken ej härledas derifrån, at egendomen är Lommiss, utan af agarens naturliga fallenhet at wanfföra hwad egendom fom hälst.
Tionde-Spantnal < , (Behållen. Ank. till Exp. Ulsk. den 1 Oct, _, kl. to f m. Utlåtande, angående Regleringen af utgifterne under RiksStatens Första Hufvud-Titel. (U. A.) Denna Hufvud-Titel, som innefattar anslagen till de Kongl. Hofoch Slotts-Staterne, fastställdes vid sistl. Riksdag till 719,700 R:dr, hvaraf 691,627 R:dr nied derunder begripne 317 tunnor spanmål för den förra och 28,073 R:dr (ör den sednare af dessa Stater; och hafva nu, såsom en följd af de efter Haus Maj:ts uppstigande på thronen inträdda olika förhållanden, af Kongl. Maj:t, i Dess Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, blifvit föreslagne följande förändringar i Titelns anslagssummor, nemi.: att, i stället för det högre anslag af 150,000 R:dr, som Hans Maj:t och Dess Höga Gemål, i Deras förra egenskap af Kronprins och Kronprinsessa egt alt för sig uppbära, och hvilket jemte det serskildta handpenninge-anslaget af 20,000 R:dr ej vidare koinme i fråga alt utgå, måtte till Hofliållnings-summa för Hans Kongl. Höghet Sveriges nuvarande Kronprins anslås ett, efter Dess närvarande inskränktare behof lämpadt, belopp af 25,000 R:dr, samt (ör Deras Kongl. Högheter Arf-Furstarne enahanda anslag, som förut varit af Rikets Ständer i sådant afseende beviljadt, eller 20.000 R:dr, äfvensom att anslaget till Hennes Maj:t Enke-Droltningens Hofhållning, hvartill redan vid 1818 års Riksdag bestämdes en summa af 60.000 R;dr, måtte, då nämnde anslag nu icke motsvarar hvad som dermed afsågs, då det beviljades, ökas med 20,000 R:dr, så att detta anslag skulle komma att utgöra tillsammans 80,000 R:dr årligen.
Har Riksförsamling, efter hvad i 54 sägs, blifvit kallad; sammanträde då, Sextionde dagen, räknad från den, Stats-Rådet sist bordt kallelsen i hufvudstadens kyrkor kungöra låta. §. 60. Underlåter Val-District att, efter hvad derom stadgadt är, ställa föreskrifvet antal Riksdagsmän; vare förfallet till det vite, som Riksförsamlingen bestämmer. Försummar utan laga förfall den valde att till Riksdag i rätter tid sig inställa, håfve för den tid, han uteblifvit, arfvode förverkat; bote ock ett lika belopp. Med de vitén och böter gånge sedan, som Riksförsamlingen förordnar. §. 6i. Under trenne helgfria dagar näst efter den, som för Riksförsamlingens sammanträde bestämd är, skola den af Flögste Domstolens ledamöter, som främst i domstolen sitter och icke af laga förfall hindras, så ock Riksförsamlingens fullmägtige i Riks-Banken och Riksgälds-Contoiret, å kungjordt ställe sammanträda att granska Riksdagsmännens fullmagter; och åligger derföre Riksdagsman att, den första af de dagar, sin fullmagt till granskande ingifva. Finnes någon fullmagt i formen afvika från föreskriften i Val-lagens 14 §.; varde det anmärkt och hos Riksförsamlingen anmäldt. Riksförsamling-en ege 1 OO rätt att de anmärkningar pröfva, så ock andra frågor om Riksdagsmans behörighet, hvilka blifvit Riksförsamlingens pröfning underställda, af Riksdagsman, med stöd af Val-lagen, eller af' annan, enligt samma lags 37 §. Riksförsamlingen vare ock berättigad att, för sådan pröfning, infordra nödiga upplysningar, eller äska undersökning vid laga domstol. Riksdagsman, som sin fullmagt till granskning rätteligen ingifvit, vare, ändå att anmärkning vid hans behörighet blifvit gjord, oförhindrad att sitt uppdrag utöfva, intilldess Riksförsamlingen genom sammanstämmande mening af två tredjedelar bland de röstande annorledes beslutit. Är fråga om ansvar efter Val-lagen, varde frågan till laga domstol öfverlemnad. 7* Fröt.
St. tvertom, genom bifall till min nu väckta motion, sätta Institutet i tillfälle alt på bästa och ändamålsenligaste sätt bedrifva äfven denna del af landthushållningen, och sålunda genom sprid ning af i ladugårdsskötsel och mejerihandteringen kunnige personer kunna verka till en väsendtlig och högst nödig förbättring i hela vår ekonomi. — Jordbruket är och förblifver landets modernäring. Ju högre denna i alla dess grenar kan updrifvas, desto större vinst är det för Staten: desto mera ökas nationalförmögenheten samt alla källor till förvärf, och desto lättare blir det för folket att bära skattebördorna. Hvad som påkostas, för vinnande af detta stora mål, skall alltid bära rika och välsignelse rika frukter, så väl f. n. som ännu mera för kommande generationer. Om remiss till StalsUtsk. anhålles vördsammast. Dessa motioner begärdes på bordet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 1 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 8 lili Den 28 December f. in. Onsdagen den 28 December 1853. Plenum kl. 10 f. m. Just. 4 prot.utdr. för d. 24, och pleni-prot. förd. 14 dennes. Föredrogs ånyo Gr. Sparres, Erik, d. 23 och 24 dennes på bordet lagda motion, ang:de dels utfärdande af en förordning i afseende å fullföljden och behandlingen af mål i HofRätt, dels förlängning till 20 dagar af den i lag stadgade tid för anmälande af missnöje med HofRätts dom och utslag i tvistemål. Gr. Sparre: Frånvarande vid R. o. Ad:s senaste plenum har jag sedermera erfarit att betänkligheter upstått i fråga om remiss af en af mig inlemnad motion, och anhåller i anledn. deraf att få afgifva följande förklaring. Vid sista Riksdagen beslöto R. St. för deras del, utfärdande af en förordn. om fullföljd af mål ifrån HofR.na. Vid granskning inom Högsta Domstolen af detta förslag, framställdes deremot anmärkn:r, hvilka, om icke hvar för sig, åtminstone i sin helhet, ledde dertill, att K.
Dock vill han hafva än mera och kallar till sig herr Eskill, drätselvaktare, och Rasmus Ludviksson, ”gamle breefs förvarare,” samt befaller dem, att från klostren hämta allt hvad der finns af värde, guld, silfver, heliga kärl, biskopskryckor, kläder m. m. Silfret skall på båt föras till Svartsjö, men guldet, perlorna och de äkta stenarna skola lemnas åt konungen sjelf, samt kläderna inläggas i kgl. klädkammaren. Derjemte skola afvelsgårdar göras af klosterhemmanen, boskapen drifvas till konungens hus, samt alla gamla böcker och dokumenter sändas till befälhafvarne på de kgl. slotten, för att der begagnas till patroner. Förgäfves beder Rasmus konungen skona böckerna och dokumenterna. — Sc. 4. Lars Orädd och Nils Gadd, hvilka varit med om att verkställa denna konungens befallning, berätta huru de huserat i klostren, der gjort rent hus och insatt klosterfolket i ”Petalshus.” Äfven förtäljs, att mäster Thore får sitt bröd till döddag i Wadstena. — Sc. 5. Brodren Mårten Pedersson, som till våren fyller sitt 104 år och i 80 år varit borta från fäderneslandet, är hemkommen från Spanien för att se, huru nu står till i gamla Sverige; men tycker sig liksom de gamle sjusofvarne hafva kommit till ett vildfrämmande land. Allt är förändradt, andra prester och annan tro. Han vill åter resa ut till Spanien, ty han fruktar, att nu är tiden inne, då broder Staffans spådom skall gå i uppfyllelse.
Afgifterna vid jernvägens begagnande komma att bestämmas genom en af Kongl. Majit fastställd taxa, gällande för Fem år i sänder; och böra de af jernvägen inflytande inkomster vederbörligen redovisas inför offentlig myndighet. 9:o. Medelst särskild förbindelse, skall bolaget åtaga sig att under all framtid, utan bidrag af allmänna medel, vidmakthålla jernvägen i sådant skick, att den i bela sin längd kan begagnas. § 96. För uppförande af en jernbro öfver Svartån å landsvägen mellan Linköping och Bergs gästgifvaregård i Östergöthland, hafva Rikets Ständer beviljat Hanekinds och Gullbergs häradsboer ett lån å Trettontusen trehundratrettiotre Riksdaler 16 sk., emot förbindelse för bemäide häradsboer att ej allenast från lånets lyftningsdag årligen till Riksgäldskontoret erlägga den ränta och verkställa den kapitalinbetalning, som i Hide punkten af nedanstående § 100 finnes stadgad, utan äfven ansvara för hrobyggnadsarbotets fullbordande; och böra jemväl öfriga, i afseende på beviljade låneunderstöd, enligt samma §, bestämda vilkor och meddelade, härvid tillämpliga, föreskrifter vara vederbörligen iakttagna, innan detta lån af Riksgäldskontoret utbetalas. § 97. Såsom bidrag till kostnaderna för en brobyggnad öfver Dalelfven i närheten af Gustafs kyrka, har ett lån å Fyralusen Riksdaler af Rikets Ständer blifvit beviljadt Gustafs socknemän, emot vilkor, att, sedan delta lån under två års tid fått utan ränta innehafvas, sex procent å det ursprungliga lånebeloppet skola, inom hvarje års utgång, lill Riksgäldskontoret inbetalas, hvarvid Fyra procent å det oguldna ka - 14 Slals-Utskollets Memorial, M 324. pitalet beräknas såsom ränta och återstoden såsom kapitalafbetalning; börande, innan lånesumman af Riksgäldskontoret utbetalas, vara ställd, af Kongl. Maj:t i nåder godkänd, säkerhet för behörigt fullbordande af nämnde brobyggnadsarbele, hvilket inom 1853 års slut ovilkorligen bör påbörjas. § 98.
» Den tröttnar man aldrig på. » » Och den härliga svenska kärlekshistorien o c h dikten sedan, s o m hör till marschen, » fortsatte jag. Berätta, berätta för all del. » Och så k o m det sig, att amerikanskorna fingo för första gången höra sagan o m Sigrid den fagra o c h vadmalsvåden i kappan. Den slog an till den grad, att jag af många anmodades att stafva eller nedskrifva namnen Sigrid, Birger Jarl o c h Frans H e d b e r g på damernas visitkort s o m framtida stöd åt minnet. Djuptgående, naiva, klyftiga, kostliga v o r o de spörsmål o c h anmärkningar, s o m under samkvämet framkastades o c h kräfde svar. Sverige o c h svenskarne trädde ej ens i bakgrunden, då negerbetjäningen kringbjöd den amerikanska glacen. Sorl o c h stim ökades, i stället för att tystna enligt det kända svenska ordstäfvet. — (5 — LIFSLUST. Var hälsad du bräckande m o r g o n r ö d: Hej dudelidej, nu är hjorten d ö d l » Högt lurarna klungo o c h skaran k o m. stundtals i ryttarspår, det flöt ej u r eget sår. i solgyllne r y m d e r ljöd: » Hej dudelidej, nu är hjorten död! » ANNA KNUTSON. (~) R D O C H B I L D, illustrerad månadsskrift, är en V-r publikation, s o m vi på det varmaste vilja rekommendera hos alla h e m, i hvilka råder något intresse för litteratur o c h konst, populär vetenskap o c h kritik. Tidskriften, s o m nyss afslutat sin sjunde årgång, har oupphörligt gått framåt såväl i gediget o c h konstnärligt innehåll s o m äfven i d e n bildade publikens bevågenhet. Det sistnämnda är lika glädjande, enär det visar behofvet af en dylik tidskrift, som det är nödvändigt, då ju helt naturligt kostnaderna för uppehållandet af en publikation af Ord o c h Bilds rang äro så stora, att företaget kräfver en ganska stor tillslutning, för att det skall bära sig.
Under de förhållanden, som i en förfluten tid måste förutsättas, då skogarne knappast voro tagne i enskild besittning och deras alster egde ringa värde, har i lagstiftningen kunnat antagas en viss ofullständig eganderätt till växande vilda träd, och dessas fredlysning mot tillgrepp derför stadgas mindre sträng, än lagen till fredande af annan egendom. Om nu en sådan lagstiftning, hvilken icke låter förena sig med en framskriden bildnings mera bestämda rättsbegrepp, ej desto mindre alltför länge bestått, under det bildningen fortgått och andra förhållanden uppkommit, hvarigenom eganderätten tili skog blifvit lika fullkomlig och nödvändig som all annan eganderätt, så följer häraf endast att lagens förändrande nu är desto mer af nöden, ju mera ett alltför långvarigt fördröjande af en sådan ändring kan hafva framkallat förhållanden, som försvåra dess verkställande. Ty lättare skulle den utan tvifvel försiggått, om den längesedan blifvit företagen, under det skogsbristen, i förhållande till folkmängden, ännu. var mindre i de orter, som för närvarande deraf besväras. Denna brist skulle" troligen, i detta fall, ej heller nu varit så stor, som den är, och straffen för skogshygge blifvit Expedilions-Olskotlels Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 204. 649 blifvit i Samma mån sällsyntare, som de varit allvarsammare och mera svarande emot brottens natur. Det kan säkerligen ej vara annat än lagens slapphet, som förledt sä många att blifva förbrytare; och det är dessa, som genom lagens kraft måste afskräckas från att trotsa den, icke lagstiftaren, som af deras mängd skall låta afhålla sig från utkräfvande al rättvisans fordran. Rikets Ständer tveka således icke att uttala den mening, del skogsåverkan eller tillgrepp af växande träd bör anses och straffas såsom tjufnad. En sådan ändring i gällande lagstiftning kan dock ej tillvägabringas utan en nära nog total omarbetning af hvad om åverkan i allmänhet finnes i lag stadgadt. Lika med tillgrepp af växande träd hänföras nemligen åtskilliga dermed beslägtade ingrepp på annans fasta egendom lill åverkan; och skadegörelse å träd och skog straffas så som sjelfva tillgreppet.
Båda della Hags Embetsmäns befattningar hafva ett få lika förhållande till enlkildte perloners välfärd, interelfen och behof, att hvad Grundlagen förefkrifver i vida fall om den e - nas oberoende af både Lagftiftande och Lag» ikipande Magten bör äfven gälla om den andra; och är det, lorn angar Prällerfkapet i detta hänfeende af en ännu granlagare befkaffenhet, fåfom rörande ett inbördes förtroende, och fådane relationer, hvaröfver ingen magt på jorden äger någon granlkningsrätt, utan att våldföra mennifkans individuella heligalle rättigheter. Att latta Präfterlkapet uti en belägenhet, hvarigenom det Ikulle medell! en alltför precaire exiltence bringas uti ett fådant beroende af höglia Magten, eller af tillfällige Jiändelfer, forn kunde verka på det ovillkorliga förtroende, hvilket utgör helgden af deras befattning i Samhället, vore emot dettas Medlemmar ett oförfvarligt behandlande, och jag har derföre trott det vara nyttigt, att Bifkoparne äfven i egenlkap af väktare öfver della i ljelfva verket mera Allmänheten , än dem fjelfve tillhörige rättigheter, böra halva Säte i Förila Kammaren bland Folkets Reprefentanter. Då jag uti mitt förra anförande yttrade den förmodan, att de hittills oreprefenterade Ikulle vid nälla Riksdag,smöte komma i åtnjutande af den delaktighet i Laglliftningcn, lorn blifvit dem lofvad, har jag, kan hända, mera rådfrågat min egen önfkan än möjligheten. Jag infer likväl icke annu en ablolut ogörlighet, att, på fått jag då nämnt, Rikfens Höglofl. Ständer, i fall de lå för godt linna, kunna pålkynda vcrkllälligheten af det högtidliga löfte de Belle Riks - Stånden i detta affeende gifvit; men jag finner ock nogfamt, att detta ämnets vigt och grannlagenhet icke torde medgifva, att det löretages till flutligt afgörande', innan Allmänhetens Dom likafom i förväg fanftionerat Bellutet.
Om förändring i de antagne grunderne för bestämmande af Arrende afgiften å Militaire och Civile Tjenstemäns Boställen. 3:0 Beslutit, att hos Kongl. Majit borde i un. derdånighet anhållas om utbekommande till trycket af de inför Kongl. Majit hällne Protocoll uti Målet, rörande de genom Föredraganden af CommandoÄrenden för Arméen utfärdade GeneralOrdres, om vilkoren för approberandet af Recruter vid sådana Regementen, der Rotehållarne ej samfält ingått beting om Soldatbcklädnaden. Af den 16 Maji'. Val af frenne Ledamöter af hvar. je Riksstånd till bevistande af Konungens höga Kröning i Norrige. 2:0 Bifall till StatsUtslcottets Utlåtanden, rörande Högstsalig Konung Carl XI1I:s i Riksgäl JsContoiret innestående HemgiftsCapital. Medel till de Allmänna Scholle och Läroverkens förbättring. 3:0 Remiss till ConstitutionsZJt skottet af Herr Edelbergs Motion om tryckning af Handlin garne - Gen 21 Maji, garne i Anmärkningsmålet, angående AVertissement till MagazinsDirectionen, rörande ut. Spisning af mjukt bröd; samt till OeconomicéUtskuttet af Herr Hoiriis Memorial om Odlings* lån och Correctionshus. Frän Hedervärda BondeStdndet 5 Af den 2 Maji: Med tillkännagifvande, att BondeStåndet t:o Bifallit, med tillägg, Stats* och Oeconomice* Utskottens Betänkande, angående serskilte an* stalters vidtagande till förekommande af stegring i priset af det grofva brödet. &lO Lågt till Handlingärne: OeconoiniceUtskottets Utlåtande, om förändring i de antagBe grunderna för bestämmande af Arrende aft> giften å Militaire och Civile Tjenstemäns Bo. ställen. / \ 3:0 Gillat följande Utskotts Betänkanden, neni* ligen :