Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Paykull genom döden afgått, uppå dess efterlemnade Enkas underd. anhållan, att komma i åtnjutande af ofvanberörde henne och hennes omyndige barn Nådigst försäkrade pension, under den 12 April 2 B. 2 //. 27 376 Stats-Utskottets 1826 i Nåder förordnat, att ifrågavarande pension af iooo R:dr årligen skulle Friherrinnan Paykull och hennes omyndiga barn, i händelse sådane finnas, under ofvanföreskrifne vilkor tillgodokomma ifrån och med månaden efter hennes mans död och beloppet deraf af extra utgiftsmedlen utbetalas intill nästpaföljande Riksdag, då Nådig framställning hos R. St:r lomme att göras om nämnde Pensions uppförande på Allm. Indr.-Staten. Vid detla utredda förhållande , får Utskottet vördsamt tillstyrka: att berörde Pension må, med iakttagande af vilkoren för dess beviljande, här upptagas med iooo. 2:0 Anslag för Hr AmiralitetsKammarRådet Elers. Vid regleringen af ny Stat för K. KrigsHofRätten förordnade K. M:t, under den 11 Januarii 1825, att de vid nämnde HofRätt varande begge Justitiarie-beställningarne för Ammen och Flottan skulle förenas och af en enda person bestridas, hvarvid ock, i anseende till KrigsJustitiarien Elers långvariga och bemmliga tjenstebefattning och de för honom serskildt förekommande omständigheter, K. M:t, i händelse Elers först skulle komma att till annan tjenstebefattning afgå, i Nåder förunnat honom, att för sin öfriga tjenstetid af sin lön i K. KrigsHofRätten bibehålla ett årligt Anslag af 400 R:dr; hvilket belopp Utskottet hemställer: att å denna Stat upptagas och nu mera Hr AmiralitetsKammarRådet Elers årligen tillgodokomma med 400.
I träd, sorn fällas om sommaren, slår sig merendels en skogsinsekt (Bostricus octodentatus), hvilken i sådan skog förökar sig lill den mängd, alt hela skogssträckor deraf uttorkas, och denna är den farligaste af alla skogsinsekler för Svenska barrskogarna, och likväl vill Utsklns pluralitet befrämja dess tillvext. 8:0 Ulsk:n vilja ej tillåta att någon viss trakt fridlyses för betning. Om de afhuggna trakterna, der ny skog skall uppväxa, ej fredas för betning, der beteskreaturens antal är stort mot skogsvidden, eller kreaturen utsläppas tidigt om våren innan gräset uppvuxit; så är ej värdt att försöka roed att uppdraga tätare och bättre skogar än hittills. Den späda tallplantan är lika begärlig för beteskreaturen, som gräset, och afbitna plantor gifva en krumpen skog. Man behöfver blott, n8 Den 5 September f. m. för att öfvertyga sig om nödvändigheten af Redning äfven för barrskog, hese de kronoparker, som blifvit besådda och infredade 1826. Inom hägnaden står skogen rak, hög och frisk, och utanför stängseln finnas ännu i dag lika krumpna marbuskar, som stodo både innan oell utanför stängseln år 18>6. Jag uppmanar Hrr landshöfdingar, som varit i Skaraborgs län och den, som är det, att intyga förhållandet. g:o Utsktn föreslå att utarrendera jagten på allmänningarna. Utom det att detta ej skulle inbringa stor inkomst, vore detta att förstöra det villebråd, som der finnes; det torde snarare der hafva en fristad, när det förföljes på alla andra ställen, och dessutom disponera häradsboei ne ej jagten på allmänningarna; den är Statens, ej häradets tillhörighet. Af dessa skäl anhåller jag vördsamt om återremiss af detta betänk., såsom högst skadligt för det allmänna, en orättvisa mot kommande generationer, hvars rätt Konung och Ständer böra bevara, och endast ledande till partiella fördelar ut några få af nu lefvande generation. Hr af Ström tilläde muntligen:
då sådana alldeles icke eller ej till fidi godhet vid inhemska macliinfabriker tillverkas, eller ock från dem icke kunna inom lämplig tid erhållas; börande ansökning härom i hvart serskildt fall göras hos Wårt och Rikets Kommerskollegium, som eger att, efter pröfning af behofvet och förekommande omständigheter, tillstånd till sådan införsel meddela. Redskap, machinerier och verktyg, som i öfrigt för inhemska näringar erfordras, äfvensom till deras förfärdigande behöfliga råämnen, må, efter vederbörande slöjdidkares för tillfället hos Kommerskollegium gjorda ansökningar, med bemäldta kollegii tillåtelse, införas emot tull, beräknad till fem procent af värdet. Slöjdevaror, eller fabriks-, handtverkerioch manufakturvaror, i taxan ej specificerade, hörande såsom inventarier till fartygs byggnad, tackling och utrustning, men ej hänförliga till husgerådssaker eller beklädnadspersedlar, må i allmänhet införas emot tull, beräknad till tio procent af värdet. Tillverkas sådane antiklar icke inom riket, eller om de derstädes till mindre godhet åstadkommas, eller icke utan hinder och tidsutdrägt kunna erhållas, må desamma efter serskild anmälan hos Wårt och Rikets Kommerskollegium, såsom för redskap är stadgadt, införas mot en tullafgift, uppgående till fem procent af värdet; hvarförutan egare af fartyg örn minst 40 lästers drägtighet, som vid svenskt skeppsvarf nybyggas, äro berättigade att, sedan fartyget kommit i fullfärdigt skick och sådant inför Wår Gcneraltullstyrelse styrkt blifvit, få, uppå tillika der skeende anmälan, tillgodonjuta femtio procents restitution å belöpande tullumgälder för de skeppsförnödenheter, dem egaren genom behöriga intyg visar hafva varit till fartygets tackling och utredning använda och för sådant ändamål från utrikes ort införda. Yaruprof, i ringare qvantitet af hvart slag, äfvensom modeller, må med Kommerskollegii tillåtelse tullfritt införas af inhemsk slöjdidkare, som åstadkommer likartade tillverkningar. § 14.
Horn uppgifna förslag till bestämmande af hvilka rotar, sorn komma att blifva vacanta. Om nemi. allmänheten finge täfla om rättigheten att i stål - 88 Den a4 Maj. let för soldat lemna en viss årlig afgift, och beloppet deraf skäligen nedsattes, skulle ändamålet säkert vinnas. Man har trott, att man icke borde reducera en arme, hvarpå vår sjelfständighet i sekler hvilat och sorn gjort sig fullkomligt förtjent af ett fortfarande förtroende. Jag tror icke, att här ar fråga om att reducera fäderneslandets försvar, utan tvärtom att utbilda det enda rätta system för danande af en sådan arme', som med säkerhet kan bevara vår sjelfständighet. Slutligen har man sagt, att ett hinder emot ide'ens tillämpning skulle Unnas deruti, att den jord, soldaten nu brukar, i händelse den tillfölle rotehållarnes hemman, skulle falla i vanhäfd; och man har trott, att denna jord för närvarande är den bäst skötta. Jag känner icke förhållandet härmed och tror näppeligen, att någon bestämdt känner det; men jag tror, att bildningen jemväl hos åkerbrukare numera är kommen derhän, att de likaväl som soldaterna förmå inse fördelen af att sköta all sin jord väl. Jag fortfar att anhålla om återremiss af betänk. Gr. Löwenhjelm, Gust.: Jag uppstiger icke för att afhandla det speciella i motionen. Hvad den oeconomiska delen deraf beträffar, är jag af H. Ex. Hr Gen.Adjutantens för Armden beräkningar så öfvertygad, som man nödvändigt måste blifva genom authentika sifferuppgifter. Beträffande frågans militäriska del, öfverensstämmer all min erfarenhet med H. Ex:s åsigter i ämnet. Men jag åsyftar vårt försvarssystems betraktande från en allmännare synpunkt, den nemi. af den vigtiga hos oss redan länge gängse eontroversen örn företrädet emellan försvar medelst massor och försvar medelst en fåtaligare, men fullkomligt öfvad, disciplinerad, härdad och utrustad arme'-styrka. En talare har förekommit mig i åberopandet af frami. Gr. v. Plåtens tanka.
Vid 17:de och 18:de Kapitlen. Allmänt erkännes att de handlingar, som i 3 § af 17 Kap. och 9 § af 18 Kap. omnämnas, äro, betraktade ur den kristna religionens och sedlighetens synpunkt, verkliga brott; och Lag-Utskottet har i sitt försvar för nämnda paragraf ej heller förnekat detta. Men Utskottet har förbisett att dessa brott till sina följder äro förstörande för hela samhället, emedan de angripa det i dess sedliga grundvalar. Följden af detta förbiseende är att Utskottet tror att de nämnda brotten egentligen angå endast den enskilda familjen och personen, eller att de äro mera att anse såsom privatangclägenheter, hvarföre de ock icke böra på samhällets vägnar af allmän åklagare åtalas. Äfvenså har Utskottet derigenom blifvit förledt att i hänseende till verkan på samhället likställa otuktslasten med girighet och slöseri m. m. Hela detta Utskottets betraktelsesätt är dock falskt. Först och främst är nemligen klart att samhället har lika stor rätt och pligt att skydda sina medlemmar emot den sedeslöse förföraren, som emot tjufven och mördaren, emedan icke mindre dyrbara rättigheter äro i fråga i det ena än i det andra fallet. Vidare upplösa dessa brott den sedliga institution, ur hvilken det kristliga samhället fortfarande uppvexer. Klart är nemligen att ju allmännare lönskaläge! och konkubinatet blifva, desto sällsyntare blifva äktenskapen, och desto mera skall lösaktigheten, som genom dessa brott befordras, äfven verka derhän att de afslutade äktenskapen genom äktenskapsbrott befläckas och upplösas. Det kristliga familjelif vet, som endast genom äktenskapet grundas och vidmagthålles, blifver på detta sätt i grunden förstördt; och då den kristliga Staten uppkommer ur familjen och har sin rot i denna, så är tydligt att de omnämnda brotten måste såra samhället i dess grundvalar. Hvarje kristen stat, som ej förbiser sitt satina väl, måste derföre genom sin lagstiftning uttryckligen förklara att de i Kapitlen 17 och 18 omnämnda handlingar äro verkliga brott emot samhället, samt derföre anse sig ega både rätt och pligt att åtala och bestraffa dem.
BOKTRYCKARE. vy Stormäktigste, Allernådigste Konung! Sedan, med anledning af Rikets sednast församlade Ständers underdåniga an-Föremålen för 7 • • hållan om undersökning af nu befintliga segel-linieskepps användbarhet för krigs,!^eytt' bruk, E. K. M:t under den 29 Januari sistlidna år i Nåder beslutat att, efter föregångna noggranna undersökningar, vid Flottans station i Carlskrona, af samteliga segel-linieskepps och fregatters, samt, vid Flottans härvarande station, af der befintliga rodd-kanonslupars, kanonjollars och mörsarefartygs tillstånd och användbarhet samt kostnaden för deras lämpliga underhåll m. m., åt en särskild Komité uppdraga att, efter mogen öfverläggning och med fästadt afseende på så 4 val de genom berörda undersökningar utredda förhållanden, som rikets tillgångar och ställning i öfrigt, utarbeta och till E. K. M:t afgifva utförligt underdånigt betänkande, jemte förslag öfver förenämnda fartygs vidare brukbarhet och underhåll samt lämpligaste sättet för ordnande af rikets sjöförsvar efter tidens fordringar, äfvensom de i begge dessa hänseenden erforderliga anslag; så har E. K. M:t, genom nådigt bref af den 5 Juli nämnda år, täckts förordna undertecknade att utgöra omförmälda Komité, hvilken, jemte ofvannämnda allmänna uppdrag, hade sig ålagdt att i underdånighet besvara följande frågor: l:o. Enär seglande krigsfartyg numera icke motsvara tidens fordringar, hvilka krigsfartyg, till cert och beskaffenhet, böra då i stället, med afseende på Sveriges belägenhet och tillgångar, anskaffas? 2:o. Huru stort antal dylika örlogsfartyg bör Sverige ega? 3:o. Huru stor blifver kostnaden derför, beräknad i runda summor? 4:o. Hvilka af nu befintliga skepp och fartyg kunna, genom förändring och förseende med ångmachin, göras någorlunda tidsenliga, och äro sådana förändringar fördelaktiga i ekonomiskt afseende? 5:o. Hvilket är bästa sättet att göra sig öfriga befintliga skepp och fartyg till godo, och till hvilka ändamål böra de användas?
Sålunda och vid öfvervägande deraf, att de flesta krigsfondsmedel ingått till Krigs-Départemen. tets 3-'dje Division, hvarifrån sedermera åflo. ringar skett till så väl öfriga Divisioner, sorn Commissariaten, hafva Deputerade, efter upprättade extract utur samma Divisions, och sedermera så kallade Kongl, Comitéeris till ut. redande af Krigs-förvaltnings ärenderna räkenskaper, i omförmälte måtto genomgått och generelt granskat samtlige Commissariats och Divisioners räkenskaper för 18.08 och 1809; och förehäfves nu enahanda angelägna åtgärd for 1810, då, likasom för en del af 1811, Redovisningar för fortsatte krigs-kostnads-ersättningar och utevarande behållningars indrifvande m. m. oundgängligen mäste upprättas, Ett lika göromål, i hvad det angår afförrngarne ifrån Krigs Departementets r och 2 Divisioner, samt Förvaltningen af Sjö-Ärenderna, skulle, i Deputerades tanka, vara erforderligt, och det kan icke eller blifva af lika vidlyftighet; Men då Deputerade ännu, icke dermed hunnit, beror det på Riksens Ständers eget förordnande, om och när ett afbrott häruti må ske. Under berörde forskningar har det ej kunnat undfalla Deputerade, dels huruledes till Landt* Den 9 Mars. Jjandt-Kenterierna blifvit afförda betydliga summor af Krigsfonden, till Krigskostnaders bestridande, eller ersättningar för af Stats-Verkets och Riksgälds Contoirets medel dertill gjorde anticiparioner, dels ock huruledes åtskilliga Ren. terier afgifvit mångfaldiga och stundom mindre tydliga ersättnings.reqvisitioner för slika förskott.
Augusti i Paris limade död, nfen att Fullmäktige iiuellertid icke skulle underlåta all åt denna vigtiga omständighet egna ali nödig omtanka. I sammanhang härmed och jemte det Revisorerne uttala den förhoppning, att Fullmäktige måtte, så fort ske kan, taga under närmare bepröfvande frågan om förbättring af Bankens nuvarande sedelmynt, anse Revisorerne sig böra meddela, dels att någon åtgärd för återbesättande af den genom Myntproberare!! Brolings död ledigblifna Steleotyperiiigsoch Tryckeri-Föreståndare-befattniugfen i Banken icke blifvit af Fullmäktige vidtagen, dels ock att, uppå derom af Brolings Finka, S. M. Willberg, gjord ansökning, Fullmäktige den 28 nasti. Augusti tillåtit, ali de för Bankens räkning erforderliga sedellrycknings-arbeten äfvensom stämplingen af chartte-sigillalae-papperet må, under Förste Tryckaren vid Bankens Tryckeri P. A. Nymans ledning, tillsyn och vård saint uppå Enkan Brolings ansvar, Lills vidare fortgå, med jaktlagande af enahanda vilkor och kontroller, som ditintills varit gällande. §. 33.
Brandförsäkrings - medel med wilker att ränta derföre af Riksgälds - Contoirct icke godt - Den 17 April. ^ L3L godtgöres längre än till den sista Oetober 1809; och klef samma Betänkande af Bonde-Ständet bifallit. Hwarom de öfrige Respective Stanocn skulle wördsamt och wänligen underrättas, vt G. D. Föredrogs till afgörande Allmänna BeswärZoch Oeconomie-Utskot-etö fö lidNe gärdag pä bordet lagd» Betänkande om nödiga anstalters wittagante till förekomniande af de olägenheter, som Allmänheten mäste widkannas af utflitne och obrukbara Banco-sedlars circulation sanit af bristande tillgäng pä koppar-skiljemynt, och beflöt Bonde-Ständet bifalla samma betänkande med den enda rättelse, att den föreflagne afsändningen af kopparskiljcmynt, icke owillkorligen bör ske Sjöledes utan pä det fäkt, fo a kan pröfwas lämpeligast, sä att prmnngarne säkert mäga till bestämd Ort framkomma; Hwarom de Respcctive Ständen wördsamt och wänligen skulle underrättas. vt suprs. S. D. Biföll Bonde-Ständet Allmänna Beswärs-och Oeconomie-Utffottets'den 16 dennes afgifne Oetänkands om sattet att updrifwa Zordbruket, boffaps-ftötseln, handeln och F fferierne pä Gottland; hwarom de öfrige Re spective Ständer, wördsamt och wänligen ffulle underrättasvt suprs. S. D Efter föredragning af Högloft. Stats-Utskottets förliden gärdag pä bordet lagde Memorial, till swar Z de anmärkningar, som Niks-Ständen blifwit gjorda emot Stats-Utffottets
Då sålunda ”det lagrum, som å dem har afseende, kunnat under ett ”ombytt förhållande anses gällande och vinna tillämpning, lindner jag desto mindre skäl vara att rubba ett stadgande, ”sorn åsyftar att freda Majestätet från smädelsen; och min ”känsla säger mig, att i detta stadgande icke heller ligger ”någon våda, då Konungens rätt att göra nåd lemnar åt ”Konungens hjerta tillfället att pröfva graden af brottet och ”möjligheten att eftergifva lagens kraf. Min öfvertygelse ”är derföre, att lagstiftaren under ingen synpunkt bör frångå den straffbestämning, hvarom nu är fråga, och att, om ”någon förändring af §:n skolat öga rum, densamma bort ”utgörasi tillägget af ett enda ord, nemi. Person; då hade ”hvarje tvifvelsmål om §:ns tydning varit afhulpet och all ”våda af dess tillämpning förehyggd.” Sedermera tilläde Friherren: ”Gr Löwenhjelm har trott sig i min framställning finna ”en böjelse att bibehålla en obillig lagstiftning. Sådan kun”de dock aldrig min tanka vara, ty den grundar sig ensamt på ”öfvertygelsen om billigheten af den nuvar. lagen. Men ”min verkliga afsigt och uppriktiga önskan var ”och är, att kunna undanrödja möjligheten för ”s a m v e t s 1 ö s a och mindre menniskoälskande rådgifvare att ge n o in brottets tydning verka en ”obillig tillämpning af en otydlig strafflag.” Sådan var framställningen, sådana skälen, sådan blef utgången vid 1820 års riksdag. Till Edra omdömen, till Edra samveten, mina Hrr, vädjar jag: hvilken förändrad åsigt kan på de sedermera förflutna elfva åren hafva gjort sig gällande; hvilka nya motiver har Regeringen framställt; hvilken ny utveckling har hon beredt frågan?
Sparres och Doktor Säves, samma Utlåtande bifogade, reservationer innefattade. S. D. Föredrogs och lades till liandlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, N:o 26, med tillkännagifvande, att Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden beslutat, att en af Doktor Sandberg i Preste-Ståndet väckt motion, angående bränvins-bränningens inställande under nästkommande April månad, skulle behandlas af det för frågor rörande bränvins tillverkning och försäljning tillsatta Särskilda Utskott. 116 Prof.-Utdrag den 8 Februari 1834. Den 8 Februari. Från Högloft. Ridder skalet och Adeln. S. D. Föredrogos och biföllos Siats-Utskottets nedannämnde den 28 sistl. Januari på bordet lagde Memorial och Utlåtanden: N:o 22, angående särskilda arfvoden för utbetalningen af liksdagskostnaderna samt granskningen af de å dessa kostnader afgifna räkningar och reqvisitioner; N:o 23, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående nedsättning i det årliga ackords-amorterings-bidraget för Landshöfdinge-tjensten i Kalmar län; samt N:o 24, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel till erläggande af ett krono-magasin vid Mörbylånga köping å Oland. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 28 sistlidne Januari på bordet lagda Memorial, N:o 25, med återlemnande af tre särskilda utaf Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, Ola Svensson från Malmöhus län och Håkan Pettersson från Blekinge län väckta mo tioner, angående nedsättning i afträdes-afgiften vid åbo-ombyten å kronooch skatte-rusthåll, ansåg Ridderskapet och Adeln berörde motioner tillhöra Bevillnings-Utskottets handläggning. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets den 28 sisth Januari på bordet lagda Betänkande, N:o 7, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående ändring af 7 och 17 §§ i 30 kap. Rättegångs-balken S. D.
Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till återremiss af LagUtskrs betänk. Ropades ja och nej. Samma propos., ånyo framställd, blef på enahanda sätt besvarad. Gr. Cronhjelm: Mig veterligen har ingen begärt återremiss å betänk., och jag begär således propos. till afslag derå. Gr. Mörner, Carl: Jag skulle visserligen förena mig med dem, som önska afslag ä betänk.; men för att äfven gå den andra åsigten till mötes, får jag begära återremiss, på det en modification af det nuvar. stadgandet må vinnas, utan att förändringen derföre behöfver blifva så vidsträckt, som den nu är föreslagen. Jag medger, att det för ändamålet är lämpligare, att uppläsningen sker såsom hittills, fastän jag ock tror, att densamma, utar särdeles men, kunde ske efter Gudstjenstens slut. Men det gifves tillfällen, då sinnet verkligen är mera helt öfverlemnadt åt de religiösa betraktelserna och känslorna, såsom t. ex. vid barnens första nattvardsgång. Att då låta nattvardstalet efterträdas af kungörelser, hvilka ofta äro af den beskaffenhet, att de väcka förargelse och verldslig omtanka, tror jag icke vara lämpligt. Jag hemställer således, om man icke kunde inskränka sig derhän att stadga, det uppläsningen skulle ske efter Gudtjenstens slut vid sådana ttllfällen, då barnen begå deras första nattvardsgåag. Jag yrkar altså i detta afseende återremiss. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å LagUtsk:s betänk. N:o 41* Ropades ja och nej. Uppå derom framställd propos. blef nu ifrågavar. betänk. af R. o. Ad. afslaget. Företogs till pröfning LagUtsk:s d. 2 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o ^1. öfver motioner med förslag till ändring i nu gällande lag, ang:de behandlingen af frågor om oenighet makar emellan. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Uppå de af Hr Gr.
Utskottet trodde icke heller, att erfarenheten ådagalade, det icke, vid uppgörande af den så kallade gångleden för dagsverkarne. afseende fästes på matlagens större eller mindre förmåga att utgöra dagsverken; samt erinrade slutligen, att den af motionären anlydda obillighet deruti, alt torpare och backstugusittare efter matlagsberäkningen få utgöra lika dagsverken med hemmansegaren, så mycket mindre torde förefiunas, som hemmansegare i allt fall skola derförutan, efter hemmantalet anskaffa byggningsvirke, utgöra körslor samt bestrida alla andra kostnader vid kyrko-byggnader. Utskottet afstyrkte fördenskull bifall till motionen; hvilket utlåtande af Rikets Ständer godkändes: och får Utskottet, med åberopande af ofvan anförda skäl, vördsamt hemställa: att icke heller Olof Lagergrens omförmälda förslag må af Rikets Ständer bifallas. Sistbemälde motionär, jemte Anders August Andersson från Östergötlands län, Adolf Fredriksson frän Upsala län samt ofvannämnde Olaus Ericsson, med hvilken Bengt Johan Holmlin, Lars Rasmusson, Erik Christensson och Johannes Nilsson från Göteborgs och Bohus län sig förenat, hafva yrkat den ändring i 26 Kap. 2 § Byggningabalken, att den skyldighet att underhålla prestgårdsbyggnad, hvilken nu åligger församlingen och i berörde § finnes uttryckt med orden: »När de (hus) af ålder och bruk, och ej af prestens vanrykt förfalla; då skola socknemän dem bygga och bättra på deras kostnad, n mätte öfverflyttas på boställshafvaren, så att denne skulle vara förbunden att, sedan församlingsboerna till honom öfverlemna! de s. k. sju laga husen i fullfärdigt skick, hålla dem vid magt på egen bekostnad; hvilken skyldighet Anders August Andersson och Adolf Fredriksson velat hafva utsträckt derhän, att äfven när boställshusen af ålder och bruk så förfallit, att nybyggnad blir nödvändig, denna hädanefter skall bekostas af boställshafvaren.
Om den fråga, hvarom Hr Hallenborg och Hr Cederschjöld egentligast talat, nemi. förtydligande af föreskrifterna ang;de förgripelse!- emot Konungens person, i tal, skrift eller tryck, derom bär jag ej yttrat mig, ty derom anser jag mig, såsom ej jurist, vata incompelent, att fälla något omdöme, oell vill ej hafva sagt annat, än att allt förtydligande af lag är mig alltid välkommet. Hr Stuart, Cail Gustaf: Jag har begärt ordet, egentligen i anledn, af Hr von Hurtmansdorffs yttrande, alt D c u 4 November f. m. 93 det vore likgillligt, huru R. o. Ad. afgjorde denna fråga, emedan tvänne Stånd redan bifallit LagUlskrs betänkande. Tvänne Stånd hafva visserligen genom bifall till betänk, afslagit de i en detsamma motsatt riktning afgifna motioner, men då IIr Hallenbergs anmärka., hvilken af Hr Dalman och Hr Cederschöld blifvit biträdd, ej åsyftar antagande af den föreslagna, men af Utsk. afstyrkla lagförändningen, ilian endast ett förtydligande af nu var. stadgande i 5 cap. t §:n Missg b:n, hvarom fråga icke blifvit af motionärerna väckt, så anser jag Utsk. vara oförhindi adt att, i följd af årterremissen, till behandling företaga denna fråga, och jag förmodar, att derest Utsk. skulle understödja den framställning, som nu här blifvit gjord, de tvänne Stånd, hvilka redan bifallit detta betänk., derigenom ej heller skola linna sig hindrade att jemväl lemna sitt bifall till i fråga var. förtydligande. Jag kan ingalunda, lika med Gr. Posse, anse detta förtydligande öfverflödigt, då det allmänt kända förhållande inträffat, ali denna lag, efter dess förändring, blifvit tillämpad på ett emot densammas anda och syftning rakt stridande sätt.