Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En större brobyggnad är inom samma härad med en kostnad af 12,000 R:dr verkställd öfver strömdraget vid Billingsfors bx-uk. I södra delen af Walbo härad är en ny väg om 11 mils längd af ett bolag med en kostnad af 13,000 R:dr anlagd, för att ernå en genare utfart till Uddevalla; och uppbäras af de vägfarande för dess begagnande vägpenningar. Vägen från Wenersborg till Dalsland är omlagd på bekostnad af staden med bidrag af Sundals härad samt anslagne 1,200 R:dr af statsmedel, hvarigenom svåra backar undvikits. Inom Ale härad hafva på en sträcka af 1^ mil landsvägar blifvit omlagda till undvikande af backar, hvartill erhållits understöd af statsmedel till belopp af 29,460 R:dr, hvarjemte tre större broar af sten blifvit uppförde, nemligen vid Lerum och vid Bryggum i Wäne härad samt å häradsvägen mellan Lerums och Agnesbergs gästgifvaregårdar i Wedtle härad. I Kullings härad har vid Hjelmared ett vägstycke, på bekostnad af några bland häradets innevånare, blifvit omlagdt till undvikande af backar, och en ny bro af sten på häradets bekostnad uppförd. I Marks härad äro två nya häradsvägar anlagda, nemligen: från öxnevalla sockens gräns till Kongsäter, och från Carl Gustafs kyrka till Hallands länsgräns, hvarjemte en större bro öfver Wiska-ån samt en väg från hemmanet Wiskebacka till vägen vid Öxnevalla Landsh.-Emb. uti Elfsborgs län und. ber. för åren 1856—1860. 3 18 Elfsborgs län. Jernväg. Broar. Färjor. Grindar. Skjuts. kyrka blifvit anlagd. Dessutom har af enskild man blifvit omlagd en betydlig sträcka af landsvägen emellan Borås och Ramslätts gästgifvaregård, hvilken väg, sedan Kongl. Maj:t numera i nåder beviljat anslag till omläggning af ytterligare ett stycke af denna väg, kommer att upplåtas till begagnande af allmänheten, och hvarigenom denna hittills särdeles backiga väg betydligt förbättrats.
Två — 33 — Två Ledamöter yttrade skiljaktig tanka, deri åberopas det förhållande, att förmyndaren hade blifvit af vederbörande Rådstufvurätt förordnad, med åliggande att den omyndiges rätt och bästa vid alla förefallande tillfällen lagligen iakttaga och bevaka, utan att af domstolen härvid blifvit stadgadt, att förmyndaren skulle med fadren eller någon annan dela förmyndarebelättningen; och hade fadren väl sedermera åberopat, vid bouppteckning efter hustrun, ett makarna imellan upprättadt inbördes testamente *), hvarigenom den efterlefvande blifvit berättigad för sin lifstid vara orubbad i boet, men då fråga om afvittring uppstått, trä flat med sonens förmyndare den ofvan anförda öfverenskommelse!!; vid hvilket förhållande och enär således det penningebelopp, som blifvit antaget utgöra den omyndiges mödernearf, befanns, när fadren år 1845 afträdde sin egendom till borgenärer, innestå hos honom, icke i egenskap af den omyndiges fader eller förmyndare, utan såsom den, hvilken derom med den lagligen tillförordnade förmyndaren träffat beting, under den sednare uttryckligen förbehållen rättighet att för de innestående medlen affordra fadren säkerhet, ansåges hvad i 17 kap. 8 § H. B. stadgas angående förmånsrätt för barnaarf hos föräldrar eller förmyndare, icke vara i förevarande sak tillämpligt, och funnes derföre, med ändring af Hofrättens och Rådst.rättens domar, förmyndarens yrkande om förmånsrätt, så vidt det skulle på de ändrings-sökandes rätt äga inflytelse, ■ böra ogillas. Kongl. Maj:ts Dom utfärdades den 11 Juli 1848. Det har händt, att en svensk jordägare, förmodligen också svensk undersåte och från Sverige utflyttad, i Norrige uppgifvit sin egendom till borgenärers förnöjande, men att hans i Sverige belägna fastighet (man vet icke, om den varit i Norrige uppgifven bland tillgångarne) blifvit i mät tagen för svenska undersåters fordringar (anmälta såsom i norrska konkursen bevakade) samt försåld och köpeskillingen använd till dessa fordringars gäldande.
Uplästes och godkändes följande til jU8termZ inlemnade ex^e6itionsr: Stormägtigste Allernadigste Konung! I anledning af et til Riksens Dtänder ingift rvit iviemonLl, hwaruti förestås ar Ädelfors Guldiverk matte nedläggas, samc derunder liggande Hemman och Paulströms Jernbruk, pä öppen ^.uckion försäljas, hafna Riksens Stander sökt inhemta nödige underrättelser om beskaffenheten af denna Kronans ^Egendom; och ehuru härnid uplyst blift wir, ar Ädelfors Guldnerk hittils ej kunnat dufnäs uran förlust för Kongl. Maj:t och Kronan, hafna Riksens Ständer likwäl, i anseende til der derom uprättade ^rreuclo-eontrag:, för det närnarande endast ansett sig böra hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anhälla, det täcktes Eder Kongl. Maj:t i Räder anbefalla Bergs-LalleZium, ar, dä Werket ätergär til KonglMaj:t och Kronans fria cIi8po8ition, antingen medelst conti-gÄetr uphörande efter den utsatte ^iren^e-tidens förlopp, eller i händelse samma LomrE ffulle enligt ^clvocLt-ki8LLlen8 i Kammar-LolleAium derom gjorde Embets-pästaende, blifwa sä som förwerkadt ansedr, til Eders Kongl. Maj:t inkomma med underdänigt förslag , huruwida det kan wara nyttigt för Staten, ac förenämnde Werks drift än widare fortfar, eller om det anses böra nedläggas; i hwilket sednare fall de derunder hörande Lägenheter kunde pä ^uckion antingen försäljas eller pä Hri-emls uplätas, efter hnad bäst och förmonligast finnas kan. Riksens Strnder framhärda rc. Stor - Den 8 Mars. 25 r Stormagtigste Allernädigste Konung!
Föredrogos och biföllos Särskildta Utsk:s den 28 dennes på bordet lagda Betänk, och Mern : N:o 29, om provision till embetsoch tjenstemän för debitering och redovisning af afgifterne för bränvins försäljning; och N:o 30, med upgift å användningen af de 1,500 R:dr B:ko, dem R. St:r bemyndigat Utsk. alt af Riksdags-kostnads-medlen använda till försöks anställande med bränviusmätnings-apparater. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, bortgått och öfverlemnal Landtmarskalks-klubban åt främste närvar:de ledamoten, Fullm. för Grefliga ätten N:o 8 Oxenstjerna af Korsholm, Frih. Carl Åkerhjelm, anförde' H. Exc. Hr Gr. Lövenhjelm, Carl Axel, skriftligen: M. Hrr! Jag begagnar den stund, då vår Landtmarskalk lemnal klubban i andra händer, för att inför Eder, M. Hrr, väcka ett förslag, för hvilket jag tror mig med säkerhet kunna påräkna Edert gillande bifall. Vi hafva alla varit vittnen till de uphöjda egenskaper, vår Landtmarskalk ådagalagt under denna för vårt fädernesland så vigtiga Riksdag. Att, under så maktpåliggande ärendens behandling, skiljaktigheter i omdömen och opinioner måste förekomma, är ett uti sakeDS natur grundad! förhållande; men vi hafva dervid bevittnat den klarhet i ärendernes upfattning, den opartiskhet och det lugn, hvarmed Hr Gr. Hamilton fört ordet under våra öfverläggningar. Med dessa lyckliga egenskaper har Hr Landtmarskalken Gr. Hamilton lörvärfvat åt sig anspråk på R. o. Ad:s varma tillgifvenhet och förtroende.
Men då Tord såg honom böja sig efter yxan, visste han, att det nu gällde hans eget lif. Han fick upp sin egen yxa ur bältet och högg efter Berg, innan denne hann att resa sig. Eggen skar genom den hvinande luften och for in i det nedböjda hufvudet. Berg Rese for till marken med hufvudet före, hela kroppen tumlade efter. Blod och hjärna sprutade fram, yxan ramlade ur såret. Mellan det tofviga håret såg Tord ett stort, rödt, gapande hål efter ett yxhugg, Nu kommo bönderna inrusande. De blefvo glada och prisade gärningen. »Nu står din sak väl,» sade de till Tord. Tord såg ned på sina händer, som om han där märkte de fjättrar, hvarmed han släpats fram till att döda den han älskade. De voro som Fenrisulfvens, smidda af intet. Af vassens gröna dager, af skogens skuggors lek, af stormens sång, af löfvens prassel, af drömmars tjusning voro de skapade. Och han sade högt: »Gud är stor.» Men åter kom han in i sin förra tankegång. Han föll ned på knä vid liket och lade sin arm under dess hufvud. »Gören honom intet,» sade han. »Han ångrar, han vill gå till de heliga grafvarna. Han är ej död, men fängslen honom ej. Vi voro just färdiga att gå, då han föll. Den hvite munken ville väl ej, att han skulle ångra, men Gud, rättfärdighetens Gud, älskar ångern.» Han låg kvar bredvid liket, talade med det, grät och bad den döde att vakna. Bönderna lagade i ordning en bår af några spjut. De ville bära storbondens lik ned till hans gård. De hade vördnad för den döde och talade sakta i hans närhet. Då de lyfte honom på båren, steg Tord upp, skakade håret ur ansiktet och talade med en röst, som skälfde af snyftningar: »Sägen då till Unn, som gjorde Berg Rese till en mördare, att han blef dödad af Tord, fiskaren, hvars fader är vrakplundrare och hvars moder är häxa, därför att han lärde honom, att denna jordens grundval heter rättfärdighet.» REORS SAGA.
Lagligheten af Böckers och Skrifters innehåll i skall hädanefter alltid pröfvas af en Jury eller Nämnd} enligt hans tanke vore mindre riktigt. Ty af denna föreskrifts nuvarande ordalydelse kunde dragas de slutsatser, att lagligheten af alla Skrifter och Böcker borde pröfvas af Jury, samt att Jury således borde vara permanent och tillsättas på alla ställen, der Boktryckerier finnas; hvilket allt är stridande ej mindre emot all esprit af Tryckfriheten än emot sjelfva organisation af Jury; och Bilaga till Mern. N:o 37. 1013 tillstyrkte Biskoppen fördenskull, att berörde redaction må således förändras: Lagligheten af åtalade Böckers etc. Biskoppen Doctor Rosenstein trodde, att, då denna 5 § i det följande utryckeligen föreskrifver, det den åklagade äger att välja 4 Ledamöter uti Jury, fråga icke kunde uppstå om denna Nämnds rättighet att granska andra Skrifters laglighet än deras, hvilka redan blifvit åtalade; dock ansåg Herr Biskoppen för mera tydlighets skull ordet åtalade kunna tilläggas. Prosten Fröberg conformerade sig med Biskop Almquist. Hvarefter och då Ståndet ansåg denna anmärkning förtjena uppmärksamhet, uppå framstäld proposition, beslöts, att ifrågavarande Betänkande med den deremot gjorda anmärkning skulle till Constitutions-Utskottet återförvisas till den åtgärd, som Regerings-Formens 56 § omförmäler. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almquist. 1014 Riksdagen 1815. Memorial i anledning af Höglofi. Ridderskapet och Adelns återremiss af Utskottets Memorial N:o 19 med förslag till ändrad lydelse af 4 § RegeringsFormen. Genom Utdrag af Protocollet, dateradt den 14 Julii, har Eidderskapet och Adeln återremitterat det af Constitutions-Utskottet afgifna förslag till den ändring i 4 § Regerings-Formen, att ordet och skulle sättas i stället för ordet eller, mellan orden Frälse och Ofrälse.
Och en karl med affärsgeni! Tro mig jag har (med en snabb blick). Tror ni det? GROSSHANDLARE HOLLGREN. Lita på mig jag har blick, hä! FRU BRUHN (kommer till). Nå, fröken Rönne, hur har ni det? skapets gäst. Tack, det fins blott en möjlighet, när man är herr GROSSHANDLARE HOLLGREN. Jojo nog har man det bra här altid. FRU BRUHN (till Saima). laren var oförbätterlig visste jag på förhand. Fy så ni smickrar! (Till Hollgren.) Att grosshand GROSSHANDLARE HOLLGREN (belåtet). Hä, hä, hä! SAIMA. Det är inte smicker; här är ju ett paradis. FRU BRUHN (muntert). rum? (Hon drager henne med sig öfver scenen, öpnar dörren till höger och ser på henne med ett småleende). SAIMA Tycker ni det? Och ni har ändå inte sett mina beundran). är ju som i en saga! (med ett djupt andetag af Ah! Något sådant har jag aldrig sett förr... det FRU BRUHN. gå in). Kom! Ni förstår er på konstsaker och nipper. (De GROSSHANDLARE HOLLGREN några herrar, som stå i en klunga på golfvet). men bakåt vänster.) (vänder sig till Hans paradis ligger åt andra hållet. (Pekar med tum(De skratta i korus.) 33 FRÖKEN SANDGREN kring vid Särlings arm, nalkas nu rampen, inbegripen i ifrigt samtal med sin kavaljer). än en tanke om saken. (som promenerat om Jag tycker för min del, att det inte kan finnas mer SÖRLING. Nej, det kan nog vara. FRÖKEN SANDGREN (med emfasis). kvinliga värdighet måste ju uppresa sig mot detta tyranniserande. Hon kunde inte handla annorlunda. Hela hennes SÖRLING. Ja-a. FRÖKEN SANDGREN. efter denna aktningsfulla vördnad, med hvilken mannen sedan sekler tillbaka sett upp till oss kvinnor. SÖRLING.
Jag har resonerat så, att om de små brännvinsbrännarne i alla fall få en förhöjning i sin skatt, och de se, att de stora fabrikerna få en nedsättning; så skulle det kanske falla dem in, att bela beslutet vore dicteradt af gunst för de stora fabrikerna; men oin de stora fabrikerna först få bibehålla den gamla skatten, sorn de nu hafva, och derutöfver få en liten förhöjning, så tror jag, att det ej blir alldeles så mycket motbjudande för de små pannornas ägare. Sådant detta stadgande nu är, fruktar jag, att det skall åstadkomma afund och missförstånd, samt alt förslagets genomdi ifvande kommer att möta större svårighet nu än om vi ställe så till, att både små pannorna och fabrikerna erhöllo förhöjning i skatten, ehuru ej i lika stor grad. På dessa grunder tror jag, att det klokaste vore att välja den medelväg, som Gr. Horn har föreslagit. Hr von Hartmansdorff: Man har anmärkt, att afgifterna enl. den gamla författningen vore beräknade efter 6 månaders bränningstid, då Gr. Hamiltons förslag deremot är beräknadt efter tolf månaders. Detta är riktigt. Men hade man velat beräkna afgifterna i öfverensstämmelse med det gamla beloppet, men för 12 månader, så är det klart, att afgiften blifvit dubbelt större än förut. Då skulle afgiften för hvarje kanna hafva blifvit 3 r.'st. i stället för 1^ r:st. å de små pannorna. Nu har Gr. Hamilton föreslagit 6 r:st. skatt och 12 månaders bränningstid; således 4 gånger så mycket som förut. Deraf finner R. o. Ad., huru betydlig den förhöjning är, hvilken han föreslagit. Skälet, hvarför den likväl ej skulle blifva så tryckande som man vid första påseendet kunde befara, är, att troligen en mängd ägare af små pannor ej skulle anmäla sig att bränna för 12 eller 6 månader, utan kanske endast för 3 eller 3. Derigenom blefve skatten hvarken så betydande för dem eller så indrägtig för statscassan. Man komme måhända till samma slutföljd som förut. Derföre synes mig detta Gr. Hamiltons förslag vara billigt och böra antagas.
Län sig förenat, för de Landtförsarnlirigar i deras hemorter, som med Städerna äfo förenade; den förstnämnde med tillägg, att rösträttigheten borde beräknas för Husägare i Staden och Abo erne - Den t g Jani. 653 erne på Landet efter de allmänna utskylder hvar och en utgör, samt sträcka sig äfven till Comministers, Klockare - och Organist-val, hvaruti Hedervärda Bonde Ståndet i så matto instämt, som en fiel Ledamöter ansett grunden för rösträttigheten böra hämtas af hemmantalet å Landet, jemfördt med det hemmantal, för hvilket hvarje Stad ansvarar. Ehuru Utskottet noga inser, att de föreskrifter, på flera stallen, der Stadsoch Landtförsamlingar hafva en gemensam valrättighet till Prest, Klockare eller Organist, gro för en sådan rättighet stadgade, borde jemkas efter förändrade och mera billiga grunder, har likväl Utskottet, i anseende till de många särskilta omständigheter och öfverenskommelse!-, sorn a olika orter i detta afseende förekomma, funnit så många svårigheter möta för bestämmandet af en allmän norm for ifrågavarande rösträttighet, att Utskottet ansett sig derifrån böra afstå; men deremot förmodat , att Städernas °ch Landtförsamlingarnes ömsesidiga rättigheter bäst skulle iakttagas, om de; i likhet med hvad å flera o,rter blifvit verksteldt, öfverlemnade åt Kongl. Majas Befallningshafvande i Länen, att, i förening med Consistorierna, uppgöra ett förslag till en jemnare reglering af rösternas ömsesidiga beräkningssätt; hvilket förslag, grundadt på en närmare kännedom af locala omständigheter och förhållanden, synes närmast böra kunna uppfylla det åsyftade ändamålet; men skulle några öfverenskommelser, i anledning här af 654 D£n *9 Juni. af ej kunna träffa», lärer Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet öfverlemna det uppgjorde förslaget, jemte deröfver anförda besvär, till Kongl. Majtts Nådiga pröfning och afgörande. Hvilket dock till Riksens Höglofl, Ständers eget godtfinnande vördsamligen öfverlemnas.
Då deremot den höga, stränga Dygd, som sjelf upplyfter själen öfver allt verldsligt, ej kan tänka sig sjelf utan en Gudomlig tillfyllestgörelse. Men, som sagdt, nu hade Moralen nedsjunkit till en helt och hållet verldslig Försigtighetsoch Hushållslära; och Religionen var blott till för att inskärpa dess bud, på det, att om egennyttan för lifvet ej kunde förmå menniskan att vara nyttig, hennes egennytta för evigheten åtminstone måtte beveka henne dertill. Det är likväl verkeligen en Sublim fräckhet att sträcka egoismens, fördelens, vinningslystnadens beräkningar på andra sidan grafven! Då Religionens anda var så bortviken, ej under att dess drägt och dess språk ej mera voro sig lika! Det är naturligt att andagten vill hafva andra uttryck än hvardags-språkets. Derföre hafva i alla åldrar, bland alla Nationer, Gudstjenstens språk och musik bibehållit sig vid det gamla, som i sig sjelf är vördnadsbjudande. – Allt detta var nu fördomar, som lände upplysningen till vanära, och ej kunde rimma sig med de usla begrepp, som voro gängse om korrekthet i språk. Ur undervisningsböcker, ur psalm-böcker, ur hela Gudstjensten skulle derföre alla märken af ålder i språk utplånas, allt skulle städas. Man skulle följa med sitt tidehvarf. Allt skulle moderniseras: Och man vann dervid, att nu i Kyrkan taltes samma språk som på torget! Man förlorade dervid så mycket mer, som dermed äfven det vackra bibliska språket utträngdes så ur undervisningen, som Gudstjensten. Men nya Testamentets språk är ej blott tillfälligt och nationelt. Dess bilder bära för alla tider stämpeln af det genuinaste Genie, af en Gudomlig inspiration. De äro ej bubblor, hvarmed en fåfäng inbillningskraft leker, eller som en het känsla drifver i vädret. De äro inga glänsande vattendroppar, utan verkliga ädel-stenar, som fångat ljuset i sitt sköte, lysa af egen glans, och derigenom äga värde för alla tider.
F. n. förefinnes icke något stadgande om val af Suppleanter till Ulskm, utan har så tillgått, att serskild motion i delta ämne blifvit vid Riksdagarnes början väckt. Då nyttan och behöflighelen af desse Suppleanter numera är allmänt erkänd, vågar jag vördsamt föreslå, att i 19:de §:n Riddarh.-Ordningen föreskrifves, att Eleklorerne skola, på samma gång ledamöter lill Ulskm utses, välja ett för hvarje Utsk. serskildt bestämdt antal Suppleanter, hvilket antal, utsedt i förhållande till antalet af Ledamöter, jag öfverlemna!- åt Utsk. att närmare bestämma. Jemte det i 23:dje §:n, efter orden: ”Den som blifvit vald till Ledamot af Utsk.”, tillägges ”eller Suppleant”, torde i samma § böra föreskrifvas, dels att, då ledighet för viss tid någon ledamot beviljas, Suppleant inträder i den permitterades, ställe och således att orden i nämnde § ”val till ny Ulsk:s-ledamot under ledighetstiden” utgå, dels all vid tillfällig frånvaro Suppleant icke må, utan efter vederbörlig kallelse, inlaga plats i Utsk. Den i R. o. Ad:s Ordningsstadga föreskrifne påföljd för uteblifvande från Bänkmätinens, Elektorernes eller Utsk:s sammanträde torde böra i 24:de §:n Riddarh.-Ordnm intagas. Sedan andra upropet vid voteringar numera blifvit afskaffadl, bör 31:sta §:n sålunda förändras, att ledamöterne, i stället att föra Prol. öfver dem, som icke rösta, blott anteckna huru många som afgifva röster. Om remiss af denna min motion till Riddarh.-Utsk. anhålles. Remitterades lill Riddarh.Utsk. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 18 och 21 dennes på bordet lagda Utlåt. M 136, i följd af RiksStåndens beslut Den 25 Oktober. 7 med anledn. af Belänk:t M 115, i fråga om Elementar-läroverken m. m.
Hans Exc. Justitiae-Stats-Ministern, Herr Grefve Sparre, Hans Exc. Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne, Herr Friherre Stjerneld, Stats-råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, JViallensteen, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe. Sedan Protokollet öfver Ecklesiastik-ärender för den 2 dennes blifvit justeradt, uppläste i underdånighet Departements-chefen, Stats-rådet Reuterdahl till justering följande, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:(s förut fattade beslut uppsatta förslag lill Kongl. Och behagade Kongl. Maj:f, uppå underdånigt tillstyrkande af Stats-rådets Ledamöter, förberörda förslag, sådana de under Lii t. l). linnas detta Protokoll bilagda, i Nåder gilla, samt befallde, att, i enlighet dermed, ifrågavarande Nådiga Propositioner skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex protocollo Alfred Adelgren. Konr/l. Maj:ls Nåd. AdIw till Esp. Utsk. d. 6 April 1854 kl. 3 e. m. Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående inqvartering s-skyldigheten i Stockholm; Gifven Stockholms Slott den 7 Mars i854.
Att införa särskildta anbud uti Auctions-Protocollet verkar mera oreda, än gagn; ty Auctions-Profocollet är till rättelse och säkerhet för dem, som personligen infinna sig, men icke så egenteligen för den på annat sätt bjudande; således bör efter vanligheten tillgå , att , sedan auction är slutad, alla förseglade anbud på en gång öppnas, och deras innehåll uti ett särskildt Protocoll intages, hvilket ock är det rätta; men att, till exempel, från ett Styrelseverk till orterna afsända Auctions Protocoller blifver både utan nytta och ändamål, ty pröfningsrätten, i afseende på antagandet af anbud eller inrop, mäste nödvändigt skola bero af det Verk, som äger hufvudbefattningen med dylika ämnen. På det ställe, der jag har äran vara låeda» mot, tillgår så, att vederbörande i landsorterna med omgående post insända, så väl AuctionsProtocoll, som ingifna anbud, och sedan allt hunnit granskas, erhålla vederbörande genast underrättelse om hvad som blifvit antaget. Den omständighet, alt den som gjort lägsta anbud eller inrop bör äga företräde är ganska riktig, och följes jemväl, men jag får härvid den äran narn. na, Den 7 Juli. S"7 na, att om till exempel en vara blifvit erbjuden j orten att levereras för högre pris, ärt hvartill den kunnat härstädes erhållas, afseende likväl bör göras på kostnaden af en sådan varas transport till förhruknings-orten, och om transporten finnes jemte det här erbjudna priset, gå öfver hvad i orten blifvit bjudet, synes det väl vara med mesta förmån för Kronan förenadt , att då hålla sig till den i orten varande leverantör, För öfrigt synes mig, att i detta afseende ett bestämdt stadgande icke bör gifvas, då det möjeligen kan hända, pär coneurrencen är liten, att äfven det lägsta bud på en vara vid ep auction vida kap öfverstiga de gångbara priserna i allmänhet. 3:0
Potatesmjöl; Pozzolana; Puder; Qvicksilfver; Redskap och Machinerier; Rhabarber; och R i g a b a 1 s a m. Utskottets förslag biföllos. Russin. Nedsättning i införselstullen till 1 sk. eller 6 rst. per skålpund yrkades af en ledamot, men bestreds af andra, sorn yrkade bifall till Utsk:s förslag. Detta sistnämnda blef äfven af R. o. Ad. bifallet. Russin-stjelkar; Rör; Rötter; och Sadel mak a r e-a r be t e n. Utskottets förslag biföllos. 18 H. " 34 206 Den iG December. Saffran. Fråga uppstod om bibehållande af den tull, som 1835 års taxa bestämmer; men sedan den ledamot, som det yrhat, derifrån afstålt, blef Utsk.’s förslag af R. o. Ad. bifallet. Salmiak. Utskottets förslag bifölls. Saltpeter, o raffinerad och raffinerad. Några ledamöter yrkade bifall tili betänk. N:o 21 i denna del, då deremot andra tillstyrkte bifall till förslaget i utlåt. N:o 3o; hvilket sistnämnda, uppå derom framställd propos., af R. o. Ad. bifölls. Då nu äfven fråga uppstod om bestämmande af någon införselstull å saltpeter, för den händelse att K. M. icke skulle finna förbud emot införseln böra äga rum, föreslogs i det afseendet dels 100, dels 75 proc. af tullvärdet, dels den tull sorn Utsk. i betänk. N:o 21 föreslagit. Sedan R. o. Ad. först med ja och nej besvarat en propos. om tullens bestämmande för ifrågavar. fall till 100 proc. af tullvärdet, blef derefter Utskts i utlåt. N:o 21 framställda förslag af R. o. Ad. för detta fall bifallet. Saltpeter, Chilisk. Utskottets förslag bifölls. Salt. Nedsättning i införselstullen till 24 sk. per tunna för koksalt begärdes af en ledamot, men bestreds af flera andra.