Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr och under nästlidne statsregleringsperiod 232,000 R:dr årligen, blifvit, jemlikt Kongl. Maj:ts förnyade nådiga instruktion för beklädnads-direktionerna vid indelta roterade infanteri-regementen och kårer den 23 Mars 1858, från Krigs-kollegium till de särskilda beklädnads-direktionerna utbetalda vissa, efter deri bestämda grunder uträknade anslag. För att visa, i hvad mån dessa anslag varit för dermed afsedda ändamål tillräcklige, få Revisorerne här bifoga uppgift å de behållningar, som, efter afdrag af skulderna, vid revisionsårets början och slut före.funnos hos de särskilda beklädnads-direktionerna: - Behållning vid 1863 års vid 1863 års början. slut. I 9 — 66 — Behållning vid 1863 års vid 1863 års början. slut. H.vtrtt stutsanslarjen. Förhållandet med inkomster och utgifter å dessa anslag inhemtas af bifogade tabell. (Bil. litt. O.) § 1. Af det för revisionsåret till nya gevärs anskaffande beviljade extra anslag, 150,000 R:dr, har, jemlikt Kongl brefvet den 30 December 1862, ena hälften, eller 75,000 Rrdr, användts till inköp af gevär från Husqvarna gevärsfaktori och återstoden, för tillverkning af sådana, utgått till Karl Gustafs stads faktori. Beträffande gevärstillverkningen vid sistnämnda faktori, lemnäs uti General-fälttygmästare-embetets till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse, angående faktoriets verksamhet under år 1863, följande uppgifter: Under året kompletta Utgiftssumma, delad 1863 års tillverkning, förvandlad vapen. per gevär. n till gevär af 1860 års modell. 3,073 gevär af 1860 års modell. 31 R:dr 52 öre. 3,100 gevär.
Skillnaden emellan | och | är för öfrigt icke serdeles stor, och den nu förevarande frågan synes mig derföre icke vara af någon serdeles betydenhet, men då man skall välja det ena, och förkasta det andra, tror jag för min del det vara fördelagligast, att enheten antages lill |:del eller motsvarande i R:dr Riksgäld, derföre alt enheten då kommer i jemnt förhållande så väl till det gamla myntet, som till vårt vigtsystem, af hvilket det skulle utgöra 2 procent brutto och procent netto, samt en mindre rubbning till följd häraf åstadkommas vid alla affuirers uppgörande, serdeles de mindre, hvilka merendels afslutas i Riksgäld. Äfven de större affairerne uppgöras i synnerhet i de norra orterna så allmänt i Riksgäld, alt det aldrig kommer i fråga, att någon summa skall beräknas i Banko, så vida det icke uttryckligen blifvit stadgadt. Man har sagt, 86 Den 19 Oclober e. rn. att för Bankoräkuiugen talade, att den gäller i Kronans uppbörd, mea just detta Bankoräkningens begagnande i Kronouppbörden och alla officiella handlingar, utan att den ändock förmått uttränga Riksgäldsräkningen ur allmänna lifvet, synes mig bäst bevisa, att den sednare måtte vara fördelagtigare; och Herr Lefren har dessutom tillräckligt utredt förmånerne af en lägre myntenhet. Hvad namnet beträffar, kan det vara tämligen likgiltigt, ehuru jag erinrar mig, att då Utskotten i deras första Betänkande föreslagit den lägre myntenheten, och kallat den 1 R:dr Riksgäld, tadlades detta ganska mycket, och föranledde de mästa anmärkningar emot förslaget; ty svårigheten skulle i sanning icke vara stor, om den blott bestod uti att finna ett namn åt myntet.
Under förledit år, inkom finsk Spannemål till Sve-, Den 23 December. rige för ett tullvärde af 668,000 R:drB:co; hvarigenom vår undervigt vid finska handeln var ganska betydlig; men utan ett sådant extraordinärt fall, och efter de regleringar, som genom den åberopade sista Tractaten blifvit uppgjorde, är en slik undervigt icke mera att befara. Herr Lefrén, Johnn Pehr: Icke länge sedan bade jag äran yttra mina åsigter i fråga om näringarne. Man bör söka genom , dels förbud dels lämpliga tullafgifter skydda inrikes näringarne, tills de hunnit uppväxa så, att de kunna täfla i verldsbandeln. Jag vill visst ej afgöra, huruvida spanmålsproductionen här i landet bar tillräcklig stadga för en sådan täflan. Conjuncturernä äro väl nu gynnande, men man bör icke förhasta sig, dertill förledd af en möjlig förkärlek för ett förslag. Förslaget är lockande och till sin idee troligen rigtigt; men det hvilar på 2:ne grunder, eller medelpriser för spannemålen. Dessa medelpriser äro ganska lätta att bestämma i England med dess lätta communicationcr; men så är ej förhållandet i Sverige. Här fordras lång tid för alt bestämma detta pris, synnerligen som det ofta är 3 å 4 Ibdrs skillnad per tunna i den ena Provincen mot den andra. Detta kommer af våra försvårade communicationer, och utgör i min lunka ett stort hinder för antagandet af systemet. För öfrigt uppskju - Den a3 December. a65 ter jag mitt omdöme i saken, tills den återkommer från Utskottet. Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, att så väl Herr af Wingårds ifrågavarande Memorial, som de af Friherre Åkerhjelm, samt Herrarne Uggla och Lefren, jemte Herr af Wingårds i anledning deraf nu afgifne yttranden, måtte till Bevillnings-Utskottet remitteras. Bifölls.
Den tjugusexåriga prinsessan lär vara en bländande skönhet, hvilket äfven bekräftas af det porträtt, vi i vårt dagsnummer, tillika m e d porträttet af hennes gemål, meddela våra läsarinnor. Resan hit upp till norden har närmast företagits m e d anledning af att kronprins Viktor Emanuel önskat taga farväl af sin broder, hertig Luigi af Abruzzerna, hvilken just nu från Kristiania anträdt sin nordpolsexpedition. STRIDIGA ERNST VILJOR. SKILDRING AF HÖGMAN. F O R T S. F R Å N FÖRF.G. N: R. Ja, ja, du kan vara fullkomligt lugn, det går bra, » tillade han godmodigt, när han såg Mårtens ångestfullt spörjande blick riktad på sig. Ett par timmar senare k o m fru Kajsa m e d strå- lande u p p s y n Mårten till mötes, där han väl för tionde gången s m ö g sig uppför trappan. » Det är en gosse, du I. o m en stund ska du få se honom.&gt; — 6 — Brogren stod o c h gned pekfingret mot en fläck på fönsterrutan — han talte långsamt, rösten lät en smula försagd. » I uppbrusningen säger man ju åtskilligt, s o m man också tänker, att m a n ska stå för. Visst har jag varit grufligt o n d på M å r t e n. m e n fäderna få inte alltid rätt m o t sina söner, ser du, o c h ska inte ha det heller ... » Lotta betraktade broderns nacke m e d det hvita, glesnande håret o c h halsens skrumpna skinn, s o m stramade hårdt bakom öronen. » D u börjar verkligen åldras, » sade h o n. Detta medgifvande tycktes skänka h o n o m en viss lättnad, ty han fortsatte nu att tala i en otvungnare ton. » D e t är dumt af d e gamla att ställa sig i vägen för ungd o m e n s önskningar; m e n det inser m a n först i ensamheten, när ens trötta leder börja darra. O m jag låtit Mårten öfverta m i n affär, som han ville, så hade den nu varit i ett blomstrande skick.
Direktionens för ofvanomförmälda bolag vägnar, väckta fråga om afskrifning i Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader räkenskaper af oredovisade delen utaf meranämnde 5,000 Ridr, handlingarne i målet, med stöd af 7:de § uti förordningen angående behandling af extra ordinarie afskrifnings-frågor och anmärknings-mål af den 11 December 1830, öfverlemnas till bemälte Styrelse, som hade att, i öfverensstämmelse med berörde förordning, i denna fråga meddela beslut, hvilket, i den mån afskrifning derigenom beviljades, borde Kammar-rättens pröfning underställas; och blef detta Kammar - rättens utslag, som af dess Advokat-fiskals-embete i underdånighet öfverklagades, af Kongl. Majit, medelst nådigt utslag den 29 Mars innevarande år, gilladt och faststäldt. i afseende å beskaffenheten af ofvannämnde utaf f. d. Bolags-direktionen afgifna redogörelse, hafva Revisorerne af tillgängliga handlingar vidare inhemtat, att de deruti upptagna utgifter till ersättning för afstädd jord vid Skifed och Dejefors icke funnits genom originalverifikationer styrkta, ehuru, beträffande förstnämnde utgift, en bland handlingarne befintlig afskrift af ett emellan Clara elfs sluss-bolag och ägame af Skifed, den 12 Mars 1827, afslutadt köpe-kontrakt om ifrågavarande jordrymd innehåller, att de sednare erkänt och qvitterat den öfvenskomna köpeskillingen, 1,033 E:dr 16 sk., såsom af dem bekommen; hvaremot, till bestyrkande af enahanda utgift till ägarne af Dejefors, Grosshandelsbolaget James Dickson & Komp., endast förekommer redogörarens skriftliga uppgift, att beloppet, 3,125 R:dr, skulle den 20 Mars 1827 blifvit af numera aflidne Kommerse-rådet och Riddaren Norström uppburet och qvitteradt.
77 i förhållandet till Norge, hafva låtit sig påverkas af opinionen i Sverige och derigenom i viss mån förändrat sitt.sätt att se ocli bedöma de norska stridigheterna. Det lugnande inflytande han till en början syntes öfva, gaf vika för uppenbara stridigheter. Han gjordes till föremål för ovärdiga misstankar, hvilka alstrade bitterhet i hans af sjuklighet redan iiedstäinda sinne; grofva pasqviller och invektiver haglade öfver. honom. Att han åtiijöt aktning och erkännande af många bland Norges mäst framstående män kunde ej förtaga intrycket af den vilseledda mängdens orättvisa misstankar. 111- vilja och missförstånd, säger hans dotter, gjorde hans sista dagar tunga. Själf skrifver han: " Hvad skall hållit mig qvar i ett land, der jag, sliten ur alla personliga förhållanden, nerspycld från alla sidor, utan deltagande eller aktning, ej kan. vara till ringaste nytta? " Innan Platen hann draga sig tillbaka, kom dock sjukdom och död och lossade bandet. Sina sista krafter använde han till att ytterligare för kronprinsen skriftligen utveckla sina ideer om Sveriges försvar och skargårdsflottan, stälda i samband med Göta kanal ocli Motala verkstad, samt anbefaller dem och de vid dem anstälda förtjenta män till kronprinsens hägn. Den 30 nov. sedan han tagit nattvarden med sin hustru, tog han afsked af sin omgifning, bad Gud välsigna dem, uppmanade dem att hålla fast vid pligten såsom den säkraste ledare, samt förtrösta på Herren, som styr allt till det bästa. Denna öfvertygelse hade varit hans stöd i alla de strider han dittills utkämpat och skulle med Guds nåd och hjälp blifva det äfven i det sista. I föreskrifter om sin jordefärd begärde han, att den skulle blifva utan all ståt, samt att hans graf skulle förläggas så att hans hustru en gång kunde få rum så nära honom soni möjligt. På, grafstenen skulle ristas: Grefve B. B. von Plateii. " Det öfriga veta de. " Den 6: te december nalkades slutet. Hans hustru led outsägligt af att se honom lida. Önskande som alltid att skona henne, hade han, som det tros, bedt henne lemna honom.
»Hä, hä!» sade Haqvin på sitt slyngelaktiga sätt, »det är precis som om de skulle se midnattssolen gå upp: det är att passa på – eftersom hon inte gör’et om igen, i fall man försofver sig.» Kom så till det smickrande i dessa uppvaktningar den omständigheten, att modern – i förkänslan af att hemmet så snart skulle mista Marianne – lät sin ömhet svalla öfver på ett nästan löjeväckande sätt. Det skulle ha erfordrats ett starkare hufvud än Mariannes, för att hålla sig nykter vid allt detta. Från morgon till qväll simmade hon omkring i dessa förtjusningsuttryck, hvilka aldrig tycktes vilja sina ut, och hon kände det till slut som om hon stode i begrepp att öfvergå till ett himmelskt, förklaradt väsende, hvars enda uppgift här på jorden skulle vara att gå omkring och slösa med sina hulda leenden. På fullt allvar sökte hon invagga sig i ett slags konstlad ovetenhet, för att sedan med några ädelt anlagda själar få som renhet och oskuld tillbedja det, hvilket af en praktisk lifsåskådning skulle ha stämplats som en oförlåtlig tankeslöhet. Hade Marianne verkligen någon aning om hvad man kallar »qvinnans bestämmelse», som det nog är troligt att hon hade – eftersom hon var qvinna – så fick den åtminstone icke förblandas med det simpelt hvardagliga åskådningssätt, i hvars uppfattning af äktenskapet det fins plats för det sträfsamma arbetet, ja till och med för barnauppfostran; utan om hon tänkte sig någonting på andra sidan bröllopsdagen, så var det blott i form af ett obestämdt något, likt en dämpad halfdager kring skälfvande, förälskade hviskningar, – någonting midt emellan Marlitts romaner och Knut Ekvalls taflor, eller kanske en sammansmältning af båda. Modern, hvilken – i allt som icke rörde hennes barn – visade ett sundt förstånd, såg i detta förskrufvade sinnestillstånd blott någonting madonnelikt skönt. Och häri understöddes hon på det lifligaste af friherrinnan, hvars förklarade gunstling
Deremot torde det. ofvan antydda ändamålet kunna vinnas derigenom, alt de behöfliga förvallnings-verkena, måhända med ett eller annat undantag, såsom särskilda afdelningar, förenades med Departemenlena under Departements-chefernes högsta chefskap och inseende. Behandlingen af dithörande ärenden och besluten derom borde likväl då, under behörig ansvarsskyldighet, besörjas af der anställde embetsoch tjenstemän, antingen kollektivt, der ärendenas vigt och beskaffenhet funues böra dertill föranleda, eller då fråga endast vore om verkslällighets-åtgärder eller mindre vigliga ärenden, af vederbörande Afdeluings-chefer, allt efter hvad vid uppgörandet af förslag lill den nya regleringen kunde finnas lämpligast. Enahanda trygghet vid ärendenas handläggning som med de nuvarande formerna är afsedd och hvarvid det allmänna tänkesättet med skäl faster mycken vigt, skulle således ändock vinnas. För vidtagandet af en dylik förändring synes dock tillika erfordras, att åtskilliga sådana frågor, angående tillämpningen af gällande författningar i beskattnings-ärenden eller utgörandet af allmänna onera, som ännu handläggas och genom utslag afgöras af vissa Kollegier, blefve skiljda ifrån de departemental förvallnings-afdelningarne. Till deri del desamma icke ansåges böra blifva föremål för behandling vid allmänna domslolarne, på lika sätt som åtskillige år 1828 dit öfverflyttade ärenden, hvarvid likväl i många och tilläfventyrs de flesta fall betänklighet torde möta, skulle de då måhända kunna öfverlämnäs till afgörande af den redan befintlige kamerala Öfver-domstolen, Kongl. Kammarrätten, sorn sålunda komme alt behandla alla frågor om tillämpning af beskaltnings-författuingarne och utgörande af allmänna onera. Hvad Utskottet sålunda anfört afser emellertid, på sätt redan här ofvan blifvit vttradt, hvarken att, i sakens nuvarande outredda skick uttala någon bestämd åsigt om sättet för de ifrågasatta förändringarne, eller alt derom framställa förslag, all läggas lill grund för Rikets Ständers pröfning.
Oaktadt hvad jag anfört om Militairelårare vid Universiteten, påslår jag visserligen icke, det vara skadéligt att tillsätta dem, ty jag tror att så långe KrigsAcademien bibehålles, det med dessa Herrar ej kan komma derhän, som nå* gon gång händt i andra fac, att det fordras mångåriga strider, innan de öfvergifva en gammal vettenskaplig åsigt, (''hos dem blifven routin) ehuru bevisad och allmänt erkänd vara öfvertråflad af en nyare. Den härdade uppfoftran som erhålles vid KrigsAcademien, har jag uppgifvit vara den andra hufvudfakliga nytta, som denna inrättning åstadkommer för MilitaireStåndet. Ett århundrade tillbaka hade denna nytta ej varit att beräkna, ty då uppfostrades barnen strängt och allvarsamt i föräldrars hus och vändes vid tarflighet, nu har deremot med förfining i seder, åtföljt så långt, ofta kanske längre ån väl beräknade tillgångar medgifva, finhet i mat och dryck och, i kläder. Föräldrar och Lärares mun tala nu till större del ett annat språk mot fordom, en mjuk, för convenancerne böjlig moral, har under en större tidelångd tyckts vilja uttränga den oböjliga lagens sträfva språk, och det gamla ordspråket sorn utpekade den okunniga hopen, forn man är hlädd, få år man hadd, synes blifvit ett tyst valspråk, äf - 348 Den 2£ Augusti e. m, ven inom den Iiop, som anser sig långt öfver den förra. En kort lid har jag tillbringat vid ett Universitet, toen mins allt för vål hvad granna kläder och tillgång att depencera, gaf för anseende bland ungdoms bekanta, och känner att många föräldrar finnas nog svaga, att genom sådana medel söka befordra detta för ynglingar skadliga anseende; sedan nu i hela Europa klådstdsjukan åter tyckes börja, äfven bland kallar, blifva en allmän farsot, är väl föga troligt, vår ungdom icke äfven skall angripas deraf.
Hr Braunerhjelm, som visligen underlåtit atrt svara på min anmärkn., som var riktad emot det egna undantaget med åberopandet af 33:dje §:n, i hvad den rörer bränvin, försatt med något för helsan skadligt ämne, har endast talat om de i samma § förekommande öfriga föreskrifter, hvilka jag redan i början förklarade synas mig vid detta tillfälle betyda vida mindre, än de der ohelsosamma beståndsdelarne, sorn i 33:dje §:n omförmälas. Frih. Raab har behagat visa min framställning större upmärksamhet, för hvilken jag är erkänsam. Som jag äfven gerna erkänner, att det förslag, Frih:n upställt, torde ega företräde framför mitt, förenar jag mig med honom uti anhållan om bifall till detsamma ; men då jag icke kan inse fördelen af de förändrade ordalag i slutet af §:n, hvilka Hr Braunerhjelm föreslagit, får jag i detta afseende serskildt tillstyrka bifall till de af Utsk. begagnade ordalag. 172 Den 9 Augusti e. m. Frih. af Ugglas, Curt Gust.: Det synes mig vara nödvändigt, att, på sätt Hr Braunerhjelm föreslagit, förändra ordet ”andra” till ”alla”. När man genomläser §:n, synes att ordalagen äro temmeligen tydliga derutinnan, att med ”andra brända eller distillerade, ineller utländska spirituösa drycker” menas någonting annat än bränvin, och då man dertill lägger sådane drycker, som äro ”tillagade”, så är det uppenbart, alt dermed menas sådane drycker, som äro tillagade med andra brända och distillerade drycker än bränvin. Nu måste väl meningen vara att det är sådana drycker, som äro tillagade af så väl bränvin som af alla andra distillerade drycker, deruti inbegripne. Således anser jag att ordet ”andra” bör förändras till ”alla”. Huruvida den af Frih. Raab föreslagna förändring har företräde framför Hr Braunerhjelms, lemnar jag derhän, men jag vill dock icke motsätta mig densamma, ehuru jag icke anser den innefatta någon större förbättring, än hvad Hr Braunerhjelm föreslagit. Frih.
Vid denna räkenskap hafva Revisorerne icke funnit annat att erinra, än att register för de i hufvudböckerna förekommande särskilda konti saknas, hvarigenom granskningen i någon mån försvårats. Emot upprättande af ett sådant register möter icke eller hinder och kan det derföre hädanefter biläggas räkenskapen. Remissakten återlöljer, och Stats-kontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligligste tjenare och undersåter, GEOEG ULFSPARRE. Th. NYSTRÖM. C. W. GRÅÅ. G. W. af DONNER. Stockholm den 11 Jan. 1854. L. S. J. A. Jcedrén. Gust. Widegren. — 166 — Kongl. Stats-kontorets underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorers framställning angående Justitie-departementet tillhörande ärenden. Stormäktigste Allernådigste Konung! Genom nådig remiss anbefald att afgifva underdånigt utlåtande öfver tvänne punkter i Rikets Ständers år 1853 församlade
Det i Constitutions-Utskotlels Memorial N:o 88 framstälda förslag till ändring af Riksdags-Ordningens i5 §. t morn., liar af Presteoch BondeStånden blifvit antaget till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; hvaremot Ridderskapet och Adeln, vid pröfningen af sama förslag, förklarat, såsom sin gemensama tanka, att å första raden i förslaget böra utgå orden: inom sig, och att, efter ordet innehaft, på 5:te raden bör införas följande mening: Ej mci någon i sådant val deltaga, sorn icke sjelf är valbar. Borgare-Ståndet bar återremitterat förenämnda Memorial , med den af Ståndet uttryckta gemensama tanka, att den förändring af i5 §. 1 mom. Riksdags-Ordningen, som vid denna Riksdag blifvit af Riksens Ständer antagen, icke lemnar något tvifvel om den mening, att Kronohemmansåbo eger sama rätt till Riksdagsmannaval, som Skattebonde, och att derföre det af Constitutions-Utskottet i Memorialet N:o 88 uppgjorda förslag till förändring af omförmälda § och moment af Riksdags-Ordningen hvarken är nödigt eller nyttigt. I anledning af Ridderskapets och Adelns först omförmälda anmärkning, bör Utskottet erinra, det de anmärkta orden: inom sig, äro upptagna utur den af Riksens Ständer vid innevarande Riksdag antagna redaction, och att deras intagande deruti, enligt Utskottets tanka, utgör en verklig förbättring af i5 §. 1 mom. Riksdags-Ordningen, så vida man anser dess mening verkligen vara, att ingen, som icke tillhör Allmogen, skall kunna till Riksdagsman - Conslitutions-Utskoltets Memorial, N.-o 108. 9 man för Bonde-Ståndet väljas. Utskottet hemställer således, att Ridderskapet och Adeln behagade denna anmärkning Irånträda. Ridderskapets och Adelns yrkande om införande af en ny mening näst efter ordet innehaft uti 15 §. 1 mom. Riksdags-Ordningen innehåller ett nytt förslag lill Grundlagsändring.
Stadens Borgerskap ansvarar och för all Reserve-skjulls vid Gästgifveriet härstädes. Stads-Cassalis inkomster hesta uti: afrad och arrenden af åkerjorden, Tomtören, Hyror, Ståndplats-penningar, Betes-afgift och öfriga, tillfälliga mindre afgifter, som sammanräknade, elter sednast afslutade Räkenskaper, uppgå lill 7813 R:dr sk. 10 r:st. Banco, hvaraf minst 1000 R:dr utgått till allmänna byggnaders, Gators, Broars och Vägars underhåll, utgörande dessa sistnämnda en längd af 21,498 alnar. Hamnoch Grund-penningar för hit inkommande och härifrån afgående Fartyg utgjorde för senaste redovisnings-året, 1069 R:dr 16 sk. 8 r:st Banco, emot hvilka medels erhållande det åligger Stadens Borgerskap, att ombesörja åns uppmuddring imellan Upsala och Flottsund samt vidmagthålla Stadens Hamnbrygga. Den >8 Juni 1828 stiftades här i Staden, en Spar-Bank, som nu är i verksamhet, jemväl för den omgifvande Landsorten, och viii i832 års slut hade 266 delägare med en insättnings-Snmma af 4°7^ 4 sk> Banco samt en hjelpfond af 950 R:dr samma mynt. Härförutan bör i underdånighet upplysas, att Upsala Stad, under de sistförflutna 5 åren, på ett mycket hedrande sätt utmärkt sig genom den, redan under min Företrädares omsorgsfulla förvaltning af Landshöfdinge-Embetet väckta, böjelse för befordrande af allmän ordning, försköning och förbättrande Inrättningar, så att denna gamla och minnesrika Stad, till hvars prydande de på Kongl. Maj:ts och Kronans samt på Universitetets bekostnad verkställda byggnader och anläggningar mycket och hufvudsakligen verkat» snart kan, i detta afseande, uthålla täflan med de vackraste bland Rikets Städer af samma storlek.