Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så togo vi hem till Slätthult på välkomma, som han sa’; och där var mor iföre och tog emot oss. Och spelemannen var med oss, så vi dansade och roade oss där med; och mat och brännevin fattades inte. Så voro de hos oss till andre dagen, och så var det slut med gillet, och de främmade foro hvar och en hem till sitt. Så fram hvad det led, så gaf Anna mig en pojke. Och vi satte stål både öfver dörren och i sängastocken och vi hade ljus tändt hvarenda natt och vakade öfver barnet, för det inte skulle bli, som han sa’, bortbytt eller något ledt skulle komma åt ’et. Så piskade jag pojkakräket, för han skulle ta tukt, och så hade jag honom till att sitta på den lille röde hästen och så hade jag honom till att hålla i tömmen och i ärjekroken och i liatyget och i präjelen38 och i yksen, för han skulle få lätt vid att både rida och köra och ärja och slå och tröska och hugga. På det lilla viset hade de la gjort med mig, och så ska’ en göra med barnen, så stå de där inte och ä’ tapphändta och tycka, allting är illa vordet. Och så när mor skulle bära af med honom till Krogsereds kyrka, så lade hon en päng i näfven på ’en, för han aldrig skulle bli pängatröt och för han skulle bli vajen om sig39. Och Nils kallte jag honom efter Nanne, far min. Och det var då den onde med till pojke till att bli vajen om sig; för ifrån det han var näfvastor, så skulle han vara oppe i allting och lägga sig till allting. Så när han blef vuksen, så gaf han sig till göteborgskörare. Och tänk, han behöfde aldrig ta något foder med sig på vägarne och ändå så köpte han inte ett endaste strå; men när han kom hem, så hade han stora höströerna att gå och vända på i flera da’r.
TRnen ej i allmänhet blifvit med restlängden verificera» de hvilket enligt nu gällande författningar äfven icke uttryckeligen varit föreskrifvaj Och alldenstund, sådana Verificationer förutan, någon säkerhet ej gifves, att de balanceraäe suni-» 1 5 j 4 StatsUtskottets Betänk andert. morne hos undsättnings-(agarne verkeligen in» nesta» för den skull synes det blifva nödvän* digt, att den författning hädanefter vidtiges, det de Spannmålsunderstöd, hvilka undsättnings* tagarne ej magta genast betala, utan dermed är* Fålla anstånd till vissa bestämda tider, må enär Redogörelse deröfver till Magazins-Directionen ingifvas, varda, på sätt och i den ordning Uppbörds Författningarne stadga, med vederbörligen attesterade Restlängder, bestyrkt. Rörande Afskrifningar af Spannemåls-Lönu 9 • • 4.0 Atskrliige utfattige Inbyggare x Vermlands och Elfsborgs Fän, som icke kunnat återbetala de Spannmåls-understöd, de från Magazins Inrättningen erhållit, hafva derifrån, med Kongl. Majus Nådiga bifall .blifvit befriade; Och ehuru denna eftergift varit föranledd af Iiåntagarnes utblottade tillstånd, derom på sätt Författningarne stadga, vanlige undersökningar föregått, trot Stats-Utskottet dock att, så vida Undsättnings-Spannemål, utan i yttersta nöd, vtlemnas till andre än sådane Iiåntagare, som kunna praestera säkerhet, sådant kunde för Magazins-Fonden blifva ganska äfventyrligt,- hvarföre uti Instructianen för Magazins-Inrättningen bör föreskrifvas, hvilka varsamma och försigtiga utvägar ovillkorligen synes böra följas, enär eftergifter å undfångne Spannemåls-Eån »agon gång, af särdeles förekommande omständigheter oundvikligen magt© bevilja». Ståts-Utskottets Betänk anden.
Men hos Kellgren utbildade sig, ur ysterheten af denna något frivola uppflygt, ett i fantasiens tjenst fritt och gladt fortlefvande element, som ändtligen förde honom till ren Poesi; hos Leopold deremot tog, mer och mer, en moraliserande och didaktisk rigtning öfverhand, som tillsist förde honom rentaf in på den vetenskapliga Philosophiens område. Mindre rättmätigt, än beskyllningen för ”vitter ensidighet”, har nutiden rigtat mot Kellgren och hans Stockholms-Post en annan förebråelse: tillvitelsen för nog mycken ”vitter Royalism”. Äfven denna tillvitelse är dock ej så alldeles ny: framkastad redan af Thorild, fortsattes den af hans anhängare med stor häftighet. Men häri synes Thorild blifvit förvillad af stridshettan. Kellgrens personliga förhållande till Gustaf III var alltid ett ganska sjelfständigt; och Slockholms-Postens panegyriska ton om och till denne monark bör, just der före, anses för en fullkomligt oskrymtad. Eldig i sina öfvertygelsers uttryck, liksom i sina böjelsers, var Kellgren aldrig njugg på beröm, när han tyckte sig ha skäl dertill: i hans skrifter heter Locke ”den förnuftigaste man, som jorden burit”, Marmontel ”den ljusaste, sannaste, finaste af alla ästhetiska författare”; och åt Voltaire beskärde han, såsom vi nyss hörde, ett ännu ansenligare namn. Den naturliga sympathien mellan en Redactör, som var Poet, och en Konung, som sjelf var detsamma, behöfver härvid näppeligen komma i åtanka. Kellgren älskade redligt sitt fädernesland och var långt mera republikan, än alla de, som redan i hans tid skröto af republikanska tänkesätt167. Man må ej glömma, att den anmärkta tonen var, vid Kellgrens och hans tidnings första uppträdande, rättfärdigad af sakernas allmänna ställning; och äfven sednare, af en jemnförande återblick på den nyssförflutna nesliga käbbel-tiden.
Alla jemförelser blifva ofullständiga, och ega i sig sjelfva någonting förhatligt, men de kunna ej undvikas, emedan man måste äga något mått att mäta efter, när man vill bedöma en sak. — Arlilleri-kommillén bar i sitt betänkande fullständigt visat huru vanlottad artilleriofficern är, så väl i det ena som det andra afseende!, och då detta betänkande genom en enskild riksdagsmans, general Edenhjelms, nit för den goda saken, blifvit tryckt och bland de respektive riksståndens medlemmar utdeladt, torde det vara öfverflödigt att mycket orda om den saken. Ett enda exempel härpå anhåller jag dock att få citera ur kommitténs utlåtande. Inom armén i allmänhet är sannolikheten alt vinna befordran öfver majors-värdighet som 18 till 1, vid artilleriet deremot ungefärligen som 29 till I, d. v. s. utaf 18 st. utaf arméens officerare kan 1 äga hopp att vinna en sådan befordran, då inom artilleriet det endast är 1 bland 29 som kan äga samma hopp! Inom de öfrige genikorpserne äger ett sådant missförhållande ej rum. Vid ingeniör-korpsen är sannolikheten för att vinna samma befordran, ungefärligen som 9:1 och vid topografiska korpsen som 6: 1. De åtgärder som behöfvas för att undanrödja de verkande orsakerna till artilleriets upplösning äro således att gifva befälet ett lättare avancement och bättre lönevilkor. Befordringslagarne ligga emellertid utom fältet för Rikets Ständers tillgörande och äro ej af den väsentliga vigt att jag behöfver ingå i något vidare yttrande uti denna grannlaga fråga. Likväl ber jag att få nämna, att de ej äro så utan all vigt, hvilket kan bäst synas deraf, att då, vid artilleriets organisation 1830, en mängd nya platser bildades och således ett temporärt hastigare avancement uppstod, så sökte sig en mängd ynglingar in på vapnet, oaktadt de usla lönerna, i den förhoppning, att det goda avancementet skulle fortfara och gifva dem ersättning för svältkuren; att de bedragit sig och derför nu få lida, tjenar efterkommande till ett varnande exempel.
Avgifter, som af en församling utgå, eller inkomster, som, till följd af bidrag från densamma, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 61. 9 samma tillfalla dess Presterskap, må ej till aflönande af annan församlings prest an våndas, men väl sådane medel, som grunda sig på statsanslag eller arrenden af kronohemman och lägenheter, som icke äro bostadsboställen, i händelse af befogenhet från en till annan församling öfverflyttas eller alldeles indragas, det sednare dock endast i det fall, då de icke äro Presterskapet för all framtid tillförsäkrade.» I afseende a denna fråga finnas yrkanden framställda: af Per Nilsson i Espö, i hans motion: »Att hvarje församling såsom hittills lönar sin prest, men lagstil tärne bestämma lönen;» och af Malts Persson från Stockholms län, uti ett anförande till Bonde-Ståndets protokoll »alt alla pastorsoch komministers-löner indragas till Statsverket, som i det stället aflönar: Pastorer i första klassens pastorater med 5.000 R:dr D:o i 2:dra d:o d:o 4,000 » D:0 i 3:dje d:o d:o 3,000 » och Komministrar med 1,500 å 2,000 R:dr, allt Riksmynt;» Derjemte har Guslaf Bjerkander, i sitt anförande, föreslagit för Pastorerne enahanda klassifikation och aflöning, som den af Matts Persson föreslagna, men för Komministrarne löner af 2,500 R:dr, 2,000 R:dr och i.500 R:dr. Det vid Kongl. Maj:ts nådiga Proposition fogade utdrag af det inför Konungen i Statsrådet förda protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden utvisar, alt Herr Statsrådet och Chefen för nämnde Departement ansett fördelarne, derutaf alt Presterskapet i allmänhet aflönas af församlingarne och icke af Staten, bestå deruti, att religionsvården derigenom blifver åtminstone i materiell hänseende oberoende af politiska förhållanden, samt att den riktiga tanke derjemte uttrycktes, att religionsläraren, såsom sådan, icke är Statens utan kyrkans tjenare.
> Gref - Den 18 October. 4333 Grefwe Oe Is 6 sräis frägade, om «j Herr ?sklmsn8 tanka warit lika med den Herr Grcfwcn sjelf hade yttrat, att Utskottet, sedan det afgjordt frägan sä notitism, borde gifwa det ät klena tillkänna. Herr kssiIrasn: Alldeles, allenast ändawälet winnes, som är att Constitutions, Utskottet ej mätte fä utbfwa Riksens Ständers rätt. Herr kl orst si: Ja, ty dä wore de Ständer och icke wi. Herr kssiImsn fortfor, och päminde om ben andra af honom gjorde anmärkningen. Herr Lergenscsiölä, T. ls., ansäg stg äga sä mycket mer anledning att instämma i det af Herr Grefwe I)s Is 6sräie och Herr ksklmsn gjorde tillägg tvid 29 Z af Riksdags - Ordningen , att Constitutions - Utskottet borde, dä fräga af nägon Riksdagsman wäcktcs eller förslag dit ingäfwcs till ändring och rättelse i Grund - Lagarna, med sitt utlätande, antingen till bifall eller afsiag till Riksens Ständer inkomma, som 5Z Z af Regerings . Formen sädant fbreffrifwer uti dctza ord: "Ett Constitutions - Utskott att wäcka och "upptaga frägor rörande förändringar i Grund - La"garne och yttrandcr dcröfwer till Riksens Ständer af"gifwa. '' H a n s. Ex c el l en c c Herr Grefwe» och Ordföranden gjorde derefter proposition pä hela första Momentet, jemte de af Grefwe Oe ls Gsräie och Herr kLKImsn gjorda tillägg, hwilkcn med Ja och Nej bcswaradcs. 4336 Den 18 Oetober.
Jag torde få fästa 11. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt tilläfventyrs ingen af de ekonomiska lagar, som vi för närvar, äga, har så mycket ingripit i allmänna lagens bestämmelser, som just i8o5 års skogsordning, hvilken lill största delen upphäft Byggn.- b:ns allm. stadganden. För att komma till ett förnuftigt och ändamålsenligt resultat, erfordras således, att R. St. taga initiativet för beredande af ordning uti denna del af den ekonomiska lagstiftningen, genom alt helt och hållet upphäfva nu gällande Byggn.-balk och antaga Lag-comiteens förslag dertill; roen om det icke kan ske, står det i alla fall fast, att en partiel lagstiftning i vissa detaljer af skogsordningen skulle menligt inverka på det under utarbetning varande förslaget till en sådan förordning, så framt R. St. önska att ekonomiska författningar skola i systeme kunna uppgöras. Frih. Boye, Ludv.: Jag har flera gånger framställt den tanke, att man handlar alltför oförsigtigt, om man går den pröfning af generella lagsystemet i förväg, hvartill man lior komma fri från förut antagna band. Jag förenar mig derföre med Frih. Jac. Cederström uti anliållåu om afslag på betänkandet. Ur Ribbing, Bengt: Fullkomligen öfverlygad om nödvändigheten att skärpa straffet för åverkan, biträder jag Utsk:s betänkande. Jag äger många års egen erfarenhet af detta behof, och anser saken icke tåla uppskof, ehuru jag visserligen i allmänhet delar den af Frih. Boye uttryckta grundsatsen. Jag är öfvertygad att hvarje landtman i skogstrakterna skall instämma med mig. Frih. Cederström, Anders; Jag har begärt ordet för att fästa uppmärksamheten derå, alt fråga icke är om någon hufvudsaklig ändring i skogsordningen, utan blott örn skärpning af straffet för åverkan på enskildes ägor.
På indrifning beroende lån : vid Banko-Diskont-verket R:dr 32,513: » Götheborgs Låne-kontor 38,859: 74. » Malmö dito 13,610: — » Wisby dito 1,500: » 86,482: 74. b) ännu ej levererade medel, innestående på Stats-lånets Vinst och Förlust-läkning » 17,3 70: 90. S:gr R:dr 10.^853764. Sammandrag öfver utlåningen från Statslåne-fonden för år 1863. Utestående och på lagsökning beroende vid årets början Inbetalning BankoDi skon tVerkets. Lån e-Kontoren s Summa I Götheborg. I Malmö. I Wisby. 89,583 . I sådant afseende !äto Fullmäktige till en början uppgöra förslag till instruktion för den Deputerad, som Fullmäktige, enligt Reglementets § 60, hade att inom sig utse för besörjande af den dagliga tillsynen öfver göromålen inom Verket, och sedan berörde instruktion blifvit, den 3 December 1863, af Fullmäktige fastställd, företogs genast val till Deputerad samt till Suppleant för honom, dervid utsagos: till den förra befattningen Herr Rådmannen och Riddaren A W .Björck, och till den sednare Herr Kaptenen Friherre O. J. A. Skogman; hvarefter Fullmäktige den 30 i samma månad förordnade, att Deputeradens verksamhet skulle inträda med ingången afår 1864 och att Bankens dittills varande Under-Styrelse komme att vid samma tid upphöra, äfvensom i sammanhang härmed meddelades åtskilliga föreskrifter rörande öfverflyttningen af de göromål och åligganden, som tillhört Under-Styrelsen, dels på Fullmäktige och deras Expedition, dels pä Deputeraden, dels pä Kontors-cheferne.
C?tfclto OOUtOl 68. om inskränkning af <let vid CorrectionsInrättningarne i Stockholm iagttagne förfarande att på credit utlemna af Correctionshjonen förfärdigade arbeten 4 54 45,4C 173 18’ 1 —" 69. om åtskillige vid Corrections-Inrättningarti 44 ii 44 ne utbalancerade fordringsposter 4 1 54 46 L fl U i i 44 173 18; 70. om upprättande af Inventarie-conto vid f Corrections-Inrättningarnes Redogörelseräkningar , 4 1 54 47 173 18 71. om utredning af Föreståndaren vid Norra Corrections - Inrättningen i Stockholm Assessoren Wallbergs balans 4 1 iv 72. om öfverskridandet af anslaget till Fångvården • • * * - 4 54 48,49 iSj 1 — a' ’ ' 1 lo 73. om Berättelsers afgifvande af Stuteri-ÖfyerStyrelsen, rör:de Stuterierne i Riket . 4 1 54 49, 50 \ > V 45 V 45 i I anledning af skjljaktiga beslut . 4 1 184 8 V 45 V 45 71. om ordentliga Beklädnads-Staters bilägganit 44 ii 44 de vid Stuteriernes räkenskaper .
Det blev gråt, hysteri, vaggningar och jämmer omkring honom. Micco Pajko rös — rös — och kände med jubel att han i spelet om själar äntligen funnit livets allra, allra finaste tobak! SVART OCH VITT »Vad som är tyngst häruppe?» Å, det är väl när mörkret griper en. Som en utfläkt örn lägger det sig på ens bröst; det följer en i tankarna man tänker, i maten man äter, i sömnen man sover. Man känner det nalkas, men vet det skall gripa en; man ber till Gud att få slippa undan — men örnen sänker sig ändå. I veckor bär man förvinterns ödslighet med lugn, ja med glädje. Man vilar sig efter vårens oro, efter sommarens eviga ljus-rikedom och är glad, att höstens trotsiga brottningskamp är slut. Tankarna sträcka ut sig som på en bädd av ejderflock man är sin egen värld och är lycklig. Men så helt sakta smyger sig mörkret in i stugan, sätter sig i spisvrån och stirrar! Så smyger det sig in i en själv — och då börjar kampen. Ett segt gråsvart flor rullar ned sig mellan ens eget jag och ens eget själsliv. Man rycker, man sliter i floret, man ser tankarna stå där bakom, klara och skarpa nog, man försöker locka fram dem, forma dem. Förgäves! Floret är vävt av själsfibrer — det håller! Man vantrivs — vantrivs! Tystnaden, nyss ens käraste vän, börjar att pina ens öron värre än det våldsammaste buller. Man talar för att få höra sin egen röst, men man hör den inte, man skriker för att få dödsstillheten omkring sig att dallra, men den dallrar inte. Man arbetar, hugger ved, så svetten lackar, för att tvinga örnen att lyfta — men den lyfter inte, inte en tum. Och runt omkring stå bergen i sorgdok och vakta! Tyngst är ändå kanske att lida så utan proportion. Det är all världens mörker man bär på, all världens tystnad man hör. Och man bär, bär, bär, till dess viljan bågnar och själen dryper av blodssvett. Och ändå — samtidigt — ja du, så underligt är det — bär man också på den stora glädjen, glädjen att kunna lida så som mörkret lär.
När man förr i verlden skaffade sig vin genom att borra hål i bordskant, var det öfvernaturligt, när en teosof gör samma konster, beror det på att han känner naturens dolda hemligheter: det är skilnaden. Att förena dessa påståenden: att vara oberoende af naturens lagar och dock endast använda dessa lagar, det är onekligen ett trolleri, men det finner sin förklaring i en makt som är större och mäktigare än alla teosofernas heliga brödraskap: den menskliga dumheten. Det är nu 42 år sedan spiritismen upptäcktes. Det är i andarnas historia en tilldragelse af samma betydelse som Galvanis upptäckt i grodornas. Förut hade de ostörda af spekulationer och experimenter njutit sin lugna tillvaro. Dädanefter blef det deras lott att på order af kringresande seancegifvare eller klåfingriga troende städse stå tillreds med att knacka i väggar och bord, utföra musik, flytta stolar o. s. v. Det har sagts att, om grodorna hålla sig med någon morallära, är Galvani enligt denna dömd till ett evigt pinorum, och om andarna hålla sig med en sådan, kan man vara säker, att de icke mindre hård t döma systrarna Fox, de spekulativa amerikanskor, som först satte spiritistiska seancer i scen — så vida icke en förmildrande omständighet ligger deri, att de båda damerna vid mognare ålder förklarat, att den rörelse de satt i gång var bedrägeri och humbug från början till slut, hvarmed några andar aldrig haft det minsta att göra.Damerna Fox hafva som nämdt grundlagt spiritism® och hafva på den gjort goda afiarer och fått stort rykte — först såsom medier, på hvilkas kallelse andarna uppenbara-de sigt sedau såsom afslöjare af egna och andras konstef — men de ha vida öfverträffats af sina efterföljare. Des berömdaste af dem alla är Henry Siade. En liteo historic om denne äfven för Sveriges spiritister personligen bekastz undergörares metod berättas af en bland hans äfven berömda lärjungar Truesdell och vi skola efter ett nyss utkommet arbete * meddela något deraf. En dag, berättar Truesdell, dref mig min nyfikenhet att besöka det mest berömda spiritistiska mediet i JSewyort den bekante doktor Henry Siade.
Jag märker likväl nu, likasom för några dagar sedan, att man icke vill lyssna till skäl i delta afseende; men att ansvarigheten för directionen i väsendtlig män invorkar på actieägarnes antal, oell teckningen af minimisumman hufvudsakligen beror af sedlarnes valeur, kan icke bestridas, såvida man nu, pä sätt Frih. Palmstjerna yttrat, åtminstone vill bibehålla skenet af alt vilja stifta en lag, som gör privatbankers stiftande möjligt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag kan icke Hnna, att uppskof med 2 § kau medföra någon tidsförlust, utan anser tvertom, att man derigenom skulle vinna tid, ty eljest kommer man att vid denna § discutera frågor, som icke förekomma förr än uti de nästföljande §§; men den 2 § har sammanhang med dem som handla oiu privatbaukernes organisation och vidare fortgång, och derföre kan man icke undgå, i händelse man vill öfverlägga och icke blott votera derom, ali vid denna § om - Den 23 April e. m. nämna förhållanden, som förekomma efteråt. För min del är jag visserligen lika nöjd, hvilken ordningsom följes; mendet är egentl. blott för att vinna tid och äfvenledes hällre sammanhang i sjelfva saken, som jag anser den 2 § höra uppskjutas. Frih. Cederström, Jacob: För min del kan jag icke finna, att stadgandet i 2 § kan stå i något så direct förhållande till de stadgariden, som förekomma i framdeles blifvande §§, att det kan hindra R. o. Ad. att nu besluta om densamnja. Frågan om actieägares antal af minst 50, samt den tecknade summans belopp af minst 1,000,000 r:dr, måtte icke vara af något direct inflytande på denna §. Jag skulle väl förmoda, alt meningen aldrig kunde blifva att tillstädja sådana hankungar, såsom en ledamot på f. m. behagade benämna dem, hvilka skulle komma mod några tusen r:dr såsom capital. Sådana bolag förtjena icke namn af privatbanker, och på antalet af personerne, bestämdt till 50, skulle jag sätta föga värde.
Prof. 1859 # 1860. 8 Sami. 24 Bä/t. 1 2 Allmänna Besvärsoch Ekon amiVis kott ris Betänkande A':o 117. stad inom riket som helst, voro ett bevis, motionären föreslagit, alt Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:l i underdånighet anhålla om utfärdande af en förordning, hvarigenom, med upphäfvande af förberörde moment i § 2 af Kongl. Kungörelsen den 30 Juni 1838, blefve stadgadt, att Mosaiske trosbekännare, födde i Sverige eller af Kongl. Maj:t till Svenske undersåter upptagne, skulle ega, utan behof af särskild nådig tillåtelse, rättighet att köpa och besitta fast egendom å landet; samt 23 inom Vällofliga Borgare-Ståndet af Herr C. F. IVarn, som, med åberopande af sin vid 1848 års riksdag för t väckta, under I\:o 7G i bilagorna till Borgare-Ståndets protokoll för nämnda riksdag införda motion, yrkat, att alla inskränkningar uti inom landet födde Mosaiske trosbekännare^ rätt till bosättning på landet oeh till besittning af last egendom hvar som helst inom riket måtte upphäfvas; och har motionären lör frågans vidare utredning hänvisat lill ifrågavarande motion och de diskussioner, som deröfver vid tre riksdagar egt rum, äfvensom till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 21 Juni 1854, intagen under N:o 82 uti Expedilions-Utskoltets förslag till underdånig skrifvelse vid 1853—1854 årens riksdag; varande fullständig redogörelse för motionens innehål! lernnad i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets vid riksdagen 1847—1848 under N:o 107 afgifna Betänkande. Den särskilda lagstiftningen för judarne, inskränkande deras rättigheter mera än som för endra landets invånare af främmande religion eger rum, är icke något för Sverige eget.
Jag förenar mig äfven i den önskan, att någon mera lagfaren, än jag är, måtte i ämnet yttra sig. Herr Cederschjöld: Jag förnyar hvad jag förut sagt, att ingen kan missförstå meningen ; men enligt språkets natur är det rättare att säga: intilldess dom öfver honom fallit, samt vunnit laga kraft; ty dä är en tid bibehållen, som förflyter mellan domens fallande och dess egenskap af laga kraftvunnen. Jag trodde man borde vara mån om att få en riktig redaction. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Det ar icke som Jurist jag uppträder, utan såsom kännare af mitt modersmål, och jag måste i sådan egenskap helt och hållit förena mig med Herr Cederschjöld. En dom är icke laga kraftvunnen, förr än den tid, som till ändrings vinnande är lemnad, blifvit tilländalupen, utan att någondera Parten - D c n 6 No v cmbe r e. m. 321 ten sig deraf begagnat; ty om besvär eller vad deremot fullföljes, är det möjligt, att domen upphäfves; och hvad var då densammas laga kraft? Då ingen dom, (med undanlag af Konungens) är laga kraftvunnen i samma ögonblick den afkunnas, faller det af sig sjelf, att redaclionen är oriktig, och att den således bör rättas, på sätt Herr Cederschjöld föreslagit. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade den af honom nyss gjorde proposition lill bifall å denna punkt. Ropades Ja och Nej. Hvarefter, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, Ridderskpet och Adeln godkände punkten, men stadgade, att i stället för orden: intill dess laga kraftvunnen dom öfver honom fallit, borde införas: intilldess dom öfver honom fallit, samt vunnit laga kraft. 5 Capitlet 11 Herr von Hartmansdorff, August: