Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 d) oförändradt. 16 Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. efterrättelse: att till såväl vexlar, som assignationer begagnas tryckta blanketter, hvilka uppå reqvisition, mot betalning från Fullmägtige utlemnas; att vexlarne icke få in blanco transporteras, samt att, med först afgående post efter vexlarnes eller assignationernas utfärdande, förteckning å desamma, med uppgift å deras nummer, datum och summa, till Riks-banken insändes. e) För de summor, som å kreditivet lyftas, erlägger Filial-bank till Riks-banken fyra procent ränta, hvilken alltid beräknas å högsta fulla 100-tal R:dr; dock så att minsta ränteafkoinst, som Riks-banken för kreditiv påför, blifver två procent af kreditivets hela belopp, efter år räknadt. f) Filial-hanks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexel-diskontering, öppnande af uppoch afskrifningsräkDing samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom al Kongl. Maj:t i nåder faststäldt reglemente. g) Filial-bank beviljadt kreditiv skall till Riks-banken återbetalas sednast å den dag, den för Filial-banken bestämda oktroj-tid tilländagår. Före oktroj-tidens slut skall kreditiv, i efterföljande fyra läll, till Riksbanken återbetalas, nemligen: l:o derest Filial-bank skulle derförinnan upphöra, i hvilken händelse Filial-banken skall kreditivet inbetala sex månader elter den dag, då Filial-banken med sin utlåningsrörelse upphört; 2:o derest Fullmägtige, i öfverensstämmelse med § 117, skulle pröfva Riks-bankens säkerhet sådant fordra, då den Filial-bank beviljade kreditivrätt, efter sex månaders förutgången uppsägning hos Filial-bankens Direktion, kommer att förminskas med en femtedel hvar 6:te månad; Mom. 1 e) olörändradt. Mom. 1 f) oförändradt. Mom. 1 g) oförändradt. Filial-banken Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. 17 Filial-banken dock förbehållet att, om
Till upplysning om Statens förvaltningskostnad, hafva Committerade låtit upprätta tabeller öfver beloppet af de löner, som alla civila, militaira och ecclesiastika ämbetsmän åtnjuta, äfvensom öfver underhållskostnaden 209 för den till desse Stater hörande mindre betjening, samt för arméens personal. Af desse tabeller, hvaraf ettfsammandrag bilägges, visar sig, att med Undantag af Konungens Hof-Stat, den vid militairen löntagande nummer-styrkan och på Kronans stat uppförde ringare betjening * handtverkare och lotsar, hela personalen af Rikets ämbetsoch tjenstemän, hvilka 1817 njutit aflöning, utgjort ett antal af 17,740 individer, att deras Löne-inkomster för året, antingen efter egne uppgifter till Bevillnings - Taxerings -Committe'erne, elier efter dessas bedömande, uppgått till nio millioner, 1 fö,277 R;dr, och att de på Landet innehafva 4002^ hela mantal såsom Boställen, värderade till 16 millioner 481,396 R:dr* Om militaira nummerstyrkan till Lands och Sjöss inberäknas, så blifver förhållandet sådant: Lone-inkomst, MantalBosr, Bast, varde, Militair-Staten, bestående af 49605 personer åtnjuter Rdr 4,855,622 1619I 0,681,910. Civilstaten, utom Konungens Särsk, Utsk, Betänk, 14 210 Och har i denna beräkning icke ingått inkomst för tillfälliga eller till tid obestämde' befattningar eller pensioner och gratialer, äfvensom särskildte Staters och Verks uppgifna personal endast har afseende på det antal ämbeten och tjänster, hvarföre lön eller annan inkomst åtnjutits. Det stora antal ämbetsoch tjenstemän, sorn sålunda finnes, är dels illa och dels ojemnt aflönadt. De, som hafva penningelöner, äro i synnerhet vanlottade, äfven då den af Riksens Ständer för dem sednast beviljade Löne-förhöjning beräknas.
Transp. 2,333 l6‘ Kongl. Rescriptet den 9 Augusti 3774, med 5,500 ä 6,000 Premierna för Tillverkningarne af finare Färfter, enligt Kongl. Förordningen den, 17 Juni 1740 och 22 Februari 1762, betalas med 2,50a a — - 3,000 Summa K:d. 11,333 s^- Hvarförutan nedannämnde Summor äro anordnade, men endast till en del utgå: För Isländska Får-afvelns befrämjande i Jemtland anslogs, efter Kongl. Brefvet den 17 Augusti 1804, 2,666 R:d. 32 sk., hvaraf 1000 R:d. äro begagnade, men de öfrige icke uttagne 1,665. 32. För Salt-tillverknings-försök anslägne, enligt Kongl. Brefvet den 2 Juli 1808, till Kongl. Bergs-Collegii disposition 3,400 R:d. deraf 1,200 R:d. äro begagnade, men återstoden icke 2,200 — Summa R:d. 3,866. 32- Spinnhus - Fonden: Ar 1735 den 22 Juli, utkom en allmän Spinnhus-Fonds Taxa uppå åtskilliga från utrikes orter inkommande varor; hvarefter denna Taxa <5 ar t ' Den 7 Mars J59 > ar 178? sammanlades uti Sjö-TuIIs-Taxan med de öfriga Tull-umgälderna, hvaremot 8,000 R:d. till Spinnhusens underhåll borde årligen uppföras och aflemnas till Kopgl. Commerce-Collegii disposition; och blef genom Kongl. Brefvet den 21 Juli 1807 stadgadt, att en tillökning af 6000 R:d. skulle för samma år af Stats-Verket utöfver förenämnde 8000 R:d. utbetalas.
Om man antager den låga beräkning af 3o rldrs vacance-afgift för en nummer, och soldaten öfvas öfverhufvud 10 dagar om året, kostar hvarje exercis-dag för en soldat 3 r:dr. Man linner häraf hvilka ökade medel till ökad exercis för ett ökadt antal krigare skulle kunna uppkomma genom en förändrad militär-organisation. Men så länge den närvar, anses för den hästa och för Sverige mest passande, måste man äfven förutsätta möjligheten af systemets upprätthållande med tillräckliga medel att fullbilda den indelta armeen såsom stam till en mera öfvad beväring. Jag vet ej, om en blifvande krigsadministration kan bereda dessa medel eller anvisa någon utväg till deras erhållande. För min del fattar jag ej dessa utvägar, som för mig äro alldeles ofattliga, under kännedom af de skattdragandes och Representationens majoritets åsigter af frågan. StatsUtsk. har begärt Lifbevärlns upplösning. Af hvad jag nyss haft äran anföra, att jag icke, för min del, önskar någon indragning af befäl inom arméen, följer, att jag äfven tror detta befäl böra qvarstå. Jag instämmer uti Hr Tersmedens reservation och hvad af flera talare här blifvit yttrad t om det vådliga i minskandet af den högst vigtiga militärpunkten — Stockholms stridskrafter. För min del skulle jag snarare i betydlig mån vilja öka desamma. Lifbevär:s-reg:tet, tror jag, om alla ciasserna utgå, är 5ooo man. Det är högst vigtigt för denna punkt af försvaret, att denna trupp kan användas. Långt ifrån således alt vilja indraga det befäl, som här finnes, skulle jag, för min del, önska, alt StatsUtsk. kunde tillstyrka, R. St. besluta, och K. M. måtte bifalla, att en stamtrupp tilldelades Lifbevär:s-reg:tet, hvartill 4,8 D e n 9 M n j f. ra. tillgång kunde beredas genom indragning af några 100 nummer utaf de vestra regttena, oell hvarigenom Stockholms garnison iifven blefve ökad.
Och då den lugna och tryg gade Skandinavien icke mera påkallar krigarens svärd för sin säkerhet och sin ära, då lagrar äfven gifvas att skörda för den fredliga Styrelsens vishet, så skola Eders Kongl Höghets omsorger för Sveriges inre välstånd mötas och lättas af Ridderskapets och Adelns fo trohet för Konung 72 Den r i Mars, och Konungahus, af dess tillgifvenhet för Med» borgare, och af dess öfvertygelse om tördelarne af en lagbunden frihet, skyddad af ea upplyst Regering och styrd af Rättvisa och Manlighet. Ridderskapet och Adeln anhåller att i Eders Kongl. Höghets Nåd oafbrutet få vara inneslutne. Till Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland. Stora händelser hafva föranledt till det Riksmöte, vid hvars början Ridderskapet och Adeln nu fullgör en af sina käraste skyldig» heter. Då Eders Kongl. Höghet kallades att bland Norriges fjäll vara vittne till en del af dessa händelser, sago Sveriges Inbyggare Eders Kongl. Höghet ställd vid sidan af den stora Läromästare, der ömsom tapperhetens, ömsom ädeimodets undervisningar äro att inhämta. Under fortfarande dagliga efterdömen i den stora konsten att styra menniskor, finna Eders Kongl. Höghets förträffliga egenskaper beständiga tillfällen till utveckling Det år ej smickrets språk, det är sanningens, som säger, att vårt höpp i detta fall med hvarje stund öfvergår till en lycklig visshet. Emot. tag, Prins, denna Ridderskapets och Adelns underdåniga försäkran. Emottag, med det samma , tillfredsställelsen af våra hjertan , och bevisen af en tillgifvenhet, som inga händelser kunna förändra, och tillåt Ridderskapet Den ii Mars. 73 och Adeln att i Eders Kongl. Höghets Nåd vara inneslutne. Till Hennes Kongl. Höghet Prinsessan.
Föredrogs å nyo LagUtskottets den 28 sistlidne Mars under N:o 45 afgifue, och den 1 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande öfver väckte Motioner om inrättande af Förmyndare-Kamrar. Herr von Hartmansdorffj August: Jag får begära, att detta Betänkande må ytterligare få hvila på bordet, under hopp, att tunna förskaffa mig del af FörmyndareFörfattningarne i Norrige, hvilka visa, att Den i3 April. 283 FörmyndareKamrar eller gå kallade Förmynderier kunna i detta ännu glesare än Sveidge bebodda land med fördel begagnas. Häruti instämde Herrarne Cederschjöld Pehr Gustafoch Printzenschjöldj Axel. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, då LagUtskottets berörde Betänkande blifvit af flere Ledamöter ytterligare begärdt på bordet, kunde en slik anhållan, enligt 49 §• Riksdagsordningen, icke förvägras. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 24 sistlidne Mars under N:o 81 afgifne, samt den 1 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga, dels om tillägg i föreskrifterna, rörande AfvittringsVerket inom Luleå Lappmark, dels om behofvet af åtskilige åtgärder, till förekommande af Lappska folkstammens undergång. Herr von Scheele, Fransj anförde skriftligen: Vid Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Utlåtande, i anledning utaf Herf af Robsons Motion, och så väl Herr af Schmidts som Herr Boijs yttranden, rörande dels tillägg uti föreskrifterna om AfvittringsVerket inom Luleå Lappmark m. m., 184 Den i3 April. dels behofvet af särskildte åtgärder till förekommande af Lappska folkstammens undergång, anhåller jag vördsamt, att få följande erindra. Utskottet liar icke ansett sig kunna styrka till någon åtgärd i anledning af Motionens i:a och 2:a Momenter, hufvudsakligen ur de skäl: dels att Kongl.
Jag har icke yrkat upphörande af LandtMarskalksklubben, utan endast indragning af den der brukliga mathållning. Jag tror äfven Den 19 December f. m. 269 att denna klabbinrättning kan vara nyttig och hafva fördelagliga verkningar, om den rätt begagnas, men jag skulle göra tort åt Ridderskapet och Adeln, om jag betviflade att den mindre besöktes af dem för det mathållningen upphörde. Jag medger, att denna af mig föreslagna indragning är en bagatell, om man nemligen förutsätter bifall till alla de anslag, hvilka så väl i Kongl. Propositioner som enskildes Motioner blifvit fordrade. I slikt fall är jag ledsen att ej hafva å min sida med några millioner ökat de föreslagne utgiftssummorna, emedan om meningen är att Staten skall förstöras och gå sönder, bättre är att det sker fort än långsamt. I afseende på kostnaden för ifrågavarande klubb-inrättning, ber jag att få göra den rättelse i min Motion, att klubben, vid sista Riksdag kostat 3o,ooo R:dr, och ej, som jag i Motionen uppgaf, endast 18,000 R:dr. Herr Printzensköld s Axel: I en tid, då af Regeringen och enskilte Motionairer anspråk göras på stora penninge-anslag till n}?tliga ändamål, och hvilka anslag åtminstone till större delen torde böra beviljas, tror jag att alla möjliga besparingar böra begagnas, och anser ej lika med Herr Tham att ifrågavarande Soirerer skulle försämras derföre att malhållningen indrogs, utan ändamålet med inrättningen, snarare derigenom vinnas. De fleste som besöka klub - 270 Den 19 December f. nw ben, gå vanligen derifrån innan maten serveras; och om alla gjorde det, vore mathållningen öfverflödig och Riksdagsöfverläggningarne derigenom icke förhindrade. I afseende på Herr Anckarswärds tillägg rörande kostnaden för klubben vid sednaste Riksdag, får jag äran upplysa, att blotta mathållningen verkligen kostade den af Herr Anckarswärd först uppgifne summa' 18,000 R:dr, och att hela klubb-inrättningen deremot medtog 3o,ooo R:dr.
Bruksegares Hjpotheks-Cassa har ytterligare, tid efter annan, fått sig anvisadt Cassa-Creditiv af 100,000 R:dr Banco, samt den 28 Juni i838 erhållit rättighet, att delta Creditiv intill nästa Riksdag begagna, hvarefter en tillökning af 200,000 R:dr, den 24 Januari innevarande år, blifvit samma Inrättning beviljad i förutvarande Creditivbelopp, så alt nämnde Cassas Creditiv hos Banken nu uppgår till 3oo,ooo R:dr Banco. Någre andre Inrättningar, än de 2:ne nu nämnde, hafva ej under ifrågavarande tidrymd anmält sig lill Cassa-Creditivs erhållande i Banken. 6 / — 42 — Foliiafgifterne för de i Banken, under tiden frän den r Juli 1887 till och med den 3o Juni detta år, begagnade Cassa-Creditiver, inskränker sig till ett belopp af allenast 22 R:dr Banco. §• 9* Bankens Discontrorelse. a) Vanliga Discontrörelsen. Den rättighet, som, genom 201 §. i Banco-Reglementet, blifvit Sparbankerne i Riket medgifven, att, emot 3 procents ränta, lili visst bestämdt belopp för dem hvardera, uti Banken insätta medel, att användas i Discont-Verkens vanliga lånerörelse är, under tiden från den 3o Juni 1837 till den 3o Juni innevarande år, icke begagnad.
sig in i saken, ty i normala fall är det väl het romarne den särskilda förmågan att med två ändå i första rummet för att behaga honom, ord kunna karaktärisera någon, hvarom det är tal. hon vill se så bra ut som möjligt. Och hvad Och denna snabba uppfattning af de mest framstå- ende egenskaperna är nästan oumbärlig för det skö- förstår en herre i fråga om damtoaletten? Urnas sanna begripande och framställning. Hvilken är, enligt eder åsikt, den märkligaste säkta, jag säger: ingenting. Må därför frun Bland alla dessa, som besjungit den kvinnliga kvinnan i er provins? Vara fri att därvidlag råda sig själf! Köpa sig skönheten, framstå som den allra förnämsta skalden Firenzuola, som lefde midt i renässancetiden. Glömmen ej, kära läsariunor, att ifylla forhvad hon tycker om och anser nödvändigt och spara in, hvad som kan sparas. Och må hon Hans skrift: - » Detta bétlcita delte donneväckte muläret i n:r 3 2 och insända det till oerhördt uppseende hos hans samtida. Måhända därför hafva sina egna toalettpenningar! intresserar det äfven våra läsarinnor att höra Redaktionen af Idun. Kvinnlig skönhet. IDUN 270 Intryck från Betlehem. För Idun af A — ' i — a. Ehrnrooth.) (Slut fr. föreg. n:r.) Men si, det var allt fåfänglighet och jämmer och intet annat under solen. IDUN 1893 r o p a n d e » hosianna, D a v i d s son! » och som en liten tid därefter tjöt sitt hatfulla » korsfäst, korsfäst ». Och slutligen, ä r det ej en synvilla, a t t j a g d ä r på Moria berg ser resa sig mot den b l å a himlen Omars moské "! U r notisboken. För första gången vid ett allmänt svenskt folkskoleläraremöte har en kvinna fungerat som ordförande. Den äran tillkom i förra veckan Sveriges kvinnliga skolrådsledamot fröken Eva Rodhe i Göteborg. * Kvinnor i posten.
Till de Urtima Riksdagarne kan ej sammankallas utan i anledning af Konungens död, dess bortovaro ur Riket, krig eller någon allmän nöd. Om man nu besinnar alla dessa tillfällen, så skall man finna, att det just då är af största vigt, att Representanterne få väcka frågor, ty när finner man concessionerna från Thronell vara så stora och verkliga, som vid Thronförändringar, krig och nöd eller 176 Den 9 Mars f. m. uppror i Landet, emedan Regeringen vid dessa tillfällen är i mesta behof af Folkets biträde. Alt nu frånsäga sig rättigheten för den enskilta Representanten, att väcka frågor, äfvensom att granska Rikets tillstånd, förvaltning och styrelse, anser jag vara i högsta måtto vådligt och en af de farligaste concessioner, som någonsin blifvit beredda från Folkets sida. Jag kan således ej annat, än ifra emot att Rikets Ständer skola afhända sig en sådan rättighet. För min del tror jag, att motsaltsen skulle föraideda dertill, att Urtima Riksdagarne skulle användas till spel för passionerna och magtlystnaden, synnerligen då nya val der skulle anställas, hvilka man säkerligen skulle begagna för att söka genomdrifva vissa intressen. Jag är då säker, att dessa magtens spel skulle begagnas för att genomdrifva saker, till hvilkas ändrande skulle måhända för Folkets Representanter erfordras tjugu Lagtima Riksdagar. Jag fruktar äfven, att denna lätthet att sammankalla Rikets Ständer till Urtima Riksdag, skulle föranleda till allt för täta sammanträden. Jag får derföre afråda att bifalla Memorialet, och föreslå, att vi genast förkasta detsamma, så att vi icke, genom dess hvilande lill nästa Riksdag, måtte söka bereda en concession af våra dyrbaraste rättigheter. Dertill räknar jag ConstitutionsUtskottets åliggande, att vid hvarje Riks - Den 9 M ars f. m. *77 Riksdag granska StatsRudsprotocollefna och de Kongliga Rådgifvarnes handlingssätt.
Detza 4 manaders mänga och angelägna "Landtmcmna göromäl, ogerna medgifwa tidens förspil"lande, pä sädane jySlor, fain förut bequämligen och "deruröswcr, med mera förmän kunnat werkställaS: "samt 5:0 Hwad som jämwäl torde förtjena upmärk"samhet, sjelswa bränwins bränningen, pä de fleste "ställen desto ostridigare orsakar hinder Uti öfrige göromål ens förrättande, som det behagliga tillfället, att ''under pannans drift, begagna den sä medelst bliswan» "de bränwins tillgängen, onekligen mäste dertill mycket "wara bidragande, och i samma mohn ffadeligt, milder de mäst brädffande syoflorncs förrättande." Deremot häller jag före att husbehofs bränningen bör ovilkorligen, och utan all flags inskränkning, wara tlllaten, för alla Hemmans brukare, under be öfrige atta mänaderne, sä att det pä hwar och ens egit godtfinnande mä sä ankomma, att bränna, antingen hela denna tiden, eller pä hwad del deraf, som han will och nödigt anser.
Den skulle på dem hafva alldeles samma värkan, som råe, otrogne och försumlige äkta män. Deras och deras skalds erotik definieras af Maxime de Champcey i En fattig ting mans äfventyr. » Marguerite » — tänker han — » skulle måhända finna mera ro och sann lycka i en förståndig mans tempererade vänskap, * än i en romanesk makes sköna passion. Är det sannt? Jag tror det ej. Hon skulle erhålla frid, må vara, men frid är icke lifvets sista ord, lyckans högsta symbol. Gud skänker frid åt de döde, passion åt de lefvande. » Och än mer — Feuillet kräfver ett intellektuelt samlif, d. v. s. att. makarne skola hafva samma intressen, läsa samma böcker, älska samma konstverk, intränga i och dela hvarandras arbete och nöjen, att mannen, som det står i Un mariage dans la monde, » en se mariant verse franchement tout son fonds dans son ménage, sans aucune réserve égoiste ». Feuillet skrifver sålunda i den lidelsefulla kvinnans, de skona hertiginnornas och prinsessornas namn, i kärlekens namn, hvilket man profanerar, en för att vara skrifven på denna tid skarp protest mot parisarnes uppfattning af äktenskapets helgd. Väl låter han i ett af sina proverb grefve d ' Athol dagen före sitt bröllop säga till en kamrat: » Jag gifter mig just därför, att jag icke är kär, emedan jag icke mer ämnar bli det; emedan kärleken, eller det man kallar så, icke mer i sin grammatik eger ett enda ord, en enda regel, ett enda undantag, som jag icke dechiffrerat ända till leda; därför slutligen, att jag äroCtave feuillet. 30 år, och därför att en gammal ungkarl icke spelar någon passande roll i stora världen » — men denne utlefvade och cyniske kavaljer slutar med att blifva ända till vanvett kär — och, eget nog, det i sin unga hustru. Väl låter han Clotilde i Le ch even blanc i tio år väpta på sin Fernands första grå hårstrå, innan hon vågar hoppas på en förening efter sin smak.
» Härjemte uttalade Kongl. Majit dea åsigt, alt, då den jemkning i Sveriges grundlagar, som till följd af Norges förening med Sverige borde lillvägabringas, vöre påkallad af rikets förändrade yttre ställning, för åstadkommande af denna jemkning och bestämmandet af Sveriges och Norges inbördes förhållanden, icke behöfde tillämpas de hvilooch pröfningsformer för nya förslag, sorn i Grundlagarne vore stadgade och som endast kunde hafva afseende på den inhemska statsförfattningen. Öfver denna Kongl» Proposition afgaf Konstitutions-Utskottet den 25 April 1815 betänkande, deri Utskottet till en början förklarar, att Utskottet ansett som sin pligt att på det nogaste tillse, det genom föreningen mellan Sverige och Norge »ingen rubbning måtte kunna åstadkommas i det minsta af de grundförfattningar, hvarpå det Svenska samhällets bestånd hvilade,» samt att det derföre varit för Utskottet »en högst tillfredsställande upptäckt», att finna det de konstitutionel förhållanden, som genom föreningen uppkommit, icke skulle medföra en sådan rubbning. Utskottet, hvilket, så vidt betänkandet utvisar, icke tagit under pröfning andra §§:r af Norska Grundlagen, än de som, efter hvad förut nämndt är, blifvit i Kongl. Majlis Proposition särskildt uppgifna, genomgår derefter dessa paragrafer och yttrar sig öfver hvar och en af dem. Sin åsigt om Norges ställning och de förhoppningar, man hyste på föreningen, uttalar Utskottet vid 1 § af Norska Grundlagen, der det yttras, att »Utskottet tror sig allenast anföra uttrycket af hela Svenska folkets »förenade röst, när det tillstyrker att Rikets Ständer måtte till det Norska folket afgifva »en högtidlig förklaring, att de genom sitt erkännande ytterligare vilja besegla den mel»lan Norge och Sverige redan verkställda förening under samma Konung och derjemte »äfven erkänna Konungariket Norge såsom ett fritt och sjelfständigt rike, hvilket ej kan »delas eller afhändas.
123:0 of fomin o öog, angåenDe bibehållande af 65 od) 66 §.§. fann föränDriug af 67 od) 103 §.§. uti 1830 a v o Reglemente för Rif ögälDö*€ontoret; l24:o of ben 14 t17aj, angåenDe 3u£égälDö>€ontoretö behof ifrån ocl) meD 1835 till od) meD 1839; l25:o of famina batj, meö öfmerlemnanDe af Den upprättade 9ufé*@taten; od) l26:o of ben 17 t!7ojr angående förändring i tiden, få traf för UppbörDéjlämmornaö hållande, font för afgifroandet af redoix>iöntng öfwer kronans uppbörd §. 21. Cm 55tlt)ilf; Sill fyllande af Den fjär öfraön upptagna årliga @tatébrijT, färne belopp. till beffriDanDe af åtjftlliga på SuBgälD&Contoret af Djj anraifaDe utgifter, Ijafrae *2Bi åtagit of en allmän årlig SSeraillntng af §raå SJliUioner £refjunDra»€tt £ufen ©epfunDra^ittio (2,301,690) Dufö* Daler Q3anco, att utgå från od) meD år 1836 intill flutet af Det år, Då en förnpaD S3eratllniug&@tabga raarDer af Of antagen; uti Ijmilfen fumtuo Död tele inbegripeö
§ 23: » Ty åligger äfven Akademien att utarbeta en svensk ordbok och grammatika, jemte sådana afhandlingar som bidraga kunna till stadga och befordran af god smak ». Klart nog detta; § 22 anger otvetydigt att » Akademiens yppersta och angelägnaste göromål är att arbeta uppå svenska språkets renhet, styrka och höghet v; och näst följanäe paragraf förordnar om beskaffenheten af detta arbete — ordbok, grammatika, smakförbättrande afhandlingar. Så säga stadgarna, hvad säger nu professor Ljunggren: » Svenska Akademien skulle icke vara främst och förnämligast ett språkinstitut, fastän hon erhöll uppdraget att utarbeta en grammatika och ordbok »; Alltså tvärs emot. Stadgarne nämna vidare ännu ett sätt att upphjelpaspråket: Akademien skulle, om så önskades, granska ledamöters och icke-ledämöters arbeten, dessutom anställa årliga pristäflingar i vältalighet och skaldekonst. Professor Ljunggren: » icke heller skulle hennes egenskap af vitter täflingsdomstol vara företrädesvis bestämmande for hennes verksamhet; hon skulle forst och sist vara en vårdarinna af fosterlandets stora minnen ». Märk nu, att detta som akademien » först och sist » skulle vara, derom finnes i stadgarne ej ett ord, absolut icke ett ord. Kanske blir professor Ljunggren ej obetingadt nöjd med detta påstående. Kanske skall han påpeka att det existerar en paragraf 16. Nåväl, låt oss höra den: » Nu är ledamot vald, blifve han uti en allmän sammankomst emottagen, och hålle dervid ett tal öfver den afgångne. Vare honom ock desslikes tillåtet, att derutinnan återkalla minnet utaf någon ibland de tre store och odödlige svenske konungar, Gustaf den förste, Gustaf Adolf den store och Carl Gustaf ». Professor Ljunggren har häraf sökt göra kapital; han antyder att i denna, skenbart obetydliga, paragraf ligger begrafven akademiens sjelfva grundtanke.