Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skriften i TryckningsOrten blifvit med qvarstad belagd; äfvensom nyssnämnde personer icke kunna för innehållet af någon Skrift med Rättegång besväras. Varder någon af trycket härstädes utkommen eller Utländsk, hit i Riket införd, Skrift utaf en eller flera främmande Staters Sändebud eller deras Regeringar anmäld såsom innefattande sådane ämnen, hvilka kunna föranleda till missnöje hos andra Magter, äge Konungen att derom, efter sakens och omständigheternas beskaffenhet, i Nåder förordna samt, om Han så nödigt pröfvar, om Skriftens sequestrerande och indragning, genom Dess Hof-Canzler eller Justitice-Canzler, så väl hos Boktryckare som Försäljare eller andre utspridare, låta föranstalta, och hvarmed förhälles på sätt, som angående beläggande med qvarstad här ofvan 4 - 74 Riksdagen 1810. före stadgadt fnnes; skolandes i de fall, då den af förenämnde Embetsman, som om verkställigheten erhåller Konungens Nådiga Befallning, icke hänvisar Skriften till åtalande af Actor vid vederbörlig Domstol, bemälte Embetsman genast ovägerlig en infordra TryckfrihetsCommittéens utlåtande om den i fråga varande Skriften. Finner Committéen, som ej äger ingå uti någon pröfning utaf politiska considerationer och förhållanden, att Skriften efter Lagens bokstaf ej åtalas kan, då ankommer det på Konungens Nådiga pröfning, om Förläggare eller Boktryckare må, i ting fall, till mer eller mindre del af Stats-medlen njuta någon ersättning för omkostnaden till tryckning och papper af hvad utaf Upplagan kunnat indragas. I de fall, då enligt 9 Mom. 3 § och 3 Mom. 4 § confiscation utan Bättegång kan äga rum, bör Hof-Canderen genast höra TryckfrihetsCommittéen, huruvida sådan ersättning af Stats-medlen Boktryckaren eller Förläggaren må tillkomma, och förblifve det sedan vid Tryckfrihets-Committéens deröfver gifna utlåtande.
Utskoten ej gerna frångå sina först yttrade meningar, ville ieg föreslå något, som jag trodde af dem möjligen kunde antagas, ehuru jag delar helt och hållet Friherrens öfvertygelse, alt det rätta vore, att blott ett Bolag inrättas. Det har blifvit yttradt af en värd Talare, och jag vill ej bestrida sanningen1 deraf, att det gamla Compagniet på de 3 sista åren i6o Den 14 A n g u s t i e. m. ej haft synnerlig vinst; men jag hemställer till flen värde Talaren , om han går igenom räkenskaperne för hela octroij-tiden, och delar vinsten på alla åren, om det ej blir en vacker utdelning på hvarje år? Har vinsten på några år ej varit betydlig, så, efter mitt förmenande slår den sig dock likväl rätt val ut på det hela. Friherre von Stedingk: En värd Talare Herr Hjerta har yttrat, det han ansåg, att DykerieBolaget borde octroijeras på högst jo år. Jag tror, att minsta liden fir 20 a 25 år. Det är fulla skäl dertill, då inventarierne, som man måste lägga sig till, äro dyra. Det må vara hvem som helst, det nu varande Bolaget, eller ett nykommit, som åtager sig Bergningsbestyret; äro inventarierne i allt fall så kostsamma, att vinsten på io år är obetydlig. Hvad åter angår, att det borde stadgas, att vissa Bolag fmgo åtaga sig alt bärja, och att de, sorn gjorde det för det minsta möjliga, skulle antagas; så får jag dervid säga, att jag nästan tror det icke vara ett rikligt förhållande, ty det vöre mycket möjligt, att de erbjödo sig för ett ringa pris. Men man bör taga i betraktande, hvad som är förhållandet i amira länder, att de väl bärja för ringa pris och dagspenning, men jag känner ock, att på sådana ställen är det eudust, då det är vackert väder, som det skor Den 14 Augusti e. ra. sker efter elen grunden. Då det är starkt blåsväder, sker det efter accord. Skall hergningen ske vid alla tillfällen, måste man antaga principen sådan, att den kan betacka alla kostnader.
Utan att ön, ska näg^n audnng utt Stats-Utskottets nyst uplä, sta Secänkande rörande stuteri inrättningens bibehållande wid Dahlby och Flyinge, hwilket jag finner pä de sannaste och bästa flät grundat, och jag destnlvm wid 1809 ars Riksdag af werkelig öfwer! ygesie ifrade härföre samt altid skall finna af en oundwckeiig nödwandighet sä framt Cavallen Regementet i Skäne 'stola bibehållas och hästafweln derstädes, ej till lanonnans betydeliga skada förnärmas; men jag wägar tro Utskottet ej ägt till» räckcliga uplysningar rörande naturen och skilnaden af de vagswerken som derwid anwändas; det torde tillätas mig derföre fä nämna att de äro af rine högst stiljagtiqe stag, de ena utgöras enligt vrdentelige contracrer och äro för de dagswerk skyldige en owilkorlig pligt, de andra hwilka egen teligen anwändas wid hö bergningen urgöraS af 6 eller Den is Juli;. 3sr eller 7 hela häraders Kronoallmoge; ulan att med wisthet känna lidepuncten ifrän hwilken betra arbete börjats, fär jag likwäl nämna, att jag altid hört i orten, det denna nu ansedde skyldighet, j början härrört af denna härabernes underdänigaönskan, akt roija sin lillgifwenhet för dä wgrande Hans Kongl» Höghet Kron-Prinscn; i följe häraf tror jag en werkelig billighet 0 d marcher om bibehållandet af hwar mans ratt, alt. Riksens Ständer i underdänighel hos Kongl. Maj;k anhälla, det Landshöfdingen j orten undersöker och sedan med underdånig berättelse inkommer rörande wcrkeliga förhällandet med deste sednare dagsverken, pä del Kongl. Majit sedan mä se sig i tillstånd amingen bibehålla eler befria wederbörande i den mohn hmar och en till, kommer.
Revisorerne uppgifva! ”att, enligt Blekinge Läns Landsbok upptagesr ”såsom leverering för år 1840, 3,152 R:dr 2 sk. 1 vist., och for år 1841, ”3,214 R:dr 28 sk. 1 rist., utan att några verifikationer, bestyrkande ”riktigheten af beloppet kunnat igenfinnas, hvaremot några slika medel ”icke influtit från Södermöre Härad i Kalmar Län, m. m.’’ Att Att Landsböckerna icke visa rälta förhållandet härmed, härrörer deraf, att 1778 års Kongl. Förordning, sorn egentligen och endast rörer de Wadstena Krigsmanshus tillkommande slika afgifter af Kavallerirusthåij, men, på grund af Kongl. Brefvet den 6 December 1782, blifvit, i hvad ”beräkningen deraf rörer”, äfven stadfästadt till efterföljd för Amiralitets-Krigsmans-Kassans enahanda inkomst, lika litet sorn äldre författningar, föreskrifver, att dessa medel skola i Bänteriet levereras. Redovisningen derför, sorn varit Kronofogdaine uppdragen, har alla tider ingått direkte till Krigsmans-Kassan, försedd med behöriga Lagfarlsprotokoller från Domstolarne i Häraderna samt bestyrkta afskriften af köpbref och andra handlingar, och har Kassans betjening verkställt granskningen deraf, enligt föreskrifter.
Emb.-BcräUelse för år 1853. 2 — 10 — sekreterare; oell ehuru undersökning om klaganden haft tillgång eller ej lill ifrågavarande böter, redan år 1841 ägt rum och dervid blifvit utrönt, att hans fastighet varit besvärad med inteckning och hans lösa egendom med qvarstad belagd; likväl och enär Magistraten, vid emottagande till verkställighet mera än två år derefter af Rådhusrättens förvandlingsbeslut, icke bordt underlåta att i laga ordning utmäta, hvad Klaganden då kunnat tillhöra, och såmedelst utreda, om eller i hvad mån hans egendom genom försäljning kunnat gifva något öfverskott till större eller mindre del af böterna; trien Magistraten, med åsidosättande af sin så beskaffade embetspligt, två särskilda gånger till länshäktet i Calmar inlörpassat Klaganden; pröfvade Kongl. Hofrätten, med anledning af grunderna i I Kap. 12 § Rättegångsbalken, rättvist fälla Magistratens Ordförande och Ledamöter att för den felaktighet i embetets utöfning, dessa sålunda låtit komma sig till last, dels böta till treskiftes Ordföranden sexton R:dr 32 sk. samt Ledamöterna hvardera atta R:dr 16 sk., dels ock ersätta så väl Kongl. Majit och Kronan för Klagandens underhåll och forsling, på siitt Adv.-fiskalsembetet yrkat, med trettiosju R:dr 2 sk. I rst, som oek Klaganden för det honom genom Magistratens förvållande tillfogade lidande, med sexton R:dr 32 sk. allt banko. \ idkommandc Landssekreteraren, så alldenstund de författningar, från hvilka han velat hämta ursäkt för K.
Då Riksens Ständers Herrar Revisorer granskat Räkenskaperne öfver ManufaCtur - Discontoch Ull-Discont-Fonderne för åren 1815 och 1816, och öfver de öfrige Fonderne för åren 1814, 1815 och i8i6, dervid de ej haft något att anmärka, har Utskottet, enär anmält blifvit, att samma Fonders Räkenskaper för år 1817 icke voro afslutade, funnit någon granskning af Böcker och Räkenskaper för sig icke återstå; men Utskottet har dock fästat uppmärksamhet Vid den betydeliga Summa af 67,108 R:dr 10 sk. 2 r:$t., sorn Uti ManufactUr - Discönteris Räkenskaper för 1816 finnes balanöerade såsom uti Concoarser anhängige; i afseende hvarpå Utskottet inhämtat: att de betydeli - Siats-Utskottets Betänk anden'. *39 5 gaste af desse Ba:äncer tillkommit i äldre tider öch någre häriedt sig ända ifrån 1763, iy66 och 1767, s.-rnt ait de i början icke utgjort ett Sa högt Capital-belöpp, utan Småningom ökats genom de af Disconten tillika beräknade ö.fverräntor: att sfedäri Kongl; Commerce - Collegiuni vid i£i6 års siiit, till Kongl. Maj:t afgifvit lie rättelse om de under Concotirs varande fordi ingar; hvilken Berättelse blifvit till JustitiaeCantzJers - Kmbetets granskning öfverlemnad; har Kongl. Majit, genom den 1 Öctolier i8l?
Utskottet fann intet lämpligare i sådant hänseende, än det som i Utskottets Betänkande föreslogs; och Utskottet anser sig fortfarande böra hufvudsakligen vidhålla detsamma, helst som de anmärkningar, hvilka deremot framställts, afse, på sätt Utskottet nu sökt tydliggöra, helt andra förhållanden än Utskottet åsyftat; men som ordalydelsen i Utskottets förslag synes hafva lemnat rum för missförstånd, har Utskottet trott sig böra ändra densamma, på sätt här nedan anföres; och Utskottet hemställer alltså vördsamligen att Riks-Stånden måtte förena sig om det beslut att, i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla om utfärdande af en • förordning, hvarigenom stadgas, att, der emellan delegare i samfäld tångtägt icke kan träffas godvillig öfverenskommelse i afseende å sättet och ordningen för begagnandet deråf eller ock sådan öfverenskommelse — den der för öfverträdelse af densamma bör innefatta påföljd af böter inom visst af Kongl. Maj:t bestämdt maximibelopp — finnes vara af beskaffenhet att icke kunna vinna stadfästelse, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eger att, efter hållet sammanträde med vederbörande tångtägtsdelegare, meddela förordnande i ämnet medelst utslag, hvaröfver klagan må föras i den ordning. som för hushållning smål i allmänhet är föreskrifven. Stockholm den 19 Mars 1866. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Memorial N:o 73. 3 N:o 73. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Mars 1866, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 50, angående vackt motion om minskning af de för beväringens räkning befintliga förråder af mindre mundering sp er sedlar, såsom skjortor, strumpor och skor.
Enligt hvad af Statsråds-protokollet inhemtas, hade vid sistlidet års höst ifrågavarande arbete sålunda fortgått, att af den till Konung Gustaf I:s tid hörande registratur en del, omfattande åren 1321—1324, från trycket utkommit; att manuskript till ytterligare två delar vore beredt till tryckning och endast väntade på ledig press hos boktryckaren; samt att en särskild serie, som skulle upptaga lagförslagen från Konung Carl lX:s tid, likaledes vore under bearbetning, och äfven efter icke lång tid färdig till tryckning; och emedan de skrifter och handlingar, för hvilkas allmängörande omförmälda anslag blifvit beviljadt, äro af beskaffenhet att vid såväl anordnande som tryckning taga synnerlig noggrannhet och följaktligen mycken tid i anspråk, hvarföre ock, enligt hvad Riks-arkivarien, uti underdånig skrifvelse den 11 Augusti 1862 hos Kongl. Majit anmält, utgifningen af de till omfånget dryga arbeten, som dels vore färdiga, dels under förberedning för trycket, icke lärer kunna under innevarande statsregleringsperiod fullständigt medhinnas, får Utskottet till Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning, tillstyrka Rikets Ständers bifall. 140:o. Jemte förmälan att den om Sveriges litteratur högt förtjente Professor G. Stephens i Köpenhamn lill subskription anmält ett arbete under titel: The Old Northern runic inscriptions of Scandinavia and England &c., har Professor Carlson, uti en inom Preste-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion (N:o 129), vidare anfört, hurusom Professor Stephens, länge förtrogen med våra runor, under de sednare åren rigtat sina studier i synnerhet åt sådana forntida minnesmärken, hvilkas inskrifter vore utförda i den äldsta runeskrift, det forn-nordiska rune-alfabetet. Dessa runeskrifter, som hittills aldrig blifvit nöjaktigt tolkade, vore af största märkvärdighet, emedan de innehölle lemningar af vårt språk i dess äldsta kända gestalt.
Herr Dalman har, med åberopande af Lag-Utskottets vid sisthållna riksdag Utlåtande N:o 81, till Rikets Ständers förnyade pröfning framlagt det af Lag-Utskottet vid nämnda riksdag framställda förslag till författning i ämnet äfvensom tili underdånig skrifvelse angående vissa i sammanhang med den föreslagna förändringen stående åtgärder, hvilka ensamt på Kongl. Maj:t bero. Samuel Jonsson åter har Bih. till R. St. Brot. 1865 &■ 1866. 7 Sami. 1 Afd. 7 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande N:o 16. hemställt, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta, att mom. 8 af 2 § i 8 Kap Rättegångs-Balken och ofvanberörda Kongl. Bref den 7 April 1805 måtte upphäfvas.- Utskottet bör till en början erinra, att enligt Konkurs-lagen den 18 September 1862 och Kongl. Förordningarne af samma dag om boskilnad och om undanskiftande af egendom i makars bo samt huru gäld vid dödsfall betalas skall och om urarfvagörelse, så ock angående undanskiftande af egendom i död makes bo, frälsemäns konkursoch boskilnads-mål icke vidare skola omedelbart af Hofrätt upptagas. Vidare hafva genom Straff-lagen af den 16 Februari 1864 åtskilliga af de i 8 Kap. 2 § 9 mom. Rättegångs-Balken uppräknade fall, i hvilka frälseman för af honom begångna brott skall dömas af Hoirätt såsom förste domstol, upphört att ega tillämplighet, och rörande flera af de öfriga torde olika åsigter kunna uppstå, huruvida de böra af Underrätt eller Hofrätt omedelbarligen afdömas. Det är sålunda egentligen endast i fråga om bouppteckningar, arf, testamenten och förmynderskap, som Hofrätternas särskilda jurisdiktion öfver frälsemän ännu har någon betydelse.
Skrifraiide p i finska, ik * M i l ~ z c Ccwtk, ~ trots befintliga ijfver~ axbeten till v t r t sprgk, fogs k&amp;nd hos oss, men, slittningar I L hennes ehnru lion naturligtvis narl-mst har betydelse for sitt eget land, till hvars allra miirkligaste kvinnor hon] lor, ar hennes Bela utveckling och persodighet sb egendomlig, att den v&amp;l fortjtinnr att blifva kgnd utom Finland, sarskildt for dem, soin ined vakeu blick folja kvinnans striifvanden pii. olika omriden. Fiirfattarinnan Minna C m t h iir iifven hon en foikets dotter, ntglngen nr ett r i n p heln, eh~irii hon genoln omstnn (lig.lleternas makt k o ~ n nth lefvn sitt lif inom en nnnnn krets, dl1 iten 11on 111-spl-nng1igen tillhiirde. BrIinnu Cant11 fiidcles j. Hon var dotter till nl~psyniilgs~11ni1nen vicl T; minerfors I. ) ~mull~fabl.ili-~ll~hb~: ik C+i~staf M ' ilhelin; JoI~l~son och ' [~ I l d ~ i Archelin, t 1Gcl: ~ irf tnvirstliinclslr bondsl~kt. Redan soin litet b; i~: n l' iw~~t~: iiclde 110s 11el.lne 1iiilMien till bokligtt sysse1.siittningn.r. : H: ennes zclulrtigl: ~.ct i liisniilg)) ntgjorde oclrsd fnderns stolthet, och 11: tn bcslfit,: itt 11nm.s flicfa sliiille fK, liil * it (let biista, s o ~ n db stod till Lndk.
Om BancoStyrelsen skulle mot olika räntor och obestämd, uppsägning få upptaga lån på Obligationer, sorn, åter i samma Bank kunde belänaSj skulle följden blifva den, oordning Grefve Bjorn-, stjerna i sista plenum omnämnde, och vi, förblifva, barn. i ali. Bankrörelse, likasom, förut. Frågan är bär att skaffa större rör-, lisbet åt rörelse-capitalet, och att under-, lätta möjligheten för, de handlande att göra, sina cnssabehullningar räntebärande och,lik-, väl disponibla i ögonblicket. Det är, der-, före jag tillstyrkt afskrifnings-räkning; men om man efter vanan heldre vill hafva Obli-, gationer med påtecknad ränta, så bar jag ingen ling deremot, blott de ställas a vi~ sta. Landtmannen kan då äfven deltaga i anstalten, hvilket icke, i händelse af Afskrifnings-räkning, ginge särdeles väl an, enär alla öfverflytlningar skulle fordra besvärliga resor, helst det torde vara vådligt, alt tillåta dem ske genom Assignationer, sorn lätt kunna föranleda lill bedrägeri och förfalskningar. Då jag således ej kan instämma i Herrar Hjertås och Thams slutsatts om Hyttan deraf alt få Obligationer löpande med Den i December f. m. olika ränta och olika betalningstid, fortfar jag å andra sidan att tro, att om lånen upptagas endast ä vista mot 3 procents ränta antingen i Obligationer eller på uppoch afskrifnings-räkning, skall anstalten blifva ganska nyttig, i stället att den annars blifver vådlig. — Herr Rosenblad har begärt proposition till bifall å sitt egit foster i sin helhet, att jag så må kalla Utskottets Utlåtande, och han har äfven begärt votering derom, förmodligen på det tiden ej för hastigt må förlöpa. Jag har emedlertid ingen ting deremot, ty jag hoppas, att propositionen blir afslagen, och att vi sedermera få skrida till afgörande af hvar sak för sig. Jag skulle likväl tro, att om den af Herr Rosenblad begärda proposition blir besvarad med ett betydligt öfvervägande
Härigenom godtgöres den för det lyftade oguldna lånekapilalet till sistförfluten årets slut upplupna ränta efter fyra procent årligen , hvarefter så många af ofvanberörde obligationer, eldigt deras nummerordning, infrias, som det efter ränteliqviden uppkomna öfverskott medgilver. Det belopp, hvarmed detta öfverskott kan komma att öfverstiga de till fullo infriade obligationernas kapitalsumma samt den å dessa sednare till inlösningsdagen ytterligare upplupna ränta, bör å någon af de återstående obligationerna afskrifvas. Å den till 20,000 r:dr fastställda ackordssumma för landshöfdinge—beställningen i Wermlands län kommer dock, jemlikt Rikets nu församlade Ständers beslut, den årliga ränteoch kapital-inbetalningen, som för de förflutna åren bort utgå med 1200 r:dr, att hädanefter icke utgöra mer än niohundra riksdaler. För det belopp, tretusen niohundra lemtiosju riksdaler 26 sk. 4 r:st., som utaf ifrågavarande lån ännu icke blifvit i Riksgäldskontoret lyftadt, bör detta verk, före samma belopps utbetalning, erhålla ett motsvarande antal sädane obligationer, som för den redan utbekomna lånesumman blifvit till Riksgäldskontoret aflemnade; och bör den serskilda obligation, som kommer att utfärdas ä det belopp, hvarmed hela lånesumman öfverstiger jemna 1000 r:dr, vid först derefter skeende liqvid inlösas. § 30. (Då en del al de stadganden, som i denna § komma att införas, angående liqviderandet af utgifna lån för vatlenaftappningar och andra odlingsföretag, måste lämpas efter Rikets Ständers ännu icke Stats-utskottet delgifna beslut, i anledning af den väckta frågan om förändring i återbetalningssättet förd) lika, enskilda per Bih. till II. St.
I anledning häraf och då för öfrigt de skäl, som af mig blifvit här ofvan anförda, för lönförbättring vid Garnisons-regementerne, äfven gälla för Ingeniör-korpsens Befäl och Under-befäl, hemställer jag i underdånighet, att lönerne för detta Befäl måtte bestämmas i öfverensstämmelse med de grunder, som för Garnisonsregementerne blifvit föreslagna, hvarvid dock aflöningen för den på Ingeniör-korpsens Stat förekommande Öfversten, som icke är Chef för korpsen, torde böra blifva lägre än Chefernes vid Garnisons-regementerne samt kunna föreslås till 5000 R:dr R:mt. Hvad beträffar korpsens Civil-stat, torde så väl Regements-skrifvaren och Kassören, som de fyra äldre Kassörerne och Förrådsförvaltarne böra erhålla samma aflöningsbelopp, som vid Artilleriet för dessa tjenstemän blifvit föreslagna, eller i 000 R:dr för den lörre och 1200 R:dr för den sednare, hvaremot de 5 yngre Kassörerne och Förrådsförvaltarne, hvilka efter nu gällande stat åtnjuta mindre aflöningsförmåner, föreslås till 900 R:dr. För Sekreteraren och Kanslisten, hvilka nu åtnjuta, den förre 1275 R:dr och den sednare 650 R:dr, jemte inqvartering, anser jag skäl icke före komma att tillstyrka någon förhöjning i redan innehafvande aflöningsförmåner; men Vakt - i$U. JVi 3 lill Kongl. Mojy/s Nåd. Prop. M l, om Statsverket 1838, 23 Vaktmästarnes lön deremot böra ökas från 373 R:dr till 430 R:dr.
Hvad är val bränvins-miniiterings-afgiften annat än den köpeskilling, för hvilken slaten säljer tili vissa personer rättigheten att, enligt lag, utarma, förderfva och demoralisera sin omgifning? och med få ord: hvad innehåller hela brån vins-förordningen annat, än en systematisk method, som Sveriges inbyggare skola iagttaga, för att kunna lagligen utarma, förderfva och demoralisera hvarandra, med bränvin? skall aldrig en Svensk Riksdag, icke ens på försök, kunna taga det steg, som Norriges sednaste Storthing? jag kan ej annat än lika eftertryckligen som vördnadsfullt underställa hvar och en riksdagsmans egen pröfning, huru man med godt samvete kan ockra på det allmänna eländet! huru man med godt samvete kan deltaga uti en utarmnings-industri, hvars olycksaliga verkningar dagligen åskådas och allestädes, både i stad och pä land, framhållas af försupna mennisko-ruiner, af förstörda uslingar, af gråtande och misshandlande mödrar, af halfnakna och tiggande barn,— en sedeförderfs-industri, hvars historia år från år skrifves med blod uti våra domstolars brottmåls-protocoller! Och slutligen, då den hittills gällande författningen icke kan åstadkomma så mycket ondt, som den nya, sä får jag vörclsnmt hemställa till Rikets Högloft. Ständer att för deras del antaga den förra utan någon förändring, samt tillika ingå till Kongl. Maj:t med en underdånig skrifvelse, att i denna ekonomiska fråga vidtaga de åtgärder, som pröfvas ändamålsenliga. Likväl är det min enskilda öfvertygelse, att, om icke en genom - 38 Iler.-., Lag-, samt Allm. Besv.-och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1. gripande reform i delta afseende, — det vigtigaste af aila, — på fullt allvar företagas; om icke det onda snart uppryckes med rötterna; så skall omsider samhällsbyggnaden skakas i sina grundvalar af den proletär-class, som bränvin s-lagstif tn ingen tillskapat.”
Det har väl varit en galenskap att jag kunnat tänka det ni ville bli hustru åt en så simpel karl, som jag. Jo jo, ni bleknar; det var nog förmätet tänkt! Men ni bör likväl veta, mamsell Erika, att jag, om ni kunde besluta er till en så stor uppoffring, icke skulle låta er skämmas för mig. Jag har i alla fall tänkt att läsa navigationen i vinter; och i stället att som nu lefva af äfventyr, ville jag bygga mig ett fartyg, det jag sedan som både redare och skeppare sjelf för på resor till Jutland; och ett hus, så präktigt ni önskade det, skulle jag uppföra på stommen af det här rucklet, som då komme bort! Och sedan blef ni fru, så god som någon här i skärgården.” Under det långa, med en viss rå förtröstan anförda tillägget hemtade sig Erika från den obehagliga öfverraskningen. Hon kände en innerlig afsky för äktenskapsförbindelse med en sådan menniska som Birger. Likväl låg i hans manliga, kraftfulla, alltid bestämda handlingssätt något, som anslog hennes egen starka själ. Hon tyckte sig kunna göra hvarje uppoffring för den vilde ynglingen, utom den att bli hans hustru; och i följd af denna rörelse svarade hon öppet: ”Nej, Birger, det förslaget hvarken kan eller vill jag bifalla. Icke derföre att ni, som ni sade, skulle vara ’för simpel’ åt mig. Jag vet ju icke hvem jag sjelf är, troligen ett barn af armodet, kanske af synden. Således är hvarje hederlig karl, som vill taga den fattiga Erika till hustru, äfven god nog. Men det är något annat, som ni skall förstå, Birger, hvilket både nu och framdeles hindrar att tänka på detta förslag. Alltsedan jag kom hit till Tistelön har er vilda och oftast säkerligen syndiga lefnad skrämt mig. Ni har alltid stått för mig som en menniska, hvilken omöjligt kunde vinna mitt förtroende. Och för den man ej känner detta, kan man ej heller älska. Likväl vill jag icke undandraga er min vänskap. Gör er genom godt uppförande värd både min och andra menniskors aktning, så skall jag alltid behandla er som en bror.” ”Tack, tack, ni är för god, mamsell Erika!” svarade Birger med hånfull bitterhet.