Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet ansett de remitterade motianerne endast sträcka sig till detta ämne och icke medgifva någon granskning, i ett eller annat hänseende, af förhållandet med tryckte eller graverade invisningar, såsom redan genom Kongl. Kungörelsen den 2 Augusti 1792 och Kongl. Förklaringen deröfver den 27 Martii ;a8i7 alldeles förbudne; Men, då dels Herr Lindströms Motion uttryckligen innehållit begäran om en Förklaring af sistnämde Författning, dels ock det af Höglofl. Utskottet föreslagna förbudet att utgifva handskrifne invisningar till Sedelhafvaren eller viss man och Ordres på mindre Summa än 100 R:d otvifvelaktigt med det, mot alla tryckta och graverade, redan utkomna äger ett hära sammanhang, särdeles i anseende till de ansvar, som med penningeböter för de förre nu är funnit lämpeligt, och för fälläng tiil Riks-St, Fröt. igty • tgig. 7'-de Sami* N:r *7, 510 Lag-Utskottets Betänk anden. de sednare, till följd af berörde Författningar, hittills varit, lika sorn för falsk myntning enligt Allmän Lag, gällande, har jag för mindel trott det vara oundvikligt att äfven vid detta tillfälle söka bringa dessa strafflagar till ett sinsemellan med brottens verkliga egenskap mera förenligt förhållande, än det skulle vara om sistnämnde svåra och till gerningen visserligen icke lämplige ansvar för utgifvande af tryckte eller graverade invisniDgaf finge förblifva sådant det r,u är; Och det är derföre mot Höglofl. Utskottets inskränkta åtgärd i denna del, jag får mig reservera, med anhållan att denna reservation må Höglofl. Utskottets Betänkande till de respective Stånden åtfölja. — Och skulle dessa särskilta yttranden utskrifvas för att Betänkandet till Riksens Höglofl. Ständer åtfölja. Riksens Höglofl.
Metalliska värdet af Bankens Mynl-llabincU, som vid 1854 års ut gång uppgick lill B:ko R:dr 11,999: 12. har, genom uppköp af mynt oell medaljer, ökats: år 1855 med 191: 37. 9. är 1856-med 187: 29. 9. 379; 19- 6 i följd hvaraf omförmäldta värde vid näsllidel års slut utgjorde B: ko R:dr 12,378: 31. 6. Vid beseende af nämnde Kabinett, hafva Revisorerne funnit dervarande samlingar väl ordnade. Angående Bankens Pappersbruk Tumba. § 57. Enligt 5 8 i Banko-Reglementet, förvaltas nämnde Bruk, utan Underf"*p*kiionen n • r> c* öfver Tumba liensorernes bera 11, timj. bankoverk el. 7 Bruk. 50 Styrelsens deltagande, af Fullmäktige samfäldt, under speciell inseende af en deras Ledamot. Delta speciel» inseende har fortfarande ulöfvals af Rådmannen C. C. Hörnstein. § 58. Tiifarkning Revisor;me, sorn vid besök å Tumba funnit byggnaderne i behörigt •''kick samt Brukets förråder väl vårdade, hafva dervid jemväl inhemtat, dei/ju/jpcr. ;)||; efter det Bruksförvaltarens sednasle utlåtande med bifogade prof på papper till de nya sedlarna den 13 nästlidne Maj till Banko-Fullmäktige ingafs, ny pappersform för Blanketter till 5 Rrdrs valör, enligt ritning och förslag af Professor Bagge, blifvit af Ur-Fabrikören Linderoth i Stockholm förfärdigad, äfvensom 7 serskilda prolformar för olika blanketter och valörer blifvit vid Tumba tillverkade. Det med berörde formar förfärdigade profpapper förevisades Revisorerna, som äfven lälo inför sig med förstnämnda lörtn verkställa proflörmning. Enligt hvad Bruksförvaltaren* på stället, tillkännagaf, hade han likväl ännu icke lyckats åstadkomma något profpapper, som vunnit Banko-Fullmäktiges fullkomliga bifall. § 59.
S. D. Då nu till ny handläggning företogs Bevillnings-Utskottets den 12 i denna månad på bordet lagda Memorial, N:o 43, i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStånden , angående stämplade Pappersafgiften, fann Ståndet för godt att, med förblifvanda vid dess förut fattade beslut, i afseende på Charteringen af Testamenten och Fullmagter, gilla de af Utskottet föreslagna Voteringspro. positioner j äfvensom Ståndet godkände Utskottets hemställanden , om förtydligande af redactionerna, angående Våg-attester och arfskiften samt rörande 13 §. 7 Mom. och 16 §. i Författningen. Prot. Från Högloflige Ridderskapet och Adeln* S. D.
Redan under nuvarande förhållanden hafva, vid tillämpning af detta stadgande, i hvad det rörer tiden för vinstmedlens insändande till Banken, sådana svårigheter mött, att Fullmäktige/enligt hvad 11 § af Utskottets Berättelse N:o 6 gilver vid handen, föranlåtits att, uppå förfrågan af Direktionen öfver Låne-kontoret i Götheborg om rätta förståndet af omförmälda stadgande, meddela den förklaring, att de till Låne-kontoret inflytande vinstmedel skola, så nära ske kan, å den i 87 § 1 mom. bestämda tid till Banken insändas; och då, med antagande af Utskottets uti punkt. 19, mom. 1 här nedan framställda förslag till föreskrift, motsvarande 1 mom. af 82 §, något uppehåll uti låne-rörelsen hädanefter vid slutet af l:a halfåret icke kommer att ega rum, och vid slutet af 2:a halfåret att endast undantagsvis medgifvas, samt deraf skulle följa ytterligare svårighet för vinstmedlens inlevererande till Banken inom utgången al 2:a och 4:e qvarlalen, torde ifrågavarande föreskrift böra förändras derhän, att sådan leverering skall verkställas efter slutet af hvarje qvartal. Beträffande åter föreskriften för vederbörande
Det är blott den frågan, som utgör stötestenen och hindret för Hrr Fullm. i Riksg.-kont. att bifalla hvad Wexiö stads Brandstodskommité önskat. Mig synes det för Ständerne icke vara mycket skäl, knappast något skäl, alt i detta afseende hålla sig så strängt till bokstafven, då icke något dröjsmål med penningarnes inbetalning kan komma i fråga, än mindre förändring af räntan kommer att ega rum. Något praejudicat för förändring i vilkoren i och för begagnande, af medel, som Ständerne dels hafva bifallit, dels framdeles komma att till understöd vid förefallande omständigheter, meddela, kan icke upkomma, enär det icke är fråga om att ändra inbetalningsterminerne, eller beloppet af hvad som skall betalas. Att fatta ett beslut, motsatt till hvad Utsk. föreslagit, skulle vara af intet gagn för Ständerne nu, lika litet som jag kan inse X 126 Den 22 Mars att ett så beskaffad! beslut, skulle kunna hafva någon inverkan på Ständernes framtida handlingssätt; hvarföre, och då ett indrifvande af den ifrågavar. summan nu genast icke, efter min förmening, medförde annat än skada, ithy att sådant skulle sätta en mängd personer i förlägenhet och förorsaka bekymmer, dem man ej kunnat beräkna, tillstyrker jag bifall till Utsk:s utlåt. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Då denna fråga före var hos Riksg:s-kont:s Fullmäktige, upstodo derom mycket delade tankar, hvilket hade till följd att Fullm. afsade sig den egentliga slutfrågans afgörande, öfverlemnande till Sländerne sjelfve, att derom besluta, helst det äfven anmältes att vederbör, voro betänkte, att hos Konungen i underd:het anhålla om framställande af nåd. propos. i ämnet till R. St. Fullmis tanka om saken var likväl i allmänhet den, alt ingenting annat än formerna stridde emot bifall lill den utsträckta lånerälten. Dessa former, en del, jag säger, blott en del af desamma, föranledde Fullm. att motsätta sig hvad komite'en i Wexiö begärt.
Må dock ingen tro att jag väntar några lysande resnltater, men jag skall vara nöjd och villig att fortsätta jernvägsbyggandet, allenast jag kan göra mig genom erfarenhet förvissad att inkomsterne af Statens jernvägar blifva tillräckliga att betala driftoch underhållskostnaderne, så att Statsverket slipper årliga utgifter för dessa ändamål. Meri som sagdt är, denna erfarenhet vill jag se bekräftad, innan jag går vidare; och efter denna förklaring, torde en hvar lätt kunna desidera sig om han vill bestämma det nominella lånebeloppet till 35 eller till 25 milhr. Han voterar för den förra siffran, om han vill, lika med mig, gå försigtigt till väga — men för den sednare, om han vid nästa Riksdag vill för nya jernvägar göra nya lån, utau att afvakta resultatet af den erfarenhet, som först kan vinnas, sedan de fullbordade hufvudbanorna några år varit till allmänt begagnande uplåtna. Hr Lilliehöök, Erik Gustaf: Jag har ej varit så förmäten, att jag velat söka försvara reservanternas, genom Hr Bildt afgifna förslag, då så många aktade talare redan gjort det; men det har i dag fällts yttranden, som gifvit mig anledning att begära ordet. En talare har sagt, om jag ej misstager mig, att ingen af detta hus kan undgå att instämma deri, att under det framstälda förslaget om uplånande af 35,000,000 ligger den afsigten, att under denna statsregleringsperiod använda äfven de 10 mill., som borde reserveras till den efter år 1863 kommande Statsregleringsperiod.
Prot.-Utdrag, den 22 Maj 1840. 963 S. D. Föredrogos och biföllos Stats-UtskoLtets den 21 dennes på bordet lagda memorial: N:o 326, med förslag till stadgande uti Riksgiilds-Contorets reglemente, i afseende på Statsverkets skuld till Banken; och N:ö 329, angående öfverlemnande! till Kongl. Maj:t af det nya Reglementet för Riksgälds-Contoret. S. 1). Vid föredragning af Stats-U(skattets den 21 dennes på bordet lagda memorial A:o 828, med förslag till 3:ne serskilda §§ i det nya Reglementet för Riksgälds-Contoret, blef detta memorial tillika med det dervid fogade förslag till §§ i Reglementet för Rikets Ständers Riksgälds-Contor af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Yid föredragning af Stats-Utskottets den 21 dennes på bordet lagda memorial N:o 331, med förslag till samman jemkning eller voteringsproposition, i anledning af skiljagtiga beslut uti frågan om afyttrande utaf den så kallade fatebursegendomen, bijöll Ridderskapet och Adeln Utskottets i detta memorial gjorda hemställan, och godkändes derjemte den i ämnet föreslagna voteringsproposition. S. D. Föredrogs och afslogs Lag-Utskottets den 21 dennes på bordet lagda betänkande N:q 126, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 24 April 1754, angående revisionssökandes skyldighet att i llof-Rätten erlägga lösen för handlingavne i målet m. m. S. D. Föredrogs och afslogs Bevillningsoch Lag-Utskottens den 21 dennes på bordet lagda betänkande N:o to, i anledning af väckt motion om befrielse för revisionssökande parter från skyldigheten att till HofRätt ingifva stämpladt papper till handlingarne i saken. S. D.
Med samma förälskade förtjusning, som hans egen mor beskådat honom, då han med hennes röda päls öfver skuldrorna och det bruna håret fladdrande i vinden ilade fram på isen i Frankfurt, blef han betraktad af änkehertiginnan Amalia, när han, med upplöst hår, dansade vilda solodanser i hennes salong. Samtida skildrare finna ej ord för att beskrifva den stolta, smidiga gestalten, den breda ljusstrålande pannan, den fina, rörliga munnen, men framför allt de stora, ljusfyllda, svarta ögonen, »zaubernde Augen mit Götterblicken», sjunger Wieland, blickar flammande af snille, strålande af löjen, smältande af känsla. Under dessa lifsberusningens år, dem Goethe skildrat i en enda rad: Jugend ist Trunkenheit ohne Wein, ödslade han sitt snille och sitt hjärta vid Weimars lilla hof, så som Buckingham ödslade vid det franska, när han vid hvarje steg lät diamanter falla från sin dräkt, ett gnistrande regn, som kvinnorna trängdes kring honom för att uppfånga. Goethe hade samma sorglösa lycka af sina krafters blomstring, som den vårliga jorden af sina otaliga sippor, lika liten tanke som den att spara till ett nästa år. Man kände i Goethes närhet, »att han icke kunde vara annorlunda; att han måste utveckla sin natur ur sig själf, som blomman växer, som säden mognar, som trädet rundar sin krona»; man stod öfverväldigad inför dimensionerna af denna naturkraft, och Klinger gaf helt visst ordet åt mångas känslor, när han utbrast: »O was von Goethe ist zu sagen! ich wollte eher Sonne und Meer verschlingen!» Men huru outtömligt ung och stark Goethe än syntes andra, själf bar han inom sig minnet af att redan hafva gelebt, geliebt und sehr viel gelitten, medvetandet af att djupt behöfva såväl fäste som förnyelse. En för honom ny erfarenhet af kärleken och hans trädgård blifva de rottrådar genom hvilka han får båda delarna.
Jag fruktar likväl att ändamålet, som är Verkets tryggande mot förluster, härigenom kan med säkerhet uppnås; och i händelse sådant icke låter sig göra, äro de 5oo eller 400 R:dr, hvilka Höglofl. Utskottet föreslagit såsom ersättning för Kamererarens förlorade commissionairs-arfvoden, alldeles fruktlöst använde. Men detta sistnämnde inträffar åtminstone hvad Kamereraren inom Banco-Disconten angår, der alla liqvider i låneväg ske medelst assignationer på Banken eller medelst Banco-attester, och aldrig med penningar; hvarföre jag anser det föreslagna stadgandet, äfvensom löneförhöjningen, i afseende på honom, obehöflige.” I denna reservation instämde Herr J. Lagerheim. STOCKHOLM, Kokgi,. OrdenstJBoktr-sckeiiiet', i 835. Banco-Utslottets Memorial iV.'o t N.o 92. Memorial, i anledning af Uanco - Commissarien Frie Fants ansökning, att, vid sitt afskedstagande, få såsom pension uppbära det årliga ajlöningsbelopp, som, tillkommer dess innehafvande tjenstegrad. Hos Ulskoltet liar Banco-Commissarien Eric Fant anhållit, att, då vid numera återvunnen stadga i Rikets myntförhåHanden , Bankens
Jag vill önska, att en eftertid icke til [skrifver otacksamheten dessa motgångar; men medgifvas måste det, att det synes utmärka en sardelses partialitet emot ett vapen, sorn likväl gjort för vårt land så pnycket. Hr Glip, Carl Gabr., uppläste följande: Då jag nu går att yttra mig olver StatsUtskts förslag till reglering af 4-de hufvudtiteln, får jag till en början åberopa, att jag ufven här vidhåller, hvad jag i går, då frågan om 3:d|e hufvudtitelns reglering förevar, nämnde derom, att Utsk. icke riktigt förfarit, då det icke ingått i någon egentlig pröfning af behofvens nödvändighet, utan till grund för sina alstyrkanden åberopat förmenta bristande tillgångar. Beträffande Lotsbefälet, så har Utsk. afstyrkt den för detta befäl af K. M. i nåder föreslagna lönetiBokning. Jag får härvid anmärka, att då man vill bibehålla ett skickligt lotsbefäl, är det också nödigt, att detsamma någorlunda anständigt efter tidens fordringar aflönas. Alla förbättringar uti Lotsinrättningen äro fruktlösa, om ett sådant befäl saknas. De på expectancestaten ställda officerare, hvilka Utsk. anser kunna till lotsbefäl påräknas, kunna icke tvingas alt antaga lotsbefälsplatser; det måste ske frivilligt. Icke heller kunna dessa tjenster förenas med den activa tjenstgöringen vid flottan, synnerligast i krigstider. Den af K. M. äskade tillökning i anslaget för flottans öfningar är af Utsk. tillstyrkt endast till nedsatt belopp.
Hvad nu först angar frågan om ÖfversteIndelningens vid f. d Östgötha Cavallerie upplåtande till Kongl. Majus Nådiga disposiiion; så har väl Stats-Utskottet icke varit af annan tanke, än att Riksens Ständer kunna ändra deras beslut i frågor af den beskaffenhet som denne; Men Stats-Utskottet har likväl ansett sig icke böra sådant tillstyrka utur skäl, at t så t illräcklige medel för Militaire-Staternes reglerande och aflöning blifvit under 3 telje HufvudTituln föreslagne, sorn Statens tillgångar medgifva, samt att, ehuru berörde Indelning ännu icke blifvit bespard utan först med nästa år till Staten återgår, är densamma likväl påräknad för sådane utgifter utaf Indragnings-Statens besparingar, som derigenom tid efter annan förekomma, att, enligt Riksens Ständers Beslut, afskedstagande 70 års Embetsoch Tjenstemän, böra uppföras å nämnde Stat att der åtnjuta I,öner motsvarande dem de på ordinarie Staten innehaft. Beträffande åter anmärkningarne i afseende på den tillstyrkte förnyade underdåniga an. hållan om viss tids bestämmande för innehafvarne af andre till indragning ställde indelningar vid f. d. Östgötha Cavallerie samt förre Adelsfahne-Regementet, att samma Indelningar tillgodonjuta; så grundade sig detta tillstyrkande på Riksens Ständers, vid 1812 års Urtima Riksdag gjorde underdåniga anhållan, om vidtagande af en reglering i förevarande hän - 1832 Stats-Vtskottets Betänkanden. seende, hvarigenom alla lill indragning ställde Indelningars Innehafvare matte, efter enahanda principe, anses och fa tillgodonjuta hvad billighet och rältvrsa kunde fordra och medgifva samt i enlighet med den åtgärd, som blifvit vidtagen, rörande förenämnde Ofverste-Indelning, sorn i följd deraf med nästa års början tillfaller Staten: Ankommande dock på Kongl.
Kapten Österman, hvitare i ansigtet än döden sjelf, nästan kastade in i rummet den halfs vansinniga hustrun, som oupphörligt med skärande förebråelse skrek: ”Hvarför lydde du mig, hvarför lydde du mig?” ”Tig, olyckliga, eländiga!” var hans enda svar, medan han ryckte till sig några saker, som han sannolikt skulle begagna vid det fruktlösa arbetet dernere. Snyftande kastade hon sig på golfvet för att qvarhålla honom, men han stötte henne hårdt tillbaka och for af som en blixt. Natten på Kristorp måtte hafva varit förfärlig. Lyckligtvis kom ett åkdon från staden för att hemta mig hem; och ehuru mina tårar runno hela tiden ända in i sömnen för min käre Krister, tackade jag ändå så innerligt Gud att jag slapp längre se de bägge af sin ånger och sina samvetsqval marterade menniskorna deruppe. Jag var äfven mycket nöjd att slippa se min far, som varit den förste att infinna sig. Hans utseende tycktes mig så slående och hotande för de olyckliga, att det för dem måtte hafva känts såsom den första domen. Hans röst, kort, bestämd i alla order, röjde dock hans hela ångest, ty om han var husbonde, så var han ännu mer en far för alla sina underhafvande. Först på andra dagens förmiddag blef Kristers lik uppdraget, och vid den af läkaren då anställda besigtningen fälldes det förfärliga utslaget, att hans störtande i sjön icke kunde anses vara följden af kaptenens jägtande, utan af det föregående slaget, hvilket, antingen han kommit i sjön eller ej, skulle hafva föranledt hans död. Efter ransakningen dömdes fru Österman till hel mansbot och enskilt skrift. Kort derefter flyttade det äkta paret, följdt af allmän afsky, bort från staden. Bådas deras fel hade varit en otyglad lidelsefull vrede; och exemplet af såväl denna som det vådliga i att hustrun uppeggar mannen att taga hennes parti lefde länge i andra äkta pars minne, der det väl kunde behöfvas ... Så slutade min första uppfostran utomhus. Men i huru många år mellan Kristorps träd och klintar tyckte jag mig ej förnimma Kristers röst!
Vin och spirituosa i allmänhet äro emedlertid ganska lätta att lurendreja, emedan fastagerna kunna sänkas i sjön för att sedermera vid lägligt tillfälle upptagas, och på grund häraf synes det ej vara skäl att för mycket höja afgifterna på vin; ty inkomstbeloppet på det hela skall i sådan händelse blifva mindre. Dessutom hör man härvid äfven ihågkomma reciprociteten med utländningen, och jag befarar, att om vi höja tullen på vin, skall Frankrike höja tullen på vårt jern och våra trävaror. I afseende på sid e n v äfnad er har Utsk. ändrat Tull" committeens redaction och funnit den gamla bättre; men det har förmodligen varit Utsk. obekant, att K. M., i anledning af fabriksidkarnes klagan öfver Tullstyrelsens tillämpning af tulltaxan i denna del, genom nåd. bref af d. 20 Juni 183r förklarat, att ej allenast sådana genom sjelfva väfnadssättet släta tyger, hvilka tillverkas på vanlig s. k. slät stol, utan äfven flera andra af något skiljaktigt väfnadssätt, men utrikes upptagna under den allm. benämningen af cloflfes de soie linie, höra anses till införsel förbjudna, hvaremot med fafoneiade, till införsel lofgifna sidenoch halfsidenväfnader borde förstås endast de med blommor och figurer inväfda. Nu är likväl förhållandet, att man till en viss bredd kan på slät stol väfva äfven alla slags fafonerade sidentyger, och följden deraf är, att enligt tulltaxan, sådan den af K. M. i nåder blifvit förklarad, de sidenoch halfsidentyger, som i Frankrike kallas fa£onerade, med få undantag äro förbjudna att i Riket införas, och att egentligen endast de s. k. brocherade eller de tyger, i5 H. Den 18 O c 10 b e r. hvarå fasonerna åstadkommes genom inväfning af 3:dje tråden, äro lofgifna; och detta är anledningen till denafTulIcommitte'en gjorda redactionsförändring, som jag för min del på det högsta tillstyrker.
Jag är visserligen af samma tanka med Friherre Cederström i så måtto, alt jag anser ifrågavarande Capital, jemte den deraf utgående Räntan, ostridigt hafva tillhört Högstsalig Hans Maj:t Konung Cari. XIII, och på sådan grund nu äfven hafva Kongl. Maj:t tillfallit; men då StatsUtskottet med hemställan derom till RiksStånden inkommit, får jag för min del föreslå, att, till tidens vinnande, och på det saken måtte blifva närmare bestämd, Ridderskapet och Adeln täcktes, med gillande af Utskottets Utlåtande, anmoda Utskottet att gifva Herrar Fullmägtige tillkänna, det Räntan å berörde HemgiftsCapital nu och hädanefter kommer att från RiksgäldsContoiret utgå med 5ooo R:dr B:co årligen, som borde Kongl. Maj:t tillhandahållas. Hans Excellence, Herr Grefven ock LandtMarskalken hemställde, om icke, ehuru Ridderskapet och Adeln ansåg Herrar Fullmägtiges hos StatsUtskottet gjorda förfrågan i detta - Den 16 Majk 41? ta ätnne hafva varit öfverflödig, Ridderskapet och Adeln likväl, då StatsUtskottet med hemställan derom till RiksStånden inkommit, beJ hagade , med gillande af Utskottets ifrågava-i rande Utlåtande, anmoda Utskottet att gifva Herrar Fullmägtige tillkänna, det Räntan å berörde Hemgiftscapital nu och hädanefter komma att Kongl. Maj:t tillhandahållas, samt i berörde afseende från RiksgäldsContoiret med 5©co R:dr Banco årligen utgå. Bifölls. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Betänkanden: Från Lagutskottet:
Möllers ansökning om erhållande af årligt understöd från Banken: B. X. 287; XI. 34, 67, Å. 68, U. 289, 313, A. 313. — N:o 45, angående föreskrifterna i 7:de Artikeln af Banko-lleglementet: B. XI. 248, 255, A. 255. — N:o 46, i anledning af f. d. Kamereraren A. W. Wäsströms och f. d. Bokhållaren A. Köhlers ansökningar om pensions-tillökning: B. XI. 248, 255, A. 255.
Näppeligen lär inom detta uplysta Samfund nägon finnas hwilken ej med listigaste deltagande inser den hekymmerfulla förlägenhet hwaruti Stats Utskottet sig befunnit ivid föreslående af utwägar til anskaffande af nödige medel at bestrida de i desi Protocolls Utdrag af den 14 dennes upgifna betydeliga behof. Likaledes lär ej sättas i frä.ga fastheten af den grundsats dä det i samma ProtocollsUtdrag heter at Stats Utskottet framför alt fästat upmärksamheten derä, at sädane utwägar mätte sä widt möjeligt är undwikas, som kunna hafna et ssadeligt inflytande pä Lrediten och den Allmänna Opinionen; Och ibland besia har med skäl räknats utgifwande af et nytt Credit Sedelmynt. Erfarenheten kommer snart den twekande lil hjelp och följderna af Riksens ständers Riksg. Contoirs Credibsedlar äro ännu i friskt minne. Statsutskottet nogsamt öfwertygadt, at Bevillning har en gräns, hwilken wid frägan om upfyllandet af Statens bekof ej kan öfwerskridas, och stängt frän de tilgängar densamma och andra utwägar kunde öpna, har derföre fö eslagit den sista resourcen, den at uptaga Län til de närmast för handen warande utgifters bestridande, och at betala Leveranteurer med sädane Inwisningar, om hwilkas wilker ProtocollsUtdraget utförligen förmäler. Nödwändigheten af Contante medel til besörjande af de mäst trängande behof och möjeligheten at förnöja fordrings-ägare med Obligationer, uptäcker genast en fif sakens natur upkommande Utgifternas Classification, uti mer eller mindre för handen warande. Til de förra lär utan motsägelse tunna räknas innestäends aflöning för Armeer ne - Den 21 Augusti. 1128 ne »c. ända ti! och med oumgängelige utgifter fodrande ej mindre än en Summa af nära 4 Mlttioner Riksd.