Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre kl annei-steim förestog, at bagge alternstivc rne matte antagas och således i §m Utsattas 2 eller högst 5 ar. Herr Grefwen och Landtmgrskalken gjorde pioposit on lil bifall ä Friherre klannersteims 1-eclElon, med den af honom förestagne förändring, rörande tiden för Fästnings-straffet, hwilken Bifölls. ; §:n uplästes, hwarefter Friherre klannersteim uplaste följande rsclaÄion deraf: "Som kanco Fullmägtige ej äga ak öfweklagga i närwaro af någor Ombud fran Konungen eller Sjette Bandet. 6io Den 14 Mars. ler Regeringen, och det ar föreffrifwit, at derest bemälte Ombud, efter derom gjord föreställning, wägrar at sig aflägsna, Fulimägkige da böra upffjura öfmerläggningen och affluta Session; hafwe de eller den som denna föressrift brutit förwerkat Riksens Ständers förtroende, och bör en sadan förseelse af nästkommande Revisorer genast anmälas hos Riksens Ständers chrstitiD. Ombudsman, och dermed förfaras pä sätt i z:dje §:n stadgadt är." Herr von Nausrvolff yttrade, at denna re6sQion endast skiljde sig fran Utskottets genom skrifsättet, samt at Utstotter ej tiltrott sig böra tilstyrka något om Rättegångs-sättet, hwilket hörde til ^ustitiss - Ombudsmannens Instruckion. Den af Friherre ^annerbeim föreflagne reclgc. tronen af ; Bifölls. 6 tz. uplästes och bifölls oförändrad. Herr von Scb ul t^enbeim, Idgviä, ansag Uttrycker Råneo-Ordningar nog widsträckt och obestämdt. 7 §. uplästes.
I sammanhang härmed varda nedannämnda Lag-rum dels upphäfne och dels ändrade på sätt som följer; dock att de bland dessa Lag-rum, som angå Kämners-Rätter och Råd-stufvu-rätter, skola, i afseende på Kämners-Rätterna i Stockholm och Rådstufvu - rätten derstädes oförändrade bibehållas. Rättegängs-Ba lken. i Cap. i §. Denna § skall lyda sålunda: Första Domstol eller Under-rätt å landet är Härads-Rätt. Der döme Häradshöfding, med tolf Bönder, som i Häradet ho, och dertill valde är o. De tolf kallas Härads -Nämn d. 2 och 3 §§. Dessa §§. varda till ali kraft och verkan upphäfna. Följande §§. i detta Cap. ändras till denna lydelse. 4 §• Forsta Domstol eller Under-Rätt i Stad är Råd-stuf vu-rätt. Der ege Stadens Borgmästare och Rådmän döma. 116 Exp.-Utsk. Förslag till tind Skrifv. N.-o 439» 5 §. Öf ver dessa liro Hof-Rätter , dit Rättegångs-saker ifrån Under-Rätterna komma mågej sorn framdeles i denna Balk sägs. 8 §. Häradshöfding skall denna ed svärja inför Hof-Rätten. År han fjerran deri* frän sladd, eller kan han sig der ej infinna, förrän Ting skall hållas; förordna Hof-Rätten hvar det ske må. Nämndeman lägge eden af ä Tinget. Borgmästare och Rådman gore ed sin å Rådstufva , i närvaro af Konungens Befallningshafvande , eller den lian i sitt ställe förordnar. t o §. Nit häfver Häradshöfding förfall, att han sitt Embete ej förrätta kan; kungöre det Hof-Rätten. Pröfvas det lagligt, förordne Hof-Rätten en skicklig man, som Embetet i hans ställe f örestår. Samma Lag vare om Borgmästare, der Rådstufvu-Rätten utom honom ej domför är.
Jag hemställer, om det är Ridderskapet och Adeln värdigt att göra så litet afseende på hvad som förra Riksdagen beslöts, att man ytterligare uppskjuter att sätta samma beslut i verkställighet. Vid förra Riksdagen beslöts formligen, att Bänkmännen skulle upphöra, och endast i afseende å Redsctionen återremitterades frågatt Sill Utskottet. Om derföre Ridderskapet och Adeln har någon egard för Ståndets beslut vid förra Riksdagen, skulle jag anse, att blott granskning af R dactionen nu bör komma i fråga. Härvid möler likväl den svårighet, att Utskottets Betänkande, hvaruti frågan om Bänkmännen är upptagen, nu för första gången inkommit, och att det ej gir an att antaga en del, och återremittera en annan. Jag får således yrka, att, så vida frågan om Bänks Den 22 Junii e. m. 43'S mannen icke skulle kunna bifallas, samt Betänkandet i öfrigt varda atslagit, detsamma må i hela sin vidd till Utskottet återremitteras» Herr Manner stam, Johan: Jag förenar mig med de Herrar, sorn .ogilla Utskottets Betänkande, och skulle yrka åtterremiss deraf, om det icke vore så sent på Riksdagen. Nu är bättre att det alldeles afsläs, än att låta det hvila tili nästa Riksdag, då det icke är antagligt i når got afseende. RiddarhusUtskottet vid nästa Riksdag får uppgöra en ny redaction. Angående Bänkmännen är jag af samma tanka med Herr Munck af Rosensköld. Det vöre ej i sin ordning, att nu bibehålla dem. då beslutet om deras afskaffande vid förra Riksdagen icke gått i verkställighet. Grefve De la Gardie, Jacobi Endast såsom tillägg till hvad Grefve Spens, Jacob Melcher» i den Historiska vägen anfort, får jag upply-. sa, att det var först vid 1720 års Riksdag, som fullmagter utgåfvos. Förut ägde LandtMarskalken rättighet, att besätta de lediga platserne, hvilka innehades ifrån 1660 till 1680 af Riksens Råds Söner, och ifrån 1680 till 1720 af Kongl. Rådets Söner.
Den 28 Naji° 837 Gluteligen, dä i anseende till hwad jag nn haft äran framställa, jast aldeles nirel kan inse assigken pä nagel säll blifwit munnen genom den ut» wäg Högloft. Neonet wide a gr t enligt ordalydelsen i premitze», att nyttja i8-6 ars författning, med vägra ändringar; och wi dcsiatom aenom Konungens proposition i lindcrdänisthek inhämtat, all en» ligr betalningsgrnnderne af bcm»lte författning, stätscasieno intrader undergalt en föcm nft uno, af Z2,vOO Nide ärligen; sa torde >dcr k aske hända, att mi komme mäler närmare, i fair U,kortet blfwe anmodat, akt i desi sta e antaga den a, Rikets Sränder är 1820 stadgade bränwnissörordning med sadane ändringar och förbättringar, hwarlill tidernas och omständigheiernas skick kun» na söran! da. ^err kästlmali, Otto kroclric, hade inlämnät ett mcniorial hmilkel npiästes, sä lydande: Det sörsta och egenteligaste föremal för all lagstiftning mäste wara akt befordra mängd:n6 sällhet. All lag jom wid si» tillämpning bewises hafwa mer ester mindre afwikii frän denna syn» punct, blifwer ock i samma förhastande mer eller mindre felaktig. — Att upnä den högsta möjliga fullkomlighet gifweg häruti inge» jakeare ledare än det ljus som erfarenheten utsvridl. Desi läror, altför dyrköpta att äsidosäuas wid afgörandet af en fraga, hwars föremäl är ingen stug Mindre än att genom kloka författningar försäkra millioner människor cm desi första behof brödet, hade jag trott böra närmare rädsrägas än idöalet af en näsin, gs Zörsta DelN:o ss. zzr Den 28 Maji. ringsfrihet, solk» icke med det allmannaS y»äl katt Lga beställd.
Rikets Ständer skulle derigenom endast handla i öfverensstämmelse med sin pligt, att flitt sjelf ve bedöma frågan, utan att lyssna, såsom Herr Stråle antydt, lill hvad som säges utanföre. Jag skulle snarare tro det vara Representantens skyldighet att lugnt pröfva och sjelfständigt besluta, samt att såmedelst gifva opinion ut folket, i stället för att taga sin ifrån detsamma. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Jag hade önskat att Utskotten uti sitt afgifne Utlåtande helt enkelt anmält, att de ej i enlighet med den Kongl. Propositionen kunde behandla förskotts-frågan serskildt, utan i sammanhang med hufvudfrågan. Härigenom hade Ständerne snarare kommit i tillfälle att yttra sig, huruvida Den 26 Mars e. m. 173 de vilja lemna något ytterligare bidrag eller icke. En återremiss hade då, som jag förmodar, varit en ofelbar följd af Utlåtandet, med föreläggande för Utskotten att, inom viss tid, inkomma med definitift yttrande i ämnet; Ständerne äro, efter min åsigt, CanalRolaget ingenting skyldige; men när man äger rätt att säga ja eller nej till en framställd begäran, bör man låta petitionären vänta så kort som möjligt på det nej man ämnar honom. Utskotten hafva föredragit att förklara, det de ansågo sig icke kunna afgifva något utlåtande, förrän Statsregleringen blifvit uppgjord. Jag bekänner, alt jag icke inser, hvad gemenskap Statsregleringen bar med frågan om biträde till Götha Canal. Sådan den Kongl. Propositionen om StatsVerkets behof blifvit afgifven, är lätt att förutse, att StatsVerkets behof ej kunna fyllas på vanlig väg. Det återstår således endast att afgöra, om man vill fylla desse behof på hittills icke vanlig väg, i hvilken händelse äfven bebofvet för Canalen kan fyllas. Hufvudfrågan blir alltid, om Ständerne vilja lemna något ytterligare bidrag till Canalen, eller icke vilja det; om de vilja qvarblifva vid det beslut, som 1823 års Ständer fattade, eller om de vilja återkalla detta: ingenting mera, detta eviga nej, som då uttalades. Ständernes magt dertill är obestridlig.
Maj och tillåtelse med detsamma att hålla efter krypskyttar, då kan Frih:n vara öfvertygad om att åtminstone i många or - Den 11 Februari. 373 ter jägaren sjelf är intresserad för och skall hålla hand öfver att författntn efterlefves. Det är på grund häraf som jag yrkar återremiss, så vida icke R. o. Ad. skulle finna för godt att bifalla Gr. Lewenhaupts förslag att tjädertupp må skjutas efter d. 1 Maj. Som härefter propos. till bifall å förevande Betänk, blifvit först framställd och besvarad med blandade .Ja och Nej. hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de gjorda anmärkntne föranleda till återremiss samt ropades dervid starka Ja jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Fcredrogs ånyo Riddarh.-Utskts d. 4 och 7 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 7. i anledn. af Riddarh.-Direkttns Riksdags-berättelse, Detta Utlåt, företogs punktvis till afgörande. § 1- Lades till handlingarne med godkännande af Utskts yttrande angtde Löwensköldska testaments-fonden. §§ 2 och 3. Biföllos. § Sjusta punkten innehållanhe tillkännagifvande att Utsk., vid inventering af de Riddarhusets fonder tillhörande låneoch säker hetshandling ar, funnit dessa i fullständigt och behörigt skick, samt yttrande om det sätt hvarpå lånerörelsen blifvit af Riddarh.-Direkt.n handhafd. Denna punkt lades till handlingarne. 2:dra punkten, innehållande hemställan om sammanslående af de under Riddarh.-Direkt:ns förvaltning ställde fonder. Hr Björnstjerna, Oscar Magnus Fredr.:
Cronhjelms, i u:te delen, pag. 3g3 och 3g4. Hr von Heland, Isaac Fredr.: Motionären har indelat sin motion i fyra punkter. Iden i:a föreslår lian, att Lifbevärings-reg:tet skall indragas och oflicerarne ställas på indragningsstat; deruti kan jag naturligtvis ej yttra mig. I den 2ta, att beväringsmanskapet skall exerceras af gnrdesreg:ternas officerare, uti denna punkten åsidosätter jag äfven mitt omdöme; men i den 3:dje, att de indragna Lifbevärings-ofiicerarne skulle biträda vid beväringens exercerande. Denna punkt tror jag står i strid med den första, deruti föreslås, att reg:tet skulle upphäfvas, och likväl skulle oflicerarne, sedan de mistat måhända någon del af sina inkomster, göra samma tjenst, som förut. I samma punkt föreslår motionären, att beväringen från norra delen af Stockholms län samt Roslagen skulle exerceras i Norrtelje, och den från den södra i Södertelje. Härigenom tror jag ingalunda motionären skulle vinna sitt ändamål att bespara något för Staten. Jag har gjort mig underrättad, att marschkostnaden till och ifrån mötet år i83g för hela beväringen af Stockholms län uppgick till 1080 r:dr. Efter motionärens förslag skulle följande utgifter erfordras: Anslag för en gång: 2lne trossbodar vid Norroch Södertelje å 5ooo r:dr 10,000. transport af nuvar. effecter lill nämnde bodar 100. fo iQo Den ii Ma rs c. m. ?.:ne förrådsförvaltare, hvardera h 400 . biträde vid klädernas piskning och vä - Årliga anslag: 800. drande från nial . underhåll af trossbodarna 100. 100. transport af tält in. m., som årligen måste upptagas från stora förrådet, fram och åter 66: 32. rese-ersältning åt en generalsperson för brödmönstringar 66: 32. beviiringens marschkostnad till nämnde mötesplatser, minst hälften af den nuvar.
I (Jern, hvilka Lagskipningen är anförtrodd, kati Väcka någon fruktan för,rättvisans mindre oegen» nyttiga utdelning: hvem billigar ejda; att det i följe häraf är högst ändamåls-stridigt, det yrkandej som åsyftar ytterligare försämring i de å landet Varande Under Domares lagliga inkomster? På nu ändragna skäl ar min tanke den, att hvad författningar och öfligt bruk ålägga Parter och Sterbhusdelägare, nemligen, att emot lösen uttaga ProtoColl öfver förlikta roal och öfver ingifna Bouppteckningar Vid Härads Rätterna bör fort fara, heldst då jemväl den enskilta Partens vinst genom ifrågavarande förändring är så ftjga befäkningsVärd emot det obilliga, som påtagligén röjer sig och emot det vådeliga , Som tilläfventyrs kan uppstå af föjderna. Och komma dessa särskildta yttranden att äf Protocollet utskrifvas, för att åtfölja Utskottets Betänkande till Riksens Huglofh Ständer. Ut supra» Rx Protocollo A. J. VVahlstjerna» Uppiäst hos samteliga, Riks-Ståndcn den 2g Maj,' Vördsamt Memorial. Vid det Vällofl. Borgare-Ståndet till pröfning förehaft det af Lag-Utskottet afgifna Betänkande, förande den af Herr Borgmästaren Kjellander 3:<1je Del No 59, Oo. Väck* 4^6 Den 2 g
Dock anser sig Fullmägtige härvid böra erinra, att den nu uppgifna tillökningen af sistnämnda låne-fordringars belopp till någon del uppkommit derigenom, att, på sätt förut iakttagits, dylika lån, så snart betalnings-skyldigheten för desamma blifvit fördelad emellan innehafvarne af de hemman eller hemmansdelar, hvilka den genom sjö-sänkningen eller myr-utdikningen vunna eller förbättrade jorden tillfallit, samt beslutet om denna fördelning vunnit laga kraft och den derigenom till utgående med krono-ulskylderna fastställda årliga inbctalnings-summa blifvit i jordeboken antecknad, har den å hvarje sådant lån för hela återbetalningstiden förskrifna och upplöpande ränta uppdebiterats i Riksgälds-kontorets räkenskaper och sammanslagits med sjelfva kapitalbeloppet, hvarefter denna sammanslagna summa bokförts såsom en räntefri skuld, hvilken kommer att amorteras medelst hela den årligen förfallande ränteoch kapital-inbetalningen. Sålunda har den för ifrågavarande lån i skuldförbindelserna förskrifna ränta sammanslagits med och ökat lånens balanserade kapitalbelopp, enligt 1856 års räkenskaper: för tvänne vatten-aftappnings-lån med tillsammans 2,203 R:dr 61 öre; enligt 1857 års räkenskaper: för 11 sådana lån med tills:s 7,835 :R:dr 17 öre, och enligt 1858 års räkenskaper: för 8 sådana lån med tills:s 8,275 R:dr 7 öre.
Då nämnde myndigheter icke blifvit hänförde till någon af de i 4 §. mom. 1 intagne sex afdelningar, har häraf den slutföljd ansetts kunna dragas, att dylika ansökningar skulle vara från stämpladt papper befriade; men enär ibland undantagen i 7 §. finnas omnämnde endast ansökningar till lärare-beställningar vid Folkskolorna på landet, der de icke äro med annan tjenst förenade, har ett förtydligande af författningens mening i afseende å karteringen af öfriga till ifrågavarande myndigheter ställda ansökningar, såsom till Klockare-, Orgelnistoch Kyrkvaktarebeställningar, ansetts af nöden; i sammanhang hvarmed yrkats, att befrielse från stämpladt papper borde medgifvas jemväl för ansökningar till Folkskole-lärareplatser i städerne; och har på grund häraf återremiss egt rum. Då uti 3 §. 2 mom. det allmänna stadgande förefinnes, att skrifter och handlingar, som till Rätter, Embetsverk eller andra offentliga myndigheter ingifvas och insändas, der företes eller uppvisas, skola med de i nästföljande mom. stadgade undantag antingen skrifvas på eller beläggas med stämpladt papper, torde något allmänt undantag icke kunna antagas ega rum för ansökningar,; ställda till Pastors-Embeten och Skolstyrelser. Ehuru dessa myndigheter icke äro upptagne under någon af afdel Bih. till R. St. 5 Sami. 1 Afd. 11 Hitft. l 2 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 17. ningarne i 4 §. äro de dock att närmast hänföra till de i l:sta afdelningen uppräknade myndigheter, och då dessutom karte-beloppen för handlingar, som ingifvas till de i l:sta och 2:dra afdelningarne upptagne auktoriteter, äro enahanda, samt någon villrådighet derom att Pastors-Embeten och Skolstyrelser åtminstone icke kunna jemföras med de till högre afdelningar hänförliga myndigheter ej lärer uppstå, finner Utskottet den af endast ett Stånd beslutade återremissen icke böra föranleda till någon förändring uti det anmärkta hänseendet.
— I fråga om beredande af tillgångar för bestridande af dessa byggnadskostnader har Styrelsen anmält, bland annat: att af det vid 1810—1841 årens riksdag beviljade anslag till stadsfängelsers uppförande vore i Riksgälds-kontoret in nestående en odisponerad behållning af R:i att hos Styrelsen funnes att tillgå uppkomna besparingar å anvisade byggnadsmedel: af anslaget till uppförande af länsfängelset' R:dr 6,800: 01. „ „ „ häradsfängelser . „ 1,537: 23. „ „ „ stadsfängelser „ 1,930: 16. att, enligt Kongl. Brefvet den 23 Februari 1858, Norrtelje stad och angränsande härader under loppet af 12 år, räknadt från och med 1859, skulle såsom bidrag till uppförande af fängelseoch tingshusbyggnad i nämnda stad erlägga omkring 458 R:dr årligen, om dispositionen af hvilket bidrag Styrelsen, enligt samma nådiga Bref, hade att efter nämnda tids förlopp hos Kongl. Majit göra underdånig framställning. Vid 1864 års utgång hade af detta bidrag influtit „ och att, jemlikt Kongl. Brefvet den 18 Augusti 1859, Norrköpings stad jemte åtskilliga kx-ingliggande härader skulle såsom bidrag till uppförande af ett kronocellfängelse i nämnda stad erlägga ett sammanräknadt belopp af omkring 17,988 R:dr 18 öre, hvaraf den på staden belöpande andel, 9,000 R:dr, blifvit för byggnaden använd, hvaremot häradernes andel borde reserveras intill dess Kongl. Maj:t på skeende underdånig framställning annorlunda förordnade. Af denna andel hade vid slutet af 1864 influtit . „ Summa R:dr 53,394: 13. hvartill komme hvad intill slutet af nästa statsregleringsperiod ytterligare af omförmälda byggnadsbidrag inflöte. Och ansåge Styrelsen dessa tillgångar kunna för de ifrågasatta byggnadsföretagen användas.
I afseende på Magazins - utgifterne, hafva de ej hittills, emot antagen och i Nåder gillad Bäkenskaps-form, kunnat annorlunda fördelas, än som skedt är. 6:0 De häruti omnämnde förluster äro ej eller en följd af Inrättningens förvaltning. 7:0 och 8:0 Åberopas, till undvikande af vidlyftighet, Utskottets Betänkande, deruti äfven namnes, att Commerce - Rådet Björnbergs Skuld löper med Sex Procents Banta. Sedan Stats - Utskottet nu i korthet upplyst, att hvad som blifvit i fråga satt ingalunda är af den egenskap, att Magazins - Directioneri derföre tillvitas kan, anser Utskottet någon vidare förklaring icke behöflig i afseende på hvad den värda Ledamoten funnit anmärkningsvärd t i Utskottets yttrande om förökad Lön för Uppbörds-Staten. Hvilket allt Bikeens Högloft. Ständer vördsammast underställes; poh hvarvid bifogas någre Ledamöters yttrade J 9 1 4 Stäts-Utskotiets Betänkande».• serskildta ranka i frana derom, huruvida Riksens Ständers Revisorer skola äga forordna, att någon del af Mag»zi:tsInrättningens Cieditif bör i förekommande möjligt fall indragas. Stockholm den 23 Junit 1818. Utdrag af Protocollet hä/lit mi Riksens Hoglaft. Ständers Stuts - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 23 funt i 1818. S* D. Då Stats-Utskoitet nu beslöt det Utlåtande, som skulle afgifva* öfver de anrnäikningar, hvilka inom samtlige Respective Riks-Stånden blifvit gjorde vid Utskottets Eerättelse Öfver verkställd granskning af Magasins - Inrättningens förvaltning samt Förslag till denria Inrättnings nya organisation, uppläste Herr Borgmästaren Ekstrand följande! ”Jag kan för min del icke frångå den tanka, Höglolh Stats - Utskottet i sitt förra Betänkande yttrat och jag i Höglofl. Afdelningen äfven nu fortsatt, att nemi.
Enligt Höglofli ge Ridderskapets och Adelns af Bonde-Ståndet antagna beslut, skulle detta mom erhålla följande lydelse: lägenhet, som efter 1 §. upplåtes, må icke vara af mindre område än (de för serskildta orter uppgjorde bestämmelse! införas) på hvarje afsöndrad del. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har således ansett ett minimum för afsöndring af lägenhet böra för hvarje ort serskildt bestämmas, på samma sätt, som, i afseende på klyfning af hemman, är föreslaget; och Ridderskapet och Adeln har dervid tvifvelsutan iagtlagit en viss consequens. Då likväl 1827 års Kongl. Förordning, hvilken, sådan den lyder enligt Kongl. Kungörelsen den 14 November 1829, innefattar dylika bestämmelser, ehuru icke i den utförlighet, som Ridderskapet och Adeln synes åsyfta, derifrån måst göra serskildta undantag, och Committerade lör utarbetande af förslag till förnyad Författning i ämnet fullständigt ådagalagt så väl desse b<stämmelsers mindre lämplighet, som grunden för den föreskrift, ifrågavarande moment al nämnde förslag nu innehåller, samt det icke elier är för Utskotten klart, hvad ändamål och fördel skulle genom den af Ridderskapet och Adelil beslutade förändringen vinnas, tro sig Utskotten böra till Högloflige Ptidderskapet och Adeln samt det Hedervärda Bonde-Ståndet hemställa, om icke de ville frångå deras i denna omständighet, fattade beslut, och i likhet med de tväune öfrige Stånden godkänna lydelsen af detta moment, sådan den blifvit af Utskotten tillstyrkt. Kunna em ed - 20 Lagsamt Allm. Eesvoch Ekon.-Utskottens Memorial N:o 72. lertid förstnämnde båda Stånd, eller ettdera af dera, icke sig härom förena, föreslå Utskotten, att Irågau måtte afgöras genom votering öfver en så lydande proposition:
Väl kände icke 1734 års lagstiftare någon myndig mö; men att enkans nyss angifna, från enklingens skiljaktiga ställning egt väsentligt inflytande på de föreskrifter, han uppställde om morgongåfva, kan icke betviflas. Man spårar denna uppfattning i stadgandet, att om hustrun dog före mannen, morgongåfvan då ock var död, — i föreskriften, att om morgongåfva gafs i fast egendom, denna skulle hemfalla till mannens arfvingar vid hustruns död eller då hon trädde i annat gifte, — men framför allt i medgifvandet att barnlös enka egde morgongåfva jemväl efter stadsrätt, fastän efter densamma giftorätten för man och hustru var lika. Föreskrifterna om morgongåfva voro således icke ens af 1734 års lagstiftare ställda i oskiljaktigt sammanhang med stadgandena om giftorätten, — och att nu, i en tid, då den ogifta qvinnans rättigheter blifvit utsträckta i en mån, som ej kunnat ske för den gifta, beröfva denna sistnämnda ifrågavarande förmån, hvilken i de flesta fall icke utgör mer än en tjugondedel af mannens lott i boet, och detta endast der barn ej finnas, skulle icke vara med billighet öfverensstämmande; hvadan och då, på sätt redan är antydt, samma skäl, som tala för morgongåfvas medgifvande åt hustrun, icke gälla i afseende å mannen, Utskottet tillstyrker, att ifrågavarande motion icke måtte af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 23 Januari 1863. Reservationer: af Riksdagsfullmäktigen Sven Rosenberg från Christianstads län, med hvilken Riksdagsfullmäktige Nils Magnus Pettersson från Calmar län och Paul Andersson från 16 Lag-Utskottets Betänkande M 26. Jemtlands län sig förenat: «Då Utskottet erkänt, att de orsaker, som ursprungligen föranledt lagstadgandet om morgongåfva, äro genom sednare tiders lagstiftning undanröjda, så anser jag alt äfven stadgandet derom bort ur lagen utgå.