Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Aminoff, Joh. Fredr.: Jag har visserligen icke något emot det förslag Frih. Palmstjerna framställt, men jag anhåller, att om det ifrågasatta tillägget, att sedelstocken må förökas i händelse privatbanker indragas, kommer under pröfning dä 57 § skall discuteras, detsamma måtte afslås, enär det tydligen, såsom Hr von Hartmansdorff anmärkt, skulle utvisa, att man kunde försämra verkliga myntet genom att utgifva bancosedlar utan att äga motsvarande reel fond. Öfverläggningen ansågs nu vara fulländad, hvarefter R. o. Ad., uppå framställd propos., biföll 51 §, dock med Ståndet förbehållen rätt att framdeles besluta, huruvida Bancofullm. må bemyndigas att öka sedelstocken, i händelse någon eller några privatbanker komma att indragas. §. 52. Bifölls. § 54. Hr von Hartmansdorff: När man, i afseende på förhållandet med Bankens metalliska cassa, befinner sig på utförsbacken, så kan man icke veta huru långt man rullar ner, och när nu dertill förklaras, att Bankens metalliska cassa icke må bibehållas 456 Den 16 April e. m. vid ett belopp, som understiger 2,500,000 r:dr, så måste fråga inom Bancofullm. uppstå om meningen är att detta förhållande skall göras sämre eller om meningen är att det skall göras bättre. Man kan säga båda delarne och jag befarar, att värde ledamöter finnas både här och i Bancostyrelsen, hvilka yrka att förhållandet skall blifva ännu sämre. Det vore godt att veta, innan beslutet fattas, hvad dermed förstås. Hr Akerman, Fredr.: Jag undrar icke på om Hr von Hartmansdorff fruktar att en olika tydning af denna § inom Bancofullm. kan komma alt äga rum; men huru någon kan falla på den tanken, att meningen skulle vara att fortfarande gå under minimum, det kan jag icke fatta.
Af dessa skäl anser afdelningen sig böra tillstyrka alla skjuts-skyldige hemmans inom hvarje län gemensamma ansvarighet för de till entreprenadernas underhållande nödiga afgifter, på sätt hr Sandströmer föreslagit, eller att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att genom en allmän författning måtte stadgas, det vid rättigheten till skjutsningens upplåtande på entreprenad, sedan de för hvarje län nu gällande kontrakter upphört, skall fästas det vilkor, att afgifterna vid alla de gästgifveriet inom hvarje län, der sådan framgent kommer att ega rum, böra sammanläggas och. efter hemmantalet, lika fördelas a samtlige skjuts-skyldige hemman inom länet, med undantag endast af dem, som äro anslagne till gästgifvaregård»^ der skjutsen af skjuts-lagen sjelfve, enligt äldre föreskrifter och således utan den med entreprenad förenade förhöjning i skjuts-legan utgöres; samt att de sålunda belöpande afgifterne, emot någon lämplig, mindre provision, debiteras och uppbäras i sammanhang med krono-utskylderne och, efter behörig fördelning, till vederbörande utbetalas: samt att det må ankomma på de skjuts-skyldige sjelfva att på det sätt, som Kongl. Maj:t i Nåder kan pröfva lämpligt bestämma, genom fullmäktige, som af ombud, utvalde vid sockenstämmor, tingslagsvis utses, till bevakande af sin derunder beroende rätt och bästa, deltaga uti åtgärderne för entreprenadernes ombesörjande; dock utan att den Kongl. Majrts Befallningshafvande tillkommande pröfningsrätt i dylika frågor derigenom förringas.
Bååth: a) att uti den vid innevarande Riksmöte blifvande Bevillnings-Förordning måtte stadgas, att stad, som erlägger Bålsmans-vacance-afgift eller praesterar Båtsmän, skall, för den staden anslagne jord, ehvad den till visst hemmantal är uppskattad eller icke, ej vara skyldig att tillika betala Rolefrihets-bevillning för jorden; och b) att uti serskild utfärdande Författning må stadgas, att hvad 1111 gällande Bevillnings-Förordning föreskrifver, om Rotefrihets-bevillning af städernes jord, skall till kraft och verkställighet förfalla och upphöra; uti hvilket ämne Herrar Langenberg, leffler, Mellbin, Halling3 Hessle och Winblad sig jemväl yttrat; af Herr C. U. Hallgren , som för öfrigt till alla delar förenat sig med Herr Bååth: alt stad, som endera praeslerar Båtsmän eller erlägger Bålsmans-vacance-afgift, skall för den staden tillydande jord, icke vara skyldig erlägga Rolefrihets-bevillning; hvaröfver Herrar Malmberg, Klingvall, Cederborg , Bååth och Rydin yttranden afgifvit; samt af Herr F. Böök: om underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att Kammar-Rätten måtte förständigas ej vidare fullfölja de emot åtskillige städers Magistrater och Borgerskap gjorde anmärkningar och reservalisns-kraf för förment underlåten B evitlnings-Ut skottets Bet. IV.-O 5~J. taxering af Rotefrihets-afgift; i anledning hvaraf Herr Cederborg åberopat hvad han, i afseende på Herr Hallgrens motion i ämnet, anfört.
Det torde icke behöfva erinras, att ett arbete af den betydenhet, som det ifrågavarande, måste, för att icke alltför mycket fördyras, bedrifvas med mycken kraft, så att arbetstiden i möjligaste mån förkortas, helst kanalen först då den blir fullbordad kan begagnas och lemna någon inkomst. Till följd häraf vore det ock nödigt att det anslag, som beviljas, finge utgå, i mån af arbetets fortgång, helt och hållet under den instundande statsregleringsperioden. På alla de skäl, jag nu haft äran anföra, vågar jag hos Rikets Höglofliga Ständer vördsamt föreslå: alt ett anslag ulan återbetalningsskyldighet, stort 8 75,300 Riksdaler Riksmynt, motsvarande Adelar af den beräknade kostnaden, måtte varda bevil - 502 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 321. jadt att successive under instundande statsregleringsperiod utgå till fullbordande af Kinda båtled medelst kanalisering af Stångån från sjön Rengen till Linköpings hamn, under vilkor att ett bolag varder bildadt, som förbinder sig att, emot åtnjutande af detta understöd, i enlighet med det kontrakt, som derom kan varda afslutadt, behörigen fullborda arbetet. Jemte det jag anhåller, att denna min motion varder till Stats—Utskottet remitterad, får jag framställa den önskan, att Utskottet behagade infordra de uppgjorda planerna och kostnadsförslagen samt öfriga till saken hörande handlingar. Stockholm den 29 November -1862. Carl Johan Johansson, från Östergötlands län. Såsom Fullmäglige från Östergötland instämma i förestående motion: C. J. L. Lönnberg. J. Andersson. Nils Jaensson. S. Bergström. Johan Johansson. C. A. Larsson. A. A. Andersson. Af Olof Pehrsson från Gefleborgs län, om ändring i åtskilliga lagens rum.: i fråga om sältet för stämnings delgifvande.
Friherre bjerta, -^xsl, erkände att dek wisst kunde wara bra, att inhämta kunskap förut innan ett mäl förekommer, men alla kunna ej chafwa förmäga att straxt fatta när en sak Hastigt kommer pä. Herr Grefwcn och Lanbt-Mars k a l k e n erindrade, att Utskottets betänkande legat pä bordet ända sedan den I9:de September, sä att tid nog warit att derom inhämta kunskap. Friherre lkjartn, ^xsl, yttrade, akt slt hade warit honom obekant, och att man icke alltid hade tid att underrätta stg, hwilka saker läge pä bordet. HerrGrefwen och Landt-Marsk a l k e n gjorde derefter proposition till bifall pä Utskottets betänkande i hela dess widd, hvilken med ett starkt Ja besvarade-. Herr Silverstolpe, L>,rs, uppläste rtt Memorial, sä lydande r Hbgwäl - Den 26 September. Högwälborne.Hcrr Grefwcn och Landt-Marskalk?» samt Höglefl. Ri-dderskapet och Adil, täcktes tillä fa wig atl dest upplyftaoiiipröfwande underställa nägra an - märkningar om-Wärfwade Soldaterwilkom Alltid hofwa, bestå Statens Medlemmar och Förswarare haft skäl att anse sig wanloetadc i anseen-c till deras klena aflöning, som'alldrig pä nägot sätt warit swarandc emot de wilkyr som cn fri Arbetskarl, af hwilket yrke som hälst, kunnat betinga sig.
Rikets ordinarie statsmedel och inkomster som hvad, på sätt omförrnäldt är, under namn af extra-ordinarie utlagoreller bevillningar till statsverket af R. St. anslås vare under Konungens disposition.’' Om man stannar här, så är förhållandet helt och hållet klart , men fortsätter man: "att till de af R. St. pröfvade behof och efter den upprättade staten anordnas”; så torde förhållandet komma att skärskådas från en annan synpunkt. Jag tror icke att från denna ordställning kan hemtas någon annan slutsats än den, att det är de statsmedel, hvilka R. St. anordnat till vissa behof, som böra vara under Konungens disposition, till bestridande af dessa behof. Det har aldrig varit min mening att på minsta vis undanhålla statsverket någon enda skilling af de utaf Ständerna för statsverkets upprätthållande bestämda medel, men jag tror icke alt öfverskottsmedel äro ställda under Konungens disposition, aldraminsl efter sednaste Ständers beslut, enl. hvilket de hafva varit bestämdt undantagna ifrån Konungens disposition. Då har det förekommit mig såsom en mindre god hushållning i ett penningefattigt land, uti ett land med en inskränkt penningerörelse , med ett litet rörelsecapital , att låta dessa öfverskott ligga ofruktbara i Stats-cont., då jag föreställer mig att Stats-cont. omöjligen kan befatta sig med några så beskaffade operationer, hvarigenom Statens öfverskottsmedel kunde göras räntebärande. Jag tror att långt ifrån alt minska controllerna, skulle controllerna vida mera kunna göra sig verksamma genom medlens ingående till Riksg.contoret. Jag tror t. ex., att om tullmedlen ingått till Riksg.cont., hade det varit möjligt att tullbaiancen blifvit upptäckt långt förr än som nu skett, och hvad som är säkert, är, att genom medlens ingående till Stats-cont. ingalunda visat sig att controllerna varit på något vis så starka och så goda, som af en talare på andra sidan här blifvit yttradt. Hvad åter den invändning beträffar att genom insändande af medlen till Riksg.cont. skulle alla iandtränterier blifva strandsatta, så förundrar det mig verkligen att Frih.
I c k e desto mindre ådagalägger erfarenheten, att kroppen icke allenast behöfver sådana ämnen, utan att dessa för honom äro oundgängligen nödvändiga, och att således också de må- ste betecknas såsom näringsämnen. Han afgifver nämligen o c h ständigt j ä m t sädana ifrån sig och måste få dessa förluster ersatta, cmedau i motsatt fall allvarsamma rubbningar inom kort tid inträda,. Dessa rubbningar bero väsentligen därpå att vattnet o c h dc niincraliska ämnena äro nödvändiga beståndsdelar i kroppens safter. V i d anordnandet af vår föda behöfva vi emellertid i regeln icke särskildt bekymra oss om vattnet och de mincraliska beståndsdelarna, af det enkla skälet, att vatten ju nästan alltid i obegränsad mängd står oss till buds och att de för kroppen nödvändiga minerali-, ska ämnena utan något vårt tillgörande både i tillräcklig mängd o c h af lämplig beskaffenhet ingå i vår föda, o m den annars är något så när tillfredsställande sammansatt. P å grund häraf skola vi vid följande betraktelser endast hålla oss till födans brännbara beståndsdelar. D o c k vill jag här i förbigående anmärka, att den mängd vatten, som vi förtära, rätt ofta är större än hvad för kroppen är behöfligt eller gagneligl. Vanan gör härvidlag m y c k e t o c h det är därför lämpligt, att icke vänja sig vid att förtära alltför mycket vatten — hvilket naturligtvis icke vill säga detsamma som att man skall plåga sig med att törsta. Jag har hittills endast i allmänhet talat om födans brännbara beståndsdelar, såsom utgö- rande kroppens kraftkälla, o c h ännu icke alls berört frågan, bvilka slags brännbara ämnen ägna sig härtill. I detta afseende har erfarenheten lärt oss, öfverensstämdc innehålla U t o m dessa äfven grundstundom äfEmedan kväfvet utgör ägghvitans mest utmärkande beståndsdel, indelar man de organiska näringsämnena i kväfcehaltiga (ägghvita och närstående ämnen) och kväfvefria (fett, stärkelse och socker). Ägghviteämnena sakna lukt o c h smak, te sig i torrt tillstånd såsom ett hvitt pulver eller såsom gulaktiga, hårda, i tunnare lager genomskinliga stycken.
Han såg hur det öde, som en människa skapat sig i sitt flydda lif, förföljde henne. Och det var detta, som en och annan tänkte, att man skulle kunna komma ifrån! Komma ifrån, komma ifrån! Allt var upptecknadt och uppritadt, och den ena färgen och figuren framtvingade den andra, och allt blef så, som det måste bli. Öfverste Beerencreutz satte sig med ens rätt upp i sängen, han ville se ut på blommor och rosor och tänka på att kanske ändå Vår Herre kunde glömma. Då, i samma stund som Beerencreutz satte sig upp i sängen, öppnades sängkammardörren, och en främmande karl stack in hufvudet och nickade till öfversten. Det var så ljust, att öfversten såg mannen alldeles tydligt. Det var sannerligen det fulaste ansikte han någonsin sett. Han hade grå grisögon och intryckt näsa och ett tunt och borstigt skägg. Inte kunde han säga, att mannen var lik ett djur, ty djur äro oftast vackra. Men han hade dock något djuriskt öfver sig. Hans underkäk var framskjuten, hakan var tjock, och hans panna försvann alldeles under det lurfviga håret. Han nickade åt öfversten tre gånger, och mellan hvar nickning flinade han till med ett bredt grin. Så sträckte han fram en hand, som var röd af blod, och visade den liksom triumferande. Ända hittills hade öfversten suttit stilla i någon slags förlamning, men nu rusade han upp och var framme vid dörren i två steg. Men när han kom dit, så var karlen borta och dörren stängd. Öfversten ämnade just ropa och bulta, då det föll honom in, att dörren måste vara reglad från hans sida, såsom han själf hade gjort det på kvällen. Och när han undersökte den, var det så, och den hade ingalunda varit öppnad. Och det kom som en slags blygsel öfver öfversten, att han på sina gamla dar hade börjat se spöken. Han gick och lade sig utan vidare. Då natten ändtligen var öfver och frukosten äten, var öfversten än mer skamsen öfver sig själf. Han hade skrämt upp sig så, att han både darrat och kallsvettat. Han nämnde ej ett ord om hela historien. Men framme på dagen voro Vestblad och han ute på en promenad kring ägorna.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 3 het ledas af statistiska uppgifter, och alltså hvarken kunde undvara eller utan tidspillan och andra olägenheter hos annat embetsverk söka hvad det inom sig skäligen bort finna, dels egde inom sitt område den största speciela sakkännedom och de säkraste utvägar för att pröfva till detsamma inkomna statistiska uppgifters halt, och kunde i detta hänseende svårligen ersättas af ett icke förvaltande, rent statistiskt embetsverk, och dels uti sin för administrationens gång nödvändiga disciplinariska makt hade öfver underlydande ett medel att i rätt tid anskaffa tillförlitliga statistiska uppgifter, hvilket medel icke i samma mån torde kunna stå ett rent statistiskt embetsverk till buds; samt att en centralisation af allt det offiiciela statistiska arbetet inom ett enda embetsverk, stående utom den egentliga förvaltningens område, lätt kunde leda derhän, att vi förlorade redan vunna fördelar i flera af statistikens vigtigaste grenar; på grund hvaraf komitén föreslog, att de centrala verk och myndigheter, som redan hade sig uppdraget att afgifva underdåniga berättelser af statistiskt innehåll, måtte fortfarande bibehållas vid åliggandet att insamla och bearbeta de statistiska uppgifter, sorn, i följd af embetsverkets föremål och instruktion, dem hvart för sig tillkommo, men att deremot det nya Statistiska embetsverket, jemte hela befolkningsstatistiken, finge till föremål de grenar af statistiken, som pröfvades böra blifva, men hittills icke utgjort ämne för officiel bearbetning af något centralt förvaltande verk. Försåvidt som nu Ekonomi-Utskottets och Revisorernes mening må hafva varit, att den judiciela statistiken skulle ingå inom omfånget af den Statistiska Bered* ningens verkningsfält, så eger detta redan rum, helst Byrå-Chefen för de Statistiska Ärendena i Justitie-Stats-Expeditionen tillika är ledamot af den Statistiska Beredningen.
Hvad beträffar ordalydelsen i detta betänk., så får jag med de värda talare, som sig i delta ämne yttrat, instämma deruti, att den är alldeles oantaglig, och i afseende på saken har jag förut anmärkt, att det vore illa lör sparbanks - Den a5 J u li f. m. inrättningarna örn K. M. skulle utfärda särskildt reglemente för hvarje sparbank, eller rättare sagdt, om hvarje sparbank skulle vara ovillkorligt tvungen att begära ett reglemente af K. M., hvilket är ett ytterligare skäl, hvarföre betänk, ej kan antagas. Hr von Hartmansdorff har sagt, att om manafslår betänk. skall det se ut såsom R. St. vore likgilltige för denna vigliga fråga. Jag tror ej att någon kan föreställa sig en sådan anledn. hafva varit orsaken till afslagcl; ty om det skulle falla en riksdagsman in att begära påminnelser oro de aldra vanligaste åtgärder, t. ex. i afseende pä skörden eiler dylikt, och R. St. afslå en sådan begäran, så kunna icke R. St. derför anses vara likgilltige derföre. Vidare har Hr von Hartmansdorff sagt, att det vore nyttigt, om landshöfdingarne meddelades en påminnelse i detta afseende. Jag hyser det förtroende till landshöfdingarna, att de utan alla påminnelser söka att befrämja den nyttiga saken. Samma förtroende har jag äfven för hushålls-sällskaperna, som äro nämnda uti betänk., och får upplysa, att jag åtminstone känner ett hushålls-sällskap, sorn redan tagit saken i öfvervägande, hvilket troligen snart nog kommer att föranleda åtgärder i delta afseende. På dessa skäl anhåller jag alt få förnya min begäran om afslag på betänkandet. Hr Ribbing: Jag ville visst ej besvära R. o. Ad. med mitt uppträdande ånyo, men jag måste anföra den erfarenhet jag äger. Just genom meddelande af reglementariska föreskrifter eller förslag dertill, har jag varit så lycklig alt i den landsort, der jag bor, kunna åstadkomma en sparbank. Jag tror att, ehuru illa detta betänk, kan vara uppsatt, så skulle det likväl vara nyttigt, örn K.
Till späckad gös gör man först i ordning fisken som vanligt och späckar den sedan med fina fläskstrimlor i tre rader på hvardera sidan. Därpå lägger man ganska mycket smör i en stekpanna, lägger gösen däri, beströr den med hackade murklor, något lök, sardeller, finhackad persilja och smör, strör ytterligare salt däröfver och låter sedan fisken i ugnen stekas brun på båda sidor. Nu tillsättes småningom lätt rhenvin och litet buljong, som ofta hälles öfver fisken. Såsen serveras särskildt och till fisken bjudas rostade brödskifvor. Mycket god är äfven fatgös. Man bereder därtill fisken på gammalt vis, d. v. s. delar den längs ryggraden i två hälfter och styckar den sedan i så stora bitar, man önskar. Nu låter man fisken hastigt koka upp i vatten med lök, kryddor, salt och något ättika, tager upp bitarne med en hålslef och lägger dem på ett bräde, för att spadet måtte rinna af. Därpå befriar man fi; - ken, medan den ännu är varm, från fenor och ben, bestryker runda fat med smör och lägger fiskstyckena därpå. Af vackert, hvitt mjöl, citronsaft och fiskspad göres nu en god, holländsk sås, som man afreder med 2 — 3 äggulor. Med denna betäcker man fisken och strör fint rifvet hvetbröd däröfver. Om några minuter slår man ytterligare sås öfver anrättningen och beströr den med stark, rifven ost. Dätpå sättas faten i ugnen, för att fisken skall få en vacker färg. Äfven kokt och sedan afkyld gös med tjock mayonnaisesås är en särdeles smaklig anrättning. När gösen är upplagd på fatet, slår man mayonnaisen däröfver, lägger kring fisken en krans af kräftstjärtar, kapris, små inlagda champignoner, några fyrdelade vingurkor etc. och litet hackad lavendel. Efterrätter. Kall citronkräm.
Men lika mycket som detta verkade till högre tullafkastning, lika betydligen torde denna hafva motverkats af den störelse och stagnation i handeln, som af sådan farsot alltid förorsakas; hvadan tullarnes under denna epok stegrade indrägtighet väl ändå bör tillräknas den yttre sjöbevakningen. Dyrheten af denna anstalt kan således icke emot dess vidtagande anföras, enär vi sålunda haft tillfälle att utröna dess mångdubbla afkastning. Men, antagom äfven, att denna endast jemnt upp betäckte utgiften, vore ändå Statens behållna och dyrbara vinst dervid, att kustbefolkningarnas sedlighet och inhemska idogheten kraftigare skyddades, hvarjemte sjövana och öfning blefvo, utan 4;de hufvudtitelns känning, flottans underbefäl och manskap beredda. Må slutligen anföras, att en sådan bevakning bestå sig de kuststater, som äga de vigtigaste tulloch industriintressen att skydda, och som bäst förslå sig på alt skydda dem. Emot dessa eflerdömens bevisningskraft och tillämplighet hos oss, (och likaså emot alla förslag till verkligare kustbevakning), har lika ihärdigt som oriktigt blifvit invändt, att, huru vi än sträfva, förmå vi ändå aldrig rätt bevaka kuststräckor, sä ofantliga sorn Sveriges. — De, som eftersäga delta, förbise, att kuster, på hvilka icke trafikeras, behöfva icke bevakas; och alt när dessa subtraheras ifrån Sveriges totala kuststräckning, återstår för oss alt bevaka en vida ringare kustvidd, än Frankrikes, Englands och synnerligen Norra Amerikas. — Bevakom val farvattnen utanför Götheborgs län, Sundet, farlederna från Bornholm oell Gottland till motsvarande sjöstäder på vår kust, och inloppen lill Stockholm och Gefle. Det smuggleri, vi på öfriga - Den 9 Januari f. m. ga kuster icle förmå hindra, skall icke tillfoga Stalén märklig skada. Remitterades till StatsUtskollet. Hr Piytz, Lars Adolph, anförde skriflligen: K. M. liar uti nådig skrifvelse den 24 Fehr. nasti, år, till R.
Då nu ingen lärer kunna påstå att dessa egenskaper egas af hvarje individ i lika hög grad, så torde häraf följa att, så vida lagskipningens tillstånd skall kunna nå sin fullkomning, såsom ett nödvändigt vilkor erfordras, att platserna i Högsta Instanlien alltid äro besatta med sådane Domarekorpsens medlemmar, som i högsta grad hafva hos sig förenade alla ofvannämnda egenskaper. För att kunna uppnå detta mål anser jag, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Justitie-ombudsmannen uttalade åsigter, det vara erforderligt: för det, första att lönen förhöjes lo'r högsta domstolens ledamöter så att platserna derstädes kunna utan ekonomisk förlust emottagas ~aT~Domare i allmänhet, och af dem komma att cftersträfvas såsom en verklig utmärkelse för den sanna öfver-" lägsnänoHi^sJimu för~det andra att Domstolarnes arbetssätt blifver sådant, att det, betraktadt såsom skola för den praktiska lagfarenheten, hos den yngre domarepersonalen på samma gång skärper omdömesförmågan och stärker den sjelfständiga kraften i viljan, hvartill bland annat erfordras en öppen diskussion och en motiverad omröstning vid hvarje saks afgörande uti Ofver-Rätterne, och att således icke, på sätt åtminstone inom en af dem nu tillgår, saken, såsom det lärer heta, tages för afgjord, utan att den lär-girige protokollsföranden ens har någon aning om att beslut deruti fattats, och än mindre vet hvad beslutet skall innehålla; samt för det tredje att opinionsnämnden sättes i tillfälle att kunna med oväld utöfva den makt, som Grundlagarne åt densamma uppdragit. Såsom medel att åtminstone till någon del vinna det sistnämnda ändamålet har jag, vid 1840 års Riksdag, inom Lag-Utskottet föreslagit att Justitie-ombudsmannen borde uti sina berättelser redogöra för sådane uti högsta instantien i lika beskalfade frågor meddelade beslut, som befinnas stå i uppenbar strid mot hvarandra, samt tillika uppgifva hvilka Ledamöter, deltagit uti hvardera beslutet. Bih. till R. St. De sedermera förflutna tio årens erfarenhet har ej gifvit mig anledning att förändra denna min åsigt, men väl att komma till öfvertygelse derom att Justitieombudsmannens berörde redogörelse bör erhålla en ytterligare utsträckning.