Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den gamle Hallingarn valde likväl det sednare, ty han kände sig ur stånd att sitta på hästen, och bad att bli lemnad qvar i hyddan, med matförråd för några dagar, efter hvilka han hoppades att snövädret skulle upphöra och tö inträffa. Han ville icke att sonsonen skulle stadna qvar hos honom, men denne var bestämd uti att icke lemna den gamle farfadren, och de andra funno detta lika rätt som nödvändigt, och man utstyrde i hast de tvenne med hvad de kunde behöfva i deras vinterliga enslighet. Deras hästar försågos med foder och fördes äfven in i stugan. Susanna förband den gamles hufvud med dotterlig omsorg. Det var henne oändligen tungt, att den gamle skulle bli lemnad här. «Och om tövädret ej kommer?« sade hon; «om snön och vintern nu bli qvar med ett, och du snögar in och fryser ihjel här? «Sådant har händt mången bättre karl än jag!« svarade den gamle lugnt. «Man kan ändå ej mer än en gång dö, och Gud är hemma äfven i ödemarken! – Och den, som rätt beder sitt »Fader vår«, behöfver heller ej frukta för de underjordiska. Med mig gamle må det gå hur som helst. Min bästa tid är i alla fall förbi; – jag sörjer blott för den unge! Tänk på honom, när du kommer till menniskor!« Susanna var rörd. Hon tryckte en kyss på den gamles panna, och en varm tår trillade från hennes kind ned på hans. Gubben såg upp på henne med en hjertlig, klart glimmande blick. «Guds engel ledsage dig!« ropade han efter henne, då hon lemnade hyddan för att följa de andra. Åter satte sig det lilla tåget i rörelse, och skred öfver snöfält, barfjell och halft-upptinade moras. Snön gick hästarne högt upp på benen, och de gingo blott trögt och nästan motvilligt fram. Det blef allt skummare och skummare. Ingen talade ett ord. Så tågade man fram under en timmas tid.
Men detta allt oaktadt, kan jag icke gifva min röst för detta förslags antagande, emedan det är vådeligt för Konungen alt frånstöta sig den makt, som lika gerna offrar lif och blod för den monarkiskt konslitulionela Konungens säkerhet som fäderneslandets försvar och sjelfständighet. Sluteligen får jag yttra, att min öfvertygelse är, att nationen med otålighet väntar på, att snart till afgörande få mottaga ett antagligt förslag; men jag förmodar också, att ingen som hyser vördnad för Gud och en vis Konung, antager något, som uti ringaste man indrar något på den konstitutionella Konungamakten! Olyckan af sådane indragningar hafva inom de sednare 3:ne åren förorsakat millioner menniskors olycka, hvarföre vi böra bedja Gud nådeligen bevara oss ifrån, att onödigtvis blottställa oss för sådana äfventyr. Frih. Hamilton, Hugo: Domen öfver den vigtiga fråga, som sysselsatt oss icke blott dessa tvenne dagar, utan i många år, har åter för denna gången utfallit mot densamma, icke blott på en annan afd. af R. St., utan, jag vet det och det har ofta uprepats, så att ingen kan vara okunnig derom, denna dom har redan här fallit deremot. Jag äger visst icke den förmätenheten att tilltro mig kunna genom några slags skäl rubba någon enda i sin öfvertygelse.
R:dr hvardera, endast 600 R:dr, den i Utskottets hemställan omförmälda skillnad utföres med 3,400 i stället för af Utskottet beräknade 2,680 R:dr Riksmynt; börande tillöknings—beloppet i anslaget för ifrågavarande regemente rättas i öfverensstämmelse med dessa beslut. I afseende på 21 punkten fattade Ståndet enahanda beslut som beträffande näst föregående 20 punkt. Hvad Utskottet föreslagit och tillstyrkt uti 25 punkten bifölls till alla delar, med undantag allenast af mom. b), deruti Utskottet afstyrkt bifall till föreslagen ny lön af 500 R:dr Riksmynt för en Bataljons-predikant vid hvartdera Artilleri-rege mentet, hvilken lön Ståndet, som gillade Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i denna del, ansåg böra å stat uppföras, till följd hvaraf den föreslagna tillökningen i Artilleriets stat med ett motsvarande belopp förhöjdes. Utskottets i förra delen af 26 punkten gjorda tillstyrkande bifölls, hvaremot Ståndet, med ogillande af Utskottets yttrande i sednare delen af berörde punkt, beslöt i så måtto bifalla Kongl. Maj.ts i nåder framställda förslag rörande medels anvisande till legnings-kostnad jemte skoningsoch medikaments-penningar för de Prot.-Vtdrag den A, 6, 7 och 8 Juli 1857. 407 100 hästar, som skalle erfordras för lugeniör-korpseos Sappör-trupp under en öfningstid af 30 dagar, att för sagde ändamål beviljades en summa af 4,500 Il:dr Riksmynt, beräknad för 15 dagars öfningstid, hvilken summa må ytterligare tilläggas det anslag, som i slutet af ifrågavarande punkt omförmäles. 1 sammanhang med näst föregående beslut, fann Ståndet, beträffande 27 punkten för godt jemväl bevilja ett belopp af 1,618 R:dr 80 öre
Väl har Utskottet sammanfört de vid 1847 och 1848 årens riksdag meddelade och i 2:ne §§ uti Riksgäids-kontorets reglemente intagne föreskrifter serskildt till Fullmäktiges efterrättelse och serskildt till iakttagande af vederbörande; men Utskottet har ansett detta sitt tillgörande vara af behof påkalladt, emedan så väl de för Riksgäids-kontorets Styrelse gällande, som de till regeringens iakttagande gifne vilkor och bestämmelser voro ofullständiga och kunna synas vara i visst afseende sins emellan stridige, hvarpå såsom exempel må anföras, dels att 4 mom. af 82 <§, som innehåller de föreskrifter, hvilka skola tjena Riksgäldskontoret till efterrättelse, ålägger kontorets Styrelse att vaka deröfver, att de från koutoret utgifne lönebidrag blifva återbetalde i stadgad, ordning, ehuru denna ordning ej ar stadgad i nyssnämnde Fullmäktige egnade §, dels alt, oansedt i samma § 2 mom. litt. b) löreskrifves, att Fullmäktige skola vid låns utgående pröfva och godkänna ej mindre skuldförbindelsen, än ock säkerheten för densammas uppfyllande, innehåller 8 mom. af 83 j§, alt »menigheter eller bolag, till hvilka Statsmedel anvisas, böra ställa sådan säkerhet, som af Kongl. Majit i nåder godkännes, så väl för fullgörandet af de konlrakter, hvilka i afseende på arbetenas verkställighet upprättas, som för återbetalningen af låneunderstöden, i händelse företagen ej vederbörligen fullbordas.» Beträffande de konflikter, som förmenas skola uppstå i följd af ifrågavarande betänkande, anser Utskottet sådana icke vara utt belura, enär stadgandena öro tydliga; och då icke blifvit uppgifvet i hvad hänseende de af Utskottet föreslagne föreskrifter äro otydliga, är Utskottet icke i tillfälle att derom afgifva något yttrande; hvaremot Utskottet fäster uppmärksamhet derpå, att ett tryckfel förekommer i betänkandet pä sidan 35, 4 raden uppifrån, der efter ordet ■pröfning skall vara punkt, och följande mening begynnas med ordet fullmäktige.
Om för öfrigt Iuftitios-Ombudsmannen skulle såsom Allmän Äklagare genast atala de hos honom anmäl» de förbryrelser, kan jag aldeles icke finna någon anledning, hwarföre han borde till Iustitise-Cancerrereli öfwerlämna wista smärre och obetydeligare förseelser, Hwilket skulle i ruin ranka innefatta en uppenbar 1492 Den 24 November. motsägelse af 96 § i Grundlagen, hwaresi cn allmän ripsigk öfwer lagar och författningar, ett allmänt.bristande assel och förbrytelser finnas wara honom tydligen updragne, och om den af wig förestagne anmälan af alla mål frän Justili-e Ombudsmannen till JufiitiD-CancellerLN skulle synas innefajka någon subordination dcfia Embetsman emellan, hwilkct likwäl jag icke kan finna, sa får jag ödmjukast hemställa till Högloft. Riddcrffapet och Adelns uplysta bedömande. om icke en lika bejkasfad subordination torde'upkomma, derest deg af ConstiiUtionk-U.sko ter äswen som af Herr Grefwe LIöiner nn foceftagne anmälan af obetydligare förbrytelser winner bifall. Hwad äter angar den söreflagne underrärrelfin, som Justitia - Cancelleren och Justitia:-Ombudc-manncn borde lämna hwarannan, när de funno anledning att någon t«lan utföra, anser jag densamma icke leda till ändamälek af collisions förekommande, hälst Justitlso Cancellercn icke ager, art till följe af en sadan underrättelse, lämna en till hans kunskap kommen olaglighet opatald, utan twärcom i 27 Z i Regeringsformen, jämte sin instruction pligtig, art samma olaglighet, sedan den kommit til! hans kunskap, atala. Om Justitia:
På grund af de skäl jag nu anfört anhåller jag om afslag å förslaget. Jag skulle yrka återremiss, om jag ansåg det vara möjligt att så sent på Hiksdagen kunna erhålla ett nytt förslag i den syftning, hvarpå jag förra gången fäste upmärksamhelen, nemi. alt man borde medgifva öfvergång tiil hvarje annat i Riket tillåtet religions-samfurid. Något måste likväl alltid göras, och jag anser derföre att det hästa R. o. Ad. kan göra är att, med afslag å Utslcs förslag, bifalla Domprosten Brings reservation. Frih. Alströmer, Jonas: De principer hvarpå jag grundar min öfvertygelse i denna fråga har jag redan förra gången denna fråga var före, så fullständigt framlagt, att jag anser mig kunna öfvergå till granskningen af sjelfva förslaget, utan att behöfva trötta R. o. Ad. med deras uprepande. Innan jag börjar min granskning får jag likväl nämna, att jag i dag liksom alltid tillförene i sådana frågor som denna icke kan gilla Hr R Th. Cederschiölds åsigter, oaktadt all den sofistiska skicklighet, med hvilken han försvarat dem. Med afs de på Gr. Sparres yttrande har jag ingenting att anmärka utom med afs:de på hans upfattning af Lutherska läran. Då vi alla skola föreställa Lutheraner, och då vi strida bär 176 Ilen 3 Februari f, m. för denna lära, sä få vi icke framställa den, som om den stod i strid med sig sjelf, och Luther har aldrig sagt något sådant som det Gr. Sparre yttrade. Gr. Sparre sade ang:de Lutherska läran, att individen icke kan framträda inför skaparens thron utan att tillsammans med hela församlingen till skaparen upsända sin bön. Mig veterligen har aldrig en sådan sats blifvit framstäld af Luther, utan jag tror att hvar och en individ som känner behof att framträda för sin Skapare, är dertill oförhindrad, ehvad han upsänder sina böner tillsammans med församlingen eiler icke. Gr. Sparres påstående är fullkomligt katbolskt och derföre har jag ansett mig skyldig att mot detsamma protestera.
I samma reservation hafva instämt: Friherre Cederström, Ii.; Herr von Echstedt, J.; Herr Ros, A. Er, Doktor Runsten; Prosten Bergwall; Kyrkoherden Ternström; Herr Isberg och Herr Börjeson, samt Riksdagsfullmägtige J. M. Lundahl och Carl Tholson från Mariestads län och A. Jonsson frän Wermlands län. 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 19. Auk, till Exp.-Utsk. den H1 Dec. 186?, kl. 3 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om vidtagande af åtgärder hll veterinärväsendets fullständiga ordnande. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets yttrande är infordradt öfver dels en inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr Grefve Cronstedt, Fr., väckt motion (N:o 212), dels ock en till Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen Anders Persson från Malmöhus län inlemnad motion (N:o 480) i ofvanberörda syfte. Men innan Utskottet går att närmare redogöra för och utlåta sig öfver dessa motioners innehåll, vill Utskottet förutskicka några upplysningar om veterinärväsendets utveckling och närvarande ståndpunkt i vårt land, hemtade utur för Utskottet tillgängliga handlingar. Enligt dessa leder den veterinära undervisningen i riket sin upprinnelse från en enskild persons nit och frikostighet. Ar 1774 inrättade nemligen Professoren Petter Hernqvist å sin egendom Brogården i närheten af Skara stad en undervisningsanstalt, den han sjelf förestod ända till år 1808, då han afled. Före sin död hade han likväl, genom ett år 1807 upprättadt gåfvobref till undervisningsanstalten, skänkt en viss jordvidd, med åbyggnader, äfvensom en samling böcker, instrumenter m. m., allt under vilkor att »gåfvan till everdelig ägo för artis veterinarice läroverket i Skara komme att anses och förblifva.»
S. D. Vid förnyad föredragning af Becillnings-Utskottets den 9 och 11 dennes på hordet lagda Memorial N:o 23, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, rörande stämplade pappersafgiften, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med vidblifvande af sitt förut rörande karteringen af sådane köpe-, byfesoch gåfvo-bref, som, förrän uppbud skett, å annor man transporteras eller öfverlåtas, fattade beslut, samt med bifall till Utskottets hemställan i fråga om stämpel-afgiften för andra periodiska skrifter,'än tidningar, godkänna de voterings-propositioner, som blifvit föreslagne i detta Memorial, hvilket i öfrigt icke ansågs föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Stats-Utskottets den 16 dennes f. m. [iä bordet lagda Utlåtanden: N:o 238, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 151, angående extra Stats-anslag till föremål, tillhörande Landtförsvars-Departementets handläggning; och N:o 240, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 159, angående extra Stats-anslag till föremål, tillhörande Finans-Departementets handläggning.
Cancellie-betjetlingj Biks-Ståndens oda Utskottens: 7:o om JNotarie-arfvoden för de såsom Notarier hos Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet anställde Cancelli3ter , , , , 8;o om ett halft Cancellist-arfvode från Mars månads början 1840 till December månads slut samma år,,,,,, 9:o om aflöning för den person, som i sammansatta Statssamt Allmänna Besrärsoch Ekonomi-Utskcttcn besörjt Secreterare-tjenst ,,,,,,,, 10*.o om ersättning till banco-Utskottets fyä Cancellister för renskrifning af Utskottets Protocoll ll.o om gratification för Stats-UtskotLets Secreterare och Notarier ,,,,,, 12:o om aflöning för den hos Hemliga Utskottet anställde betjening ,,,,,, 13:o om aflöning för Notarierne hos Riks-Ständen, under en månad efter Riksdagens blut j j , Övar pä äterremiss, , ,,, , 14:0 om 2 Notarie-, 11 Cancellist-och 2 Vaktmä stare-arfyoden till Expeditions-Utskottets disposition ,,,,,,, 15:o om ytterligare aflöning för Expeditions-U tskottets Cancellie-persouai efter Riks „ „ r.. da&ens s.Iut» >>>»»>>>>»>..>> Capellj församling i Wermlands Finnbyggd, om anslag till kyrka ät densamma; se Anslag för en gång, h) Capital-öfver skölt; se Banco-vinsten. Caracters-fullmagler; om upphörande deraf , , , , Svar på äterremiss ,,,,,, /i r rSammanjemknings-förslag ,,,, Carl Gustajs stads Gevärs-iactori, anslag dertill) se Anslag för en gång, e) „ Se Anmälan 113, 114, 115, 118 och 211.
Ständer i afseende på samma förslag redan vidtagna mått och steg såsom giltiga bevis, att Riksens Ständer erkännt, att behofvet verkligen finnes; att dessa förslags slutliga pröfning sent, om någonsin, läier kunna fulländas, så framt den hel och hållen skall verkställas i Riks-Slåidens plena; att således någon annan utväg måste sökas, så vida man verkligen önskade, att frågan icke allt för länge skulle blifva oafgjord, ej eller, hvad ännu betänkligare vore, i serskilda delar blifva afgjord efter olika åsigter, och lagen sålunda, i stället för ett helgjutet verk, blifva ett aggregat af grundsattser, hvilka sins imellan sakna sammanhang ; att Utskottet ansett den enda möjliga utvägen att undvika ett sådant förhållande vara att åt en mindre talrik församling, än de fyra Riks-Stånden, öfverlemna pröfnirigen af åtminstone en del af de ifrågavarande förslagen; att sannolikt icke eller det Förstärkta Lag-Utskottet, under loppet af en eller två Rikdagar, kunde medhinna ett så omfattande arbete, derest Lag-Utskottet på samma Constilulions-Utskottett Memorial, N:o 35. 7 gång skulle handlägga sina öfriga i Grundlagen utstakade göromål, och dess Ledamöter derjemte i Riks-Ståndens plena deltaga; samt att Utskottet, ehuru det trott de omförmäldta tilläggen i Grundlagarna nödiga, hufvudsakligen för att bereda en möjlighet att, inom en icke allt för lång tid, fullända slutprölningen af förslagen till nya Civiloch Criminal-lagar, dock ansett den ifrågaställa tillåtelsen, en gång i Grundlagarna införd, kunna äfven på frågor om andra Kongl. Propositioner, rörande Lag-förändringar, tillämpas.
Med paria vota erhälles dä, likasom förut nämndt är, pluralitet, och i 2:ne fall med 9 röster mot 7, saint i ett med 10 mot 6 stadna twä Ständ emot hwarandra. Bilaga till Mem. N:o 3. 15l Ungefärligen lika förhaller det sig äflven wid 20 personers omröstning; men aldraiydligast wisar sig denna owihhet, när ett lttskott ar sammansatt af 24 Ledamöter. Pluralitet kan dä icke allenast uppkomma när rösterne äro alldeles lika, utan äfwen dä 13 votera mot I I. Och det som är aldra märkwärdigast: Twä Ständ kunna stadna emot hwarandra, ehuru 14, 15 ända till 16 votera emot 10, 9 eller 8, som will säga att en tredjedel kan komma att werka lika mycket till beslutet som twä tredjedelar af de röstande Ledamöternes antal. När i sammanhang härmed öfwerwäges och antages, att alla Ledamöter i Utskotten tillsättas af lika magtägande hnfwudmän: att förtroende, bygdt pä den nogaste granskning, grundat walen: att följaktligen personer med lika tankesätt och lika rena afsigter böra supponeras komma deruti; sä lärer icke eller nägot twifwel wara att ju hwar och en Ledamot bör fullkomligen till godo njuta hela sin rösträttighet. Men som den ej kan äga runi, sä länge ej voteringarne ske per capita, utan oftast blifwa underkastade en Iverklig hazard och lemna ett orätt och falskt resultat; sä styrkes jag helt och hältet i den öfwertygelsen, att allt hwad som afgöres sä wäl i Utskott, som Riksens Högloft. Ständers tillförordnade Revisioner och Werk, endast med undantag för Banqnens Styrelse, hwarest Ständernes hela beslulningsrätt ntöfwas, bör utrönas och bestämmas genom en förenad allmän öfwerläggning och, när sä fordras, äfwen medelst en gemensam omröstning.
Ifrån Hr Doktor Carl Santessons anteckningar under dess resor, utgifne år 1853, pag. 7 5, torde man i första rummet böra nämna College de France i Paris »såsom ett slags vetenskaps-akademi, ett universitet, om man så vill, men utan fakulteter, utan inskrifne eller examinerade elever, och, hvad bättre är, utan examina». Detta oaktadt, är det likväl en undervisningsanstalt, ja en sådan, i dess högsta och bästa mening — en anstalt i och för Den 26 November f. m. vetenskapen och dess spridande, utan alla främmande beräkningar och biafsigter — en anstalt der läraren eller professorn, som han kallas, kan, ostördaf den mängd olika befattningar och bestyr, som vid våra universiteter uptaga alltför mycket utaf hans tid och splittra hans krafter, få sysselsätta sig med och arbeta uti sin vetenskap, och dertill är så lönad, att han, i och med sin plats, har en säker och anständig utkomst betryggad. Sådane lärare, som en Michel Chevalier, en Michelet, Libri, Lerminier, Le Verner m. fl., kunna icke annat än lemna utmärktare resultater. Om vi betrakta förhållanderne inom våra grannstater, så finna vi inom Danmarks hufvudstad hvilket lif der råder af vetenskaplighet och bildning, och den uplysningens auda, som derifrån eprides öfver hela landet. Undersöka vi förhållanderne i Norige, så kan man väl utan misstag påstå, att detta land har att tacka sitt universitet för sin uplysta och dugliga embetsmannakorps; att landet torde böra tillskrifva sitt universitet i hufvudstaden ganska många af dess omisskänneliga framsteg i flera riktningar. Det är en bekant sak, att före inrättandet af universitetet i Kristiania fråga var om dess förläggande till Kongsberg; men ingen lärer kunna sätta i fråga, att resultatet skulle i någon mån blifvit liknande med hvad det nu är.
Låtom oss nu se till, mine Hrr. huru rättvisan blifvit utskiftad af KammarR:ns ledamöter i afs:de på dess Kansli! Man finner då, huruledes, märkvärdigt nog, KammarColl. med verklig välvilja betett sig mot sitt Kansli, derutinnan att detta embetsverk, under det säkra förutseende att någon tillökning i tjenstemanna-personalen icke skulle kunna erhållas, likväl bibehållit denna personal oförändrad, så att åtminstone icke mer än en sjettedels tillökning i göromålen faller på samma antal tjenstemän; hvaremot KammarRm vidtagit den åtgärd, som äfven af K. M. blifvit godkänd, att under det verket sjelf erkänt behofvet af en ökad tjenstemanna-personal, det likväl föreslår en högst betydlig minskning i samma personal, som har till åliggande att expediera hvad verket beslutar. Anställer man nu en jemförelse mellan KammarColhii osh KammarR:ns Kansli, skall man erfara följande egna förhållande. Hvardera af dessa embetsverk har en Sekreterare, men KammarColl. har bibehållit 5 Notarier med 2,200 Rdr i lön och 5 Kanslister, oberäknadt den, som skall blifva biträde åt Registratorn: således har Sekreteraren 10 tjenstemän till sitt biträde. KammarRm åter, som har angeläget att erhålla 6 ledamöter, har samtidigt dermed förklarat, att af de 4 Notarier, som finnas upförda på verkets stat, kunde man indraga en, så att deras antal skulle blifva allenast tre, med 2,200 Rdr i lön hvardera. Dessa tjenstemän skola följaktligen, derest man betraktar deras arbets-skvldighet i förhållande till deras lönevilkor, vara pligtige att verkställa samma arbete, som åligger 5 Notarier i KammarColl.
:o 243 i väckt fråga, om förmedladt hemmantal till grund för skatter och onera: Prof, Ut dr. d. i Decem. 1S23, z?l. N:o 242 i anledning af Ständernes skiljaktiga Be slut ifrågan, om behörigheten att deltaga t Nämndemans val och att kunna lill Nämndeman väljas: N:o *44 i återremitterade målet om skydd för Taxeringsman, S. D. Föredrogs ånyo Högloft. Presfcståndets Protocoll? Utdrag, af den *5 sistlidne November, med Beslut öfver Bevillnings Utskottets Utlåtande N:o 58 rörande ny Bevillnings Förordning; och fann Borgare-Ståndet, med anledning af Preste-Stånd«ts inbjudning, för godt instämma t det 4 art. <j:de § i nämnde Förordning af Preste-Ståndet tillagde vil* leor, rörande Praescriptions lid för betalnings skyldig, fcet, i händelse af anmärkningar öfver debitering. S, H. Stats och Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 588. i frågan oin inrättande af en Statitisk Bu» ateat^, föredrogs å nyo och förkastades. S„ I>. ConstitutloriS Utskottets uti Memorialet N:o 77. uppgifna Förslag till ändring af 58- §. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Stats-Utskottets Utlåtande, IV: o 74. alt Rikets Ständer måtte bevilja en summa af 300,000 r:dr, att utgå under åren 1848, 1849 och 1850 med 100,000 r:dr om året, af hvilken summa bör användas så stort belopp, som erfordras för nybyggnad af en ångkorvett eller tvänne ångbogseringsfartyg. b) Till anskaffande af bombkanoner och projektiler 33,700 r:dr.
Anckarsvärd förespeglat., så hemställer jag, huruvida det blefve möjligt för oss att, lemnade ensamme, försvara oss, då vi veta att den Ryska Arméen är så stark, att, ehuru Ryssland, enligt ltyssarnes egna upgifter, under det sednaste kriget förlorade öfver 300,000 man, den likväl vid krigets slut stod slagfärdig emot Europa! Jag hemställer, om det blefve oss möjligt att till lands försvara oss emot denna makt, då den en gång får sina jernvägar färdiga och derigenom lätteligen kan vid sina gränsor koncentrera sin makt och så öfverföra denna ofantliga stridsmakt på 60 skepp till de för ett anfall lämpligaste punkterna af våra kuster. Jag för min del tror, att om det skulle inträffa, att Ryssland upbringade sin Flotta till 60 skepp, sfi kunna vi icke med framgång försvara oss utan i förbund med andra makter, och i sådant fall blefve det vida lättare för oss och våra allierade att motstå Ryssland till sjös än till lands, ty dess landtmakt är mångdubbelt starkare än dess sjömakt någonsin kan blifva. 218 Den 8 Jull e. m. Gr. Anckarsvärd har sagt, att med en stark Skärgårdsflotta kunna vi försvara kusten från Nyköping till Oregrund. Till svar härpå vill jag endast nämna, att örn vi än skulle hafva vår Skärgårdsflotta stationerad endast på den korta sträckan emellan Östanå och Ersta vik, så åtginge det dock omkring 7 eller 8 timmar för att koncentrera denna styrka på någondera af de nämnda ändpunkterna, och detta ehuru Skärgårdsflottan framsläpades af ångbåtar, med hastighet af. ända till 5 knop i timman, i stället för en fart af 2-| knop, som den utan tillhjelp af ångbåtar endast kan göra.