Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser mig här böra uttala, alt jag i det fallet helt och hållet instämmer med Ilr Grubbe, att jag voterat ja till de af R. o. Ad. fattade beslut i denna vigtiga fråga, ingalunda derföre, att de fattade besluten innefatta fullständigt hvad jag ansett fullkomligen riktigt, men af det skälet, att jag icke sett mig i stånd att, äfven om jag hade den förmätenhet alt tro mig kunna genomdrifva min enskilda mening, kunna frambringa något bättre eller något annat, emot hvilket icke lika stora olägenheter och brister kunde anmärkas. Det är derföre som jag nu anser svårigheterna vara så stora, att åt det conservativa elementet inom vår nya representation gifva den styrka, som det måste hafva, såvida säkerhet och bestånd för allmänheten i samhället emot ögonblickets ingrepp skola kunna vinnas. Funnes här i landet de elementer till en conservativ kammare, som en värd talare nyss omnämnt finnas i ett annat Iand, i Stora Britannien, funnes här sådana elementer, så skulle jag och troligen många med mig icke hafva tvekat att på dem grunda den conservativa makten. Vi skulle icke hafva fruktat att så snart se dem ramla. Nu åter, i den kammare vi här söka bilda, ligga de conservativa elementerna först uti åldern hos ledamöterne, som gör dem litet mera betänksamma, och sedan uti valsättets ordnande, så att valen ej må blifva beroende af ögonblickliga intryck. Vidare ligger ännu en garanti i antalet af personerne. Detta är icke så likgiltigt, som man i första ögonblicket skulle kunna tro, helst då begge hamrarne äro på lika sätt tillsatte och då den öfre kammaren icke har en sådan rot, som t. ex. en Pärskammare i England, der den icke allenast har en stor aristocrati med sina rikedomar och minnen bakom sig, utan äfven en slags på stor förmögenhet och privilegier grundad aristocrati sällar sig till den. Vi hafva icke dessa elementer hos oss, och då bör man icke uraktlåta de medel vi äga att göra den conservativa kammaren så stark sora möjligt, hvarvid det är af vigt, att den må erhålla ett lika antal af ledamöter, som den nedx-e kammaren.
Konungens Befallningshafvande beordrar åter i sin ordning medelst skrifvelse (N:o 2) Magistraten i Arboga att föranstalta om försäljningen, men efter någon tid besvarar Magistraten denna ordres med skrifvelse (N:o 3), hvaruti Magistraten tillkännagifver att den ansett sig icke kunna gå i författning om tomtens försäljning. enär General-tullstyrelsen icke styrkt sig hafva eganderätt till tomten. Om detta förhållande underrättas nu General-tullstyrelsen medelst skrifvelse (N:o 4) från Konungens Befallningshafvande. Denna underrättelse har till påföljd, att Styrelsen uti ny skrifvelse (N:o 5), med bifogande af erforderliga handlingar eller upplysningar till styrkande af Tullverkets rätt till den ifrågavarande tomten, fortfarande påyrkar åtgärd om densammas försäljning. Härpå följer ny skrifvelse (N:o 6) i ämnet från Konungens Befallningshafvande till Magistraten o. s. v. Det är för ändamålet obehöfligt att ytterligare fullfölja ärendets gång, som naturligtvis kan föranleda många fler än här ofvan uppgifna skrifvelser. Det bör observeras, att i alla dessa särskilda skrifvelser måste man mer eller mindre fullständigt angifva ärendets rubrik, åberopa äldre skrifvelser i ämnet o. s. v. Låt nu se huru det af mig föreslagna expeditionssättet skulle taga sig ut, om det nemligen blefve medgifvet att under korrespondens emellan högre och lägre myn digheter, å sjelfva den skrifvelse, som innefattar initialen i hvarje ärende, teckna beslutet om den åtgärd hvartill denna skrifvelse föranleder. I sådant fall skulle skrifvelsen härofvan N:o 2 utbytas mot följande rader: »Remitteras till Magistraten i Arboga, som, derest laga hinder ej möter, eger att »vidtaga den af Kongl. Tullstyrelsen äskade försäljningsåtgärd.» Skrifvelsen
Man har uppgifvit svårigheten att på vår stora areal beqvämligen skaffa sig chartor, dä man behöfver dem, samt att köpeafhandlingar och dylika documenter möjligen icke skulle kunna upprättas i brist på chartor, i händelse det stadgades, alt dessa documenter ovillkorligen borde skrifvas på charta. Man har exempel här på nummerlottericollecleurer, som varit antagne och spridda inom bela riket. Det är icke omöjligt att hafva collecteurer äfven för chartoesigillatmmedlcn, åt hvilka man beviljar ett skäligt arfvode, be. räknadt efter den summa, hvartill försäljningen uppgår. Då är icke den ringaste fara, att icke hvar enda charta skall mycket säkert blifva betald. Man har sagt, att det icke vore skäl att yrka någon förändring härutinnan, sedan K. M. redan gifvit sitt bifall lill den nild. framställning i ämnet, som af Kammarrätten blifvit gjord. Det finnes icke många inom detta Hus, som mera vörda K. M:s beslut än jag, och jag bestrider någon att derför äga mera värme; men, mina Hrr, uti en administrativ åtgärd, som rörer beskattningen, nödgas jag göra undantag och säger uppriktigt, att om det finnes controller, som äro bättre an de, hvilka K. M:s regering tillstyrkt, så skall jag för min del aldrig sky att antaga dem, och det är derföre jag tror mig icke fela uti min tillgifvenhet för K. M. eller min villighet att, i hvad på mig ankommer, befordra Regeringens afsigter, dä jag vid detta tillfälle talar emot Kammarrättens förslag. Man har talat om svårigheten att känna på förhand de behöfliga valeurerna för hvarje handling, som skall charleras. Delta är endast ett bevis pä, att man icke gjort sig möda att närmare granska frågan, ty det är lika lätt att göra upp en tariff och en taxa pä hvarje handling, som bör charteras, som att göra upp alla de tariffer, hvilka R. St. beklagligen sysselsätta sig med.
Det var icke förnuftigtvis möjligt, att man i ett enda drag band händerna på fångar, lika väl qvalificerade att fritt använda sina själsgåfvor, som andra äfven ostraffliga menniskor, och på dem, hvilkas behörighet att undervisa sina likar visserligen på goda skäl borde sättas i fråga, derest det vore möjligt att på sådan väg utröna och reglera verkligt författarskap. Det är ju således uppenbart, att den lag, som härom tiger, men deremot aldrig underlåter att utsätta sina förbud, ej kunnat här mena ett sådant med sin blotta tystnad. Den särskilda olämplighet, som skall ligga uti fortsatt författarskap, under det man straffas för tryckfrihetsbrott, låter kanhända så, som om den innebure någon ting. Visserligen är det olämpligt, att man fortsätter ett brott, under det man derföre straffas; men följer vä! häraf, att fångvården äger makt eller pligt till förebyggande af dylik otillbörlighet i alla andra möjliga fall? Huru hindrar man, att en tjuf i fängelset bestjäl sina boningskamrater eller en slagskämpe slåss med dem? Och hvilka åtgärder med fångarna skulle man vidtaga, för att i förväg afstyra allt itererande af de brott, hvarigenom de ådragit sig sina straff? I fråga om tryckfrihets utöfning måste dessutom märkas, att om fångvården skulle kunna varseblifva och afstyra brott, som deruti begås, samma fångvård också behöfde kunna urskilja, hvari brottet består och när det begås. Men en fångvaktare kan ej se mer, än att fången skrifver; och huruvida det han skrifver är brottsligt, derom tillkommer hvarken fångvaktaren eller hans förmän att döma. Endast inför tryckfrihetsdomstol kari sådant afgöras; och till denna domstol kan frågan ej komma förr, än skriften är utgifven. Författarens förra brottslighet gör icke allting brottsligt, som han efteråt företager; och det arbete, hvarmed han nu är sysselsatt, skulle möjligen kunna vara lika gagneligt, som det förra var straffbart.
Han har nemi. beklagat att jag under mina studier i jernvägsfrågan icke tagit kännedom af det officiella utlåt. Styrelsen öfver vägoch vattenbyggnader i ämnet afgifvit. Jag ber då att få upplysa alt delta s. k. officiella utlåt, icke är något annat än ett enskildt anförande af chefen för berörde Styrelse, afgifvet år 1846 vid en session, hållen hos Wetenskaps-akademien. Jag omnämner detta endast för att visa huru liten trovärdighet Hr Rosenblads ord förtjena. Öfverläggningen ansågs härmed varara fulländad, hvarefter 364 Den 29 Juli e. m. Ilr Gr. o. Land t ra. yttrade, att då jemte det de talare, som yttrat sig, i allmänhet yrkat dels bifall och återremiss å Utsk:s förevar:de utlåt., Gr. Anckarsvärd derå yrkat afslag, Hr Landtm, i afseende derå finge förklara del han, såvidt Gr:ns yrkande om fattade hela utlåt., ej ansåge sig kunna framställa den begärda propos:n till afslag, men alt uti Utsk:s utlåt, förekommo 2:ne punkter, som efter Hr Landtnäs öfvertygelse voro af beskaffenhet att icke hafva sammanhang med Statens reglerande eller riksg:skont:s inkomster och utgifter eller styrelse och förvaltning, hvarföre Gr:n, derest han önskade en delning af utlåt, samt propos:s framställande å serskilda delar, kunde i afseende på dessa punkter få den propos. han yrkat; men i alla händelser önskade Hr Landtm, att få veta om Gr:n fortfore i sitt yrkande med afseende på utlåt, i dess helhet, emedan det i sådant fall vore nödigt att inhemta Ståndets tanke huruvida proposm borde framställas. Gr. Anckarsvärd:
R:dr årligen, sistlidet år för Haparanda stad, enligt bilagdt utdrag af uppbördsboken för Torneå fögderi, uppgått till 932 R:dr 40 sk., hvarjemte Statsverket af den vid Haparanda gränse-tullkammare inflytande uppbörd, hvilken under åren 1839—1843 utgjort tillsammans 81,433 R.-lr, hemlade en icke oansenlig inkomst; att, på sätt af tvenne serskilda utaf Cornmissionsoch Afviltrings-Landtmätaren H. TV. Hackzell samt1 Förste Landtmätaren och Styresmannen for afvittriugsverket i Norrbottens Län J. Rutbeck d. 28 December sistlidet och den 2 Januari innevarande år utfärdade betyg inhemtas, sedan Kongl. Maj;t, enligt Nådigt Bref den 4 October 1834, förordnat, det borde Haparanda köping, eller numera stad, af den mark, som Kongl. Majit och Kronan vid det emellan Sverige och Ryssland, under loppet af åren l82t, 1822 och 1823, verkställde egoutbyte utaf Ryska kronan inlöst, undfå skog för ett mantal, nämnde stad väl hade vid den i Neder-Torneå socken förrättade allmänna afvittring, jemlikt Kongl. Majlis Befallningsbafvandes i Länet den 23 Juli 1839 gifne och af Kammar-Collegium den 4 April 1844 fastställde utslag for så väl berörde mantal sorn lör det mantal, eller Krooks hemman under N;o 2 i Haparanda by, ä hvars inegor staden är anlagd, fått sig tilldelad 78 Tunneland 7-yL kappelatid åker och äng eller inrösningsjord, samt 2,448 Tunnland f y
Jag är icke af deras mening, som uppgjort jemn räkning på 1 , 1 eller 3 röster för vissa skattebelopp, utan jag tror, alt hvar och en må få rösta utan afdrag, alldeles fullständigt efter beloppet af sina skattebidrag, och att sålunda röster på bråk, eller på r;dr sk. och r:st. må få afgifvas. Man säger, att detta vållar en odräglig vidlyftighet. Jag svarar, att i mångå församlingar inom Iliket röstas lill prest efter r:dr, sk. och r:st. Vidare, alt svårighet uppstår då man skall beräkna afgifter efter vissa procent. Då kunna bräken utan skada bortfalla, och svårigheten är undanröjd. Man har här äfven yttrat, att ingen annan grund för rösträttighet borde finnas, än efter hemmantalet. Jag frågar de värde ledamöter, som yrkat sådant, 436 Den 19 Augusti f. m. om de vilja att ägarne t. ex. af Motala mekaniska verkstad, som icke hafva något hemmantal, skola vara utan rösträttighet, och om denna verkstad, som är såld för 200,000 r:dr, icke skall bidraga till Motala församlings fattigvård, skol-inrättning m. m. Fattigvården har der blifvit så dryg, alt det under min statssecrel.-lid var fråga om att skilja verkstaden från församlingen i detta afseende. Jag vet ej huru saken nu står, men jag önskar afsöndringen malte gå i fullbordan. Likadant är förmodligen förhållandet med Rydboholms fabrik och flera sådana andra inrättningar. För dem som hålla sig vid hemmantalet, skulle jag tro, att detta bör vara öfvertygande, att Utsk;n hafva haft rätt. I 5 §:n sista mom. förekommer: ”Ej må ledamots frånvaro hindra stämmans fortgång; och må han, sedan beslutet laget är, icke eller äga alt derstädes något vidare i samma ämne anföra; vare dock oförhindrad att få sin reservation till prot. förd.” Här tyckes vara fråga om rösträtt både för frunvar. och närvar, ledamöter. Den som varit frånvar. har efter min. förmening intet att reservera sig emot. Han kan besvära, men icke reservera sig. En småsak anmärker jag på 18 sidan: der står ”visa medborgare.”
Betänkande N:o 5, i anledning af väckta motioner dels om anläggande af en fyr å klippan Bonden, dels om anslag till fyrfartyg vid de s. k. sydostbrotten och vid Kallegrundet, dels om anläggande af en nödhamn vid Skillingeviken (samt lige momenterna); och Utlåtande N:o 4, i anledning af väckta motioner om åtskilliga lotsars förseende med däckade båtar på Kronans bekostnad. S. D. Föredrogs och bifölls Bevillning s-Utskottels Memorial N:o 17, med hemställan att ett af Kongl. Maj:ts och rikets Kammar-rått afgifvet underdånigt utlåtande måtte få tryckas, för alt bland Riks-Slåndens ledamöter utdelas. S. D. Ett af Nils Svensson från Christianstads län ingifvet anförande i jernvägsfrågan blef, efter detsammas föredragning, nu remitteradt till Stats-Utskottet; skolande till Utskottet jemväl öfverlemnas den, i anledning af detta anförande, hos Ståndet förekomna diskussion. !. Den 16 Februari. < . Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Till Siats-Utskottet remitterades Rikets Ständers år 1859 församlade Revisorers berättelse om granskningen af Statsverkets och dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för år 1857, tillika med de, i anledning deraf, lemnade underdåniga Utlåtanden. S. D. Föredrogs ånyo Siats-Utskottets Utlåtande N:o 49, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Andra Hutvud-titel. Härvid förekommo: l:o. Angående Justitie-stals-expeditionen. a) Utskottets förslag bifölls. b) Utskottets under denna littera upptagna två hemställanden biföllos. c) Första yttrandet. Med ogillande al Utskottets förslag, bestämde Borgare-Ståndet en summa af Trehundra Riksdaler Riksmynt till arfvoden för extra tjenstgöring inom Justitiestats-expe ditionen. Prot.-VIdrag den 16 Februari 1860.
Med afseende på denna deras ålder, kan ej heller , utan särskilt utredning, som synes fordra mera tid än Kyrkobokhållarnes öfriga tjenstegöromål kunna med^ gjfva att uppoffra, upplysas huru de tillkommit; men skälig anledning är att förmoda, det de uppstått hufvudsakligen genom, vid bokslutens tsppgörande, författade anmärkningar, som antingen förfallit elfer af Kongl. Kammar-Rätten blifvit fullföljda och afgjorda, utan att i påföljande bokslut sådant, på sätt under en sednare tid varit och nu mera är förhållandet, behörigen observerats. Någon orätt eller förlust skulle således hvarken drabba Kyrkorne eller någon annan, om alla dessa gamla balansposter ur boksluten, i hvilka de ensamt äro synliga, uteslutas. Christianstads Lands-Kontor den i5 Mars 1842. Georg von JRoscn. Willa. Fave. O. Beckmann. Kyrko - — 381 — Kyrkokuratorernes i Malmohus Län itill Kongl. Majrt algifna underd. Utlåtande, i aned dng af Revisorernes anmäm n>ngar vid .detta Läns J^andt kyrko-Riikenskaper. Angående Räkenskaperna för Hardeberga och Sandby Kyrkor. Fill skyldig åtlydnad af jE Iers Kongl. Mij:ts Nådiga befallning, få «vi härmedelst, för Hardeberga och Sandby Socknar, i djupaste underdånighet afgifva förklaring å de anmärkningar, hvilka Rikets Högloft. Ständers Revisorer öfver Kyrkornas Räkenskaper i allmänhet till Eders KonglMij:t underJåaigst inlemnat.
Hvad åter beträffar Gatorna, hvilka, såsom i allmänhet illa lagde med ojemn sten och saknande Trotloirer, äfvensom på de fleste ställen huggna rännstenar, äro ej allenast mycket svära att renhålla, utan äfven obeqvärna för åkande och i synnerhet för gående personer; så fordras för deras förbättrande en tjenligare stensättning, än den nu brukliga, och attrännstenarne öfver allt läggas af huggen slen, hvilket ock är taget i betraktande vid den nya Byggnads-Ordnrngens utarbetning. I hvad mohn och »ned hvilken fördel 'macadamiserade Gator, som i synnerhet i England brukas, bär kunna införas, kommer att visa sig genom det försök, som rned Eder Kongl, Majrts Nådiga tillstånd nästa våhr skall verkställas med ®n, Gata, hvars underhåll det tillhör Eder Kongl. Majrt och Kronan att ekosta. Så länge Gatornes underhållande besörjes af Husegare hvarför sig, såsom na äger rum, ligger deruti ett svårt hinder lör verkställigheten och tillsynen deröfver. Undersökningar äro derföre å bane, för att utröna, om det icke skulle vara verkställbart, till fördel så väl för saken, som för de underhållsskyldige, att emot en årlig contant afgift af dem, förena hela bestyret med Gatornes stenläggning och underhållande, äfvensom med Gatulyshållningen, under en gemensam Styrelse för hela Hufvudstaden; hvarförutan det är föga tänkbart, att kunna erhålla goda och väl nivelleräde Gator, samt en jemn lyshållning derå, och sålunda uti denna vigtiga del af allmän ordning och Police inom Staden uppnå en fullkomlighet, som tål jemförelse med förhållandet i andra Hufvudstäder. 2:0 Innevånare. Stadens Folkmängd har under ifrågavarande år, enligt Mantals-Förteckningarne, utgjort* Ar 1827 Mantalsskrifne: af Mankön 23,914. Qvinkön ^ Mantalsfrie: af Mankön 13,576. Mantalsfrie: af Mankön 13,732. Mantalsfrie: af Mankön i3,58o.
Detta stadgande är enligt med hvad som hittills är gällande, och jag tror icke man kan påstå, att hvarken det allmänna eller den enskilda lidit något mehn af det, sorn i detta afseende varit stadgadt. För min del tror jag, att man i alla möjliga fall hör söka få så mycken enhet som möjligt 1 lagskipningen. Den är möjlig att åstadkomma just derigenom, att nämnde makt ligger i Just.-Kanslerns hand. Ilen om det nu skulle öfverlemnas åt 13 domkapitel, som äro sammansatte af olika personer, dels andlige, dels verldslige, så är lätt att förutse, att det kommer att inträffa, att det ena domkapitlet remitterar till åtal hvad det andra icke upptar, samt att en mängd åtal komma att ega rum, som aldrig blifvit väckte, ifall det berott på Konungens Just.-Kansler. Det är jemväl ett annat förhållande, som äfven bör tagas i betraktande, att enligt don grundsats, som i iag är gällande, bör icke rättigheten att bestämma åtal lemnäs åt den, sorn kan anses vara part i saken eller deri intresserad; och svårligen kan man neka, att presterskapet icke är intresseradt uti sådane frågor, som angå öfverträdelse!- af religionsförfattningarne. Ifall denna § i K. M:ts Propos. antages, blir följden den, att hvar och en, som i religiösa frågor yttrar något, som är stridande emot den godtyckliga uppfattning, som är rådande hos pluraliteten, af Consistorii ledamöter genast ställes under åtal. Jag tror derföre, att detta uppdrag icke bör åt domkapitlen öfverlemnas. Vidare anser jag, för min del, att det verkligen icke är med andan af det presterliga kallet öfverensstämmande, att göra presterskapet till fiskaler; jag får således hemställa, att Ståndet måtte, med afslag å nu föredragne 7:de punkt i K. Proposm, bifalla hvad Lag-(Jtsk:t här välbetänkt föreslagit. Frih. Posse, Johan August: Då jag i början af denna diskussion nämnde i korthet do skäl, som förmådde mig att förorda K.
Men nå i betra»1 ande tages, å elen ena sidan, hvarje medbor cares yiittrräöga anspråk på ett iiittanvändande at sina moraliska eli r fysiska krafter under vilkor all ej kränka andras rätt eller ligga det allmänna till last, och, å den andra sidi n, Statens förbindelse att, såsom sjelf varande en rältsanstalt, vidtaga ei loi derliga säkerhetsmått, på det ej mindre den inre ordningen, lugnet och egande-rätten ej må kränkas af personer utan kända utvägar att på lofligt sätt finna sin bergning, utan bostäder eller utan förhållanden, som eljest utgöra en borgen för personens ordentliga uppförande, än ock att samhället, scm åtagit sig faltigvåid>- nsvaret för dem, hvilka prölvas riiltligen vata af allmänt understöd i behof, ej måtte betungas med arbetsföra personers försen jjning, så lärer äfven böra medgifvas, alt få ämnen för lagstiftning iiro afen mera grannlaga och ömtålig beskaffenhet. Utskotten hafva ej kunnat förbise dessa svårigheter, och då Utskotten jern väl fästat behörigt afseende deruppå, att öfvergången från närvarande stränga lagstiftning i delta hänseende till en alltför eftergifvande, skulle kunna framkalla starka brytningar och deimed förknippade äfventyr, hafva Utskotten funnit de grunder, hvaruppå en förbättrad lagstiftning, sådan den under närvarande förhållanden härstädes kan til!vägabringas, vara i de viisendtligaste delar uttryckt uti de af serskilde Committerade afgifne ofvanomnämnde förslag. Med hufvudsaklig ledning af dessa förslag och under vördsamt hänvisande till de af Committerade derföre anförde motiv, få Utskotten, som ej kunna instämma i Herrar Ribbing* och Öhrströms framställningar, så vidt desamma skola föranleda lill Statens inblandande uti enskildta näringsföietag, i ändamål att derigenom bereda arbetsförtjenst åt brottslingar och sysslolösa, hemställa., att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Mjijrl i underdånighet anhålla, att de nu gällande
ftljgnte sant, kära läsarinna, ni skulle gärna £ £ £ vilja se, hur det går till att fabricera spetsar, denna artikel, " som ni så gärna pryder både er själf och edert hem med. » » Ja, o c h s o m, då vi damer skola göra dem själfva, kosta oss så många sträfsamma stunder. » » Ni vet kanhända inte, att vi numera ha en spetsfabrik i Sverige. » » Verkligen? » » Jo, det är Borås Spetsfabrik med adress Fristad o c h belägen intill Fristads järnvägsstation å Borås-Herrljungabanan. » » Ja, de Boråsarne, de äro då riktiga snillen pä industri! » » Ni följer alltså med på en liten visit i fabriken? » » Så gärna. » Fristad med sin exercished ligger nu i djup vintersömn — dock med snötäcket betänkligt söndertrasadt — och drömmer på Öresjöns klippiga och fagra strand. Med en artighet, som är naturlig h o s den, hvilken har hand o m en fabrikation för damvärlden, möter oss fabrikens chef vid stationen med ett ekipage, s o m på några minuter för oss fram till fabriksanläggningen, hvilken har ett vackert läge i ett sannskyldigt Böhmerlandskap. På afstånd höra vi dånet af det vattenfall i Viskan, som drifver anläggningens maskiner. Fabriksbyggnaden är uppförd af röd granit med metertjocka murar, hvilka från första stund ge intryck af den soliditet, s o m lär utmärka varorna från Borås spetsfabrik. Vi stiga in, först på kontoret. Där fä vi se skilda profver på hvad fabriken kan åstadkomma. I ib 1 prydliga kartonger ligga här allehanda spetsar, som ni, ärade följeslagarinna, bäst bör kunna namnen pä; här ses spetsar i en mångfald färger och mönster, s o m det synes vara en olöslig gåta att utan konslskicklig människohands omedelbara ingripande åstadkomma. Men det finns också enklare spetsar, ganzer m. ra. Men vi tåga vidare. Frän kontoret komma vi in i lagerrummet. I mellan golf o c h tak gående, af förhängen skyddade hyllor ligger här åtskilligt för damerna att önska sig. Vid ett bord sitter en ung flicka framför en maskin. Hvad har hon för sig?