Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Å. 20. U. 558. A. 581. VII. U. 73. A. 78. U. 215. A. 253. E. 371. — N:o 75. till Stats-Utskottet, angående Majoren m. m. G. Krooks gjorda anhållan om ersättning för mistade löne-inkomster. IV. B. 507. A. 588. V. E. 116. — N:o 76. till Rikets Ständer, angående tillåtelse för Banken och Riksgälds-Contoret att, i utbyte mot nu innehafvande obligationer af armeens accords-amorteringsfond, mottaga nya sådana, ställda på förlängd inlösningstid. III. R^, 312. VI. ( >12 ) Propositioner och Skrifvelser, Konungens Nödiga: — N:o 77. lill Rikets Ständer, angående vidtagna åtgärder i anledning af inträffade oordningar i hufvudstaden. III. A. 318. — N:o 78. till Stats-Utskottet, om behofvet af medel till bestridande af kostnaderna för den, i anseende till inträffade oordningar i hufvudstaden, inkallade garnisons-förstärkning. IV. B. 53. A. 150. — N:o 79. till Rikets Ständer, om val af ett Hemligt Utskott. IV. A. 4. E. 54. E. 175. — N:o 80. till Rikets Ständer, angående förordnande afenStatsråds-ledamot, i afseende på handläggningen af vissa i RiksdagsOrdningens 36 och 42 §§ omförmälda riksdagsärender IV. A. 140. -— N:o 81. till Stats-Utskottet, angående upplåtelse af en, förra skogvaktarebostället Fridened Brogården tillhörande, jordrymd till plats för skolhus åt Frideneds församling inom Skaraborgs Län. V. B. 139. A. 159. VI.
Men å andra sidan måste mcdgifvas, att TaxeringsKomitéerna på landet äro ännu långt sämre. Jag hemställer då, om man skäligen kan påyrka en förändring i städerna, då vi icke kunna åstadkomma något motsvarande på landet. Jag medgifver, att jag inom Utsk. delade Ilr Flachs tanke, men sedan Frih. Sköidebrands förslag nu blifvit godkändt, hemställer jag om man icke bör afvakta dess följder innan man börjar att alltför myckel upiappa den gamla oefterrättligheten. Jag anhåller om bifall till Utskis förslag i denna punkt, Ilr Flach: Det kan visserligen vara ett skäl, såsom Gr. Björnstjerna anfört, att oefterrättligheten ännu icke hunnit sin kulminationspunkt, och förr än så skett, lönar det icke mödan att göra några lappverk; det är äfven en sanning att It. o. Ad. beslutat en skrifvelse till K. M, men deraf följer ingalunda, att detta R. o. Ad:s beslut kommer att blifva ett R. St:s; icke heller att något förslag till nästa Riksdag i ani. af en sådan skrifvelse komme alt aflåtas. Om nu emellertid en sådan förändring, som den jag föreslagit, kan vid denna Riksdag verkställas, är det min öfvertygelse, att derigenom skulle vinnas ett korrektiv emot all orimlig och obillig taxering; ty det är gifvet, att så länge en klass af medborgare i Komitéerne nära nog lika stark som aliade öfriga, skola dessa vid alla de tillfällen, då de olika intressena komma i strid med hvarandra, blifva undertryckte. I anledning af Gr. Björnstjernas jemförelse emellan TaxeringsKomitéerna vill jag endast göra den reflexion, att om man än i ett fall icke kan åstadkomma det rätta, skall man likväl försöka att göra det i ett annat. Jag vill fördenskull hoppas, att R. o. Ad:s beslut måtte blifva ett uttryck af R. o. Adis åsigt om det rätta och billiga, och derföre anhåller jag om återremiss. Efter först till bifall och sedermera till återremiss å Utsk:s förevaride hemställan framställde proposir, som besvarades med blandade
Och då förvandlingsstraffet, (vatten och bröd) mäste antagas vara mot de ådömda böterna fullt svarande, och lika verksamt för vinnande af straffets ändamål; kan fråga uppstå, om ej den sakfällde, äfven i händelse han egde fulla tillgångar att med sin enskilda behållna lott i boet gälda böterna, borde ega rätt, att i stället undergå deremot svarande fängelse vid vatten och bröd. 10 §. Af nyss anförda öch flera andra lätt insedda skäl, torde äfven den, som börjat afsitta böter genom fängelse vid vatten och bröd, när under tiden återstående icke afsutoa böter erläggas af någon, eho det vara må, få scådant, enligt tarifen, sig tillgodoräknadt, och således slippa vidare fängelse vid vatten och br öd Nu gällande baijerska strafflag af den 10 Juli 1861 innehåller i 2:dra hufvudstycket 27 art, sista af sa t sen, följande: “Dem Gefangenen bleibt jederzeit die Befugniss. “sich durch Erlegung des Strafbetrages, soweit derselbe durch die erstandene “Freiheitsstrafe noch nicht getilgt ist, von der letzteren frei zu machen11. 92 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 15 §. I stället för ordet “ovärdig“ hade jag, på ofvan antagna grunder, velat hafva ordet obehörig. Hvad jag har att anmärka vid de följande 23 kapitlen ernar jag tillkännagifva vid de öfverläggningar, som torde, dels utom Stånden, dels ock i det Stånd, jag tillhör, komma att föregå de egentliga besluten.“ o af Herr Lemchen, J. A. “Jag har icke kunnat biträda Lag-Utskottets beslut i afseende på nedannåmnda delar af Kongl. Maj:ts nådiga Förslag till Strafflag och får således i dessa delar reservera mig. Enligt 2 Kap. 2 § i det Kongl. Förslaget skall dödsstraff verkställas offentligen å så kallad afrättsplats, med rättighet för menigheten att dervid vara tillstädes.
Den, som instämmer i Utskottets af TreStånd understödda förslag, att Casimir, hvittj svartj gult och rödt samt Flanell böra förtullas Skålpundvis med 6 R:dr värde och 1 R:dr 24 sk. införsel-tull på den förra, samt 3 R:drs värde och 36 sk. införse 1-afgift, allt per Skålpund, på den senare artikeln, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej; antages Bonde-Ståndets beslut, att ifrågavarande artiklar böra per aln förlullas, med å den förra bestämdt 3 R:dr 16 sk. värde och 24 sk. införsel-afgift, då varan håller 6 qvarter i bredd, samt å den senare, till en bredd af 6-1 qvarter, 40 sk. värde och 10 sk. tull vid införsel, allt per aln. Fris, Frisadj Dof• Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva fel och Kalmuck, bifallit att, på sätt Utskottet hemställt, fris, frisad, doffel och kalmuck böra åsäLtas 2 R:dr 24 sk. värde och 30 sk. införsel-tull Skålpundet. Borgare-Ståndet har deremot ansett värdet böra bestämmas till 3 R:dr och införsel-tullen till 36 sk. Skålpundet; samt Bonde-Ståndet stadgat, att förtullningen bör ske Forts, af Bevillnings-lliskottets Memorial, N.-o 4i. 63 Ylle-: Alngods. Boy. Ridderskapet och Adela har godkänt Utskottets förslag till värde och införsel-tull å boy, nemligen, det förra 3 R:dr och den senare 36 sk. Skälpundet, mea derjemte stadgat, att, enär flanell blifvit åsatt samma värde och samma införsel-afgift, denna senare borde med boy sammanföras under en gemensam rubrik, benämd boy och flanell.
Hon kände sig på en gång så oändligt lättad och tacksam och ändå så underligt slapt besviken, liksom vid en öfverstådd skrämsel, som man upptäcker varit alldeles onödig. Han svarade icke, men hon märkte, att han andades tungt och flämtande, och han strök flere gånger med handen öfver pannan och ögonbrynen. Hon greps med ens af en känsla af djupt, innerligt medlidande med honom, ett medlidande så bittert aningsfullt, så smärtsamt öfverväldigande, att det genomträngde hela hennes varelse och med ens förjagade alla andra känslor, alla andra tankar. Hon gick bort till honom och lade lätt sin hand på hans skuldra – stilla, helt stilla, utan att tala. Han böjde ned hufvudet och strök sakta sin kind mot hennes fingrar. – Hvad det dock är tungt detta, allt – alltsammans hon skakade långsamt på hufvudet, medan hon sakta, gång på gång, upprepade: Allt, alltsammans Han såg på henne – ödmjukt, sorgset, så förtvifladt tröstlöst, att det skar henne in i hjertat. – Och ni hatar mig inte? Ni afskyr mig inte? Hon skakade igen på hufvudet. Men ni måste resa, Felix. Det är ju bäst för er De hade börjat att gå framåt vägen, sida vid sida, utan att röra hvarandra. Hackan och krukorna lågo qvar på stenröset. – Man skulle ju tro, att jag vore vanvettig eller också en eländig, förderfvad karl, men det är jag inte. Jag är bara tjugo år. Hon smålog trist åt det naiva i hans sammanställning. Men hennes hjerta var tungt af sorg, när hon smålog. – Ni skall resa, Felix, blef hon vid att yrka. Ni skall se verlden, se andra kvinnor, som ni skall komma att älska. Hon talade flytande, i ett, mycket mjukt. Ni skall ha det bästa, Felix, – en ung och ren kvinna, som älskar för första gången. Och ni skall glömma mig – Jag skall aldrig glömma er, sade han allvarligt, troskyldigt, med hela sin själ i ögonen. De trodde det båda då, – och det gjorde dem båda lyckliga. Vid grinden räckte hon honom handen: – Farväl, Felix. Han tryckte sakta hennes hand – icke hårdt, men länge och ömt och nästan varligt.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., och Hr von A xelsson, Carl, Riddarh. Utskis i gårdagens plenum på bordet lagda mera. N:o 20, i anledn. af Gr. Lagerbjelkes motion >m infordrande af statistiska uplysningar röride R. o. Ad. Anmäldes och lades på bordel ett från Stats-, Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.Utskin inkommet utlåt. Nio 57, i anledn. af väckt motion angide löneförhöjning för de vid afvillringsverket i Norrland anställde Landtmätare ro. ro. Uplästes och lades till handlingarne ankomne prolis-utdr. från PrcsteSt. af d. 29 och 31 sisth Augusti samt d. 1 dennes, samt 662 Den 2 September. från Borgare och BondeSl.-n af d. 30 och 31 sisth Augusti samt d. 1 dennes. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ] lill 2 e. m. In fidem protocolli. Albert Munck. Onsdagen den 3 September 1851. Plenum kl. J till 12 f. m. Justerades ett prol.utdr. för gårdagens plenum samt nedannämnde frän Exped.Utsk. inkomne förslag till §§ i Riksdagsbeslutet: N:o 62, ang:de underd. skrifvelser ronde Statsregleringen; N:o 63, angule underd. skrifvelser i roteringsärender; samt N:o 64, ang:de underd. skrifvelser i frågor rör:de Rikets allmänna hushållning. Föredrogs ett från Exped.Utsk. inkommet mern. N:o 20, i ani. af ålerremisser ä mern. Efter upläsning af de detta mein. bifogade förändrade förslag till dels underd. skrifvelse och dels § i Riksdagsbeslutet, ang:de granskning af de i Statsrådet förda prot., blefvo dessa förslag af R. o. Ad. godkände. Frih. Cederström, Rud.:
I händelse Rikets Ständer skulle finna skäligt medgifva utbetalning jemväl för framtiden af dylika arfvoden, och således de bestyr, hvilka det åligger ofvanbemälde Kommitterade att besörja, icke, såsom Revisorerne för deras del anse, skulle kunna åt visse af Bankens tjenstemän uppdragas utan åtnjutande derför af serskild ersättning, hemställa Revisorerne, att tillåtelse för Fullmägtige att bevilja ifrågavarande arfvoden inom det belopp, Rikets Ständer lära bestämma, måtte uti Banko-reglementet intagas. § 16. Angående metalliska kassans förändringar, få Revisorerne, till fortsättning af den derom i 14 § af sednaste Revisions-berättelse intagna redogörelse, framlägga följande upplysningar: 35 Utgifna Dukater. Inkomna Dukater. Ökning. Minskning. Efter afdrag härifrån af effektiva minskningen i silfver 9,110,425: 88. S:gr 13,322,777: 36. 387,594: 90. men med tillägg af guldtillökningen , visar det sig, att nämnde kassa den 10 September detta år uppgick till dukatskulden 89 dukater å 8: 25 deruti icke inräknad. Af anledning, att Ryska rubler i större myckenhet Banken till in vexling erbjudits, har, enligt Fullmägtiges förordnande, ett parti af denna myntsort blifvit till Kongl. Mynt-verket aflemnadt för anställande af prof i ändamål att utröna rublernes innehåll i Svenskt Silfverspecie; och som dervid befunnits, att rublernes Invcxlingspris å utländska silfvermyntsorter. 36 Försäljning af silfver i plants.
Genom dessa allmänna reflexioner är således Utskottets enkla syftemål, att blott utmärka den väg Utskottet följt, vid dessa sakers behandling, nämligen erfarenhetens, förenad med möjligheten för beslutens verkställande, och att tillika väcka Riksens Höglofl. Ständers upplysta uppmärksamhet derpå, att detta torde vara den enda väg, hvarpå sa stridiga åsigter och intressen kunna förenas till ett sammanhängande helt. En tydlig och klar Lag, som genom sin ålder vunnit helgd, samt genom sin oftare tillämpning erhållit bestämda och allmänt kända former, bör alltid föredragas framför de .stundeligen ombytta författningar, hvilka, framkallade af ögonblickets skenbara, kanske äfven någon gång verkeliga nyttor, likväl i ke bestå med den allmänna vill jans fordring a r4 Bihang till RihsSt, Prat, 8',dt Sami. N:r 29, 30. i.S.6 Besv. ock Ekon. Utsh... Bctänkanden. Troget dessa grundsatser, har Utskottet utgått frän den synpunkt, att de möjligaste mindsta förändringar äfven vore de bästa, eller rättare de enda med förmon verkställbara. Det har föreställt sig, att Författningen af den 6 September 1815 vore en skäligen jemnad medelväg mellan 1809 års öfverdrifvet liberala Anda och 1812 års fruktande aningar, bägge uppkomne af den rådande sinnesstämningen och utur menniskoiynnets vanliga benägenhet till öfvergång från den ena ytterligheten till den andra, lätt förklarade. Det har äfven tyckt sig finna, att omförförmälda, nu gällande författning, i sitt hela tagen, oberäknadt vanan att åtlydas, äger för sig temmeligen enhälligt den allmänna rösten; en förmon, som vid all lag är af utmärktare värde än att den för några mindre betydande olägenheter och skenbara brister bör uppofFras. De remitterade Memorialen befästa ytterligare denna utsaga, då, med några få undantag, de, i allmänhet och uti sjelfva grunderna, icke yrka några hufvudsakliga förändringar, utan lill större delen endast åsyfta en klarare bestämning uti föreskrifterna och deras bättre tillämpning uti mindre detailler.
Herr Grefve Lagerbjelke, Friherre Cederström, Herr Tersmeden, doktor Jlroman och prosten Tegnér. Herr Biskop' Hallström: “I viss mening kunde den reservation, som jag härmed vördsamligen anmäler, sträcka sig med fullt fog ut till alla de tillkännagifvanden, som i nu afgående memorial frambäras till Rikets Ständer under åberopande af Regeringsformens 107 §. Ty ehuru jag, i egenskap af ledamot i Konstitutions-utskottet, icke kunnat alldeles tillsluta ögonen för det anmärkningsvårda, som i rådslagen rörande en eller annan regeringsåtgärd velat sig förete, så har jag dock å andra sidan icke der förmått uppdaga ostridiga vittnesbörd om den svårare uraktfåtenhet eller den brist, som i förbemälte § afses, men väl anledning till sådana framställningar, hvilka, utan allt klander af person, blott åsyftande för framtiden någon rättelse i sak, och till hvilka jag förmenar Konstitutions-utskottet vara så väl hänvisadt, som ock fullt befogadt i och genom det prerogativ, som blifvit samma Utskott tillerkändt i R. 0:s 37 § 2 mom. Frågan, huruvida detta berättigande borde af Utskottet begagnas, då granskningen af statsrådets protokoller kunde dertill möjligen föranleda, kom ock tidigt under bepröfvande, och den framgång, som härvid tillföll den jakande meningen, väckte — jag må ej öfverskyla min förmätna villa — hos mig verkligen en förmodan, att såmedelst skulle, snart sagdt för de flesta fall, ett icke otjenligt temperament vara inbragt: hvarjemte det förekom mig klart, att den lagbundna frihetens sak icke eller skulle deruppå förlora, att den i görligaste måtto lösrycktes från personliga afseenden, de der dock understundom kunna så lätt, pä ett eller annat vis, förvilla och besticka omdömet. Men länge dröjde det icke, K (institut io nsUt skottets Memorial, N:o 6.
I regeinentsstaberne finnes tillgång på en vid stabstjenstgöring vand personal för brigadstaberne, och derifrån bör äfven något biträde kunna lemnäs till fördelningsoch arméestaber, till fyllnad i det antal, der kan erfordras utöfver hvad från generalstaben och de öfrige vapnen erhålles. Härigenom bör ock kunna antagas, att någon anmärkningsvärd nedsättning i det för fältbataljonerna beräknade officersantalet icke uppkommer genom kommenderingar till stabstjenstgöring. Det för infanteriets stamtrupper föreslagna befälet skulle således motsvara behofvet för 75 bataljoner på fältfot, med tillhörande brigadstaber, under förutsättning att alla voro friske och att inga vakanser funnos. Då emellertid öfvertalige officerarnes antal vanligen icke obetydligt öfverstiger vakansernas, då derjemte krigsskolans äldre elever kunna för krigsfoten påräknas till officerstjenstgöring, och en del volontärer till underofficerstjenstgöring, bör bristen icke blifva särdeles betydlig och bataljonerna kunna ställas på krigsfot, utan att uppflyttningar från en lägre till en högre befälsklass behöfver, redan från början, mera allmänt verkställas. De måste under fälttågets fortgång i alla fall snart nog inträda. Emot fördelningen af befälet på krigsfot kan visserligen anmärkas, att väl litet reservbefäl finnes vid bataljonerna för att icke befälsbrist snart nog kan befaras. Det finnes nemligen ingen enda officer i reserv, utan endast underofficerare, och af dessa måste redan från början tvenne föra plutoner, åtminstone vid tvenne af de tre fältbataljonerna på ett regemente. Eefälets antal är ock, enligt stamtruppernes organisation, det minsta möjliga, som kan ifrågasättas och kommitterade hafva endast vågat dertill inskränka sina förslag, under antagande att underofficerarne kunde danas till en reserv åtminstone för de lägre officersgraderna och korpralerne för de lägre underofficersgraderna. Med ett sådant antagande åter blifva 94 fältbataljonerna någorlunda tillräckligt försedda med reservbefål och mera kan svårligen afen fredsorganisation begäras, än att den, då hela arméen sättes på krigsfot, kan fylla behofven för den närmaste framtiden.
Sedel speciiilet clebitera hwad den taxeraäs för sig, hustru, barn och tjenstefolk, i likstämmighet med Upbörds-Boken bör erlägga, och ater Krono-Fogden förpligta!), at med Dag och aratal guiceera hwad han af den statcstyldige upburit, hwilker c^uitwnce af Härads-Skrifware» äfwen bör wara understrifwit, om der för gällande stall anses, och mä wid 16 R:d. Z2 sts bot icke fordras eller emottagas för detta beswär, likasom för clebiterinFsn, någon ^vedergällning widare an 6 öre banco för hwarje Lonti ibuti0N8-Sedel, dem Härads-Skrifware!!, i ersättning för papper och tryckningskostnad dertil, ager rättighet undfå och a Debet. Sedeln upsöra. Och pä det den stattstyldige i allmänhet ma känna de styldighecer, han wid Krono-utsty!dernes erläggande bör iakttaga, och i öfrigt blifwa uplyst, nar han ager fog kil klagomål öfwer lagstridigt ^behandlingssätt wid deras indrifwande, böra Öfwer-Stäthällaren och Landshöfdingarne, innan första Upbördsstämman infaller, ärligen genom utfärdande Allmänna Kungörelser, 1546 Den zi Mars. i anledning af Upbörds-Författningarne, meddela tydelig och fullständig underrättelse om den Skattffyldiges och Upbördsmannens ömsesides rättigheter och ffyldigheter, samt, huru med Krono-Rantornes upbarande och utmätande förhallas bör. Upbörden bör med den drift werkställas, at afgifterne kunna inom Upbördsaret, hwilket löper intil den i:sta paföljande Maji, wara ril fullo i Landt Nänrerier insatte, dock ma nägon utmätning icke ste förr, än andra Upbörds - stamman hallen ar. 4. lVlom. Wederbörande
April aflåtne, samt den 11 i samma månad eftermiddagen på bordet lagrie Memorial v innefattande upplysningar om de hittills vidtagne åtgärder, i frågan om indragning och sammanslående af öfverflödiga Embeten och Tjenster, fann Ridderskapet och Adeln, att, sedan Ridderskapet och Adeln den 22 dennes, vid pröfningen af Serskildta Utskottets Betänkande, rörande en allmän ny reglering r.f Statens Embeten och Tjenster, beslutat, att detta ämne i hela dess vidd borde öfverlemnas till en af Kongl. Majit i Nåder tillförordnad Comitté , Utskottets ifrågavarande Memorial numera endast borde läggas till haad? lingarne. Ut supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. 1 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J, Lagerheim: 502 Den 27 Junti f. m. Lördagen den 27 .Tunii* Plenum kl* 9 förmiddagen. Upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUtskottets insände förslag till 29 §• af RiksdagsBeslutet. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från BevillningsUtskottet: Af den 25 demus'. 1) Angående RiksStåndens särskilta beslut, i frågan om den så kallade Minimitabellen för Hemmansvärdet inom hvarje Län. 2) I anledning af de emot tredje Artikeln i BevillningsStadgan, angående afgift för förbrukning af vissa öfverflödsvaror, framställde anmärkningar. Från ExpeditionsUtslotiet: Af den 23 dennes, angående tryckning af några Handlingar, som tillhöra Bihanget till RiksStåndens Protocoll. Den 27 Junit f. ni, 503 Upplästes följande från RiddärhusUtskottet inkomne tvenne Memorial: Hörsamste Memorial!
Enär detta allt salunda blif. »vit iagtlagit. samt ofwannämde Handlingar till Riksgälds,Contowct öswerlemnade, ko»nn»er den Summa, hrvilken af Kongl Pommerska Ka»narén erkännes wara desi skuld wid 1809 ärs flut, att anses sä svin Consoliderad Capital gäld och löpa med fen» Procents ränta ifrän den r Januarii innewarande är, hwarwid dock »när. kes, att i händelse Jnteresict, hwilket hwarje 6 mänad förfaller, icke skulle komina att ordente. ligen Liqvideras, sär det icke tilläggas Capita, let, utan böra Jnteresiet samt Capitals stulden under serskilda tullar i Räkenstaperne Balanoeras. Sluteligen och angäende den af Banquiererne Luis Ienoquel serstildt aninälta för. dran stor 96,870 »nark Hamburger Banco, har, sedan anmäldt blifwit, att den beror pä enskildt Liqvid mellan bemälle Banquierer samt Hof. marskalken och Riddaren von Platen, ben. samma icke kunnat komma i fräga att upptagas bland de öfrige fordringarne, hwilka under här ostvan anförde wilkor af Riksgälds-Contv». ret stola warda Liqviderade. Riksens Ständer framhärda rc. Ko» Zejn^pn 6en ,4 ()c«>k. iZ;,. Stormägtigste Allernädigste Konung. V^edan kos Riksens Ständer fräga bliswit wäckt om Indragning till Kronan af de Gods, som af Fru Margaretha Hwitfeldt genom Testamente af den L2 Ianuarii 1664 blifwit till den studerande Ungdomen i Götheborg donerade, är 1694 till Kronan indragne, men genast samma och följande är under titel af Kongl.
Ungdomen är imellertid i och för sig en tillräcklig anledning till lycka, och bland alla de skäl, som göra den afundsvärd, är det största kanhända dess förmåga att ”skudda stoftet af sina fötter”, att lemna verkligheten å sido och lefva i inbillningen, att, då vår verld icke behagar oss, skapa en annan i molnen, mera skön och öfverensstämmande med våra önskningar. Då Alf fann, att han ingenting för närvarande kunde företaga för sin vän, återkom han helt naturligt till sina egna interessen, ehuru dessa verkligen ännu voro så dimlika och obestämda, att han icke ens hunnit adoptera dem och gifva dem namn. Men ack, det är just då våra drömmar äro ljufvast, innan de hunnit blifva önskningar, hvilkas glöd sedan bränner och hvilkas aska förstenar vårt hjerta! Troligen hade aldrig någon yngling njutit af behagligare syner i inbillningen och arrangerat för sig sjelf ett mera interessant skådespel med en sällare upplösning, än det Alfs drömmar förlade på Kranachs scen, med dess gamla murar och hus, dess gröna vallar och kanaler till kulisser. Det händer rätt ofta att våra föreställningar äro profetiska, men — vi misstaga oss vanligen om rolernas fördelning. Det var mer än åtta dagar efter stölden af juvelerna, då Alf en morgon kom in i Malkolms rum och fann denne sitta vid fönstret med handen under hufvudet, sin portfölj bredvid på bordet och några lösa pappersblad framför sig. Han hade icke märkt dörrens öppnande, och då Alf kom fram och helt likgiltigt kastade ögonen på de ritningar hans vän betraktade, studsade han och lutade sig ned öfver dennes axel, för att närmare granska hvad han såg. Malkolm spratt till vid hans inträdande, liksom han vaknat, samlade ihop papperen och inlade dem genast i portföljen. Det hade imellertid icke skett så hastigt, att icke Alf sett, att på ett blad af groft brunt velin var med krita ritadt ett qvinnohufvud, hvars originalitet och skönhet den grofva men säkra och raska skizzen ganska väl återgifvit, och bredvid på papperet syntes det ännu fuktiga märket af en tår, som fallit derpå.