Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamilton amenderad, är bifallen, yrkar jag icke för min del någon särskild propos. å min framställning. Hr Hjärne, Harald: Då det beslut som R. o. Ad. nyss har fattat icke äger någon kraft i afseende på föreläggande för Const. Den i Augusti. 57 Consl.Utsk. att inkomma med det hvilande grundlagsförslaget* så framt icke de öfriga Stånden biträda beslutet; så får jag anhålla om propos. derå, alt R. o. Ad. beslutar att med de öfriga Stånden genast communicera detta beslut, oell att prot.-utdr. mätte genast dit expedieras. Ex. Hr Gr. o. Landtm., som i anledning häraf yttrade, att han i afseende pä den af Hr Hjärne omnämnda fråga, ämnat göra propos. med föranledande af Hr Ribbings motion, som afsäg att det af honom föreslagne beslut skulle fallas af R. o. Ad. i förening med resp. Medständer, hemställde 0111 R. o. Ad. behagade besluta, att R. o. Ad:s nyss fattade beslut skulle de öfriga RiksSt:n communiceras. Ropades ja. Föredrogs ånyo Hr Ribbings, Arvid, i gårdagens plenum på bordet lagde motion, ang:de indelte soldatens antagande vid unga år och olägenhetcrne, som följa af alt genast förse honom med torp. Hr af Dalström, Gustaf Jacob: I sisla plenum väckte Ilr Ribbing, Arvid, cn motion, hvaruti anföras vissa olägenheter deraf, att indelta soldaten antages till rekryt alltför ung och att lian genast förses med boställe till bostad. Dä jag icke kan dela med Hr Ribbing denna öfvertygelse, anhåller jag vördsamt att vid motionen fä göra åtskilliga erinringar.
Nej, det är inte det. Kansk e säger dig di tt onda samvete hvad det är? BARON. Mitt samvete skvallrar aldrig. J ag tror inte jag har något så kalladt ondt samvete. GENERALEN. Jo, jag hoppades att du bättre skulle följa mi na önskningar, när jag insatte dig till fideikommissarie. Du har i kväll , tvärt emot min uttryckliga vi lja, i detta mitt arbets rum tillåtit dig komprometterande friheter mot fru Stjernfelt, komprometterande både för henne och för dig. BARON. (stiger lifligt upp) Efter man spionerar på oss och detta rör farbror så nära, så ska jag afgifva en förklaring. Det fins ingen annan i den h är småtokiga världen, som jag brydde mig om att gif va den, om inte just farbror själf. Kort o m godt: jag är inte förlofvad med fru Stjernfel t och blir det antagligtvis häller aldrig. Hon är vacker och hon h ar samma glada smak som jag , jag fo rdrar inte mycket af damer! och vi kommer bra öfverens . Det är hela min s amvetslöshet! Om jag fö r mina mustascher i närh eten af hennes nacke i den tron att ingen ser det, så är det väl inte ko mprometterande för någon af oss. Kan jag hjälpa att det fins ... sluskar, som följer oss i hälarna? GENERALEN. Min kära Fredrik, det duger inte, säger j ag. Du gör ett godt parti för henne om intet därigenom, och det vill du v äl inte? BARON. Ett godt parti om intet? Ja, hon är så godt som förlofvad med herr Karlsson. BARON. GENERALEN. (skrattar) Nej farbro r drag nu...! Ett godt parti? Hvem har inbillat farbror det? Karlsson själf, naturligtvis? Just en treflig affär! Det är en allvarsam sak, Fredrik. Sk ratta inte Fru Stj ernfel t k an vara glad åt att ett sådant parti erbjuds henne, den frånskilda hustrun. Hon blir dessutom en mycket lämpl ig hustru åt Karlsson. Hon är fåfäng , ytlig och kokett, och Karlsson har god råd att tillfredss tälla de tre passionerna hos henne. BARON. GENERALEN. Farbro r är inte optimi st häller!
Af skäl, som här ofvan blifvit anförda och då, för vinnande af det högst önskvärda mål, att den af Rikets Ständer äskade förbättrade närings-lagstiftningen snart måtte erhållas, det är af vigt, att Rikets Ständer, som, i fullt förtroende till Kongl Majits visa omvårdnad om landets stora interessen i denna fråga, hos Kongl. Majit anhållit om utfärdande' af särskilda författningar i ämnet, tillika måtte genom ett uttryckligt förklarande från sin sida på förhand undanrödja alla betänkligheter, som kunna uppresa sig mot upphäfvande af de i 17 34 års lag intagna till ämnet hörande stadganden, får Utskottet vördsamt tillstyrka: att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, i sammanhang med den af Rikets Ständer beslutade underdåniga anhållan om utfärdande af särskilda förordningar angående vilkoren för idkande af handel samt fabriksoch handtverksrörelse, tillika måtte begära, att Sarnmans. Lagsami Allm. Besvärsoch Ekonomi-UishoUels Betänkande N:o 18. 17 alf, Kongl. Maj:t täcktes vid utfärdande af de äskade förordning arne i nåder förklara, att °2:dra Kap., 3\dje Kap. 3 § sisla momentet, samt 4: de, 5:te, 6:te ock 7:de Kapitlen i Handels-Balken äro upphäfda. Stockholm den II Augusti 1863, JM: o 1H. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Augusti 186 3, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om ändring af 6 Kap. 3 § Byggninga-Balken.
Disconters rörelse synes hafva uppkommit. s* * I afseende på Handelsoch Närings-Disconternes rörelse få Revisorerne för öfrigt anmäla, att, enligt livad Rikets Ständers Ombud vid 1836 års Revision af Banco-Discont-Verket, uti sin deröfver afgifne Berättelse,'anmärkt, den i §.232, mom. 4 af Banco-Reglementet den 26 Maji 1835 intagne föreskrift, med tillämpning hvaraf högre Lån, än å 10,000 R:dr Banco, icke utgifvas, utan mot säkerhet af fyra namn, i betydlig mohn försvårar denna Inrättnings begagnande af redbara och solide personer; och kunna Revisorerne ej undgå fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å angelägenheten af en förändring uti denna föreskrift, så vida Handelsoch Närings-Disconterne skola uppfylla det med dem åsyftade ändamål. — 39 — C. Utredning af f. d. Riks-Discont-Verket. Under åren i835 och i836, hafva, genom den fortsatte utredningen af f. d. Riks-Discont-Verket, influtit: År i835 .. År 1806 .. , 481: 3i. 8.^^. 2^ Efter pröfning af de besvär så väl förre Ombudet vid Låne-Conloiret f Malmö, f. d. Casseuren i Banken, Jacob August Björkman, som Kongl. Hof-Predikanten m. m.
Så snart man tillåter straffränta, gör man, till Bankens fördel, att kunderne äro mindre precisa. I allmänhet utgår hela lagförslaget från den förutsättningen, att den förra så kallade discont-utlåningen skall fortfara, hvilket äfven bevises af stadgandet om straffräntan, som är oförenlig med någon annan rörelse. M en det är endast genom Discontröielsen, som Privat-Bankerne verkat skadligt, i det att denna dels inledt personer uti egendomsköp och andre speculationer, dels skaffat låntagarne större summor pa en gång, än som för tillfället behöfdes, hvarigenom lyx och slöseri blifvit framkallad och befrämjad, dels förorsakat alt ett vigi lans-system måste införas, för att kunna anskaffa penningar från annat båll till omsättningar; hvartill kommer slutligen att Bankerne stundom förändrat omsättningstiderne, och derigenom salt låntagarne i stor förlägenhet. Då de Högloft. Utskotten antagit den solidariska ansvarigheten, hvilket är utmärkande för den Skotlska Bankrörelsen, hade äfven de öfrige delarne af detta Bank-system bordt blifva införde. Men nu har man till den Skottska Bolags-grundvalen fogat ett helt annat utlånings-system och derigenom åstadkommit ett Bankväsende, som icke liknar något annat och saknar allt sammanhang. Följderne af dessa brister har man velat förekomma medelst controller, som åstadkomma minskning af Bankernes vinst; hvilken minskning åter skall tvinga Bankerne alt använda icke den för orten mest gagnande, utan för Banken sjelf mest lönande lånerörelsen. Detta lagförslag, synes mig, skall hafva till följd, antingen att inga Privat-Banker uppkomma, utan att man vet hvad man skall sätta i deras ställe, eller om de verkligen uppkomma, att de skola drifva en rörelse, som blir skadlig för landet.”' Af Herr Lector Ekstrand: ”Då ifrågavarande förslag till Lag för enskilda Banker ingår i alltför mycket reglementerande och upptager detalj - 22 Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande j N\o 2. bestämmelser, som snarare tillböra den Ekonomiska än Civila lagstiftningen, anser jag mig icke kunna detsamma till alla delar godkänna.
Att, i händelse Gr. Adlersparres första förslag om 9 Biskopslöners indrag-ning vinner framgång, de upkommande besparingarna i alla fall icke blefve tillräckliga för det afsedda ända målet, kan väl vara förhållandet, såvida dessa medel skulle genast dertill användas; men detta tror jag ej har varit motionärens mening, utan att en fond deraf skulle bildas, som genom räntornas läggande till kapitalet kunde få ytterligare växa till dess den blefve 196 Den 19 November f. m. nog stor att för behofvet användas, i hvilket fall dock flera mansåldrar skulle förgå innan några pensioner skulle kunna utdelas. Om dessa medel blifva tillgängliga, tror jag dock de borde lämpligare disponeras för att gifva hvarje församling sin egen pastor, så att ej, som nu, själavården behöfde uppehållas genom vikarier. Slutligen kan jag icke, gilla motionärens förslag att pensionerna skulle vara af 3 olika grader efter de olika klasserna af pastorater. Det är icke billigt att den, som sutit hela sin tid på ett magert gäll, skall, äfven vid afskedstagande! få en mager pension, (utan pastorerne borde i detta läll sättas lika med andre tjenstemän, att alla inom samma grad och med samma göromål få samma pension): det vore t. o. m. rättvisare att gifva den större pensionen åt den, som haft ett magrare pastorat och icke kunnat lägga ihop något under sin tjenstetid. Öfverläggningen förklarades fulländad; hvarefter och sedan H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, framställt propos. å motionens och yttrandenas remitterande till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t, Hr Nordenfelt, Enar, anmälde sig och yttrade: Jag vill blott fästa upmärksamheten derpå, att otillräckligheten af de för presterskapets pensionering påräknade medel är fullkomligt ådagalagd, och att således, om ändamålet skall kunna vinnas, andra medel måste anskaffas. Jag tror derföre också, att denna motion rättast borde remitteras till StatsUtsk., och icke till Ekon.Utsk. Frih. Cederström, Rudolf:
Nyttan och fördelarne af s. k. lifbergningsbåtar hafva inom andra länder, serdeles England och Danmark, der dessa blifvit använde, länge varit erkände och bepröfvade och de många och stora förluster af menniskolif och egendom, som oftast i följd af bristande tillgång på så beskaffade räddnings-anstalser, årligen i Sverige inträffa, torde bäst visa angelägenheten och behofvet af dylika båtars anskaffande och förläggande vid våra kuster. Motionärens framställning om införande i vårt land af räddningsbåtar anser Utskottet derföre vara förtjent af mycken uppmärksamhet och tvekar icke tillstyrka Rikets Ständer att vidtaga åtgärder för befrämjandet af denna vigtiga sak. Då emellertid Utskottet hvarken är i tillfälle att bedöma huruvida dylika båtar företrädesvis böra stationeras å de af motionären uppgifna platser eller anser lämpligt att, innan närmare undersökning rörande dessa med flera andra förhållanden egt rum, för berörde ändamål föreslå anvisandet af bestämdt statsanslag, får Utskottet nu endast hemställa att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla det täcktes Kongl. Maj:t Nådigst låta föranstalta om anskaffande af ändamålsenligt konstruerade s. k. lifbergningsbåtar jemte andra tillhörande lifräddnings-apparater, och att till bestridande af härför erforderliga utgifter använda ett belopp af högst 10,000 R:dr banko, all utgå af reservationerna å det på 5:te Hufvudtiteln uppförda anslag för lotsoch fyringsstaterna eller af handelsoeh sjöfarts-londen; öfverlemnande Rikets Ständer åt Kongl. Maj:t att bestämma de ställen som företrädesvis böra med dylika räddnings-anstalter förses. Stockholm den 23 Februari 1854. N:o 54. Slats-Utsholtets Utlåtande,. I 17 JU:o .VI Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Febr. 1854, kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående nedsättning uti arrendet för Skällnora kungsgård.
It Motionen till öfverläggning oc!i dervid remittera densamma till Riddarhus Utskottets utlåtande. Friherre Cederström, Jacob, förmodade, att då andra Anteckningen af Höglofl. Ridderskapet och Adeln ännu icke lör sig gatt, samt Ridderskapet och Adeln förliden gårdag beslutat, det Motionen borde tills vidare hvila, tiden ännu icke vore inne att densamma till öf veriägamng företaga, samt förbehöll sig, att när Motionen framdeles kommer under öfverläggning, få i anledning af hvad Friherre Staél von Holstein yttrat anföra sina tankar. Friherre Ankarsvärd, Carl Henric, begärde få veta om Motionen i dag skulle till pröfning företagas, i hvilket fall han vore sinnad att i ämnet yttra sig. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att då Andra anteckningen af Ridderskapet och Adeln än iu icke blifvit verkstäld och Ståndet således ej heller vöre alldeles fulltaligt, samt Ridderskapet och Adeln dessutom sistledne gårdag tills vidare uppskjutit Motionens pröfning, densamma i följd deraf än ytterligare måtte hvila. Bifölls. Upplästes den Berättelse Riksens Ständers vid sista Riksdag utsedde Committerade af - 12 Den 26 November: gifvit rörande expediering så väl af RiksdagsBeslutet, sorn af de vid samma Riksdag beälutade allmänna Författningar, hvilka borde i Kongl. Mai:ts och Riksens Ständers Namn utfärdas: Lades till Handlingarne. Ankom en Deputation från det Hedervärda BondeStåndet, aniörd af Riksdagsmannen från Gefleborgs Län Johan Olsson Längberg, hvilken å sitt Stånds vägnar hälsade Ridderskapet och Adeln med följande tal; Då det blifvit
Ett Memorial i detta ämne af Riksdagsman* nen Eric Svensson från Elfborgs Län håt uti Pro tocoll sUtdrag af den adra nästlidnös januari blifvit från Hedervärda BondeStåndet till Utskottet remitteiadt, uti hvilket Memorial anföres, att den Kronan besparde Ti* onden ofta får lösas efter Markegång» och när den in natura mäste utgöras, det icke ätf fråga om att transportera den längre än till närmaste KronoMagazin, hvilket för TdsbOh1 och Vedbo Härader i Elfsborgs Län icka> skall utgöra mer än ungefärligen hälften af Bihang till RiksSt, Brot, SamU Nu Säj 24* 178 Bery. och Ekon. Utsh. BetänkånåeH. den Transportskyldighet enskilde Rentetägare äga fordra, då deremot den lill Embetsmannen anslagne Tionden ovillkorligen måsté transporteras Sex mil, eller ock lösas efter de priser, Rentetagarne bestämma, som vanligtvis med mindst 50 proCent öfverstiga Markegången; Och af den anledning, att denna Statsbörda bör, så vidt som möjligt är, dragas lika a£ alla Tiondeskyldiga Hemmansägare, yrkas, att vederbörande måtte så uppgöra repartitionen, att Tiondens utgörande till Kongl. Majt och Kronan samt Civileller Militair-Staterna mindst hvart annat eller hvart gdje år omvexlas för hvarje hemman. Utskottet, som förehaft detta mål till granskning, har dervid inhémtat, att genom Kongl. Förordningen af den 22 Juli 180g, angående Afradaoch KronotiondespannemålenS forslande, Transportskyldigheten, sorn förut sträckte sig öfver hela Lagsagan, blifvit inskränkt till 8 mil i Svea och Götha Rike, samt 10 mil 1 Vesterbotten och VesterNorrland, hvarefter denna skyldighet, genom Kongl. Majrts Nådiga förordning af den 20 September 1815, blifvit ännu ytterligare förminskad, i Rikets Norra ProvinCer, till högst 8 mil, samt i de öfriga lill högst 6 mil från Tiondeoch Rentegifvarens hemvist.
Hvad den första frågan vidkommer, tror jag RegeringsFormen, både i ord och anda hafva till Konungen allena öfverlemnat ledningen af de så kallade ministériella angelägenheterna. Huru denna otvungna ledning vore verkställbar, om en sakernas ordning gåfves, hvilken nödvändigt skulle inskränka valet af personer, som Kongl. Majit ville nyttja till diplomatiska värf, kan jag icke rätt fatta. I allmänhet sagt, synes mig ändamålet med bestämda anslag vara, dels att förekomma dessas öfverskridande, dels att förhindra medlens användande till utgifter, främmande för anslagets ändamål; men sällan lärer en alltför noggrann bestämning af hvarje tjenst och af hvarje utgift inom Anslagets område, utan olägenhet kunna verkställas. Minst af alla vore den möjlig att införa i utrikes Ärenderna, hvilka vid hvart enda händelsernas skifte kunna ombyta håde local och vigt och omfattning. Jag vet väl att en dylik specialitet blifvit antagen i en af de sist tillkomna constitutionella Regeringarne; men detta skedde vid en fullkomlig omskapning af hela Stats-systemet, och jag tror vårt lands Grundlagar äga en vida mer Monar - Den I Martii, kisk syftning än StatsFörfattningen i det land der denna och andra förändringar timat. Riksens Ständer hafva äfven alltid erkänt principen af Konungens ensamma rättighet i afseende på allt hvad till Diplomatiska ärenderna. hörer; och ett kraftigt bevis derpå är just det anslag för MinisterStaten, hvilket i rund summa blifvit till Hans Maj.ts fria disposition öfverlemnadt. Hvad den andra frågan beträffar, huruvida förslaget i allt fall vöre lämpligt i afseende på den allmänna politiska ställningen, vädjar jag tili Högloll. Ridderskapets och Adelns upplysta bepröfvande, om tiden, sättet, omständigheterna nu vore väl valda. I ett allmänt tillstånd af oro och ovisshet om dels anade, dels förborgade öden; under ständigt växlande farhågor och förhoppningar, sprittande rörelse och skenbar hvila; med brytning af tänkesätt hos Folken och skiljaktiga interessen emellan Staterna, är det omöjligt att bestämma hvarest bedrifvandet af vårt Fäderneslands angelägenheter, är eller blifver vigtigast.
Mig synes som den åtgärd, hvilken den siste talaren föreslår, kan anses innesluten i den, som StatsUtsk. föreslagit, och då så förhåller sig, ser jag icke att den önskan, den värde talaren yttrat, kan leda till något uppehåll af ärendet; ty i händelse StatsUtskrs förslag bifalles af Representationen, och den åtgärd, som den siste talaren äskat, skulle helinnas vara den lämpliga; så lärer den utan allt tvifvel komma alt vidtagas, och således alla vidare bestämmelser i denna sak vara öfverflödiga; hvarföre jag för min del tillstyrker R. o. Ad. att bifalla StatsUtskis betänkande. Gr. Frölich: Jag hade verkligen ej väntat mig, att Hr Lagerhjelm kunnat förbise skilnaden emellan att hos K. M , som i detta fall ej är annat än en contrahent med Staten, anhålla att, såsom orden lyda: ”alla erforderliga och ändamålsenliga åtgärder varda vidtagna, på det att, så snart härvid förekommande omständigheter och förhållanden möjligen medgifva, antingen de för fordna statslånen i Holland utgifna hufvudförbindelser jemte dertill hörande handlingar, äfvensom de hitintills icke återställda partial-obligationerna för enahanda lån i Brabant må återbekommas, eller åtminstone vederbörliga bevis om dessa hufvudoch partial-förbindelsers fullkomliga dödande erhållas;” och alt, på sätt jag föreslagit, låta Riksg.cont. utfärda kungörelse i ämnet. Jag stödjer mig hufvudsakligen derpå, att 23 år förbigått, och icke någon åtgärd, om den också finnes vidtagen, blifvit af K. M. meddelad R. St. Att således ytterligare yrka hos Konungen, alt Han måtte vidtaga någon åtgärd, anser jag hvarken ändamålsenligt för sakens vinnande, eller skickligt, efter Han, ehuru blott contrahent med Slaten, dock är Sveriges Konung. Således är det alldeles icke samma syftemål jag har, som det Hr Lagerhjelm anser vara vunnet, utan ett alldeles motsatt; och under sådana förhållanden kan jag icke afstå från att begära återremiss. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o.
Familjen tillhörande Meudler mäge wid den steende liquiden, med någon billig förhöjning i deras Jnventaru warde, inlösas; Ty om detta icke warit meningen, sä hade särskild Fond till'dessa Meublers inlösande biifwik af Kongl. Majit begärd samt af Stats - Utskottet da afwen bordt utses och förestås. Att detta liquidations - sätt icke eller föranleder kill någon minskning uti det Capita! af 47r,S4F R:d. 56 ss. 9 r.st., hwartill f. d.'Konungens enstilda egendom, efter afdrag af meranamnde 47/^6 R-.hr 25 ss. 9r:st-, uti Bouppteckningen blstwit lippstattad och hwarä 5 procents ränta wid Underhäll - SuNmanS bestämmande är mordén beräknad, torde icke behöfwa någon widare ukweckling eller förklaring; Och att hwarken Kongl. Ma-:r i Dess Nådiga Skrif, weise eller Stats-Utstottet i dess afgifne Betänkande äsystat, eller ens kunnat äfffra, det isrägawarande' 46,944 R:dr skulle af f. d. Konungens enstilda , för/ mögenhet för andra gängen gäldas, eller innchällas, hade bordt wara, utom allt twifwelsmäl, da icke den ringaste anledning kill en sadan misstanka warit för handen.- - . Utaf detta förhållande lärer Wälloss. BsrgäreStändet finna, akt något misstag eller, enem hwarken hos Kongl. Maj:t eller Stats - Mstottet i detta ärende ägt ruin, och ätt anmärkningen, ester din' nu afgifne upplösning förfaller/ , Stats-Utstottet har för öfrigt icke kunnat inse hwad sammanhang detta ämne kunnat hafwa med Stats-WerketS Bokföringsmethod, eller bestämma dess pästäbde osäkerhet, dä ifrägawmande Stats D chan stNtv r'64-.
Jag lyckönstar mitt fädernesland, att blort genom framfarne lagstiftares försäkringar om orubbad besittning af de anflagne stogar, och en mältelig älagd afgift för deras begagnande, hafwa wunnit den vd ing och ökade rörelse, som deraf upkommit, men twiflar mycket, det någon hädanefter stall finnas hugad, att wäga fin förmögenhet pä dylika företag, dä man saknar det behandlingssätt som dertill upmuntrat förfäderne. Jag wägar anhälla och tillstyrka, akt Högloss. Nidderstapet och Adeln täcktes anse 4 ff. afgift åtminstone för der närwarande wara den högsta bewillning, som bör u sättas för hwaje stig kohl, som efter erhällne privilegier, pä recognilions.stogar fa kohlas töreswe von Lefverin anmärkte, att 8 st. för stigen stNlle göra 16 st. för hwart steppund jern, hwitket syntes honom wara en nog härd be skattning. Herr Landt Marskalken proponerade bifall pä BewrNm-tgsU stoikelö söt-sta förstag, 4 st.perftig. Ropades Ja, men ett Nej Herr Landt Marskalken frägade widare, om den som ropa, Nei, Icke skutte behaga afstä, enär pluraliketen syntes wara sä gifwen, att man tycktes kunna förutse utslaget af en votering. Friherre'Ltael anmärkte, art förr än en gang handl, au efter blon ett Nej till propositionen följt 45 wid voteringen. Herrar Orutva och Oalin begärde votering; hwar» 624 Den io Augusti. hwasser upsaktes och justerades följande voterings propo'^ion: Den som bifaller att afgiften för kohlningsftibelen ä Kronans allmänningar och recognilionsstogar förblifwer wid Bewillnings - Utstottets försiag, eäer a st. per stig, strifwer
Huset, samt uti årsafgifter och intresse-medel, voro sistnämnde år 3,654 R;dr 21 sk. 11 rtst., och utgifterne 1,429 Rldr 6 sk. 10 rtst., deraf 1,314 B;dr utgått såsom understöd till 178 Mödrar. XLVII. Den under namn af Hans Kongl. Höghet Prins Carls Uppfostringsanstalt nästlidet Ar organiserade Valgö renhets-Inrättning, hvars ändamål är att upptaga, herbergera och försörja särdeles fattiga, vanvårdade barn inom Hufvudstaden öfver 7 års ålder, osli att hos desse inplanta Gudsfruktan, dygd, flit och ordentlighet, jemte bibringande af för Arbetsoch Tjenste-Classen gagneliga elementar-kunskaper, öfning och färdighet i hvarjehanda slöjder, samt vana till nyttig sysselsättning, lämpad efter barnens olika ålder och kön. Denna nyttiga Inrättning, öppnad den 1 December i832 och ställd under förvaltning af en serskild Direction, är grundad endast på enskilde personers frivilliga gåfvor och utfäste årliga bidrag, uppgående, enligt Inrättningens till den i5 Mardi innevarande år afslutade Räkenskaper, lill ett belopp af omkring 49,000 R:dr, jemte utlofvade framtida Capitaler till en summa af 14,766 Rldr 3a sk. Till inköp af ett för Inrättningen tjenligt hus, brandförsäkradt till 18,000 R.dr, samt islåndsättande och inredning af behöflige rum och lägenheter har erfordrats en utgift af tillsammans a6,o35 R:dr 7 sk. 11 r:st.