Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottel Kongl. Maj-.ts nedannämnde den 22 dennes bordlagda nådiga Propositioner och Skrifvelser till Rikets Ständer, nemligen: l:o angående anvisande af årligt anslag för uppehållande af de å Olands vestra kust inrättade färjeplatserna Röhälla, Färjestaden och Beijershamn; 2:o i anledning af Carl Henrik Hultenbergs underdåniga ansökning om eftergift af 1857 och 1858 årens återstående arrende för kungsladugården Borgholm på Öland; 5:o angående beviljande af anslag till uppsättning af utredningspersedlar för det invid hufvudstaden uppförda hospital för sinnessjukas vård samt till denna inrättnings första ordnande och förvaltning; samt 4:o angående väckt fråga om förhöjning i ersättningen till svaga soldatrotar. Frän Högv. Presle-Ständet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedan omförmälda Utlåtande och Memorial: N:o 59, i anledning af väckt mption om befrielse från räntor och onera för Komminister-bostället N:o 1, ett halft mantal, Rätansbyn i Jemtlands län; N:o 60, med hemställan ali Itiksgälds-kontorets embetsoch tjenstemän samt vaktmästaren vid detta verk måtte för år 1860 bibehållas vid dem beviljad tillfällig löneförhöjning; och N:o 61, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 9, angående Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om användande af en del utaf de till fångars vård och underhåll anslagne medel för nödige nybyggnader vid fästningsfängelset i Landskrona. Bih. till R. St. Fröt. S. D.
Fån blifvit utfärdade, och dymedelst oftast’utsättas för Ocker, som de strängaste Lagar icke förmå fullkomligen afböja, så länge andre tjenlige Lån - tillgångar saknas; sa skulle Allmänheten vid detta Verk betjenas med. större och mindre Fenninge-Lån emot underpant, ej mindre af Guld och Silfver, än all annan lös Egendom. Till vinnande af detta ändamål, pröfvades Fonden för Inrättningen böra bestå af Femton Tunnor Guld, som indel tes på Sex Tusen Ac* tier, hvardera på 750 D:r Kopparmynt, hvaraf Kongl. Maj:t och Kronan antog sig En fjerdedel och upplät de öfrige Tre fjerdedelarne åt private Interessenter. Intet Lån meddeltes på kortare tid, än Ett fjerdedel;, år, eller pa längre, än Ett halft år, och betalnings-terminen ■fick endast en gång och det till blott hälften af den tid, Pant-Sedeln innehöll, förlängas; och, Stats-Utskottets Betänk anden. 1739 om Panten icke kunde, vid förfallo-tiden, inlösas, blef den genom Auction försald. — Vilkoren för Låns undfående utstakades till Sex procents årlig Ränta, och en, i afseende pä erforderliga kostnader till aflöning och Verkets underhall, för nödig ansedd provision , som i följande gradation betaides., nemligen af Lån ifrån 15 Daler Kopparmynt, såsom de minsta, till och med 100 D:r, 4 procent, ifrån 100 D:r till och med 500 D:r, 3 procent, ifrån 500 till och med 3000 D:r, 2§ procent, och ifrån 3000 D:r och deröfver 2 procent. Denna provision var alltid densamma och lika, antingen
II. R. o. Ad. åtskijdes kl. \ 11 om aftonen. In fidem prolocolli, allert Munck. Lördagen den 28 Juni 1851. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 5 prot.-utdr. för den 26 dennes samt pleniprot. för d. 28 sistl. Maj f. m. II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde att till kompletterande af Hrr Bänkman, bland hvilka 2:ne ledigheter inom 10:de och en ledighet inom hvardera af 12, 14, 17, 20, 21 och 22 Bänkrmsafdelmne upstått, val måtte anställas vid början af plenum för nästa Onsdag den 2 Juli; hvilket bifölls. Uplästes ett af Hr von Wahrendorff, Henrik, inlemnadt sålydande mera. Som jag på en längre tid kommer att lemna hufvudstaden, får jag afsäga mig den befattning som Elektor jag, genom Hrr Bänkmäns förtroende, innehaft, under vördsam anhållan att Varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Hr Printzensköld, Carl: Under förklarande, att jag, för min del icke har något att invända mot den gjorda afsägelse::, kan jag dock icke underlåta att beklaga det så. många af R. o. Ad:s ledamöter, då behofvet af deras närvaro vid riksdagen är som störst, icke draga i betänkande att, för enskilde angelägenheter skull, frun hufvudstaden afresa. Den 28 Juni. 261 Föredrogs Wällofl. BorgareSt:s, medelst prot.-utdr. af den 26 dennes gjorda inbjudning till MedSt:n, att instämma uti det, vid föredragn. af StatsUtsk:s utlåt.
”Då införandet af elt väl ordnadt fondsystem icke allenast grundlägger möjligheten att, utan alltför stora uppoffringar, bereda utvägar till Rikets försvar, i händelse af krig, utan ock innebär garantie emot tillfälliga missbruk af Bankens credit och följaktligen säkrast betryggar myntbestämningens bestånd; så äskar Kongl. Maj:t af Rikets Ständer, att till förrberörde utgifter Riksgälds-Contorets Obligationer på Tre millioner R:dr Banco varda ställde lill Kongl. Maj:ts disposition, på det sätt, att dessa Obligationer, ouppsägbara å långifvarnes sida och löpande med 4 procents årlig ränta, som hvarje 6 månader med 2 procent erlägges, utfärdas successive ifrån och med 1835 års början med 600,000 R:dr om året, samt att 2 procent af ursprungliga Gapitnlet årligen anslås, för att, jemte öfriga besparingar och öfverskott i Riksgälds-Contoret användas till Obligationernas amortissement, medelst successiva inköp med beräknad och tillagd ränta på ränta. Kongl. Maj:t har, af uppgjord beräkning öfver Riksgälds-Contorets tillgångar och utgifter från och med år i835, inhemtat, att så väl ränta, sora amortissement å Tre millioner R:dr i Obligationer kunna af RiksgäldsContoret bestridas, utan att nu gällande allmänna bevillning eller andr* till Riksgälds-Contoret ingående afgifter behöfva i någon mon förhöjas.” Redogörelser för de, med vid sista Riksdag beviljade extra anslag till Försvars-Verket dels redan verkställde, dels beslutade anskaffningar hafva, i enlighet med hvad ofvan är närnndt, blifvit till Utskottet öfverlemnade; och skall Utskottet, efter nu slutad revision, öfver dessa medels förvaltning afgifva serskildt Utlåtande.
N:o 64 borde anstå, tills LagUtsk. inkommit med betänk, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om antagande af ny strafflag. Ropades ja. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., och Gr. Lagerbjelke, Gust., LagUtsk:s i gårdagens plenum på hordet lagda betänk, och utlåt.: N:o 65, i anledn. af väckt motion om ändring af 2 § i 17 cap. Ä.B., ang:de vederlag för såld arfvejord; och 280 Den 24 Augusti. N:o 66, i anledn. af skedd återremiss af Utskrs betänk. N:o 36, öfver väckte motioner om förändring af lagens stadganden om testamentsfriheten samt af 8 cap. J.B., ang:de rättighet att bortgifva jord, hus eller tomt. Föredrogos och biföllos Ridd.Utsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda mern.: IV:o 11, i anledn. af väckt motion om upprättande af kostnadsförslag till ombyggnad af byggnaderne på Riddarhus-gården; och N:o 12, i anledn. af väckt fråga om de å Riddarhuset förvarade Landlmarskalks-porträllers förseende med ramar. Iu fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 26 Augusti 1848. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 6 prot.utdr. för d. 24 dennes samt pleni-prot. för d. 10 sistlidne Juli. Hr Gr. o. Landt m. anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot att inträda i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., under Hr Hedenstjerna, Wilh., beviljad 3:ne veckors ledighet, räknad från nästa Måndag. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 23 och 24 dennes på bordet lagda mern. N:o 309, i anledn. af erhållne återremisser å 2:ne §§ i det mern.
Jag har endast anfört hvad lagen innehåller, och lagen innehåller att personer icke få klaga öfver annat än hvad som rör deras enskilda rätt. Hvad beslut i detta fall af kommunalstämman fattas, kan för många personer vara af ganska stor vigt. Det är nemi. icke för en viss kortare tid, utan för en tid af 4 år, som det omhandlade updraget ifrågakommer. Gr. Snoilsky, Gustaf: Det af Gr. Sparre uti dess sednaste yttrande anmärkta förhållande, att det icke är för en viss kortare tid, utan för en tid af 4 år, sorn man skall emottaga detta updrag, inverkar i så väsendtlig mån på frågan, att jag, just med hänsigt till omberörde förhållande, anhåller att ordet »förhinder» måtte komma att qvarstå. Sedan öfverläggningen nu ansetts afslutad, yttrade H. Bxc. Hr Gr. o. Jjandtm., att det lista mom:t af den förevide 13:de §:n lemnats utan anmärkning, hvaremot i afs:de å mom:t 2, blifvit yrkadt dels bifall till detsamma oförändradt, dels af Gr. Mörner, att slutorden »annat förhinder, som af kommunalstämman Don 8 Oktober e. m. 57 godkännes», skulle utbytas emot orden »laga förfall», och dels slutligen af Gr. Sparre, att mom:t skulle erhålla följande lydelse: «Dock vare ej den förbunden att updraget emottaga, som upnått 60 års ålder, eller förmår visa annat laga förfall, ej heller den, som näst förut ordförande varit, förr än så lång tid förflutit, som den hvarunder han updraget innehaft.» Sedan propos. på bifall till l:sta mom:t blifvit framstäld och med ja besvarad, gjordes propos. på bifall till 2:dra mormt utan förändring, och då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. §§ 14 och 15. Tillkännagåfvos vara antagna af PresteSt:t och biföllos. § 16 enligt Utsk:ts förslag. Tillkännagafs vara bifallen af PresteSt:t. Gr. Sparre:
"då skola anstiftare och an”förare af det upplopp dömas’ höra sålunda förändras: ’’då skola upploppets ’Janförare och anstiftare dömas', af Hans Excellence Herr Grefve Posse, ytterligare, att bland de serskilda straflgrader för upplopp, hvilka i den Kongl. Propositionen förekomma, de svårare icke bordt bär uteslutas, helst straffet för oljud eller smädeord under upplopp 1111 skulle kunna blifva mipdre, än ansvaret för gulufredsbrolt; hvilken anmärkning väl skulle kunna framställas jemväl mot den Kongl. Propositionen, men minskades till'sin vigt af de flera och högre Straffbestämmelser, som deri tillika förekomma; hvaremot Herr Prosten Hallström ansett de i denna §. bibehållne straffbestämmelser ännu vara alltför stränga för folksamlingar, hvilka icke skridit till någon våld - 8 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 182. sam handling, förnärmande för egande-rätt eller personlig säkerhet; •— och af Herr Prosten Osterman, att det stadgande, som förekommer i 6 hordt flyttas efter dnn, som i 7 och 8 §§. innefattas, så att upplopp med uppror ej sammanblandades; vid 7 §. af Deras Excellencer Herr Grefve G. Löwenhelm. och Herr Grefve Posse, Herr G. von Rosen och Herr Prosten Osterman, alt den rättighet, som bör tillkomma civil myndighet, att tillkalla och använda krigsmanskap, ej bordt tilläggas endast vissa uppräknade embetsman, enär läll kunde inträffa, då desse icke blifva till räck lige på alla de punkter, der åtgärder mot uppiorsmän på en gång kunna erfordras; af Herr Brinck och Hans Jansson från Elfsborgs Län, åter att rättigheten att påkalla krigsmanskap väl bitr tillkomma i de städer, der Landshöfding ej finnes, äfven Borgmästare, men i öfrigt, så i stad som på landet, endast Landshöfding; af Herr Grefve D. Frölich, att till orden:
Daler finnes stadgadt för den sista förhöjningen från 34 till 28 dagars fängelse vid vatten och bröd, hvaremot blott hälften deraf, eller Femton Daler, svarar emot den första förhöjningen från 4 till 8 dagar. Genom gillande af den utaf Eder föreslagne grund för förvandlingen, lomme ock det missförhållande att äga ruin, att böter af endast Etthundrade fern Daler skulle förvandlas till högsta beloppet af fängelse vid vatten och bröd, eller 28 dagar, hvaremot högsta beloppet af spö, eller 40 par, icke skulle komma i fråga förr, än böterne öfversligit Etthundrade sjutton Daler. Uppå dessa skäl, och då frågan om förändring i allmänhet af de hittills stadgade grunder för böters förvandling till kroppsstraff står i så nära sammanhang med de frågor om bibehållande eller förändring af sjelfva bestraffningarne, hvilka vid beredandet och granskningen af förslag till ny CriminalLag böra komma i Öfvervägande, har Jag ansett mig böra afslå Edert ifrågavarande förslag, med förklarande, att de nu befintliga stadganden om boters förvandling till fängelse vid vatten och bröd komma att tills vidare lemnäs oförändrade. »4 Den i Mars f. in. Då erfarenheten skall visat, att Gäldenärer, för att undvika betalning af ostridiga och fastställda skulder, företagit sig att, genom diktade afhandlingar, försälja all sin egendom, dervid de dock förbehållit sig rättighet att, emot viss hyresafgift, egendomen innehafva, hvarefter de väl qvitterat köpeskillingen, som sålunda äfven blifvit oåtkomlig, men deremot af den föregifna köparen tilläfventyrs undfått en uiotförbindelse, att köpet efter öfverstånden fara skulle återgå; håfven J, som ansett Lagstiftningen böra söka motarbeta dylika missbruk och underslef, samt bereda utväg att dem upptäcka och beifra, uti skrifvelse af den 18 November sistlidet år i underdånighet föreslagit, att 7 Cap. 3 §.
Gå år efter år på konstföreningen och se hur lika taflorna från ena året äro dem från det andra, hur snart sagdt alldeles samma saker gå igen den ena gången efter den andra. Man behöfver endast vara borta någon tid, kort eller årslång, och sedan komma dit igen, så tycker man genast att man sett allt detta förut, fastän de utstälda taf-lornas flertal är alldeles nytt. Konstföreningarna ha naturligtvis hjelpt till att intressera den stora allmänheten för konsten. Men på den, som med största möjliga intresse eller samvetsgrannhet eller hvadman vill kalla det följt deras tafvelutställningar, på honom verka de i det stora hela förslappande och om hans intresse för konsten hålles varmt, så ej är detta konstföreningarnas förtjenst. Målare kalla i dagligt tal dessa för “ konst-förnedringar “. I stort sedt ha målarne föga nytta af dem, många anse motsatsen. Ty konstnärsskapet måste ju lida på detta utportionerande af talangen i små doser. Målarne lefva svårligen på de slantar, de kunna få af en konstförening för en eller annan liten tafla, men de föras in i en vana att måla krafs och obetydligheter, som de sjelfva förakta, alt måla sådant som folket vill ha, att måla för maten. En ung landskapsmålare hade till föreningens för nordisk konst inköp utarbetat ett landskap, en någorlunda stor duk, omsorgsfullt och * väi genomförd. Men dagen före sista inlemningsdagen kom han på en ny idé: “ Min tafla är visst för dyr och för stor, tänk om den inte blir köpt just der-för! Om jag skulle måla ihop en liten bit på några timmar, så ha de åtminstone srtt välja på två taflor af mig! “ Han satte sig och lekte ihop en liten månuppgång eller hvad det vjir, en sådan der tafla, som man målar utan studier och som i bästa fall kan bli värdig att sitta på en vägg, men hvars konstvärde .ej är särdeles stort. Dagen derpå lemnades den stora taflan och den lilla slarfbiten till “ nordisk konst “. Och mycket riktigt blef den lilla slarf-bitén inköpt och vid årets slut bortlottad, medan taflan åter fick söka sig en egare på annat håll.
R:dr, skillnaden emellan berörde två summor, uppgående till 018,297 K:dr, utgör det belopp, sorn för hvardera af nästkommande 3 år beliöfver anvisas; varande della belopp afsedt att, med tillägg af nämnda tillgång från ordinarie-anslaget, användas pä följande säll, nemligen: l:o lill linie—skeppeL Skandinaviens slutliga komplettering till bristande inventarier 30,653: — 2:o till linie-skeppet Guslaf den stores förseende med ångmachin om 250 å 300 hästkrafter samt ny inredning m. m , så ali detta skepp kunde, i sammanhang med blifvande reparation, jemväl till ångskepp beredas 100,000: — Transport 136,653: — 104 Expeditions-Ftskoltets Forslag till underd. Skrifvelse N:o 195. Transport 136,053: — 3:o till fregatten Götheborgs reparation oell förseende med machin om 200 å 250 hästkrafter m. m., hvarigenom denna fregatt äfven i sammanhang med behöflig reparation kunde lill ångfregatt beredas 135,277: — 4:o till nvbvggtiad och lulla kompletterandet af 8 stycken ång-kanon-slupar 333,333: — 5:o till nybyggnad och lulla kompletterandet af eli snabbgående chefs-ångfartyg för machin, om cirka 60 hästkrafter 50,000: — samt 6:o, till påbörjandet af ett nytt ångskepp med machin om cirka 400 hästkrafter afräkningsvis 126,041: — Summa årligen 781,304: — dock med förbehåll, att om något af de i 2:dra och 3:dje punkterne omförmiitda fartyg skulle vid deras reparation föregående undersökning befinnas vara till skräfvel så beskaffad!, att fartygets förseende med ångmachin icke borde ifrågakomma, de dertill afsedda medel måtte för sådan åtgärds vidtagande med annat, dertill mera tjenlig!, flottans fartyg få användas.
De i fule punkten af denna förordning stadgade la g föränd ringar skola från och med den 1 Januarii i836 gälla för alla de mål, i hvilka vad emot Häradseller Rådstufva-Rätts dom eller utslag erlägges eller anmäles; så ock för de mål, hvilka från och med nämnde dag från Kämners-Rätt till Rådstufvu-Rätt, eller ej ter slutet af nästa års Lagmansting frun Lagmans-Rätt till Hof-Rält oafgjorde öfverlämnäs ; hvarvid iakttages, att de mål, som sålunda inkomma från Kämners-Rätt till Rådstufvu-Rätt, eller från Lagmans-Rätt till HofRätt, böra anses och behandlas, de förre, såsom vore de till Rådstufvu-Rätt omedelbarligen instämde, och de senare, såsom hade de genom vad kommit från Härads-Rätt till Hoj-Rätt; dock att fullgörande af Härads-Ilätts beslut i sistnämnde mål ej eger rum, utan så vida beslutet af Hof-Rätten gillas; men för alla före den / Januarii i836 från Kämners-Rätt till Rådstufvu-Rätt, eller inom laga tid efter nästa års lagtima Lagmansting från Lagmans-Rätt till Hoj-Rätt vädjade’mål, skola nu gällande föreskrifter, i afseende på vads fullföljande, oförändrade tjena till efterrättelse. Enär likväl hinder möjligen skulle kunna möta för verkställighet af herörde lagförändring, vid den tid, som i Utskottets ofvan intagne förslag oinförmäles, samt öfverby tland et af Kämners-Rätternes domsrätt till Rådstufvu-Rätterne torde hafva den följd, att tilläfventyrs för några bland Rikets Städer, der Kämners-Rätter nu finnas, flere afdelningar af de nuvarande Rådstufvu-Rätterne blifva erforderliga, i hvilket fall, ehuru Kämuers - LagVt t kottets Bet. Rätterne lätt kunna, i mon af behof, till afdelningar af Rådstufvu-Rätter förändras, åtskillige reglementariska föreskrifter, i afseende på sistnämnde
Brandsläckningsanstalterna hafva omsorgsfullt varit underhållna och någon annan förändring deruti har icke ägt rum, än den här ofvan omnämnda, nemligen att 2:ne af de sprutor, som serverades af Stadens numera upplösta Militärcorps, erhållit egen servis af den särskilda Brandsläckningscorps, som aflönas genom den af Brandsläckningskontoret beviljade förhöjning i brandvaktsafgiften. Uppförandet af nya Cellfängelsebyggnaden har under nu ifrågavarande trenne år fortgått, så att densamma den 1 April detta år kunnat till begagnande upplåtas, men som redogörelse derför icke tillhör förevarande berättelse, är i afseende på förbättringen i fängelserna och fångvården för de nu ifrågavarande trenne år icke något att i underdånighet anmäla. Ett lika förhållande äger jemväl rum i afseende å skjutsning sanstalterna för hufvudstaden, hvari någon förändring under dessa 3:ne år icke blifvit vidtagen. 30 Angående hufvudstadens Undervisningsanstalters samt Fattigförsörjnings-, Välgörenhets-, Sjukvårdsoell Arbets-inrattningars tillstånd sådant detsamma, enligt vederböraudes uppgifter, befanns vid 1850 års slut, får Öfver-Ståthållare-Embetet meddela följande underdåniga redogörelse, hvilken, till vinnande af en lättare öfversigt, blifvit uppställd under särskilda bestämda titlar, med anteckningar om de förändringar en eller annan af samma inrättningar undergått under den tiderymd, denna berättelse omfattar: A) Undervisningsanstalter. l:o) Läroverk och Skolor lydande under Direktionen för Stadens Undervisningsverk. Lärarnes antal. Lärjungarnes antal vid 1850 års slut. Antal afdelningar. Räntebärande fonder. Inkomster, Utgifter. Lärarnes lonebelopj i. År 1848 måste lärjungarne, som dittills blifvit undervisade på tre afdelningar, till följe af deras betydligt ökade antal fördelas till undervisning på fyra afdelningar, och en ny extra ordinarie lärare tillförordnas. 2) Af de 8 lärarne äro 3 dupplikanter, hvardera med 150 R:dr i arfvode.
Han hade slösat med sina jättekrafter, som hans kunglige morfar med herr Eskils gemak, skattkammaren. Det vissaste bytet från hans fälttåg, gikten, hade icke kommit väl sams med det spanska vinet och krökte den väldiges knäveck i nästan lika spetsig vinkel som Euras snöplog. Kämpen från Grebin brottades med sin fiende så, som blott Åke Tott kunde det; han röt som i spetsen för sin brigad, men i sadeln lyckades han icke komma. En hängbår! Och kort före den tid, då Johan Banér i sin hängbår gäckade alla kejsarens härar, bars en annan af den store konungens lärjungar, lika bruten, men lika obesegrad, till jagten vid Lavila. Jaga stod på dagens program, och jaga skulle man. För mycket statsman för att älska krigarens vilda lek, var grefve Brahe dock ädling nog att icke förakta sporten. Hundarna löskopplades, elgarna drefvos till de pass, där jägarne väntade dem. Hjorden nalkades, skotten fyllde luften med ljusblå bollar af rök, ekot återvände mångfaldigadt från bergen. I ett nu voro de skygga djuren försvunna i småskogen, där deras månggreniga horn söndersleto kvistar och snår. Blodspår utvisade, att flera kulor träffat. Jagtens ära var räddad, men icke bytet. Endast en ståtlig elgtjur blef på platsen, fallen för grefvens kula. Herr Åkes stämma, där han låg på hängbåren, oförmögen att lyfta geväret, öfverröstade trumpeternas skall: Chargez! Poursuivez! Par force! Ici, Diana, ici! och fältmarskalken pekade åt det håll, där hjorden försvunnit. Än en gång igenkändes den stämma, som kommenderat vid Grebin: »hakkaa päälle», hugg in! Jagten flög fram i sporrstreck åt det anvisade hållet. Men Lavilas skog var oländig och elgarna mera hemvana där än ryttarnes hästar. Efter två timmars ansträngande kamp mot kullfallna stammar, snår och bergsklyftor, återvände jägarne, uttröttade, med endast två skjutna elgar, den ena af dem en halfvuxen kalf.
Det gällde att se ut en syskongran, en riktigt vacker syskongran med två stammar från en rot åt de kära barnen, en stam åt dem hvar; och Jakob hade under hela året förut gjort sina rekognoseringar för den viktiga stunden, 1890 så att nu visste han på pricken, hvar Knut och Elsie hade att finna den. Hvilket jubel, när yxhuggen sjöngo genom den gröna skogen, och syskongranens snöbräm stod som en hvit sky i den klara luften. Vid tredje hugget — där föll den! Och med glädjeskri kastade sig Knut och Elsie öfver den att släpa den hem med sina små krafter, sopande öfver snön. Ty de tilläto ingen annan att göra det. Då såg gamle baron på Jakob och log. Han kunde le så godt, gamle baron, att det gick ända till hjärtat. Men barnen växte upp, och det kom andra tider. Det kom en jul, om hvilken ännu i dag ingen på gården vågade tala högt, men som de gamle mindes, som hade det varit i går. Det var den där främmande ingeniören, som gjort bekantskap med fröken Elsie uppe i Stockholm — de älskade hvarandra, de unga, oändligt älskade de. Men baron var stolt, och sonen höll med honom: ingen vanbörding skulle tränga sig in i deras familj. Det hade ju dock gått så långt, att det ej kunde göras om. Det var förfärligt! Den stackars lilla fröken grät, som om hjärtat hade slitits ur hennes kropp; baronerna, den gamle och den unge, rasade; och på själfva julaftonen — tänk, på denna glädjens kväll — körde de den främmande ut på dörren, när han kom med hjärtats böner och helgens frid. Och fröken Elsie — hon följde honom. Så djupt grep allt detta den gamle baronen, att hans sjuka hjärta på nytt satte honom hårdt an, och annandag jul var unge baron Knut herre på Säfsjö — ensam herre. Sedan dess hade ej fröken Elsies namn fått nämnas på fädernegården. Baron Knut var som en annan människa efter de dagarne; det kom en kyla och ett bittert allvar öfver honom, som bredde en beständig vinter öfver hela hans omgifning. Alla dessa minnen och tankar foro igenom Jakobs gråa hufvud, där han vankade efter mamsell Ulrika i snön.