Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jo, för att der inlägga de reverser, som Riksg.cont. hade tagit emot ifrån de enskilde, och emedan det skulle hetas, att de voro i Bankens förvar, på det att Banken skulle släppa till sina sedlar. Således finner man här en oändlig ingenuitet, för att kunna länka Den 1$ December f. m. 455 tillsammans anomala förhållanden; ja, så qvick är verkligen begagnandet af termer, som låta någonting, att de fleste måste deraf bländas. Vore R. St:s Bank en fristående, under lag endast beroende, enskild anstalt; vore Riksg.cont. en annan solid utlåningsanstalt, i st. f. att den blott kan och bör vara en upplåningsanstalt, samt dermed stod i förening en verklig deposit-rörelse: då skulle jag säga, att planen ej vore så oriktig, alt taga sedlar, jemförliga med silfver, frän den ena förstnämnda anstalten, för att förekomma en obehörig utsträckning af den sednares lånerörelse; men nu är idéen blott qvick, ty den hvilar endast på namn, och icke på sak; ja, den hvilar på irriga begrepp om sjelfva namnen. Man har här gjort medlet lill ändamål, och de föreslagna åtgärderne äro stridande emot alla sunda grunsatser. Härföre vill jag dock visst icke beskylla någon person, utan endast kasta skulden på den olyckliga omständigheten, att man har velat på en gång tillvägabringa två saker, som äro alldeles contradictoriska, ty man har, såsom Hr Skogman yttrat sig, velat consolidera Banken och, för att vinna detta ändamål, göra undantag ifrån alla consolideringsreglor. Så står saken. Jag torde nu få öfvergå till en annan omständighet, nemi. den att förstärka Bankens grundfond. Jag har olyckligtvis på mitt samvete, sedan jag förliden riksdag var ledamot af BancoUtsk., att jag äfven ville öka Bankens grundfond. Mitt motiv var likväl det, att jag trodde det hafva varit bättre, att då, med hela den summa, som då utkastades i nya sedlar, öka fonden och derföre skaffa sig silfver, än att låta R. St., på sätt som skedde, tvista om huru den kjorteln skulle styckas. Detta lyckades mig likväl icke.
Flera förslag skulle lätt kunna i detta afseende framställas; t. ex. i stället för Utskottets vigtföljd: 3, 6, 9, 12, IS, 18, 21, 2S, 30, 40, o. s. V. ort, en vigtföljd af: 4, 7, 10, 13, 16, 19, 22, 25, 30, 40 o. s. v. ort, hvilken åtminstone skulle lia den fördel, att nästan allsicke förändra det nu gällande förhållandet. Siffran 4 ingår äfven i Utskottets serie vid öfvergången från 21 till 25 ort. På grund af hvad jag nu anfört, får jag vördsamt föreslå: att från och med år 1863, då den nya decimala vigtberäkningen blifvit till allmänt begagnande anbefalld, den enkla brefvigten för inrikes bref bestämmes till 4 ort och porto-moderation för bref af högre vigt i öfverensstämmelse dermed uppgöres; eller ock: att, med bifall till hvad Utskottet föreslagit rörande postvigten, portot för enkelt bref, från och med år 1863, då nedsättningen i den nu gällande brefvigten i så fall skulle taga sin början, förändras från 12 öre till 10 öre.» Häruti hafva instämt Friherre Silfverschiöld, C. O., Herrar Ericson, Bäcklin och Cramér samt, i hvad reservationen rörer Betänkandets Usta punkt, Herr Wistelius, Nils Olsson från Malmöhus län och E. M. Falck från Skaraborgs län. Af Prostarne Lindberg, Melén, Kullman, Doktor Nordlander samt Anders August Andersson från Östergötlands län emot l:sta punkten af Betänkandet. Af Komminister Beckman, som anmält att, derest han varit närvarande, då beslutet om Usta punkten fattades, han, på de af honom vid 1853—54 årens riksdag 'anförda grunder, skulle hafva bestridt detsamma; och Af Herr Widell, som instämt i de af Herr von Kraemer, i dess reservation, framställda alternativa förslag. Stockholm, tryckt hos Sam.
Då härefter propos. framställdes först till bifall och sedan till afslag å förev:de Utlåt., ulföllo svaren med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla detta Utlåt., samt, efter denna propos:ns besvarande med starka Ja, jemte många Nej, förklarade att han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Efter härvid af Hr Tersmeden, Pehr Reinh., begärd votering, uplästes till justering och godkändes följande voter:spropos. Den som bifaller LagUlskrs Utlåt. N:o 50, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej ;* vinner Nej, varder nämnde Utlåt, af R. o. Ad. afslaget. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit med 24 Ja emot 22 Nej. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 8 och 10 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 51, i anledn. af väckte motioner, ang:de straffet för åverkan. Hr Ribbing, Arwid: Då det ifrågavar:de brottet eller åverkan, af allmänna tänkesättet inom landet betraktas så olika, att det på ena stället anses såsom en ringa förseelse, men åter i en annan trakt ett motsatt förhållande eger rum, så tror jag, att det vore ganska orätt att nu bifalla detta Betänk., hvarigenom i vissa trakter en stor del af landets innebyggare skall kom - 44 Den 14 November ma att skyldra såsom tjufvar. Jag får således för min del förklara, att jag anser det vara onödigt att nu upställa ett lagstadgande i den föreslagna syftningen, men att jag deremot skulle hafva gått in på att uti en underd. skrifvelse till K. M. begära, att propös. om skärpning af straffet för åverkan måtte till Rikets näst sammanträdande Ständer aflätas. Jag får således för min del anhålla om afslag å Betänk. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: Då 1734 års lag stiftades, egde utan allt tvifvel det förhållande rum, alt skogen ansågs af föga eller intet värde.
Maj sistlidne år aflåten Nådig skrifvelse, har E. K. M. täckts gifva Rikets Ständer tillkänna, det E. K. M., efter vederbörande ruslningsskyldiges hörande och i enlighet med deras yttrade önskan, i Nåder tillåtit, att de med Rusthållame vid Kongl. Andra Lif-Grenadieroch Westgötha Regementena samt Lif-Regemenlets Grenadier-Corps och Smålands Grenadier-Bataillon afslutade contract om hästvacance-afgifls utgörande må ytterligare förlängas, vid förstnämnde tvänne Regementen på fem års tid, räknad från och med innevarande års böljan, samt vid LifRegementets Grenadier-Corps och Smålands Grenadier-Bataillon på trettio år, att räkna ifrån och med 1842 års ingång, äfvensom att, sedan, uppå gjord Nådig framställning, Rusthällarne vid den fordom beridna delen af Bohus Läns Regemente, med undantag af Rusthällarne för 58 numer, förklarat sig villige att ingå på förlängning till 1845 års slut af de år 1791 med dem afslutade vacance-afgifts-contract på 50 år, E. K. M. i Nåder bifallit en så beskaffad prolongation af samma contract, hvaremot frågan om uppsittningen af de återstående 58 Rusthålls-numrorne, af hvilka 20 sedermera i underdånighet anhållit, alt contracten om bäst-vacancen måtte varda förlängde, vore, af anledning, som den Nådiga skrifvelsen närmare upplyser, ännu under afgörande. Och bar E. K. M. derjemte, för det afseende, som derå kunde fästas, till Rikets Ständer öfverlemna! en af Ruslhåliarne vid Smålands Grenadier-Bataillon inom Kronobergs Län gjord ansökan om nedsättning i den hittills stadgade årliga hästvacance afgiften från 7 till 6 tunnor spanmål för hvarje numer. Expeditions-Utskottets Förslag till und.
R o s é n, på sin lid bekant som framstående skriftställare o c h tonsättare, har i sina memoarer ett kapitel ägnadt åt ett besök, som han i medlet a f 1830-talet * en vacker sommardag, i sällskap med notarien S c h ö n m e y r, s. m. rådman i Stockholm, gjorde å det vackra landtstället Sköndal utanför Skanstull, » där v i » — säger R. — » en gång på vintern varit bjudne hos ställets ägare, häradshöfding B i r g e r Stridb e c k, o c h dit vi nu gingo att tacka för s i s t ». Dottern i huset — fortsätter R o s é n — den intagande Nanna, stod då i sin första fägring, var kvick o c h liflig, musikalisk som få o c h saknade icke heller poetiska anlag såsom kan synas af följande, a f henne midt under k o n - versationen i salongen skrifna charad: Mitt första lefver i n a t u r e D, se ' n vinterns kulna dagar flytt, på vårens ljusa vingar buren till gamla jorden, ung på nytt. — Ett härligt barn! I syskonringen främst, skönast, doftrik allra mest, beundrad, förbisedd af ingen. Och underligt — den vackra bäst, liksom onekligast briljerar med det, som andra enlaiderar, ty mossan — ålderns förebud — klär h e n n e i sin bästa skrud. P å ännu ett ställe i sina minnesblad nämner Rosén Nanna Stridbeck, s o m emellertid d l, genom äktenskap m e d s. m. amiralitetskammarrådet P. O. D e t är vid hans beskrifning a f Lindebergska teaterns — n. m. K o n g l. Dramatiska — invigning 1843. I det nämnda äktenskapet föddes en son — den bekante skalden E d v a r d Bäckström — o c h en dotter, gift med en af de arderton i Svenska akademien, med prof. A. A n d e r s o n.
Så, efter Jesus visste vid sig sjelf, att hans Lärjungar knorrade deröfver, sade han till dem: Förtörnar detta eder? Huru skall då ske, när I varden seende menniskones Son uppstiga, dit han förra var? Anden är den som gör lifaktig; köttet är intet nyttigt; de ord, jag säger eder, äro ande, och äro lif. Men någre af eder äro, som icke tro; ty Jesus visste väl af begynnelsen, hvilke de voro som icke trodde, och hvilken honom förråda skulle. Och han sade: Fördenskull sade jag eder, att ingen kan komma till mig, utan det varder honom gifvet af minom Fader. Ifrå den tiden gingo månge af hans Lärjungar tillrygga, och vandrade intet länger med honom. Då sade Jesus till de tolf: Icke viljen I ock gå bort? Svarade honom Simon Petrus: Herre, till hvem skole vi gå? Du hafver eviga lifsens ord; Och vi tro, och hafve förnummit, att du äst Christus, lefvandes Guds Son. Svarade dem Jesus: Hafver jag icke eder tolf utvalt? Och en af eder är en djefvul. Men det sade han om Juda Simons Ischarioth; ty han var den som honom förråda skulle, och var en af de tolf. Derefter vistades Jesus i Galileen; ty han ville icke vistas i Judeen, derföre att Judarna foro efter att dräpa honom. Och var då hardt vid Judarnas löfhyddohögtid. Då sade hans bröder till honom: Gack hädan, och gack in i Judeen, att dine Lärjungar må ock se din verk, som du gör. Ty ingen, som vill uppenbar vara, förhandlar något hemliga; om du det gör, så uppenbara dig för verldene. Ty hans bröder trodde icke heller på honom. Då sade Jesus till dem: Min tid är icke än kommen; men edar tid är alltid redo. Verlden kan icke hata eder; men mig hatar hon; ty jag bär vittne om henne, att hennes verk äro ond. Går I upp till denna högtidsdagen; jag vill icke ännu gå upp till denna högtiden; ty min tid är icke ännu fullbordad.
Län är faststäld, och i upprättade Tabellen upptagen. I Calmar och Östergöthlands Län, der jag som jordägare ömsom och någon gång i båda Länen bevistat BeredningsTaxeringsoch PröfningsComiteerne, känner jag med visshet, att föreskrifterne ej lemnats utur sigte. Uppmärksamhet åt Kongl. Maj;ls och Kronans höga rätt, och den skattdragandes förmåga, grundad på utskyldernes jemna fördelning, enligt Bevillningsförordningens lydelse, har iagttagits. Piigten hos Comiteerne, såsom Rikets Ständers Deputerade, samt den af hvarje Comiteens Ledamot gifna eden äro ti 11 räck 1 i ge garantier deremot, att ensidiga handlingssätt hvarken bordt befaras, eller kunnat begås. Föreskriften i ännu gällande BevillningsStadga uti lil Art. 2 J. 2 Mora. lyder: ”Konungens Befallningshafvande bestämmer, så fort sig göra låter, Terminerne för BeredningsComitéernes sammanträden, så att de inom förenämnde tid må vara slutade. De Kungörelser härom, som öfver hela Länet böra utfärdas och uppläsas, skola innehålla bestämda föreskrifter, så väl om de uppgifter till BeredningsComi - Den io December e. m. 359 teen, hvilka den skattskyldige Åligga, som hvad af Comileen sjelf iagttagas hör. Likaledes bör första gången da denna Bevillningsförordning skall lända till efterrättelse, i nyssberörde Kungörelse tillkänliagifvas, att den nedsättning på Hemmansvärdet i allmänhet, Riksens fiöglofl. Ständer medgifvit, för att genom jemkning å de Hemman, som nu kunna finnas för högt värderade, få ett efter rätta förhållandet lika värde Hemman emellan, icke får öfverstiga
Iåns öfverppttanbe på ben af å0?anitfactur*£2ifc.onten till förlagslån anflagna fonb; • c/1?* “T ,'<Mning nf frampållbo omhånbigfieter, 1 offeenbe pa ^ofFverfetS förvaltning; 59:0. ben 17 September, om an|Tag för npa ^rob.ince*£åfare i åt* fFitttge belar af SJvifet - . t “— 0,11 nppljöranbe af kronanhittills förbehållen op* tronSratt till be uppå krono*fPatte;orb vejranbe mnffe* och ftorverEStråD; um. angåenbe förånbring af ffabganbet i kongl. *JJfa* catet ben 27 2(uguffi 1723, röranbe vilforen för 25ergSbrufS anlågganbe T—, angåenbe fråga cm ett kronan tillfallet ©ana*arf titt en fFolefonb t ^Bafjlo forfämling af Upfala (Stift; föro. beit 27 (September, angåenbe begorbf anjTag af allmänna mebel* till hemmanet
Det är ganska väl kändt, att tvifvel upstått bos allmänheten och äfven inom RiksSt:n, huruvida det må vara rådligt att nu fatta ett så vidsträckt beslut, som i K. M:s Propos. blifvit föreslaget. Jag anser vid sådant förhållande att, långt ifrån att man bör förutsätta att en discussion härom skall urarta till en strid som kommer att fortsättas inom Ståndens enskilda rum, kan man snararo tro att man under en gemensam öfverläggning bör kunna i någon mån sammanjemka de stridiga åsigterna, så att hvar och en af de villrådiga får en bestämd öfvertygelse i frågan. Dessutom föreställer jag mig att Konungens rådgifvare, som tillstyrkt den K. Propos., skola och böra anse önskvärdt att icke blott inför R. o. Ad. utan äfven inför de öfriga Stånden få utveckla skälen hvarföre de tillstyrkt R. St:r att i denna fråga gå längre än deras beslutande-rätt medgifver och anticipera på kommande Ständers rätt i detta afseende. Det är mycket sannolikt att Konungens rådgifvare kunna så tydligt framlägga dessa skäl, att Ständerna skola blifva öfvertygade om deras riktighet, och det är således gifvet, att detta äfven från den synpunkten skall vara nyttigt, om man anser möjligt, att, i annan händelse, farhågorne under närv:de förhållanden och de konjunkturer som inträdt i penningeväg, skulle göra pluraliteten af Ständerna så tvekande, att de inskränkte sina beslut i afseende på systemet till hvad man anser böra vara fullbordadt i afseende pä arbetena intill nästa Riksdag. Jag kan icke finna annat, än att detta är en så utomordentligt vigtig del af alla de frågor som med hänsigt till jernvägarna komma under R.
KammarRätten reviderade utan anmärkning, men anteckning saknas, alt sådan granskning för år 1833 egt rum. (i5*) ( 110 ') Med Ulika nnagifvande af Dess nådiga Beslut om CanzliSlyrelsens indragning, aflat Kongl. Maj: t vid sistförflutne Riksdag. Nådig Proposition till Rikets Ständer om den till ordning och förenkling i förvaltningen ledande åtgärd, att de till Ecclesiastik-Läroverket i Lappmarken anslagne, förut under CanzliStyrelsens disposition ställde räntor och andre inkomster, matte till Statsverket indragas och den samlade fonden till RiksgäldsConloret mot 5 procents årlig ränta öfverletnnas; och Lief denna nådiga Proposition af Rikets Ständer antagen, till följd hvaraf de förut af EcclesiastikVerkels medel bestridda aflöningar blefvo a iorde HulvudTiteln uppförde med ett årligt förslagsanslag af tillsammans 7,000 R:dr. Under åren iS32 och 1833 var Fondens ställning följande: Balance till följande året: Lappmarks EcclesiastikVerkels Skulder: För inuestående aflöning . 86:38. — Till Lånelianken 2,000: „ Westerbottens Ränteri för förskott 6:28.8, Transport GOD: 600: 86:38. - 86:38. - Debet: Balance frän föregående året; Behållning och Fordringar Inkomster :■ 85,966: t q. f 87,685:19,3. C r e cl 11: Balance från föregående åretr Lappmarks EcclesiastikVerkets Skuld, för rnnestående aflöning Utgifter : Balance till följande äret: Behållning och Fordringar» 87,685: r 9. - 90,155:12.
M:t har, uti ansökning, som den i5 nästlidne December blifvit till Utskottet remitterad, Öfversten Carl Silfverskjöld i underdthet anhållit, att som han endast undfått 4,5oo R:dr Banco såsom Accords-ersättning för dess vid v. Engelbrechtenske Regementet innehafde, men vid Pomerns afträdande lemnade Compagnie, för hvilket han uti Accord utgifvit 7000 R:dr Pomm. Courtt samt uti förskjuten Beklädnadskostnad 2000 R:d. nämnde mynt, Öfversten, med fästadt afseende å det lidande och öfrige förluster som honom drabbat samt den skuld han för Statens räkning iråkat, medelst erläggande af högre AccordsSumma än den han erhållit, måtte i Nåder tilldelas den ytterli - Betänkande n. 71 gare ersättning sora honom, i grund af det sålunda uppgifna förhållandet, kunde tillkomma.
I In i ngs -Sällskapen eller enskilde föreningar, vilja tillskjuta lika belopp med det från statsverket; och som, efter det den under Edvard Nonnens ledning förut varande skolan vid Degeberg, som haft sig anslagne 7,500 Riksdaler, eller 3,500 Riksdaler mera än öfriga landtbruksskolor, komme, i följd af Nonnens frånfälle, att den 24 Oktober nästkommande år upphöra, anledning saknades att för en annan landtbruksskola i Skaraborgs län beräkna större anslag än det vanliga, men framställning ifrån flera län, och äfven ifrån Skaraborgs, skett om ytterligare inrättande af dylika skolor, tillstyrkte Stats-Rådet, att, för beredande af tillgång till anslag, under nyssnämnda vilkor om tillskott ifrån orten, åt ytterligare tre landtbruksskolor, ehvad de inrättas hufvudsakligen lika med de nu ordnade, eller, såsom Landlbruks-Akademien för en föreslagit, med särskildt fäsladt afseende å bildandet af diknings-förmän och ängsvattnare, måtte, med beräkning af förberörda besparing på anslaget till Skaraborgs län, hos Rikets Ständer äskas en tillökning i anslaget till »Undervisnings-anstalter för jordbruk och landtmanna-näringar» med 2,500 Riksdaler. Lika med Landtbruks-Akademien hemställde Stats-Rådet, att, till stipendier åt sådane personer, som efter vederbörande Hushållnings-Sällskaps förslag, kunde af Akademiens Förvaltningskomité utsändas till enskilda, väl förvaltade mejerier, för att, efter der genomgången fullständig lärokurs, sedermera kunna inom olika delar af riket gagna mejerihandteringen, måtte jemväl å anslaget till »Undervisnings-anstalter för jordbruk och landtmanna-näringar» uppföras 3,000 Riksdaler. I sammanhang med behandlingen af frågan om de åtgärder, som till fårskötselns befrämjande borde föreslås, anmälde Departements-Chefen, att, enligt af honom infordrad och sedermera ingången upplysning, antalet af de får, som vid statens schäferier för närvarande finnas underhållna, utgör omkring 700, deraf 44 baggar, till Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Riksdag beslutade Silfverbetalning för dylika Lån, Motionären dels fästat sin uppmärksamhet vid de i Författningen Domare ålagde formaliteter och nagelfarande grannlagenhet vid utfärdandet af de för Låneansökningar erforderligé verificationer, och dels hemställt, det Banco-Styrelsen måtte förständigas, att icke, genom för mycket omständelig och tilläfventyrs öfverflödig granskning af Låne-Documcntcrne och de - li,wco-[fr skottets Bttdnknnde N:o 27, 23 ras completterande, uppehålla en Lånsökande, hvarigenom den fördel han kunnat draga af Lånet i behofvets stund, eller då det varit påräknadt, i betydlig nion förringas: Frågorne om Bankens blifvande Lånerörelse och vilkoren för densamma befinnas ännu icke i det utredda skick, att BancoUtskottet kan i den delen sig utlåta; men hvad den senare framställningen beträffar, halva Bankens Commissarie!’ efter erhållen eommunieation yttrat: ”Ehuru Rikets Ständers Beslut, angående Låns utgifvande från Banken, alltid afsett Lånsökandes bästa, och den fördel, som derigenom, i behofvets stund, kan dem tillskyndas, har dock första vilkoret varit, och synes äfven hädanefter böra blifva, att Banken skall ega full säkerhet för återbetalningen af de sökta Lånen, för beredandet hvaraf, så långt mensklig omtanka och ett vanligt förutseende kunna sträcka sig, genom Banco-Författningarne är stadgadt, hvilka handlingar i hvarje serskildt fall böra af Lånsökanden anskaffas, samt lagdt på Commissariernes ansvar att tillse, det de ingifne handlingarne lill form och innehåll äro sådane, att Banken genom dem kan an - Banco-ljtskottett Utlåtande. N:o 27. ses fullkomligen tryggad. Mången I.ånsökande tror sig dock hafva gjort nog, då lian till Banken inlemnat handlingar, som, tili antal och benämning, motsvara dem som böra ingifvas, utan afseende på huru desse äro inrättade, och stundom händer äfven, att
Kommer dertill skjutskolor i orterna Den 23 M aj f. m. 387 och yngliugarnes militäriska danande redan ifrån skolan, så torde tilläfventyrs icke så särdeles mycket mera vara att önska, än krigsvanan, hvilken man svårligen lärer inöfva sig på exercisfältet. Under förutsättning af skjutskolor och militäriska öfningar i allmänhet redan i skolan, så skulle jag hålla för att till och med ettårs-exereiserne kunde upphöra och ynglingarne, vid nu bestämda år, endast stå inrulierade i regementerne. Detta skulle, efter mitt förmenande, fullt motsvara ändamålet, då, i händelse af krig, en sammandragning och tillbörlig öfning egde rum, hvilket i alla fall måste ske, äfven efter tvenne års förutgången exercis i beväringsklasserne. Men då nu, sedan längre tid, ett-års-exercisefne varat, så torde lämpligast under nuvarande förhållanden desamma höra qvarstå, men andra årets exercis upphöra. Då jag i korthet sökt ådagalägga min tanka om obehöfligheten af andra årets bevärings-exerciser, så har det varit med fästadt afseende på det rent militäriska af saken. Skulle detta erkännas såsom riktigt, så måste likaledes erkännas de ofantliga fördelar i rent ekonomiskt hänseende och med afseende å arbetskraft, som derigenom skulle tillskyndas landet. De kontanta statsanslagen oberäknadt, går nu landet i mistning af, beräknadt i dagsverken, en arbetskraft under den brådaste tiden af året, hvilket för blott ett enda möte bör kunna anses som en nationalförlust. För min del är jag i allmänhet bland dem, som ogilla detta myckna och öfverflödiga exercerande, som stundom urartat till hvad man lämpligast kunde kalla exercisvurm, och i sanning icke är militäriskt. Jag anser det således fullkomligt tillfyllestgörande. att beväringen öfvas blott ett år, med den tid, som för närvarande dertill är anslagen, och får hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på återremiss af denna § i den af mig uttalade syftning, detta så mycket mer, som redan ett EiksStånd fattat enahanda beslut.
Inkomster: Anslag af Statsverket för förlorade armoch lastpenningar i Pommern Passagerare-afgift Saköresmedel . Vakansoch liggetids-hesparing En permille-afgift Carlskrona af Amiralitets-Krigsmanskontoret den 8 Augusti 1849. e. f. F. LINDRUM. Balans till påföljande året: Af utgifterna å fängvårds-anslagel hafva utgått: är 1846. år 1847. För Kongl. Under titel: diverse inkomster, förekommer uti 1846 års hufvudbok den betyd liga summan 21,579 Rdr 22 sk. 5 rst., deraf största delen utgör inventarier vid Malmö fängelse, upptagna till värde af 16,366 Rdr 7 sk. 5 rst., samt uti 1847 års hufvudbok likaledes 50,634 Rdr 44 sk. 9 rst., till betydligaste delen bestående af inventarier vid Södra Korrektions-inrättningen, uppskattade till 39,468 Rdr 39 sk. 5 rst.; hvilka båda poster, såsom förut icke bokförda, måst bland diverse inkomster upptagas. § 1. Med anledning af Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag, uppå hemställan af 1847 års Statsrevisorer, gjorda underdåniga anhållan, har Styrelsens till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse om fångvården i Riket för år 1847 blifvit till trycket befordrad. § 2. Sedan, med anledning af Styrelsens Ordförandes hos Kongl. Maj: t gjorda framställning om behofvet af en skicklig läkares biträde vid behandlingen af de mångfalldiga ärender, som rörde fång-helso vården, Regem en ts-läkaren vid Kongl. Jemtlands Fältjägareregemente, Doktor C. Å. Wetterbergh, blifvit den 17 Oktober 1845 i nåder förordnad all, utan rättighet lill något arfvode, hvarpå han icke heller gjort anspråk.