Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af den 16 sistledne Martil, i anledning af Riksdags-Fullmägtigens ifrån Blekinge Län Olof Månssons gjorde yrkande, om den förklaring öfver Kongl. Brefvet den 2 Junii 1809 till Landshöfdingarne i Blekinge, Christianstads, Ridd. och Ad. Den i April. Malmöhus och Skaraborgs Län, angående rätter delnings-grund vid Enskiften emellan Åboer å ett Hemmans nummer, att vid slik delning hvarje Åbos innehafvande ägor och ej hemmantalet borde tjena till grund; hvilken förklaring Utskotten likväl ansett icke erfordras. 6:0 Af den 16 sistledne Martil, öfver vackt fråga om Husbehofs Qvarnars befrielse från Skattläggning-, och hafva Utskotten ansett sig äga fullkomlig anledning att hemställa det de åtgärder måga vidtsgas , hvarigenom behörigen varder fastställt att hädanefter någon Skattläggning å Husbthofs-Mjölqvarnar ej må äga rum, samt att ägarne af så beskaffade Qvarnar, å hvilka vid skedde skattläggningar årlig ränta redan blifvit lagd, böra ifrån en sådan tunga varda befriade. 8:0 Af den 16 sistledne Martil, i anledning af åtskillige Ledamöters af Hedervärda BondeStändet framställde yrkande, om obehindrad rättighet för Hemmans-ägare att uppföra och begagna Husbehofs-Vatteneller Väder-, Mjöloch Såg-Qvarnar samt att inrätta Lin-brakor, Lin-skäktor, Klädes-valkar med flera sådana Hushålls-inrättningar, som drifvas med Vatten, Vädereller Ängmachin; deruti Utskotten af anförde skäl, ansett sig icke kunna tillstyrka den åsyftade ändringen i 20 Cap. 4 §. Byggnings-Balken, i afseende på Mjöloch SågQvarnars samt Klädes-valkars anläggande; men deremot tillstyrkt bifall å den gjorde Motio - Dett i Apriti flen, örn rättighet till Lin*bfåköfS Och Linskäktors inrättandei Ifrån hvilket beslut åtskilligt* Utskottens Ledamöter varit i så måtto skiljaktige, som Riksdagsmannen Nils Mållsson från Malmöhus
— Då nu under 1864 till följd dels af minskade uppbörder dels af höjda summor vid inkomstberäkningen för detta år, tillhörande en ny statsreglering, öfverskotten endast utgjorde: för tullmedlen 361,000: — för bränvinsafgifter 611,000: — Tillsammans R:mt R:dr 972,000: — belöper sig således skillnaden mellan det sammanlagda öfverskottet på dessa begge inkomsttitlar för åren 1863 och 1864 till och, om denna minskning afdrages från totalbeloppet af öfverskotten för 1863, skulle således —, under förutsättning, att de mindre betydliga öfverskotten på öfriga inkomsttitlar voro oförändrade, — det slutliga öfverskottet för 1864 uppgå till Med säkerhet torde alltså det för nämnde år Riksgäldskontoret tillkommande öfverskottet kunna upptagas till Vidare antog Herr Departements-chefen, att Rikets Ständer äfven för år 1866, likasom under 5,016,000: — 3,842,000: —- 1,174,000: — 1,273,000 1,000,000 Transport R:dr 2,273,000 Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Nåd.
De för atijlagenö ocb lånen» utbefommanDe ftaDgaDe milfor o cl) förbehåll marDa uppfpllDa, bafme ^\3i anfett meD fäferbet funna antaga», att icfe alla Dega anjlagé* od) lånefummor fomtua att till bela fitt bär förut beräfnaDe belopp utbetalas, miD b^il^t för* bållanDe ocf) i betraftanDe Derjemte af Den fapitaltillöfning, font för DeifégälDö* kontoret uppfommer Derigenom, att en icfe obetpDlig Del af De till Detta merf för flatöutgifterneé beftriDanDc, anjTagna tillgångar |fall anmätibaö Dels tid lån nteD ftaDgaD återbetalningo^TplDigbet od) Dels till afbetalning å 9ttfögä(D$*5Con* toreté räntebäranDe jfulD, <201 funnit en bemillningsfumma af 1,900,000 £X:Dr mara tillräcflig att fplla brijfen i DiifögälDS^ontoretö tillgångar unDer åren 1851, 1852 ocf) 1853, b# blanD Dega tillgångar icfe äro beräfnaDe De för tmDfättningar i tnigmcptåc anmtfaDe meDel, font unDer famina tiD funna marDa till fKifögalDS^ontoret öfmerlemnaDe; eganDe för öfrigt mare ^uBmägtige i SKifö* gälDtf kontor et, i bänDelfe fåDant för merfftällanDet af kontorets utbetalningar 0umma $S:fo 9?
Resor och traktamenten 1,534: 50. Transportkostnad å jernväg 688: 73. Dito af nja vattensilen . Värdet af färdiggjordt papper: För Bankens räkning, enligt specifikation litt. a) „ åtskilliga verk och inrättningar, enligt specifikation litt. b) . Materialier efter söndertagna formar . Debet. Omkostnader: Influten qvarntull 2,246 16 80 Räkning öfver jordbruket. Debet. Omkostnader: Utsäde Aflöning Dagsverken m. m. Dikning, liar, frö m. ni. På Brukets bekostnad, till följd domsförfall eller andra orsaker, Förlust å jordbruket . Prisskillnad och öfverskott å en del förråder Från Banken erhållet gammalt papper 3 220 34 Transport 223 3i| 81 Transport Hyresmedel för Brukets magasin i Stockholm Vinst genom försäljningen af utskottspapper D:o d:o d:o af gammal koppar D:o af papperstillverkningen ! Debet. Tumba Bruk med jordegendom och byggnader Inventarier Kassa-behållning Fordringar hos åtskilliga verk och inrättningar för levereradt papper Rudimaterie)- och förråder Papper under arbete till 1862 ' Förskott till Direktör Wallman å kostnaden för ombyggnad af nedre verkhuset Af Banken deponerade medel till fullföljande af rättegången mot bemälde Försäljnings-räkningen öfver magasinet i Stockholm i Kapital-behållning 3,000 567,400 98 Summa 570,400 98 Revisor ernee Ber ätt. ang. Bankoverket, 11 82 Under året tillverkadt papper: a) För Bankens räkning. Vexlar, Prima k 11: 40 Depositions-Afdelnin gens attester k 18 ^ Kassa-Afdelningens attester k 18 „ Låne-Afdelningens in sättningsbevis k 18 Postremiss-vexlar Skrifpapper k 15 „ b) För åtskilliga verk och inrättningar.
Af denna redogörelse för Riks-Ståndens olika beslut i frågan visar det sig, att Borgareoch Bonde-Stånden äro ense derom, att oäkta barn må taga arf efter sin moder lika med äkta barn, samt att jemväl de två öfriga Stånden vilja, ehuru med Lag-Utskottets Memorial N:o 77, 5 vissa inskränkningar, medgifva oäkta barn rätt att taga arf efter deras moder; men att Bonde-Ståndet är ensamt om sin åsigt, att oäkta barn böra vara berättigade till arf jemväl efter fader; äfvensom att hvarken Ridderskapet och Adelns förbehåll, att oäkta barns arfsrätt efter moder skall bero deraf, att lion ej efterlemnar äkta barn eller bröstarfvingar, eller den af Preste-Ståndet beslutade inskränkning i arfsrätten till af modren ärfda och förvärfda lösören samt förvärfd fast egendom vunnit bifall hos något annat Riks-Stånd. Vid sådant förhållande och då, hvad särskildt Preste-Ståndets beslut beträffar, detsamma synes så mycket mindre antagligt, som detsamma afser att på ett nytt område af lagstiftningen införa den grundsats om skilnad emellan ärfd och förvärfd fast egendom, som man på sednare tiden sökt att alltmera ur lagstiftuingen utplåna, får Utskottet vördsamt hemställa, att Rikets Ständer, för sin del, måtte, Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden, med frångående af sina redan fattade beslut, untaga en författning, angående oäkta barns arfsrätt, af följande innehåll: »Med ändring af hvad i 8 Kap. 7 § Arfda-Balken finnes stadgadt derom, att barn, som äro aliade i lönskaläge utan äktenskapslofven, eller i hordom, eller i förbudna leder, ej må taga annat arf än efter egna barn och bröstarfvingar, förordnas, att oäkta barn jemväl må taga arf efter sin moder lika med äkta barn.» Stockholm den 26 Oktober 1863. Arik. till Exp.-Utsk. den 26 Okt. 1863, kl. 3 e. m.
Allm.Besv.o.Oec,~Uisk,Bet.N:oi6. rättsenlig giund; och då slutligen Utskotten icke kunna vika fran de, i deras tanka, tillräckligen gällande skäl, sorn i förra Utlåtandet blifvit anfdrda för förslaget örn upphörande a£ Kongl. Majus Befallningshafvandes Domsrätt, i mål som angå oloflig brännvinförsäljning, och alt dessa mål hädanefter vid allmänna Dom» stolame må åtalas och afdömas, hvilken förändring, långt ifrån att, såsom anmärkarne förment, leda tiU oordning och strafflöshet, just för ordningens bibehållande och beredandet af säker påföljd för dess öfverträdande synes vara påkallad; så finna Utskotten ingen anledning att i någon målto frångå sitt Jörra Utlåtande i dessa delar, och tillstyrka således vördsamt, att de gjorda anmärkningar ne må förfal a. O • « • Atskillige Ledamöters Reservationer bifogas. Stockholm den 13 Augusti 1829. Bevilln.-,Lag-!!.Allm.jBesv.o.Oec.-ljt$k,Bet.N;oi6. 33 T a r i f f N:o i. Pannerymd. Parme* rymds* afgift. Pannerymd. Pannerymdsafgift. Kannetal. R:Jr sk. Karmela!. Pannerymdsafgift. Pannerymd. Pannerymdsafgift. Kannetal. R:dr sk. Kannetal. Pannornas sammanslagna rymd. Afgift. Pannornas sammanslagna rymd. Afgift. Kannetai, Rtdr sk. För enkla pistoriska pannor, hvilka icke få begagnas till större pannerymd, än 63 kannor, kokrummet oberäknadt, erlägges afgift i lika förhållande, som ofvanstående Tariff N:o 2 utsätter, så att för en 45 kannors panna betalas 90 R:dr o. s. v. till 63 kannors panna, hvarföre afgiften blifver 130 R.dr. Reservationer: af Herr Friherre A.
Hr Brakel har nämnt, att Borgareoch BondeSt:n skola bifallit belänk. men han har icke talat om det 3:e Ståndet, hvilket förmodligen lärer betyda, att detta Stånd afslagit betänk, hvilket jag äfven tillstyrker R. o. Ad. att göra. Emedlertid torde Ridd.- Sekret. uplysa, hvad utgång frågan i de öfriga Stånden fått. I anledn. häraf tillkännagaf underl. Ridd.Sekret. att enl. ankomne prot.uldr. BorgareSt. afslagit och BondeSt. bifallit Utsk:s utlåt., men att underrättelse om PresteSt:s beslut ännu icke erhållits. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Då jag inom Utsk. med min röst bi träd t förslaget torde det tillåtas mig, redogöra för det skäl, som dertill föranledt mig, hvarvid jag först måste till besvarande uplaga Hr von Hartmansdorffs yttrande, att det förefölle honom besynnerligt, det innevänarne inom Wrigstad by icke under tiden emellan de sedan år 1840 inträffade riksdagar till K. Bef:h:de i länet inkommit med ansökning om erhållande af köpings privilegier för byn. Jag medgifver detta, men detta lärer väl ej utgöra något hinder för R. St. att tillstyrka deras billiga begäran, då de nu genom riksdagsfullmäktigen för orten framstält en sådan, åtföljd af en temmeligen talrikt undertecknad petition. Såsom stöd för sin anhållan hafva de åberopat hvad Hr Den 8 Feb mari. 343 Brakel redan uplyst, nerol, alt handeln inora hyn under sednare åren betydligt tilltagit, och att en mängd handtverkare sig der nedsatt.
För gårdfarihandel skall den, som sådan handel idkar, taxeras till bevillning i den ort, der han är mantalsskrifven , och efter den grand, som här nedan för gårdfarihandlande på landet stadgas. 4:o De af Piidderskapet och Adeln, samt magistratsoch andra personer, som i någon stad hafva sådan handtering och rörelse, att de, i anseende dertill, kunna räknas bland grosseller andra handlande och idkare af borgerlig näring, ehuru de burskap icke antagit, skola, ehvad de äro löntagare eller ej, serskildt taxeras, i förhållande lill deras rörelse, lika med borgare. § 13. l:o Borgare, som ej i laga ordning och inom sex månader före uppbördsårets ingång uppsagt burskap, erlägge emedlertid afgift i egenskap af borgare, fastän han näring eller handtverk icke idkar. 78 Devilln'ngs-Ulskoltels BetånKanae, A.o g. J >4- 2:o Likaledes åligger hvar en, som eljest författningsenligt idkar handel, fabrik eller handtverk, samt icke inom sex månader före uppbördsårets ingång dermed upphört och sådant behörigen anmält, att under samma år för rörelsen utgöra bevillning. 4.0 Borgare-enka, som idkar handels-, fabrikseller handtverks-rörelse, eller icke inom förenämnde tid afsigt sig läitigheten dertill, anses lika med borgare; men bar hon i behörig tid och ordning uppsagt burskap, och idkar ej någon borgerlig näring, påföres henne icke någon sådan afgift, utan anses hon efter omständigheterna, på sätt i öfrigt är förordnadt. § 14. För öfrige tili städerne hörande personer skall afgiften, såvida den till fem procent af inkomsten beräknade bevillningen icke uppgår tili högre be lopp, bestämmas sålunda: Advokater och sakförare, i sex klasser:
Hvad handel och näringar Ridare kräfde, som t. ex» enskiftena i Skåne och sillfisket å vestra kusten, fylldes af Disconterne, hvilka endast med sine obetydlige creditiver anlitade Bankens credit, och hvartill äfven enskildtas capitaler användas, hvarigenom näringarne ej saknade medel till sin jemna och förkofrande framgång. Men 1809 års Ständer, måhända nödgade af behofvet, glömde likväl hvad Bankens rätta bestämmelse var och gjorde Krigs-skuldea ofver elfva millioner till gångbart mynt. Härvid förlorade LåneBanken sitt relativa förhållande till VäxelBanken, myntet försämrades och varu-värdet uppstegrades till en omåttlig höjd. Detta onda ökadeg ännu mer, genosa Sio Den 2$ Febi'uarii. Gotha Canals Discont och den derpå grundad» byggnad , till hvars utförande Ständerne valde Fäderneslandets mäst utblottade och gäidbundna period hvartill åter skapades millioner af lika natur, som nödvändigt på framtiden ännu mer skulle öka behofven, då ej production lika hastigt kunde framgå. Och då Gö; t ha Canal Discont gaf tillfälle till speculationer, genom ökade läne-biträden, utöfver allt tänkbart' behof, visade sig en glad tafla af välmåga och likedom som tycktes sväfva bland oss med odödlighetens sinnebild och blott upp mana till nya njutningar af öfveiflöd. Men dessa skuggbilder hafva nu försvunnit, fattigdom och förlägenhet hafva intagit dess rum; endast kronutlagorne äro de samma, det enda som kan återföra minnet på dessa lyckliga dagar. Det dröjde ej länge innan Herrar låntagare funno, att räntan redan kräfde tillgångar, och då fråga uppstod om inbetalning af capitalen, ökades ännu mer låne-behofvet. Man drog sig fram med bekymren till j8iS, då delta vidlyftiga creditsysteme inskränktes endast inom hufvudstadens område, och följden blef, utom många idoge famillers undergång, att öfver 2 millioner ligger o.itlånta i Banken, då länebehofvet är sorn aldrastörst.
Ständer annu fortfara i deras yttrade önskan om en sadan ytterligare granskning af Räkenskaperna fran och med i8oo till och med invy, den föreslagne Committé, en nedsatta och med lämplig Instruktion förse: Of» werlemnandes endast Kongl. Majit ät Riksens Ständer, art härtill anwisa erforderliga medel. Dä ett arbete af denna utsträckta omfattning kräfwer, för alt med behörig drift fortsattas och fullbordas, ett emot göromälcns beskaffenhet och mängd swarande antal af rcwiderande; Dä werkligt tjenstgörande Civile Embets - och Tjenstemän, ej kunna dertill nyttjas med mindre dem förunnatjenstledighet, i hwilken händelse vicaricr mäste förvrdnas till Sosftornes för 'ttande och derför serskildt lönas; Dä andre skicklige man icke eller kunna förbindas till mcranamnde Rewisions-arbete, ritan emot åtnjutande af skäliga Arfwvden, och dä stuteligen CommittLen bör wara biträdd af Canzli, och öfrig Betjening, lara Riksens Ständer nogsamt inse nödwändigheten af ett för alla besia kostnader tillräckligt anslag. Kongl. Maj:t förblifwer Riksens Stander med all KonglNäd och Annest wälbewagen. Datum ut suorra. 6. k. Enligheten med Hufwudss,Isten bemittnar I. k. Lerg5tröm. Borgare-St. Secr. Rik, Den z Julik. 991 Uxpläst hos Ridd. och Adeln den z Julli. H/rest-Eländet d. z Borgare-Ständer d. z , - » - Bonde-Ståndet dz Riksens Högloft. Ständers Stats-Utstötts Berättelse och Betänkande r. rande Riksgälds-werket. ^nför Rikets Högloft. Ständ-'?
Hvad de nya benämningarne vidkommer, så vore de nödvändiga, på det att ej någon sammanblandning skulle ega rum med de gamla och hvarföre foten antogs till längdmått var helt enkelt den, att kubikfoten innehåller jeml 10 kannor och är genom kannan en jemn mätare emellan det gamla och nya systemet. Frih. Palmstjerna har äfven talat om lidens otillräcklighet för alt ett förslag skulle kunna hinna i della afseende framställas 222 Den 14 Augusti. till nästa riksdag: med anledn. häraf får jag tiplysa att redan år 1823 har ett sådant förslag blifvit utarbetadt och af Ständerne gilladt med precis samma enhet som den Etsk. nu föreslagit, hvadan icke något annat system behöfves, utan då det gamla endast i några få delar omarbetats, så ligger systemet helt och hållet färdigt för Ständerne. Jag får yrka att R. o. Ad. måtte bifalla detta Ekon.Utsk:s, betänk., såsom på det högsta nyttigt för landet. Frih. Klinkowström, Rud. Mauritz: Ehuru jag ifrar för decimalsystemets införande och erkänner den stora fördel, som deraf kan npstå, i fall det vore konseqvent och vetenskapligt genomfördt och fått tid att komma ner till det egentliga folket., kan jag likväl icke undgå att i förevande fall tro, att, om man ginge varliga till väga och först gjorde de allranödvändigaste förändringarne, komme man förr till målet.
Men nu körde släden fram för dörren, nu var det att påpelsa oss och resa, åtföljda af en utaf mina bröder, som dock icke låtsade om det ringaste. Tio minuter senare stodo vi vid ingången till balsalen. Dörrarne flögo upp, ljusskenet blixtrade för mina ögon, fiolernas stämning och societetens brusande prat återdallrade i mina öron. Jag tyckte att alla menniskor trampade på min hvita florsklädning, och jag hade en obestämd fruktan att jag skulle få garneringen afrifven, att jag skulle tappa näsduken, snafva eller på annat sätt bli uppehållen. Men vi hunno lyckligt den plats, dit min svägerska styrde, då jag jemförelsevis tyckte mig vara i någon säkerhet. Intrycket häraf visade sig också deruti att jag upplyfte ögonen och såg mig omkring med en temligen fri blick, och ju flere blickar jag fann fästade på mig, desto mera stegrades min sjelfbeherrskning. Jag kände att ansigtet icke förrådde hjertats häftiga slag. Svårare blef det dock, då uppbjudningarne började nedregna på ömse sidor om mig utan att någon kavaljer stannade framför mig. Det var nu kinkigt att finna ett lämpligt ögonmärke, och blodet flög mera feberhett på kinderna än jag önskat. Lyckligtvis kom tébrickan, och i detsamma jag fått min kopp i handen, men åter varit nära att släppa den vid ett par triumferande ögonkast, hvilka korsade hvarandra mellan tvänne kavaljerer och en af mina så kallade väninnor, hördes vid en af dörrarne ett slamrande buller, hvarjemte det uppstod ett sus, uttryckande öfverraskning. Nästa ögonblick inströmmade åtta à tio norska officerare, som från Fredrikshall slängt in på föret för att dansa på balen. Nu hade jag så när släppt tekoppen för andra gången. Jag var räddad. Och räddad var jag, ty en liten stund senare blef för mig presenterad en medlem af den räddande falangen, en kapten Garbern, hvilken sedan i sin tur efter hand presenterade sina vänner.
Och hivad de til Kongl. Mn:t och Kronan utlemnaLe biträden augcck, sä blefwo de gillade, sam' dessutom Kronan med ytterligare län af kaninen detta är betjent. Det nu inchllna krig emelian Sverige och Dannemark gjorde ännu mera dessa biträden til en nödwändighet, och Louten undandrog sig icke, eyuru den ofta nog nödgades sakna utfästa inbetalningar, sä wäl af Kronan som af privata. Föreställningar och anmaninaar spardes icke; lagsokinng icke eller; men K ast nästade penningr-brist omöjlig he'en at fnstgöra föck>indrlser. O! -genheterna deraf trodde Riksens R d i nägvn män kunna afhjelpa genom et är 1677 npgifwet förslag, med förest, nnir-g, om icke kairhuen wille inga uti at Utgifva Lancoeller Oestit-Sedlar, för hwilka otikiliiga wack.a skäl af Landets behof och beqwämlighet framst illdr ; men 1-anco-Fullinäg'ige afgLftvo et pä Lanoo-Ordningens 71. K, jämte flera Författningar, sa rrundadt sa?ar, allain äkmind» stone för denna gäng asstadnade. Til Lanqrrk-ns förnöjande wörö emedlertid a ftilliga Kronan? R altor pantsatta, och ibland dem järnwäl KopparRännan, om hwars förwaltning af Kaninen, (tontraÄ blef stukadi med Kongs. Kammar-LolIeAium. Mer inföll är 1673 ek Riksmöte och Riksens Stander samlades i Halmstad.
I afseende åter på sättet för de af detta Creditiv till menigheter förskjutne medels återbetalning, tillstyrker Utskottet, att en sådan återbetalning måtte ske senast inom slutet af år i838, samt att frågan om afskrifning utaf de medel, hvilka, till följd af hos vederbörande uppkommen oförmåga, icke kunna återbetalas, måtte till pröfning företagas vid den Riksdag, som näst efter berörde tidpunkt inträffar. Stockholm den 14 October x834* STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, 1834* Stitt-Usskottets Uti, K;o »95. Ankom till Exped.-Utsk. den a3 Oct. Memorial, angående förhöjd beräkning af C har lee-Si gillat a;-medlen. (L A.) Sedan, i anledning af Kongl. Majlis, uti Dess Nådiga Proposition, lill Rikets Ständer, angående Stats-Verkets tillstånd och Lehöf, i sammanhang med föreslagen löne-reglering för Justitiae-Revisionen samt öfrige Afdelningar af Kongl. Majrls Cancellie, gjorda framställning om lämpligheten deraf, att alla så kallade sportler inom de till Kongl. Cancelliet hörande Afdelningar, med undantag endast af lösen för afskrifler och diarii-hevis, mätte upphöra, och i stället ingå till Kronan, såsom Charta-Sigillata, till ett belopp af 37,35o R:dr, Stats-Utskottct uti afgifne utlåtanden N:s 80 och 214, på anförda skäl, samma förslag afstyrkt; så hafva dock, enligt från Riks-Stånden ankomne ProtocoIIs-Utdrag, Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden bifallit hvad Kongl. Majit sålunda i Nåder föreslagit, hvaremot Borgare-Ståndet bifallit Utskottets yttrande i ämnet.
Centonal af Götheborgs Stada Aflöning « *21: 17* Inlösnings - Penningar inflyta för hvar och en, som inkommer uti Fribröd efter Accord, alt efter Stånd och ålder ti 1 50, 80, 100 och 200 D:r S.rnit 40: — För 3 För en försåld Byggning - 496: — Frivillige gåfvor och annor inkomst • allt 4. An influtit efter en särskild Räkning i Penningar - 563: 22. Tillsammans Penninge-Inkomst 3,964 D:r 4 ör. 3i:o Kongelfs Hospital. Varit i gamla tider inrättadt och af Kongl. Majtt igenom Hess Nådiga Bref af deni4Martii 1685 ökadt till dess inkomster med Räntaa af ett Skatte-Hemman benämdt Tronum uti Töraby jocken på Inland belägit. Inkomsterne efter ingifvet och af LandsContoiret påakrifvet förslag förar 17<?4> stro 6 '*658 Stats-Utskottens Beiänkandeni. Tunnor Tionde Korn, löst mål, utan Kappar* hvarföre betalas - 33 JFr 24 ör. Räntan af ett Skattehemman - 38 Inskrifningsoch Ir.tagningsPenningar - 60! — För försålde Persedlar - 10: 1. Tillsammans 291 D:r 14 ö,r» 32:0 Halmstads Hospital. Ifrån forsla Reformations-tiden och år 1528 skall härstädes hafva varit ett Fattighus inrättadt, och det af private Personers Sammanskott»’ Tvenne i Staden då varande Klosterhus och Utjordar blefvo af Konung FRIEDRXC I i Dannemark dertill gifne, och år 1597 undfick äfven Hospitalet af då varande Danska Regeringen K10- no-Tionde .Spannemål af tvänne Socknar. Jemväl skall detta Hospital blifvit tillagdt Räntan af en inhägnad på Stadens Utmark.
Då denna utväg, att medelst inköp af byggnader eller uppförande af nya hus bereda stati onslokal, dock blefve förenad med särdeles dryga kostnader, samt, temligen ostridigt, i de fleste fall, der byggnader funnos att för begagnande till stationslokal hyra, hyresbeloppet icke komme att motsvara räntan å de kostnader, Staten finge för jords inköpande och nya byggnaders uppförande vidkännas, jemte den omsider, genom byggnadernes för en, om än aflägsen, framtid motsedda obrukbarhet, på dem uppkommande förlust, borde således, vid införande af ett sådant befordringssystem, som Komitén tänkt sig kunna föreslå, hvars åsyftade tillvägabringande åtminstone till en början skulle af den mesta för Statsverket möjliga besparing betydligen främjas, iakttagas, att, i den mån ske kunde, vid bestämmandet af stationernes lägen, i allmänhet företrädesvis till stationer utsågos sådane ställen, å hvilka, jemte det de voro för sjelfva befordringen och dennas indelning i sitt sammanhang lämpligt belägne, byggnader till stationslokalernes behof kunde på billiga vilkor förhyras. För att emellertid gifva ett på en gång nog fritt och efter behofvet lämpadt utrymme för valet af stationer, samt jemväl med afseende derå, att, å ena sidan, i den mån afstånden emellan stationerne blefvo längre och stationerne således färre, en besparing i kostnad uppkomme, men, å andra sidan, genom öfverdrifven utsträckning af posthållens längd, åtaganden, att lemna för befordringen nog uthållige hästar, kunde fördyras; har Komitén, med afvikelse från den nu gällande bestämmelsen om skjutshålls längd, an - 35 tagit, att afstånden emellan poststationens borde i allmänhet utgöra 1|' ä 2\ mil.