Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
&,mnvinsHvad slutligen angår grunderna för rättigheten alt i minut försälja försäljning bränvin, linr Kongl. Majit härvid hufvudsakligen tagit i betraktande, hurui minut. gQm ^ s;j lsk i lola ändamål, som uti beskattningen är att söka från sedlighetens synpunkt, eller sorn afser förbrukningens hämmande genom fördyrandet af varan, vid det mera invecklade förhållande, som här i landet eger rum i afseende å bränvinstillverkningens utöfvande till husbehof eller såsom näring, icke kan på något verksamt sätt vinnas genom skatt å tillverkningen, enär husbehofsbiänuingen icke skäligen bör med hög skatt betungas, och skatten å bränvinstill verkningen, såsom egentlig näring, måste, på sätt förut är anfördt, så lämpas, att den står i ett afpassadt förhållande till den å husbehofsbränningen, för att icke äfventyra ändamålets förfelande genom afledandet, i vidsträcktare mån, från det mera till det mindre beskattade ti 11 verk n i ngssä tte t. Ändamålet kunde deremot, genom skatt å försäljningen i minut, säkrare vinnas, och Kongl. Majit är derföre betänkt uppå, att, i öfverenstämmelse med de grunder, som i Norrige, genom lagen af den (5 September i845, äro fastställda, så ordna lagstiftningen i afseende å bränvinsminutering, att rättigheten till sådan rörelse klefve, så väl i stad som å landet, beroende af en högre beskattning, deraf intägten inom hvarje kommun borde, till dennas behof, för fattigvård och andra kommunala angelägenheter användas. Kongl. Majit vill, i sådant afseende, föreslå Rikets Ständer att, i sammanhang med fastställandet af bevillningsafgifterna för bränvinsförsäljning i minut, må bestämmas, att en särskild kommunalskatt skall erläggas med fyra skillingar kannan, efter det belopp, hvartill försäljningen af bränvin i minut antages att inom kommunen uppgå; varande denna afgift ungefärligen motsvarande två femtedelar af den skatt, som i Norrige är för enahanda ändamål bestämd.
Dessa chartor å hvilka äfven lodtalet å brefven bör finnas utsatte skola till dess uthängandet för nästa afgångne post, åt samma håll, sker, vara på föreskrifne sätt tillgänglige för Allmänheten att bese och sedan till HufvudPostContoiret inÄndas för att jemföras om de öfverensstämma Den 3 Martil. 231 med de, efter hvilka liquid inför detsamma skall göras. 2) Ett lämpeligt vite bör stadgas för Postmästare 0111 olikhet, antingen till antal eller lodtal befinnes å dessa ehartor vid jemförelse af hvad deröfver blifvit utsatt å de som medföljt sjelfva Posten. Hvad dessa föregående fränne punkter innehåller, anser jag för framtiden åtminstone böra åläggas till iakttagande vid Postverket, om icke någon annan controll för det närvarande linnes mera ledande till ändamålet.. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Man behöfver blott genomögna våra Tullstadgar, för att finna nödvändigheten af deras omarbetning; och får jag derföre vördsammast föreslå, att detta arbete måtte blifva åt Bevillningsljtskottet uppdraget. Med blicken fästad på det inflytande, som Tullstadgar kunna hafva på Nationens moraliska och oeconomiska utveckling; vågar jag lika vördsamt uppgifva några af de principer, hvilka synas mig böra läggas till arund för den blifvande Tulltaxan. O Allting bör tillåtas till införsel; och följaktligen det förhatliga ordet Lurendrägeri hos oss förlora all motsvarighet i verkligheten. Den 3 Martil. 2) Tull-afgiften bör i allmänhet vara lag; på det retelsen till tullförsnillning må blifva desto mindre, tillika med behofvet af tullbevakning. Att tullafgiften
Or* sakerne hvarföre Bränningen år 1815 mindre fördelaktigt utfallit, upplyser Magazins-Directionens för samma år afgifne Berättelse; Och har Stats - Utskottet, vid anställd undersökning funnit dessa orsaker behörigen grundade. 8:0 Uti Hedervärda Bonde - Ståndet är af en Ledamot erinran gjord vid Utskottets Förslag, att Magazins-Inrättningen trid jd rättighet att uppbära den förhöjning utöfver Markegangs - pris, sota vid vissa tillfällen kan komma att inflyta för den Afradsoch Tionde-Säd, som bordt af Räntegifvarne in Natura aflefvereras, men fatt med Penningar lösas. Skälen för detta Utskotteis tillstyrkande äro i Betänkandet omständeligen anförde, hvilket Utskottet ältså vördsammast åberopar. Utskottet får blott tillägga, att, då Kronans behållne Afradsoch Tionde-Säd jemlikt Författningarne, in Natura bör lefvereras, till tle behof, hvartill denna säd är påräknad, ä^ 3904 Stats-Utskottets Betänkanden. det med en Bäntegifvares ovillkorliga skyldighet förenadt, att, da Spannmål ej af honom kan prassteras, han i stället betalar det pris, hvartill Säd för dess räkning kan uppköpas ä den ort, der den bordt vara af Räntegifvai en, enligt forslings - stadgan , aflefvererad: Om, sorn oftast händer, detta upphandlings-pris öfverstiger Markegången, skulle ju Magazins-Directionen få vidkännas en förlust, som icke kommit i fråga, sä vida Räntegifvare/! sin skyldighet fullgjort, alt lefverera Säd in Natura. Det är till betäckande af sådane Förluster, sorn StatsUtskottet föreslagit, att ifrågavarande pris-förhöjning må Magazins-Fonden till godo komma.
Om således lin det föreslagna anslaget af 3000 r:dr beviljas, sä sker i sjelfva verket ingen tillökning i bokantalet förrän om ett är eller mera, ty anslaget utgår försl, med nästa är, oell sedan dröjer innan böckerna blifvit uppköpta och hilkonimit. Det är således lid för Chefen för Bibliolheket, alt till nästa riksdag göra anmälan hos Konungen om behofvet af ökadt biträde, dii propus, till Sländerne icke eller lärer uteblifva. Jag anhåller således om bifall till hvad StatsUtsk. tillstyrkt, samt att den nu väckta motionen icke mätte upptagas, emedan den i sjelfva verket är en alldeles särskild och liv motion, som icke bör komma under pröfning. Hr Silfverstolpe: Jag vill visserligen icke neka be hofvet af eli ökadt biträde inom K. Bibliolheket, men tror ingalunda, alt hvad som dertill erfordrades, bör tagas af det anslag, sorn är begärt lill böckers inköp, emedan delta icke, äfven med den föreslagna tillökningen deruti, är större än 8000 ralr årligen, oell man ganska väl känner, huru dyra de böcker äro, som utifrån iiiförskrilvas, i synnerhet sädane, sorn afses för ett Bibliolhek, nemi. de, hvilkas förskaffande öfverskridcr enskild mans vanliga förmåga. Jag kan således ej annat än pä det högsta yrka, att det tillökade anslaget af 3000 r:dr mätte bli af 11. o. Ad. beviljad! för böckers inköp; oell skulle StatsUtsk. linna, att Statens tillgångar medgifva tjenslemannapcrsonalcns inom Bibliolheket förökande och förseende med löner, hvarpå jag nästan tvillar, sä är det sä uiveket bättre. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Dä jag är en ibland de hufvudstadens innevånare, sorn ofta nödgas begagna det K.
För den nya löneregleringen erfordras enligt uträkning (Bil. K.) och med förutsatt tillämpning af kommitterades förslag till indelda kavalleriets förändrade organisation Rdr 653,225: — Således uppstår härigenom ett öfverskott i kavalleriets nuvarande lönetillgångar af Rdr 128,676: 71, hvilket öfverskott bör användas för infanteriets behof; men då af de för aflöningen vid kavalleriet nu anvisade 346 vacanta numren. 97 äro afsedda att rekryteras, enligt nyssberörda organisationsförslag, blifva således vacansafgifterna lör dessa nummer, utgörande skillnaden mellan det nu anvisade och det afkommitlerade för aflöningen påräknade vacansbeloppet af 249 nummer, eller Rdr 19,178: 20, icke vidare för aflöningsbehofvet att tillgå, hvarigenom af nyssnämnda öfverskott allenast blifver disponibelt för infanteriets aflöning ett belopp af Rdr 109,498: 51. B. Behof. För den nya löneregleringen erfordras enligt uppgjord särskild uträkning (Bil. L.) och med antagen tillämpning af kommitterades organisationsförslag för indelda infanteriet, hvaruti äfven innefattas Hallands och Westernorrlands nuvarande, till förvandling såsom indelda stamtrupper afsedda 2:ne beväringsbataljoner Rdr 2,707,470: — 2. Tillgång. Nu äro anvisade, enligt kommiterades beräkningar (Bil. C. D. och E.) B ostadsbo ställen, afkastning enl. de för år 1860 gällande värden Rdr 561,094: 31. Påräknad förhöjning häruti genom utarrendering af en del bland dessa boställen Rdr 22,050: 58. Öfverföres Påräknad förhöjning häruti efter slutet af nuvarande arrendetid Rdr 65,060: 69. 455,651: 63. Indelda räntor, kronotionde och hemkall Rdr 654,276: 96. Ersättning för afträdd jord Kontant anslag för nuvarande infanteriregementen och corpser .
Brandförsäkringscontoret i Stockholm, angående samma inteckningsskyldighet för dess försäkringseller premielån, som för lån i allmänhet. II. 531. IV. R. 17g. XVIII. B. 226. XIX. Brandstod och Riksdagsmanria-arfvode, om förändrad grund för. XII. Brandstodscomite'en i Luggude härad, om rättighet för, att utmätningsvis uttaga obetalda brandstodsafgifter. V. B. 104. A. i85. VIII. U. 378. A. 453. Bratt, Anna Sophia, om återgående till henne, af åbooch besittningsrätten till Sunnegata kronohemman. Se Sunnegata. Brefbäringsskyldighet. Se Kronobref. Brefvexling emellan embetsverken inom Riket, angående. IX. B. 324. A. 386. Bro-, hamnoch expeditions-afgifter vid Stockholms hamnar, angående undersökning 0111 tillkomsten af. III. 364- IV. R. 4°6- XI. B. 18g. XII. 142- Å. 288. XVIII. U. 294. Bro öfver Nissa å, angående låneunderstöd för återupp - ( 6o ) byggandet af en genom vådeld förstörd. Se Låneunderstöd. Broling, C. A., Stereotvperingsoch Tryckeriföreståndare i Banken, om belöning åt. Bromander, A. P., om årligt understöd åt. III. 2.42. IV. R. 73. V. B. 373, 4* *■ Se vidare Hufvudtitlarna, den Tionde. Brott, begångna af minderåriga, om anteckning af, i prestbetygen. Se Prestbetyg. Brottslingar, om deportation af. Brunberg, Gårdsägare i Umeå, Nils, angående eftergift för, att betala öfverränta. Se Eftergift. Brundin, Undervägare, A. E., angående eftergift för. Se Eftergift. Brunnsviken, om sänkning af. XII. B. 326. A. 483. Brygga, om anläggande af vid Blockhusudden. Se Blockhusudden.
Att den, som begår brott, skall ersätta den skada, han genom brottet förorsakat, ligger i sakens natur. Derom har aldrig någon tvekan inom lagskipningen uppstått, oansedt någon bestämd föreskrift derom ej finnes. Men tvekan kunde åter i många fall inträffa, derest man nu gålve en bestämmelse i föreslagna syftningen. Uti 20 § af 1855 års Kongl. Förordning om stöld och rån talas väl om återgäldande af hvad som är stulet; men meningen är icke här att liestämma någon ersättnings skyldighet, utan endast att tillägga ersättningen för del stulna bättre rätt, än de böter, som för stölden blifvit ådömda. Della stadgande vore eljest öfverflödigt. Till straff-lagens fulländning hörer emellertid en allmän bestämmelse om skyldigheten att godtgöra den skada, man genom brott förorsakar; men endast såsom allmän synes den vara lämplig; men såsom speciel vara förvillande och obehöflig. Genom den ur 50 § uteslutna delen förklaras att någon ändring ej sker medelst ifrågaställa författning af hvad i grundlag stadgas. Och med grundlag menas här uppenbarligen Iryckfrihels-lagen, emedan den är den enda af grundlagarne, som har omedelbart sammanhang med de lagbud, om hvilkas ändring fråga nu är. Del stadgas nemligen i 9 mom. 1 § af berörda lag, ali den, som å skrift bedrägligt titelblad eller orätt författareeller ut gifva re-namn utsätter, skall slraflas efter 8 Kap. Missgernings-balken, samt i nästpåföljda moment, att den, som å tryckt skrift utsätter falskt boktryckarenamn eller orätt trycknings-orl, skall böta enligt Irvckfriliels-lagen och "derutöfver anses" efter 8 Kap. 3 § berörda Balk. Och skulle således, enligt det Nådiga förslaget, Missgernings-balkens 8 Kap., sådant det nu lyder, fortfarande komma ali i förenämnda fall gälla, ehuru lill sitt innehåll helt och hållet förändradt; men om lämpligheten af delta undantag hysa dock Rikets Ständer betänkligheter. 622 ExpeditionsUtskottets Förslag lil! underd. Skrifvelse N:o 189.
Jag vet icke, om Riddarhuskassans ställning och Riddarhus-Direktionens berättelse böra så tidigt framläggas för Adelsmötet, att motioner med anledning deraf kunna med full sakkännedom väckas, men detta synes mig vara en omständighet, som bör tagas i betraktande, och förenar jag mig derföre i Frih. Tersmedens yrkande om inomits återremitterande. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat att derunder hade yrkats dels bifall till mom:t med utbyte af ordet sammankomsten till ordet Adelsmötet, dels återremiss af mom:t och dels afslag derå; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till mom:t med ofvansagde förändring, hvartill svarades många ja jemte några nej, sedermera propos. på momits återremitterade, då svaren utlöllo med många nej och några ja, samt slutligen propos, på afslag å moimt, hvilken propos. med nej besvarades, hvarefter och sedan propos. på bifall till momit med meromnämnde förändring förnyats samt med många ja och några nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Bifölls. § 23. Bifölls. § 24. lista momit. 174 Den 11 April e. m. Hr Anrep: Jag anhåller om bifall till det nu föredragna monr.t endast med den förändring, att orden »eller afslås» måtte utgå. Hr Ramsay: Det af Hr Anrep anmärkta ordet förekommer äfven i motsvarande § af nu gällande Riddarh.-Ordn. och är således ingen nyhet. Jag yrkar bifall. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till monr.t oförändradt, och dels bifall till detsamma med uteslutande af de sista orden »eiler afslås»; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till mom:t utan förändring och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 2:dra mom. Hr Anrep:
MAJ:T i u »»rlc filan i g het afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE för åren 1943, 1944, 1945, 1946 oell 1949. - - STOCKHOLM, 1850. P. A. NORSTEDT & SÖKER. Kongl. Boktryckare. Underdånig Berättelse örn tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Westerbottens län för åren 1843, 1844, 1845, 1846 och 1847. Länets allmänna beskaffenhet. Härom åberopas förut afgifna underdåniga berättelser, med anmärkning, dels att, på grund af Eder Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift uti bref af den 27 Mars 1843, Nysätra socken blifvit förflyttad ifrån länets Esta lill dess 2:dra fögderi, dels ock, att anläggning af en stad å de för Kronans räkning inköpte skattehemmanen N:ris 6 & 8, ||:dels mantal i Norrböle by af Skellefteå socken blifvit tillåten igenom Eder Kongl. Maj:ls nådiga bref af den 11 September och 6 November 1845; och har utstakning af stadsplanen och densammas indelning i tomter, men ej stadens bebyggande eller befolkande, hunnit verkställas inom den tid, som af denna berättelse omfattas, ehuru Eder Kongl. Maj:t, den 6 September 1846, för staden i nåder utfärdat Byggnads-Ordning och Reglemente, samt åtskilliga personer, under loppet af påföljande år, sökt och erhållit burskap å bandel och handtverk i den nya staden. § 2. Invånare. Folkmängden inom kustlandet utgör, efter skattskrifnings-längderna för år 1847 och deröfver författade sammandrag, i första och andra fögderierna: mantalsskrifne Mankön 11,195; d:o Qvinkön 11,850; i Umeå Stad, mantalsskrifne Mankön 406; d;o d:o
Jag förbigår att yttra mig härom ; jag anser först och framst en öfverläggning om KrigsCollegium på detta rum icke vara i sin ordning, och i öfrigt har jag ej elier af Friherre Boijes framställning, med full tillförlitlighet kunnat bedöma , om Collegii åtgärder varit lagenliga eller icke; men mig tyckes omdömet böra bestämmas endast deraf, huruvida verkställande Magten figer att suspendera Domare - magtens åtgärder eller icke. Här år ej fråga om Collegiutn haft orätt eller ej, om det kunnat åläggas ansvarscch ersfittnings-skyldighét eller icke; hår fir blott frågan om, sedan ett åtal var börjarlt, hvilket nemligen JustitiseCanzleren kunde göra äfven utan föranledande af remiss, och uti Högsta Domstolen upptaget, anledning af verkställande Magten borde gifvas till samma åtals nedläggning. Det fir detta jag icke tror. Jag vet visserligen , att JusiitiaeCantzleren år pligtig att utföra hvad åtal sorn helst honom uppdrages men tror ej derföre honom kunna befallas att nedlägga ett åtal , som är påbegynt. Med detsamma åklagaremagten göres overksam blifver äfven domaremagten det. Hvad behandlingen af Ebersteinska målet angår , anser jag mig skyldig att yttra min öfvertygelse utan considerationer, att nemligen jag ej kan linna annat ån att, så långe ingen lag finnes, som inskränker bort-testamenterande på landet af all förvfirfd m Veu io Julli e. m. egendom , och i Staden af en vis9 andel af all egendom , ser jag ej, att verkställande Magten kan hindra sådant, eller såsom lag antaga en ny lag-princip , den må i Öfrigt vara huru rigtig som helst. Hår år ej fråga om Ebersteinska testamentet, var till formen lagligt. Frågan år endast huruvida, sedan Eberstein, genom Testamentet, så till sågandes, satt sitt insegel på egendomen, någon annan ån domare-magten ågde att bryta det insegel , till arfvingarnes förmon ; och det år denna fråga som jag , lika med ConstitutionsUtskottet, nekande besvarar.
Vidare och sedan, på sätt äfven kan af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes årsberättelser inheintas, skördarna af råg, hvilket sädesslag utgör ortens hufvudsäde, under 6 på hvarandra följande år, eller ifrån och med år 1849 till och med 1854, i allmänhet utfallit under medelmåttan, inträdde slutligen med år 1855 och af allmänt kända tillfälliga orsaker det höga pris å förenämnde sädesslag, hvilket dock nu med året 1858 åter nedsjunkit till och med under medelpriset för decenniet 1840—1850.» »Det är uppenbart att under sådana förhållanden hafva få besparingar kunnat af landtmannen göras för att nedläggas på förbättringar af åkerbruket. Den privata penningeinrättning, som under här ifrågavarande tidskifte uppstått inom orten, och hvilken lemnar penningeförsträckningar endast på kortare tider, har hvarken bordt eller kunnat med fördel anlitas för anskaffande af förlag till jordbrukets förbättring, af det skäl att jordbrukaren i allmänhet får endast småningom upphemta frukten af de på dylika förbättringar nedlagde kostnader.» »En annan orsak till den mindre tillfredsställande ståndpunkt, på hvilken jordbruket inom länets slättbygd för närvarande befinner sig, är det missförhållande, som i allmänhet äger rum emellan den sädesbärande åkerjordens areal och vidden af den gräsbärande delen af så väl den odlade jorden, som den naturliga ängen, ett missförhållande, som sätter jordbrukaren ur tillfälle att åt jorden kunna återgifva de för växterna nödiga näringsämnen, som de ofta återkommande sädesgrödorna förbrukat. Likväl är det utan all fråga, att jordbruket har under de sistförflutna 25 åren gått framåt hvad foderodlingen beträffar, så till vida, att numera äro foderväxter, förnämligast thimotej och klöfver, allmänt odlade, och fodertillgången på sådant sätt ökad, hvarigenom jordbrukaren beredt sig tillfälle, dels att bättre kunna föda sina kreatur, dels att för åkerjorden bereda en ymnigare och kraftigare spillning.
Den unga mön blef så bortförd af de blåa böljorna, och kom till Hafsfrun, som råder öfver alla hvilka omkomma på sjön. När nu svennen gick ned ifrån rån och sporde om hans syster var smyckad, förtäljde styfmodern med många falska tårar, att Svanhvita hade fallit i sjön. Då blef ungersvennen förfärad, och med honom allt skepps-folket, ty de visste väl hvad straff väntade dem, att de så illa hade aktat konungens brud. Men den falska qvinnan fann på ett annat svek; hon sade att de skulle smycka hennes egen dotter till brud, så kunde ingen veta att Svanhvita var borta. Svennen nekade väl härtill; men skepps-männen räddes för sina lif, och tvingade honom att göra såsom styfmodern hade sagt. Jungfru Räfrumpa smyckades nu på det aldrapräktigaste med röda ringar och gyllene bälte; men ungersvennen var illa till mods, och kunde icke förgäta hvad ofärd hade träffat hans rätta syster. Medan allt detta timade, lopp fartyget in under landet, hvarest konungen var till mötes med allt sitt hof och mycken fager utrustning. Der breddes nu dyrbara täcken, och konunga-bruden fördes ifrån skeppet med stor heder. Men när konungen fick se jungfru Räfrumpa, och hörde att hon skulle vara hans brud, märkte han oråd, och blef högeligen vred. Han lät så kasta ungersvennen för djuren i lejona-kulan, men sjelf ville han icke rygga sitt kungs-ord, utan tog den stygga jungfrun till gemål, och så vardt hon drottning i sin systers ställe. Jungfru Svanhvita egde en liten hund, som hon höll mycket kär. Han kallades Snöhvit. Sedan nu den unga mön var borta, fanns ingen som vårdade sig om det trogna djuret, utan han gick upp till kungsgården, och tog sin tillflykt i stegerhuset, hvarest han lade sig framför eld-staden. Om qvällen, sedan alla gått till hvila, märkte köks-mästaren huru dörren öppnades af sig sjelf, och en liten fager and, som var fängslad med en kedja, hoppade in i köket. Hvarhelst den lilla fogeln trådde på marken, upprunno de aldraskönaste rosor.
Vidare tillser Notasiatafdelningen att inteckningarne blifva i vederbörlig tid förnyade. Om en hos afdeliiingen, deponerad inteckning genom underlåten förnyelse skulle förfalla, ersatter Stookliolms Enskilda Bank därigenom uppkommen skada. Förvrtriiigsnfgift: 50 öre för år pr 1,000 kronor af depositionens värde, dock ej under två kronor. Sängar, Sangklader, Mattor, Möbeltyger, Gardiner, Borddukar, Hvita Varor, Trikavaror, Flanell, Ilborgonrookstyger, Underkjolar och Kjoltyger. Pro fver 0 ~ 2~r4s7ctcranter 7 ~ f! * t~~~7i~0a K. M. LUNDBERGS Bosättningsmagasin ff: o!? ' Storkga * koó~.z ' n~eem AT: o Y STOCKHOLM. Wimans S~isar för och t o 2. ved Vedslöseri omöjligt. Ugnarne icke belngda med n&amp;.gon lem, steka och gr8dda iitomordentligt jemnt, 141 och fort .. Inga ~hrLnnplt %tar % a t t förnya. De yppersta intyg f r h hela landet. Kunna ses i verksamhet och profvns R Ingeniör E. A. WIMANS utställning och Försäljning, i Y EcI * edsgcctnn l Y, Stockholm. Aug. Magnusson-. c (etablerad 1860) Försäljningslokaler: nedra botte %, ea, tv8 och t r e tr. upp STOCKHOLM. - Största lager i Norden Kulörta o, Svar ta Y llekladningstyger Kulörta och Svarta Sidentyger Bomulls-Tvattkladningstyger Schalar och Resfiltai m, m, Obser~era! Genom direkta förbindelser med inoch utlandets förnamsta fabrikanter kan jag erbjuda ofvasnamda artiklar bättre och billigare an niigon annan och torde en hvar genom besök i mina lokaler eller genom reqvisition af profver och varor lätt blifva öfvertygad om fördelen att hos mig fylla sina behof af dessa artiklar. s Den 6 juli. E n bemarkelsedag.
Q Samma Församlings Handtverks-Schola, med 4° Lärjungar och r Lärare, som uppbär i lön 66 Ridr 3a sk. m) Ulrica? Eleonora? Församlings Fattig-Flick-Schola, bär omkring 40 Barn och 1 Lärare, hvars lön utgör i83 Ridr 16 sk. Jemte denna Un - dervisnings-anstalt, hvartill årligen af allmänna Fattigmedlen utgå 200 Ridr, är, medelst enskilt välgörenhet, en särskilt Schol-class inrättad för nära 80 fattiga Gossar, hvilken förestås af en Apologist-Scholans Lärare, som derför aflönas med 35o R:dr utaf dea donerade Schol-fonden, utgörande g,5oo R:dr. n) Hedvig Eleonora? Församlings Fattig-Schola, hvars Scholhus är nybygdt, har 2ine Lärare och 1 Lärarinna, som njuta i aflöning 556 Ridr — % — 3a sk. Antalet barn af begge konen, som bär undervisas, uppgår till omkring a5o. Scholan har ett Capital af n,5oo R;dr. 0) Samma Församlings Handtverks-Schola, med 16 Lärjungar samt I Lärare, aflönad med 66 R;dr 3a sk. p) Adolph Fredrics Församlings Flick-Schola, med 100 Barn och t Lärare, som har i lön i33 Ridr 16 sk. Schol-fonden uppgår till 22,190 Ridr 28 sk. 3 rist. q) Stadens förbemälte Ter ritor ial-FÖrsamlingars Atta Catechet-Schoer, hvardera med r Lärare, som njuter i lön 90 Ridr, och med tillsammans omkring 520 Lärjungar af hegge konen. r) Kongl. Svea Lif-Gardets Schola, med 60 å 70 Gossar, under 1 Lärare, som uppbär i lön 221 Ridr 3a sk. Scliolans Capital-fond utgör ett belopp af 21,200 R;dr. s) Kongl. Lif-Gardets till Häst Dito, med omkring 5o