Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I utveckling af ofvanstående grunder föhr jer således, att hufvudmanskapet för de äldre Ådeliga, Commendeurs, Friherrliga oell Grefligå åtterne årfves efter först födsloråtten , uti rått nedstigande linea på Svärdssidan; att för de med stadgad särskild arfs^ ordning före den 6:té Junii 180g till högre värdighet upphöjde åtter, blifve hufvudman den, som i ätten äldst år, af dem sorn värdig^ heten tilltrådt lufva, och ättemän alle de som hafva arfsrätt till nämnde värdighet; att för den icke upphöjde delen af desse slågter tillhör hufyudinarsnaråt* ten den, som antingen sjelf var härmast af de når upphöjeisen skedde, cjvarblifvande Deli 18 Augusti e. m. Kttemännen, eller som äldst är af en sådan persons gren; att först efter berörde grens utgång samma hufvudmanskap öfvergår till den i samma värdighet cjrarblifna och då för tiden äldste grenen från stamfadren, hvilken genom yngre bröst-arfvingar af dem som i den högre värdigheten inträdt kan hafva uppkommit; att för de sedan den 6;te Junii 180g tillkomne ätter är hufvudman den, som enligt §. i RegeringsFormen ättens värdighet innehafver, och stamfadrens alla öfriga bröstarfvingar stå, de ofrälse såsom Expectanter och Frälsemannen såsom ättemän, för att efter hufvudmannen tillträda hans rätt i mohn af hvars och ens ålder i ätten, j §. 6. Når Riksdag hållas Svarar mot 3 skall, åge hufvudman, 1818 års Riddarhus] som vid den första eller Ordning. Dt/i iS Augusti t, m. 24a andra af de anteckningar hvarom i5 cch 14 §. handla, dertill sig anmäler, ovillkorlig rätt, att Säte för ätten intaga. Har hufvudmannen vid andra anteckningen sig icke anmält, åge annan ättemän samma rätt, och bland flere , den som år hufvudmanna rätten närmast.
Sedan den Kongl. Proposrn numera blifvit i tryck tillgänglig, torde det vara allmänt kändt att det ifrågavantle förslaget innebär, att det skulle vara 11. Sl.T obetaget att, då, i st. f. införselseller utförselsförbud, tullafgift beslämmes, sådan afgift stadga för en tid af högst tio år, derunder II. St:r ej skulle ega att densamma nedsätta eller afskaffa. Förslaget innefattar således icke någon förpligtelse för K. St:r alt för längre lid än en Slals-reglerings-period, fastställa de ifrågavar:de tuilafgifterne, utan lemnar dem blott frihet att, om de så finna för godt, kunna sådant göra för flere eller färre år, dock ej för en längre tidsperiod, än högst tio år. Genom ett sådant bemyndigande åt R. Sl:r anser Const.Utsk. en väsendtlig rubbning i det genom grundlagarne utstakade förhållande emellan de begge Statsmakternas ömsesidiga rättigheter, i fråga om tull-lagstiftningen skola komma att inträda, enär R. St:r under den bestämdå tiden skulle sakna annan rätt, än att afgifterne förhöja, men Konungens obestridda makt, att nedsätta samma afgifter, skulle qvarstå i bela sin vidd, äfvensom Konungen bibehölle Sin rätt att införselseller utförselsförbud stadga. Men Utsk. har härvid förbisett den vigtiga omständigheten alt Ständernas beslut i en sådan fråga, som den omnämnda, icke kan sättas i verkställighet utan att K. M. derom utfärdar föreskrift, och då en sådan föreskrift meddelas, torde den kunna anses innefatta ett godkännande af beslutet, hvilket godkännande väl bör vara fullt betryggande att beslutet icke frän Regeringens sida kommer att undergå förändring, så vida ej serdeles vigtiga omständigheter eller det nödvändiga afseendet på Statens högre intressen skulle sådant ovilkorligt fordra. Skulle åter några sådane förhållanden, som da nyss antydda, inträffa, lärer det deremot befinnas både önskligt och mest lämpligt att den verkställande makten icke är genom något lagbud förhindrad i sin verksamhet, och det således vara pä goda skäl, som intet stadgande härom blifvit i förslaget intaget.
Justitie-ombudsmannen har dock, i fråga om denna institution, förut i samma års berättelse, yttrat: ”att första nödvändiga vilkoret för befogenheten att fatta ett beslut, som ”rörer en menniskas rätt ocb välfärd, är att höra denne öfver hvad emot honom ”förekommit, och att i sjelfva statsförfattningen, genom opinionsyttringens frigörande från all formalitet och kännedom om det sanna förhållandet, lemna ett ”spelrum åt smädelsen, med icke mindre allvarsam påföljd, än afsättning från ”Statens vigtigaste, om ej högsta embeten, borde kanhända erkännas för ett af ”de mest misslyckade försök i lagstiftningsväg.” Vid sidan af detta yttrande vore föreställningen om nyssnämnda ändamål, åtminstone såsom tänkt af Justitieombudsmannen, oförlåtlig. Men äfven utan att sammanställa den skedda granskningen med detta yttrande, ligger det i öppen dag, att ett dylikt ändamål icke får afses. Det är nemligen tydligt att, då Opinions-nämnden skall på en oell samma dag väljas, sammanträda och rösta, utan att ingå i allmän öfverläggning och utan att derintills hafva hvarken afvetat sig sjelf eller egt rådrum att i befattningen initiera sig, den icke eller kan vara i tillfälle att pröfva giltigheten af möjligt klander från en Justitie-ombudsman. Nämnden måste således antingen frigöra sig från intrycket af detta alltid obevista, aldrig med visshet behöriga, klander, eller och blindt följa intrycket deraf. I förra fallet är klandret utan gagn, och i sednare fallet är högsta domstolen ställd utom lagen, men Justitie-ombudsmannen öfver den; men hvarföre då icke så gerna låta den ena så väl sorn den andre nedlägga i lejongapet sin angifvelse mot ej allenast medlemmarne i högsta domstolen, utan äfven emot hvarje medlem i samhället; ty det samhälle, som i lagens namn dömmer någon ohörd, pä obestyrkta angifvelser, är icke värdt namnet af lagbundet. Sä felaktig den inrättning ock är, som kallas Opinions-nämnd, har den likväl icke sjunkit så i allmänna opinionen, att man velat tillägga den lytet att kunna ledas af en obevist angifvelse, i stället för en af allmänna omdömet under någon längre tid stadgad dom.
Han tycker, att någon af de granna buketterna, jag hedrats med, hade varit bättre på sin plats. » Det hade väl ofta föresväfvat mig, att stor likhet fanns mellan kvinnor och blommor, att somliga blommor så att säga symboliserade en viss kvinnas karaktär och säregna fysionomi, men så påtagligt som denna gång hade jag aldrig funnit det. Alla kvinnor hafva j u ej, lika litet som alla blommor, en utpräglad karaktär, och däraf följer, att ej alla finna sin blomma — eller är kanske vår intelligens ej uppöfvad nog för att kunna finna likheterna? T y vi njuta ännu så naivt af det rika blomsterspråket, hafva ännu en dast inne abc-kunskaperna däri. Visserligen förekomma sedan långt tillbaka sådana uttryck som » blyg som en viol », » prunkande som rosen », men någon djupare inblick saknas. Och dock, hvilket språk rikt på nyanser som intet annat tala ej blommorna! D e luktlösa hvita blommorna tala om de dödas stilla r o; de doftande hvita om kyska kvinnors oskrifna hjärtblad; de ljusast röda om den första ungdomen, som tror allt, som älskar allt; de starkt röda om dem, hvilkas känslor mognat i sol och regn; de mörkt röda och gredelina med dragning i svart om de passionerades häftiga naturer, dessa, som älska och hata likt starka naturbarn, des3a, hvilkas känslor alltid tangera ytterligheterna, som i allmänhet äro begåfningar, men sakna den nödiga barlasten af energi och lugn. Och hvilka lustförnimmelser, suggestioner och stämningar förmår ej detta färgmättade språk ingifva! Under årets lopp står j u endast ett litet antal af årstidernas alla olika blommor på mitt bord, och ändå — hvad berätta de ej ur sina kalkar! Snön ligger hvit därute, himlen är grå, hela naturen synes mig så färglös och intetsägande — men från blomsterglaset sprider sig en lukt af sommar, och mitt öga fäster sig vid sydländskt varma färger, och hypnotiserad af doft och färg flyttas min tanke till soliga nejder, där färgerna aldrig dö.
Besv.-o. Ekon.-Utsk:ts cl. 12 och 14 dennes bordlagda Betänkm: N:o 10, i ani. af väckta motioner ang:de ändringar i gällande föreskrifter rörande hemmansklyfning; och N:o 11, i ani. af väckt motion om ändring af 28:de kaj). l:sta §:n Byggninga-balken, i fråga om afståndet mellan gästgifvaregårdar. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-TJtsk:ts den 14 dennes bordlagda Utlåtm: N:o 78, ang:de föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vatten-aftappnings-företag, m. fl. dylika föremål; N:o 79, med förslag till allmänna vilkor och stadganden i afseende på de statsbidrag, som under denna riksdag beviljas för väganläggningar och vägförbättringar, hamnanläggningar, kanaler och andra vatten-kommunikationer, äfvensom för sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag; samt N:o 80, i ani. af väckta motioner dels om fortsättande af arbetena å redan påbörjade stambanor, dels om anläggning af nya sådana banor, dels ock om anvisande af statsbidrag för enskilda jernvägsanläggningar. Den 15 Maj. 345 Efter siatberörde Utlåts bordläggning hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad., i öfverensstämmelse med hvad Riks-Ståndens Hrr Talmän öfverenskommit föreslå, behagade besluta att till afgörande företaga detta Utlåt, i det plenum, som komme att hållas nästa Thorsdag den 17 dennes.' Frih. af Ugglas, Gustaf: Jag vill ogerna föreslå någon åtgärd, som skulle kunna medföra något uppskof med riksdagens afslutande, men det förefaller mig, att det ifråga v: <Te Betänk:t är af allt för stor vigt för att böra behandlas redan nästa Thorsdag. Betänk:t är först i går inkommet till Riks-Stånden. I dag är plenum och likaledes i morgon.
Eller, jag menar inte sonhustru, men en liten fästmö, säkerligen!» Den unga rodnade lifligt vid dessa ord en plötslig rodnad, som jagade blodet upp i ett par underliga spetsar uppåt tinningarna. »Nej vi äro bara två goda vänner», sade fru Rode, »fast det är en liten olikhet i ålder, förstås.» »Ser du», hviskade den unga flickan ifrigt, då fotografen sysslade vid apparaten. »Jag visste nog, att det skulle ge anledning till sådana gissningar. Och när nu porträttet kommer till Alger, så skola alla Rikards vänner naturligtvis tro det samma.» »Åhnej, porträttet kan då i alla fall lyckligtvis inte rodna. Det är just du själf, som ger stöd åt dessa rykten genom att blossa så där vid minsta anspelning.» »Ja är det inte förargligt är det inte dumt och meningslöst att blodet så där skall rusa upp i ens ansigte, när man als inte vill det och utan något skäl!» »Var så god ansigtet något mer hitåt, om jag får be!» »Vänta jag ville bara ordna omgifningarna litet bättre först.» »Förlåt, min nådiga fröken, jag försäkrar att fröken kan lita på min artistiska blick i det afseendet.» »Men det är inte fråga om det artistiska nu», inföll fru Rode. »Jag ville så gärna att omgifningarna skulle se ut som de vanliga i vårt hem. Det är just därför vi tagit med länstolen och lampan porträttet skall skickas som julklapp till min son, som är i Alger. Han är löjtnant vid generalstaben, men har gått i fransk krigstjänst och har inte varit hemma på tre år och det skall glädja honom att få en liten bild från vårt dagliga lif.» »Alltid skall tant prata och babbla i onödan bara det blir tal om din son», hviskade flickan skämtsamt, i det hon kysste den gamla på örat. »Hvad har fotografen med det där att göra? Det tjänar ju bara till att styrka hans misstankar, begriper inte tantis det!» »Han måste ju veta hvarför vi nödvändigt vilja anordna allting efter vårt eget hufvud», svarade fru Rode, litet tillrättavisande. »Ställ nu lampan på sin rätta plats, som vi kommit öfverens om. Och brefvet! hvar är brefvet?
; af Anna 40 Knutson — 41 Gud välsigne! af Tant Barbro 42 Den nötta ringen; af Daniel Fallström 44 Modershänder; af Ernst Högman 45 Skiften; af Sigrid Elniblad - 46 Borgfröken; al Anna Knutson ... 48 Svanfärd; af Emil Linders 49 Förspelet till » Tirfing »; af Anna Boberg Adventstankar; af E ... . 50 Några julbilder; af Frans Hedberg (ill. af J. 51 Tirun) Stjärnelängtan; af Lennart Hennings - 51 På floden; af C. D. af Wirsén. (ill. af David Ljungdahl) 51 På S:t Gotthardsbanan; af Daniel Fallström (ill. af Gottfried K (dlstenius) 51 1 2 3 4 5 s 6 7 8 9 10 10 11 12 * Anna Wallenberg; af Gurli Linder 13 * Josefina Princell, född L i n d; af Viola. 14 ' " Elisabeth Wachtrueister, född von Plåten: af L. S 15 * Maria Nilsson; af Tora Kjellberg 16 * Hanna Hammarström; af Adolf Hellander ... 17 ' •Johanna A l m. En åttioårig trotjänarinna; af H. Två kusiner; af Birger Schöldström 18 " V å r a landshöfdingsfruar. Margaret Bråkenhielm, Sophie Nordenfalk, Charlotte Wersäll, Elisabeth Wachtmeister 19 " Thérére Saxenberg. af A. 8 20 * Ebba B o s t r ö m; af Ann Margret Holmgren, f. Tersmeden .. - 21 ' T v å afgående konstnärinnor. Helga Hoving, Ellen Hartman; af S. S — n - — 22 " Rosalie Olivecrona; af Anna Lindhagen 23 " Kungamoder. Ett sjuttiofemårsminne; af Adeleide Nauchhoff .. 23 " Astrid Cleve; af Mari Mihi - 24 " En 100-åring.
Men då monologerna i de äldre dramerna gemenligen äro berättande och afse antingen att införa en person eller ock att förtälja något, som i handlingen icke kunnat upptagas, så hafva deremot monologerna i ”Rosimunda” liksom de franska en mera dramatisk karakter. Ty om än äfven de någongång innehålla en berättelse, så användas de dock hufvudsakligast för att personerna i dem må öfverlägga med sig sjelfva, mönstra motiverna för sitt handlingssätt eller gifva utbrott åt sina öfversvällande känslor. Hos Hjärne störes dock monologens dramatiska karakter af ett insmugladt retoriskt element; han älskar nemligen att i dem inväfva vidlyftiga beskrifningar och med episk utförlighet framställda bilder. En person i Helmiges’ ställning (III. 3), hvars lif hänger på ett hårstrå och för hvilken det gäller att ögonblickligen fatta ett raskt beslut, står icke som denne och för sig sjelf beskrifver hoflifvet i 43 hexametrar. På samma sätt är det icke heller med situationen rätt öfverensstämmande, att Cunimundi hämdfrustande skugga (I. 2.) i 24 hexametrar lugnt utmålar bilden af en varg, som bryter sig in uti fårahuset, men med pälsen och lifvet får betala sin blodiga lust. Men detta var ett från Seneca på franska tragedien öfvergånget arf, hvilket äfven Hjärne upptagit. Äfven återfinner man hos vår förf. den franskt-klassiska böjelsen för sentenser, likasom ock de dialektiska ordfäktningarna öfver framställda satser och åsigter icke saknas (V 2). — Hjärne kan dock icke sägas hafva slafviskt imiterat hvarken Garnier eller Hardy, om han än påminner om begge. Likhet med Hardy finna vi i de många blodscenerna — tre mord försiggå på scenen, förutom de, som i mellanspelet förekomma — i sträfvandet efter starka effekter, i den monologiserande skuggan.
Handels Balken, funnit att, då samma förslag uttryckligen förutsätter ett nu af Rikets Ständer faststäldt förhållande emellan Bankens Sedlar och Silfvermynt, vid hvars framdeles skeende tillfälliga förändringar, Rikets Ständers Fullmågtige skulle årligen bestämma det, som komme att tjena till efterrättelse för liqvider enskilde emellan; men hvarken 88 StatsUtskottets Betänkanden. ett sådant nu vidtaget bestämmande af Bancosedelns silfvervärde, eller årliga kungjoranden af de deruti inträffade förändringar, som till förändrade forhållanden emellan enskilde borde gifva anledning, instämma med de af Rikets Ständer antagne grunder för allmänna penningevåsendets reglering; kunde något afseende å hvad, som endast under denna framställning blifvit föreslaget, icke heller nu gores, utan måste den derom väckte frågan anses härigenom förfallen. Vidkommande åter det, som blifvit ifrågasatt, i afseende på enskilde liqviders beroende af under tiden inträffade bevislige förändringar af Cours forhållandernaj så utom det att bevisningen i denna del ofelbart skulle för de flesta fallen gifva ämne för tvister af en ofta ganska invecklad beskaffenhet, och den särskilda förmån, som antingen gäldenär eller borgenär kunde ega af olika liqvidations tider, föranleda till ännu osäkrare forhållanden emellan enskilde, samt till ån vidare okade Speculationer uppå Coursens ombytlighet, då de fleste penningeforhållanden inom Landet äfven komma att dela beroendet af dess tillfälliga förändringar; hafva Utskotten i allmänhet ej för sin del ansett det vara med sanna rätts grunder StatsUtskottets Betänhandev. förenligt, att, för de omvexlande förhållandanderne emellan inom Landet och utom det samma gångse myntsorter, hvilka Coursen egenteligen uttrycker, och hvilka till storsta delen bero af omständigheter, som med de egenteligen inhemske förhållanderne icke ega någon gemenskap, medgifva en direct inverkan uppå baskaffenheten och sättet för fullgörandet af alla aftal emellan enskilde medborgare, för hvilka myntförhållanderne på utrikes handelsplatser måste i de flesta afseenden förblifva helt och hållet fremmande.
1 öfrigt lades Memorialet, N;o 483, till handlingarne. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Stals-Utskottets Utlåtande, N;o 496, i anledning af Krigs-Commissarien E. G. Lallerstedts ansökning om förlängdt arrende å Starby Kongs-Lad ugård, S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 45, med förslag till förändrade formulairer, hörande till den blifvande nya Bevillnings-stadgan. Ståndet (ann för godt till antagande godkänna ifrågavarande formulairer. N;o 46, i anledning af Riks-Ståndens fattade olika beslut, angående stämmoböter upphörande eller förminskning. Återremitterades. ]NT:o angående eventuella tull-afgifter å förbudna varor. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utskottetg Memorial: N:o i65, i anledning af återremiss å Utskottets Memorial, N:o 149. Lades till handlingarna. N:o itiö, lill svar å gjorde anmärkningar vid Utskottets under JN;o x3a afgifna Utlåtande, med förslag till ändring af §. 229 uti uu gällande Banco-Reglemente. Bifölls. flik, till R. St. Prot. g Sami. 2 Band. 49 386 Fröt. XJtdr. d. 3o April 184 !• S. D. Vice Talmannen Per Ericsson anmälte, att han, som vid förrättadtval den 24 sistlidne
Högloflige Ridderskapet och Adeln torde behaga tillåta mig, at erindra hwad tidsutdrägt dek skulle åstadkomma och huru mycket Bewillnings-Utskottet skulle förhindras i sit arbete om InstruAionsn skulle bifallas och således comrnunicsrgs med de öfriga Standen til öfwerwägande och afgörande: och i följe häraf torde jag fa framställa den fragan, om Högloft. Ridderskapet och Adeln ej skulle behaga afstä med sin rätt til vmermZ i detta ämne? Beswarades med Ja och Nej. Grefwe vevenstsupt, (Ulås. Förnyade de af honom och flera gjorda anmärkningar om tidsutdrägt genom InstruAioriens antagande och meddelande til de andra Standenö öfwerläggning. Flere hördes deremot yrka ak votering ej kunhö förnekas^ Herr krintrsn llcölä, Ler!. Af Herr Gref» iven och Landt-Marskalken begär jag i ödmjukhet rw» lyening om följande: åge wl rättighet, om wl finne det wara nyttigt, gifwa Bewillningö - Utskottet en InstruLkionåge wi rättighet, at inom Ofi äeliberer» öfwer detta, ämne? Herr Grefwe» och Landt-Marskalken. Jag känner ej någon Lag deremot, men InstruAiock för Bswillnings - Utskottet har ej förr warit brukclig. Jag har gjort sadana kropolirioner, som Ridderskapet och ?ldeln sjelfwe hort: de hafwa blifwit med Ja och Nej beswarade; jag underställer, om, för st komma ifrån saken, Högloflige Ridderskapet och Adeln behagar vorera öfwer den fragan, om voreringen angående den förestagna InstruLUonen skall företagas? 'Besivaradcö med Ja och Nej. Herr von Lögeström, hostan. Jag har warit af den tankan, at det wore lyckligast, om Höglofl.
Rumstedt, 1860. Betulininys-Utskottets Utlåtande N:o 19. Ank, till Exp.-Utsk. d. 23 Mars 1860 kl. 4 e. m. Utlåtande, dels i anledning af ålerremiss å Betänkandet N:o 13, i fråga om den så kallade lolagens utgående på sätt före s ednäs te riksdag varit stadgadt, dels i anledning af ifrågasatt ändring i de vid samma riksdag för tolagsersättningens beräknande fastställde grunder. Utskottets uti Betänkandet N:o 13 gjorda hemställan, i anledning al Riksdags-fullmägtigen Nils Larssons motion att Rikets Ständers vid sistförllutne riksdag lättade oell af Kongl. Maj:t fastställda beslut oin tolagsafgiftens upphörande och inbegripande i tullsatserna lör inoch utgående varor, åter måtte upphäfvas, samt alt de stadganden, angående beräkningen och utgåendet af nämnde afgift, hvilka tillförene varit gällande, ånyo måtte vinna tillämpning, intilldess en allmän och ändamålsenlig reglering af alla de utaf utrikes trafiken till stapelstäderna utgående afgifter kunde tillvägabringas, har af Höglolliga Ridderskapet och Adeln blifvit bifallen, men af de öfrige tre Riks-Stånden till Utskottet återremitterad, hvaremot Utskottets Utlåtande rörande öfrige i Betänkandet behandlade frågor blifvit af samtlige Riks-Stånden gilladt. Bih. lill R St. Utaf de Utskottet tillhandakomne Protokolls-utdrag angående detta ärendes behandling har Utskottet inhemtat, att hvarken motionären eller någon annan bland dem, som i frågan sig yttrat, påyrkat bifall till berörde motion; hvaremot åtskilige talare instämt i det förslag motionären, uti sin vid ofvannämnde Betänkande fogade reservation, framställt, eller “att de lör tolagens utgörande normalt beräknade och i tolagstarifen intagne tulluppbördsbeloppen måtte livar för sig höjas med motsvarig andel af de vid regleringens genomförande normalt bestämda tilläggsafgifterna; dock så, att de på detta sätt uppkommande beloppen jemnades till närmaste hela hundradetals riksdaler11.
Delta har redan af en värd talare blifvit motsagdt med ett skäl, som ej bör kunna jufvas, nemi. att BondeStåndets ledamöter enhälligt förenat sig härom uti alla de från Ståndet afgifna motionerna i ämnet, på hvilka betänk, stödjer sig. Det var äfven vid förra riksdagen samma händelse. BondeStåndet yttrade då nästan enhälligt samma önskan om skjutsbeslyrets upphörande och dess öfverflyIlande på frivillig entreprenad. Jag yttrade då samma tanke som nu, alt om man ville hafva en sådan entreprenad i stort ordnad och efter eli verkligt systeåne genomförd, så borde uppsigten deröfver utgå från en central-auctoritet; bäst och rättast från Öfvcr-poslstyrelscn, då hela sk ju lss äsendet i allmänhet skulle stå i sammanhang med postväsendet; men denna tanke mötte då och möter ännu så mycket motstånd, alt den ovillkorligen måste vika. Man önskar icke att i allmänhet uppdraga ät centi al-styrelser sådana bestyr, sorn tillhöra communerna , och detta kan vara rätt i många , i de flesta fall, emedan man icke har förstått att skilja sådana stalsbestyr från den reglering, som otvifvelaktig! måste utgå från en enda styrelse. Det är genom ett uti dess särskilda detaljerade utsträckning riktigt ordnadt skjutsoch postväsende, som dessa anstalter måste sättas uti ett sådant sammanhang; men innan man inkommer på ett sådant systeåne, mäste man först göra ett försök att åstadkomma hvad F.kon.Utsk. rättvist föreslagit, hvilket jag icke anser vara så omöjligt att genom verksamma länsstyrelser tillvägabringa, åtminstone på de större vägarna, och att dertill erhålla fullt cjvalificerade personer. Ulsk. har likväl i min tanke fästat nog liten vigt vid sjelfva polisåtgärderna i detta fall, förmodligen emedan Utsk. ansett öfverflödigt för R. St. att sig dermed befatta, förutsättande, att sådant alltid skall bero på Regeringen; ty utan en sträng polis kunna entreprenaderna omöjligen annat än misslyckas; de skulle då blott leda till det missnöje, som en ledamot har förespått, och som äfven af denna anledning inträffat med de särskildta försök, som redan i sådant afseende blifvit gjorda, synnerligen uti Westergöthland.