Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af 4:de §:n, sådan den blifvit af Utskottet föreslagen, har \ mom. blifvit af tre Riks-Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden, och således af Riksens Ständer förkastadt. Reträffande åter mom. % hafva Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndel sammanstämmande beslutat att detsamma borde erhålla följande lydelse: »I såväl de ”kommunala rättigheter, hvilka hittills uteslutande tillkommit burskapsegande borgare, som ”de särskilda skyldigheter af nämnda art, hvilka sådana borgare ålegat, ega jemväl de, ”hvilka, jemlikt § 3, äro medlemmar af stads-kommunen, taga del, såvida icke samma ”rättigheter och skyldigheter äro genom Rikets grundlagar vissa klasser af stadens medlemmar särskildt förbehållna.» Deremot har dels Bonde-Ståndet utan förändring antagit detta moment enligt Utskottets förslag, hvilket icke utesluter i staden bosatta, välfrejdade och röstegande medlemmar af stads-kommunen från deltagande ens i sådana kommunala rättigheter och skyldigheter, som genom Grundlag öro vissa klasser af stadens medlemmar särskildt förbehållna — och dels Preste-Ståndet, med ogillande af de förändringar Utskottet i afseende på denna § vidtagit, godkänt densamma, sådan de Kommitterade den Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial JYs 194. 3 föreslagit, d. v. s. med det innehåll att förevarande förordning icke gör någon ändring i de kommunala rättigheter och deraf härflytande förpligtelser, som burskapsegande medlemmar af en stads-kommun särskildt tillkomma.
Yalprotokollerna, ej mindre för städernc än för de bägge afdelningarne på landet, insändas till Konungens befallningshafvande, som, sedan utrönt blifvit, hvilka inom hvartdera valkollegium till ledamöter i nämnden äro utsedde, bör vederbörande sådant behörigen kungöra, § 48. Stockholms stads riksdagsmän i första Kamaren utses genom en valnämnd af fyratioåtta personer, af hvilka stadens serskilda valkretsar hafva att bland stadens invånare utse hvardera lika antal. § 49. Ledamöterne af de valnämnder, som i nästförestående två omförmälas, qvarstå i sin befattning under tre år och böra sålunda äfven återbesätta de ledigheter i första Kamaren, som under tiden genom dödsfall eller af annan anledning kunna uppstå. De ledigheter i valnämnderna, som genom dödsfall eller annorledes under de stadgade tre åren inträffa, skola för återstoden af den tid, sorn de afgångue ledamöterne ägt att befattningen innehafva, fyllas genom suppleanter, hvilka vid det tillfälle, då de ordinarie ledamöterne utses, böra till en tredjedel af dessas antal väljas på sätt som för dem är föreskrifvet; börande suppleant jemväl inträda i ordinarie ledamots befattning vid dennes laga förfall. Varder ledamot af nämnd till riksdagsman utsedd, upphör han att vara ledamot af nämnden. % SO. Eongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 83. 17 S so Dä val till ledamot i första Kamaren bör anställas, skall valnämnden på Konungens befallningshafvandes kallelse i residensstaden sammanträda. Vid valförrättningen förer den af nämndens ledamöter ordet, som dertill af nämnden utses. § 81. Ledamöterne i valnämnd skola rösta med slutna sedlar och ega hvardera lika röst. Dä valnämnd har att vid samma tillfälle tillsätta flere riksdagsmän, röstas för hela antalet pä en gäng. En hvar, pä hvilken vid första omröstningen flere än tvåtredjedelar af nämndens samtlige ledamöter röstat, skall anses vara till riksdagsman vald.
Också är studentkören knappt hälften så talrik som vanligt: en stor del af sångarne höra till årets beväring och ha ej kunnat få permission. Men en paus uppstår mellan tvänne musiknummer. Låtom oss gå omkring och lyssna på hvad man talar om i de särskilta grupperna. – Det är rätt löjligt, säger en fru ifrån Stockholm till sin granne, om jag ej vore säker på att jag verkligen rest till Upsala, skulle jag tro mig vara qvar i Stockholm. Jag ser ju öfverallt bekanta ansigten från kongliga teatern, Norrbro och Djurgården. Der sitter ju grefvinnan S., och herr T., och löjtnant U., och fröken W., etc. etc. – Det har länge varit fråga om att flytta akademien till Stockholm. Nu har i stället Stockholm flyttat till akademien. – Brukar det ofta hållas konserter i den här salen? frågar en resande. – Nej, svarar en filosofie kandidat. Den har i många herrans år varit alldeles afglömd och ingen tänkte på att begagna den förr än nu för en månad sedan. Saken var den att promotionsbalerna, som hittills brukat hållas på Gillet, lidit af en förfärlig trängsel. Vi voro derföre betänkte att få oss en större lokal och vår outtröttliga komité spårade öfverallt efter någon lämplig sådan. Bland andra kom äfven rikssalen på slottet i fråga, men måste öfvergifvas, enär man ej kunde medhinna att omlägga det ofantliga golfvet, så att det kunde bli tjenligt till dans. Vi togo i stället festivitetssalen i Carolina. Men sedan nu en gång drottning Christinas sal blifvit ryckt undan glömskan, hittade man nog på att använda den, och direktör Josephson insåg att han till den kunde sälja dubbelt så många biljetter som annars. För en konsert kan golfvet gå an sådant det är. Straxt bredvid samtala några personer ifrigt om den »Almquistska katastrofen», hvarom ryktet med dagens ångbåtar kommit till Upsala. – Jag anade att så skulle gå, säger en. – Alla hans skrifter bevisa brist på fasta moraliska principer. – I hans karakterer råder en märkvärdig dualism. Man kan ej säga om de äro goda eller onda. – Sådan var äfven hans egen.
December nästlidet år afgilven förbindelse, hvaruti de, en för begge och begge för en, såsom för egen skuld förbundit sig ansvara derför, att. såvida Bontés berörde ansökning vunne bifall, Diskont verkets kapital fordran skulle inom en månad efter erhållen del al beslutet blifva liqviderad; varande i öfrigt, lill stöd för ansöknin gen, anfördt, att Bonté, som år 1830 vunnit inträde i Stockholms stads embetsverk och 7 är derefter erhållit en. ehuru ringa, löne-inkomst såsom kanslist i Stads-aktuarie-kontoret, sedermera under 22 år nödgats afstå hälften af nämnda lön för afbetalning å sina skulder till Banko-diskont-verket samt Manufaktur-diskonten, å hvilken sednare skuld Kongl. Maj:t redan den 16 November 1838 beviljat eftergift af all ränta; att Bonté, sjuklig och närmare 65 år gammal, hade hustru och 4 oförsörjda barn, af hvilka del äldsta utöfver 16 år varit behäftadt med obotlig sjukdom; och att det för honom ej vore möjligt att genom ytterligare indragning i lefnadskostnaden bereda utväg lill sina skulders betalande, så mycket mindre som något hopp om vidare befordran, vid hans långt hamskridna lefnadsälder, icke förelunnes. Uti häröfver infordradt utlåtande har Banko-diskont-direktionen upplyst, att F. W. Bonté häftar för 2:ne den 25 Augusti 1826 under N:ne 1,696 oell 1.865 förfallna förbindelser, den förra för eget lån på 800 R:dr, med borgen af fadren, i lifstiden Fabrikören J.
Äler, at fosterbarn som cj äga annan tilgäng, än nära sig ined tiggeri, när de hämtas frän wära dörrar til Husbondens omsorg, tyckedet wara lika billigt, at de flere är stadna i samma tjenst, at där tildanaS til nykilga medlemmar i Samhället, och cj af fritt sjclfLwäld äter, kastaS i lättjcrlefnad och siutcligcn stadna wid tiggarstafiven. Jag skulle ytterligare anföra flere skäl at bestyrka UtskottetS upgiftcr, mcn wägar e) mihbruka RiddcrskapctS och Adelns dyrbara tid och tälamod, dä jag altid stall anse det för en olycklig stund, dä jag skulle dymedelst mixhagat. Jag wägar än ytterligare förena mig med Ofwcrstcn Laron knäbeck rörande tipsägningStidcn lämpad efter ben 15 junis til flytlnings-tid. Herr Orixenvnldt, Oörnn. Som jag warit Ledamot af Lconomie - Utskottet fär jag den äran an« föra, at jag dä frägan där war före om Lösdrifware, in, stämde i Herr Ryttmästare» H.xel ^dicrlpnrres tanka, at jag äfwcn nu gör dct, och at jag hoppat aldrig nägon lag mätte i wär tid antagas och stadfästas, som kan leda lil ändring af ben hälsosamma förordningen af den 8 klars 1770. Hwad flyttning-liden angär, är jag af samma tanka med de Ledamöter som önskat den til dm Is junii. Lri. Friherre ^Vrcde, Lnbian. Hwad flyttning-', liden i Finland angär, fär jag den äran förklara, at jag är af enahanda kanka Med de Finsta Ledamöterna i conomie-Utskottet, at den mätte ntsättaS til den 1 d^oveinber.
(Banco»Utsk:s Uti., N:o 27.) S. A. K. Då någon bestämd föreskrift hittills icke varit meddelad, angående erläggandet af folii-afgiften för assignerings-räkning med Rikets Ständer Bank, hafva Rikets Ständer, med anledning derjemte af förekommen anmälan i ämnet, ansett nödigt, till förebyggande af framtida förluster för Banken i berörde hänseende, stadga och förordna, att, efter det assignant sin räkning med Banken för det förflutna året mot Bankens hok behörigen collationerat, vederbörande Kamererare genast bör tillställa assignanten eller dess ombud granskad räkning å den för samma år belöpande folii-afgift, hvilken, så framt densamma icke sist inom Mars månad blifvit insatt i Banken och insättnings-attesten till Låne-Afdelningen aflemnad, skall å den på räkningen innestående behållning afskrifvas; och få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, alt E. K. M. täcktes, uppå skeende underdånig anmälan af Banco-Styrelsen, Kungörelse i ämnet i Nåder låta utfärda. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Jan. 1845. Expedittons-Utsk tiris F rsfag till tind. Skrifvelsej T:o 81. Uppläst oell godkändi ii os Riild. och Adeln den 2g Jan. j845. Preste-SlSndet dtn 29 Borg.ire-Ståndet den 2.9 Bonde-Ståndet den 3o Rikets Ständers underdåniga Skrif veise, angående medel till arfaroden m. m. fur Lag Beredningen. (Sluts-Utsk. Ut N:o 159,) S. A, K. Uti en till Rikets Ständer den 19 December nastivdcL år »flåten Nådig Proposition har E. K. M. behagat i Nåder meddela: att, då Rikets Ständer den 3 Mars 1841 hos K.
Bctänkanden. ett Riksdagsbeslut, hvilket så väl af Högvördig© 1’r^stStåndet, som de öfriga RiksStånden blifvit undertecknadt, onekligt bör vara det säkraste rättesnöret för beskaffenheten' af de gjorda concessionerna; finnér Utskottet Cernius trar nes yrkade befrielse från Skjutsningsskyldigheten under krigstider väl ej vara lagligen grundad; Men detta oaktadt kan Utskottet ej annat än instämma i afseende på billigheten af de grunder, som för en sådan befrielse finnas i Memorialet upptagne, Och hvad för öfrigt angår den yrkade hufvudfrågan, huruvida vid Expeditionen af Riksdagsbeslutet någon misskrifning förefallit, och i thy fall, om och genom hvilken Auctoritet en sådan misskrifning må andras, derom anser Utskottet sig icke tillständigt att afgifva något Utlåtande, utan öfverlemnar detta till Riksens Höglofl. Ständers e^en mogna pröfning och afgörande. Stockholm den 26 Januari 1818. N:r 19. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotbs Betänkande, i anledning af yrkad befrielse för flere KronoHemman i Norra Halland ifrån skyldigheten att aflemna Bränntorf till Härbergs höstning. ^-Jenom FrotocollsUtdrag af den £:te den - JScsv. och Ekon. Utsk.
Efter öfvervägande af hvad så väl Kongl. Majits Nådiga Proposition innehåller, som öfrige till målet hörande handlingar vid handen gifva, har Utskottet trott sig, hvad forst angår Öfverste-Lieutenanten E. Nordewall-, sorn den 1 Augusti 1787 utnämndes till Ordningsman samt den 11 Junii 1799 befordrades lill Fristads-Directeur, och öfver 3b år vid Fristaden varit anställd, böra tillstyrka , att den pension af 5oo Rldr, som vid afskedstagandet blifvit honom, genom Kongl. Brefvet den 26 Octo - SCats-Utskottels Utlåtande N;0 8g. ber 1827, försäkrad, må å Allmänna Indragnings-Staten uppföras; hvaremot — och då Öfverste Palm, som i Februarii månad i83t i Nåder utnämndes till Fristads-Directeur, och i sådan egenskap således endast tjenstgjort omkring 3:ne år, — Utskottet icke finner skäl vara för banden, att tillstyrka uppförandet å Allmänna Indragnings-Staten af de 900 R:dr, lian i nyssnämnde egenskap uppburit. Hvarom, i händelse denna åsigt af Rikets Ständer gillas, und. skrifvelse torde serskildt till Kongl. Maj:t aflåtas. 11:0 Medelst Nådig remiss, den 8 innevarande Februarii, har Kongl. Majit, till det afseende, som derå kunde fästas, till Stats-Utskottet öfverlemnat handlingarne, rörande den af framlidne Stats-Commissarien och Riddaren Em.
Den lilla biljett, som hon erhållit kring blomsterbuketten, gaf henne likväl tillräckligt att fundera på, icke för innehållets skull, utan emedan, då hon efteråt jemfört stilen med den på bok-paketet, hon med förvåning funnit att de voro hvarandra helt olika. Pingst nalkades. Herrskapet Patrik hade redan utflyttat till sitt landställe, och fru Emerentia och Blenda voro bjudna att tillbringa hela helgen på Henrikslund, dit Johan – som i dessa dagar skulle återkomma – äfven väntades. Ett par dagar före pingstaftonen satt Blenda och fastsydde volangerna på en skär musslinsklädning, i hvilken hon skulle briljera på landet, då Patrik med ett uttryck af stor vigtighet inträdde till fruntimren, som, förundrade öfver hans utseende, på en gång utbrusto: ”Hvad är å färde?” ”Jaså”, sade Patrik skrattande, ”j sen att något är å färde! Nå, jag vill icke neka till det, och icke heller att det är någonting riktigt skyhögt!” ”Skyhögt” – mumlade fru Emerentia för sig sjelf – ”man skall få se att vi ändtligen äro framme!” ”Jag har blifvit”, återtog Patrik, ”en f-n så vigtig person, sedan den ene efter den andre vänder sig till mig med sina frierier till lilla kusin.” ”Huru” – hviskade Blenda – ”ett nytt frieri?” ”Jo så men, och ett, för hvilket våra rikaste grosshandlardöttrar skulle niga ända i backen! Också lär du den här gången icke säga nej vi bli nu bara småfolket mot vår högförnäma kusin!” Blenda kunde för sinnesrörelse icke yttra ett ord. Men fru Emerentia steg upp, ställde sig ceremoniöst framför Patrik och svarade: ”Din nyhet, käre slägting, finner oss icke alldeles oförberedda. Men var förvissad att, ehuru den omätligt rika skånska adeln är ansedd att vara den drygaste i hela riket, vi dock skola ställa så till, att min måg grefven vet att förena begge sina familjer i en!” ”Förbanna mig”, inföll Patrik alldeles förbluffad, ”om jag begriper ett endaste ord af det moster säger!
Jag skulle derföre anse det vara tjen 1 igast att Riksens Ständer, utan att bestämdt ogilla Fullmägtiges åtgärd, likväl förklarade 38° Den a 7 September f. m. sig vilja sjelfve välja sin Ombudsman och i gådant afseende återkallade det af Fullmägtige utfärdade förordnande. Herr Stråle.- XTti mitt förra yttrande sökte jag visa, att det, efter mittsätt ätt se, är enligt ej blott med lagens bokstaf, utan äfven med dess mening, att samma person, som Riksens Ständer utsett till Suppleant, äfven bör blifva Justitieombudsman. Jag kan icke fatta, att Suppleanten endast skall väljas till Suppleant. Jag fästade mig således vid de ord i §., sorn ■utmärka tiderymden för dessa befattningar, hvaraf början finnes vara vid sjelfva valet, och slutet vid nästföljande Riksdag. Jag trodde , att frågan om val af ny Suppleant vor© en serskildt sak, sorn ej hör hit, och icke angår Grefve von Rosens Motion. Friherre Cederström bar likväl hemtat grunden för sitt påstående örn olagligheten af Fullmägtiges förfarande deraf, att Fullmägtige ej varit full tal i ge, och att de icke valt någon Suppleant. Det står likväl icke i 26 att tle skola vara samteligen närvarande; således måste man äfven till detta fall tillämpa'de föreskrifter, sorn i öfrigt finnas, i afseende på det erforderliga antalet af Fullmägtige, för att fatta beslut. När detta iakttages, så inser jag icke, huruledes Hagen kan anses vaxa bruten. Hvad den andra frågan beträffar, att Fullmägtige bordt genast välja Suppleant, så är Den a 7 September f. m. det en särskildt fråga, som bör afskilja*. Öm det också är olagligt?, kan det icke verka på den första, lagliga åtgärden. Jag kan dock icke dela med Grefve von Schwerin den tanka, att orden: vid samma tillfälle hindra Riksens Ständer ifrån att välja Suppleant, i synnerhet om a 6 §. blir ändrad.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 11 Jan. i83o; Preste-Ståndet d. i3 Borgare-Ståndet d. r3 Bonde-Ståndet d. i5 — , — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående reglering af Allmänna Indragnings-Staten. S. A. K. Rikets Ständer hafva, så väl i anledning af hvad E. K. M:s Nådiga Proposition om Stats-Yerkets tillstånd och behof samt ser-, skildt aflåtna Nådiga Propositioner, Skrifvelse!’och Remisser, som äfven, efter granskning af åtskilliga inom Riks-Stånden väckta Motioner, verkställt regleringen af Allmänna Indragnings-Staten, och få nu hos E. K. M. i underdånighet anmäla de Hy a anslag, som derå blifvit beviljade, jemte öfriga frågor, som nied nämnde Stat ega sammanhang. För ifrågavarande Stat anslogs i penningar vid i823- års Riksdag 370,599 R:dr i3 sk; 6 r:st. Med undantag af den ytterligare tillökning, som vid slutliga utredningen af f. d. Allmänna Magazins-fonden kan uppkomma, hafva R. St, i anseende till den på Staten inträffade större afgång, årén 1828 och 1829, ansett något större anslag, 20 Exp.-Vlsk. Förslag till tind. Skri/v, N o 299. i följd af de i öfrigt beviljade tillökningar, icke erfordras, utan funnit densamma kunna bestämmas till p:gr R:dr 270,000; För Allmänna Magazins-Staten anses be höfvas , , 30,000; hvartill kommer, hvad till jemkning iStatsbrist -summan erfordras , 16:29:10 30,016: 29:1 o. 390,016: 29: 10. Indelta Räntor,Tionde-spannmål och Spannmål in natura 16,900: 21: —•
Militaire Tjenstemän, Adeliga, angående deras rättighet att, på grund af fullmakt, taga säte och stämma vid Riksdag Minister-Statens aflöning angående . Aterremiss Kongl. Proposition Samling. > 2 o OQ 5 n Häftet. Pagina. ea ■ r i Riks-Ståndcns Beslut. Underd. Skrifvelse. RiksdagsBeslut. N:o N:o Ridd. o. A. Prestestånd. BorgareSt. Bondestånd. M. Minnesvärd, om uppresandet af cn öfver Gustaf II Adolph Missgerning, om straff för den som faiskligen å sig bekänner o dylik, som icke förtjenar dödsstraff Aterremiss ... Missväxtår, om ett Crcditiv till Spanmåls uppköpande under sädane .. Aterremiss , , Monderingspersedlar, om deras förvarande i Trossbodar . oiii de Morgongåfva och Testamentsrätt, om ändring i Lagens stad gande derom Mossar och kärr, om deras utgräfning på Gottland (se Kärr) Mossodlingar pä Gottland, om anslag dertill (se Gottland). Motala Verkstad, angående dess lån anmärkning mot beviljandet af berörde lån Motioner, utdelning till IJtskotten af tryckte exemplar deraf de Mottoni, yfverste-Lieutenant, dess lönersättning Aterremiss ... Munderingspersedlar, anmärkning vid skedd cassation deraf Municipal-Styrelser, om deras inrättande i orterne Munthe, L. IV., om utbekommande af Skogsäverkansböter Mundtlig Stämning, om upphörande deraf (se Stämning), Musih-Corpser, Lif-Grenadicr-Regementets, om förbud mot 0 deras förläggande i Linköping Aterremiss Muscei byggnad, anslag för uppförandet af en sadan Aterremiss Muscei ta flor, medel för rengöring deraf (se Muscei byggnad) Myndighetsålder, angående personer som uppnått den, men ändock blifvit under Förmyndare ställde Aterremiss .
"Finnes den, som Hufvudsakert ”vinner, hafva serskildt lidit, vare 17sig af det förfång, vederparten ”i sjelfva saken honom tillskyndat, ''eller deraf, att denne hans rätt "oskäligen uppehållit, eller genom "qvarstad eller förskingrings förbud, hvarmed hans egendom be~ ”lagd varit, eller derigenom , att ”Dom i verkställighet gått, innan ”den laga kraft vunnit, eller pii "annat dylikt sätt, då skall den, "som tappar, dömas att skade”stånd gifva, efter hvad Gods "Män bestämma. Detta förslag öfverlemrias vördsamligen till Rikets Höglofl, Ständers närmare pröfning* Stockholm den 5 Februarii i8?9* 30 Lagutskottets Betänkande N:o 39. Ankom till Expetl.
Skri frelse, N:0 67. 39 sammandragna trupper, hvilket, utom deraf uppstående olägenheter för truppernas proviantering, skall verka menligt för förnödenheternas upphandling; men då det angifna behofvet icke torde vara så oafvislig!, att ej med dess afhjelpande kan utan någon synnerlig olägenhet ännu någon tid anstå, hafva, i betraktande häraf och då Statsverkets för mångfaldiga behof anlitade tillgångar ej medgifva beviljandet af anslag för annat än de mest oundgängliga ändamål, Rikets Ständer ej funnit sig kunna till E. K. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning lemna bifall. 53:o. Stall och ridhus för Smalands Husar-regemente. Till uppförande af dessa byggnader, afsedda för regementets exercis-sqvadron, har E. K. Maj:t begärt ett anslag för en gång af 40,000 R:dr. Enär bemälda regementes vid Ränneslätt belägna stall och ridhus numera, enligt hvad i Statsråds-protokollet finnes meddeladt, äro i det förfallna skick, att vid sednast hållen besigtning förrätt.ningsmännen förklarat byggnaderna icke vidare förtjena reparation, torde uppförandet af nya dylika, för regementets exercissqvadron oundgängligen nödiga byggnader icke böra uppskjutas; och i följd häraf halva Rikets Ständer anvisat det begärda anslaget, 40,000 R:dr, att, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret utgå. 54:o. Sjukhusbyggnad för Lifregementets Dragonkorps. Till en dylik byggnad, inrymmande tillika nödiga arrest-lokaler, i enlighet med ett af Chefsembetet vid ingeniör-korpsen uppgjordt förslag, har E. K. Maj:t äskat ett anslag af ‘24,000 R:dr.
Om man sitter och skrifver en berättelse sida för sida, mening för mening, då spinner man den fram ur sig jemn som en tråd, men det kommer ej så lätt en samlad kraft, en bjert belysning på någon enskild punkt; det hela blir lätt något frökenaktigt och grådaskigt. Får man sig deremot en enda detalj tillkastad som jag nu fick, så hugger man tag i den med alldeles ny och uthvilad spänstighet; man koncentrerar hela sin förmåga endast kring den, man ser inte bara med ögonen, man ser med alla sinnena, med hela sin varelse, ty man har ej splittrat sin uppmärksamhet till en del på det, som gick förut, och till en del på det, som kommer efter. Detta fann jag vara sant. Frågan var nu bara att för egen del skörda någon praktisk nytta af min upptäckt. Jo, den scen, man i hvarje kapitel vill skall höja sig öfver de andra, den bör man ta ihop med först, teckna den raskt, utan att bry sig om det föregående och det som kommer efter, blott man får den helt fristående, lifslefvande sann. Sedan kan man sätta sig att spinna sin tråd så jemnt och lugnt, man vill, man skall göra äfven det med mera kraft, i medvetandet om, att man alltid vid den vigtigaste scenen har en god del ursprunglig kraft liggande uppmagasinerad. De första kapitlena i Pengar spann jag alldeles jemnt, bara eftersom minnet gled framåt. Men bröllopskapitlet måste jag – ehuru då mera omedvetet – anlita den nämda metoden. Scenen mellan Richard och Axel, Selmas uppvaknande samt hennes afsked från farbrodern skrefvos fristående. Selmas tankegång under förmiddagen och sjelfva vigseln härfvades endast upp ur minnet utan det ringaste bemödande, och allt det andra spanns kring detta. I de kapitel, du sist läste, hade jag med vett och vilja försökt min metod. Der var det scenen då Richard kastar henne tillbaka och hon njuter af att bli åthutad, hvilken skrefs först. Jag gjorde mig den frågan: »hur skulle jag önskat se den scenen skildrad, om den blifvit mig tillkastad af min kamrat? – och så skref jag den. Den blef ju bra. Hurra för mitt nya knep!
Lassa oek öfrige säker kets-kanölingsr koröe förvara» unöer tre lss, till kvilka en Oireeteur, LancoOmkuöet ock Lamereraren skulle kakva kvar sin neckel, mäste ock emellan öe oröentlige 8essionsösgarne en ak Oirectenre, ne öagligen uppvakta i Lontoret i oell kär kärekommanöe trsnsactioner, såsom nva Oiscontkteversers oell cuntante nieöels emottagning ock inläggning i Oirectivnens kvslk m. m.; att öerkäre Oirectionenr 1 l 162 8atsocli Lanco-IItsKottens ledamöter inom sig stadgat lien ordning, .ill detonrvis lislie nyckeln tili Oassa-kvalsvet livar sin mänad oelr förrättade lie derined förknippalle göromål; ali. jemte det aila Oirectionens Ledamöter vore livai-je 'fisdag upptagne med Oiscontä, enderne samt minst tvenne as liem mäste kvarje Onsdag oell Lo>dag uppvakta i neli för jern-länerörelsen, voie sälelies liva,' oell en as Ledamöterne dessförutan i daglig tjenstgöring ej mindre än Z:ne mänader kvarje är; att liiotionären, med afseende kärä, sieil föreslå, det liva,- ock en as kullmägtige i Lanken neli L:g:-iOontoret samt as Oirecteurerne vili LäneLoiito, > Oötlieborg ock lVlalmö, mätte, säsom lionorarinm, ätnjnta 1000 little L:co ärligen, samt de af ilie lianen^ullmägtige, som kalle sig uppdragne stvrelscn as LancolliscontVerket, dessförutan säesllilllt