Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t föreslagit, att ÖfverfäitIäkaren, Doktor Fredrik Bågenholm, med frånträdande af regementsläkarelönen vid Konungens f. d. eget värfvade regemente, hvilken lön från regementets indragningsstat till Bågenholm utgått, och, enligt hvad den med derunder inbegripna förhöjning för 30 tunnor spannemål år 1861 utgjorde, uppginge till 886 R:dr 5 öre, måtte efter erhållet entledigande från de tvänne öfriga af honom nu innehafvande beställningarne, uppföras å rikets allmänna indragnings-stat, att derifrån, i likhet med andra afskedstagande Regements-läkare, såsom pension uppbära ett belopp, svarande emot skillnaden emellan nuvarande regements-läkarelönen och pension från Arméens pensionskassa, eller 1,400 R:dr årligen. I fråga om det pensionsbelopp, som skäligen må å allmänna indragnings-staten tilläggas Doktor Bågenholm, när han från sina här ofvan omförmälda beställningar afgår, hafva, under iakttagande af den i allmänhet af Rikets Ständer hittills följda grundsatts att pension ej må för mer än en tjenst åtnjutas, Rikets Ständer ansett detta belopp böra bestämmas till likhet med hvad aflöningen vid den af dessa befattningar, af hvilken Bågenholm under sin tjenstetid haft högsta löneinkomst, utgjort, eller 1,100 R:dr, motsvarande den aflöning han såsom andre bataljons-läkare vid Vendes Artilleri för närvarande uppbär; och hafva Rikets Ständer, på grund häraf och med afseende å hvad i denna fråga i öfrigt förekommit, på det sätt bifallit E. K. Maj:ts nådiga Proposition i detta ämne, att
215 fört om olämpligheten af, att utsätta en viss tid lör besirtningen af de till indragning bestämda Milit iieBoställen, får jag tillika, i afseende pä förevarande mål, tillägga ett annat skäl, det nemligen: att då dessa Boställen ställdes på Indragning, existerade ej de Författningar om sådana Boställens indragning eller expectancelöners upphörande, som sedermera blifvit vidtagne och nu äro gällande, hvilka Författningar väl icke böra hafva någon retroactiv verkan. Jag kan dessutom ej underlåta att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå , att då Kongl. Maj:t aflåtit Nådig Proposition örn nödvändigheten af ifrågavarande Boställes anslående till lön åt en FältMarskaik eller General, för att derigenom belöna en piöfvad Militairs förtjenster: då Kongl. Maj:t ansett denna anstalt vara af största nytta för Arméen, och då Kongl. Maj."t sjelf gjort så stora uppoffringar af egna medel till befrämjande af Mditaiiens bättre organisationså har StatrUtskottet likväl icke i denna sak gått Kongl. Majas Nådiga önskan till mötes. Jag tror likväl Kongl. Majit haft skäl vänta det, och det är derföre jag äfven för min del anhåller, att Betänkandet måt.e varda till Utskottet återremitteradt. Uppå af Ilans Excellence, Herr Grefven och Landt Mars lälken derefter gjord hemställan, huruvida Ridderskapet och Adeln ansåge de nu framställda Anmärkningar böra föranleda till Den 25 Maji. Sterremiss af Utskottets Utlåtande* blef samma Proposition med Ja besvarad. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 12 dennes aflåtne Utlåtande, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Remiss angående Svenska Theaierns underhäll. Grefve Löwenhjelm # Gustaf:
Westmanlands a » 878 » 377 » » » 21 •> » 1. lievillnings-Utskottets Betänkande Ai 20. 7 i Kopparbergs län såsom 395 till 184 eller ungefärligen såsom 2 till 1. Stockholms ! än såsom 1,457 till 559 eller ungefärligen såsom 2V2 til 1 Upsala b » 429 146 » M ' B 3 B 1. Södermanlands B B 1,252 >J 298 » J> B 4 B 1. Örebro » B 1,870 » 271 )) ' B 7 B 1. Wermlands )> B 3,488 )> 1,073 )) D B 3V4 B 1. Westmanlands )) B 651 >J 180 » )) B 3V2 B 1. Wester-Norrlands » B 299 » 46 » t) b 6V2 B 1. Kronobergs J) B 1,464 » 372 » )> » 4 B 1. Östergötlands » B 6,394 )> 1,836 » » B 3V2 B 1. Elfsborgs jemte Göteborgs och Bohus » B 5,289 1,671 » b 3 B 1, Calmar » B 2,799 776 » » B 31;2 B t Hallands )) B 1,101 1) 260 n )) B 4% B 1. Samma ojemnhet, som sålunda visade sig i beskattningen af fastighet, röjde sig ock i afseende å beskattningen af rörelse. Såsom exempel derå, hvad särskildt fabriksrörelsen angår, hafva Kommilterade anfört det af krono-räkenskaperna inhemtade förhållande, att af Lindholmens skeppsvarf (mekaniska verkstad) i Lundby socken af Göteborgs och Bohus län, bevillning år 1857 utgick för behållen inkomst med 250 R:dr, och utgjorde särskild bevillnings-afgift för fast egendom med 100 li:dr, hvaremot samma år af Motala mekaniska verkstad endast erlades lästighets-bevillning med 300 R:dr, allt Banko, men icke någon afgift för inkomsten af den stora rörelsen vid denna verkstad.
Nog har din gamle far varit med, der det gått hetare till än det nu kommer att göra. Gråt icke, Siri min flicka.” Nu kastade han sig på sin häst och vinkande med handen ännu ett farväl, hastade han att upphinna truppen. I böndernas läger herrskade larm och oreda. Man visste att Fleming nalkades med knektarne, men hvad som borde göras, ens för att möta första angreppet, förstod ingen. Till hären hade slutit sig en stor mängd sådane, som endast sökt tillfälle till plundring, och för hvilka resningens egentliga ändamål var alldeles likgiltigt. Desse tänkte med förskräckelse på att nödgas mäta sig med Flemings knektar. De åter af bönderne, hvilka uppriktigt ansågo sig strida för att afskudda ett olidligt förtryck, sågo med bekymmer att deras anförare icke tycktes veta hvad de borde företaga sig. Mod och beslutsamhet målade sig i många anleten, men öfvergick äfven hos dem småningom till harm och missnöje. De klokare insågo att det fordrades att ordna den osammanhängande massan, åtminstone något, om den skulle kunna emotstå truppernas anfall; men deras hufvudmän visade icke den förmåga, man af dem hade väntat. Några falkonettskott lossade emot böndernes lägerplats, och hvaraf en kula gick in genom ena väggen och ut genom den andra, injagade förskräckelse hos de vid artilleri ovana bönderna. Illka, inseende sin oförmåga att leda ett försvar, förlorade alldeles fattningen, och innan kort var hela bondehären stadd på återtåg och, förföljd af Flemings ryttare, hastade hela folkmassan att fly, utan all ordning, och nedhöggs utan motstånd. Då några hundrade stupat och bondhären syntes ohjelpligen sprängd, upphördes med förföljandet, och de öfverlefvande skyndade att bege sig i tysthet hvar och en till sitt hem, för att om möjligt undgå räffst och straff. Allt det röfvade godset hade de under flykten och förföljelsen nödgats kasta ifrån sig, och tillochmed efterlemna hästar och slädor, emedan de ej kunde fortskaffas på de smala skogsvägarne.
Ifrån .sitt Stats-Utskott hafva Riksens Ständer fått del af Kongl, Majrts Nådiga Remiss den. 17 December För1 idet ar å förre Härrads-skrifvaren i ljust Fögderi af Calmare Iian Lars Rydströms underd. ansökning om utbekommande af innestående pension ifrån och med Juli till och med December månader år 1815, hvilken pension, vid afskedstagandet honom tillagd till | utaf hans åtnjutna lön. och mantalskrifvare-provision, belöper sig årligen till 72 R:d 44 sk. af lönen och 35 R.rl 29 sk. 2 rst. af provisionen eller tillsamman 108 R:d 25 sk. 2 rst. men icke kunnat af Kongl. Stats-Kontoret utbetalas för nämnde månader i anseende till Rydströms försummelse att derom anmäla sig inom den uti Kongl. Kungörelsen den 9 December 1812 bestämda tid eller den 1 Juli påföljda år. Hvad nu beträffar den ifrågavarande ansökningen, så, emedan åberopade Kongl, Kungörelse icke förklarar fordringsegaren sin rätt förlustig utan endast fordringen böra förfalla intill dess Riksens Ständer pröfva! huruvida medel till densarrirnas godtgörande må beviljas, hafva Riksens Ständer, i betragtande af förre Häradsskrifvaren Rydströms uppgifne okunnighet om tiden för pensionens beräkning, och da han nödgats för Underdåniga Skrifvelser. 75 sjuklighet taga afsked, samt förlusten af det innehållna pensionsbeloppet skulle för honom vara känbar, funnit för godt att; bevilja honom utbekommandet af detta belopp, som utgör efter nfvanberörde grund, 54 R:d 12 sk. 7 rst., hvartill nödiea medel skola af Riksens Ständer utses. O Riksens Ständer framhärda &c. N:r 5i. Uppläst och godkänd hos Ridd, och Ad, d. a4 Febr. 1818, — Preste-Ståndet d 24 Borgare-Ståndet d. a4 Bonde-Ståndet d. 2 Mars Riksens Ständers underd.
Skara,blifvit angifvet, som hindrar honom att fortsätta utöfnin-gen af det innehafda embetet, ansåg utskottet sig icke kunna tillstyrka riksens ständer att af statens knappa tillgångar bevilja den begärda pensionen. » Mot detta beslut reserverade sig friherre af Nordin och med honom instämde två ledamöter af ridderskapet och adeln, två af borgareståndet och en af bondeståndet, men ingen af presteståndet. Då utlåtandet den 7 juli föredrogs hos Ridderskapet och Adeln, uttalade flertalet sig för en återremiss och ett bifall till k. maj: ts proposition; men af andra yrkades enträget bifall till utskottets förslag. Till de förra hörde den nyvalde Justitie Ombudsmannen Casper Ehrenborg, * Huru förbittrad Järta blef öfver hvad som förekommit i statsutskottet, hvars öfverläggningar voro honom delgifna, innan beslutet justerades, kan inhemtas af ett bref den 5 juli 1823, till Kanslirådet Wallmark, som för * varas i riksbiblioteket. Efter en kort inledning heter det: &gt;Hvad äro många runda prostar, bönder och adelsmän annat än nollor, som ensamme dkr stälda till venster ej betyda något, men till höger om en Fröberg, en Longberg, en Anckarsvärd potentiera dessa till Sveriges regenter. Jag borde vara bedröfvad, men är det icke, öfver statsutskottets beslut angående min pension. Nog kunna dessa herrar bringa mig i en annan art af nöd, än den allmänt öfverklagade; men icke kunna de bringa mig att hylla deras oädla faktionsvälde. Jag skall underkasta mig mitt öde, med öfvertygelse att jag förtjent ett bättre och utan afund till de prostar, som finna en orklös embetsman böra svälta, under det de sjelfva innehafva in * drägdga em be ten, som adjunkter förvalta och som tillhöra deras enkor och barn tre å fyra år sedan äfven deras magar blifvit till stoft. Om något i statsutskottets beslut förargar mig är det, att presteståndets pluralitet dertfll bidragit. Men innan jag dör af hunger, skall jag väl, hoppas jag, kunna visa de svarte bröderna att jag lefver.
Län munteliga anförande, i anledning af dessa bäggeMemorial; i3:de Herr Auditeuren P. Königs, innehållande önskan, att Tullen å Utländsk Spannemål måtte höjas, samt införsel af mjöl och gryn in. rri, förbjudas; i4:de Riksdagsmannen Olof Bruhns, innehållande erinringar vid Eric Perssons och Åbergs nyss omförmäldta Memorial, tillika med den i Bonde-Ståndet, i anledning häraf, haline munteliga öfverläggning; i5:de Riksdagsmannen Lars Larssons från Calmare Län, hvaruti yr-, kas, att alla större Brännerier matte afskaffas, och införsel af utländsk Spannemål förbjudas; a6:de Herr Hofmarskalken Friherre P. A. Rudbecks, innehållande yrkande, att Spannemålen borde vägas i stället för att den mates; och af Sillens, hvaruti totalt förbud emot införsel af utländsk Spannemål påyrkas. Oeconomie-Utskottet, som funnit sin åtgärd vid alla dessa Memorial böra bestå deruti, så väl att till Riksens Höglofl.
Det Hedervärda Bonde-Ståndet har till Constitutions-Utskottets utlåtande hänskjutit Talemannens vägran af Proposition till remiss af Riksdagsmannen från Svartsjö Län Eric Anderssons Memorial, rörande upphäfvande af 33 § i Riksdans-Beslutet för sist förflutne Riksdag. I anledning häraf har Constitutions-Utskottet. noga pröfvat de insända Handlingarna, och då det deraf funnit, att Riksdagsmannen Eric Andersson yrkat detta upphäfvande på den grund, att berörde 33 § i Riksdags-Beslutet på ett olagligt sätt i detsamma blifvit införd, fann Utskottet Talemannen till sin vägran fullkomligen befogad, enär lagligheten af de åtgärder, Riksens Ständer vid en föregående Riksdag vidtagit, ej vid en senare kan komma under pröfning. Örebro den 5 October 1810. På Constitutions-Utskottets vägnar A. G. Mörner. J. A. Tingstadius. J. H. Hochschild. A. dison Hyckert. G. A. Silfverstolpe. Bilaga till Mera. N:o 6. 45 Bilaga till Mern. Utdrag af Frotocollet, hållet hos Bonde-Ståndet följande dagar i September 1810: Den 21 September. S. D. Inlemnades af Eric Andersson från Svartsjö Län ett Memorial, som upplästes, och dervid fanns så lydande: »VördsamtMemorial.
— I afseende på sjelfva Pröfn.comile'ens functioner, sora man här benämnt med rättigheter, så vill jag fästa uppmärksamheten derpå, att dessa rättigheter lämpligast här kunna tecknas med ordet skyldigheter. Dessa af Svenska medborgare valde personer, att utgöra Pröfn.-comité', skola upptaga i första rummet att pröfva de besvär, som äro anförda emot taxeringen; men gifver man dem en vidsträcktare rättighet, att utan besvär af Kronans ombud eller enskilda personer få rätta beskattningen efter sitt godtycke, så skulle vi kanske kunna få lagstiftande Ständer i PrÖfn.coinite'en, hvilka, tvertemot de i grundlagen constituerade Ständer, beslöte i afseende på vissa bevillningsåtgärder, ett förhållande, sorn jag för nain del på det 4a4 D e ii ag Ma j. ii Id ra högs la afslyrker, — man må benämna det huru som helst. Frih. Ridderstolpe: I Hr von Hartmansdorff* förmenande om någon inverkan å taxeringsmännen af den större eller mindre rikedomen hos den köpman, som skall laxeras, kan jag icke instämma. Deremot ligger innehållet af eden, sorn ålägger dem rättvisa — och det vid själens salighet. Jag skulle således icke tro, att någon kunde vara så glömsk af sitt kall, att han kunde låta sådant verka på sig. Frih. Cederström, Anders, har talat om bevillningen af qvarnar, hvilka finnas upptagna i jordeboken, men dock icke begagnas. Om dem gäller samma lag, som om det privilegierade smidet, att det mäste betalas, om det också icke begagnas, sedan man begärt tillåtelse att få smida. Så är det äfven med qvarnar, att om de icke äro utrifna, så skall man, äfven om de icke begagnas, ändå betala för dem. Grefve Frölich ämnade jng göra uppmärksam derpå att benämningen lösdrifvare icke kan hänföras under de här i dag klandrade kafak lersfullmakterna. Jag har äfven hört Hr Ribbing yttra sig öfver dessa karaktersfullrnakter. Jag kan ej annat än instämma i hans rättvisa harm öfver karaktersfullmakter samt hans bemödande att återföra enskilda personer till redbarhet.
Jag beklagar, alt jag icke bar erfarenhet om denna utsträckning af den enskilda krediten, som man förmodar inom landet skall finnas och anser kunna åstadkomma ett så stort resultat. Mig synes emedlertid, att dessa assignationer^ icke kunna komma till en sådan mängd i omlopp, som Hr Åkerman förmodat. Hans anmärkmr voro mig icke oväntade, ty jag har länge känt det motstånd, man alltid gjort, då fråga varit om underlättandet af den allmänna rörelsen i landet, och jag yttrade derföre, förra gången jag hade ordet, att jag icke vågade påyrka en sådan tillämpning af 6 mom. 214 § i 450 Den 16 April f. m. Bankoreglementet, att man mot eget qvitto får lyfta sitt kreditiv, men en talare liar nu uplyst, att en sådan rättighet tillkommer kreditivägare. Sådant kände äfven jag, men dertill fordras, att bland handlingarna skall bifogas ett sådant formulär. Har jagen gåDg aflerunat formulär sådant, att det är stäldt till viss man, så får jag ej lyfta penningar emot mitt eget qvitto. Så var åtminstone förhållandet år 1849. Har någon förändring häruti skett, är det mig obekant, men jag känner åtminstone många, som icke vågat sig på försöket. Då emedlertid dessa kreditiver medföra stora fördelar för landet, vore det af vigt, att man icke åstadkommer föreskrifter, hvarigenom dessa fördelar bortfalla. o Hr Akerman: I anledn. af den siste talarens yttrande får jag erinra, att de ifrågavar:de assignationerne, hvartill formulär i Banken inlemnas, vanligen lyda sålunda: ”att Direktionen för Handelsdiskonten behagade å mitt derstädes ägande kreditiv utbetala” etc. Sedermera lemnäs etl öppet rum å den person, till hvilken assignationen är ställd, för namnet, äfvensom för beloppet, hvilket skall utbetalas. Vill nu kreditiv-ägaren införa namnet, så blir det krångligt, men det är icke det vanliga sättet att gå tillväga, och derföre kan man, om man så vill, sjelf lyfta medlen. Frih. Palmstjerna: Jag måste bekänna, att denna fråga förekommer mig något mörk eller, rättare sagdt, nog löjlig.
Af Banco-Commissarien Nils Rudolph Kruse, i egenskap af Förmyndare för aflidne CassaCommissarien i Banken, W. Stafhells Barn, om restitution af R:dr 663 : 45: 3, hvilka, efter"erhållen utdelning af R:dr 83: 16 sk. i aflidne Banco Casseuren Gerlins Concoursmassa, återstå af hvad Commissarien Stafhell i lifstiden måst för godtgörande af bemälde Gerlins Cassa Balance till Banken utbetala. 7:0 Af Banco - Ombudet vid Götheborgs Låne-Contoir, Bokhållaren i Banken, Johan C Wallmo, 34 Berättelse Wallmo, om någon förökning i de för honom bestämde Löne-inkomster ; samt beräkning deraf äfven för nästförflutne 5 år. 8:0 Af Bankens Cornmissariat, om förbättring i Lönevilkoren för hela Banco-Staten. g:o Af Bankens 11 yngre Commissarier , att, i afseende på Lönevilkor, samtelige Commissarier vid Banco-Verket matte njuta lika rätt, eller åtminstone de 2:ne Lönetillökningar, hvilka för närvarande från Banco - Disconten utgå, och sålunda ej gravera Bankens AflöningsStat, a:ne af Banco - Verkets egne Commissarier tillgodokomma. Och varda desse Skrifter, jemte EancoFullmägtiges Utlåtanden, i stadgad ordning, till Högl oflige Banco-Utskottet öfverlemnade. §• 2- På grund af Banco - Reglementets 3 Art. 3 Afd. 3 §. har en af Bankens Tjenstemän, Bokhållaren C. F. Hjorth, efter derom gjord Ansökning, med afseende å bestyrkt sjuklighet och oförmåga till vidare på I i tel ig tjenstgöring, den 25 October 1827 erhållit Afsked från Bankens tjenst, med en Pension af R:dr2i6: 27 sk.
Jag tror att det skall bli ganska svårt, att förmå borgerskapet att afstå från sin rösträtt, isynnerhet när det gäller beskattningsfrågor. Jag tillstyrker derföre, att It. o. Ad., i likhet med PresteSt:t, bifaller l:sta o. 2:dra mormn af ko.miterades förslag med förändring endast i afside på röstöfvervigten. Gr. Lagerbjelke: Jag finner Gr. Sparres anmärkning ganska riktig, och instämmer således om bifall till Irsta och 2:dra mom:n i komiterades förslag med den omnämnde förändringen i afsrde fi röstberäkningen. I afs:de å 3:dje mom:t, fortfar jag att yrka bifall till den förändring, jag antydt. Gr. Mörner: Jag förenar mig med Gr. Lagerbjelke. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att i afs:de å den förevide 7:de §:n, hade yrkats dels af Hr Hjärne, att för l:sta mom:t måtte antagas den af BorgareSt:t beslutade förändring, att orden »mera än två tredjedelar» skulle utbytas emot orden »minst två tredjedelar»; dels af Gr. Sparre m. fl., att B. o. Ad. måtte antaga l:sta och 2:dra mom:n enl. komiterades förslag, det sistnämnde mom:t med den förändring, att i stället för orden »hälften af stadens hela röstetal efter röstvärdet» infördes orden »tvåtredjedelar af de närvides röstetal efter röstvärdet»; och dels slutligen af Gr. Lagerbjelke, att 3:dje mom:t måtte erhålla följande lydelse: »Är sådant beslut fattadt, erfordras för detsammas uphäfvande lika beskaffad röstöfvervigt, som nyss sagdt är, och skall jemväl detta beslut hos Konungens Befhde anmälas.» Uppå härefter framstälda särskilda propos:r, antogs lista mom:t enl. komiterades förslag, bifölls 2:dra mom:t jemväl enligt komiterades förslag med ofvanberörde, af Gr.
Ständer år 1810 anslogo 5,000 R:dr årligen till 50 Stipendier vid Rikets Universiteter fär sådana ynglingar, hvilka ämna att blifva Prester och tillika vilja inhemta nödiga kunskaper uti Läkarekonsten , för att dermed i brist af egenteliga Läkare och intill dess deras biträde hinner anskaffas, kunna gå föisamlingarnas Innevånare tillhanda vid förefallande sjukdomshändelser, samt utsågo början tili ert särskild fond till inrättande ai ett instutit för att bilda Fältläkare och i lörening dermed ett allmänt Garnizons-sjukhus, var (förhållandet helt annorlunda emot hvad det nu är. Antalet af ProvincialLäkare var mycket mindre än nu; de voro högst illa lönta (med 100 R:dr om året och saknade allt annat bi-^ träde än så kallade medhjelpare , hvilka endast beviljades dem som voro sjuke eller ålderstignaFäderneslandets försvarare saknade tillräckeligt antal skicklige Läkare då, i anseende till ringa lönevilkor och öfrige förmåner (33 högst 50 Rdr om året), till Bitailionsoch Under-Läkare endast obildade personer kunde anskaffas, hvilka dels saknade en för 472 Den y Marlit, ali Läkare-bildning nödig underbyggnad, dels jnåste i hast och på några månaders tid dertill beredas ifrån att förut oftast hafva sysselsatt sig med helt andra yrken, Det olyckliga kriget hade medfört en vanlig och icke snart öfvergående inflytelse äfven på de hemmavarandes helso-tillstånd. Allt påkallade xiämnde Förslag och rättvisade det bifall hvarmed det emottogs. Sedermera hafva uti åtskillige Län flera ProvincialLäkare blifvit anställda och uti nästan alla, 2:ne BataillonsLäkare stationerade, som äro legitimerade och de flesta både ChirurgiaeMagistrar och Medicinae-Doctorer, af hvilka, enligt FältLäkareCorpsens nu varan™ de förträffliga organisation, icke allenast allmänheten har att påräkna en beqvämligare sjukvård, utan och Provincial-Läkarne ett betydligt biträde uti sina Embetsbefattningar.
Ehuru jag finner fel i Former blott utgöra en af de Embetsförseelser, som mera påkallar OpinionsDomstolens pröfningsrätt, än Lagens, afsäger jag mig derföre icke i dylika fall, en möjlig tillämpning af den sednare, om jag skulle finna ett måls beskaffenhet vara sädan, att allt det skadliga och olagliga kunnat ske genom glömska af Former, som sker genom glömska af Lagar, Mitt anförde yttrande inom Rodderskapet och Adeln i Sessionen den 12 Marth, då jag säger, att Utskottet hade valet, att antingen för denna förseelse tillämpa ioö §. RegeringsFormen eller att låta saken förbigå utan uppmärksamhet, samt orsakerne hvarföre det icke valde något af dessa alternativer, bevisar ju äfven denna öfvertygelse. Jag tror mig derföre härigenom icke vara hindrad, att i olika förhållanden af dylika ämnen, använda en tillämpning, som nu icke blifvit begagnad. För öfrigt hoppas jag att med sådana Den t April. åsigtcr i detta ämne, sorn dem jag nu haft fif ran yttra, böra inga vådliga följder, hvarom den värde Ledamoten talat, i framtiden upp* komma. Jag önskade likväl för min enskilta del, att efter vi i detta afseende varit af olika tankar, genom denna min välmenta framställning, uti hans Opinion hafva kunnat rättvisa Constitutions-Utskottet. Må det tillåtas mig, att, utan afseende på något enskilt förhållande lå yttra en reflexion, som åtankan på min nu varande befattning hqs mig uppväckt. Det gifves ämnen, äfven ibland dem, som till ett Riksens Ständers Utskotts behandling öfve! lemnäs, hvilka stundom genom sammansättning, innehåll och äsyftning , innebära verkliga motsägelser inom sitt egit område. Det gifves ämnen, der den klaraste undersökning någon gäng ej lönnar uppklarna förhållandet.