Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer med Herr Rothlieb deruti, att det skulle vara bäst att utesluta båda orden: Frälse och Ofrälse, samt i stället nyttja orden: infödde Svenske Män; men då Riksens Ständer 382 Den 12 Martn. vid sistledne Riksdag icke antogo denna Redaction; så anser jag mig, på de ai' Friherre Stael von Holstein anförde skäl, böra tillstyrka bifall af den nu föreslagna Redactionen, på det Ridderskapet och Adeln derigenom må ådagalägga åsidosättandet af sitt eget Stånds fördelar. Herr Silfverstolpej Gustaf Abraham: Jag skulle visserligen till alla delar instämma med den värde Ledamoten, som sist yttrat sig, om frågan nu kunde vara att utesluta orden: Frälse eller Ofrälse; men enligt 56 §. RegeringsFormen, kan ej nu någon annan fråga förekomma, än om ordet eller skall utbytaS éfriot ordet och. Af dessa bägge alternativ anser jag rigtigast att den gamla Redactionen bibehålles, hellst den ej ger någon företrädesrätt hvarken åt Frälse eller Ofrälse Män, och förer till alldeles samma Resultat, sorni om dessa olika claSSer aldrig vore nämnda. Vi behöfva ej frukta för den osammanhängande anmärkningen, att ett sådant beslut skulle kasta misstänka om i 11 iberalite på Ridderskapet och Adeln. Detta Stånds Handlingar vittna deremot, och Ridderskapet och Adeln har snarare föregått sina MedStänder med exempel af en full liberalite, än det deri brustit; men det är vigtigt att 'ej något band lägges på Konungens fria val till sina Rådgifvare, och detta bands åläggande, genom insättningen af ordet ochj vore en verkelig illiberalitet Friherre Cederström, Jacob: Jag förenar Den 12 Martii. 333 triig med livad Herrar Rothlieb oell Silfverstolpe anfört, och tror, att då Ridderskapet och Adeln vill visa liberalitet sådant snarare kan ådagaläggas genom bibehållande af den gamla, än antagande af den nja Redaclionen. Ali liberalite i denna fråga måste vara ömsesidig emellan Regenten och Folket.
Det är förut stadgadt att en lärare skall följa skolordningen, och att här intaga detta stadgande, synes mig vara ungefär detsamma, som om man skulle som vilkor för en löneförhöjning för en officer fästa det stadgande, att han skulle ställa sig ett nytt reglemente till efterrättelse. Men sjelfva vilkoret innebär något förhatligt isig sjelf. Genom antagande af detta Ulsk:s förslag, skulle inträffa, att mången lärare, som på sått förslaget afser kunde få sin lön ökad från 300 ända lill 800 r:dr, derigenom skulle komma i mycken frestelse, att mot sin öfvertygelse godkänna den nya lärometoden. Om han icke i dess användande lyckas, så blir det ej alltid hans fel, men emellertid har han fått sin lön förbättrad. Sannolikt år alt de lärare, som åro svagast i sina stycken, blifva de, som först skola vara villiga alt försöka den nya metoden, hvilken derigenom genast blir misskrediterad. 1 6:le punkten har Utsk. i sitt förslag gått mycket för långt. Det visar följden af de ide'er, som läggas till grund för del nya skolsystemet. Delta system tillägger mycken frihet åt lärlingarne i afseende på val af läroämnen. Föredraganden inför K. M. har ganska visligen föreslagit, att latinska språkets studerande skall vara bestämdt föreskrifvet för de lärjungar, som i högre skola qvarstadna öfver den 4:de klassen, d. v. s. alt dessa i 3:dje och 4:de klasserna ovilkorligen skulle studera latin. Detta är grundadi på erfarenheten i andra länder. I Tyskland är det en antagen sats, att man i de högre borgareskolorna ovilkorligen skall läsa detta språk. I de lägre borgareskolorna är förhållandet - Den 6 Maj e. m. 433 det annorlunda. Jag vill blott anföra ett exempel på latinets an* vändbarhet som bildningsmedel. I Miihlhausen, der industrien är högt drifven, var för 12 år sedan inrättad en privatskola i större skala. Man ville rigta den hufvudsakligen på realstudier, i anseende lill ortens hufvudyrken. Efter några år blef det likväl en allmän klagan ibland föräldrarne, att framgången icke var sådan, som man den önskade.
En åtgärd, som i sin mon kunde bidraga att underhålla det ringa kunskapsförråd, hvars spridande inom armén åsyftas genom skolor för underbefälet och som äfven skulle underlätta dessa kunskapers inhemtande vore: om alla läroböcker för korporalsoch underbefälsskolan funnos i ständiga upplag till billiga pris på mötesplatsen och i garnisonsorter, der försäljningen och redovisningen kunde besörjas af någon dertill af vederbörande befälhafvare föreslagen person; ty sällan har någon genomgått en korporalskola utan att önska att blifva egare af de böcker, han derunder lärt sig begagna och hvilkas nytta blifvit af honom känd. Mången, som väntade sig en kommendering till de högre afdelningarna af underbefälsskolan och således redan hade någon underbyggnad, skulle ock säkerligen dertill bereda sig, om tillfälle att förskaffa sig läroböckerna vore nära till hands. Vid värfvade infanteriet och kavalleriet hafva redan länge skolor för korporalsämnen och instruktörer varit inrättade. Något hinder kan vid dessa trupper icke möta att drifva underbefälsbildningen till lika och ännu större omfattning, än vid den indelda stammen. En viss öfverensstämmelse bör dock vara inom samma vapen och samma armé rådande och kommitterade hemställa derföre 31 att lika bestämmelser må inom hela infanteriet och inom hela kavalleriet blifva hufvudsakligen gällande för underbefälsbildningen, examensbetyg, utmärkelsetecken m. m. d. — om än vid de värfvade trupperne en fullständigare undervisning kan lemnäs och något vidsträcktare lärokurser begagnas. Vid artilleriet har vapnets beskaffenhet fordrat och utbildat undervisningsverk för underbefälet, hvilka fylla sitt ändamål. Detta vapen utgör dessutom föremål för en särskild afdelning af komiterades betänkande. Ingeniörtrupperne hafva underofficerare från Ingeniörcorpsen som der få sin underbyggnad. Det lägre underbefälet bland manskapet fordrar sin särskilda daning, egenartad för detta vapen, och hvartill tjenstgöringsförhållanderna lemna tillfälle. För att höja korporalernes ställning och anseende har, utom de snart tretioåriga korporalskolorna, åtskilligt på senare tider blifvit gjordt.
Sedan under loppet af nästlidne September månad ett belopp af omkring 100,000 R:dr blifvit från Riksgälds-kontoret reqvireradt och utbetaldt utaf sistlidne och innevarande års anslag till folkundervisningen, torde kunna anlagas, att de ytterligare utbetalningar utaf samma anslag, som kunna ifrågakomma intilldess de för detta föremål nu anvisade medel blifva disponibla, icke skola öfverstiga 100,000 R:dr; hvadan skilnaden mellan detta belopp och den ofvan uppgifna summan 506,183 R:dr 82 öre utaf de vid sednaste riksdag beviljade i Riksgäids-kontorel innestående anslagen för folkundervisningen lärer kunna anses såsom besparing, och hvilken skilnad, utgörande i rundt tal 400,000: — således jemväl varder här upptagen. Då, enligt hvad förut är utredt och uppgifvet, Riksgälds-kontorets samtliga utbetalningar, med undantag af de för jernvägs-anläggningar vid denna riksdag beviljade statsbidrag, kunna beräknas att, under tiden från och med början af innevarande månad till och med 1863 års slut komma att utgöra 26,444,917: 82. så öfverstiga dessa utbetalningar sammanlagda beloppet af de för bestridandet deraf disponibla eller anvisade tillgångar, jemte Riksgälds-kontorets förväntade inkomster under samma år 19,688,958: 16. med T R:dr 6,755,959: 66.
' Vill ni inte stanna hos mig och röka en cigarr, så kunna vi spraka litet, i stället för att sitta ensamma hvar på sitt håll. ' Hans ansikte lyste upp, och han slog sig ned. Han är en riktigt hygglig ung man, bildad och beläst. Jag fick honom att tala om sitt hem, IDUN 1899. en prästgård högt uppe i Norrland, som han nyss lämnat och känner det tomt efter. I Stockholm har han hvarken släktingar eller bekanta, för utelif har han inte någon smak; därför sitter han för det mesta ensam på sitt rum om kvällarna och knogar. Han behöfver nog arbeta strängt; men en liten pratstund då och då kunde han nog unna sig. Då jag såg hans glädje och tacksamhet, blygdes jag nästan öfver att jag ej förr brytt mig om honom, fastän han förekommit så ensam och melankolisk. Kära min tös, då du häromdagen uttalade den önskan, att jag skulle intressera mig för någon mer än dig och min egen värda person, nästan hånade jag dig. Men nu har Gud själf fört en männska i min väg, som har det mycket, mycket tråkigare än jag, och mot hvilken jag kan visa någon vänlighet. Jag känner, hvilken välsignelse som ligger däri. » Han tystnade, och Elin, som med stigande intresse åhört hans berättelse, tryckte tyst hans hand. Då möttes deras ögon och — » skulle du finna det mycket tråkigt om — » » har du något emot att » lät det samtidigt från deras läppar. » Att vi be honom deltaga i vårt samkväm, » ^ fullbordade fru Frank de af brutna meningarna. Äfven hon hade följt Georgs berättelse nied intresse. Hennes moderliga hjärta hade blifvit varmt för den unge främlingen, och nu gissade hon sina barns tankar. » Ja, gå du efter honom, Georg, medan Elin lagar teet och lägger upp småbrödet, som hon bakat högtiden till ära. » En stund senare sutto fyra lyckliga människor omkring bordet med de doftande tekopparna. Den unge teknologen förekom något blyg, men icke tafatt, och tinade synbarligen upp alltmer. Med kvinnlig takt förstod fru Frank att vinna hans förtroende, och snart hade hon lockat ur honom en beskrifning på hans hem, på den storslagna naturen där uppe och på deras sköna familjelif i den hemtrefliga prästgården.
Det är på denna grund jag anser hvarje sätt att upställa voter:spropos:n så att BondeSt:s mening undertryckes icke vara öfverensstämmande med Reg:sF:ns 69 §, hvilken jag icke finner i detta afseende hafva undergått någon förändring genom dess vid denna Riksdag förändrade lydelse. Jag tror jemväl att Frih. Tersmedens förslag till voter:spropos. är behäftadt med ett fel, som äfven vidlåder det af StatsUtsk. framställda förslag. Det är nemi. efter hvad jag nyss sökt utreda klart, att alla 4 Stånden bifallit anslag för en bana emellan Stockholm och Götheborg. R. o. Ad. samt PresteSt. hafva för denna bana anslagit 13,000,000 Rdr, BorgareSt. Ilar anslagit 13.289.000 Rdr att fördelas på 2:ne särskilta ställen, och BondeSt. har anslagit 10,889,000 Rdr jemväl till fördelning på 2:ne ställen; men genom den upställning Frih. Tersmeden och StntsUtsk. gifvit åt voter:spropos:ne kan det hända att, ehuru icke något Stånd beviljat mera än 13,289,000 Rdr för denna bana, förstärkta Utsk. kommer att bifalla såväl det anslag hvarom voter:spropostn N:o 1 handlar som det af 11. o. Ad. samt PresteSt. beslutade anslaget af 13,000,000 Rdr, och således kan för denna bana emellan Stockholm och Götheborg, för hvilken icke något Stånd velat, gifva mer än 13,289,000 Rdr, bevilja 18,679,000 Rdr, hvilket icke kan vara förenligt med det förstärkta StatsUtsk. af Grundlagen lemnade updrag, att skilja Stånden emellan, men icke att bevilja mer än något Stånd bifallit. Jag finner således att Frih.
Henschen föreslagit, att införsels-tullen å de Vinslag, hvilka icke, såsom portvin och madeira, voro synnerligt sprilhaltiga, måtte nedsättas till j:del eller J::del af tullens nu varande belopp, 24 sk. pr kanna »pä fastager» och 1 R:dr kannan »på buteljer», hvaremot Riksdags-fullmäktige Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands och Olof Persson från Blekinge län uti särskilta motioner yrkat, att, då nykterheten icke endast genom bränvinets, utan, lika mycket, genom andra rusgifvande dryckers fördyrande borde främjas och en minskad konsumtion af vin och andra utländska drycker skulle på tillgången v af landets klingande mynt utöfva, ett gynnsamt inflytande, införselstullen ä vin måtte höjas, enligt L. M. Knutssons förslag, i män af den beskattning, som blefve åsatt bränvinstillverkningen, och, enligt Olof Perssons mening, till åtminstone 3 R:dr kannan; i sammanhang hvarmed sistbemälde motionär tillika föreslagit betydligt skärpta straffbestämmelser af icke mindre än 5 års fästning m. m. för den, sorn beträddes med smuggling af ifrågavarande artiklar. Sistnämnde förslag tillkommer det icke Bevillniugs-Ulskottet att i sammanhang med lulltaxe-regleringen upptaga till behandling. Hvad åter angår motionärernes skiljaktiga åsigler om en allmännare vinförbruknings inflytande på nykterheten, så lärer väl Herr Henschens mening otvifvelaktig! ega företrädet, för sä vidt den allmänt öfverklagade bränvins-konsumlionen är det onda, hvaraf nykterheten mest och svårast lider; men, såsom Utskottet här ofvan vid artikeln Humle antydt, torde ett lämpligare surrogat, än vin, böra sökas. Det visserligen billiga pris, hvartill åtskilliga vinsorter kunna å produktionsorten erhållas, skulle redan genom transportoch handels-omkostnader, oberäknadt tullafgiften, så väsendtligt fördyras, att vinkonsumtionen endast undantagsvis tillgodokomrne den samhällsklass, som nu i synnerhet utgör bränvinets förbrukare.
Ad. d. 24 sisth April beslutade återremiss af samma Utsk:s betänk. N:o 4- Fortsattes föredragningen punktvis af BancoUtskts d. 24 sisth April på bordet lagda betänk. N:o 6, med förslag till hufvudgrunder för Bankens förvaltning och rörelse. Discussion uppstod öfver följande punkter: 11 Den C Maj f. ra. T i : t e punkten. ITr Skogman, Carl Dav., uppläste följande: Då Utsk. ansett beslutet om Bankens upphörande med utgifning af mindre sedlar än 5 gånger myntenheten böra till nästa riksdag uppskjutas, torde denna punkt, såsom innefattande blott ett omdöme, kunna ur betänk, uteslutas. Efter min öfvertygelse är det utan ändamål och nytta att, i ett land med Sveriges locala förhållanden, bestämma minsta sedelvalören så hög; och pappersmynt, hvilanda på metallisk garanti, är i alla fall ett fullkomligare rörelsemedel än guld eller silfver, likasom dessa äro beqvämare än koppar eller jern. Uteifvandet af sedlar på mindre valörer är måhända den enda förmån, som Statsbanken bör bibehålla framför privatbanker, på det att ett lätt transportabelt mynt, gemensamt för hela det vidsträckta Riket, må linnas. Hr Cederschjöld, Pehr Gust., anförde skriftligen: Utsk. vill, att Banken framdeles icke skall utgifva sedlar af mindre valörer än 5 gånger myntenbeten. Jag bar förut visat, huru ett sådant stadgande skulle nästan alldeles uttömma Bankens metalliska cassa, och huru Bancostyrelsens ansträngningar att dervid bibehålla proportionen som a till 5 emellan cassan och sedelstocken skulle åstadkomma förvirring, nöd och elände; och hvilka besvärligheter skulle dessutom icke uppkomma för hvar och en genom blotta nödvändigheten att dagligen gå belastad med en tung handcassa? Jag tillstyrker derföre, att den minsta sedelvalören må blifva i r:dr b:co eller 18 sk. silfver. Denna anmärkning gäller äfven för i2:te punkten Lit. b. Hr Rothlieb, Axel Fredr., uppläste ett så lydande anförande:
(Grandae 'sig på Statsoch Economi-Utskottens, af Rikets Ständer godkända, Utlåtande N:o 40 Af Riksgälds-Contoret utbetalas, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift och på grund af vederbörliga reqvisitioner, hvad som erfordras för de af Rikets Ständers beslutade inköp af 3oo exemplar utaf Svenska Fornskrift-Sällskapets årliga samlingar, från och med det i:sta häftet; varande kostnaden för livart och ett af dessa exemplar beräknad att årligen utgöra omkring 2 Riksdaler. §. 8,. (Grundar sig på austa punkten, lit. d., i Stats-Utskottets Utlåtande Nio 4* och motsvarar 3y §. i 1841 års Reglemente.) Till understöd för den fattigvård, som, enligt 21 §.3 mom. i det af Rikets sednast församlade Ständer uppgjorda förslag till Stadga örn fattigvården, bör af staten bekostas hafva Rikets Ständer beviljat ett årligt statsanslag af 10,000 Riksdaler, eller för 3 år Trettio tusen Riksdaler; och skall samma anslag för åren 1845, 1846 och 1847, med dess sålunda be stämda årliga belopp, af Riksgälds-Contoret hållas Kongl. Majit tillhanda samt i öfverensstämmelse med Dess Nådiga föreskrift utbetalas. Dock bör hvad, som af anslaget för ett eller annat år icke kommer att utgå, för Riksgälds-Contorets andra utgifter reserveras, eiler, om hela årsanslaget under årets lopp redan är lyftadt, Contoret godtgöras. •i6 Rör till Stats-Utskottets Memorial, N:o 3i4- §. 88. (Grundar sig på Stats-Utskottets af Rikets Ständer bifallna Utlåtande Nto 112.)
Om verkställigheten af hvad genom Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts i ämnet aflåtna proposition blifvit beslutadt hafva vederbörande embetsmvndigheter under den 24 November 1857 i nåder förständigats. 142:o af deu 4 November 1857 angående beviljande af en gratifikation till vedergällning åt Kapitenen A. Hahr i och för utgifvandet af hans general-karta öfver Sverge (147). 1857 den 24 November i underdånighet anmäld, då bref afläts till Riksgäldskontoret angående den ifrågavarande gratifikationens utbetalning i föreskrifven ordning. 143:o af d en 4 November 1857, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om anslag till bestridande af kostnaderne för Sveriges deltagande i en blifvande exposition i Paris af race-djur och landtmanna-produkter (155). Då detta ärende den 13 November 1857 i underdånighet anmäldes i sammanhang med en af den, för ordnandet af Sveriges bidrag till den för nämnde år tillämpade, men sedermera inställda landtbruks-exposition i Paris, förordnade Komité gjord framställning om medels anvisande till godtgörelse för de kostnader, som med fullgörandet af berörde uppdrag varit förbundne, bemyndigades Komiterade att hos Fullmäktige i Riksgäldskontoret sig anmäla, för att af det kreditiv Rikets Ständer ställt till Kongl. Maj:ts disposition erhålla ifrågavarande godgörelse. 144:o af den 4 November 1857, angående statsbidrag för förberedande af en förbättrad kommunikations-Ied mellan det inre af Jemtland samt Norge (158). 1857 den 27 November i underdånighet anmäld, då Rikets Ständers beslut blef Styrelsen för Allmänna
Och Komiterade anse sig, på grund häraf, böra i underdånighet hemställa, det den förändring i nu gällande, här afsedda, stadgande måtte åvägabringas, att anstånd med tullafgifts inbetalande för till förtullning angifna varor må medgifvas åtminstone för en tid af en månad, samt varorna det oaktadt till vederbörande utlernnas, mot fullgod säkerhet för nämnda afgifts erläggande å föreskrifven dag, vare sig, att denna säkerhet består i erbjuden borgen eller till deposition användbara valutor, af beskaffenhet att, så i ena som andra fallet, kunna och böra af behörig tullmyndighet, med hänsyn till den debeterade afgäldens belopp, godkännas. Då Komiterade haft att att yttra sig rörande åtskilliga vigtiga frågor, som sammanhänga med tullbeskattningen, utbedja sig Komiterade att få vidröra ännu 29 en sådan, som visserligen icke är den minst vigtiga, nemligen den om de vid tullförvaltningen anställda tjenstemäns och betjentes aflöning. Denna aflöning har hittills utgått till en del i form af fast anslag, och till en del genom viss provision å det vid de särskilda tullkamrarne influtna tullafgiftsbeloppet. Tjenstemannens inkomst blir derigenom beroende af omständigheter, som i mer eller mindre väsentlig mån äro af hans eget nit oberoende, under det han städse har af nöden ett visst minimum af intägt för att kunna vara anständigt bergad. Rörelsen, med hvilken provisionsbeloppet vexlar, kan ena året vara större, andra mindre. I förra fallet tages hans verksamhet visserligen mera i anspråk än i det senare; men han är för alla händelser skyldig att egna sin tid åt tjenstens utöfning, hvadan han alltjemnt måste hålla sig beredd och färdig att fullgöra hvad han i denna har sig ålagdt, ocli är sålunda förhindrad att taga befattning med annan sysselsättning, af hvilken han skulle kunna förskaffa sig ökadt bidrag till lefnadsbehofvens fyllande. Dertill kommer ock, att göromålen vid en station kunna vara mera ansträngande och ihållande än vid en annan, utan att inkomsterna derföre blifva större på förra stället än på det senare.
Re* visionsSecreteraren beträffar, så hafva de en dubbel föredragning, dels i JustititeRådet, der de ej ansvara för beslutet, emedan Högste Domstolens Ledamöter ej elfve göra det inför Riks - Den af. Januarii. *7 RiksRätten eller Opinions-Nåmnden ; dels i StatsRådi t, dsr RevisionsSecreterare måste ansvara för beslutet, emedan deras contrasignatioti är tillräcklig, att göra en gifven befallning i JustitiasÄrender gällande till verkställighet, oaktadt de föredragningen öfvervarande Mioistrarnes, Statsoch justitiaDRådenS afstyrkanden, Vöre icke RevisionsSecreterare, såsom andra Föredragande ansvarige inför RiksRätt, så funnes ingen borgen mot magtens missbruk i Justitirrväg, och då vöre ConsntutionsUtskottets läsning af StatsRådets JustiticcProtocoller fög® vigtig. Äro RevisionsSecreterarne ansvarige inför RiksRätt, och är det de, som contrasig^ nera ej mindre vissa författningar, sorn Kongl, Majit Utan Riksens Siänders deltagande utfärdar, än de till dem afgående Lagförslagen: så böra de hvarken få sitta i Constitutionseller LagLJtskotten, eller deltaga i valen till desamma o. sv., af skål, sorn redan äro anförda. RiksdagsOrdningens 41 § är äfven ofullständig deruti, att de f.ån delägande i UU skotten och val till Utskotts L dsmöter uteslutna Embetsman, enligt bokstafven, end^it är det så länge de äro tjenstgörande. Meningen måtre och borde naturligtvis vara, aft de män, soni ej sedan sista Riksdags gran/kning utöfvat något af ifrågavarande Embeten, och såled s icke voro någon ansvarighet inför Riksens Ständes underkastade, skulle kunna i Utskotten och i Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. I Afd. 3. Dea 2 i Januarii. valen dertill begagnas.
Föredrogs ånyo BorgareSt:ts d. 1 och 3 dennes på bordet lagde prot.utdrag N:o 69, innefattande inbjudning till de öfriga RiksStm att instämma i BorgareSt:ts beslut om gemensamma öfverläggningar ang:de de hvilande grundlagsförslag, som afse tillökadt antal af StatsRådets ledamöter och inrättande af ett nytt StatsDepartement. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: Då, enl. mitt förmenande, ändamålet med gemensamma sammanträden Stånden emellan är, att åt de öfriga Stånden bereda den kännedom och utredning af förefallande ärenden, som möjligen inom ett Stånd äro bättre representerade, än inom ett annat, men i närvale fall någon bättre utredning icke torde kunna lemnäs inom det ena än det andra Ståndet, samt dessutom denna fråga hvilat på Ständernas bord i tre år, kan jag för min del icke finna något skäl att bifalla det förslag, som af BorgareStit blifvit väckt, särdeles som det, enl. min öfvertygelse, icke skulle tjena till annat, än att onödigtvis borttaga tiden. Frih. Cederström, Rudolf: För min del anser jag de allmänna sammanträdena vara af särdeles tillämplighet och nytta, just ang:de Koust.Utsk:ts förslag, enär, såsom bekant är, hvarje enda Stånd i sådana frågor eger veto emot de andra. Jag anser det derföre angeläget, att den, som har något uplysande att i en dylik fråga yttra, må tala till samtliga RiksStm, och icke blott till ett af dem. Nästa frågan blir då den, om de ifrågav:de tvenne målen äro af den vigt för det allmänna, att de förtjena att uptaga någon del af en för de allmänna sammanträdena bestämd tid. Jag kan då icke undgå att förklara, att åtminstone det första af nämnde trenne mål, nemi. om ökande af StatsRådets ledamöters antal och inrättande af ett nytt StatsDep., synes mig vara af den stora vigt för landets utveckling till materiel förkofran, att de skäl, som tala för detta förslags afhandlande under gemensamma öfverläggningar, för mig äro tillfyllestgörande, för att yrka bifall 232 D en ft December. till (len framställda begäran i denna del.