Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
mar och röda sidenmöbler i glatta glansdagrar. Här ute stå de höga visitkortsborden i drifvet silfver ' med hela sitt hvita öfverflöd af små vikta kort, som bära på namn, som klinga högt inom Petersburgs förnäma värld. Från röda salongen står dörren öppen på glänt till matsalen. Genom springan kasta vi en blick dit in. Antika, snidade ekskåp på tunga fötter. Skulpterade djurhufvuden, som grina på de tjocka dörrarna och vaka öfver allt det krönta silfret, som man anar där bakom. Eakryggade stolar med pressadt gyllenläder, röda blommor och gröna blad mot guld. På väggarna gammaldags, buckliga mässingslampetter, som kasta ut ljuset i hvassa strålknippen, och så två mångarmade ljuskronor — sådana där rika, tunga tingestar, som man brukar finna i små hvita, tysta landskyrkor långt in i Sverige — nu upphängda i en ministers matsal borta i Petersburg för att lysa ned öfver splendida dinéer och spegla silfver och kristaller och komma diamantkolliererna på blottade kvinnohalsar och ordensstjärnorna på svarta frackar att blixtra och glittra; De äkta, målade porslinstallrikarna på väggarna och skåpens oskattbara sévresskålar stå som färgstarka ljusfläckar i salens mörkt rödbruna färgton. Och så träda vi in i den stora salongen. Det är ett präktigt, sällsynt vackert rum, svensk-norska ministerns salong i Petersburg. Ljus och stilfull, smältande delikat i färgharmonierna och med mjuka linier i möblernas buktytor och draperiernas fall. En jättestor kristallkrona bryter solstrålarna till granna regnbågsprismor och kastar dem ut öfver den turkiska mattan för att täfla m e d den orientaliska färgprakten. Men - fondväggen står diskret mörk som en djup baston i det helas färgsymfoni. Den täckes helt af en enorm gobelin. Det är en offerfest denna framställer, kvinnor i långa, släpande dräkter och mjuka poser, bärande fram frukter och blommor till en eld, som brinner i förgrunden — i bakgrunden ett tempel med under I D U N 1899. liga fåglar på tinnarna.
I sednare tider hafva flera nya Postgångar blifvit inrättade till mycken fördel för Landet. Paquette-Posten går genom en del af Länet och för dess förskaffande är särskildt beting upprättadt med Kongl. Öfver-Post-Directeurs-Embetet, som hetalar från 29 Skill. 4 r:st. till och med 32 Skill, milen för hvarje häst. Denna skjutsning inbringar en icke obetydlig inkomst för entrepreneurerne af hästhållningen. Statsbidrag: Hemmanens olika natur och godhet gör de deraf utgående onera mer eller mindre tryckande. På sätt förra berättelsen upptager, hörer roteringen till det svåraste. Krono-utskylderne utgå icke utan ansträngning, men det förtjenar nämnas såsom bevis på folkets vilja alt göra rätt för sig, att, ehuru täta missvexter i senare åren inträffat, hafva vid räkenskaps-årets slut reslerne alltid varit obetydliga. Kostnaden för enskilta Soldaten är på år enahanda, med hvad i förra berättelsen finnes upptaget, eller Fyratio Riksdaler Banco per hemman. Rustningsoch Röterings-kostnaderne samt Rusthålls-stammars och Augments-räntor finnas i Tabellen uppförde. De hemman som utgifva Knektrotefrihetsmedel äro nu mera endast 1 ~i<? Mantal, sedan Capellanerne i Länet fått roteringen från sine Boställen transjrorterad på öfrige år 1826 oroterade hemman. Grunden för bevillningen är hämtad af 1802 års Taxerings-Längder, och för de ständige räntorne af medium för de sista fem årens Markegångspris. Utom roteringsbördan har jordbrukaren stor olägenhet af spannemålsräntornes leverering in natura, egentligen i svåra år, då Markegångspriset, i händelse af lemnad rättighet att lösa spannemålen med penningar, vanligen icke följes, emedan den godtyckliga uppstegringen af lösen, som man dermed velat förekomma, är lika obehindrad. Såsom någon motvigt härutinnan, skulle en tillökning i forsel-lönen så mycket heldre kunna agrum, som den till sitt närvarande belopp icke motsvarar forsel-skyldigheten, i synnerhet som vid forslings-tiden väglaget i sednare åren vanligen varit svårt.
Om Just.-Ombudsm:s upgifter varit felaktiga, hade det varit LagUtsk:s både rättighet och skyldighet att sådant tillkännagifva och då skulle äfven jag hafva öfvergått på deras sida, hvilka klandra JustOmbudsm:s embetsförvaltning. Men så länge man icke kan lägga honom till last, att han. oriktigt framställt sjelfva facta uti något mål, så länge måste jag anse hans utredning deraf vara felfri. Hr Carleson har sagt, att det finnes ett bättre sätt att utreda lagskipningens tillstånd, än det Just.-Ombudsm. vidtagit, men .Hr Carleson har tillagt, att det ej tillkommer honom att i sådant hänseende gifva Just.-Ombudsm. någon lektion. Att detta ej tillkommer honom, såsom Hofrätts-Assessoren Carleson, deruti har han fullkomligt rätt, men i egenskap af Ledamot i LagUtsk. är han ej allenast berättigad, utan äfven förpligtad att lemna Just.-Ombudsm:n sådan uplysning och vägledning. Känner Hr Carleson ett bättre sätt att utreda lagskipningens tillstånd och detta sätt ej uppgifver, har han utan tvifvel icke såsom sig bordt upfyllt sin pligt såsom ledamot i LagUtsk. Man har sagt, att det vore öfverflödigt att vidlyftigt discutcra detta ämne, enär det blifvande Just.-Ombudsm:s-valet i alla fall kommer att afgöra, huruvida R. St:r godkänt den nuvar:de Just.-Ombudsm:s embetsförvaltning elle icke. För min del anser jag deremot denna discussion ingalunda vara öfverflödig, utan tvertom af den största vigt, ej allenast för de betydelsefulla satser, hvaromkring den hvälft sig, utan äfven derföre, att representanterne, — det blifvande valets utgång må utfalla huru som helst — blifvit i tillfälle att uttala deras omdöme öfver Just.-Ombudsnns embetsförvaltning.
Herr kontraktsprosten Almqvist har, uti en inom högvördige preste-ståndet väckt, och till Utskottet remitterad motion, föreslagit, att till beredande af fördel för såväl Banken, som den del af allmänheten, hvilken upptager lån mot pant af fast egendom, — “lånerörelsen mot nämnde pant öfverflyttas på, och, enligt nu gällande grunder, öfvertages af Riksgälds-kontoret med sin nuvarande lånefond, 6^ millioner, hvilka öfverlemnas dels kontant, dels i hypotheker, emot det att Riksgäldskontoret till Banken utfärdar 3 å proc. räntebärande obligationer af lika form, som de Banken redan förut erhållit af Riksgälds-kontoret för gamla krigs-skuiden, Banko-Utskottets Betänkande, 1S:o 24. 11 lill motsvarande belopp, ouppsägbara å Bankens sida, så länge de förblifva i dess ägo, men derefter skulle -i^del af det från Banken försålda belopp årligen till liqvid utlottas; Riksgälds-kontoret alltid skyldigt att redovisa Rikets Ständer den härvid uppkommande skillnads-procenten.” Till stöd för motionen anförcs hufvudsakligen, att Banken skulle, i stället för ett oanvändbart hypothek, undfå räntebärande papper, att, i behofvets stund, begagnas såsom säkerhet för upptagande utländskt lån; att låntagaren befriades från farhågan att lånen varda uppsagda inom den i förbindelserna utfästa tid, oberäknadt att Riksgälds-kontoret kunde genom egen upplåning utvidga denna lånerörelse; samt att det allmänna, vunne genom den häraf uppkommande förminskning i Bankens förvaltningskostnad.
(Forts.) ågon gång fingo de följa med fadern dit in och gå fram och äter, sakta o c h styfva i ryggen, på de nykrattade gångarne o c h sitta i den prydliga bersån. Det var nog roligt för en stund förstås, men fötterna började snart att slå mot marken, häftiga rörelser med armarne o c h kittlingar i ryggraden, som gåfvo sig tillkänna genom axelryckningar och skrufningar, skvallrade o m, att tålamodet var slut o c h de små färdiga att sträcka vingen till flykt. Inne från trädgården bredvid hade nämligen glada rop och ljud af skratt trängt öfver muren, och ibland hade ett rödkindadt gossansikte dristat att sticka upp öfver denna Rubicon af sten. Det var den förmögne grosshandlar d ' Orseaus barn, s o m sålunda kallade sina små vänner, o c h så snart tillåtelsen blifvit gifven, ilade de unga Skogarne, Torsten o c h Otto, så fort benen förmådde bära dem, genom gården, gatan och in till 263 d ' Orseauska trädgården, där de mottogos med j u - belrop. Margareta var ännu för mycket barn för att deltaga i dessa dagliga utfärder. Hon var af ett dystert, missnöjdt temperament. Den lilla flickan såg ut, s o m o m all världens sorg tyngt hennes späda axlar, h o n lekte ej som andra barn med dockor, hon hade ingen favoritbok eller favoritleksak, ingen kamrat, s o m hon slöt sig till så, s o m barn bruka, hon var ensam. Timtal kunde h o n sitta surmulen i en vrå o c h bara titta. Den gamla tanten, som förestod huset, var nöjd därför, att Margareta ej förstörde sina kläder s o m gossarne, hennes dräkt var alltid prydlig, hel o c h ren. Kanske hade moderns sjuklighet och tungsinthet under det sista året — hon hade plötsligt gripits af dysterhet; de funnos, s o m påstodo den härröra från någon underrättelse o m ett galant äfventyr, hvari hennes man varit inblandad — kanske hade allt detta återfallit på den lilla Margareta, o c h tantens förmyndarskap lättade ej den börda, s o m tyngde barnets sinne.
Det uti Strengnäs inrättade Seminarium för bildande af lärarinnor har under sednare åren vunnit allt mer förtroende, hvilket synes deraf att elevernas antal, Born 1861 utgjorde allenast 8, sistlidne vårtermin uppgick till 34, samlade från de mest olika och aflägsna delar inom landet, dervid jag exempelvis får nämna trenne från Haparanda. Från Chefen för Ecklesiastik-departementet har detta oaktadt utgått förskrift att inga nya elever få vid detta Seminarium intagas, synbarligen i afsigt att flytta detsamma till hufvudstaden. Jag betvifla!- att en sådan flyttning skulle vara för läroanstalten nyttig. Den skötes för närvarande för godt pris och har vunnit förtroende, lefuadskostnaden i staden är för ett fruntimmer ganska ringa, hvartill kommer, att i ett litet samhälle vederbörande kunna hafva en tillförlitlig Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 62. 91 uppsigt, öfver elevernas sedliga uppförande, då. deremot i Stockholm sådant är svårt, om ej omöjligt. Stockholms stad kan visserligen behöfva ett Seminarium för egen räkning, helst många säkerligen söka inträde der, äfven utan afsigt att blifva folkskolelärarinnor, men att släpa en mängd fruntimmer från när och fjerran till den dyra och sedeförderfvande hufvudstaden, synes i hög grad olyckligt. De flesta, som besöka en dylik läroanstalt, äro vanligen fattiga, ja många utfattiga flickor, af hvilka de flesta icke hafva råd att söka undervisning i Stockholm. Och om ändock några göra det, huru skall det gå med dem? De måste bo, der det är mycket billigt, således långt bort på malmarne, ofta måhända hos tvetydigt folk, då de sakna anhöriga och bekanta. Att ganska många af landets döttrar, dukande under för de talrika frestelser hufvudstaden ställer i deras väg, komma att träffas såsom skänkmamseller, m. m., i stället för lärarinnor, är min fulla öfvertygelse. Man säger vidare, att eleverne i Stockholm kunna få se och lära mycket vackert; likväl, om de skola på tre år kunna sluta sin kurs, så hinna de ej besöka konserter, spektakler, museer m. fl. dylika ställen.
% Andre ■ Arbetare. 27 Tillverkningsvärde. Borst-Tillverkare: År 1833 < 1 ! Barn-Skomakare: Chemiske Blekerier: Andre TillverkIdkare. Gesäller. LärliDgar. Gesäller. Lärlingar. Andre Arbetare. Tillverkningsvärde. År i833 Fabriks-redskaps-tillverkare Foder almakar e: Förgyllare: V . Gesäller. 24 Lärlingar. 4 Andre Arbetare. 2 I Tillverkningsvärde. B:co R:dr. 219.126. Arbetare, ningsvärde. Gesäller. Lärlingar. Andre Arbetare. Kort-Fabrikanter: Klädes-Rmoverare : Lackoch Kork-tillverkare: Lärlingar. Arbetare. 5 ningsvärdo. År Meteorologiske och Optiska. Öfvcr-Slalhdllnrens Femars-Berättelse. - 5 34 Mechaniske Arbetare; Andre TillverkIdkare. Gesäller. Lärlinger. Arbetare, ningsvärde. JSipperoch Galanteri-Arbetare 3 7 Plaitre-Fabrik : Gesäller. 2 Lärlingar. 2 Andre Arbetare. 3 Tillverkningsvärde. 2 600. Idkare. Gesäller. Lärlingar. Gesäller. Lärlingar. Arbetare, ningsvärde. B:co R:dr. Gesäller. Lärlingar. Arbetare, ningsvärde. År 1833 Gesäller. Lärlingar. Arbetare. ningsvärde. Utgörande tillverkningarnes sålunda uppgifna värden tillsammans: Hvarjemte Halloch Manufaktur-Rätten uppgifvit, att de vid nedannämnde Fabriker här i Staden afstämplade tillverkningar, till stycken och alnar, utgjort: Vid Bomullsoch Vin ne-Fabrikcriis . „ Band-F-'.riker . „ St. Aln. St. Aln. St. Aln. St. Aln. St.
När mordbrandsfacklan flammar, så slocknar himlens eld! Det är tanke i det, det är tanke i det.» Nu störtade Villys förfärliga skratt fram som en vårflod. Han är ryslig den pojken! Den prisbelönte reste sig upp, kastade hufvudet tillbaka, bugade sig stolt och aflägsnade sig utan att ens bevärdiga Villy med en blick. »Så du bär dig åt», sa jag sakta och förargadt. »Det hade varit bra mycket bättre om du hjälpt mig i stället. Det där jag sa om eldsvådorna var ju fånigt, vet jag.» »Det är tanke i det, det är tanke i det! Det hörde ju tant Lova själf», skrattade Villy. »Kanske får vi nästa år ett prisepos »med tanke i», tack vare tant Lova, och så knorrar tant Lova ändå!» »Hvem är det där då’?» sa jag, försökande svälja förargelsen så godt jag kunde. »Den där ljusa artiga herren med det blanka skjortbröstet?» »Åh, det är ingenting», svarade Villy likgiltigt, »bara ett skjortbröst – eljest en så kallad liberal.» »Nå, men den där krokiga med ordensbandet då, som står och tittar ut genom fönstret?» »Det är en protektsjonist, som funderar på hur man ska kunna lägga tull på Vår Herres vindar.» »Sitter du och är giftig?» frågade Krycke, som kom i detsamma. Han såg mindre försmädlig ut än förut, men trött och olustig, fast jag nog såg, att han bjöd till att rycka upp sig. »Giftig? Nej, inte ett dugg! Jag bara vittnar sanning.» »Söta ni», hviskade jag, »titta! Ett sådant spektakel – han ser ut som en kalf! Jag menar den där unga i fracken, som hänger på honom som på en stör, och fårperuken!» »Det är inte peruk», sa Krycke lugnt; »utan hans hjärnas naturliga växtlighet.» »Den är bra, må tant Lova tro», sa Villy. »Han måste fram!» Innan kalfven hunnit skydda sig, hade Villy rusat på honom i hans vrå, stuckit sin arm under hans och dragit honom fram till mig.
N-o 7, 8« 50 Den 3 Junti la förstå Landthushållningen; i anledning hvaraf, och på flera anförda skäl, hernställes, att Kronooch Jägeri - Betjeningen rnåtte helt och hållet skiljas ifrån befattningen med andra skogar än JCronoskogarne, öfver hvilka Kongl. Maj:t efter Nådigt godtfinnande förordnar, samt den öfriga skogs-vården uppdragas åt SockneHushålls-Comitéer, som i alla orter borde organiseras på sådant sätt, att, utom Possessionater, en eller flere bönder i hvarje Sexmans - Rote jemväl utvaldes. 4:0 Af Hedervärda Bonde Ståndet, Bancopullmägtigen Anders Danielssons från Elfsborgs Xän Memorial, hvarmed Riksdagsmännen Olof Håkansson, Anders Earsson samt Nils Persson från Christianstads Län sig förenat, och deruii anhålles, att, sedan Kongl. Majrt i Nåder täckts lemna bifall till Riksens Höglofl. Ständers vid X809 års Riksdag framställda underdåniga önskningar i afseende på hushållningen med Rikets Allmänna skogar, samt Kongl. Majus Befallnings-, hafvande sedermera blifvit ålagde alt, genom Deputerade, öfver detta ämne höra Länens innevånare, på det, efter föregångne utlåtanden , så väl af bemälte Kongl. Majus Befallningshafvande, som Kongl. Kammar - Collegiutn och OfverHof - Jägmästare - Embetet, upplysningar måtte kunna anskaffas, och medelst ämnets slutliga bearbetande af en dertill förordnad särskildt Comité, förslag uppgöras, antingen till en fullständig, allmänt gällande skogsordning, eller flera särskildta för olika orter i Riket, men sådana ut låtan - Den 3 Juul. låtanden ännu icke ifrån samteliga Länen skola inkommit, hvarigenom den tillärnade Comitén ej kunnat sättas i verkställighet; Rikets Högloft.
Wahlborg afslutadt, men upp sagdt Contract ,,,,,,,, lG:o om Spanmåls-upphaudlingen till bestämd pris i Elfsborgs Län ,,,,,, 17:0 om lequidcn för Spanmål, levererad af Suh et Son , j 1 1 ( , l8.'o om Carlbergs och And. Danielsons commis sions-omkostnader Svar på återremiss ,,,,,, 19:0 om redovisning för 18,000 R:dr ,,, 30:0 om Carlsons och Rabes balanccr ,,, ai;o om Spanmåls-Råkningarne för Skaraborgs Wermlands, Hallands och Fahlu Län , , ailo om Mätarepenningarne för ett parti korn Häljevärina Magasin ,,,,, , , 33:0 om Chartie-Sigillatie-redogörelsen , , , , , 24:0 om Avestads Bruks-räkenskaper ,,, 28:0 om ett sammandrag vid Artillerie-Hufvud boken, i afseende å krutförrådet , , , , , 26:0 om lån, mcddeladt från Artillerietill Un derhålls-Departementet ,,,,,, Svar på återremiss ,,,,,, 37:0 om försäljning af tackjernsgods till Jaco De Ron et Söner 28:0 om Capitaine Mey r lemnadt förskott till företagande af en utländsk resa ,,, 29:0 om bortarrenderande utan auction of bo ställena Castellgården, Frövi oc:h Berga , 30:0 om lånet till Accords-ersättningar åt f. d Arméen* Flottas Officerare ,,,, I Rong!. Proposit. 1 eller Skrifvelse. CA 5 OQ Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Rils-Slåndens Beslut. I Underdånig 1 Skrifvelse. 7T Ctu crq t CC tt> C/J Ridd. 0. PresteBorgareStåndet. JN:o JN: 01 Fa g. Adeln. Ständet. Ståndet. C C s 7T 05 i cr.
§ 1 Kyrkofattigoch skol-cassornas räkenskaper upplästes, erkändes och underskrefvos samt waldes till revisorer öfver dessa räkenskaper, landt-mäteri eleven Pehr Hägglund och b. Erik Hansson i Norderåsen. § 2 På grund af erhållen underrättelse, att lån ur Jemtlands roterings casssa får lemnas jemväl till meningheten för allmändt nyttiga ändamål och emot gemensam ansvarighet, samt denna församling i och för orgelverksbyggnad beslutat anmäla sig till erhållande af ett lån, stort 2500 r:r rmt, hvaraf socknemännen nu ansågo sig wara i behof, så förklarade de, vid härom väckt fråga, att de en för alla och alla för en ville ansvara för återbetalningen af berördt lån, och uppdrogs åt socknenämndens ledamöter, att å socknens wägnar utfärda förbindelser på lånebeloppet, äfvensom att ombersörja räntans bestämda inbetalning hvarje halfår tillika med hvad cassa-directionen i öfvrigt kan föreskrifva. § 3 Församlingen uppdrog åt kyrkvärden Jon Jonsson i Häggesta och b. Carl Pålsson yngre i Österåsen att nu på försommaren ombesörja tornets rappning, der den affallit och låta oljebestryka jerntaket på durchsigten och golfvet i densamma. In fidem M. O. Blix [Tillagt i marginalen] 1860 d 17 juni upplästes 2 och 3 §, från predikostolen i Häggenås kyrka, med vamlig besvärsanvisning till K. befallningshafvande inom 30 dagar. Attest N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, vid sockenstämman d. 8 juli 1860.
Att de enklaste former varit de vanligaste, torde man kunna antaga för gifvet. Skådeplatsen var väl ursprungligen i skolsalen, men då åskådarnes antal växte och ej blott barnens slägtingar utan äfven stadens borgare och, såsom vid marknadstillfällen, äfven främlingar önskade se spelet, har man användt kringstängda gårdar, såsom vi veta, att Rudbeckius gjorde i Upsala 1610, eller ock öppna platser, torg och kyrkogårdar; men att något skådespel blifvit uppfördt i kyrkan under denna tid, känna vi icke. Skådebanan har väl näppeligen varit den höga, i flera afdelningar uppåtstigande mysteriebanan, utan snarare den horizontela, i hvilken afdelningarna lågo bredvid hvarandra. Denna bana var den enklaste och sålunda den lättaste att åstadkomma. I den ofvan s. 77 beskrifna tyska mysteriebanan från 15:de århundradet, till hvilken bana Mone funnit planritningen, tro vi oss se den bana, som bäst lämpat sig för vårt skoldrama, och med ledning af den synes det oss lätt att konstruera en bana, på hvilken ”Holofernis och Judiths Commædia” kunnat uppföras. Den tyska banan består af tre bredvid hvarandra liggande afdelningar, afskilda genom låga trämurar med portar och försedda med flera lokaler. Då i vårt stycke endast första scenen försiggår i Ecbatana och då troligen efter hvarje akt en paus inträdt, under hvilken förändringar på banan kunnat vidtagas, så har samma afdelning kunnat i första akten föreställa Ecbatana och i de öfriga Holofernis läger. Banan har sålunda endast behöft hafva två afdelningar, den ena föreställande lägret, den andra Bethulien. Båda hafva varit åtskilda genom ett lågt stängsel med port, föreställande stadsmuren med stadsporten; det omtalas nemligen huru man går ut och in genom porten, och i IV. 4. klappar Judith på stadsporten.
Ine' Nådiga Proposition angående Riksgälds-Contoirets Utländska Gäld, bland annat i Nåder föreslagit, att af de, genom afskrifningen på berörde Gäld indragne Summor, skulle beräknas någon fond, hvarå ersättning måtte kunna anvisas ej allenast för Svenske Medborgares i Franska Länder egande bestyrkte och erkände fordringar, utan och för dylike ännu outredde fordrings-anspråk och sådane bevislige förluster, som under en loflig handel celi sjöfart blifvit tillfogade Svenske män af Magier, med hvilka Riket varit i fredligt förhållande, och till afvär jande - Sta t s-Utskottets Betänkande». i3y jande hvaraf andre vanlige mått och steg, såsom Assurance och dylikt, icke kunnat tillfyllestgöra, så hafva Rikets Högloflige Ständer vid herörde Riksdag, på sätt deras under den i8 Julii aflåtne underdåniga skrifvelse innehåller, jemte det de åtogo sig Liquider af de redan utredde och af Franska Regeringen godkände fordringarne, efter tillika faststälde grunder, deremot i fråga om de öfrige i Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition om förmälde fordringsanspråken och förlusterne, sig yttrat, att emedan desse icke voro lill beskaffeuheten och beloppet utredde och bestämde. Rikets Högloft. Ständer ansågo lämpligast, att med frågan om denne ersättning finge anstå till Rikets Ständers nästa sammankomst, hvarförinnan fordringarne och förlusterne genom Kongl. Maj:ts Nådiga föranstaltande kunde vara granskade, utredde och bestämde. Så val vid i8j5 som 1817 och i818 årens Riksdagar fullföljdes, inom Välloflige Borgare-Ståndet, denna ersättningsfråga; men, i anseende till felande utredning af saken, kunde densamma icke eller då till pröfning upptagas.
Det är väl dock just detta förhållande, som nu ligger till grund för deras tillsättning. Hela skillnaden mellan det framställda förslaget och det närv:de förhållandet skulle alltså, med undantag af regala pastorat, bli den. att i st. f. förslag, uprättadt af ett Konsistorium med val å församlingens sida, skulle denna uprätta förslaget och valet eller den verkliga tillsättningen tillkomma Konsistorium. Jag finner ej någon synnerlig utsträckning i rättighet, men väl en våda ligga i detta omvända förhållande. Ett Konsistorium, med det chefskap det utöfvar, bör vara i tillfälle att bedöma prestmans i allmänhet förtjenster, lämplighet, egenskaper, vandel och andliga gåfvor, och hvad annat kan väl verka det förtroende som sökes. Eller kan en församling, hvars kännedom i detta afs:de oftast kommer med det lösa talets vind, säkrare inse de sökandes värde? Den kan egentligast sorgfälligt undvika män, som möjligen gjort sig mindre fördelaktigt kände, äfvensom allmogen gerna, ehuru oförtjent, misstror dem, som flera gånger förgäfves sökt befordran, och någon gång skyr den dem, som fattigdomen förföljt. Rättigheten till kallelse hos församlingen skulle kunna verka en stor retelse för det unga presterskapet akt med ganska egna medel bereda Den 23 November e. m. sig viig till en församlings gunst. Författaren anser deremot, jag skulle vilja säga nog förhoppningsfullt »att presterna, som sågo sitt »val beroende af det ans:de och det beröm för kristlig lära och »lefverne, de kunna sig förvärfva, skulle mer och mer vinnlägga »sig om denna deras enda sanna prydnad.» Skulle då en mindre ani. nu finnas för presterna att utmärka sig i lära och lefverne? Den föreslagna ökade valfriheten tycks, om ock omedvetet, stå tillsamman med dessa rese predikanter, hvarom förslag här redan är väckt. Ar det väl att tro att just de, som skulle egna sig åt ett sådant ambulatoriskt kall, såvida ej deras val underkastas en ganska allvarlig, ehuru svår, urskiljning, — skulle företrädesvis vara kallade att predika Guds ord?