Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Contoiret derefter hos Banco-Fullmäktige begärt rättelse uti den af Stats-Contoiret oriktig ansedde påföring af 7,900 R:dr för den inlöste Assignationen, men Fullmägtige härpå förklarat att någon afföring af berörde summa från Kongl. Ränte-Kammarens Wexel-Banco-Räkning, så mycket mindre kunde anbefallas, som sådant vore att på förhand afgöra huruvida Bankens och dess Tjenstemäns åtgärd, att till inlösen godkänna Assignationen varit riktig eller icke, har Kongl. Stats-Contoiret låtit instämma Banco-Styrelsen lill Kongl. Svea Hof-Rätt, med påstående att, som ornförmälte Assignation icke skall hafva blifvit af Kongl. Ränte-Kammaren utgifven, Banken måtte anses skyldig vidkännas den genom Assignationens inlösande uppkomne förlust, och sålunda å Kongl. Ränte-Kammarens Räkning med Banken godtgöra beloppet 7,900 R:dr, hvilket inål för närvarande beror på Hof-Rättens pröfning. Till förekommande för framtiden af dylika händelser, Iemnar RänteKammaren nu mera för hvarje dag uppgift till Bankens Kammererare ä Ränte-Kammarens under dagen utfärdade Ässignationer.. De, till Banco-husens betryggande mot eldsfara, inrättade Brand-anstalter hafva, vid den dermed i Revisorernes öfvervaro anställde probering, befunnits så väl och ändamålsenligt utförde och Brand-redsknperne i den goda ordning hällne, att Revisorerne funnit sig äga all anledning att deröfver förklara sin synnerliga tillfredsställelse. Det uti förra Revisions-Berättelsen omförmäldta, af Banco-Fullmägtige fastställda, Brand-Reglemente för Banken, har blifvit till trycket befordradt, och till Bankens samtelige Embetsoch Tjenste-män samt Betjente utdeladt. / , §• io. Tumba Pappers - Bruk.
Besvärsshrifter; se Ansökningar; — Uppbördsmäns i mål, rörande krouoräntor samt redogörelse för disponerade medel; — och handlingar i brottmål och fiskaliska aktioner; Betyg från Skolor och Elementarläroverk; Bevis af Domare och Embetsmän i brottmål samt ekonomie-, politie-, och militär—ärenden ; Expeditions-Utskottet* Försteg tilt underd. Skrifvelse, N:o i35. •29 bouppteckningar, då behållna summan icke uppgår lill 1,000 Ii:flr, äfvensom eflerlefvande inakes giftorätt, beräknad till hälften af behållningen, sami utskrifter eller utdrag af bouppteckningar; brottmål, ransakningar. ansökningar, förklaringar och besvärshandiingar deri; Certepartier, då IVaklsumman ej uppgår lill 100 R:dr; Diplom er för Agenter, General-Konsuler och Konsuler, hvilka ej åtnjuta lön eller traktamente; Doktnrsbref, som efter aflagdt prof utfärdas, nemligen Theologie-, Jurisoch Medicine-Doklorsbref. Kirurgie Magister-href samt Filosofie-Doklorseller Magisterbref; Elementor läroverk, i alla dem rörande mål; Embetsskrifvelse!' och Emb et sär enden, hvad dem rörer; Fa t lipa och obemedlade, då Domaren eller Tjenstemannen, efter derom inför vederbörande Rätt elier Kollegium gjord anmälan, å handlingen tecknat ordet gratis; Fat/igvärds-inriittningar, i alla dem rörande mål: Fideikommiss■ bref:
Bordet var i ordning, alla Törnrosens böcker i grönt maroquin derpå uppstälde, ledamöterne på sina stolar och Frans vid protokollet, Herr Hugo intog med värdighet sin plats i stora fauteuillen, tog en pris ur sin stora gulddosa, och började högtidligt: Jag hoppas, att ingen af denna Akademies värde ledamöter bestrider sin Ordförande, att vara ett ljust och skäligen förståndigt hufvud? Alla bugade sig bifallande. Frans, tag till protocolls denna första punkt såsom enhälligt och utan discussion bifallen! – Men nu är svårigheten den, mine barn, att eder Fader i en högst vigtig angelägenhet, hvaruti icke blott hela familjens anseende, utan äfven hela fäderneslandets æsthetiska cultur äro nära interesserade, nu tänker eller är på vägen att tänka betydligt olika än han tänkt förut. I sådant fall är det ledamöternes skyldighet, att komma Ordföranden till hjelp och göra allt möjligt bruk af sina snillegåfvor. Dilemmat, som måste lösas, består alltså deruti: antingen har eder Fader fordom – och det hela tio åren bortåt – tänkt förvändt, eller också tänker han nu förvändt. Det sista kan vara en följd af ålderdomssvaghet. – Apropos derutaf, och alldenstund, särdeles i dessa svåra och förvirrade tider, ingen kan vara rätt säker om sig sjelf, så beder jag eder, mina kära vänner, om den vänskapstjensten, att i fall J skullen förmärka, att det i ord eller gerning kunde påkomma eder gamle Fader något menskligt, eller rent ut sagdt, om J skullen tycka, att han handlade och talte som en tok, att J då, säger jag, gifven honom en liten varnande stöt. Jag sjelf är beredd att visa eder samma vänskapstjenst. Frans, det är onödigt, att du inför detta i protokollet. Men vi komma nu till ämnet. Under det jag förleden sommar var inne i Carlstad, på Permessan, hörde jag allehanda klokt folk (lika godt hvem), räsonnera allehanda klokt (lika godt hvad). Kort sagdt, saken beträffade de volumer, som ligga här på bordet.
Tidningsutgifvarnes lätthet att undandraga sig dess påföljd : ett förhållande, sorn Regeringen till och med torde föreställa sig skola nied tiden lörändras, allt som den hinner förklara så mångå menniskor ovärdiga att mer utgifva 6 Bil. till Consia. Vtsk.s Memorial N:o 5il någon Tidning, att Redacteurerna skola få svårt att linna någon , som kan och vill ikläda sig ansvaret ; så vore det visserligen skäl för Rikets Ständer alt göra betydliga offer för vinnandet af Regeringens samtycke. Men jag skall längre fram söka visa, att förhållandet verkligen är helt annorlunda, och att Regeringen bör vara likaså interesserad, som Rikets Ständer, för Indragningsniagtens uphäfvande : eller åtminstone att Rikets Ständer alldeles icke böra göra några nya concessioner för att lå det vilkor upJyldt, under hvilket den beviljades , nemligen att den skulle uphöra, när den crisis vore öfverstånden, hvari Europa år 1812 sig befann. — Jag vet väl, att man invänder, att kär ielea är fråga om några nya concessioner, utan att de föreslagna Lagförändringarne endast åsyfta möjligheten att bättre tillfredsställa hvars och ens billiga anspråk på beskydd af Lagen emot personliga smädelser. Jag vill derföre nu öfvergå till granskningen af de föreslagna Lagförändringarne , samt, tillse, hvad följder och verkningar man deraf skulle kunna vänta sig. Och om jag, i ett för mig så främmande ämne, ej skulle rigtigt kunna öfverskåda förändringarnes alla möjliga och vidt utgrenade verkningar; så må just denna min oförmåga tjena 111ig till ursägt, och ingen finna under» Bil. till Constit. Uiskis Memorial iV;t) 51. 7 ligt, att jag ser allting mörkt, dit min blick icke kari tränga. Böter äro, i Mofionairens tanka, pag. 31, det lämpligaste straff får Tryckfrihetsbrott. men han anser dem, pag. 32, böra betydligen förhöjas och, pag. 3i, icke fä förvandlas i fängelse.
Vidare bortgingo då statsverkets andel i djeknepenningama, sillköp ar ea fgi f te n i Bohus län, samt hyran för Skeppsholms -casernen; allt sådant till följd af K. propostr. Vid 1828 års riksdag borttogs, till följd af K. propos., k a 1 levig n sa fgi f te n på Gottland, och vidare saltpeter gä r-: den, hvarmed förhållandet är nogsamt kändt och hvarom 42 §. i riksdagsbeslutet jemte de flera deruti åberopade skrifvelserna lemnar tillräcklig upplysning. För öfrigt bortgingo äfven vid samma riksdag de s. k. stubbeören i Westerbotten från beräkningen af statsverkets inkomster och sammanfördesmeden annan titel, nemi. extra medel och tippbörder. De såsom särskild inkomsttitel upptagna ränte med len å Wer utländska hand t värn sc a's san uteslötos äfvenväl, i anleda, af K. M:s derom framställda förslag. Dori *5 April f. m. 35g Genom hvad jag nu, i sammanhang med det förut anfördu, yttrat, tror jag mig hafva ådagalagt, att någon ordinarie inkomst icke kan borttagas och icke heller någonsin blifvit borttagen af R. St. ensamt utan K. Då jag icke ämnal sälta mig emot återremiss, i fall densamma på andra skäl skulle yrkas och beslutas, inskränker jag mig till den vördsamma anhållan, att hvad jag nu yttrat, må få densamma medfölja. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum i eftermiddag lomme att fortsättas. Gr. Cronhjelm: Den siste talaren har förklarat, det han vederbörligen beredt sig på försvaret af den åsigt, han i ämnet hvser, samt har uti ett skriftligt anförande utvecklat densamma.
Då inom Presle-Ståndet, vid dess nuvarande sammansättning, valen ske efter klasser, och någon skälig anledning icke förefinnes att frångå detta valsätt för de redan valberättigade, hade den naturligaste och enklaste utvägen varit att låta jemväl de nu föreslagna ingå och välja såsom klasser, särdeles som denna utväg är den enda praktiska, åtminstone i fråga om möjligheten att vinna alla fyra Riks-Slåndens bifall. Utskottet har ock så till vida erkännt detta, som Utskottet begått den inkonscqvensen att låta Irenne valklasser af de nu befintliga fern qvarstå, på samma gång det föreslagit alt de tre nya skulle förenas med de två återstående till en. Man kunde således vara frestad att tro, det Utskottet sätter så mycket värde på idéen, att icke låta några nya eiementer i representationen ingå på annan grund än de allmänna valens, att Utskottet glömmer bort verklighe ten, som påkallar dessa elementers upptagande. lith. till It. St. Det är i de nya klassernas eget intresse jag pukailar klass-val, för att nemligen göra dem försäkrade om att vinna inträde i representationen. Effekten af de allmänna valen Iean nemligen blifva, att ingen enda medlem af de nya klasserna kommer att ingä säsom representant, såvida man icke föreskrifver att åtminstone en Lärare, en ordinarie Prestman, som icke är Kyrkoherde, och en Läkare skall väljas. Men en sådan föreskrift strider emot de allmänna valens princip och kan således icke gerna ifrågasättas. Effekten af de allmänna valen kan ock blifva, att ingen enda Kyrkoherde eller Komminister blifver till Preste-Ståndet vald, såvida man icke gilver föreskrift derom. Men är det väl tänkbart att Preste-Ståndet skall kunna lemna sitt samtycke till en sådan möjlighet, då det nu genom rikets grundlagar har sig tillförsäkrad rättigheten att utgöra en fjerdedel af representationen. Hvarje klasss bedömer utan tvifvel bäst sina egna medlemmar, likasom ock hvarje klass, åt hvilken man vill inrymma representations-rätt, mäste förutsättas hafva kapaciteter, hvilka bättre än någon annan kunna bedöma de intressen, från hvilkas ståndpunkt de betrakta det allmännas intressen.
''Åslundar någon att, efter hvad i 12 § sägs, handtverk eller annan handtering såsom försörjningsrnedel utöfva, ege rättighet deltill utan föregången anmälan/’ Widare har motionären föreslagit, att i 12 § 3 morn. orden:: ”sorn fyllt 2E år,” matte utgå, enär ej något skäl syntes tala derför, att qvinna bör äfven före denna ålder förmenas att med sina händers verk sig årligen försörja; äfvensom att, då vilkoret för den en gång fallnes försoning med samhället består deri, att honom icke bör kunna förnekas att: årligen sig försörja, orden t ”och eger god frejd'’måtte ur samma §:s 1 och 3 morn. uteslutas samt hela 4 momentet utgå. På de af herr Sjöc/vist anförde skäl anser Utskottet guldoch silfverarbetaresamt juvelerare-yrkena böra undantagas från deni, hvilka enligt m2 § få såsom försörjningsrnedel utöfvas,. och hemställes alltså att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att dessa yrkens tillverkningar matte undantagas från deni, hvilka enligt denna § få af hvem som liebst såsom försörjningsmedsf åstadkommas» 14 Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande, K:o 97. Hvad ater beträffar samme motionärs yrkande örn inskränkning af deri i dessa §§ medgifna arbetsfrihet lill vissa knthegorier, sa torde såsom tillfyllestgörande skäl häremot kunna fa åberopas den i ett konstitutionel samhälle första och viktigaste grundsatsen of alla medborgares jeni likhet inför lagen-, och då tillika i betraktande tages svårigheten alt uppställa en definition, som oförtydbart ut,märkte, hvilka vore att till tjenslehjons-klassen hänföra, skulle tvifvelsutan de af motionären föreslagne bestämmelser i detta hänseende komma att vid tillämpningen befinnas vara overkställbara.
Ridderskapet och Adeln afslagit den af Utskottet föreslagna inskränkning i giftomannarätten, men densamma blifvit af Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet bifallen, finner sig Utskottet, vid jemförelse af föreskrifterna i 49 och 73 §§ af Riksdags-Ordningen, icke kunna i frågans närvarande skick vidtaga någon åtgärd för sammanjemkning af inom RiksStånden yppade skiljaktiga meningar; hvadan Utskottet får, med anmälan om detta förhållande, öfverlemna frågan till Högvördiga Preste-Ståndet för att dermed vidare i grundlagsenlig ordning förfara. Stockholm den 8 Augusti 1863. Re servation: af Herr Doktor Forssell: »Då af den i Högv. Preste-Ståndet förda och i LagUtskottet upplästa diskussionen öfver samma Utskotts Betänkande M 33, i anledning af väckta motioner om förändring i allmänna lagens stadganden Bih. till R. St. Prot. 1864 & 1863. 7 Sami. 1 Afd. 21 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Memorial M 49. angående giftomannarätt, det tydeligen framgår, att återremissen inom bemälda Riks-Stånd varit yrkad och bifallen endast i den syftning, att Utskottet, vid förnyad pröfning af frågan, måtte uppgöra och framlägga ett sådant förslag till ändring i Giftermålsbalken, hvarigenom det nu varande stora antalet af bestämmelser om giftomän för mö kunde skäligen inskränkas, utan att dock hela giftomannarätten komme att uppliäfvas, samt då det torde få antagas, att de båda resp. Riks-Stånd, nemligen Borgareoch Bonde-Stånden, hvilka för deras del godkänt Utskottets förra, i en alltför liberal anda affattade förslag, likväl, sedan samma förslag blifvit af Högloft.
Då Gr. Sparre tagit K. o. Ad:s intresse och upmärksamhet i anspråk för de anföranden, som blifvit afgifna inom Lagkomitéeu, och genom hvilka han tror sig vinna ett stöd för Den 13 Juni. 207 sina åsigter, torde det också tillåtas mig att gifva Ståndet del af ett yttrande af en annan högre utmärkt jurist, som äfven var lemot af Lagkomitéen, nemligen Juris Doctor Afzelius, hvilken, sedan han redogjort för bördsrättens upkomst såsom egentligen endast en rätt till hembud åt slägtiugen af arfvejord, som försäljes, yttrar: »Ifrån dessa enkla stadgandeu har lagstiftningen augtde bördslätten och dess utöfning småningom i betydlig mån afvikit. Den har blifvit ett medel i ehikanens hand, att försöka ett stundom lyckadt prejeri, och att bereda köpare en långvarig osäkerhet i sin eganderätt. Lagstiftaren har slutligen funnit nödvändigheten att motarbeta det onda, och alla författningar, som under de sist förflutna 60 åren i detta ämne utkommit, förråda icke otvdligen den afsigt, att, så mycket möjligt vore, försvåra anställandet af all bördestalan. Jag torde icke misstaga mig, om jag yttrar den förmodan, att lagskipningen, i afseende härpå, tagit samma gang, och alt bördemauncn sällan, utan alt förut hafva genomgått många svårigheter, vunnit sin afsigt. Hvilka äro då de orsaker, som hindra, att man icke lagligen en gång för alla uphäfver en rättighet, hvars utöfning man synes tro sig icke kunna försvara? Eller hvarföre återställer man icke dess fordna enkla skick, och ålägger säljaren hembudsskyldighet, och bördemannen den pligt, att inom viss kort tid å hembudet svara?
Det gick varmt igenom henne vid hans namn, och hjertat stod stilla af fröjd vid utsigten att få se honom; men med en motsägelse, lika underlig som vanlig, vände hon utåt en kall likgiltighet och sade torrt: «Å, jag vet inte. Skall jag det? Han såg förvånad på henne: «Hvarför inte?» «Jag var der ju så nyss.» «Dumheter. Du är ju van att gerna komma med.» Hon svarade ingenting, men var glad öfver att han insisterat: nu var det han som velat det! De talade icke vidare om saken, men då tiden för affärden var inne och brodern gick att kläda om sig, försvann äfven hon för att göra toilett, såsom sjelfklart och aftaladt. I gillesgården var redan fullt med gäster, när de anlände. Hon såg ingen, hörde intet, hörde och såg allt och alla såsom genom en dimma; hela hennes varelse var som en enda ljuf spänning att få se honom plötsligt ibland vimlet; hon gick i detta som i en enda kaotisk massa af ljud och rörelser, hvari fans allenast hon sjelf och så detta ansigte, som hon såg och förnam invid sig — ehuru det ännu fans blott i hennes väntan — tusen gånger starkare än alla dessa andra ansigten, hvilka stodo verkliga omkring henne. Hon skred genom kafferummet; men han fans der icke. Toddyn kom fram, och korten; men vid spelborden var han heller ingenstädes att se. Hon vandrade rundt, — mera med sina ögon än med sin kropp, och mera med sin längtan än med sina ögon—; såsom hyndan, hvilken letar efter sin unge. Kanske komme han först senare, intalade hon sig, — hade ett eller annat arbete för sig, som icke tålde uppskof. Men timmarne ledo, och kvällen kom, utan att han blef synlig. Det blef henne outhärdligt, ovissheten tog makten öfver henne, hon måste ha besked. Måste! Orden suto henne på tungan vid hvarje tillfälle som erbjöd sig att fråga, men hon kunde ej få dem lösa, tills en gång värdinnan satte sig vid hennes sida. Hon var alldeles kall, och blundade, när hon hastigt, för att icke ge sig sjelf tid att hålla orden tillbaka, sade: «I har främmande i huset för tiden!» «Ja.
- B O L A G S Oblekta, Blekta och Färgade TT LASA TILLSAMMANS med egen dotter för skicklig guvernant (studentska) önskas en 12- å 13-arig kamrat. Vidare meddelar Grefvinnan Wachtmeister, St. Lindas pr Rånnum. (208) A T f ö r s ä l j a s i.parti från kommissionslagret Stockholm hos A D O L F BODELL Äkta Ledolin o. Ledolintvål rekommenderas af flera framstående läkare. Ledolin: Erkändt säkert medel mot hudsjukdomar, ekzem, skrofler m. m. samt hals(difteri), strup-, magoch tarmkatarrer m. m. Ledolintvålen: Neutral, beredd af Ledolin, innehåller de finaste ämnen samt ar ytterst välgörande för huden. Säljes i Stockholm och landsorten i de flesta större parfym-, handskoch speceriaffärer. Tekn. Fabriken Ledolin, Stockholm. (S. T. A. Höstterminen börjar den 5 september 18.99. Vid läroanstalten emottagas såväl kvinnliga som manliga elever af hvarje samhällsställning och utan afseende på ålder eller förkunskaper. Grundlig cch fullständig undervisning i dubbla italienska bokhålleriet, räkning, skönskrifning, rundskrift, svenska, tyska, engelska och franska språken. Ämnena äro valfria. Nya hufvudkurser börja den 18 sept., den 3 och 17 okt. och den 1 nov. Bref besvaras pr omgående och prospekt kostnadsfritt på begäran. Skolan inflyttar den 1 okt. i ny elegant lokal, Erik Dahlbergsgatan 2, hörn. af Parkgatan. — Göteborg i juli 1899. Karl O. Lindeberg, skolans föreståndare. K Ö T Endast T 1 blått tryck: NE FLICKOR vivre godt hem, kunniga och villiga hus förekommande ILDADE UNGA FLICKOR emottagas vid ' Balsberga Pensionat, 15 min. väg från Mölnbo station, för att grundligt lära hushåll m. m. Pris 50 kr. pr mån. Vidare upplysningar genom Fru M. Pontin, Mölnbo. (207) FINNES NÅGON BARNKÄR och snäll familj, hvilken som eget barn vill upptaga en liten frisk och snäll flicka om 1 ar och 5 mån.
D e andra två systrarna funno män, hvilka ej voro förhäxade till o n d a d j u r, g i f t e sig 1897 Fru Hungerfords naturliga anlag för litterära sysselsättningar hade gjort sig bemärkta redan under hennes skoltid, då h o n alltid tog pris för sina uppsatser och ofta samlade kamraterna o m - kring sig, berättande de underbaraste historier ur egen fatabur. När hon lämnade skolan, bestämde hon sig själf för skriftställarbanan, o c h vid 18 års ålder utgaf hon sin första roman, » Phyllis ». detta glas, » hemmets solstrålar. » » Glaset är af den synglas och frågade bästa hvari hon. d a g e n b ö r j a d e d e t t a s y n g l a s fliöfver försvunna det under att n ö d g a s svarade och ännu från hans ö g o n på det jorden, och har j a g slipat d e n skärfvan i salta tårar, j a g ensam kvinnohand, hela hemmen troll solljus, spred sig öfver och som konungariket, stego åter onda andar från hvarje upp och ur flydde nytt bo landet. detta laste med du ». dina ömhetslängre. Fru Hungerford hade helt visst ännu betydande litterära uppgifter att lösa, då dödens hand så plötsligt afbröt hennes sällsynt flitiga verksamhet. H o n afled lugnt den 24 sistlidna januari till följd af ett recidiv i en redan öfverstånden tyfoid feber, omgifven af de kära, hon så högt älskat. i —! — * * " J " Författarinnan till Molly Bawn ". sjunde Käraste min En sådan blifvit Är så himmelen. ' ' vän! Har förlofvad. det ej bra t i d i g t? ligaste lyckönskningar som jag Du ser, att d u skrifver, Dock, m i n a innnerhar du, isynnerhet är så h j ä r t a n s glad. att m e d min m i g låta dig veta orsaken må tunndärtill. värdefulegenskaper.
Vin eller andra tillåtna Utländska drycker , hvarje Mansperson öfver 15 år, utan skilnad till stånd 3? sk.. Art. III. Bevillning för Consum~ tion och Öfverflöd. §• I» 1 Mom. För nytjande af Vin eller andra tillåtna Utländska drycker, hvarje Mansperson öfver 15 år, utan skilnad till stånd a 4 sk. 3 g6 BevillninasTJtsL Betänlanden. 2 Morn. För förbrukning af Caffe och Thé, antingen begge eller endera , b vane Mantalsskrifven Person , öfver 15 år . af båda könen, utan afseende på Ständ 16 sk. 3 Mom. För bru ltet af SidenTapeter , hvart rum, större eller mindre . 8 B:dr. 2:0 För Meubler med Siden-öfverdrag, Sängar, Soffor, Stolat och Gar diner, hvart rum, der alla eller några af dessa Meubler nyttjas 4 Hulr. 3:0 Finnes rikta Förgyllning på alia eller några af nu uppräknade Meubler , betalas serskildt for hvart rum 4 R:dr. 4:0 ^Likaledes för Sängar , Soffor eller Stolar af Mahogny eller andre Utländske trädslag (vare sig af fullt träd eller fanerade) hvart rum 4 R:dr. Fruntimmer öfver 15 år, som 2 Mom. För förbrukning af Caffe och Thé, antingen begge eller endera, hvarje Mantalsskrifven Person, öfver j 5 år, af båda könen , utan afseende på stånd 12 sk. 3 Mom. För bruket af SidenTapeter , hvart rum , större eller mindre . 6 R:dr. 2:0 För Meubler med Siden öfverdrag, Sängar, Soffor, Stolar och Gardiner, hvart rum , der alla eller några af dessa Meubler nyttjas 3 R:dr. 3:0 Finnes äkta Förgyllning på alla eller några af nu uppräknade Meubler, betalas serskildt för hvart rum 3 R:dr. 4:0 Uikaledes för Sängar , Soffor eller Stolar af Mahogny eller andre Utländske trädslag (vare sig af fullt träd eller fanerade) hvart rum 3 R:dr. 4. Mom.
Efter ordalydelsen i denna §. är det icke för ett råd, som Utskottet finner vara afgifvit, utan iagttagande af Rikets sannskyldiga nytta, som Utskottet får till Rikets Ständer anmäla en Konungens Rådgifvare efter denna §.; ty der står: ”skulle ConstitutionsUtskottet anmärka, att Statsrådets Ledamöter samfält, eller en eller lie”re af dem uti deras rådslag, om allmänna ”mått och steg, icke iakttagit Rikets sann - Den 18 Ju Ii i e, ra. 363» ”skyldiga nytta;” och orden deras rådslag kunna icke utan förtydning hänföras till blott ett af dem. Om nu detta måste erkännas, ocl\ ConstitutionsUtskottet följaktligen, vid. frågor om tillämpningen af 107 §. hör pröfva hvarje Rådgifvares hela embetsutöfning, och deraf sluta till behofvet att göra denna tillämpning emot den eller dem, som i, flere af sine tilleller afstyvkanden uraktlåtit att hafva hänsigt till Rikets sannskyldiga nytta; så synes deraf klarligen följa, att, då Utskottet icke funnit mera än en sådan uraktlåtenhet, af en Rådgifvare begången, Utskottet icke eller är lagligen berättigadt, alt i anledning deraf enligt ion §. anmälan derom hos Rikets Ständer göra. Ätt inför Rikets Ständer upplysningsvis anmäla anmärkningar vid Konungens Rådgifvares Embetsutöfning, under uttryckligt förklarande, att ingen anmärkning dervid kunnat eller bordt göras, innefattar ett gäckeri af lagar och former, som af intet praejudicat kan rättfärdigas, och dertill hvarken 37 eller 60 §. Riksdagsordningen lemnat den ringaste anledning; ty den i 37 §. Riksdags-Ordningen Constitutions-Utskottet tillerkända rättighet, att väcka frågor, utvidgar icke den för ConstitutionsUtskottet uti 56, 81, io5, 106 och 107 §§. RegeringsFormen samt 29 §. Riksdagsordningen för dess befattning bestämda gräns; och 60 §.