Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och låter icke Hiskia förtrösta eder på Herran, så att han säger: Herren skall fria oss, och denne stad skall icke gifven varda i Konungens händer af Assyrien. Hörer icke Hiskia; ty så säger Konungen af Assyrien: Görer mig till vilja, och kommer ut till mig, så skall hvar och en äta af sitt vinträ, och af sitt fikonaträ, och dricka af sin brunn: Intilldess jag kommer, och hemtar eder uti ett land, det edro lande likt är, der korn, must, bröd, vingårdar, oljoträ, olja och hannog uti är, så fån I lefva, och icke dö; hörer intet Hiskia, ty han förförer eder, då han säger: Herren varder oss hjelpandes. Hafva ock Hedningarnas gudar hvar och en hulpit sitt land ifrå Konungens hand i Assyrien? Hvar äro de gudar i Hamath och Arphad? Hvar äro de gudar i Sepharvaim, Hena och Iva? Hafva de ock hulpit Samarien utu mine hand? Hvar är en gud ibland alla lands gudar, som sitt land friat hafver utu mina hand, att Herren nu skall fria Jerusalem utu mina hand? Då tigde folket, och svarade honom intet; ty Konungen hade budit, och sagt: Svarer honom intet. Så kom då Eliakim, Hilkia son, hofmästaren, och Sebna skrifvaren, och Joah, Asaphs son, cancelleren, till Hiskia med rifven kläder, och gåfvo honom tillkänna RabSake ord. Då Konung Hiskia det hörde, ref han sin kläder, och drog en säck uppå sig, och gick in uti Herrans hus; Och sände Eliakim hofmästaren, och Sebna skrifvaren, samt med de äldsta Presterna, klädda i säcker, till Propheten Esaia, Amos son. Och de sade till honom: Så säger Hiskia: Denne dagen är en bedröfvelses, bannors och förhädelses dag; barnen äro komne till födslon; men ingen magt är till att föda.
Att bestämmelsen om fem tunnland “odlingsbar jord11 i allmänhet icke skulle kunna sättas i stället för nuvarande stadganden om hvad med besutenhet förstås, ligger i öppen dag, då man vet, huru svälvande begreppet “odlingsbar jord“ är; och Utskottet anser, vid sådant förhållande, motionärernes förslag i denna del icke vara af den beskaffenhet, att det bör vinna Rikets Ständers bifall. Vidkommande åter det sednare alternativet eller att, med bibehållande af beräkningen utaf viss afkastning af den utklulna hemmansdelen, nedsätta fordringarne på samma afkastning så, att det ej skulle erfordras, alt hemmansdelen lemnade föda äfven åt en häst eller ett par oxar, så anser Utskottet, att begreppet besutenhet måste i sig innefatta begreppet af sjelfständigt jordbruk, samt att ett sådant icke kan tänkas utan förmåga att å hemmanets egor framföda för jordens skötsel nödiga dragare. Väl förklara motionärerne det vara fördelaktigast att lega sådana, men då de härvid utgå från den rigtiga förutsättning, att det är ofördelaktigt för en jordbrukare att hålla större antal dragare, än som oundgängligen för hans jordbruk behöfves, så torde med fog kunna ifrågasättas, hvarifrån den erforderliga dragkraften skall mot lega erhållas. Dessutom torde det få anses mindre klokt att göra skötseln af sin jord beroende på möjligheten att få lega nödiga dragare, hvilka väl den ena gången kunde erhållas, men den andra, och antagligen då de 8 Sammans. Lagsamt Ålim. Best'.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N.o 11. bäst behöfdes, icke stöde att få. Om ett sådant sätt att hjelpa sig fram kan gå an i städernas granskap och lör innehafvare af mindre afsöndringar, så torde det dock aldrig för den, som har jordbruk till sin hufvudnäring, vara att tillstyrka. Utskottet anser af dessa skäl det för besutenhet nu stadgade vilkor, att hemmansdelen skall kunna framföda för dess skötsel nödiga dragare, vara synnerligen välbetänkt och sålunda icke böra borttagas.
Magazinslnrättningens äldre fordringar hos publike Verk och enskilt® personer, hafva Revisorerne fästat R. St:rs uppmärksamhet på följande omständigheter: 1:0 Att K. M:t genom .Nådigt Bref den 3 Junii 1824 anbefallt UtredningsStyrelsen att afskrifva Magazinslnrättningens fordringar hos Comite'n för Krigsärenderne med tillsammans 364,178 R:dr 1 sk. 4 rrst., ehuru R. St;r d. i4 Julii 1818 härom aflåtne underd. skrifvelse upptog endast 356,078 R:dr 1 sk. 4 1 :st — Då likväl denna skillnad härrört af en från Umeå Magazin, till följd af behörig föreskrift, år 1810 till krigsbehof utleranad Spannraålspost, bestående af 100 tunnor Råg och i,5oo tunnor Korn, hvarför KrigsComite'n funnits böra ytterligare debiteras, torde berörde förhöjning i afskrifnings-summan anses nöjaktigt förklarad. 2:0 Att Magazinslnrättningens från längre tid tillbaka hos Förvaltningen af Sjöärenderna ägande fordran, stor 177,987 R:dr 7 sk. 3 r:st. på grund af K. M:ts Nåd, Bref d. 23 Februarii 1825 väl blifvit i serskild liqvid påförd Förvaltningen, men med tillägg 'såsom lefvereripg ulan ersättning,” hvilket Revisorer - I Betänka n de n , N:o 208. 311 ne ansett innebära ett frånkännande af allt anspråk å Magazinslnrättningens sida på ersättning för nämnde fordran. Att detta omdöme varit välgrundad!, synes deraf, att beloppet blifvit uti näst derefter afslutade Hufvudbok för Allm. Magazinslnrättningen afföidt under åberopande af högstberörde K. Bref.
Jag skall icke heller hafva något emot Hr von Hartmansdorff^ förslag, såvida Hr Frih. o. Landtm, sedermera anser sig kunna uppföra målet på listan, utan att deröfver särskildt höra Ståndets lanke och inhemta dess beslut. I anledn. af hvad nu under discussionen blifvit ytlradt, hemställde Hr Frih. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade besluta, att Gonst.Utsk:s mern. N:o 119 tills vidare måtte få hvila, men Landtm, äga att låta uppföra det på föredragningslistan, så snart det tryckt inkommit, dock så, att, om 36 H. 14 io6 Den 8 Juni. det iclie till nästa Lördag tryckt inkomme, det i alla fall skulle på listan till den plenidagen uppföras. Bifölls. Till pröfning företogs SlatsUtskts den 5 och 7 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 5j5, i nnledn. af erhållna aterremisser å StatsUlskis utlåt. N:o 54o, angtde Norrtelje gevärsla ctori. Frih. Cederström, Jacob:
Konungens rådgifvare icke emot detta beslut gjort underdåniga påminnelser, desto mindre blifva föremål för tillvitelse om förbiseende af rikets sannskyldiga nytta, som vid utnämnande af President fästats det vilkor, att han dels skulle vara underkastad den förändring, som Presidents-embetet vid framdeles skeende omreglering af Bergs-kollegium kunde komma att undergå, dels skulle åtnöja sig med det arfvode, som då var eller framdeles kunde ytterligare blifva för embetet anslaget.” , ■ ■ | Vid 7:de punkten: "Af Herr Grefve Lagerbjelke, med hvilken sig förenat öfriga ledamöterna frän Ridderskapet och Adeln samt Herr Professoren Lindgren, Herr Doktor Wallin, Herr Doktor Broman och Herr Kontrakts-prosten Tegnér: Enahanda erinran gäller här, sorn vid 6:le punkten. Rikets Ständer hade väl framställt önskan, att nådig Proposition till Bergslags staternas reglering måtte Rikets Ständer meddelas; men det förblef dock Kongl. Maj:ts höga rätt, att regleringen inom de förut anordnade utgifts-summorna bestämma. Utöfningen af en sådan grundlagsenlig rättighet kan ej gifva rum för anmärkning emot Konungens rådgifvare i annan måtto, än om regleringens beskaffenhet kunde finnas förtjent af klander, hvilket här icke visats vara händelsen. Vid ärendets afgörande hafva för öfrigt hufvud - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 63 sakligen de åsigter i ämnet blifvit följde, som af Bruks-societeten genom deras fullmäktige, uttalats. Att den nya regleringen af Bergslags-staterne måste föranleda högre statsutgift, än den förra, kan ingalunda tagas for afgjordt. På Rikets Ständer ankommer, att bevilja eller vägra de anslag till stipendiater, hvilka Kongl.
Rikets Ständer i underdånighet anhålla, alt Kongl. Majit, för vinnande af fullständig utredning angående den yttre och inre anordning, som (ör seminarie-byggnader i allmänhet må finnas mest lämplig, och det billigaste pris, för hvilket desamma i förhållande till för hvarje ställe påräkneligt lärjunge-antal må kunna uppföras, täcktes, innan byggnaden i Linköping begynnes, låta utarbeta normalritningar och förslag till dylika byggnader. Biföllos. Utskottets hemställan afslogs, och beviljade Ståndet för sin del hvad Kongl. Majit för det i denna punkt omförmälda ändamål äskat. Biföllos. Med ogillande af Utskottets hemställan beviljade Ståndet, på sätt Doktor Thyselius i siri motion föreslagit, ett reservations-anslag af 5,000 Ridr för utgifvande af 3:dje delen al arbetet »Scriptores rerum Suecicarum medii aevi». Biföllos. Med afslag å Utskottets hemställan lemnade Ståndet sitt bifall till det i Domprosten Sondéns reservation framställda förslag, alt Rikets Ständer måtte åt Diakoniss anstalten i Stockholm såsom understöd för en gång bevilja 15,000 Rdr; och beslöt Ståndet derjemte, uppå framställning af Doktor Sandberg, vördsamt och vänligen inbjuda de öfriga Riks-Stånden att i detta beslut med PresteStåndet sig förena. Bifölls. Bifogade tabellerna. Godkändes, så vidt ändringar derutinnan ej föranledas af Ståndets med anledning af förevarande Utlåtande fattade och här ofvan antecknade beslut. Från Hoglofl. Ridderskapet och Adeln. SS. DD.
Röken skall andas in och ut samt bör icke sväljas. I början tål patienten kanske ej mer än ett enda drag eller inandning, ty de första gångerna retas patienten till svår hosta — ett godt tecken — Bmäningom tål han mer och mer. Idun IDUNS LÖSNUMEMRPRIS: 8 ÖRE. LOUISE » 3: — RUDIN, FÖDD MAULE. BLAND DE M Ä N G A, öfver hvilka det betydelsefulla korset under innevarande år ristats, är-också den kvinna, hvars bild här möter oss, den allmänt kände teologie professorn i Upsala, W. Rudins högt värderade maka. Redan det, att hon under en lång följd af år stått som en trogen hjälp vid sidan af en man, som gjort en så stor insats i vår tids andliga utveckling, har gjort henne till en bekant personlighet, hvartill sedan kommit de egenskaper, som satt henne i stånd att vara det. Familjen Maule härstammar från Normandie, där en liten stad med detta namn ännu finnes. En skotsk lord bär ännu namnet Manle. I en äldre årgång af svenska adelskalendern läses: » Släkten Maule härstammar från en urgammal skotsk förnämlig ätt, ursprungligen från Frankrike, introducerad på svenska Riddarhuset 1 7 8 2 ». Traditionen omnämner till och med Vilhelm Eröfraren såsom en länk i familjekedjan, som har ännu flere medlemmar i Danmark. Louise Maules farfar var svensk sjökapten, och i familjens ägo finnas ännu flere dyrbarheter, som han hemfört från sina resor i östern. Dennes son, James Maule, börREDAKTÖR 5 AUGUSTI OCH FRITHIOF HVAHJE IDUN KR. 5: — IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. » 5: — MODETID, DTAN PL. DEN UTGIFVARE: HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. REDAKTIONSSEKR. T E ÅRG. BYRÅ OCH EXPEDITION: KLARA S. N O R D L I N G. ALLM.
N:o 97. görelse blifvit af Justitie-ombudsmannen ifrågasatt och närmare besked öfver grunderna till dess stadgande den 29 September infordradt, bifogade Konungens Befallningshafvande sitt svar, afgifvet den 19 Oktober, intyg från samtliga Domhafvande i länet "att, under förhandlingarna vid tingsrätterne i orten, Domhafvanderne kommit i erfarenhet deraf att idkande af värdshusrörelse å landet, af hvilken person och å hvilket ställe sorn helst, föranledde till mer eller mindre betänkliga oordningar och förbrytelser, något som polismyndigheterna icke förmå förekomma, oftast af okunnighet om tillvaron af dylika tillfälliga och ombytliga samlingsställen för ortens sämsta befolkning, i följd hvaraf Domhafvanderne förklarade sig anse Konungens Befallningshafvandes genom ifrågavarande kungörelse vidtagna åtgärd hafva varit för ordningens och sedlighetens vidmagthållande af verkligt behol påkallad." Samma behof förefinnes nu efter ytterligare ett års förlopp i många flera orter än Kronobergs län. Hvad som i nämnda län är ådagalagdt med så fullgiltiga intyg, som i en sådan sak kunna åstadkommas, nemligen af både verkställande och lagskipande myndigheter, presterskap, samt andra för ordning nitälskande personer, detsamma skulle måhända redan i denna stund kunna bestyrkas i de flesta öfriga län, eller åtminstone vara på god väg att så kunna intygas. På mer än en ort klagar redan kronobetjeningen att ölstugor uppstå än här, än der och föranleda oordning och utsväfningar, hvilkas allmän förargelse väckande höjd oftast lemna den första kännedomen om rörelsens tillvaro, och icke blott presterskapet utan hvarje om ordning och sedlighet nitälskande samhällsmedlem måste med bedröfvelse åse oskicket utan förmåga att det afböja. Det synes derföre vara på tid att afhjelpa den ofullständig het i lagstiftningen, hvilken Justitie-ombudsmannen rörande denna fråga i meranämnda berättelse påpekar.
Föredrogos n nyo och gillades följande från Lag-Utskottet inkomne samt den 13 i denna månad på bordet laggda Utlåtanden, nem, ligen ; 1:0 Af den 21 sistledne Januarii rörande föreslagen ändring i författningaTne angående Preste-val. 2:0 Af den 21 sisi!. Januari! rörande åtskillige föreslagne ändringar uti Lagens stadgan» de om Testamenten, 3:0 Af den 14 sist!. Januarii angående stämningars och kommunikationers verkställande af K-rono-Betjent eller Nämndeman utan medföljande vittne, 4:0 Af den 14 sisth Januari! angående Cant» jsli-afgit för ansökningsoch besvärs-skrifter i en» ckildte mål. 5U0 Af den 14 sisth Januari angående förhöjning äf de i i? Gap, 2 §, Rättegångs-Balken Stadgade böter för part eller vittne, som från inställelse vid Under-Domstol förfallolöst uteblifver. 6:0 Af den 8 sisth Januarii angående antalet af Nämndemän till Domhafvaudens biträde vid NfiUtiae Boställs syner. Af den 8 sistl. Januarii angående åtskillige omständigheter vid ufm.'tnings-mål. 8:0 Af deri 23 sistl. Januarii angående Riksdagsmäns rättighet, att, utan annan än den vid Riksdagen företedde fullmagt, derunder bevaka enslildta mål, m. rn. S. D Föredrogos å nyo och gillades följande från Allmänna Besvärsoch Ekonorni-Ui« skuttet den 26 sistledne Januarii afgifne samt den 13 dennes pä bordet lagde Betänkande» : iso Rörande vissa omständigheter vid indelt ta R gementernas beklädnadssätt. 2:0 I anledning af yrkad befrielse för flere Krono Hemman i Norra Halland ifrån skylldigheten att aflemna Bränntorf till Warbergs fästning. 3:0 I anledning af gjord hemställan, om Comministrarnes befrielse ifrån skjuts skylldigheten för sine boställen under krigstid. |:o Rörande skylldigheten att fortskaffa Bref och Ordtes inom Regementerne. 5:0
K:o 17, i anledn. af erhållen återremiss å Exped.Utskts förslag till und. skrifvelse N:o i3g, blefsamma mern. ånyo lagdt på bordet af Frih. Cederström, Jacob, och Hr von Rosen, Georg. Likaledes lades ånyo på bordet, på begäran af Frih. H a m i 11 o n , Hugo, samt Hr Mannerskantz, Carl Axel, Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms den 2 dennes på bordet lagda betänk. N:o 87, om beskattningen å stångjerns-tillverkningen i Riket. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allm. Eesvärsoeh Ekon.Utskms den 2 dennes på bordet lagda betänk. K:o 88, i fråga örn vissa förmåners beviljande för innevå - Den 5 December. naime inom Westeroch Norrbottens län, Lief betänk, af R. o. Ad. bifallet. Justerades 2tne prot.utdr. för denna dog. Lades pä bordet nedannäinnda från Utsk:n inkomna memor., utlältn och betänk:n, nemi. från Stats Utskottet: Nto 377, angtde några i sammanhang med frågan om hemmantalsräntans upphörande väckta motioner; N:o 878, angtde afskrifning af de summor, som blifvit lyflade å det på Riksg.contoret vid 1828—i83o årens riksdag anvisade mindre creditiv; Nto 379, angtde ifrågaslälld ombyggnad af en del utaf östra flygeln vid R. Sits lius; Nto 38o, ang:de K. Statscontorets befrielse från vidare befattning med det staden Wexiö beviljade byggnadslån; N:o 081, i anledti. af erhållen återremiss å StatsUtskts utlåt. Nto 331 ; Nio 382, i anleda, af K. Mts nåd. skrifvelse ronde eftergift af en vid arbetsoch correclions-inrättningen i Norrköping yppad balance; N:o 383, i anleda, af K.
Det är naturligt, — då Pröfn.comitéen icke blott skall skydda den enskilde, utan äfven skall tillämpa en stadga, Som är gifven af Ständerna och utfärdad af Konungen, — 9tt det äfven måste vara öppet för den offentliga person, |pm skall bevaka stadgans efterlefnad, att anföra besvär. Pruktar man för, att Sländernes rätt alt sig beskatta skulle tfädas för nära, ifall Kronans ombud kunde klaga öfver Pröfn.comite'ens beslut, så svaras derpå, att Ständernes rätt Den 39 Maj. 399 filt sig beskatta icke derigenom är förnärmad, emedan medlen inga till Riksgälds-cont , och intet öre derifrån utgår till statsverket utöfver den statsbriststlmma, som Sländerne bestämt. — Allt hvad som händer är, att Riksg.cont. får mera öfverskott. I anleda, deraf tror jag, i enlighet med flere reservanters mening, det vara nödvändigt, att Konungens ombud äfven måtte få klaga öfver Pröfn.comileens beslut. Jag tror att ändringar böra ske både i 3g och 125 §§:na och får således äfven tillstyrka återreraiss. Gr. Hamilton, Jacob: Ehuru jag visserligen hade anledn. förmoda, det en och annan anmärka, skulle inom Riddarhuset komma att göras emot Bevilln.Utskrs förslag lill bevil In.stadga , inom detta Hus, der ingenting passerar oanmärkt, bekänner jag likväl uppriktigt, alt jag icke trodde, det förslaget skulle leda lill den mängd af anmärknir, sorn nu blifvit afgifna. Jag ämnar ej upptaga dem alla, utan blott några få, och dervid foga några upplysningar. Beträffande först Frih. Nauckhotfs förslag, så har Utsk. gjort det ali möjlig rättvisa för den deruti nedlagda möda och goda afsigt ; men då Utsk. icke fann, att detta förslag innebar den enkelhet och tydlighet, sorn Utsk. trott alt ett dylikt förslag borde äga, kunde Utsk. ej godkänna detsamma. Jag beklagar mycket, att Frihm viii anse samma fel vidlåda det nya af Bevilln.Utsk. afgifna förslaget.
Jag är således af den tanka, att då härom skall finnas något i grundlagen stadgadt, detta stadgande bör utmärka, att Konungens rådgifvare innehafva Rikets högsta värdighet; och jag hoppas, att Frih. Ehrenborgh, för att icke tillåta Ståndet begå någon ineonsequens, icke motsätter sig det redactionsförslag, Gr. Horn uppgifvit; hvaremot jag afstår från mitt amendement dervid, hvilket endast åsyftade öfverensstämmelse med ett annat Stånds beslut. Att åter, såsom Frih. Boye tyckes önska, i grundlagen stadga, att Statsråden skola hafva värdighet mist intill den högsta, anser jag högst oformligt, då man icke bestämt hvilken som är den högsta värdigheten. Frih. Boye: Rolig har jag ej sökt att vara, men jag bar sökt att vara tydlig; och för att göra mig tydlig, har jag tagit fram alla skäl, som i ögonblicket presenterat sig för mig. Om det icke roat Frih. Ehrenborgh, gör det mig verkligen ledsen. Jag skall söka roa honom så mycket mera nu. Jag ber att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att här är fråga om en förändring i Constit.Utsk:s förslag; ty här äro Statsrådets ledamöter upptagna i rang blott näst * intill den högsta, och när man då vill upplyfta dem till den högsta, måste det innefatta en förändring. Om den redaction, jag begärt, nemi. att Statsrådets ledamöter skola hafva värdighet näst intill den högsta, icke antages, så må man Stadga, att de skola hafva den värdighet, de hittills haft. I öfrigt ber jag att få upplysa Frih Ehrenborgh om ett af honom begånget misstag. Excellencetiteln har aldrig tillhört någon bofsyssla i och för sysslans skull, utom Riksmarskalken, derföre att högsta chefen för Konungens hus fordom tillika var Riksråd, i hvilken sednare egenskap excellencetiteln honom tillhörde. Jag förblifver vid min anhållan derföre, att jag anser den vara af vigt. Frågan om sjelfva rangen betyder ingenting; men påföljderna den kan hafva , nemi, att den kan lägga hinder i vägen för K.
Sedan jernvägsfrågorna, hvilka kunna sägas hafva gifvit den sitt egentliga lif, blifvit hufvudsakligen afgjorda och det intrigerande partiet (som hos Aftonbladet räknat sitt hemliga stöd) dervid lidit nederlag, ha arbetena liksom domnat af, ehuru de för landet vigtigaste frågor befunnitspå dagordningen. En märklig reaktion har inträtdt i tullfrågan, der jordbruksoch fabriksintressena slutit allians, hvilken likväl for tiden mindre gält saken, eller sjelfva tullsatserna, än finansministern baron Gripenstedt, en man med den största parlamentariska talang, som troligen någon svensk minister hitintills kunnat berömma sig af och som i många riktningar fort landet framåt, men hvilken tillika i visst fall möjligen tillvägagått allt for bröstgänges och, isynnerhet hvad vårt kreditväsende beträffar, tilläfventyrs allt för djerft, hvarför också de konservativa och betänksamma helt naturligt tagit sig stor förskräckelse till. Emellertid har statsfinansernas lysande ställning föranled t både regeringen och ständerna, den förra att begära och de senare att bevilja så betydliga anslag, att man börjar blifva bekymrad för en statsbrist af åtskilliga millioner. Ännu återstå likväl de vigtiga lagfrågorna, äfvensom näringsfri-hetsfrågan, uti hvilka man tyckes vilja gå till botten såvida man icke, som jag] nästan befarar, stannar i stöpet. Uti representationsfrågan har det länge varit alldeles yst. Det ser nästan ut som man icke fordrat något mer, än att regeringen genom ett förslag skulle tysta munnen på skriket, och för resten blindt litade på framtiden. De mera tänkande äro likväl icke till denna grad trygga och bekymmers-lösa, och inse redan det stora misstaget uti förkastandet af förslaget om » årliga riksdagar », hvarigenom åtminstone någon verklig reform vunnits och man åtminstone haft en fogel i hand, h vil ket som ordspråket lyder, är bättre än tio i skogen.
Afven denna propos. besvarades med blandade ja och nej; hvarpå Hr Landtm, framställde förnyad propos. till bifall å Utsk:s utlåt., samt då härvid åter ropades ja och nej, förklarade det han trott sig finna alt ja öfverröstat nej. 186 Dea 22 Juli. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Upplästes till justering samt godkändes följande förslag till votens-propos.: Den som bifaller BankoUtsk:s utlåt. N:o 80, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, bifaller R. o. Ad. förenämnde utlåt, med den förändring, alt ersättningen för i följd af upphörande sedelskrifning mistad inkomst bestämmes i öfverensstämmelse med Banko-fullmäktiges förslag. Vid voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Nej — 20. Hr von Axelson, Carl, uppläste ett så lydande anförande : Då, så vidt jag tror mig veta, ingen suppleant lill fullmäktig i B. St:s riksg:s-kont. ännu blifvit vald efter Hr Gr. Lagerbjelke, som blifvit försl vald till suppleant, men sedan till fullmäktig i nämnde kontor, tager jag mig friheten att hos Hr Gr. o. Landtm, samt 11. R. o. Ad. vördsamt hemställa huruvida icke detta val uti nästa plenum må anställas. I anleda, häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att han, då det enl. den för Ridd.Direktm utfärdade instruktion åläge Direkt:n att återbesätta de ledigheter bland R. o. Ad:s fullmäktige i riksgrskout. som emellan riksdagarne kunna yppas, sedan de af R. o. Ad. valde suppleanter inträdt, icke förut framställt frågan om utseende af en suppleant i riksg:s-kont. efter Gr. Lagerbjelke; men alt då nu denna fråga blifvit väckt, Hr Landtm, ansäge sig böra hemställa om R. o. Ad. behagade utse en sådan suppleant.