Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bland de andra satt ett från Georg Brandes, på hvilket han skrifvit någonting till henne. – Hvilket småstadsskryt! Den dagen jag skulle resa från Köpenhamn kom Axel upp till mig vid tvåtiden.44 Fru Horten var just gången då och jag hade packat. Han tyckte att mitt rum var riktigt trefligt; han hade icke sett det förut. Jag har lyckats arbeta mig till en ganska stor likgiltighet gentemot honom. Jag tror att jag nu skulle kunna vara så der hänsynslös emot honom som han ofta är emot andra. Jag satte mig godt i en gungstol, lade mig tillbaka i dess mjukt spända matta och brydde mig icke om huruvida det talades eller var tyst. Jag var besluten att trotsa det tvång jag eljest brukar känna i hans närvaro. Jag berättade för honom att Brandes på förmiddagen frågat om vi två superat tillhopa föregående afton efter teatern. Jag hade då svarat nej. Gick ni ensam hem? utbrast Brandes då nästan med förskräckelse. Nej, Lundegård följde mig hem och vi skiljdes på min trappa. Jag sade vidare att om Ola kommit hade jag tänkt att vi tre kunde ätit qväll hemma hos mig och sedan tagit oss en af våra vanliga urprat. Ja men att sitta på tu man hand, fy tusan! – ”Det har ju heller aldrig varit satt i fråga. Du skall inte tro att jag tycker det är trefligare med tête à têter än du. Jag riktigt våndas, det försäkrar jag.” – ”Jag tror dig,” sade han liksom blidare. – ”Nej fyra det är så lagom.” ”Ja, det är det verkligen. Hör du, vi hade rätt trefligt den qvällen till Kramers. Ja, der voro vi egentligen fem, men babianen kan man knappt räkna.” – ”Nej han satt bara och gapade som en fågelunge, med ett flatskratt för allt hvad som sades.”45 Hur det nu var, om det var odrägligt med tête à têter eller inte, så kom snacket ganska godt i gång. Han talade om mig, min bosättning och mina björnar. – ”Du! Du är ju kapitalist.” – ”Jo, jag tackar! Jag har .” – ”Låt oss inte tala om affärer!” Det svider ännu. Så talade han om sig sjelf, att han icke kan arbeta.
Friherre Hamiltons, Hugo, denna dag väckta motion om uppköp för allmänna medel och utdelning af 300 exemplar utaf Svenska Fornskrifls-säliskapels samlingar; Herr Rots', Carl Ulrik, denna dag väckta motion om utdelning af blifvande kröningspenningar; Bevillnings-Utskcttet: Herr Hjertås, Lars, denne dag väckte motion, angående förändring af nu gällande tullbestämmelser, i afseende på ull och svafvelsyra; Herr Roos’, Carl Ulrik, denne dag väckta motion, angående ändring af Charlae-Sigillalae-Förordningens stadganden om befrielse eller lindring för allmogen; Densammes denne dag väckta motion, angående förhöjning af stämpelafgiften för tidningar; Herr Grundelstjernas, Axel 1 Vilhelm, denne dag väckta motion, angående portolri heten för brochyrer; Friherre Stjernstedt, Jacob Theodor, denne dag väckte motion, att alli arbetsfolk, som ar utan förmögenhet, må befrias från utgörande af annan bevillning, än den personliga skyddsafgiften-; Herr af Dahlströms, Gustaf Jacob, deli 20 dennes på bordel lagde motion om förändring al nu gällande tullbeslämmelser, i afseende på garn och hildier samt helvlle-väfnader; tillika med de i anledning deraf denna dag af” i Ine yttranden. <7 O i 76 Prot.-Utdrag, den 24 Augusti 1844• Bancö-Utskottet: Herr Lagerlijélms, Pehr, deune dag väckte motion, att räntan på de i Rikets Ständers Bank belånade metaller, stångjern, tackjern, m. fl. må nedsättas från 4 till 3 procent; Lag-Utskottet: Herr Kröningssvärds, Carl Gustaf, denne dag väckte motion, att det, af den tillförordnade Lagberedningen utarbetade och den 16 December 1842 till Kongl. Maj:t afgifne underd. betänkande, angående Domstolarnes organisation, må under denna Riksdag blifva föremål för Rikets Ständers öfvervägande och antagande; Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten:
Erkännas bör dock alt allmogen icke vinner i sedlighet, genom berörde utvandringar, och att en ej ringa del af derunder samlade arbetspenningar efter hemkomsten snart bortslösas. Af sjöfart på Wenern, men ännu mera af båtfart på provinsens vattendrag för varutransporter och af timmerflottning, hemtar en del arbetsfolk förtjenster till sitt uppehälle. Tjärubränning idkas i åskilliga trakter, men icke i den mån att Länets behof af denna vara kan derigenom fyllas, hvarjemte den härstädes tillverkade tjära vanligen varit af mindre god beskaffenhet. F. d. Apothekaren Rantzau, som med Eders Kongl. Maj:ts Nådiga tillåtelse blifvit, emot alfvede af allmänna medel, år 1841 anställd att i detta och Stora Kopparbergs Län undervisa allmogen i tjärubränning, pottaske-beredning, saltpetersjudning, terpentinoch hartz-tillverkning, med flere för dessa orter lämpeliga industriföretag, som grundar sig på kemisk eller tecknisk färdighet, började förlidet år 1842 sin verksamhet inom detta Län, och besökte då i berörde ändamål Sunne, Gräsmarks, Fryksände, Östmarks, Hvittsands, Stafnäs, Glafva och Silleruds socknar, äfvensom öfra delen af Elfdahls härad eller Ny och Dahlby socknar samt norra och södra Finnskoga kapell-församlingar. Vid sammanträden i socknarne både med allmoge och ståndspersoner meddelade Rantzau upplysningar angående förenämnde handteringar och i synnerhet om tjärubränningen, hvarå uppmärksamheten syntes vara förnämligast fästad; men så länge timmerrörelsen och arbetet dervid samt körslorna för bruken och bergverken äro lönande, lägger man sannolikt icke en verksam hand vid tjäru-tillverkningen eller någon annan likartad mindre vanlig handtering. Jagt och fiske idkas till husbehof och i några trakter till afsalu i Länets städer. Ett större laxfiske finnes vid Deijefors i nedra Ulleruds socken hvilket lemnar dess ägare betydlig inkomst. 23 Linneoch ylleväfnader tillverkar allmogen till husbehof och jemväl något ringa derulötver till afsalu.
Han gick bort och trefvade sig fram efter lampan, i det han tänkte för sig själf: – Hon ska’ åtminstone inte behöfva dö i mörkret. Han stälde lampan så, att skenet icke föll hustrun i ögonen, och i tvekan om hvad han borde göra, satte han sig åter på sin gamla plats. Då såg han, hur hustrun gjorde några famlande rörelser på täcket, öppnade munnen ett par gånger, som om också hon velat säga något, och såg stint framför sig. Han böjde sig fram för att höra bättre. Men han fick icke höra någonting. Hufvudet föll tillbaka mot den gamla kudden lika lugnt som vanligt, och käkarna föllo ihop. – Nu är det nog slut, tänkte Söderberg. Han lyfte på hennes hand och släppte den. Handen föll tungt ned öfver hennes lilla hopkrympta kropp. Och hans nästa tanke var den: Är det ingenting annat att dö? Af gammal vana knäppte han ihop sina händer och stod en stund stilla framför den döda, som hade slocknat så lätt, som när man blåser ut ett ljus. En beklämning kom öfver honom. Och han erinrade sig plötsligt, hur rädd hustrun hade sett ut, när han kvällen förut kom in med vedbördan. Han tyckte, att Johan dröjde så märkvärdigt länge, och han höll på att gå ut för att hämta honom. Då hörde han steg på trappan, och Johan kom in. Söderberg bemannade sig för att icke låta den andre märka sin svaghet, såg lugnt på honom och nickade. – Hon är slut nu, sade han. Fattig-Johan gick fram till bädden, och en stund stodo de där båda, tigande betraktande den döda. – Vi ska’ alla dö, sade Fattig-Johan och spottade. Söderberg nickade, till tecken att han förstod, att den andre hade menat ett beklagande. Morgonen därpå yrde snön ned i massor. Vinden hade sprungit om på nordost, och skogen suckade tungt omkring stugan. Att hämta någon, som kunde svepa, var inte att tänka på. Därför hade Söderberg själf tryckt till den dödas ögon, tvättat kroppen och lagt den i ett lakan. I en stor gammal låda, som sommargästerna från förra året lemnat kvar, bäddade han med halm, lade ett lakan öfver och en kudde för hufvudet. Sedan lyfte Johan och han den döda kroppen ur sängen och lade den i lådan.
Vare ock domaren, sorn synen förrättar, pligtig att, vid ansvar, inom åtta dagar från sy ne för rättningens slut, utan lösen och i öfrigt kostnadsfritt, tillsända tillträdande kapellanen behörigt och fullständigt syneinstrument. ’’ För behandling af detta ämne har Lag-utskottet ansett nödigt sammanträda med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet; och få de förenade Utskotten till en början vördsamt upplysa, dels att ofvanåberopade Kongl, resolution den 12 Januari 1757 uti 8 § 3 mom. innehåller, det Kongl. Majit, i betraktande af kapellanernes knappa lön och utkomst, ansett skäligt, det de, som förrätta husesyner på kapellansbord, icke äro mera berättigade till arfvode derföre, än de, som syna militära boställen, hvilka, likmätigt husesynsordningen den 15 September 1752, derföre alls ingen vedergällning få begära eller emottaga, de orter dock undantagne, hvarest några serskilda stadfästade föreningar härutinnan kunde vara ingångne, hvilka, efter öfverenskommelse, så hädanefter som dittills, borde orubbade förblifva; dels ock att nyssberörde Kongl. Huse-synsoch Boställs-ordning för de indelda regementena till häst och fot den 15 September 1752 i tredje afdelningens 10 § bland annat stadgar, att, när huse-syn blifvit förrättad, "hvarföre allsinyen vedergällning får begäras eller tagas”, må domaren eller den, som synen förrättat, icke begifva sig från det af honom synte boställe, innan el t exemplar af huse-svnsinstrumentet och synerättens utslag blifvit renskrifvet och af honom underskrifvet samt med lians och häradets sigill bekräftadt, och det vid fyratio daler silfvermynts vite; börande det således renskrifna exemplaret sedan straxt tillställas regementseller munsterskrifvaren, hvilkendera tillstädes är, att deraf taga afskrifter, hvilka af honom sedan böra vederbörande tillställas.
Ad. har godkänt den princip, att grundlagsfrågor kunna behandlas med mycket större lätthet än andra ämnen; ty hade uti någon annan fråga ett förslag inkommit, och det inkomne betänk, genom votering blifvit afslaget, så hade derefter något förslag till ändring icke kunnat komma under omröstning. Den 18 April e. m. 571 H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han ej kunde underlåta att, i anledn. af Hr Tersmedens anförande, återkalla i R. o. Ad:s minne, att då förslaget om representationsförändring förevar, hade Hr Lagerhjelm, likasom nu Hr Cederschjöld, föreslagit, att Utsk:s förslag måtte förklaras oantagligt, men derjemte, just för att, i händelse af bifall dertill, hindra att sedermera några af de i öfrigt ifrågasatte proposune skulle kunna bifallas, begärt att ingen annan gemensam tanke måtte till Utsk. hänvisas. Hade nu den bifallna proposm varit sådan, så hade något ytterligare förslag ej kunnat upptagas, hvaremot, då så icke varit förhållandet, något hinder för emot föregående beslut icke stridande förslags pröfning ej förefunnits. För öfrigt finge H. Ex. i afseende på jemförelsen med behandlingen af sådane förslag, som icke innefatta grundlagsfrågor, fästa uppmärksamheten derpå, att motioner i andra ämnen genom afslag å Utsk:ns betänkm kunna definitivt afgöras, men deremot då Const.Utsk. inkommer med förslag till grundlagsförändring, endast anmärkmr kunna beslutas. Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh., och Frih. Cederström, Claes Rudolph, förklarade det de instämde i Hr Tersmedens reservation. Uppå härefter af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. förklarade R. o. Ad. sig anse det af Hr Lagerhjelm afgifna förslag till gemensam tanke vara förfallet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att, som i förmiddagens plenum Högv. PresteSbs inbjudning till instämmande i dess beslut, rör:de 25 § litt. a)—f) af RancoUtsk-.s utlåt.
För att, om möjligt, en gånofå saken ordnad så som sig borde, har motionären nu föreslagit, att Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta genom Sin Befallningshafvande i länet eller annorledes verkställa ny undersökning på det utredas må, dels beloppet af hemmanens ursprungliga ränta, dels grunden hvarpå denna blifvit bestämd till nuvarande höga och hårdt tryckande arbetsskyldighet, som hvarken öfvercnsstämde med hemmanens inbördes godhet eller deras åsätta mantal, och dels med huru stort belopp spanmål eller penningar hemmansåboerne kunde berättigas årligen godtgöra den arbetsskyldighet, dom lagligen ålåge, samt att i följd häraf nämnde arbetshemman måtte befrias från ifrågavarande skyldighet antingen mot erläggande af don från hvarje hemman lagligen utgående ränta eller mot godtgörelse med visst belopp i spanmål eller penningar, bestämd i mån af hemmansräntan. 4:o. Pehr Nilsson från Malmöhus län, som, beträffande arbetsskyldigheten till Månstorps kungsgård, uppgifvit, att densamma utfordrades efter obestyrkta, och till innehållet sins emellan stridiga afskrifter af ett kontrakt, dateradt den 5 Januari 1706 och undertecknadt af allenast en person vid namn Jakob Kling, men icko af någon utaf de arbetsskyldige; och ehuru äfven detta kontrakt tillförsäkrade de arbetsskyldige en ersättning af 10 daler silfvcrmynt för hvarje mantal, hvilken ersättning vid kontraktets upprättande fullt motsvarade arbetets verkliga värde, hade likväl sednare indelningshafvare, som i anseende till förändradt åkerbruk icke kunnat begagna sig af arbetet i sin helhet, fordrat full ersättning af de arbetsskyldige för det arbete, som ej in natura utgjordes, oaktadt arbetet, om det verkställdes, skulle af indelningshafvaren godtgöras med sitt värde; och har motionären i anledning häraf framställt förslag derom, att berörde arbetsskyldighet till Månstorps kungsgård måtte upphöra. 5:o. Torkel Nilsson från Christianstads län, hvilken anfört hurusom till arbetsskyldighet under Sandby kungsgård inom Yestra Göinge härad af nämnde län blifvit anslagne 1011 mantal, hvaraf inom Sandby hy 3tV mantal, och inom andra byar i Sandby och Stoby församlingar 7fmantal, hvilka hemman, enligt den af Kainmar-rådet
Med dem, som yrkat, afslag å betänk., instämmer jag. Det af Gr. Mörner i hans reservation framställda yttrande, att han anser det vara riktigt, ”att samtlige delägarne i skifteslag böra lemnäs tillfälle alt öfver ansökningen om förordnande för landtmätare till skiftesförrättning sig yttra,” är enligt min lanke till ingen följd ledande. Dä det icke kommer alt binda i sak, så fördröjer det visserligen icke, så länge som Ulsk:s förslag skulle göra, förrättningens början, men det fördröjer den alltid sä lång lid, som åtgår till dessa yttrandens infordrande, utan att något det ringaste dermed vinnes; ty om alla skifteslagets delägare rösta på hvar sin landtmätare, så har ingen någon majoritet, och om bland dem som rösta, alla, utom den som begärt skiftet, förena sig om en landtmätare, så stannar landshöfdinge-embetet i alla fall i villrådighet om hvilken han bör nämna, ty det är icke ensamt beroende på delägarnes önskan, utan det måste jemväl lagas i betraktande, huruvida den föreslagna landtmätaren icke förut har några arbeten, som icke få fördröjas, ty i den händelsen lemnar landshöfdinge-embetet skiftet åt en annan landtmätare, som icke har så mycket arbete. Att ett Den 14 December e. m. 403 skifte, dä det är hegardt, genast bör företagas, derom lära alla vara ense, ty eljest skulle inga skiften komma alt äga rum, och mänga andra olägenheter skulle deraf uppkomma. Derföre tillstyrker jag afslag å betänk., såsom i intet afseende gagneligt, och bestrider ålerremiss såsom alldeles öfverflödig. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Då delta ärende från de sammansatta afdelningarne lill LagUlsk. inkom, var ett förslag till redaction af ifråga var. § uppgjordt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Gr. Lagerbjelke här yttrat. Skälen, hvarföre Ulsk. ansåg denna förändring nödig och nyttig, finnas i betänk.
Edlund, hvilka bevittnat det nu ifrågavarande lånreversalet, på ed hörde, sammanstämmande intygat: alt de egenhändigt undertecknat berörde handling såsom vittnen, men ej kunde bestämma, huruvida låntagare och löftesmän dervid varit tillstädes eller icke, emedan vittnena flera gånger, på Bergqvists begäran, i sådan egenskap bestyrkt låndokumenter och andra handlingar, äfven i sakägarnes frånvaro. Och sedan stadsfiskalen, med hänseende till hvad under ransakningen förekommit, hemställt, om icke häradshöfdingen Bergqvist gjort sig skyldig till ansvar efter 8 Kap. 3 § Missgerningsbalken, samt Nils Månsson äfven yrkat, att Bergqvist måtte sakfällas och förpligtas att ersätta Nils Månssons kostnader i målet, har RådstufvuRätten, genom utslag den 4 Juli 1842, med anförande, huruledes ifrågaställda lånreversal å 400
— Den ett nytt Boktryckeri inrättar åligger att sist 30 dagar, innan någon skrift derifrån utgifwes, så wäl hos den Stads Magistrat, hwaruti Boktryckeriet anlägges, eller under hwars Domsrätt han såsom Boktryckare skall lyda, som ock hos den K: M: Befallningshafwande, under hwars Styrelse eller E mbetes tillsyn, Staden hörer, skriftligen tillkännagifwa att och hwarest hail Boktryckeri anlagt. Uragtlåter någon det, pligte han 100 RD :r och warde hans förbrytelse i Allmänna Tidningame kungjord. Utgifwes från ett icke på nu föreskrifwit sätt behörigen anmält Tryckeri någon brottslig skrift, ware den olaglige Boktryckaren, jemte Författaren, underkastad straff och answar för Skriftens innehåll och skrifart. Sedan anläggningen af ett Boktryckeri blifwit till Konungens 776 Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll Föreslås nu tillägg efter ordet. saknades — eller ock Författaren ej kunde til svaromål inför Domstol inställas} Befallningshafwande anmäld, åligge det honom att HofCancellern derom underrätta innom åtta dagar derefter om HofCancellern är på samma ställe, som han sig befinner, ..eller i annan händelse med först afgående Post. — 5:te Morn: efter orden: af Boktryckaren wäl kände införes Swenske och innom Swerige boende. Denna anmärkning liw i lar på Bordet sedan sista Riksdagen. — 6:te Morn: har likaledes wid sista Riksdagen blifwit föreslaget till en så lydande förändring: Den hwilken utgifwer Utländsk Mans arbete eller öfwer sättning deraf eller af Inländsk Mans &C: — Constitutions Utskottet har nu ansett sig böra i detta Morn: tydligen utsätta att en Utgifware af Dagblad eller Weckoskrifter bör stånda Författare answar och har derföre, med bibehållande af det wid förra Riksdagen gjorda Förslag, framställt en ny Redaction af detta Moment, så lydande:
Mot de särskildta förslagen vill jag anmärka: 1:0 De, som grunda sig på fem Stånd och val, hafva först det emot sig att vara bvggda på en irrationel grund. Ty likaså väl som att antaga fem yrken eller Stånd, kan man antaga sex; innevånarne från de talrika fisklägena i Sverige kunna hafva lika stor rätt alt blifva representerade, som de s. k. ståndspersonerne, helst då de, åtminstone från fisklägena i Skåne, äro folk af ansenlig förmögenhet och vida högre bildning än i allmänhet BondeSt.; ty de utgöras ej blott af fiskare, utan af en mängd sjöcapitainer, skutförare och skeppare. Samma grund, som finnes för sex Stånd, kan finnas för trettiosex och ännu flera; ty skall man bedomina samhällsmedlemmarne i förhållande till deras yrken, blir det en mångsidig figur, hvars sidor ingen räkna kan; men i afseende på deras förhållande till samhället, endast betraktade såsom samhällsmedlemmar, kunna de liknas vid en odelbar punkt; ty allas deras förhållande och skyldigheter till det gemensamma fäderneslandet, såsom sådant, äro lika, hvilken princip också Utsk. antagit. För det andra äro de byggda på en mycket illiberalare grund än den representation, vi nu hafva, och gifva den andra statsmakten ett mycket stör - Den sj October f. ra. 329 re inflytande öfver representationen; de göra denna snart sagdt till ett skuggspel. Uti den representation, vi nu hafva, ingår egentligen blott ett beroende element eller PresteSt. hvars ledamöter endast hafva representationsrätt på grund af sina embeten. Alla embeten anser jag vara en utgrening af styrelsen, och när embetsmannaelementet får öfverhand inom representationen, redovisar styrelsen för sig sjelf. Inom Adeln och BorgareSt. kunna väl personer representera, hvilka aro embetsmän, men de representera ej på grund afembele, och dessa Stånd utgöras ej uteslutande af sådana; inora BondeSt. finnas hvarken några, som uro eller varit embetsman, och det representerar endast på grund af egendom. Efter de nya förslagen komino Irenne beroende elemenler att ingå uti representationen:
Nuvarande beloppet bibehålles 727,500: — Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. 27,950 27,950 Uppföras med samma värde som i 1855 års Stat 364: 50. (Förslags-anslag att af Tullmedlen direkte utgå.) Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Penningar Riksmynt. S p a n m å 1. Indelt, på förslag. Mått. Värde ä 10 R:dr Tunnan (6,3 kub.fot). Oindelt. Mått. Värde, förslagsvis, å 10 R:dr Tunnan (6,3 kub.fot). Summa Riksmynt. 1801 — 12,675,6701 — Transport Skogsplanterings-kassan. Ersättning för Hemmans-räntor och Arrenden m. m., Förslågs-anslag (oförändradt) Lysliållning m. fl. utgifter för Kronans publika hus i Stockholm, Förslags-anslag (oförändradt) Byggnader och reparationer i Stockholm, Reservations-anslag (oförändradt) Byggnader och reparationer i landsorterna, Reservations-anslag. Nuvarande beloppet 66,350: — Afgå: till Andra Hufvud-Titeln öfverflyttade (för Kronohäkten) 6,000: — Städers friheter, Förslags-anslag. Penningar, samma belopp som i 1855 års Stat 23,700: — Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Förhöjning i detta värde till 2 ll:dr per kubikfot 148: 38. 719: — Transport-kostnad för Stats-verkets bergseflekter, Förslags-anslag (oförändradt) Observationsoch Uppbörds-procenter m. m., Förslags-anslag (oförändradt) Mantalsskrifnings-provision, Förslags-anslag (oföYändradt) Tiondeprofvare. Indelt Spanmål: 1855 års Riks-stat upptager (90 T:r 16 k:pr) 570,1 kubikfot med ett förslagsvärde af . 905: — Förhöjning i detta värde till 2 R:dr per kubikfot 235: 20.
Sedan» uppå de ädle Grefvarne Jacob Pontusson De la Gardies och Arvid Posses, samt Friherre Jacob Cederströms förslag, Ridderskapets och Adelns pluralitet genom votering i sista Plenum afgjort, att 28 §. i nuvarande Riddarhusordning, motsvarande den af RiddarhusUtskottet föreslagne nya 3o §, rörande slägtskaps jäf bör alldeles försvinna, hvilket jag likväl vågar föreställa mig, att Hans Majit Konungen, af känsla för Svenska Lagens helgd, icke täckes i Nåder sanctionera; så får jag emot Ridderskapets och Adelns sålunda, per multitudinem, fattade beslut mig reservera. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 2 eft. m. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Den to Augusti e. m. 67 Måndagen den 1 o Augusti 1829. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagem Fortsattes pröfningen af RiddarhusUtiskottets den 6 sistlidne Junii aflåtné, oell den 22 i Samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, innefattande Föriiyadt förslag till Riddarhusordning. s. 40 Väckes fråga in Pleno om ändring uti 'denna Riddarhusordning ■, bör en sådan alltid remitteras till RiddarhusUtskottet, sorn med sitt betänkande deröfver till Ridderskapet och yl deln inkommer. Besluter Ridder skåpet och Adeln, i anledning derafnågon ändring eller tilläggning uti Riddarhusö raningen , öfverlennäs samma beslut till Konungens Nådiga stadf ästelse, och blifver, derest det oförändradt gillas, genast efter slutad Riksdag gällande. Skulle Konungen icke för godt finna, att Förslaget i dess helhet i Nåder antaga, äger Ridderskapet och Adeln rättighet att, vid samma Riksdag, till Kongl. Majit öfverlemna nytt Förslag till den eller ile §§, Konungen -, uti Dess till Ridderskapei och Adeln a flätande Nådiga svar, förklarar hindra det helas gillande.