Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller att äfven få yttra några ord, hvarvid jag återkallar i minnet, hvad jag i början af riksdagen yttrade, att jag nemi. anser hypotheksföreningar nyttiga för befrämjande af gynnande resultater, som den enskilde ej kan åstadkomma. Jag anser sådana inrättningar, väl grundade, såsom förträffliga medel att framlocka capitaler och välgörande genom den successiva amorteringen, som ger tillfälle till besparingar. Men då jag af främmande länders erfarenhet sett nyttan af dessa inrättningar, har jag ej heller förbisett de vådor, som deraf kunna uppkomma. Om de missbrukas och användas i förtid, blifva 1 Den 10 November. de deremot de mest förderfliga medel, och derföre önskar jag, att vi ej måtte åsidosätta de medel, som i den K. propos. innehållas för framkallandet af desamma. Vi äro här för mycket obekanta med dessa inrättningar, och utländningen är för litet kunnig om våra institutioner för att låna oss sin credit, hvarföre jag finner det klart, att dessa inrättningar ej utan statens bistånd kunna uppstå. Men då jag önskar att se sådana inrättningar uppstå, vill jag dervid fästa det vilkor, att de blifva så solida inrättade, att ej någon risk uppstår för återbetalningen af de upplånade medlen eller för missbruk. Jag önskar derföre, att Ulsk. måtte få sig ålagdt utarbeta sådana reglementen för inrättningarna, som blifva vilkorliga. Jag bekänner, att af de i:n& reglementen, jag sett, bar jag funnit det ena, nemi. det för Westgötbska hypoteksföreningen, alldeles odugligt. Efter den princip, der finnes uttalad, skulle jag till den ej vilja låna en skilling. Den Skånska är bättre; men obekantskapen med ämnet visar, att äfven den tarfvar betydliga förbättringar i plan och redaction. I detta afseende vill jag blott nämna den gemensamma ansvarigheten, som är ganska obestämd, och, hvad som äfven ar farligt för dylika inrättningar, att lånen upptagas på kortare tid. Detta sednare är just rätta sättet att vid minsta krisis hafva bankrutten färdig.
Herr Grefven och Ordföranden tillkännagaf,1 att Utskottet nu vore sammankalladt för att öfvervara justeringen af senare Plenorum Protocoll, tillika med åtskillige Ledamöters till Protocollet för d. 19 Juni afgifne serskildte meningar — hvarefter justerades Protocollerne för d. 10, 17 och 19 Juni. Företeddes och upplästes den i enlighet med ConstitutionsUtskottets förra betänkande författade redaction af Tryckfrihets Förordningens 5 §, då till undanrödjande af det missförstånd som uppkommit om Utskottets redan tagne beslut, att såsom Alternativ till Riks Stånden öfverlemna de tvenne olika meningar, som, vid frågan om rättegångssättet i Tryckfrihets mål, bland Utskottets Ledamöter varit rådande, Utskottet, uppå derom af Herr Grefven och Ordföranden väckt motion, förklarade: att alternativen bestå deri: att i det ena fallet antages de 5 första morn., i det senare, att § begynner med det 6:te; saint att, om Juryn bifalles, 5 § 8 morn. börjar med: »Sedan Nämndens Utlåtande således» etc., men i annat fall: »Vid Underrätt pröfve och afgöre Domaren saken, men underställe sitt Utslag» etc.2 Herr Grefven och Ordf. framstälte till Utskottets afgörande om de af åtskillige Ledamöter afgifne särskildte yttranden, genom Protocolls Utdrag borde Stånden meddelas — i anledning hvaraf Herr Borgmästaren Ullberg anmärkte, att det redan nog vidlöftiga Betänkandet ej härigenom borde ökas, clå hvar och en af Utskottets Ledamöter inom sitt Stånd ägde tillfälle att anföra, hvad han under Utskottets öfverläggningar i ämnet förut yttrat. Med afseende hvarå Utskottets tillstädesvarande
Men det är inte sannt ... det kan inte vara sannt! ANNA (häftigt, i det hon skyndar till Clara och omfamnar henne). Tack, Clara! Åh, det är fasligt! 38 M:LLE PALMÉN (skarpt). Tror Clara förr henne än mig ... än vår utmärkte religionslärare som sielf sett henne? M:ILLE PALMÉN. Ja, och den mannen ljuger inte. Det är tacken för det att man upptagit ett värnlöst barn, ock gifvit det uppfostran och vård ... det är tacken för det att man gjort henne till underlärarinna... och jag är säker om att det är inte första gången, åhnej! der ha vi förklaring på de der visiterna för att besöka en gammal slägtinge som ligger sjuk. Fem herrar, och det midt på Carl den trettondes torg, och till på köpet midt på middagen! CLARA. Jaså, det är kandidaten! Sjunde Scenen. BRUUS (från fonden, har hört de sista orden, och svarar helt lugnt, i det han lägger hatt och käpp vid dörren på en stol). Ja, det är ett allmänt samtalsämne i hela staden. Ja, inte sannt, herr magister, det är en faslig skandal? BRUUS (som förut). Ja, förbanna mig jag begriper hvad mamsell tänkte på den gången! ANNA (afsides). Han också! DE FÖRRE. BRUUS (från fonden). Det är ju det jag säger ... men det var inte första gången. BRUUS. Inte det! Kors, det tänkte jag ändå! Då begriper jag inte att någon vill skicka sin dotter hit i pension, för de der herrarne ä' kända för att vara de värsta flickjägare i hela sta'n. Mon Dieu, sådana uttryck! M:LLE PALMÉN. Herr magistern torde komma ihåg att flickorna ä' närvarande! BRUUS. Ja, det är just derför jag säger det! 39 M:LLE PALMÉN. Och kan magistern tänka sig att hon nekar? BRUUS. Hvilken? M:LLE PALMÉN. Anna, naturligtvis! M:LLE PALMÉN. Hvad säger ni? BRUUS.
Utom förenämnde kostnader, har vid nybyggnaden blifvit använda åtskilliga byggnadsreqvisita, sorn vid Faktoriet varit att tillgå, och fått upplåtas dertill enligt Kongl. Brefvet den a3 April 1836.” — 157 - ”Efter åstundan meddelas , det åtta Styresmän , efter inträffade dödsfall, efterlrädt hvarandra vid Faktoriet, nemligen;: Kamrer Roselius, flyttad dit från Södeibamn; Öfverste-Löjtnanten Nordenwall, Kapiten Nordewall , Öfverste Böckman, Öfverste-Löjt nant Kuylenstjerna, Öfverste Palm, Kapiten Callerström, samt nuvarande Kapiten Stårck.” Vidare äro följande frågor framställda och uppgifter begärda, nemligen: ”a) Hvad som utgjorde den första egendomen, sorn år r8'rs inköptes, och till hvad pris det skedde , samt alia de kostnader, sorn sedermera derå blifvit nedlagda.”' ”Den för 31: år sedan inhandlade egendomen bestod af stångjernsoch manufakturverkmjölqvarn och atile mantal jord , under benämning af Greby hemman.
Tillverkningen vid samtlige Jern-, Manufakturoch Stålberedningsverk en uppgick: år 1856 till 570 Sk®. » 1857 » 394 » 1858 » 1,686 » 1859 » 7,206 » 1860 » 6,662 Vid Keillers mekaniska verkstad i Göteborg samt vid mekaniska verkstaden å Jonsered tillverkades gjutgods: år 1857 till belopp af 4,182 Sk®. » 1858 » » » 4,308 » » 1859 » » » 2,804 » ' » 1860 » » » 2,046 » o A Malmön i Sotenäs härad bearbetas fortfarande ett stenbrott, som lemnar en utmärkt vacker granit, hvaraf afsättning vunnits, icke blott å inrikes, men äfven å utrikes orter. Malmgångar, förande jern och möjligen äfven andra metaller, förekomma visserligen inom länet här oell der, men så vidt hittills erfarits ej af den mäktighet, att bearbetandet deraf ansetts kunna löna sig. Tab. N:o 7. Fabriksrörelsen har inom Göteborgs och Bohus län under ifrågavarande tiderymd vunnit icke obetydlig förkofran. Tab.Litt. g. Enligt ingångna uppgifter utgjorde antalet af samtlige fabriker inom länet det i nedanstående tab. Litt. G. meddelade. Tab. Litt. G. Fabriker. Antal. Arbetare. Tillverkningsvärde. R:dr Rmt. Fabriker. Af berörde fabriksinrättningar voro utom städerne anlagde, de fleste i Göteborgs fögderi, följande Tab. Litt. H. i tab. Litt. H upptagne. Städernas fabriker komma nedanför närmare att omförmälas. Utom de egentliga fabrikerne voro å landet såsom näringsutvägar begagnade följande i tab. Litt. I. Tab. Litt. i. anförde. Näst jordbruket, utgör Fiskeriyrket länets betydligaste näringsgren. Det sysselsätter omkring sjettedelen af länets befolkning och är att betrakta såsom dels ett sjelfständigt yrke, dels en binäring åt jordbruket.
Härtill vill Utskottet ytterligare lägga den erinran, att då så väl den civila, som den ekonomiska lagstiftningen inom fäderneslandet nu mera städse slrälvat dertill att, genom betryggande af egandeeller besittningsrätt till jorden, uppmuntra till bättre vård och odlande af densamma, och Staten, för vinnande af detta ändamål, ej skytt betydliga uppoffringar, så väl genom öfverlåtande af egandeoch dispositionsrätten till en del jord, som genom försakande af förhöjd inkomst, under vissa förhållanden, för den jord Statsverket sig förbehållit, skulle det synas i hög grad inkonseqvent, derest Rikets Ständer, i denna enda fråga frångående dessa sunda åsigter, fortfarande öfverlemnade omsorgen om de Holländska kvrkohemmanens öden åt hvarje enskild åbos förmåga att i laga ordning utföra sin talan och vid Domstol framlägga de skäl, som, till stöd för Kronans och åboernes anspråk, nu och förut äro vordne så fullständigt förebragte. Rikets Ständers behörighet att häruti ingripa lärer ock så mycket mindre kunna ifrågasättas, som på Konung och Ständer gemensamt ankommer, ej blott att iakttaga Kronans och enskildes rätt och fördel, men jemväl att bevaka Kyrkans intresse, hvilket, i vårt fädernesland, ej eger någon högre verldslig vårdare än de nämnde, och således ej heller kan, i inateriela frågor, undandragas deras beslutande rätt. Att så uppfatta Kyrkans intresse, som kunde detsamma ej förlikas med det allmännas fördel och ett stort antal enskilde medborgares välfärd, vore sannerligen att allt för mycket misskänna denna »igtiga institution och dess höga betydelse; och anser Utskottet således — äfven om Kyrkans eganderält till de så kallade Halländska kyrkohemrnanen verkligen vore styrkt — frågan om eftergift, till större eller mindre del, af Kyrkans derpå grundade anspråk allt för väl kunna af Konung och Rikets Ständer afgöras.
Flottiljen var åtföljd af en mörsareslup och ett bevaradt proviantfartyg. Under de nästföljande dagarne kan det med verkligt fog sägas att stadens invånare bodde, lefde åto, sofvo och drucko icke i sina boningsrum, utan i sina vindsgluggar, från hvilka man såg vidt utåt fjorden om någonting skulle röra sig. Men ännu låg utbredd liksom en sömn öfver Hvalöarna och dess nya befolkning. Denna sömn hade dock med sig något försåtligt, och hvad man ännu icke såg i verkligheten, det såg man i inbillningens perspektiv, nemligen huru den långa raden af blodröda vimplar, vaggande fram och åter öfver de norska sluparnes masttoppar, sväfvade allt närmare och närmare. Kunskapare lågo, förstås, här och hvar ute på skären, och bland dessa var en hurtig och liflig yngling, som tjenstgjorde på en af de svenska sluparne. Han hette Paul, sedermera ”kapten” Paul Smith, en af mina då lefvande sju bröder. Ack, med hvilken glädje emottogs han ej af modershjertat, hvar gång han återvände från dessa expeditioner – och huru varmt mötte honom ej blicken ur faderns öga, fastän manhaftigheten å ömse sidor fordrade att ej många meningar spilldes på sådant, som föll af sig sjelft! Enkla natursanna menniskor hafva alltid större förråd af känslor än ord i fråga om det, som går på hjertats djup. Det är förkonstlingens mindre lyckliga följder att ha mera lyx i orden än grundlighet i känslan. Ett ”Du står nog på dig, gosse!” från ena sidan, och ett ”Lita på det, far!” från den andra uttryckte allt hvad som behöfdes och önskades.
Z9 är förordnat, att enär Lands, Fiscaler eller andre allmänna Åklagare öfwerstrida gränsen af deras Embekspligt uti angrfwande och utförande af mäl, kunna de icke undgå, att derföre sta till laga answar; och att ehwad recvnventions talan genom Stämning blifwit wäckt eller ej, det aligger Domaren att pröfwa huruwida angiswelsen ma anses ohemul, sä att derföre bär pligtas, samt stada och kostnad gäldaS. Enär nu säledes a ena sidan allmänna Åklagare finnes wara underkastade answar och ersättningsffyldighet, uti de mäl, hwilka af dem göres anhangige, och ä den andra witknen, enligt t? Cap. g §. Rät - 844 Den 22 Junii. Rättegängs-Balken, arv berättigade till ersättning för Tingsresa och underhåll, sä widt det icke angar sädane mål, hwilka röra uppror, deruti någon ersättning till wittncn, enligt Kongl. Brefwet d. 22 Nov. 1749, icke äger rum; sa anser Lag-Utskottet häraf ostridig! folia, att allmänna Åklagare, med nyfinämnde undantag, arv skyldige ersätta de hörde wittnens tidsspillan och kostnader, i aila de fall, der ersättning den anklagade tillägges; Hwarföre Lag-Utskottet saknar anledning, alt angående Actorers skyldighet, att ersätta de a» dem instämde Parter och wittnen, hos Riksens Högloft. Ständer föreslå någon annan Författning, än den, som redan i detta fall finnes, Hwilket dock Riksens Högloft. Ständer wördsamt underställes. Orebro den 19 Junii 18 ir. Pä Högloft. Ridd. och Pä Högw. Prest Sländ. Adelns Led. »vägnar, Ledam. magnar, n. kV Lrröinkelr. ^oli. F. Hedren. Pä Wallofl. BorgarePä Hederw. Bonde Ständ. Led. magnar, Ständ.
Memorial, med anmälan om utgången af de omröstningar, som inom Förstärkta Banco-Ulskotlet blifvit anställda öfver åtskilliga frågor, upptagne i Banco-Utskottels under N:is 111, 112, 128 och 129 afgifne Memorial. Sedan skiljagtige beslut blifvit inom Riks-Stånden fattade, i afseende på de uti Banco-Ulskotlets Betänkanden och Utlåtanden Niis 21, 36, 44 och 64 framställde förslag: a) till organisation af Bancofullmägtiges Expedition; F) till lönereglering för Bancoverkets embetsoch tjenstemän, konstidkare och vaktbetjening; c) angående utgifvande från Banken af dess, enligt iS3p års bokslut, utöfver grundfonden behållna räntevinst och capilal-öfverskott; samt d') att Bankens sedlar å 14 och 10 sk. kopparmynt må utgifvas endast till och med år 1841» samt respeclive Riks-Stånden, uti till Banco-Utskottet ankomne protocollsutdrag, meddelat deras beslut, i anledning af Utskottets under Niis ni, 112, 128 och 12g afgifne Memorial, till de olika meningarnes afgörande medelst votering, har Banco-Utskoltet, förstärkt till det antal ledamöter, 73 § Riksdags-ordningen bestämmer och i den ordning, samma §, jemförd med § 53, föreskrifver, denna dag anställt omröstning öfver de stridige frågorne, enligt följande af Rikets Ständer godkände propositioner: Första voteringen. Den, som bifaller Banco-Utskottets i Utlåtande N:o 78 gjorde hemställan, så lydandei Bancofullmägtige berättigas att på Räkningen "obestämda Supplementar-Staten”, disponera ett arfvode af högst 3oo Ridr
Han vänder sig om och varsnar: en luggsliten kavaljer med en grandseigneurs stolta och vårdslösa hållning, ett godt stycke inne på 40-talet, att döma af det illa medfarna ansiktet, däri de gråa ögonen med sin fladdrande blick vittna om dåligt samvete, och den skarpt skurna härskarenäsan tycks göra anspråk på gammal adel. Denne vandrande riddersman hälsar redan på afstånd med fryntlig nedlåtenhet: – Bedraga mina ögon mig – eller är det den lilla hofjunkaren Brandt? – Har varit! – Brandt återgäldar hälsningen. Kammarjunkare numera, om jag får be! – Kammarjunkare – he! Gratulerar! Det finns således människor också i vårt lilla Altona! – Det finns alla slags högdjur i den här staden. Det finns till och med en Rantzau, ser jag. Det är visst länge sedan Altona njöt den äran! – Det är mer än sex år sedan mina fötter trampade hemlandets jord. Jag kom just nyss. – Och stannar i Altona? Rantzau rycker på axlarna: – Därom har jag ännu ingenting bestämt. Mycket har förändrats på dessa år. Altona har fått en ny öfverpresident – Oss emellan sagdt – detta var en missräkning. Jag är nämligen just för tillfället, i likhet med den förlorade sonen, fylld af kärlek till mina dagars upphof. Jag erfar en olidlig tomhet i hjärta och pung och drages oemotståndligt i familjens sköte Nå, kanske stannar jag ändå i Altona, tills vidare Ni återvänder väl till hofvet, min käre kammarjunkare? – Utan tvifvel. – Ja, ja! Ni är förmodligen ett lyckans skötebarn, född med segerhufva – he? Ni solar er i den kungliga nåden – jag står utanför, jag! – Det bör alltid kännas som en tröst, om man har ett grefskap, där man själf kan bilda hof! – Ack, min käre kammarjunkare, ni vet bäst själf, att det icke är för min räkning som friherre Söhlenthal administrerar grefskapet Apropos! Ni skulle väl icke händelsevis ha några guldstycken till öfverlopps? Enevold Brandt småler med klädsam själfironi, höjer sina axlar och vänder fram sina tomma händer:
Så t. ex. ligger trävaruhandeln nära nog nere. Jernhandel har visserligen fortgått men i betydligt mindre förmånligt skick än under föreg:de år. Att under sådana förhållanden beräkna att handeln skall kunna bibehålla sig, tror jag för mindel 138 Den 5 Augustt. vara mindre försigtigt. K. M:s nåd. prnpos. var uppgjord innan handels-krisen inträffade. Den var beräknad derpå att R. St. skulle upphäfva införsel-förbuden, hvarigenom åtskilliga artiklar t. ex. kläde skulle blifva emot införseltull tillätne, hvarigenom Staten skulle kunna påräkna en icke obetydlig inkomst. Icke destomindre upptog den K. propos:n inkomsten icke högre än till 4,000,000 r:dr. Sedermera har dock handels krisen inträffat, hvarförutan R. St. icke ingått på upphåfvande af importförbuden å mer än en enda artikel. Så vida man lemnar något vitsord åt den K. propos.-n torde det derföre vara temligen oförsigtigt att under sådana förhållanden icke allenast sätta beräkningen af tullinkomsterna lika högt som högslberörde propos. ulan dessutom nå<;ot högre. För att med någon säkerhet uppgöra ifrågavande beräkningar, torde det sålunda vara nödvändigt att något nedsätta beloppet emot hvad Utsk. föreslagit. Huru stor denna nedsättning bör blifva, är visserligen svårt, om icke omöjligt att på r:drn bestämma; för att likväl fä något faktum alt fästa sig vid, har Hr von Hartmansdorff uppgifvit ett medium af de 5 sislförflutna årens inkomster. Deremot kan visserligen invändas åtskilligt; man må dessutom beräkna efter hvilken grund som helst, så blir det alltid en förslagsberäkning, men den af Hr von Hartmansdorff uppgifna grunden är dock någonting bestämdt, någonting som till viss grad icke kan jäfvas, hvadan jag får mig dermed förena. Hr von Troil, Sam. Gust.:
Hvem har sagt, att jag inte åkte HELGE. Nej, jag frågar dig allvarsamt. ESTER. väl inte svartsjuk, min Romeo? Det skulle eljest inte klä dig så illa! HELGE. Vill du inte svara mig? Ja, jag ser det, obegripligt allvarsamt. Du är Jag inbillar mig att jag ser rätt bra ut efter min morgon ESTER. så sträng ser du ut. Har jag då gjort något mycket Bevars väl, Helge, jag blir riktigt rädd för dig, orätt? Vet du, du behöfver inte vara jaloux på baron jag blef så ledsen på hans fadda artigheter, att Clæs, ty jag hade inte åkt länge med honom, förrän jag hoppade ur släden, och så sprang jag genvägen eldiga häst, som frestade mig att åka med honom, HELGE. Gud ske lof, gud ske lof! ESTER. Eller trodde du, att jag var ute med någon farligare och sprang ifrån honom, som du blef så glad? HELGE. Ester bättre än ni! Ser ni, mamma och Elin, jag kände min lilla ESTER. vidunder trodde ni då, att jag farit ut? Jag hade inte haft några värre planer än att åka med Ivar eller Seth, försäkrar jag er. (Skrattar.) Ah, Helge, du Men hvad menar du? Med hvilket lejon eller Blef du så glad för att jag åkte med baron Clæs? hem öfver sjön. Det var bara hans vackra släde och då jag händelsevis mötte honom vid parkgrindarna. rival? Eller var det för att jag hoppade ur släden kan inte tro, hvad det var lustigt i morgse! Jag hade lofvat både Seth och Ivar att de skulle få köra för mig i dag på morgonen, jag hade glömt, att jag satte ut samma tid, eller också gjorde jag det med flit jag mins inte rätt hvilketdera emellertid kommo de i lufven på hvarandra och jag var sedan riktigt ledsen att jag mötte baron Clæs på vägen det körande till trappan. skulle varit bra lustigt, om han också kommit framBRUKSPATRONEN. tala i stället om för oss hvad du gifvit din f. d. direktör för besked angående dina planer för framtiden. Se här. (Räcker henne brefvet.) ESTER (rycker häftigt till sig brefvet och läser).
Palmstjernas motion måste ett af två, antingen läggas till hqndlma, såsom icke till ändamålet ledande, eller ock återremitteras i följd af och tillika med de dervid gjorda anmärknrr. Ilr Hjärne: Frih. Cederströms sednaste anmärkn. lärer hafva kommit för sent, då Hr Gr. o. Landtmförklarat sig hafva funnit den af II. Ex. framställda propos. vara med ja besvarad, och" votering i anleda. deraf blifvit begärd, som således torde böra försiggå. Hr Rosenblad: Då följden af det sätt, hvarpå Hr Dalman uppställt sin eonlrapropos., skulle blifva den, alt, *9* Ds n la Mari f. m. i händelse densamma segrade i voteringen, R. o. Ad. omedelbart derefter skulle skrida till votering i hufvudsaken, får jag anhålla, antingen alt Hr Dalman ville taga bort ordet : o me del ba r t ur contrapropostn, eller ock att det uttryckligen må förbehållas R. o. Ad. att, i händelse nej vinner, få fortsätta discussionen i hufvudsaken. Hr Dalman: Om Hr Rosenblad finner någon vådlig följd kunna uppslå af bibehållandet af ordet omedelbart uti contraproposm, må detsamma gerna derutur utgå, emedan jag icke haft för afsigt att förhindra discussionens fortgång öfver hufvudsaken, sedan formfrågan blifvit afgjord. Gr. Frölich: Då jag med Hr Dalman instämmer uti den önskan, att R o. Ad. måtte antaga BondeStts inbjudn., och jag följaktligen måste önska , att R. o. Ad. ju förr desto hellre kommer till detta resultat, hemställer jag till Hr Gr. o. Landtm., huruvida icke contrapropostn må blifva bifall till inbjudningen. Hr von Hartmansdorff: Hr Gr. o. Landtm, har redan skiljt formen från saken. Jag hoppas derföre, att Gr. Frölichs framställa., som innebär en sammanblandning af form och sak, nemi. af form i japropostn och sak i nejpropostn, icke måtte godkännas, utan att första frågan uteslutande må angå formen.
Sedan kontrakt om meranämnde jernvägsanläggnings utförande blifvit, på föreskrifvet sätt, afslutadt och bolaget afgifvit af Fullmäktige godkända förbindelser att ej allenast fullgöra den af Kongl. Majit och Rikets Ständer för lånemedlen stadgade återbetalningsskyldighet, utan ock under all framtid, utan ytterligare bidrag af allmänna medel, vidmakthålla hela jernvägen, samt styrkt blifvit, att arbetet vore påbörjadt, hafva, i förhållande till de af aktieägarne verkställda inbetalningar, följande summor utaf detta lån blifvit från Riksgälds-kontoret reqvirerade och till bolaget utbetalda, nemligen: under sistlidne Februari månad - R:dr 286,000: — » » Juni » » 175,000: — » » Juli » » 119,000: — » » September » » 138,000: — tillsammans R:dr 718,000: — Enligt ofvan åberopade kontrakt, skall denna jernväg vara fullbordad och för allmänna trafiken upplåten inom 1863 års utgång. — 73 — Efter derom af Fullmäktige gjord förfrågan, har Kongl. Maj:t, genom nådigt bref Anslaget till af den 20 nästlidne Juni, underrättat Fullmäktige, att ett till vågomlåggning mellan vägomläggning gränsen af Östergötlands län och Wida gästgif varegård i Norra Tjust härad af' Kalmar mellan Österlän för flera är tillbaka beviljadt och till utgående af de vid 1853 och 1854 års riksO^nds länsdag för vägförbättringar anslagna medel anvisadt statsbidrag å 45,000 R:dr, hvaraf något da^Mfflresedermera icke blifvit lyftadt, ej komme att för det afsedda ändamålet användas, utan gärdi Kalmar vore att anse såsom en för Rikets Ständer disponibel tillgång. län. Likaså har Kongl. Majit, under den 25 sistlidne April, gifvit Fullmäktige tillJernvägen känna, att som, enligt hvad hos Kongl. Majit i underdånighet anmälts, erforderligt an-förbi Hedens tal aktier för utförande af den föreslagna jernvägsanläggningen förbi Hedens forssar i f°rssar