Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fru Hartman ladë under de första gångerna, stycket gick, i Lottys roll i dagen allt det behag, det hurtiga allvar och den friska karaktärsstyrka, som voro hennes bästa sidor i allvarligare uppgifter, och hon hade härigenom skapat en bild af en ung kvinna, som man nu, sedan vår förnämsta scen förlorat sin förnämsta skådespelerska, inom detta fack, minnes nästan med rörelse. För öfrigt har dramatiska teatern afslutat sitt arbetsår med ett par repriser, den ena, » Profpilen » hvilande Sedan blott ett par år tillbaka, den andra. » Blond och brunett » några år längre. » Profpilen » var ett af de första tyska lustspelen efter franskt recept och, hvad därmed sammanhänger, ett af de ro^ ligaste. Det har intet egentligt innehåll eller värde, dess karaktärsteckning är ytterligt schematisk, dess handling ingalunda originell, men det är roligt och underhållande och gör med goda representanter i hüfvudrollerna god effekt. Och å vår k. dramatiska teater gifvas dessa roller väl, då man lyckats erhålla ett gästspel i baronessans roll af den skådespelerska, som hos oss skapat och värdigt uppehållit det facket. Finare och bättre kunna de stora scenerna mellan baronen och baronessan ej gifvas, än hvad nu är fallet, då herr Fredrikson och fru Dorsch drabba samman i en duell på repliker. Herr Örtengrens karaktäristiska bild af pianisten Krasinski är hofsamt och skickligt, gjord, denTEATER-REVY. enda anmärkning jag skulle vilja göra är, att han spelar i för långsamt och enformigt tempo. Litet mera allegro och tempo rubato skulle ej skada! Herr Personne hade vid denna repris öfvertagit ännu en af herr Hedins gamla roller, och han var mycket rolig som den pratsamme, litet dumme ryttmästaren. » Blond och brunett » är ett mycket mera gammalmodigt stycke, hvars på väl artificiell väg framkallade komiska scener ej riktigt » gå i » vår tid eller stämma öfverens med våra kraf på scenisk teknik, och som ej heller lemnar rollinnehafvarne nog tacksamma uppgifter, för att de skulle kunna rädda situationen.
Tollereds kanal, hvarigenom 1,800 tunnland, äfven vattendränkt äng, betesmark och torfmossar, blifvit försatte i odlingsoch användbart skick, är 12,000 alnar lång, med en bredd från 12 till 20 fot, och ett djup af i allmänhet 1 fot; kostnaderne för detta arbete kunna icke noga bestämmas, emedan jordägarne, dels med eget, dels med legdt folk utfört det mesta deraf, men i del minsta kunna de dtalkuleras till 6,000 R:dr Banko uLöfver statsanslaget, 3,200 R:dr Banko, således tillsammans 9,200 R:dr, eller 5^ R:dr för hvarje tunnland. Å den först utdikade marken fortgå odlingarne genom bränning, och kunna omkring 300 tunnland redan anses odlade, dervid koslnaderne, efter jordens olika beskaffenhet, varierat från 13 R:dr ig sk. Lill 15 R:dr tunnlandet. 11 Det liar redan visat sig, att odling genom bränning är mest fördelaktig på denna jord, som på lerbotten består af förruttnade vegetabilier, ifrån en half till en alns djup. Vanligen besås bränningen tidigt om hösten med råg, och deri påföljande vår gräsfrö; och hafva så väl härefter, som efter vårsäd härliga skördar erhållits. Dessa föredömen äro, i förening med fortgången af laga skiften inom länet, ostridigt anledningen till den skyndsamhet och kraft, hvarmed odlingar och uldikningar börja bedrifvas. Det vigtiga företaget af Ramsjöns sänkning, samt de ofvan och nedan liggande vattensjuka markers utdikning, har allt hitintills varit fördröjdt genom rättegångar, som uppstått rörande priset på en qvarn, hvilken för ändamålet borde inlösas och rifvas eller flyttas; och upprensningen af Tvååkers-ån, som länge varit i fråga, uppehälles äfvenledes genom rättegång om inlösning och utrilning af några ålfisken utaf ganska ringa värde, i förhållande till den nytta, som skulle tillskyndas genom den vattendränkta markens utdikande, hvarigenom den sedan blefve odlingsbar. O u
Geijers efterlcnmade maka blifvit föreslagen till erhållande af en pension och det är i detta hänseende han påstått min jemförelse af förhållandet med den nu förevar, frågan vara haltande, .lag vidgår icke denna hans föreställnings riktighet; och tror mig i få ord kunna bevisa min sats, samt torde blott behöfva erinra att det finnes många ej allenast behöfvande, utan t. o. m. ytterst utarmade enkor här i landet, för hvilka pensioner icke komma alt föreslås och ännu mindre beviljas. Om, såsom jag hoppas, den för fru professorskan Geijer föreslagna pension, vare sig lill det förordade beloppet, eller till något annat, kommer alt henne tilldelas, så torde en hvar finna alt sådant beror icke endast derpå att hon vore af pensionen i behof, utan fastmera och egentligen derpå all hon är enka efter en man af stora och erkända förtjensler. Vidare har det blifvit yttradt att det torde finnas flere utmärkta personer inom vårt fädernesland, hvilka lika sä väl som Hr prof. Fryxell gjort sig förtjente af en belöning, men att då icke alla kunde på föreslaget sätt utmärkas, borde ingen blifva det. Detta resonnement kan jag icke fatta. Borman väl af sådane skäl afhålla sig från att, då tillfälle dertill yppar sig, genom en hedersbevisning utmärka en verkligen förtjent man? Ett annat argument emot saken var, att R. o. Ad. icke borde befatta sig med en litterär strid, icke upphäfva sig till skiljedomare i densamma. Men jag frågar då, om detta ämne någonsin kan blifva främmande för detta Ständ, eller af detsamma med likgiltighet anses. Frih. Raab, Adam Christian: Jag uppträder för att begära afslag å den i frågavar. motionen. Om fråga hade varit att tilldela prof. Fryxell en nationalbelöning, derföre att han, på sätt den siste värde talaren yttrade, gjort Svenska historien känd och älskad samt ur densamma framdragit många exempel värda efterföljd icke blott af detta Riddarhus, utan äfven af Svenska folket i allmänhet; hade frågan varit derom, säger jag, så skulle jag med glädje lemnat min röst till beviljande åt honom af en sådan belöning. Men här är endast ifrågasatt att ett enskildt
Nåder vara betänkt på en förändrad organisation af desse Corpser, — hafva likväl Gardes-Regementernes Stater för år 1835 fortfarande oförändrad t upptagit de aflöningsbelopp, som den af Kongl. Maj:t fastställde Interims-Staten bestämmer och, enligt hvad Revisorerne utaf Regementernes Qvartals-reqvisitioner för sistnämnde år kunnat erfara, de förändringar inom personalen, hvilka, efter aflåtandet af Rikets Ständers ofvanberörde underdåniga skrifvelse den 6 October 1834 uppkommit, icke medfört någon minskning uti beloppet af de å samma Stat uppförde löner. B) I likhet med hvad som ägt rum för åren 1832 och 1833, och hvilket sednast försandade Revisorer till Rikets Ständers kännedom meddelat, har Majoren C. M. Montelius under påföljde 2:ne år blifvit, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 29 November 1834 och den 19 December 1835, tillagd en oafkortad årlig gratification af 600 R:dr att från de på 3:dje Hufvud-Titeln till oförutsedde Militaire-behof afsatte medel utbetalas. Den utaf Rikets Ständers år 1835 församlade Revisorer uppgifne Brist å 3:dje Hufvud-Titeln för år 1833, 9,111 R:dr 41 sk. 10 r:st.r 21 har under de påföljde 2:ne åren blifvit af Titelns medel ersatt, så att 1835 års Rikshufvudbok vid årets slut icke utvisar någon Brist å denna Titel; men deremot finnas deruti upptagne reservationer till ett belopp af 457,687 R:dr 25 sk. 3 r:st. Denna summa är likväl till största delen blott bokförd behållning, emedan densamma hufvudsakligen motsvaras af utgifne, ännu ej formelt afförde, förskotter.
Edra libationer åt Bacchus skulle på ett år fylla Mälaren intill bräddarna. Men för damerna ... Jag har alltid beundrat Hekate, Tisifone och Megära. Likasom hade dessa illa beryktade damer från underjorden hört kallelsen, visade sig på den breda nya Norrtullsvägen en annan mötande ryttareskara. Det var den polska furstinnan i rikt med pärlor besatt riddräkt af röd sammet och fladdrande röd plym i baretten, en kammartärna, sex unga svenska herrar och sex hejdukar i de lithauiske ulanernes pittoreska uniform. De sex herrarne droppade skyndsamt bort på en sidogata, när de igenkände kungliga svenska kronan på de mötandes schabrak, men furstinnan med eskorten höll vördnadsfullt stilla vid sidan af vägen för att låta drottningen passera förbi. Wrangel sade Kristina till sin uppvaktande kammarjunkare ni har så ofta skrutit öfver edra väl inridna hästar. Låt dem nu defilera ... nej, det skall misslyckas ... håll stilla i led med fronten mot mig och hästarnas svansar mot det polska packet! Befallningen utfördes. Furstinnan Radzivil reste sig i stigbygeln, gjorde en ceremoniös bugning och förde handen till baretten med purpurplymen. Strax därpå räckte hon handen åt sin stallmästare och hoppade ur sadeln, påtagligen i afsikt att närma sig drottningen, måhända begära en audiens ... Var detta afsikten, så blef den besvarad på ett sätt, som ej kunde missförstås och som icke lätt fann sitt motstycke ens i dessa tider, när den mest cirklade etikett så ofta kunde omväxla med grofheter. Drottningen med sin kvinnliga svit red förbi tätt invid den motsatta dikeskanten, utan att bevärdiga furstinnan med en blick eller en vändning af hufvudet, under det att Wrangel med sina ryttare, som upptogo midten af vägen, vände hästarna mot det polska sällskapet på det vanvördiga sätt, som blifvit honom anbefalldt. Fido fann sig förbunden att likaledes på sitt sätt tolka sin herskarinnas känslor. Jag har öfverträffat Ulysses; jag har tuktat den vänsterhändta
Det till sina hufvudsakliga grunddrag nu anförda System i afseende på konkursmåls behandling är, enligt hvad ofvan blifvit yltradt, redan i andra länder tillämpadt. Det har blifvit framkalladt genom affärslifvets behof, och dymedelst har konkurs-lagstiltningen, likasom vexelrätten, kommit att hänföras under deri allmänna handelsrätten, hvilken utbildats i samma mån, som handel och industri tilltagit och utvecklats. Denna rätt, (ill stor del grundad på de inom handelsverlden strängt iakttagna sedvanor, måste emedlertid, lill följd af handelns verldsborgerliga natur, sä vidt ske kan likformigt utbildas i de stater, hvilka deltaga i verldshandel, hvarföre ock de under omförmälda rätt hänförda lagar och således äfven de angående konkurssaker, i sednare tider varit föremål för omarbetning i flera andra länder, dervid förenämnde grundsatser vunnit tillämpning, ehuru i mer eller mindre modifierad form. Då Sverige numera t rädt i allt närmare förbindelser med den öfriga handelsverlden, hvarom, bland annat, vittna de såsom anledning till förevarande liamställning åberopade förhållanden, och då dessa förhållanden bidragit att öka olägenheterna af de brister, som i gällande konkurslag förefinnas och hvilka, endast lill en del här ofvan antydda, äro af den beskaffenhet, att de blott genom en fullständig omarbetning af samma lag kunna afhjelpa*, hvaraf behofvet att en dylik omarbetning varder skyndsamt verkställd ytterligare ådagalägges, få Rikets Ständer underdånigst anhålla, det täcktes E. K. M:t låta utarbeta, samt, der så ske kan, för Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga förslag till ny konkurs-lag, äfvensom till de delar af lagstiftningen i öfrigt, som dermed stå i oskiljaktigt sammanhang. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 1 Mars 1858. Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 245. 203 Uppläst oel) godkändi hos Ridd. och Adeln den 27 Febr. 1888.
Efter den upplysning, som Hr Ridd.- Secretm lemnat, och den underrättelse jag fått utaf en af Ridd.cancellisterne, att PresteSt. jemväl bifallit detta betänk., så lärer förmodligen icke någon egentlig fördel eller något ändamål vara att vinna genom en återremiss af detta betänkande. Jag anhåller likväl att till prot. få förklara, att Utsk. förbisett det för allmänheten högst vigtiga af att ärendena i detta embetsverk må kunna med skyndsamhet och drift handläggas; att Ständernes beslut i afseende på regleringen af detta embetsverk vid föreg:de riksdagar vållat de oredor, som komma att uppstå genom målens fördröjda afgörande; ty detta embetsverk, som förut ägde 3,5oo r:dr alt användas till aflöning åt personer, som adjungerades under ordinarie tjenstemäns frånvaro, föranledd af en eller annan orsak, eller för tjenstebiträden i coiitoren, beröfvades detta extra-anslag till fyllande af den lönereglering, som med delta verk vidtogs, hvilken dock ej blef lika stor med öfriga embetsverks; hvadan följer att det är omöjligt att kunna begära alt embetsoch tjenstemännen inom detsamma skola endast der uppoffra sin tid, då de ej dermed vinna tillräcklig brödföda, hvarföre tjenstgöring i andra verk äfven måste bestridas. Häraf följer naturligen, att de ej åt det ifrågavar. embetsverket kunna egna all sin tid, hvarpå åter verkets egna göromål komma att Iida. För längre tid tillhaka, och innan jag inträdde sorn chef för detta verk, föreslogs vid en företagen organisation deraf, alt en kammarskrifvare i hvarje conior skulle indragas, och collegium trodde, hvilket uttrycktes i skrifvelse till K. M., att om tillräckliga löner anslogos, skulle göromålen kunna bestridas äfven med den'minskade personalen.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: under den N:o 257, Frih. Klingsporre, Mauritz, medgifna 3:ne veckors ledighet, frän slutet af innevar. vecka räknad, N:o 2017. Hr Björnstjerna, Carl; Äfvenledes öppnades Hrr Electorers lista till val af en suppleant i Exp.Utsk. efter N:o 1313, Hr Ehrenpreus, Fullm. Hr Odencrantz, Thor Hartvig; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1S46.A. Hr Fock, Fullm. Frih. Cederström, Claes Rudolph. Frih. Klinkowström, Rud. Mauritz, anförde skriftligen: Då i R. o. Ad:s gårdags plenum upplästes ett af Hr Horn inlemnadt anförande, i anledn. af StatsUlsk:s utlåt, öfver anslag till Den 25 0 c t o b e r. 315 fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad, utbad jag mig att i ett kommande plenum få till besvarande upptaga de beskyllningar, han deri gör emot så väl de utförde arbetena å Carlsborgs fästning, som äfven emot anordnandet af desajnma och planerna derföre, samt slutligen emot den corps, som af Konungen fått uppdraget att uppgöra dessa planer och utföra fästningsbyggnaderne i Riket. Jag vågar i dag utbedja mig R. o. Ad:s uppmärksamhet, för alt kunna fullgöra detta dyra åliggande. Att Carlsborgs fästning ännu, efter ett fjerdedels sekel ej är fullbordad, anser Hr Horn mindre vara en följd af de knappa anslagen, än af andra orsaker. Ätt anslagen varit tillräckliga måtte han vilja bevisa dermed, att fästningen enligt hans uppgift ”kostat flere millioner,” det enda i hans anförande, som tjenar att bevisa bans utsago. Men om ett arbete är i förslag uppgifvet kosta en viss summa, och jag derå endast bekostat t. ex. Bjettedelen, så synes mig deraf klart, att det ej kan vara fullbordad! för detta mindre redan utgångna anslag.
5. enahanda afgifter af tjenstemän och vaktbetjenter vid f. d. GeneralassiStans-kontoret, utgående med 2 procent af de ordinarie löner, samme tjenstemän och vaktbetjenter vid detta verks upplösning räntor å utlånta medel R:dr 2,720: 17. 3. innehaft 81: 2. 8. lönebesparingar vid inträffade ledigheter inom Riksgälds-kontoret, efter afdrag af utbetald aflöning till extra ordinarie!-, som derunder förrättat ordinarie tjenst 73: 20. Nämnde Slats-Utskoltels Utlåtande, M 233. 17 Nämnde kassas utgifter under samma år hafva åter i medeltal uppgått till R:dr 3,147: 32. 8. nemligen: utbetalda pensioner till enkor och barn efter delegare, som varit anställde vid Riksgäldskontoret; (motsvarande dessa pensioner Ve af mannens eller fadrens på stat innehafvande lön) R:dr 3,246: 3. 11. till tjenstemäns och vaktbetjenters vid f. d. Generaiassistans-kontoret efterlemnade enkor och barn (dito Vs af dito dito) 1,732: 11. 3. lifränta för ett i kassan insatt kapital R:dr 5,147: 32. fU Skillnaden mellan inkomsterna och utgifterna under sagde 3:ne år har således utgjort R:dr 5,261: 41. 8. hvaraf dock 4,000: betäckts genom det understöd utaf allmänna medel, kassan derunder åtnjutit och om hvars fortfarande under de nästkommande åren delegarne nu anhållit.
Och ehuru, i följd deraf, vid nu slutade Revisionsförrättning, några anmälanden, i Grundlagsenlig väg ledande till ansvars påföljd för Kongl. Maj:ts Rådgifvare och Föredragande, i händelse några dylika anmälanden skulle hafva ifrågakomma, icke kunnat sträcka sig ifrån längre tid än den 4 November 1828, då Rikets Ständer sammanträdde och till samma års slut; hafva dock Revisorerne af detta förhållande ansett sig icke vara förhindrade, att, för hela tiden af de bägge år, hvilkas redogörelser nu utgjort föremål för granskningen, undersöka Styrelsens åtgärder, för så vidt deraf kunnat hämtas anledning till framställning af några så beskaffade omständigheter, sorn, enligt Revisorernes tanka, i Administrativt hänseende förtjena uppmärksamhet. Ibland de af Kongl. Maj:t i Nåder förordnade utbetalningar af Statsmedlen, hafva Revisorerne funnit: 1:0 att Kongl. Maj:t, genom Nådigt bref den 11 Januarii 1827, af Gunst och Nåd frikallat f. d. Majoren J. Uggla ifrån en, genom Kongl. Kammar-Rättens af Kongl. Maj:t den 29 Mars 1825 faststäldta, Utslag Majoren ådömd, redan inbetald, ersättning 108 R:dr 24 sk., för Kronan tillskyndad förlust på lefverance af grått kläde för Svenska Arméens i Norrige behof år 1814* ( 27 ) 2:0 att Kongl. Majit, likaledes, af Gunst och Ncidj den 5 JUlii 1827 befriat Öfverste-Lieutenanten oell Riddaren Elias Norlin ifrån utbetalning af 354 R:dr 3a sk.
Ett förhållande, som ofta föranlett till anmärkningar och på hvilket jemväl Rikets Ständers Revisorer, såsom i Stats-Utskottets Utlåtande JVS i 8 § 38 jemväl omförmäles, lastat särskild Uppmärksamhet, enär det ansetts ega menligt inflytande på kassans tillgångar, är den rättighet som blifvit militäre embetsman medgifven, att, på samma gång de uppbära lön för civil tjenst eller åtnjuta underhåll från Allmänna Indragnings-staten, äfven uppbära pension från Arméens pensions-kassa. Delar man den åsigt, sorn afven vinner stöd af det för berörda kassa gällande Reglemente, att pensioneringen hufvudsakligen bör alse att lemna ett tarfligt underhåll ät den ur tjenst afgångne embetsoch ijenslemannen, så att denne i en mera framskriden ålder, då krafterna aftaga, icke råkar i nöd och bekymmer för sitt lifsuppehälle, måste man erkänna olämpligheten deraf, att en dylik tillåtelse eger rum. Ännu mera betänkligt förekommer detta förhållande, då erfarenheten visar, att en slik förmån jemväl förunnas de militärer, sorn, efter erhållen pension ur Arméens pensions-kassa, antingen erhållit höga och väl lönade civila tjänster eller ock, efter afskedslagandet från sistnämnda beställningar, med höga pensioner på Rikets Allmänna Indragnings-stat förflyttas, och hvilka således minst kunna anses vara i behof af understöd från en pensions-anstalt, hvars tillgångar allt mer och mer blifva otillräckliga för dermed afsedda ändamål.
Om jag förstör säden till blott fodring åt kreaturen, nr jag fri från afgift; men om jag dessutom vill bemöda mig att vinna ett lifsmedel för mig sjelf, så skulle detta kosta penningar. Om Bevillningen, sorn jag förmodar, blir grundad pi, behållen inkomst, så följer deraf, att den vinst, bränvins - tillverkningen beredt, blir, jemte den öfriga behållna inkomsten, beskattad, och den kan således icke utan orättvisa beläggas med ny Bevillning. Jag tillstyrker derföre, att Bevillnings - Utskottet måtte orri denria mening underlättas, i det fall den vinner bifall inom detta Utskott. Skulle likväl Rikets Stander förklara, att Bränvins - Bevillningen skulle fortfara, anser jag i alla fall, att grunderna för densamma böra förändras. Om ett jordbruk fordrar större afverkning, är det icke skäl att derföre tyngre beskatta densamma. Huru mången har icke nu afhållit sig Fran bränvinsbränningen, till skada för sitt jordbruk, derföre att afgiften varit för hög? Den enda progression, som synes kunna äga rum, torde inträffa vid de tillfällen, då pannrymden j$i dels ofvan föreslagna, dels nu gällande sätt, öfverstiger hvad mot hemmansvärdet egentligen svarar; men bestämmandet af alltsammans torde böra ske i förening med Beviilnings - Utskotttet. Ut Supra. åsx Protocollo AL Af. Rosbeck Ut 'Den 8 Juni'. Utdrag af Protocollet hållet uti Riksens Häglof. Ständers Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskots Plenum den 18 Maj 1815. S. D. "Utskottets Secreterare uppläste det af Beredningen föreslagna Betänkande, rörande HusIrehofsbränvinsbränningen; men som tiden icke inedgaf att denna gång göra de anmärkningar och tillägg, hvartill flere af Utskottets Ledamöter förklarade sig vara sinnade; så beslöts, att målet skulle läggas på bordet.
Vidkommande slutligen herr Thams ofvanberörde yrkanden, anser Utskottet val, lika med molionären, att för restauration å ångfartyg bör gälla, hvad i 14 § underrubriken krögare är stadgadt, oell att följaktligen bestämd föreskrift derom bör i nämnde rubrik intagas, samt hvad angående denna beskattning i 16 § förekommer der utgå. Men hvad sedermera angår frågan om nedsatt minimi-bevillningsafgift för personer, som vid marknader, auktioner med flere tillfällen utöfva näringsrörelse, så enär det lärer kunna antagas, att sådana personer, derest de icke jemväl å visst ställe idka dylik rörelse, åtminstone utöfva densamma vid de flere så beskaffade sammankomster, som inom orten, der de äro boende, linder årets lopp inträffa, och alltså äro i tillfälle att deraf hemta icke så ringa inkomst, hemställer Utskottet, som det i öfrigt nu icke tillkommer att om nedsättningar i bevillningsafgifterna meddela yttrande, att yrkandet derom för det närvarande, och innan statsbrist-sumraan blifvit bestämd, icke må till någon åtgärd föranleda. I öfrigt tillstyrker Utskottet, att, såsom till den förevarande rubriken krögare m. Jl. hänförliga, i densamma må upptagas ”kaffeskäukar och kaffehusidkerskor.” Utskottet föreslår vidare, alt vid rubriken spisqvarters-, värdshuseller näringshållare må föreskrifvas, att de spisqvarterseller värdshusidkare, hvilka njuta understöd af kommunen, mot förbindelse att icke tillhandahålla spritdrycker, skola för sådan rörelse vara fria från bevillning efter 2:a artikeln; äfvensom att, då, i afseende å tobaksplauterare och plantage-egare, om hvilka stadgas, att de taxeras tili afgift efter deras jordlägenheters värden , detta torde böra, äfven utan sådan serskildt föreskrift, iakttagas, men, hvad tobaksplanterarne angår, de synas vara närmast jemförlige med trädgårdsmästare, berörda föreskrifter må uteslutas och för tobaksplanterare lemnäs hänvisning till lika beskattning med trädgårdsmästare; — i öfverensstämmelse med hvilka förslag nödiga tillägg och rättelser blifvit gjorda. Bih. till R.