Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derefter säges: ”Rikets Ständer, som, i den ordning Regerings-Formens 81 § 2 mom. loreskrifver, beredt och vid innevarande Riksmöte tilt afgörande förehåll frågan om den af Kongl. Maj:t föreslagna grundlagsändring, få nu deras beslut härutinnan, jemte de skäl, som legat till grund derför, hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla. ” Slutligen uppräknas en mängd skäl, anförda efter de Stånd, sorn afstyrkt. Jag hemställer att förändringen mätte bli följande: Rikets Ständer, som, i den ordning Regerings-Formens 81 § 2 morn. loreskrifver, beredt och vid innevarande Riksmöte till afgörande förehaft frågan om den af Kongl. Maj:t föreslagna grundlagsändring, få nu, enär N. N. Stånd icke bifallit berörde Proposition, och den ifrågavarande grundlagsändringen således är vorden afslagen, sådant i underdånighet anmäla, jemte de skäl, som legat till grund för bemälde Stånds beslut.” Om Ridderskapet och Adeln Prat-Utdrag, den ig Oclober 1844• skulle finna denna anmärkning grundad, så anhåller jag alt förevarande förslag till underdånig skrifvelse måtte återremitteras.” o O Grefve Lagerbielke, Gustaf: ”Vid afgörande af grundlagsförändringar, handlar hvarje afslående Stånd med Rikets Ständers rätt, och det lärer icke kunna nekas, hvad Utskottet äfven ansett, att de skäl, som legal till grund lör de afslående Ståndens beslut, äfven varit de, som orsakat, att ett förslag till ändring af Grundlagen blifvit af Rikets Ständer ogilladt. På denna grund är det som Expeditions-UIskottet, med stöd af 81 § Regerings-Formen, uppfört de i Presteoch Bonde-Stånden anförda skäl, sorn de, hvilka afslaget vållat. Detta är äfven en coutume, som vid föregående Riksdagar blifvit följd.
Tvk månader derefter var siillskapet bildadt med en nämd af tjugo medlemmar: hvaribland ordförande, vice ordförande, kassaförvaltare, sekreterare och 17-iirdinnor. Inom kort var lokal hyrd och stadgar diskute+a (k, antagna och tryckta. Till nämdens pligter hör att förriitta inval af nya medlemmar, hvilka m8ste föreslas af tv&amp; anmlilare inom sä.llska 3 ' ' pet. Valen förrättas med brnna och hvita bönor, och en enda af de förstnämnda stänger porten för aspiranten. Afgifterna äro mycket billiga. E n krona i inskrifningsafgift, tre kronor i årsafgift och för öfrigt, hvarje &amp; ng man vill ziirvara vid supch, httiofem öre - säger 85 öre, - jag upprepar det, för deras skull, som icke kunna tro, att man för det priset kan få en särdeles god supé eller sexa, med delikata varma rätter och mjölk klockan half tio, och dessutom ett rikt försedt tebord strax man kommer. Och nu kommer man. Ljusen äro andtligen tanda i de stora, trefliga rummen, hvilka enligt hushållsskolans lifsprincip äro prydda här och der med kristliga eniblemer. E n ofantlig salong, egentligen tv&amp; rum sammanslagna till ett, der pianinot står och tafvelutställningen för aftonen ar anbragt. Der innanför matsalen och vidare ett formak för dem som hellre än att lyssna till musik eller föredrag önska tillbringa kvällen med mera privat samsprak. För öfrigt m&amp; man gifva Nya Idlin det beröm, att der finnes intet kotterivlisen. Stämningen är allmänt vanlig och de flesta dragas till salongen. Och så börjar aftonen. Den ena efter den andra af nämden infinner sig klockan half sju. Det är. ett kamratlikt möte, muntert och hjartligt. Så snart ett tillräckligt antal, det vill säga minst tio, hunnit anlanda, innesluter man sig i matsalen, och der kring det stora mörka ekbordet, omgifvet af högkarmade stolar, afhandlas sällskapets angeliigenheter, granskas de anmaldas kvalifikationer och fälles slutligen domen.
Men intet land, ej ens England, har mig veterligen på förhand uppburit en sådan ersättning af ulländningen för lidandet. Hade England uppburit en sådan, hade säkerligen ersättnings frågan i England, blifvit så afgjord, som vi önska, hvilka yrka afslag å Betänkandet. Vidare har det Den 25 N°ve®b er f. m* 5*3 blifvit sagdt att Stats Cassan ej skulle kunna stå ut med sådane utbetalningar, sora denna; man liar varnat mot ett farligt preejudicat och m. d., men jag tror, att Staten skulle vinna ganska betydligt, om den, liksom vid detta tillfälle, hnge uppbära flere millioner, och blott utbetala en fjerdedel, Visserligen är det sannt, alt det blott är under sjelfva krigsutbrotten, sora de handlande kunna göra auspråk på ersättning, men man bör komma ihåg, att under Napoleons tid skedde sådane uppbringningar tili och med under freds tider. Engelska Flottan tjenar dessutom ej blott till convoyerande af fartyg, utan afven till att gifva vigt åt negociationer om ersättning för uppbringningar. Jag tviflar på, att den ersättning sorn England vunnit af Spanien, hade kunnat erhållas, om ej England haft så mäktig flotta för att understödja sine anspråk. Statsverket bör visserligen sparas men det bör ske genom minskning af utgifter lill mindre nödvändiga ändamål, och ej genom underlåtande af sådane utgifter, som påkallas både af nödvändigheten och rättvisan. Man har sagt det vara bäst att de lidande betalas af sine assuradeurer. Men de föi luster, hvarom här är fråga, äro för öfrigt ej sådane, som genom assurance kunna ersättas.—■ Man har yttrat, att en Styrelse äger rätt, att cedera enskildes fordringar vid fredsslut. Om Styrelsen äger detina rätt, så är det äfven dess pligt, att lemna de enskilde ersättning, i synnerhet då Dea 25 November f. rn. Staten bekommit Vida större förmåner, hvil^ ket är förhållandet i afseende på denna sak.
När han nu kom till borgporten, framträdde emot honom en gammal, gammal man med sidt skägg och vördnadsvärdt utseende. Den gamle sporde hvem han var, och hvad han hade för ärende. Konungen svarade, att han var en främling, som kommit för att besöka den förtrollade borgen. Då blef gubben sorgsen, och sade: »jag har sett mången rask ungersvenn draga hit; men ingen har kommit igen.» Han gaf konungen tillika många goda råd, och varnade honom, att icke låta svika sig. Svennen lofvade i allt göra såsom gubben hade sagt, och så skiljdes de ifrån hvarandra. Den unge konungen gick nu in i borgen, vandrade genom många öde rum, och kom slutligen uti en sal, hvarest bordet stod dukadt med allehanda rätter. Svennen satte sig ned och åt; ty han hade färdats en lång väg, utan att förtära något. Vid han nu satt till bords, fick han höra en jemrande stämma, som klagade utan uppehåll: »ack! jag är så hungrig, jag är så hungrig. I detsamma begynte hunden skälla, dörren öppnades, och der trädde in en gammal qvinna af styggt utseende. Konungen ömkade sig öfver den gamla, och bjöd henne träda fram till bordet, att taga af maten; men hexan sade, att hon icke tordes för hunden. När nu konungen ytterligare bad henne, räckte käringen fram ett hår-strå, och sade, att han skulle lägga det öfver hundens hals, så kunde hon se om djuret var lydigt emot sin herre. Svennen gjorde som hon hade sagt; men strået växte till en stark fjetter, och hunden blef fastkedjad vid marken. Nu gick trollpackan dristeligen fram till bordet, tog af maten, och förvandlade genom sin trolldom den unga konungen till en sten. Emedlertid förmärkte fiskare-sonen, som stadnat hemma hos sin fader, att knifven, som han alltid bar på sitt bröst, begynte bränna såsom eld. Straxt skyndade han till mjölk-byttan, som var nergräfd utanför stugan, och se! all mjölken var förvandlad till blod. Då förstod han, att hans vän måtte vara i stor nöd. Han sadlade derföre sin häst, band svärdet vid sidan, lockade sin hund, och begaf sig bort för att bistå sin foster-broder.
Jag har icke begärt ordet, för att till den mängd af kritiska anmärknrr mot Const,- Utsk:s förslag och af alldeles nya förslag, hvilka hittills blifvit dels af Const.Utsk. förkastade, dels ännu icke undergått dess pröfning, lägga nya anmärkn:r och nya förslag. Jag har endast uppträdt för alt i afseende å den formella frågan förena mig med Frih. Cederström. Jag anser nemi. icke någon så vidsträckt tydning af 56 § Reg.F. vara af grundlagen medgifven, att förslag, hvilka af Const.Utsk. blifvit till sina grunder rent af förkastade, på detta sätt kunna göras till föremål för öfverläggning inom Ståndet. För min del kan jag icke annorlunda förstå, än att detta förfarande i lika grad är stridande både mot grundlagens bokstaf och anda, det må hafva varit praxis eller icke. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Innan Hr Gr. o. Landtm, anser, att R. o. Ad. med ja besvarat Hr Gr. o. Landtm:s propos. i afseende på ordningen för föredragningen af de olika förslagen, anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, behagade lemna sin förklaring, huruvida Hr Gr. o. Landtm, anser förslaget att förklara Utsk:s förslag oantagligt vara det mest aflägsna från Utsk;s förslag, eller hvilken plats i serien, som detsamma tillkommer. För min del hemställer jag, om icke Hr von Troils förslag, som utaf dem, som leda till något resultat, är mest aflägset från Utsk:s förslag, kunde först företagas och så det ena efter det andra, men alt den meningen att förklara Utslcs förslag oantagligt kunde förekomma till pröfning straxt innan anmärkmr emot Utsk:s förslag, likväl med bibehållande af dess grunder, blifvit gjorda. I anledn. häraf tillkännagaf H. Ex.
Utskottens svar på återremissen derom utgjorde en hel lunta , som måste genomgås, men som icke innehöll annat, ån att nästan i hvarenda punkt Utskotten qvarblifvit vid sitt första Betänkande. just detta bevisar, huru föga en återremiss i jådana frågor gagnar, jag medger visserligen, att, sedan den af Friherre Cederström föreslagna Redactions. förändring blifvit antagen såsom Stan - Dan 4 December e, m. 35i dets gemensamma tanka, förhållandet är vådligare, än om det af Utskottet föreslagna ordet: önsknings-mål blifvit bifallet, emedan gp äfven handlar om Lag-frågor. Men jag är åtminstone öfvertygad, att det inom Svenska representationen skulle gå lika väl för sig attt i sådana frågor genast besluta , som i den Norrska, der ingen återremiss eger rum, om den ock är ett bestämdt uttryck af Plu:alitetens önskan. Herr von Hartmansdorff, s/ugiist: Hvad Norriges exempel beträffar, så får jag fästa uppmärksamheten derpå , att sättet för målens behandling der är sådant, att bestämda redactionsförslag af vederbörande Comitéer eller Utskott i alla frågor uppgöras. Dessutom finnes icke i Norrige 4 Ständ, utan antingen behandlas Målet genast i det samlade Stortinget, eller också först i Odels-Tingét, hvarefter, och då en viss redaction der blifvit bestämd, saken afgår till Lagtinget eller den högre Kammaren, Derigenom undgår ingen -anmärkning att förnimmas antingen af hela representationen på en gång , eller af dess flesta ledamöter i Odelstinget; vid hvars sammankomster Lagtingets medlemmar ofta äro tillstädes , såsom åhörare.
Fnöske, . 5o. Fogel-Lim, se Lim, Foglar, alla slag, V. 25. i* Folier till Speglar, V. 25, Till Guldsmeds och Jouvelerare arbeten, - V. a5, Forman, Sockerformar, Krukor och Pottor. V. 25 Formar, tryck, V. io. Fransar, Knytningar och Snören, — Camelhårs, L. V. 3o, — Fioretta, L. V. 3o, — Guld, äkta, L. V, 3o. oäkta, L. V. 3o. — Linne, L. V. 3o. — Silfver, äkta, L. V, 3o. oäkta, L. V. 3o. ' — Silkes, L. V. 3o. — Ylle, L. Y. 3o. Fris, se väfnad af Ylle. Frisade eller Rathie, se väfnad af ylle,] Frugt, — inlagd i Bränvin eller Ät ticka, L. Y, 5o. — insyltad, se Confiturer. •— Jord, alla slag, ej specificerade, L. V. ioo. r. — Träd, D:o Bro^-^ L. Y. 5o. I,* Frö, — Canarie, r5. i. — Hamp, i, i. — 13 ~ ' V’ -V . T/ ^ . v ■ •. .. FrÖ. r-\ ' ■ ' • ' % ! Rof, 1, “ Lopp, A / ' 10. Fäller och Pclsar af skinn, alla slag, se bercdt Pecteri. Färgor och Färgstofter, — Älkermes eller Kermes, 10. ' ♦ Bergblått, i5. — Berggrönt, 2 5, .—■ Berlincr ■ eller Himmelsblått, i5. — Blausel, Smalls eller'Blåstärkelse, 5o. — Blygelb, i5. —.
Om en flicka f r h dett1 Iiroverk gjorde sig skyldig till nagoii hos ett I m i i ingdunda o \ mlig iippsliqqienhet eller öfverihiing, höjdes genast ett rop om: * Ja, hmd sade jag; pojkflickor blif \ .a de der allesamman! * Ja, mer Ni en olycksprofei tycktes anse, att saniskole-elerenla, dessa stwkms offer för sina förildrars esperimenblusta, gingo en fullkomlig demoralisntion till iiiötes. Men iitaii att lita sig iiedslqs af denna ofta lika ytliga som hinsynslösa kritik ocli viil vetande, att en god sak i Iing~len Iiist för sin egen talan, kimlindc dc raniihjertade maii och vinnor or, som gjort samskoleidiens f6rrerkligande till sitt lifsniil, tyst och oförtrutet sin adla kamp; och - redan n11 under skolaiis tredje \ ~erksamhets5r gifva nianga tecken vid handen, att den slntliga segcni skall Iilif \ .a deras. Olycksprofetiorna harva förstummats, fienderna blifvit vinner eller atininstone tysta iakttagare. Och den, hdken, sasom vi, varit i tillfjlle att p5 niirniare hall Shidera denna skola, undrar ej öfver detta snabba onislag i den d l - minna opinionen. Ilet hri1.u öfver detta Iiroverk t r i anda. af friskhet och glad arbetslust, som ovilkorligen in5ste vacka synipatier, och som möter oss ej Mott i slujdruinmet, der sphorna flyga under de flinka, sm5 arlietarnas Ii %nilcr, iitnn ock under Icktio~istiinniar~ia, il$ bror och syster följa deii gemeiisamma uiidervisningen med ett vaket lif, som ar en, blott alltför s: illsynt g3st i v3ra vanliga gossoch flickskolor.
Utdrag af Protokollet öfver Civil Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den 9 November 1853, uti närvaro af Hans Kongl. Höghet Kronprinsen. Närvarande: ... -ti .i ii . Hans Excellens, Herr Justitiee-Stats-Ministern, Grefve Sparre, Stats-råden Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl, Grefve Gyldenstolpe. Hans Excellens Herr Stats-ministern för Utrikes ärenderne Friherre Stjerneld anmäldes vara af illamående hindrad att tillstädeskomma. Under åberopande af hvad i nedannämnde, med regleringen af Sjette Hufvudtiteln sammanhang egande frågor redan blifvit af Kongl. Maj:t under loppet af nästlidne Oktober månad i Nåder beslutadt, nemligen den 4 angående sockne-karte-verkets fortskyndande, den 14 rörande anslaget till ”Undervisnings-anstalter för handel och sjöfart,” äfvensom ordnandet af Bergslags-staterne och Bergs-kollegium, samt den 20 angående Skiftesverket på Gottland, föredrog Deparlements-chefen, Stats-rådet Fåhreeus, nu i underdånighet de öfriga ärenden, som vore att taga i öfvervägande vid uppgörandet af det förslag till reglering af nämnde Hufvud-titel, hvilket uti Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof borde Rikets snart sammanträdande Ständer föreläggas, nemligen hvad beträffade anslagen för: Landtmäteristaten.
Den 14 Juli. 1253 icke måtte blifva Apothekare förbudet, att sälja Bränvin med droppar: att förslaget, det endast den åbo, som vid Gästgifvargårdar, der Gästgif» veri-hållningen är delad , besörja gästningen för de resande, finge till dem utlemna Bränvin, vore otjenligt, enär ofta inträffade, att den åbo, hvilken efter tourén skulle herbergera de resande, icke hade rum for dem alla: att sorn. vinsten af Krono Brännerierna åtmindstone till en del tillfolle Stats Cassan, och det vore angeläget för Allmänna Magazins Inrättningen, si länge den skall äga bestånd, att desse Bränneriet existera, Bränvins-bränningen för Stockholm, Götheborg och Carlskrona ej i något fall måtte upplåtas åt Bryggeri Societeterna derstädes; och ändtligen, att Utskottet bordt gemensamt med Bevillnings-Utskottet afgöra förenämnde ämne: 17:0 Riksdags Fullmägtigen Jöhan Magnus Wessing från Westmanland, att som, vid 1812 är# Urtima Riksdag, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten gemensamt utarbetat Författningen angående Bränvins bränningen , borde ock nu desse Utskott gemensamt pröfva de anmärkningar, sorn emot Utskottets afjifna Betänkande kunde göras, och hvilka föE hans del voro: att Pannerymden blifvit för mycket inskränkt, och att aldrig lösa bröst borde mätas på pannor med vanliga hattar: att, med afseende pä den fattigare folk klassen, en kanna Bränvin till afsalu vore för mycket: ati föreskriften, det bland flera Gästgifvare vid ett Gästgifveri endast den fick till resande sälja Bränvin, i hvars ordning det vore att skjutsa, icke r 1224.
Frimarknader mätte afstaffas och inskränkas;- dels ott wista indragne Landtmarknader mätte äterställas; warande följande Memorialer af mdannämnde Riksdags - Fullmägtige detta ProlocollS - Utdrag bi>agde. iw Af Rädmannen Herr koelskei-ger, att den i Fahlu Stad är 180? började och sedermera ärligen den 20 Januarti hällne Frimarknad mätte warda afskaffa!). 2:0 Af Rädmannen Herr Olok koos, att Östhammars Stad/ lvm of älder ägt rättighet att w-d Skärsta By i Edda Socken ärligen hälla enskild Marknad/ mätte samma/ Staden sedermera srämagne, rättighet ätersä. z:o Af Rädmannen Herr sob-m , sä wäl att Jönköpings Stads Borgerskap, mätte - Den 27 Januarkl. ioz te ätersä sine vä Priwilegier och flere Konungar Försäkringar grundade rättigheter alt hälla enffildre Marknader, hwaremot bemälle Borgerffap wille afsäga sig all rättighet akt af andra Städers lika b>ffaffade Marknader sig begagna, som ock, akt Grenna Stad mätte Återbekomma dess enflitdte Marknader, samt derutom erhälla tillflänl) akt i Staden hälla fyra Marknader vm äret, eller kwänne utöfwer de nu tlllätne, af hwilka d?n ena kommer att anställas i December mänad kort före Jul och den andra i flutet af Februarn mänad. 4:0
In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 3o Juli 1834. Plenum kl. 9 f. m. Öppnades Hrr Electorers lista till val af utskrsledamöter, och befunnos hafva blifvit utsedde till ledamöter i Stats-Utsk ottet: efter Hr Bergenstråle, Claes Gabr., och Gr. Hamilton, Gust. Wathier, N:o 163 Hr Holst, fullm. Hr Oxehufvud, Göran Adolph, N:o 2298 Hr af Billbergh, Joh. Peter; Banco-Utskottet: efter Hr Riben, Carl Willi., N:o 2093 A. Hr af Wetterstedt, Niclas; Allm. Besvärsoch Oecon. -Utskottet: efter Hr af Forsell, Carl Gust., och Hr Peyron, Gust. Abraham, N:o 1149 Hr Hjärne, Harald och N:o 1824. Hr von Törne, Michael. Justerades pleniprot. för d. 17 dennes e. m. Hr Lefrdn, Joh. Pehr: Hindrad att vara närvar, i R. o. Ad:s sednaste eftermiddags plenum, har jag med sorg erfarit utgången af beslutet öfver nite punkten. Hvar och en, som är mån om grundlagarnas helgd, måste det förefalla svårt att finna ett Stånd på e. m. fatta beslut, som belt och hållet upphäfver, hvad som på f. m. blifvit antaget. Jag har icke kunnat undgå att anmärka detta, ty jag har sjelf en sådan vördnad för grundlagarnas iakttagande, att det aldrig skulle kunna falla mig in att försöka på en annan väg göra gällande en sats, deri jag förut blifvit öfvervoterad.
Så vände han hästen tillbaka m o t Saltskär, red h e m och hamnade i spelrummet just s o m Tarras Ulff för tredje gången gick kodilj i omvingel. s J o j o, lifvet har sina bittra stunder, » suckade gamle Tarres o c h satte undergifvet sin tiomastare. Det var den sista kvällen, o c h han satt ensam på societetshusets vida sjöveranda, ensam med sin korta alrotspipa, hvars glöd i skymningen vaknade och slocknade likt drakögat i grottans dunkla dager, satt där o c h skådade håglöst öfver de svarta skären o c h det svarta hafvet m o t det röda strecket vid synranden, s o m sade, hvar solen dalat. Bredvid h o n o m låg uppslagen m e d r} ' ggen i vädret det lilla häfte, s o m följde Pelle Molin öfver till odödligheten, kvarglömdt af Mari A n n, hvars bana vanligen markerades af söndertuggade cigarettmunstycken och ständigt outlästa romaner. Från salongen hördes svagt Délibes vemodigt sköna vals ur Ooppelia, framtrollad af Gladys Leightons smala, ringtyngda fingrar. Stackars G l a d y s! Berndt Bergk hade nästan tyckt synd o m henne, då hon på förmiddagen bedt o m hans porträtt innan han reste, ty det hade synbarligen kostat h e n n e mycken ångest, innan hon vågat stamma fram sin anhållan. Och han hade till och m e d gått så långt i f ö r e k o m m a n d e hänsyn till hennes känslor, att han förbehållit sig hennes eget i utbyte för att Gladys Leighton verkligen skulle kunna tro, att Berndt Bergk satte något värde på en påminnelse o m hennes sprakande, svartögda fägring. Egentligen hade han börjat tycka synd o m alla människor, o c h det är måhända den enda riktiga utgångspunkten för all filosofi. — Kände han sig tryckt o c h nedstämd där han satt, bidrog ej heller den hopplösa, grå höststämningen att göra h o n o m lättare till mods.
Af di) Stals-Utskottets under N:o 70 afgifna utlåtande, angående begärd afskrifning af det för uppbyggandet af Stiftskyrkan i Hernösand' beviljade lån, har, enligt Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 126. 3 utdrag af Preste-ståndets protokoll för dea 15 nästlidne Mars, blifvit af bcnuilde Riks-stånd till Utskottet återreniitteradt; men som ifrågavarande utlåtande, efter hvad Utskottet utaf härom från de öfrige Riks-ständen mottagne protokolls-utdrag inhemtat, är af sistnämnde Stånd bifallet, och della ärende följaktligen, jemlikt Riksdags-ordningens 75 §, måste anses afgjordt, så kan omförmälda återremiss icke till någon vidare åtgärd föranleda. Stockholm den 25 April 1851. Ank. till Exp. Utsk. den 29 April 1851, kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning dels af Kongl. Maj:ts nådiga skrif velse, angående beredande af tillfälle för ett antal industriidkare och arbetare att besöka industri-expositionen i London, dels ock af väckt motion i samma ämne.
Då nu alle camelarne hade druckit, tog han fram ett gyldene ännespann, vägandes en half sikel, och två armringar till hennes händer, vägande tio siklar guld; Och sade: Min dotter, hvem hörer du till? Säg mig dock det. Hafve vi ock rum till att få herberge i dins faders huse? Hon sade till honom: Jag är Bethuels dotter, Milcas sons, som hon hafver födt Nahor. Och hon sade ytterligare till honom: Är ock så mycket halm och foder när oss, och rum nog till herberge. Då böjde mannen sig ned, och bad till Herran. Och sade: Lofvad vare Herren, mins herras Abrahams Gud, som icke hafver tagit sina barmhertighet och sina sanning ifrå minom herra; förty Herren hafver fört mig den rätta vägen till mins herras broders hus. Och pigan lopp, och sade allt detta i sins moders huse. Och Rebecka hade en broder, som het Laban: Och Laban lopp ut till mannen vid brunnen. Och när han såg ännespannet och armringarna i sine systers händer, och hörde Rebeckas sine systers ord, att hon sade: Så hafver mannen sagt mig; kom han till mannen: Och si, han stod när camelarna vid brunnen: Och sade: Kom här in, du Herrans välsignade, hvi står du här ute? Jag hafver rymt huset, och gjort rum för camelarna. Så hade han mannen in i huset, och lade af camelarna, och gaf dem halm och foder, och vatten till att två hans fötter, och männernas, som med honom voro. Och satte mat för honom. Då sade han: Jag vill icke äta, förra än jag hafver värfvat mitt ärende. De svarade: Säg. Han sade: Jag är Abrahams tjenare. Och Herren hafver rikeliga välsignat min herra, och han är stor vorden, och han hafver gifvit honom får och fä, silfver och guld, tjenare och tjenarinnor, camelar och åsnar. Dertill hafver Sara, mins herras hustru, födt minom herra en son i sinom ålderdom, honom hafver han gifvit allt det han hafver.