Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är sålunda blott fr ågir om den skall uppfattas i Räkningen A. eller i Räkningen B. Då man alltså tror sig handlä väl med sitt tillstyrkande, att Banken bör draga ingen förlust, derföre att det är detsamma, som att Nationen skulle den-’ draga, bör man fej glömma, att, i den man förlusten pro rata på de InSatte allmänna medlen härigenom blir ökad, träffar äfven den, måhända ännu mera omedelbarligen, eller åtminstone lika, NatioliéQ» Hvad nu åter angar allmänna Inrättningars Fonder, torde exempelvis BrandFörsäkribgsVerkels behof för inrättningens ändamål af en rörlig Fond, göra det Ifiké .allenast Ursägtligt, utan ock lofligt, ätt vederbörande , För att dermed tillika förbinda en .skälig reVénUé för eil gagnelig inrättning, Insatte denna Fortd uti eri Discont, åt hvilken Banken, öfver! för Vinst, anförtrodde sine Eapitaler, och étjni Staten med sine tillgångar understödda; än hiör stim Sfätndertlé Sjelfvis inrättat ö.Ch låtit controlléra. Jag Vill härigenom bevisa, att ické allt, rhen måhända blott minsta delen, kan lemnäs utan afseende eller hjelp, Utan att detta Underlåtande återverkar 1 samina män menligt för dét ali» bihang till Riki. $ t. Trot. igtyigrg. 1302 StaS'- och Bilnko-ZJtskottens Betäntahden. Inanna tillbaka på andra vägar, oberäknadt följ* derne af den fortfarande oredan. Jag vågar härvid en liknelse. Eli fartyg har stött på grund, och ar i fara att sjunka ; Hvilket ar då bättre antingen att alla hjelpa* it med förenade krafter att först arbeta sig i hamn och, frälste, sedan undersöka orsaken till händelsen; eller* vid Upptäckten af vådan, så länge uppehålla sig med tvister öm det Var Styrmannen, Lotsen eller Besättningen, som vållade ölyckan, att rådrum icke återstår för bärgningen.
Archiver fyllas med för efterverlden mindre gagnelige handlingar; varande tillika hemstäldt, att, i händelse det föreslagne Lagstadgandet bifalles, detsamma må gälla till efterlefnad ej mindre hädanefter, än ock för den framfarne tid, hvarunder Domböcker hittills icke till behörigt ställe blifvit öf versände. Denna Motion har Lagutskottet tagit i öfvervägande, och får deröfver afgifva följande Utlåtande: Andamålet med Renovation och insändande till HofRätt af Domböcker och Protocoller är, att de nödige upplysningar, som finnas i Domstolarnes Handlin* gar ej må kunna, genom en enda olyckshändelse, gå förlorade, utan förvarade på c:ne stållen, i händelse de på det ena förstöras, ofelbart må vara på det andra att tillgå. Detta ändamål är obestrideligen af ganska stor nytta, och 6tadgandet örn Renovation bör således visserligen bibehållas i afseende på alla de handl ngar, hvars förvarande kan i framtiden gifva en annars 78 Lagutskottets Betänkande». saknad nödig upplysning. Af denna bé* skaffenhet år Utslaget och jemväl Protocollet i Civila tvister i allmänhet. Sjelfva ordalydelsen af aflagde vittnesmål ellet företedde handlingar, hvilken detta Protocol! utvisar, innehåller ofta upplysningar af vigt i en framtid för mångens Egande* rått, och hvilka upplysningar blotta Utslaget icke angifver, eller åtminstone ej med nödig utförlighet omtalar. Utskottet, som anser detta förhållandet inträffa på de fleste tvistemål, kan således icke biträda den del af Herr von Hauswolff's motion, enligt hvilken renoverandet af Protpcollerne uti en del Civila mål hädanefter skulle inställas; men med Brottmål åter är, enligt Utskottets 'tanka, förhållandet annorlunda.
Dessutom har motionären föreslagit, att då uti det för ifrågavarande skolor utfärdade reglemente vore stadgadt, att, om biträde af underlärare erfordrades, sådan finge antagas för så lång tid hans biträde ansåges behöfligt, men erfarenheten visat att nämnde lärare voro oumbärlige, deras aflöning måtte å ordinarie stat uppföras. Vid förlidna riksdag blefvo, uppå Kongl. Maj:ts samt enskilde motionärers framställningar, model af Rikets Ständer anvisade till förhöjning af löner oell arfvoden för ordinarie lärarne och underlärarne vid samtliga navigationsskolorna; och då genom motionärens nu gjorda framställning icke kan anses vara ådagalagdt att för lärarne vid dessa skolor ytterligare löneförhöjning är erforderlig, helst i sådant fall vederbörande väl icke underlåtit att hos Kongl. Maj:t anmäla ett dylikt behof för att, få detsamma i vanlig ordning utredt och pröfvadt, samt den af motionären föreslagna åtgärd i afseende å uppförande af underlärarnes aflöning å ordinarie stat icke heller utan en närmare utredning synes lämplig, hemställer Utskottet, att, motionärens framställning icke i något hänseende måtte bifallas. 59:o. Vid sednaste riksdag anvisades af Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret ett årligt anslag af 7,000 R:dr till Skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona; hvarjemte Rikets Ständer anhöllo om vidtagandet af sådana förfoganden, hvarigenom institutet klefve ordnadt till en tillämpningsskola, vid hvilken så kallade machinistexamina äfven kunde afläggas.
M. derefter, med nådigt afseende ä Inbyggarnes yttrade önskan, måtte vidtaga det beslut, E. K. M. i Nåder kan pröfva bäst och nyttigast. Riksens Ständer framhärda et«. J<10 Underdåniga Skrif reiser. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 19 Dec. 18 Preste-Ståridet* d. 50 Borgare-Ståndet d. 20 Bonde-Standet d. 20 Riksens S/änders underdåniga Skrifvelse, om Schäferiers anläggning. S. A. K. H os Riksens Ständer har motion blifvit gjord, att prasmier och visse understöd måga utsättas så väl för anläggande af Schäferier i Niketa nordliga delar, på det Fabriquernas behof af den grof. va ullen må fyllas, som äfven för förbättring och utvidgande af Schäferierne i de öfriga Landskaperne.
Anmälan till idkande af bränvinsbränning i denna klass sker, såsom i § 7 for 1 :a klassen föreskiifves, vid de årliga mantalsskrifuingarne, men skall afgifvas skiiftligen i 2:ne exemplar. § 18. Ansökning hos Kongl. Maj:ts befallningshafvande om utöfvandet af bränvinsbränning-rättighet, hvartill anmälan ej skett vid mantalsskrifningen, elier om utvigdning eller inskränkning till tid eller pannerymd af förut anmäld biänvinsbränning, får för denna klass ega rum, liksom i § 8 föreskrifvel är för l:a klassen. § 19. Afgijten för bränvinsbränning i denna klass beräknas och erlägges efter pannerymden, på sätt nedanstående tariff utvisar: Pannor ulan Pannor med Afgift för i terAfgift för mdskvärmare. mäskvärmare. min eller 2 månader. 6 månader. kannors rvmd kannors rymd R:dr sk. R:dr sk. 20 .. 21 .. 35: 105: — 22 . 23 .. .38: 16 115: — 24 .. 18 40: — 120: — Bil, N:o i, till Bevillning*-Utskottats Skrifvelse, N:o 6. 7.. Bannor med mäskvdrmare nors rymd Pannor utan mäskvärmare kannors rynn Afgift för 1 termin eller 2 månader. Il:dr sk .41: 32. Afgift för 6 månader. Pannor utan PannOr med Afgift för 1 terAfgift för mäskvärmare. mäskvärmare. min eller 2 månader. 6 månader. kannors rymd kannors rymd R:dr 8k. Bränvinsbränning i 3:dje klassen, såsom fabriksrörelse, må så väl d landet som på stadsgrundj utan hänsigt lill innebafvande jord, utöfvas af hvarje välfrejdad person> som dertill erhållit tillstånd af Kongl. M;ij:ts befallningshafvande i länet.
Den förra skulle den värda motionären vilja tillåta emot en måttlig, dock, efter min tanka, allt för dryg afgift; den sednare skulle han önska att se beskattad så högt, som rörelsen möjligen medgifver. Jag skulle, för mindel, icke tveka att, under några förbehåll, instämma i delta förslag; men då jag befarar, att tiden ännu icke är inne att de jure se dessa bestämmelser antagna, anhåller jag alt få uppgifva en enkel utväg, hvarigenom, efter min tanka, de facto samma sak vunnes, — en utväg, som jag skulle vilja betrakta såsom ett fredsförslag emellan de 2tne fiendtliga och täflande principerna i brännvinsbränning, husbehofsnäringen och fa b r ic a t i o ne n, och som, om den antages, synes mig mindre medföra vådan af en reaction vid en kommande Riksdag, den jag förutser, såsom en följd af spannmålsprisens öfverdrifna fallande, om bränningstiden allt för mycket inskränkes. Jag föreslår i öfverensstämmelse härmed, att sedan tädan tarilfen i så målto blifvit rättad, att 00 k:rs pannans skatt blifver bestämd till 33 R:dr 16 sk. B:co, från hvilken ståndpunkt tariffen böjes i jemn progression till go R:dr för go lurs pannan (sorn jag ännu anser böra blifva den högsta
Under erinran hurusom Professor Lars Johan Cronstrand, som under en tid af 29 år varit anställd såsom lärare vid Krigs-akademien å Carlberg, derstädes år 1843 alled, efterlemnande enkan Fredrika Eleonora Cronstrand, född Landquist, och tre minderåriga barn, en son och två döttrar, har Herr Sabelfelt, H., uti en hos Ridderskapet och Adeln under N.o 217 väckt, till Utskottet remitterad, motion vidare anfört, att, till följd af den ringa lön, som vid den tiden tillkom en lärare vid nämnda läroverk, Professor Cronstrand icke kunnat genom afgifter till allmänna Enkeoch Pupillkassan bereda enka och barn någon pension efter sin död, hvarföre dessa vid hans frånlälle befunnit sig i knappa omständigheter. Under de tjugo år, som derefter förflutit, hade de efterlefvande endast med träget arbete kunnat förskaffa sig nödigt lifsuppehälle. Försvagade, enkan af årens tyngd, då hon nu uppnått den höga åldern af 69 år, och den yngre dottren af 17 års barnaunder visning, emotsåge de «n framtid, då behof och elände måste blifva deras lott. Med anledning häraf och med hänsigt till det stora nit, Professor Cronstrand under sin lifstid ådagalagt dels såsom lärare vid Krigs-akademien, dels genom läroböckers utgifvande, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte meddela enkan Fredrika Eleonora Cronstrand en årlig pension af 400 R:dr. 76 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153.
Daler, af hvilka belopp räntan skulle tilldelas skolans 3,ne öfverste Hörare; Kongl. Maf.ts Nåd. Skrifvelse Nit 77. 15 af Per Bondesens enka Ingeborg, den 21 December 1649, Fyrahundra Daler, samt af Anders Hansen Paaskes enka Anna Ottesdotter, den 10 Oktober 1650, Fyrahundra Daler, hvaraf räntan borde utgå till skolans fyra Kolleger eller Hörare; af Borgmästaren Peder Rasmusen, ovisst när, Fyrahundra Daler, deraf räntan skulle tillfalla Hörarne vid latinska skolan: af Bodel Koppsättares hustru, den 26 Januari 1678, Tvåhundra Daler, hvaraf skolans hörare borde njuta räntan; af Kyrkoherden Lars Nobelius, den 12 April 1754, Tvåhundra Daler, med föreskrift, att räntan skulle utbetalas till Kollegerna vid 3:dje och 4:de klasserna; samt af Magister J. C. Faxe, som den 1 Maj 1809 anslog årliga räntan af Sextiosex Riksdaler Tretiotvå skillingar Banko till läraren i Irsta klassen. Om dessa donationer har för öfrigt — enär sjelfva donations-handlingarne ej stätt att finna — ingen vidare upplysning kunnat erhållas, än att de af ålder varit förvaltade af Magistraten, „och att fonderna vid 1858 års bokslut utgjort tillsammans Sexhundratolf Riksdaler Attatiofyra öre, hvaraf ärliga räntan enligt gammalt bruk utbetalas med Tretiofyra Riksdaler Nittioett öre. Nämnde räntemedel äro i nu gällande stat upptagne till Tretiofem Riksdaler Tretioctt öre, och inberäknade i fem adjunktslöner.
SkrifvelseNo 2<7. fordran af jordegare, emot ersättning oell inom viss tid, sorn af E. K. M., efter vederbörandes hörande, jemväl torde i nåder bestämmas, verkställa granskning af de arfvodes-räkningar, landtmätare för utbekommande af sådant förskott som omnämnes uti 22 § af E. K. M:s förnyade nådiga taxa på arfvode för landtmäteri-förrättningar den 18 Oktober 1834, under pågående förrättning, tili jordegare aflemnar, samt deröfver meddela bevis, innehållande intyg om räkningens riktighet, eller, i motsatt fall, anmärkning om det belopp, hvilket såsom felaktigt, derifrån bör utgå; hvarefter och derest visas kan, att förste landtmätaren vid granskning af förskottsräkning, derför skiftesmannen redan fått uppbära arfvode, i något fall orätt förfarit, sådant skall anses såsom annat tjenstefel, derföre så jordegare, som skiftesman, ega rätt att honom vid laga domstol tilltala; dels ock att efterföljande §§ uti högstberörda nådiga taxa måtte erhålla följande förändrade lydelse, nemligen: § 22. Är landtmäteri-förrättning af den vidlyftiga beskaffenhet, att den första året icke medhinnas kan, eller varder den utan landtmätares vållande uppskjuten; då må landtmätare, elter till jordegare afgifven räkning, under vilkor, som i nästföljande § sägs, uppbära trefjerdedelar af nämnda räknings belopp. § 23. Tredskas jordegare att landtmäteriarfvode betala, njute landtmätare bos Konungens befallningshafvande skyndsam handräkning till dess utbekommande; och vare den, som vid förrättningens slut jorden innehafver, alltid skyldig att, utan afseende å eganderätts-, bördseller konkurstvister, landtmäteriarfvode gälda.
Utaf det i nyssnämnde Revisions-berättelser omförmälda belopp af 70,000 R:dr Riksmynt, som blifvit å detta kreditiv lyftadt, har, enligt Fullmäktiges till Rikets Ständer nu afgifna berättelse, blifvit till Riksgälds-kontoret återbetaldt 89 R:dr 64 öre; men då vidare återbäring icke är att förvänta, samt redovisning för användandet af återstående 69,94 0 R:dr 36 öre numera, efter hvad Utskottet inhemtat, blifvit afgifven och utan anmärkning granskad, får Utskottet, jemlikt Revisorernes hemställan, tillstyrka: att sistnämnda belopp må ur Riksgälds-kontorets räkenskaper a fföras. Angående del från Riksgälds-kontoret utbetalda belopp lill inlösen af enkel bränvins-bränningsredskap utaf koppar eller malm. (1857 års Rev. ber. sid. 61; 1858 års, sid. 55). I öfverensstämmelse med Revisorernes hemställan rörande det belopp af 89,996 R:dr 4 öre, hvarmed den utbetalda lösningssumman för nämnde redskap öfverskjutit hvad som genom redskapens försäljning influtit och kommit Riksgälds-kontoret till godo, får Utskottet, efter inhemtad upplysning att de för dessa medel uppgjorda räkenskaper blifvit utan anmärkning granskade, tillstyrka: att sagde belopp må ur Riksgälds-kontorets räkenskaper afskrifvas. 12:0. Angående återkallande af bevakning i handelshuset Johns & Comp:s konkurs. (1858 års Rev. ber. sid. 70 — 72, jemf. bilaga till samma ber.; 1859 års, sid. 71).
Utskottet har, i följd deraf, ansett sig pligtigt att, så vidt nå Utskottet beror, söka förekomma, alt sistnämnde svårighet skall möta Riksens Ständers blifvande öfverläggningar, rörande det af Utskottet afgifvande Utlåtandet; och då Konungen icke kan, på sätt Regerings-Formen §. 81 fordrar, inhemta hela Stats-Rådets tankar öfver Riksens Ständers omförmälda förslag, så länge Stats-Rådet ännu icke utgöres af så många ledamöter, som Regerings-Formen §. 5 föreskrifver, får Utskottet härigenom, med anledning af Riksdags-Ordningen §. 3^ mom. 2, föreslå, att Riksens Ständer måtte genom en underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t ville bringa Stats-Rådet till den fulltalighet, som RegeringsFormen §. 5 föreskrifver; hvarigenom Kongl. Maj:t lomme i tillfälle att fatta och meddela Riksens Ständer Sitt beslut rörande de af Riksens Ständer vid denna Riksdag till Kongl. Maj:t aflemnade, men af Kongl. Maj;t ännu icke gillade, förslag till Grundlagsändring och såmedelst sätta Rik - Constitutions-Ulskottets Memorial, N:o 51. 3 sens Stiinder i stånd att stadga sin åsigt i de (lera frågor af detta slag, sorn Riksens Ständer motse. Slockholm den 8 Oclober iS4o. Ank. till Exp. Utsk. den 8 Oct., kl. 5 e. na. Memorial, angående återrerniss af Utskottets Memorial, IS'.o 33 Constitutions-Ulskottets Memorial N:o 33, som Ridderskapet och Adeln sarp4, med förklaring, att Ståndet fann förhållandet, hvilket föranledt detta Memorial, bekymmersamt, jemväl Preste-Ståndet lagt till handJingarne, har deremot af Borgareoch Bonde-Stånden blifvit till Utskottet återrcmitteradt.
När nu Allmänna Magazins-Inrättningen derjemte, efter hvad Stats-Utskottet hos Riksens Ständer anmält, utaf äldre och senare tillgångar iråkat en högst betydlig brist, och än ytterligare förluster, med hänseende till Inrättningens närvarande ofördelaktiga ställning, med visshet kunna förutses, hafva Riksens Ständer funnit sig föranlåtne besluta, att ej vidare med någre bidrag eller Creti i ti v söka Upprätthålla Allmänna Magazins-Inrättningen , samt tillika hos E. K. M. frambära sin underdåniga önskan om Inrättningens upphäfvande, dervid Riksens Ständer i underdånighet till E. K. Mas Nådiga ompröfning äfven trott sig böra föreslå följande stadganden: 1:0 Allmänna Magazins-Inrättningens befattning med Kronans Ordinarie Spannemåls-In. trader och deras användande för Arméens samt Flottornes och Staternes behof upphör, och korn - 353 Underdåniga Skrifvelstr, , ma desse Spannemåls-intrader, för innevarande år och framgent, likasom före 1793, au emot» tagas och utdelas i Läns-Magazinen af Kronans tillförordnade Uppbördsman, under tillsyn och vanlig controll af E. K. Mits Befallningshafvande, och disposition af E. K. M:ts och Rikets Stats-Contoir, som å förvaltningen af Stats-Werkets inkomster, i allmänhet eger öfverinseende; och böra Uppbördsmännens redogörelser i föreskrifven ordning ingifväs till Läns-Contoiren, för att, efter föregången revision, intagas uti LandsEöckerne-samt derefter undergå E. K. M:ts och Rikets Kammar-Rätts granskning.
StatsUtskotlets Betänkande N:o 54, gillat Utskottets tillstyrkande, att alla, som aflemna Saltpeter af bevisligen inhemsk tillverkning, skola vara berättigade att derföre erhålla betalning af Kronan efter 75 R:dr för Lispundet, och det lärer således vara oundgängligen nödigt, att de anslag blifva meddeldte, som erfordras för att \ X - / » Den 14 O c to b er f. lii. Kronan stall kunna uppfylla denna förbindelse. Dessutom hafva Ständerne äfven, i anledning af samma Betänkande, godkänt beräkningen i StatsVerkets inkomster af 70,000 R:dr för Krutoch Saltpetterförsäljningsmedlen, hvilken beräkning står i närmaste samband med närvarande inrättning för Saltpetternäringen. Om derföre denna inrättning skulle rubbas, skulle äfven den påräknade inkomsten uteblifva, enär den blifvit af Utskottet uppförd under förutsättning, att ett motsvarande belopp skulle för Saltpetternäringens upprätthållande bland StatsVerkets utgifter anordnas. Det kunde visserligen vara likgiltigt, om den ifrågavarande summan uteslöts, så väl från inkomsterne, som utgifterne; men då detta icke lärer gå an, emedan beräkningen af StatsVerkets inkomster redan blifvit definitift fastställd, anser jag det vara nödvändigt, att anslaget här uppföres, och tillstyrker derföre bifall till Utlåtandet. Friherre Anckar swärd: Det förefaller mig besynnerligt, att här finna liänderne bundne af ett föregående Betänkande, så att raan nu ej skulle kunna afslå hvad som är föreslagit i den punkt, hvilken är under öfverläggning. Jag finner icke saken så utredd , att jag kan inse riktigheten af detta påstående. Jag tror ej, att de 70,000 Riksdalerne för Saltpetternäringens upphjelpande hafva ringaste sammanhang med kruttill - Den i4 Octobsr f. m. 167 verkningen. Ty blott raan ansi
Då när inbjudning endast äger till föremål alt ånyo underkasta MedStåndens pröfning ett förslag, som redan blifvit tvänne 65 H. 26* 4o4 Den 12 Mars e. m. gånger afslagit, kan jag ej annat än finna en sådan inbjudning stridande både emot Riksdagsordningen och all god ordning, samt kunnande leda till högst vådliga efterdömen, hälst om man betraktar tidpunkten, då den verkställes. Dessutom vill jag fästa uppmärksamheten på obehörigheten, att Ekonomiutskottet uppgör grunderne för Bankens belåning, endast öfverlemnade åt BankoUtskoltet att sedermera utarbeta de regleraentariska föreskrifterne, utan afseende på om dessa grunder stå i något sammanhang med dam, som blifvit lagde för Bankens lånerörelse i allmänhet. Hvarefter Herr Rosenblad anhöll, att detta anförande måtte, enligt 57 § RegeringsFormen, få åtfölja meddelandet af Ridderskapets och Adelns beslut till de öfrige RiksStånden. Herr Munck af Rosenschöld’. Jag får till Protocollet yttra min tillfredsställelse, att Ridderskapet och Adeln med så stor pluralitet beslutat denna inbjudning, ehuru man försökt att genom grundlösa uppgifter komma till ett annat resultat. Jag appellerar till de officiella ProtocollsUtdragen, att det icke var jag som begick misstag, då jag nämnde, att, i frågan om rättighet att till Konungens Befallningshafvande inlemna Lånehandlingar, de öfrige Stånden redan fattat deras beslut innan Ridderskapet och Adeln uppmanade dem att instäm - Den ia Mars e‘. m. 4o5 ma i Ridderskapets och Adelns, emot deras rakt stridande, beslut. Det är ursäktligt att begå misstag, men icke att beskylla andra derföre, då sig så icke förhåller. Herr von Hartmansdorff: Jag instämmer i Herr Rosenblads reservation, som kommer att afgå till de öfrige RiksStånden.
Län yttrade äfven: att då Ståndet ej kan hafva någon betänklighet vid att bifalla det Betänkande StatsUtskottet afgifvit, jemte dess svar å anmärkningen, ville Pehr Nilsson för sin del jemväl medgifva att det nu begärda tillägget må uti beslutet intagas, framställt såsom en underdånig önskan till Kongl. Maj:t. r,18 Prot. Utdr. d. 2 g Maji 1818. Uppå framställd Proposition, biföll BondeStåndet Stats-Utskottets den lista i denna månad afgifna Betänkande, an på en de jemkning af liat srnans-Indelningen i Blekinge Län, med den deröfver, under den 26 dennes afgifne förklaring, samt roed derjemte tillagd önskan, att förrberörde jemkning måtte ju förr dess häldre och sist inom nästa Riksdag varda till verkställighet befordrad; och ehuru Bonde-Ståndet ej kunde vägra att i sammanhang härmed nu godkänna Expedjtions-Utskottets förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse i detta ämne, såsom öfverensstämmande med de Respective Med-Ståndens ovillkorliga bifall till Stats-Utskottets första Betänkande, ville likväl Ståndet till deras upplysta ompröfvande hemställa, att, till vinnande af mera tydlighet samt för att tillika ådagalägga den önskan, sorn af omständigheterna torde vara rättvisad, att nemligen Blekinge Län må ju förr dess häldre komma i åtnjutande af den beslutna Indelnings-jemkningen, ej mindre Stals-Utsk«ttets tili dess senare Utlåtande gifna förklaring, ä'n äfven Bonde-Ståndets nu beslutna tillägg må uti dea underdåniga skrifvelsen på lämpligt sätt intagas, S. D.
Maj:ts Befallningshafvande i Östergöthlands län begärde handräckning för utbekommande af den, jemlikt 81 § i Kongl. Reglementet för Pensionskassan den 18 Februari 184-8, kassan i denna vakans tillkommande vakansoch liggetids-besparing för November och December månader 1851 samt Januari och Februari månader 1852; men af Landsjiöfdinge-embetet i länet meddelades härå det svar, att då, genom Kongl. Bref den 21 Oktober 1851, var förklaradt, att den tillförordnade egde uppbära de embetet åtföljande löneförmåner från och med November månad 1851, då hans företrädares rätt till lönen upphörde, samt någon vakansoch liggetids-besparing å samma lön alltså icke kunnat lör Statsverket beräknas, Landshöfdinge-embetet, vid sådant förhållande och enär Konstitutions-Ulskottets Memorial, N:o 6. 9 enär pensions kassan, på grund af åberopade Reglementet, endast innehade den rätt Statsverket tillkommit, icke kunde någon del af denna lön, för kassans räkning innehålla. Uppå den af Direktionen häröfver hos Statskontoret förda klagan, meddelade Stats-kontoret det beslut: att som, enligt Stats-kontorels Cirkulär dea 22 April 1842, grundadt på Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 2 Februari samma år, tillgången till vakansoch liggetids-besparing skulle till vederbörande pensions-kassa utbetalas, ”sedan den lediga tjernsten blifvit åter tillsatt,” hvilket här skett den 27 Mars 1852, och pensions-kassans rätt att vid inträffande ledigheter af embeten och tjenster å rikets stat åtnjuta dylik innehållning i följd af Kongl. Brefvet den 17 September 1851 upphört från och med 1852 års början, när kassans rätt till bestämd årlig ersättning derför inträdde, Slals-kontoret icke funne skäl att i Landshöfdinge-embetets öfverklagade resolution göra ändring.
För de lån, sorn ej inbetalas inom 14 dagar efter förfallodagen, denna oräknad, eller liqvideras genom omsättning, der sådan får ega rum, samt för de kassakreditiv, som icke betalas vid kreditivtidens utgång, beräknas från förfallodagen’’sex procent ränta, der ej högre ränta är för försträckningen betingad; i hvilket fall denna utgår intill dess betalning sker. Enligt 65 § i reglementet beviljas kassa-kreditiv åt Riksgälds-kontoret, enskilde personer samt de sparbanker, hvilka äro försedda med stadgar, stadfästade a vederbörlig myndighet.