Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tron J, Mine Hrr! alt om den K. pröpostn innehållit följande: ”VVi vilje till den Danska fejden använda de öfverskott som komma att finnas i Riksg:s-konl., äfvensom öfriga tillgångar för Sveriges extra statsreglering vare sig till försvarsverket eller lill anskaffande af andra förnödenheter,” till byggnader af hamnar, vägar m. m. — tron J, säger jag, att R. St. derpå skolat svara: ”Danska fejden må gå på bekostnad af Sveriges försvar och förkofran?” -— Ingalunda. Sådant hade visserligen icke sketl, åtminstone ej i detta Hus eller af mig serskildt. Jag gaf mitt bifall emedan jag hoppades all vår egen krigsmakt derigenom skulle blifva förkofrad både till sin materiel och lill sin öfning. Man säger alt skattebördorna icke böra utan behof ökas. Det är sanni; men beviset alt fråga icke är om deras ökande, ligger i mitt yrkande, alt ej efterskänka hvad som redan är till eli gifvet ändamål anslaget, utan låta del gå till sin bestämmelse samt alt låta de besparingar, som skolat finnas i Riksg:s-konl., i fall de icke blifvit begagnade lill Danska fejden, ligga der orubbade. Beviset att de icke behöfvas för en vidsträcktare extra statsreglering än den han föreslagit, har talaren lemnat derhän. Mig förefaller det så, som hade Konungens rådgifvare vid detta tillfälle begärt mindre än vederbordt, för att kunna efterskänka hvad Staten eljest behöft. Jag har i ett annat land bemärkt ett 'tillfälle då representationen, för att slippa gifva de anslag, som äskades, beräknade statsinkomsterna för lågt. Här har, efter min tanka, det förhållandet alt Konungens rådgifvare beräknat slatsbehofven för ringa, ty värr, egt rum. Den 8 Januari. Man har sagt, att man skall rälla sina ulgifler efter tillgångarna. Det är i allmänhet sannt; men det linnas utgifter, som äro till den grad oundgängliga, alt om man icke för ögonblicket har penningar till deras bestridande, så mäste man låna.
RiksdagsOrdningen. §• *• 1 händelse Konungen, efter företagen resa, utöfver Tolf månader ur Riket blifver, sammankalle Regenten eller Regeringen, genom öppet Påbud, Riksens Ställ - Konstilulions-UlskoUcls Memorial JYg 8. 11 t!er till Allmän Riksdag, och läte kallelsen, inom Femton dagar efter berörde lids förlopp uti Hufvudstadens Kyrkor, samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket, kungöra. §■ 6- Då Konung dör och Tbronföljaren ännu omyndig är, utlärde Regeringen, i den omyndige Konungens namn, kallelse å Riksens Ständer, hvilken kallelse, inom Femton dagar efter Konungens död, skall i Hufvudstadens Kyrkor och sedan vidare i Riket kungöras. §. 7. Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-Ätt, hvilken arfsrätten till Riket varit uppdragen, på manliga sidan utginge, kalle likaledes Regeringen, inom den här ofvan stadgade tid efter den siste Konungens död, Riksens Ständer till allmän Riksdag. §• »• 1 de fall, då Konungen eller Regenten eller Regeringen sammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter Tretionde och inom Femtionde dagen från den, då kallelsen blifvit i Hufvudstadens Kyrkor kungjord. §■ *0. Om, emot förmodan, i de fall föregående 4, 6 och 7 §§ utsätta. Riksens Ständer ej genast sammankallas, åligge det ovilkorligen Riddarbus-Direktionen, DornCapitlen i Riket, Magistraten i Hufvudstaden samt Landshöfdingatne i Länen, att, genom offentliga kungöranden ifrån Predikstolarna, underrättelse härom låta meddela, på det Riksens Ständer må sammankomma, att deras samt Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnes å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller Regeringen sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. §. 11. l:o. - 2:o.
Jag är och blir alltid af den öfvertygelse, att der Styrelsen såsom praemiss erkänt, att en olaglighet eller en skyldighet, som icke grundar sig på lag, äger rum, der bör lagligheten genast och ovilkorligt inträda, utan något förbehåll om det förra tillståndets återinträdande i fall af framtida behof. Det är från denna åsigt, och preemissernes oriktiga sammanhang med conclusionen i den Kongl. Resolutionen, jag hämtar anledning lill den begärte ålerremissen. Grefve Posse} Carl Henrik: Förekommen af Herr Grundelstjerna, får jag, såsom innehafvare af Kungslena och Ettacks indelning, endast äran upplysa, alt förhållandet med desse Boställen är sådant, som Herr Grundelstjerna uppgifvit, att nemligen de dit anslagne lijelpedagsverken vid min afgång komma att upphöra. Herr Grundelstjerna: I anledning af Friherre Anckarswärds yttrande, alt ifrågavarande lijelpedagsverken ej skulle grunda sig på lag, får jag förnya min erinran, alt de grunda sig på äldre Kongl. Resolutioner och Bref, gifne före och efter hem - 254 Den C Kongl. Maj:t har dock funnit för godt, att vilkorligt eftergifva deni på gjorda framställningar om deras skadlighet serdeles för landsculturen. Herr Hjerta: Grunden för mitt förslag till ett nytt Betänkande är den, att jag trott närvarande tidpunkt vara lämpligast för reglering af ifrågavarande förhållanden, då fråga uppstått om ny lönereglering för Armeen. Om Rikets Ständer nu ville ingå med en underdånig hemställan om alla sådané till boställen anslagne hjelpedagsverkens upphäfvande, skulle detta kunna verkställas i sammanhang med den föreslagne löneregleringen, utan förlust för nuvarande innehafvare, hvilket ingalunda varit min mening att åsyfta. Jag har derföre ansett ingen ting böra nämnas om speciella fall, utan att man, under åberopande af den Kongl.
Icke brister det samvetsfrihet i en kyrka, som bekänner sig till denna lära, så vida man icke åstundar befrielse från bekännandet af sjelfva detta Guds Ord, sorn i vår kyrka innehafver den enda myndigheten i alla trosfrågor. En christen kan väl aldrig neka, att svenska *) För 1849 och 1852. — 36 — lutherska kyrkan medgifver all den samvetsfrihet, som någon christen kan önska. De christne, som icke desto mindre ropa öfver samvetstvång i denna kyrka, äro de väl underrättade om det verkliga innehållet af samma lära? Och äro de väl sjelfve lika frie från all lust att göra menniskomyndighet gällande, som en med full besinning denna lära i all dess vidd tillgifven christen? I vidrigt läll åstunda de frihet endast åt sin egen bekännelse. Någon samvetsfrihet inom densamma kommer icke i fråga, om än fördragsamhet mot andra bekännelser skulle beviljas. Man kan kalla det brist på religionsfrihet, när en kyrka vägrar att bredvid sig tåla skiljaktiga bekännelser; och denna art af ofördragsamhet finnes onekligen uti vår evangelisk lutherska kyrka. Men att i denna väg borttaga all inskränkning och lemna en obegränsad frihet, har vår kyrka säkerligen på goda skäl ansett oförenligt med sjelfva dess ändamål och kallelse. De ifrigaste frihetsförfäktare, så vidt de i sjelfva verket hafva religionen till sitt syftemål, skulle väl icke länge kunna göra försök med en alldeles obehindrad täflan imellan olika trosbekännelser uti offentligt predikande och värfvande af proselyter, utan snart nog finna sig föranlåtna att önska uteslutande af mormoner, vederdöpare, museimän, hedningar, kanhända till och med greker och rätt ofördragsama romerska katholiker. Dessa frihetsifrare skulle då erfara, att en christen kyrka, sträfvande efter bildning och klara begrepp om sin Mästares lära, icke kan trifvas bortblandad i en regellös gemenskap med all denna förbistring af stridiga, ej sällan fiendtliga religionssamfund.
Kommitén uti denna punkt af förberörda promemoria fått sig förelagdt. Till följd häraf och då ej eller något af ofvanomförmälda i fremmande länder begagnade sätt, om än ledande till det åsyftade ändamålet, torde hos oss kunna oförändradt tillämpas, utan att medföra olägenhet och gifva anledning till missnöje, har Kommitén måst vara betänkt på någon annan utväg att uppnå det mål, som blifvit uppstäldt och åsyftas. Enligt Kommiténs förmenande har det varit af största vigt att, vid bestämmandet häraf, icke allenast tillse, att det manskap, som uttages till Arméens omedelbara förstärkning, och på hvilket man derföre under freden bör kosta en, såvidt möjligt är, fullständig vapenöfning, är af sådan beskaffenhet, att man kan hafva full tillit till dess användbarhet, utan ock att noga taga i betraktande att nationens öfvertygelse om uttagningssättets billighet och rättvisa samt derpå hvilande håg och lust för vapenpligtens fullgörande tillbörligen vårdas och aktas. I följd häraf har Kommitén trott ett sådant uttagningssätt förnämligast böra hos oss föreslås, som, på samma gång det tillförsäkrar militär institutionen det starkaste och för vapenvrket mest tjenliga manskap, samt lemnar slaten garanti för de med vapenöfningarne förbundna utgifters användande på ett mot ändamålet svarande sätt, så litet som möjligt medför någon rubbning i nationens häfdvunna vanor och hittills gällande grunder för skyldigheten att inträda i beväringspligten. Dessa grunder hafva hos oss af gammalt varit ålder och längd, de der således redan äro med den stora allmänhetens rättsbegrepp införlifvade och krönte med vanans stämpel. Vid sådant förhållande, samt då ålder och längd i väsendtlig mån utgöra gradmätaren för bedömmandet af en persons duglighet till krigstjenst, har Kommitén trott nämnda egenskaper framför andra vara egnade att förena uppfyllandet af försvars verkets oeftergifliga anspråk med skyddet af den rättsgrund för beväringens utskrifningssält, som i vårt land eger häfdens och lagens förenade kraft.
Man såg tydligt, att den ära henne nu vederfors för stunden hade förbättrat toiletten; den träget begagnade hvardagsklädningen — kjol och tröja — betäcktes af ett vidlöftigt snyggt förkläde och halsen af en ny, ännu ofållad kattunsduk; de bara fötterna voro instuckna i kyrkskorna. Det skrynkliga ansigtet, i hvilket uttalade sig en viss bakslughet, omgafs af en med rimsor garnerad mössa af kattun. Hennes små djuptliggande ögon tindrade genom de på nästippen balancerande glasögonen. Denna person lade ut kort; i den välkända ordningen, nie i raden, genomgick hon, ehuru adept i konsten, dem likväl räknande med fingret; sedan betraktade hon alltsammans med mystiska blickar. Till höger på sidan om henne, så nära som möjligt, med framlutadt hufvud, satt ett åldrigt fruntimmer. Det var den flyktigt omnämnda «tant Barbara.» Huru gammal hon egentligen var, derom måste man fråga kyrkoboken, ty hon sade sig ej veta det. Hennes ansigte var skrynkligt och intetsägande, det glesa blonda håret, hvaribland inga grå kunde upptäckas, var sirligt lagdt i papiljotter, som tittade fram ur en broderad nattmössa, uppskjuten vid ena örat, i tydlig afsigt att höra desto bättre. Hatten, med en vidhängande lång broderad trådtyllsslöja, låg bredvid på bordet. Om henne återstår oss endast att säga, att näsa och haka syntes ha slutit en allians på lif och död. Uti den person, som innehade platsen på andra sidan om bordet, var det Leonna lätt, att igenkänna en yngre syster till fröken Renata, men endast anletsdragen buro syskontycke. Vårdslöshet i toilett och hållning, samt en affekterad melankolisk blick, var en motsats till Renatas stela, anspråksfulla façoner. Äfven frökens blick var nyfiket fästad på ödets förkunnerska. På en torfsoffa i hörnet af grottan satt, eller rättare sagdt, hvilade en ung dam klädd i hvit garnerad morgonrock. Fint bildade anletsdrag, en nästan genomskinlig hy, jemte en späd kroppsställning, gjorde, att hon såg yngre ut än hon var.
För utförande af nedanstående byggnadsföretag och reparationsarbeten hafva Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts disposition anvisat följande statsbidrag, att i mån af behof från Riksgälds-kontoret utgå, nemligen: l:o) såsom bidrag till uppförande af en ny byggnad för Upsala högre elementarläroverk, under förbehåll att det nuvarande lärohuset, efter skolans förflyttning, till Statsverkets disposition öfverlemnas, dels ett anslag af Etthundra tusen R:dr och dels ett låneunderstöd af Etthundrafyratio tusen R:dr, deraf för år 1867 såsom anslag Fyratio tusen R:dr och såsom lån Sjutio tusen R:dr, emot vilkor att, sedan detta lån, derför bör aflemnas en sådan skuldförbindelse, som af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret antages, under fem års tid fått utan ränta innehafvas, Fern procent å detsammas ursprungliga belopp skola före slutet af hvarje år till nämnda Kontor inbetalas, af hvilken inbetalning beräknas Fyra procent årlig ränta för det oguldna lånekapitalet samt det överskjutande beloppet kommer att såsom kapitalafbetalning å lånesumman afgå, intilldess denna blifvit till fullo gulden; 2:o) såsom bidrag till uppförande af en byggnad för Carlstads högre elementarläroverk, dels ett anslag af Åttatiosju tusen JR:dr och dels ett låneunderstöd af Fyratio tusen R:dr, deraf för år 1867 såsom anslag Fyratio tusen R:dr och såsom lån Tjugu tusen R:dr, emot enahanda vilkor för lånets åtnjutande, som i nästföregående mom. blifvit bestämda, allt under förutsättning att Wermlands landsting med ett anslag af 30,000 R:dr för ändamålet bidrager; 3:o) såsom bidrag till uppförande af en ny byggnad för (Venersborgs högre elementarläroverk, dels ett anslag af Sextio tusen R:dr och dels ett låneunderstöd Stats-Utskottets Mernorial N:o 135. 27 af Fyratio tusen tt:dr, deraf för år 1867 såsom anslag
(Denna afkortning består uti påförde räntor och tionde för Frälse Säterier, Rå och iRörs Hemman, Frälse Hemman samt Boställsoch Berustade Säterier. 412 12G 7,3 27,3 1,970 564 30 18 8 6 (KronoTionden är för SäteriLadugårdar och Insockne Hemman, med undantag af (4 T:r 16 kpr i Malmöhus Län, som är anslagen Baldringe Kyrka. [Ordinarie — Säterifrihet jemte 1 T:a 23 kpr Krono Tionde. | 24 T:r 2 kpr Dito af Hishults Socken, upplåten Fru Rosenstjernas arfvingar, enligt Resolution den 4 Oktober 1697. Boskapspenningar af berustade och Boställs-Säterier. (Boskapspenningar och KronoTionde af berustade och Boställs-Säterier i Wadsbo loeb Skara Fögderier. (Boskapspenningar af berustade Säterier, äfvensom till en del Grundskatts-Ränta af JFrälse Säterier. (Utgör Allmogens frihet från erläggande af Boskapsoch Skjutsfärds-penningarne emot påtagande af KnekteRoteringen. Or dinarie Ränta. Kronovarde. Markegångsvärde. H:dr. sk. rst. K:dr. sk. ral Westmanlands Från ofvanstående belopp afgår och påföres: ErsättningsHemman och Räntor: Stockholms Län: Anordning efter Stat å 8:de IlufvudTiteln: Malmöhus Län: Anslag till Baldringe Kyrka 4: 16. — 20: 12.— Allmogens F riheler: O Wermlands Län: Afhyste Hemman och Räntor: Östergöthlands Spanmål. MarkegångsYärde. T:r. kpr. R.:dr. st. rst. Anmärkning ar: ^Boskapspenningar ä bernstade Säterier och till en del äfven i Jordeboken påförd pränta å åtskillige, Kronan, med Frälseoch Säteri-frihet, frångångne hemman.
Anmäld den 18 November i836, och ansåg Kongl. Maj:t, i fråga om ordförandeskapet på sockenstämmor, der öfverenskommelser om presträttigheter afhandlas, lämpligt i Nåder stadga, alt till Konsislorii ombud och ordförande vid dylika förrättningar skola hädanefter förordnas serskilda personer; och vidkommande den i Kammar-Kollegii Cirkulärbref af den 3i Mars Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. G 5 Mars 1833 intagna föreskrift, hvarigenom Landshöfdingar och Konsistorier förståndigas att inom viss lid efter inträffade Kyrkoherdeledigheler anställa sockenstämmor och anmana socknemännen afsluta föreningar om presträttigheter, så fann Kongl. Maj:t, att denna ulan Dess Nådiga befallning vidtagna åtgärd hvarken tillhört Kollegium såsom embetspligt eller varit enlig med grunderna för dylika öfverenskommelsers lillvägabringande; hvadan berörde Cirkulär komme att till all laga kraft och verkan förfalla. Och ansåg Kongl. Maj:t för öfrigt i hufvudsaken omständigheterna icke påkalla någon närmare förklaring af de angående föreningar om presträttigheter gällande författningar. 29:o om lönereglering för Elementar-Läroverken. Se N:o 42 af Rikets Ständers underdåniga skrifvelser. Bonde-Ståndet: 1:0 alt utbekomma, för att till allmänt tryck befordra, de inför Kongl. Majit i Stats-Rådet förda Protokoller med alla tillhörande handlingar rörande Kyrkohemman i Halland från och med år 181 9 intill i834—1835 årens Riksdag. Anmäld den 7 Mars i835. Kongl.
Dragon-regemente 463 man, af Westgöta regemente 923 man, al Östgöta Lifgrenadier-regemente 928 man, af Bohusläns regemente 425 samt af Lifgrenadier-regementet 465 man fått till lättnad för rusthållarne afsitta och i stället underhållas såsom infanteri; men en lika beskaffad lindring för Skåne hade, ehuru fråga derom varit väckt vid nästan hvarje Riksdag under de sednaste 50 åren, förgäfves blifvit begärd, hvartill såsom skäl vid sednaste Riksdag uppgifvas, att man icke vetat, huruvida ej riket skulle komma att taga del i det då pågående kriget. Denna fruktan vore likväl numera undanröjd, och motionären ville derföre fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på billigheten af den föreslagna åtgärden. Norra delen af Skåne vore väl bekant för sin, i förhållande lill det öfriga landet, magra, stenbundna och kuperade jordmån, meri der vore likväl, till större delen i Östra och Westra Göinge härader, förlagda 4 sijvadroner, med tillsammans omkring 400 man, af Skånska Dragonoch Hussarregementena. Få voro de rusthållare, hvilka förmådde sjelfve uppföda eller underhålla en nummerhäst, helst de bättre lottade hemmanen vore i sin egenskap af säterioch frälsejord från rusttjensten befriade. Rusthållarne måste derföre årligen mot en kostnad af omkring 90 å 100 R:dr betinga sig underhåll och vård för sina nummerhästar på herregårdarne i medlersta Skåne.
Af hvad Skogs-styrelsen sålunda i underdånighet anfört, anser sig Styrelsen hafva ådagalaggt, såväl att dess Chef har till tjensteåliggande att verkställa inspektionsresor i landsorterna som att han dervid, och jemväl under inspektionsresorna år 18(!2, varit berättigad begagna tekniskt biträde; och torde, med hänsyn till omfånget och beskaffenheten af föremålen för dessa ifrågavarande inspektioner, ett sådant biträde äfven framgent vara behöfiigt; men då för detta biträde dels erfordras en större skicklighet och erfarenhet, än sorn i allmänhet kan påräknas, samt dels revierförvaltare icke lämpligen synas kunna användas vid inspekterande af deras förmäns, distriktförvaltarnes, 35 — 274 — tjensteåtgärder, torde svårligen ifrågavarande biträde kunna erhållas inom de distrikt, der inspektionen pågår. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar, "toriuäktigste, Al lern ådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte: A. E. ROS. Stockholm den 1 December 1864. C. A. T. Björkman. Kongl. Kanunar-kollegii underdåniga utlåtande öfver en af Rikets Ständers Revisorer år 1864 gjord framställning'. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Sill yttermera mifjo, att SÖi attt betta, font pär förut ffrifmet flår, befiutåt, förafffebat oct) bemitjat, tjafme 2Bt, ©mertgeö Siifeö famtftge ©fäuber, metat meb 9H?§bag8s83effut 1854. 63 28åro ttatnnS cd) tnfegelS wnberfnttanbc fabattt fh;rfa od) befväfta; btotlfct ffcbbc t @tocf’l)olm ben femte bageit t ^December ntåttab, året efter (EI)rt|H bövb bet @tt Siufenbe Sitta ^»uttbrabe od) på bet g-emttoitbe gfjerbe. H ENNING Ha m ilton. n. to, SanbtmavfMf. L. S. N:o 8. Grefve Oxenstjerna af Korsholm. Fullm. Carl Åkerhjelm. L. s. N:o 55. Grefve Cronhielm till Flosta. Fullm. A. G. Gyldenstolpe. L. S. N:o 94. AV. L. v. Schwerin. L. S. N:o 120. G. F. Liljencrants. L. S. N:o 133. N. Snoilsky. l. s. N:o 3. Friherre Gyllenstjerna af Lundholm. Fullm. Gillis Bildt. L. S. N:o 48. Stephan Creutz. L. S. N:o 77. F. W. Rehbinder. L. S. N:o 51. Gösla Posse. l. s. N:o 60. Grefve Mörner. Fullm. Knut Posse. l. s. N:o 1 I 5. G. Lagerbjelke. t. s. N:o 122. F. Puke. l. s. N:o 140. C. M. Björnstjerna, x. s. N:o 26. A. G. Leijonhufvud.
Det är om dessa anmärkningar Regerings-formens 56 § handlar, och emellan hvilka den åsyftar en förmedling eller jemkning. Det är ock gifvet, att i detta fall måste efter anställd votering i förstärkt Konstitutions-Utskott alltid låta sig finna en återstod, nemligen den på elt eller annat vis modifierade grundtanken. Andra anmärkningar inom Riks-stånden kunna åsyfta ett underkännande af sjelfva den grundta/ike, som ledt Konstitutions-Utskottet, alltså ett ogillande af hela det framlagda förslaget, såsom vore det hvarken nödigt eller nyttigt, och möjligt att verkställa. Om sådana anmärkningar hafva våra Grundlagar icke funnit för godt att något särskildt 8 Konåtitutions-Utikottet» Memorial, N:o 40. stadga; men om dem gäller, så vida de af 2:ne Riks-slånd göras, påtagligen den allmänna föreskrift, som innehålles i Riksdags-ordningens 75 §, eller att då 2 Stånd stadna emot 2, förfalle frågan, och förblifve vid det, som tillförene stadgadt varit. Är åter ett enda Riks-stånd ensamt om en återremiss med sådan anmärkning, så må delta Stånd desto heldre afbida den kommande riksdagens utslag, som det ju eger, att då begagna sitt obestridda veto. Men det gifves härförutan ett 3:dje slags anmärkningar, som låtit sig från Riks-ståndens sida i våra sednaste tider förspörja, och äro af den art, att de icke blott underkänna och ogilla den grundtanke j som Konstitutions-Utskottet framställt i sitt afgifna ändrings-förslag, ulan äfven hafva tili syfte, att i dess ställe substituera en helt annan, och sålunda bana väg för ett alldeles fremmande Grundlagsändrings-förslag, möjligtvis äfvenväl det som vid riksdagen blifvit af Konstitutions-Utskottet förkastadt.
Då strömming och lax numera, eidigt de uppgjorda förslagen, skulle i alla andra län, der de utgjort hufvud rån te-persedlar, komma att förvandlas till anoan perse del-ränta och jemväl i della län lämpligen kunde förvandlas till smör eller hälften till kött och hälften till smör, har uti den Nådiga Propositionen E. K. M:t öfverlemna! åt Rikets Ständer alt taga denna förändring i öfvervägande. Men då deputerade ej varit i tillfälle att deröfver uttala sin mening, har E. K. M:t endast, i öfverensstämmelse med deputerades yttrande, såsom hufvudpersedlar för detta län föreslagit spanmål, smör, kött, strömming, lax, hö och dagsverken. Enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, hafva ränte-persedlarne strömming och lax under de sista åren framför de öfrige ränte-persedlarne stigit i värde, och torde således vara mindre lämpliga att såsom särskilde skatte-titlar bibehållas. Riksdagsfullmäktige från detta län hafva jemväl lillkännagifvit sig önska, alt dessa ränte-persedlar måtte för framtiden försvinna och nthvtas mot hö. På grund häraf och i öfverensstämmelse för öfrigt med hvad E. K. M.t behagat föreslå, utom hvad dagsverken beträffar, hafva Rikets Ständer för sin del beslutat, att: l:o. Såsom hufvudränte-persedlår inom Wester-Norrlands län bestämmas: Spanmål, smör, kutt och hö; 2:o. Af nuvarande ränte-persedlarne förvandlas oxe och får till kött, samt halm, strömming och lax lill hö; 3:o. Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta, att, jemte de till penningar förvandlade bråktaien och hittills varande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Westerb oilens Ian. Af nuvarande ränte-persedlarne hade E. K.