Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förslag till Reglemente för Iåns utgifgifvande från Rikets Ständers Bank ernof pant af Tackjern, 1 :o Tackjern, som, på sätt 4 §. 1 Morn. af Kongl. Maj:ts, den 17 Maji i8i4> utfärdade Nådiga Förordning, angående Jern-vräkeriet i Riket, föreskrifver, är behörigen stärn p.Iad.t och märkt, samt upplagdt, antingen å Stockholms Tackjerns-våg, å Vågen i Götheborg Banco-Utskottets Memorial N.o 100. 9 eller å öfrige inom Riket befintliga Jernvägar, hvilka äro försedda med Våg-mästare, samt stå under Städernas Magistraters tillsyn och ansvarighet, men ingalunda sådant, som förvaras i enskilde personers utom Stadens våg befintliga bodar, belånas af Banken i Stockholm och af Lån-Contoiret i Götheborg, enligt-den för hvardera, i afseende på vågförda effecters belåning, utstakade Districts-fördelning, emot aflemnande af behörig vågattest, 2;o Stamp-Skrotoch Klot-jern är ifrån belånings-rättigheten undantaget. 3:o Våg-attesten bör bestämdt innehålla den Bergslags namn, och den Hyttas stämpel, hvarest Tackjernet är ti 11 verkad t, dess vigt samt antalet af Galtar eller Stycken, Attest öfver Tackjern, liggande å Stockholms våg, skall vara underskrifven af Inspectoren vid vågen, tillika med tvänne af Drätsel-Commissionen, på dess ansvar, utsedde Stadens Embetseller Tjenstemän. Och skola dessa tre personer derigenom en för alla och alla för en ikläda sig ansvarigheten, att den i Attesten uppgifna Tackjernspost oförryckt må qvarhållas tor Bankens räkning.
Det har länge och med skäl blifvit öf verklagadt, att jordbruket i vårt land nedtynges af mångfaldiga och svåra bördor. Om, till följd af omständigheternas kraf, en stor del af dessa bördor icke kunna lyftas från jordbruket, torde det vara så mycket mera skäl för lagstiftaren att, när det låter sig göra, lätta på desamma och i sådant afseende gå jordbrukarens önskan Den 1 Juni. till mötes. Vi veta att jordbrukaren tryckes af väghållningsbestyret, hvilket icke skulle kunna utan alltför kännbara upoffringar och olägenheter för kommunerne lyftas från jordbruket, men vi veta äfven att försök blifvit gjorda att genom entreprenaderna lätla denna börda. Resultaterna af K. M:s Förordn. ang:de hållskjulsens öfverlåtande på entreprenad hafva i allmänhet, om också olägenheter på flera ställen upstått för de resande, såsom alt de i början erhöllo dåliga hästar, likväl visat sig förmånliga i det afseende att allmogen blifvit befriad från skjutsningsskyldigheten. På flere ställen har skjutsningslegan varit för entreprenörerna så tillräcklig att de skjulsningsskyldige endast med en måttlig afgift blifvit befriad från bestyret, och på många ställen upgår den afgift, som per hemman af de skjutsningsskyldige erlägges till entreprenören, till icke mer än 4, 5 å 6 R:dr b:ko. Men då vi veta, att deremot på andra ställen entreprenad endast med svårighet kan åstadkommas, derföre att trafiken är så stor att entreprenören med största möda kan från de aflägsna hemmanen och byarne anskaffa ett så stort antal hästar, som erfordras utöfver dem han sjelf eger, och till följd häraf icke någon vågat åtaga sig entreprenad-skyldighet för sådana gästgifverier, så synes mig det icke vara obilligt^ att, pä sätt Utsk. föreslagit, skjulslegan höjes till 28 sk. b:ko. Jag har icke höjt min röst vid första punkten af Betänk., deruti Utsk. afstyrker åtskilliga motionärers yrkanden, bland annat, att skjutsafgiften skulle höjas ända till dess att entreprenader kunde åstadkommas, ty jag vill icke att man skal! begära alltför mycket.
Frankrikes hufvudstad eger flera institutioner för undervisning uti vetenskapliga ämnen utan att vara behäftade med de former, hvarunder vi gemenligen förstå universitets-förhållanden. Ifrån Dr Carl Santessons anteckningar, utgifne 1853, pag. 75, torde man i första rummet böra nämna Collége de France i Paris »såsom eli slags vetenskaps-akademi, ett universitet, om man så vill, men utan fakulteter, utan inskrifne eller examinerade elever och, hvad som hällre år, utan examina.» Detta oaktadt är det likväl en undervisningsanstalt, ja en sådan i dess högsta och bästa mening — en anstalt i och för vetenskapen och dess spridande, utan alla främmande beräkningar och biafsigter — en an - Den 4 December f. m. stalt der läraren eller professorn, som han kallas, kan ostörd af den mängd olika befattningar och bestyr, som vid våra universiteteruptaga alltför mycket af bans tid och splittra bans krafter, få sysselsätta sig med ocb arbeta uti sin vetenskap och dertill är så lönad, att han i ocb med sin plats bar en säker och anständig utkomst betryggad.» Sådana lärare, som en Michel Chevallier, en Micbelet, Libri, Lerminier, Le Verrier m. fl., kunna icke annat än lemna åtminstone en och annan utmärkt elev. Hvilka kunna orsakerna vara, att vid tillsättandet af våra högre embeten bristen understundom visar sig så alltför stor? Åtminstone å personligheter, som äro i åtnjutande af ett någorlunda allmännare erkännande, att de äro platserna vuxne. Då man tror sig erfara verkningar, så söker man gerna orsaker; om också under äfventyr att icke alltid träffa de rätta. Jag föreställer mig således, att en stor orsak måtte förefinnas i den naturliga åtrå att hastigt komma ifrån läroverket, för att vinna inträde på tjenstemanna-banan, utan att finna ett tillfälle till studiernas fortsättande, hvilket af denna inledning upbör oftast just vid den tid, då tankekraftens mognad gör individen mera mottaglig för ett högre vetande och mera mäktig för dess ordnande till framtida användande och bruk. Ett annat förhållande lärer i fordna tider ägt rum.
Men tillåt mig att till den ädla rättvisa, jag åtnjutit, ännu anhålla om en nåd: mina tjenares lif och frihet.“ „Min fru, ni ber för dem, som genom olydnad emot er vållat hela denna olycka?“ sade fursten, i hvars själ ett ögonblick uppstod en tanke af misstroende. „Ja, hade deras tilltag skett med min befallning, så hade jag väl föga blifvit istånd att kunna, enligt min pligt, åtaga mig mina underhafvandes sak.“ „Enligt den teckning ni gjort af en af dem, fruktar jag, att ni sjelf kommer att lida deraf, om jag skulle villfara er begäran.“ „Det är att ännu begära en gunst till, då jag anhåller, det ers Durchlaucht ville tillåta, att han måtte afsändas till Sverige. Min son finge der draga försorg för honom, och jag finge sålunda lägenhet att sända underrättelser till mina kära der. Jag hoppas, ers Durchlaucht vill antaga mitt ord som tillräcklig säkerhet, att jag icke skulle missbruka denna godhet, till att sända otillåtna budskap.“ „Nå väl, min fru, ni begär mycket. Det är förräderi emot min kejsare, som desse män begått; men ni har rättighet att fordra mycket i ersättning för hvad ni lidit. De skola frigifvas, och trädgårdsmästaren skall få pass. Och nu, mina damer, tillåten mig att be eder som gäster qvardröja i mitt hus, medan förberedelser vidtagas till en lämpligare bosättning. Äfven anhåller jag om att få vara er bankir, till dess ni hunnit ordna edra affärer.“ „Min tacksamhet för den godhet, ers Durchlaucht behagar bevisa oss, minskas ej deraf, att jag icke kan begagna den. Redan denna förstörda drägt“ (hon vidrörde lätt med handen sin svarta klädning) „skulle vara olämplig för en gäst i furstehuset. Framför allt ligger mig nu närmast om hjertat att uppsöka min dotter.“ „Fru friherrinna, på ert gods har ni ingen boning, och många svårigheter kunna dessutom möta er der. Såväl ni sjelf, som kanske ännu mer er unga dotter, hafva lidit af sinnesrörelse och ansträngning.
Jflerregårdarna skulle troligen vilja för befrielsen från postföring erlägga samma afgift, som de förut erlagt till dem af allmogen inom skjutslaget, som best''idt deras andel i skjutsen, och sålunda skulle denna allmoge icke allenast kunna gå miste om denna inkomst, utan äfyen genom plujima vota nödgas att för egen del betala en dylik afgift till entreprenören. Frågan om ändring i resereglemente! har redan af Hr Danckwardt blifvit besvayad. Den resekostnad, hvaraf allmogen mest betungas och hvaröfver den mest beklagar sig, är den, som erläggas för förrättningar 3f länsmännen och han har likväl ej skjuts för mera än en häst. En förändring i detta fall kunde således endast leda lil) förhöjning i allmogens utgifter, enär länsmannen ej kan resa med häst. Om någon allmän förhöjning i skjutslegan vöre yrkad, skulle jag ej vilja sätta mig deremot; men då bör förhöjningen vara enkel och klar. Nu åter, ejler i det skick frågan af TJtsk. blifvit framställd, ville jag hpllre anhålla om afslag å hela betänk., om jag ej ansåge skäligt alt i afseende på diligencerna göra den und, framställning, jag omnämnt, fastän äfven detta kunde vara onödigt, då vi finna, att K. M. åt diligence-inrättningen emellan Stockholm och Upsala beviljat rättigheten att uppgöra sådana accord, hvilka enligt min tanke utgöra det enda lämpliga understöd, som till dessa in - i5o Den 16 Augusti c. m. rättningar kan leranäs. Då jag förut yttrat, att så inrättade diligencer, som vi hittills haft, ej kunna bära sig hos oss, ber jag att i afseende på diligencefarten till Upsala få erinra, att orsaken, hvarföre den burit sig, är den, att af Upsalas invånare hestår af resande, hvilket förorsakar en betydlig skillnad i trafiken. Jag förenar mig i de föregående värda talarnes anhållan om återreraiss af förevar, betänk. Hr Rothlieb, Axel Fredr., uppläste följande: Uti den reservation, Frih.
å 4:de hufvudtiteln, » » reseoch traktamentspenningar » 53,000. i « 5:te hufvudtiteln, » » reseoch traktamentspenningar » 15,000. å Gite hufvudtiteln, » » utflyttningshjelp efter laga skiften » 118,000. » » odlingshjelp m. m. för krononybyggare » 10,000. » » skrifmaterialier och expenser m. m » 49,000. » » reseoch traktamentspenningar » 16,000. å 7:de hufvudtiteln, » » karta-sigillata-omkostnader » 164,000. » » lyshållning m. fl. utgifter för kronans publika hus i Stockholm b 13,000. b b restitutioner » 15,000. å 8:de hufvudtiteln b » fattigvården i allmänhet » 33,000. » » skrifmaterialier och expenser » 30,000. hemställande derjemte Revisorerne att, vid uppgörande af ny statsreglering, Rikets Ständer ville taga i öfvervägande om och hvilka af de i ofvanstående tabell upptaga för«Zapsanslag möjligen må kunna till reservationsanslag förändras, samt då vidtaga dylik förändring i afseende å de anslag, med hvilka sådant lämpligen kan ske. § 5. Anvisningar å anslaget till extra utgifter hafva under revisionsåret skett till följande belopp; » å 2:dra hufvudtiteln R:dr 3,771: 48- » 4:de dito » 49,808: 9. Följande belopp äro under revisionsåret auordnade på bufvudtitlarnes allmänna besparingar: å 2:dra hufvudtiteln ... i » 4:de dito » öde dito » 6:te dito » 7:de dito » 8:de dito § 7. Af den anledning att å l:sta hufvudtiteln afförts 12 R:dr 12 sk.
Men då man afser, att hela sammanräknade betalningen, aldrig något år uppgått till 4^o R:dr (för år x834 var den högst, nemi. 4^9 R:dr 4o sk., den af mig tillstyrkta serskilda ersättningen inberäknad) att derifrån först måste afdragas kostnaden • för hvad som verkeligen blifvit föftärdt, sedermera för hushållets uppsättning med Inventarier och tjenstefolk, vida utöfver hvad en Bruksförvaltares ställning eljest skulle fordra, för alt vara i tillfälle äfven öfver nätterna herbergera, såsom någongång händt, ända till 5 personer på en gång; måste man visserligen erkänna, att behållningen blifver liten eller ingen. Det var med afseende på desse förhållanden, och då jag hvaiken ansåg det billigt, eller med en klok hushållning öfverensstämmande, att icke lyssna till Bruksförvaltarens grundade framställningar i delta hänseende, som jag tillät honom att i Räkning påföra den ofvannämude ersättningenj och understödde dess bifallande hos Fullmäglige. Jag lår nämna, att under den förflutna liden, något bestämdt ersättningsbelopp för qvarter och uppassning, ej funnits utstäkadt; hvaremot, enligt hvad Prolocollerne utvisa, Förvaltarne vid Bruket tidtals fått någon godtgörelse derföre sig tillagd i rund Summa. c. Angående Reparationen d den nja Verkhusbyggnaden. io:o Efter förutgående framställning of hvad i detta hänseende förekommit, och meddelande af Svar å Fullmägliges hemställan om behofvet af denna reparations snara företagande, sluta Herrar Revisorerne med det yttrande, att de funnit sig icke kunna underlåta för Rikets Ständer uttrycka den mening, att Banco-Fullmäglige, och bland dem i synnerhet den, som haft speciela inspectionen öfver Tumba, i frågan om det nya Verkhusets reparerande, icke ådagalagt den rådighet och drift i sitt handlingssätt, som Rikets Ständer haft rätt att vänta af sina Ombud.
Allt tycks vara dödt, ingen skrattar o alla äro ense om behofvet att på det kraftigaste folkets själ och hjärta, samt en härold; (hr Lejdeher slamrar i denna sensommardagens elegi M söka skydda småfåglarna, om ej en obotlig skaström). Sagas och Sveas partier äro de båda Det är som o m alla voro döda eller skulle da skall ske. Tusentals kvinnor i skilda länder förnämsta och erhöllo ett alltigenom förträffligt till att d ö, som o m allt och alla vore trötta och äf alla samhällsklasser hafva också formliutförande. Äfven de öfriga rollinnehafvarne förgen förbundit sig att aldrig bära en så dåraktig tjäna erkännande. Med ett dylikt språk, som i och längtade efter sista andedraget och att prydnad. Så har bl. a. drottningen af Danmark falla liksom frukterna på gräsmattan. detta festspel förekommer, är det dock mer än redan förlidet år uttalat sin lifliga anslutning till Alla äro dock icke döda i det bleka huset. eljes nödvändigt, att texten tydligt uttalas. Åtdessa sträfvanden, och i våras uttryckte vår egen CO drottning sina varma sympatier för hvad den skilligt gick dock förloradt. Af de vackra kö- Men man går så lätt därinne öfver golfven rerna från osynliga skogsandar och hafsjungfrur ty den gamle herrgårdsmannen är sjuk svenska kvinnoföreningen till djurens skydd hördes knappt ett ord. Slutscenen med sköldverkat i samma syfte. mödansen var mycket effektfull, och stämningen Han sitter ensam inne i sitt rum, hvars stegras till varm entusiasm vid den ståtliga dörr han tillslutit, och den bleka dagern slutkören: silar sig in genom de stora rutorna, öfver hvilka markiserna halft nedfällts. Teater och. musik. så länge till frihets fromma, med en massa papper i handen.
Majit anfört underdåniga besvär, hvaruppå nådigt utslag ännu icke fallit. ') Rätteligen af Yisitatorerna gifna, och af Länsmannen endast delgifna. Berättelsen för år 1852 upptager det åtal, som emot Borgmästaren i Eskilstuna och en annan, i anseende till hans jäfvighet, tillförordnad Borgmästare blifvit anställdt för dröjsmål i handläggningen af ett från Konungens Befallningshafvande i Södermanlands län till Magistratens i Eskilstuna utlåtande hänvisadt mål angående förändring i stadsutskyldernes fördelning. Uppå mina i detta mål anförda underdåniga besvär har Kongl. Majit den 2 Aug. 1854 meddelat nådigt utslag af innehåll, att som ostridigt vore, att sedan Magistraten i Eskilstuna den 6 Maj 1850 fått emottaga Konungens Befallningshafvandes remiss å den i ämnet gjorda ansökning, densamma af ordinarie Magistraten i Eskilstuna blifvit i enlighet med Konungens Befallningshafvandes föreskrift utställd till förklaringars afgifvande af stadens äldsta samt fabriksoch handtverksföreningar, men all utredning i detta mål saknades angående tiden, då berörde åtgärd af Magistraten vidtogs, samt när de sålundainfordrade förklaringarna afgåfvos; alltså och då vid sådant förhållande det icke kunde anses styrkt, att eller i hvad mån obehörigt dröjsmål med handläggningen af ifrågavarande ärende kunde ligga ordinarie och tillförordnade Borgmästaren såsom Ordförande i Magistraten uti Eskilstuna till last; funne Kongl. Majit ej skäl att göra ändring uti det slut, hvaruti Hofrätten i dess öfverklagade utslag stannat.
Den i Januari f. m. 29 af Utsk:s betänk., svarades derå nej, och alt då H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, sedermera framställde propus, på mitt förslag, svarades dertill ett allmänt ja. Jag trodde således denna sak vara afgjord. Likväl, 0111 fråga nu blifver att återremittera punkten, xiii jag icke för min del sälta mig deremot, så vidt nemi. R. o. Ad. då behagar tillkännagifva, alt det ja, som svarades, innefattar R. 0. Ad:s gemensamma tanka, oell att åtcrremissen således endast afser alt rälta den rcdactionhrist, som måhända förefinnes i mitt förslag. Då discussionen likväl 1111 ä nyo blifvit bragt ä bane, anhåller jag fä yttra några ord i anledn. af hvad här nu sednast blifvit sagdt. Hr von Hartmansdorff har yttrat, alt om man skulle bestämma en viss vigt, sä skulle man möjligen komma derhän, alt räntegifvarne ansågo sig berättigade alt med några kappar mindre, om tunnan vägde mera, betala den räntesäd, som de skulle erlägga. Jag vet icke, huru en sådan förvillelse hos räntegifvarne i afseende på begreppen otti deras skyldigheter skäligen skulle kunna uppkomma. Vid spanmålshandel nu för tiden betingas alltid en viss vigt; men derföre är icke sagdt, alt tunntalet får minskas. Frih. Cederström har ansett, att bättre vore, örn StatsUtsk. ville bestämma en viss vigt, gällande för alla år. Det tror jag likväl icke vore sä rätt, som hvad StatsUtsk. i sitt nu förevar, förslag framställt , nemi. alt vigten mätte bestämmas med afseende på den spanmål, som vuxit för året.
Länen i Riket inkomne Räkenskaper för år 1826, hafva, tillika med LänsCommiltcernes om deras granskning afgifna Berättelser, blifvit Utskottet tillställde; och af hvilka berättelser endast saknats den, som från Westerbottens Län skolat aflemna*. Utskottet har också fått emottaga ett hos SerapliimerOrdens-Gillet öfver förenämnde Räkenskaper upprättadt Sammandrag, enligt hvilket, från år 1825 inbalanceras : Tillgångar R:dr 230,874 Tillkommen Uppbörd för förra året 0,397: 8. 3. Bil. till N:o 296. 4:de Sami. irsta AFdeln. Jemförelse-Tableau öfver Allmänna Hospitalsoch Barnhus-Fondens Inkomster och Utgifter, åren 1825 och 1826. Inkomster. Utgifter. Afskrifningar 4 8 Tillkommen Uppbörd för förra året 58 43 6 567 22 8 Diverse Extra Utgifter Anmärknings-procent Inventariers upphandling 4,342 1,745 27 12 8 5,435 268 2,007 29 10 6 10 10 11 Summa 90,013 ,8 4 >44,485 10 2 Summa io2,556| 35 7 1 io,581J 31 1- ,. -m; £3 7* ' ' 7 * i ■;c ■■ f \ v ■ .i ' ■ ' , r 7' .Si i O - h ; -■•i J v.t. " •• X* - * , * t% ib G .'fj i ; r* 7 S-r •. »C -— i, . .. ... i-. -« ij, v. 5 f ' ,J ■ - \ .. I ' ' i. a il. Betänkanden, JV:o 296. 4% Utgifter; Afskrifningen
Missgernings-Balken omförmälda brott, så länge det gamla straffsystemet i sin helhet icke omskapas; och det andra, att allmänna straff-inrättningar, tjenliga för verkställighet af de bestraffningar, som lagförslaget antagit, icke för närvarande finnas; men fastän Utskottet, af dessa orsaker, icke kan tillstyrka bifall å hvad härutinnan blifvit hemstäldt, delar dock Utskottet motionärens tanka om behofvet af skärpning i de straff, som äro bestämda för ifrågavarande slag af brott, hvilka i senare tider tilltagit i antal samt utvisa en hög grad af vildsinthet hos gerningsmannen och ofta till sina följder menligt inverka på den våldfördes kropps-beskafienhet och helsa; och har Utskottet funnit nämnde ändamål kunna vinnas, om, i stället för de i 1, 2 och 3 §§. af 34 Caj). Missgernings-Balken utsatta såramålsböler, urbota bestraffning med fängelse vid valten och bröd stadgas. Till följd af livad sålunda blifvit yttradt, hemställer Utskottet vördsamt, l:o att en författning måtte beslutas, hvarigenom Kongl. Brefvet den 20 September 1786 upphäfves och 24 Cap. 8 § Missgernings-Balken ändras på följande sätt: Drager någon oträngd af vredesmod knif eller svärd, spän* ner bössa eller reser annat vapen åt annanj stinger, hugger, slår eller skjuter åt honom och råkar det annan, så att han får der död af; gånge derom, som om annat viljadråp. Tillfogar man någon dervid lyte, sår eller blånad, ansvare derför efter lag och bote serskildt för begagnandet af lif sf ärligt vapen från Tjugu till Fyratio daler till tveskiftes emellan Konungen och Häradet eller Staden. Sker ej skada, vare ändå till samma böter förfallen.
Till bidragen att utreda lagskipningens tillstånd hörer vidare i ordningen att redovisa för de af Justitia Ombudsmans-embetet anställda åtal, uppå hvilka utslag fallit under den tid, som efter sista årsberättelses utgifvande förflutit. Dervid har jag först att upptaga den talan, jag hos Kongl. Svea Hofrätt låtit utföra, i anledning af gjord angifvelse derom, att sedan Stora Kopparbergs bergslag vid allmän sammankomst inför Grufverätten i Fahlun den 16 Juli 1844 148 lagets entkilda verk förekommande stadgande, att lagtima bolagsstämma borde bållås inför Grufverätten den 15 Juli hvarje år, skulle förändras sålunda, att bolagsstämman komrne att hållas den andra helgefria lördagen i Juli månad, utan att någon närmare bestämmelse blifvit meddelad om stället för sammankomsten, än att densamma skulle äga rum i Fahlun, och 1815 års ordinarie bolagsstämma angående bergslagets enskilda verk hållits utom Grufverätten; men Kongl. Bergscollegium, der vederbörande Bergsfiskal anfört besvär öfver sä väl omfortnälta beslut, som de vid 1845 års stämma vidtagne åtgärder, genom utslag den 7
Ati tiden för vads erläggande emot och besvär öfver HäradsRätis och UagmaasRättsDomar, samt för anmälan i HofRätt, att få hos Kongl. Majrt söka ändring i HofRätts Dom och Utslag, måtte förändras' och den vinnande Parten i alla iostantier vara pligtig, på lämpligt sått, lemna v ed erparten del af meddeldse beslut, samt Fatalietiden till vadepenningars erläggande och ändrings sökande, bsräknas ifrån detta delfående ock icke blifva mycket inskränkt; äfvensom, att, i anseende till tidsutdrägfen , förhöjde vadepenningar kunde i LandiRänteriet i Provinsen insättas, samt bevis, att denna insättning i föreskrifven tid skedt , bifogas de till nästa instantien ingifvande handlingar. 4:0 Att den kortare lid, sorn i 25 Cap. RättegångsBslken ar föreskrifven för ändrings sökande hos HofRätten, mätte beräknas från delfåendet af Dom eiler Utslag, men icke från dagarne af dessas utfärdande. 5:0 Att stadgandet uti 3o:de Cap. 1 §. RättegångsBalken, om nedsättning af så kallad Revisions skilling, då man vill söka Log Utskottets Betånkanilen. 169 att Konungen må Hofrätts Dom öfverse, måtte försvinna. 6:0 Att tidei* för Besvärs anförande öfver Landshöfdingarnes Utslag i Enskiftesmål, måtte beräknas från den dag Parterne få del af Utslaget och 7:0 Att skyldigheten, som åligger den, som öfver KammarCollegii Utslag vill hos K onungen söka ändring, att vid besvären bilägga bevis, när han af Utslaget erhållit del, matte upphöra, och den vinnande Parten vara skyldig visa när Utslaget blifvit vederparten kucgjordt och tillståIrlt. Detta allt bar Lagutskottet till pröfning förehaft; och sedan Utskottet i frågaa om förändrad tid för missnöjes anmälande emot Hofrätts Utslag eller Dom samt Revision?-skillingens afskafFande, redan i anledning af särskildte i samma ämnen väckte motioner, Betänkande till Riksens Höglofl.