Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Orden betyda: 1) världsdel, 2) grupp, 3) opera, 4) vetenskapsman, 5) koloni på Afrikas kust, 6) grekisk fältherre, 7) en af Shakespeares kvinnofigurer, 8) fältherre och statsman, 9) sjö i Amerika, 10) kvinnonamn, 11) krukväxt. Louise. Rebus. lösning på franska.) Charad. Mitt första ett pronomen är personligt, fler än en, ma cbére. Mitt andra är ett utrop blott. Mitt tredje minus n har fått af list och grymlet mycket nog och smyger lömskt omkring i skog. Mitt fjärde nunnans fristad är. Idun För » Platssökande » och » Lediga plalser » 25 öre. Utländska annonser 70 öre pr petitrad. Tidningen kostar Redaktör och irtgifvare: endast I kr. 65 öre; Träffas S byrån kl. 10 — 11. postarvodet inberäknadt. Grefvinnan Allra Telef. Lösnummerpas: 15 öre (vid kompletteringar). Prenumeration sker i landsorten å postanstalterua, i Stockholm hos red., i boklådorna och tidningskontoren. an må icke inbillasig, att den, ' som bär titel af » öfverhofrnästarinna hos hennes majestät drottningen », kan hafva sä lugna och fridfulla dagar. Det är sannerligen ej en syssla » blot til Lyst » — och ära, om den äfveu medför den senare, ty en öfverhofmästarinna innehar samma rang som riksmarskalken hos konungen. Platsen medför äfven ett stort ansvar. Näst drottningen själf är det öfverliofmästarinnan, som representerar detkvinliga hofvet oeh angifver tonen. I drottningens frånvaro är hon ensam om att föra spiran och bestämmer alla anordningar och all ceremoniel. På henne beror i icke ringa grad de kvinliga funktionärernas utnämninnar och dessutom har hon hufvudinseendet öfver sin drottnings ekonomiska hofhållning. hvarje bref innehåller bö- ner om hjälp och understöd, så skulle de sannerligen häpna. Dessa bref kunna ibland uppgå till 50 ä 100 stycken från vidt skilda håll.
Månne ej mången yngling sålunda blifvit lockad till det första afsteget från sedlighetens väg, ett steg, som, Gudi klagadt, sedan vanligen följes af flere andra, till dess han mer och mer försjunker i lättsinne och utsväfningar '? Kan ens någon ärbar och tänkande qvinna nattetid gå förbi de upplysta cigarrbutikerna utan att uppröras i sitt sinne öfver den slappa moral, hvilken tolererar ett missförhållande, som j u rent af är egnadt att lägga hyende under lasten? Fråga då ej längre ironiskt efter gemenskapen mellan qvinnofrågan och cigarrhandeln, utan lyssna till den klagan, hvilken, ehuru tyst och undertryckt, uppstiger från de förorättade och uppoffrade unga qvinnorna, från de sörjande och förkrossade mödrarna, ja, från alla de sköflade existenserna, innan den växt till e t t skärande verop öfver den slapphet, som liar sin dryga andel i skulden till allt detta elände. Vi qvinnor begära af lagstiftarna, så väl som af lagens handhafvare, endast en akt af enkel rättvisa mot de unga qvinnorna, hvilka såsom lockbeten skola t j ena vinningslystnaden, mot de ännu oförderfvade yiiglingarne, hvillia genom ofvan antydda oskick inledas i frestelse, då, vi i sedlighetens och mänsklighetens namn fordra, att cigarrhandeln måtte underkastas samma o ?dningsstadgn och samma kontroll sona a n n a n handel. X o d e 7 %. 51 En sommarvandring. ' W F d e r sista hälften af maj månad 1887 diskuterades frågan om en fotvandring ifrigt bland flickorna i $: de klassen. Hvilka skulle komma med, och livart skulle kosan styras? Jag hade erbjudit mig att leda vandringen, och ändtligen blef det bestämdt, att jag skulle fii 3 af flickorna med mig, och att vi denna gång skulle ströfva omkring, förnämligast i Östergötland. Såsom rn5l för en turistfärd betraktades detta landskap med någon misstro. Östgötaslätten kunde ju ej jämföras med t. ex. Dalarnas herg.
Utskottet, som ansett benämningarne stämpel och stämpelpapper vara de för ifrågavarande ämne mest betecknande, har derför uti det nu uppgjorda författnings-förslaget i allmänhet begagnat desamma, äfvensom uttrycket förse med stämpel, i stället för chartera, m m. Vidare har Utskottet funnit sig böra från sitt förslag till stämpelpappers förordning utesluta alla de stadganden, som afse stämpling af tidningar samt andra periodiska skrifter och tryckta afhandlingar. Inkomsterna för stämpelpapper, eller, såsom de i räkenskaperna benämnas, Charta-Sigillata-medlen ingå nemligen till och redovisas af Kongl. Stats-kontoret, hvaremot tidnings-stämplings-afgiften ingår till och redovisas af Riksgälds-kontoret. Det är derför, enligt Utskottets åsigt, mindre följdriktigt att föreskrifterna angående tidnings-stämplings-afgiften qvarstå uti stämpelpappers-lörordningen. Tidnings-st änopel-a fgiften är nemligen, likasom kortstämpelmedlen, att anse såsom särskild bevillning, hvilken bör hänföras under 3:dje artikeln i Bevillnings-stadgan; och Utskottet har derföre jemväl uti sitt förslag till Bevil!- nings-stadga der upptagit densamma. Då likväl de särskilda föreskrifterna rörande tidnings-stämpel—afgiften skola tillämpas af ett jemförelsevis ringa antal personer, samt dessa föreskrifters införande i Bevillnings-stadgan alltså skulle der förorsaka onödig vidlyftighet, har Utskottet funnit lämpligast att, likasom i afseende på kortstämpel-afgilten redan äger rum, oftariämnde föreskrifter inrymmas uti en särskild författning; och Utskottet får alltså hemställa att Rikets Ständer, med godkännande häraf, mätte besluta: att alla stadganden, som röra stämpling af tidningar, andra periodiska skrifter och tryckta afhandlingar, böra utur stämpel-pappers-förordningen utgå och i en särskild författning sammanföras En annan väsendtlig förändring, sorn Utskottet funnit sig böra föreslå, angår upphörandet af stämpel—nfgiften lör lysnings-sedlar, och i följd deraf uteslutande ur författningen af alla de många och vidlyftiga stadganden, som derpå hafva afseende.
Endast uti sättet för afbjeipandet af den insedda bristen kunna tankarne numera vara delade, och så vä! inom som utom representationen har fråga i detta 110 Bil. M 5 lill Kongl. Maj Is Nåd. Prog. Jtä 1, om Statsverket 1886. afseende uppstått; hvarvid man älven sökt alt utaf andra länders erfarenhet hilda sig en grund för eget bedömande af denna vigtiga fråga. Det kan ock vara nyttigt att taga denna erfarenhet i betraktande. 1 Preussen t. ex, hvarest Bevärings-systemet vunnit den fullkomligaste utbildning, tjenstgör ynglingen 3:ne år i garnison, derefter 2:ne år vid möten och läger, lills han slutligen inträder i landtvärnet, hvilket sednare närmast är att jemföra med vår Beväring. 1 de mindre Tyska staterna och i Danmark, der visserligen olika principer räda i afseende på Beväringens organisation, är dock öfverallt ett års ständig tjenst göring ansedd såsom minimum och det oaktadt tillkomma sedermera årliga möten af 18 å 20 dagars längd. Andra stater lemna icke mindre talande exempel. Men utom det att ett Bevärings-system, grundadt på förhållanden i främmande länder, skulle för Sverige medföra alltför stora kostnader, anser jag det så mycket mindre lämpligt att nu föreslå så vidsträckta öfningar för vårt Bevarings-manskap, som man derigenom skulle fråntaga landtbruket och näringarne i allmänhet en alltför stor och ännu, i anseende till den ringa befolkningen, alltför behöflig arbetskraft. Jag vågar dessutom tro en sådan utsträckning af Bevärings-exercisen under fredstid härstädes vara öfverflödig, så vida nemligen åt gamla stammen beredes den öfning, jag här ofvan haft Nåden att, såsom högst väsendtlig, föreslå. Bevärings-manskapets vapenöfningars utsträckning vida utöfver den för närvarande bestämda tiden erfordras dock oundgängligen, om man ej vill äfventyra verkliga vådor för fäderneslandet. Men härvid bör äfven, efter mitt förmenande, först tagas i betraktande en ofta framställd fråga:
Discönteinas allmän»a upplösning nu påkallas, af allmänna Pfenninge-förlägenheten att användas i den väg,' hvarifrån de Sedermera, under eh ordentligare sakernas ordning, till angelägfiare föremål bola återföras.- Slufeligen och hvad angår DiscötitefnéS pa Éänqueri till inlösen ställda Assignationer »• hvilka jäg ansér vara i ett annat förhållande, än af Disconterria utgifna Treprocents Öbligä» tiofféf, och i anseende till hvilka, jag ömskat för^allmänna Credifpn * att Inlösen1 aldrig blifvit afbruten , hel 1st deras Credit med mindre betydligt understöd ofelbart blifvit uftderHållen , Och ffVärigenöm det blifvit foreköhirmn 4 soto nu inträffat, att de mindre bemedlade med Rabatf dem sig afhätfdt} så ehuru de nu’ icke äro i samma händer, sorn vid DjscQpternes inträffade obestånd, anser jag dem likväl böra al praten elie^ JBanquen genast uddsås till (föras fulla belopp, i afseende derpå att de arO ställda på Baiiquert till inlösen, icke lern nå t Innehafvarne någon Ränta , samt i synnerhet derföre att de innehaivas abden^ingare.: - it|linändietea , pcb detta omdöme om Assignat! Q* nerne, är enahanda, antingen .dJtskottensBétänc kande godkihnes, .eller oni DiscqnteSna blifvit försatta i Concours tillstånds • §å » sedflår#*^ fallet jag skulle ansett Staten eller Banquen , Den 17 Martti) fm* Söm Assignationefne inlöst, berättigad till Ii* ka flodel Btiligångame eber AssignatioOerneS belopp , nreji hvaremot ?Baoqpens företrädesrätt till betalning för sina i Disconterne ägande Fordringar, icke bordt medgifvas.
Jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på det företräde, som Hr Stuarts förslag, efter min öfvertygelse, har framför BondeSt:s eller Gr. Posses förslag. Skillnaden emellan dessa båda förslag är endast den, att i BondeSt:s likasom i Utsk:s förslag står, att Banken skall förvaltas af de fullmägtige, hvarje RiksSt. dertill förordnar, och deremot Hr Stuarts förslag innehåller, att Banken skall förvaltas af den deröfver af R. St. tillsatta styrelse. Då fråga är att göra en förändring i lagstiftningen för Banken, tror jag, att en af de vigtigaste förändringar, som borde antagas, och den, hvaraf man kunde vinna det största gagn, vore att bereda utväg för en annan sammansättning af Bancostyrelsen; och om orden: de fullmägtige, hvarje Stånd förordnar, bibehållas, befarar jag, att det skall blifva ganska svårt att ernå en sådan ända - Den 22 December f. m. 43g målsenlig sammansättning af denna styrelse, som kunde ske, i händelse man blott utsatte: den styrelse, R. St. tillsätta. Jag anhåller således om bifall tilHrStuarts förslag. Hr Stråle: Jag får fasta den siste talarens uppmärksamhet derpå, att då Riksd.Ordn. f-öreskrifver, att hvart RiksSt. för sig skall välja Bancofullmägtige, kan icke något annat sätt att välja Bancostyrelse äga rum, innan detta grundlagsbud blir förändradt. Skulle Constit.TJtsk. föreslå en sådan förändring, så måste Utsk. jemväl föreslå en dylik förändring i den §, som nu är i fråga. Så länge föreskriften om Bancofullmägtiges utväljande blir oförändrad i Riksd.- Ordn., synes det mig således likgiltigt, om ifrågavar. uttryck i Reg.F. bibehålies, då valsättet i alla fall måste blifva detsamma, tills jemväl ändring sker i Riksd.Ordn. Hr Dalman:
Wasa-Ordens Dito i af Kongl. Svärds-Orden af Kongl. Nordstjerne-Orden af Kongl. Wasa-Orden Riddare-Bref af Konung Carl XIII:s Orden d5 af Kongl. Svärds-Orden Öppna Bref för Riddare och Ledamöter 1 af Kongl. Nordstjerne-Orden ^ af Kongl. Wasa-Orden J voterar ja ; den, det ej vill, voterar nej j vinner nej, kommer berörde afgifter, jemlikt Ridderskapets oell Adelns beslut', att utgå med de belopp nu gällande Chartas-Sigillalas-Förordning i 5 §. bestämmer; nemligen lör Adels-Bref , « • • , . • .70: — Friherre-Bref ... >5o: — Grefve-Bref 3oo: —■ Öppna Bref, hvarigenom någon i Nåder tilläggas de förmoner, hederstitlar och företiädes-rättigheter framför andra undersåter, som Herrar Riksens Råd af ålder tillerkände blifvit . 208: 16. Riddare och Commendeurs-Bref af Kongl. Seraphimer-Orden /\5: Commendeurs-Bref af Kongl. Svärds-Ordens Stora Kors, af Kongl. Wasa-Ordens Stora Kors, af Kongl. Svärds-Orden, J 22: 24. af Kongl. Nordstjerne-Orden, af Kongl. Wasa-Orden, Bilt. lill B. St. Prat. 1840 och 184u 5 Sami. 1 Ajd. 35 Iläft. a 10 Beviilnings-Utskottets Memorial, K:o 54. Riddare-Bref af Konung Carl XlILs Orden,! af Kongl. Svärds-Orden, { Öppna Bref för Riddare och Ledamöter af t, 6: Kongl.
Sedan underrättelse ankommit, att de öfrige Respective RiksStåndens Deputationpr voro i SecretaUtskottets rum församlade* öfverlemnade Herr Grefven och LandtMarskalken Klubban till den äldste närvarande Grefven, Ridd. o. Ad. Grefve Gyllenborg, Joban Henning, samt afgick med stora Deputationen. Upplästes ett från RiddarhusUtskottet inkommit, sä lydande: Hörsamste Memorial! I anledning af de Anmärkningar Herr Presidenten ra.m. Friherre Fredric Tersmeden samt Majoren Adam Didric Reuterskjöld afgifvit vid föredragningen inför Högloft. Ridderskapet och Adeln af RiddarhusUtskottet den 17 sistledne December meddeldte Utlåtande, angående det af afledne ÖfversteLieutenanten C. G. Reuterskjöld i lifstiden upprättade Testamente, hvaröfver undertecknad Ordförande och AdvocatFiscalen Carl Ulric NauckholT äfvenledes in Pleno s-ig yttrat, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagat återremittera detta Ärende till Utskottet, att med förnyadt Yttrande derutinnan till Höglofl. Ridderskapet och Adeln inkomma. Då nu Utskottet går att fullgöra denna pligt, tror Utskottet sig till en början bpra anmäla, det Utskottet å ena sidan hyser den öfvertygelse, grundad på de skäl dess förra Betänkande i detta Mål upptager, att de Stiftelser aflidne ÖfversteLieutenanten Reuterskjöld gjordt, icke kunna utan förändring åf dess Förordnanden af RiddarhusStyrelsen öfvertagas, utan att directe strida emot Ridderskapets och Den 20 Januarii. Adelns, uti förra Belänkandet åberopade, vid förra Riksdagen faltade Beslut, hvaremot Utskottet å den andra förmodar, att desamma med förändring af vissa vilkor möjligen skulle kunna antagas, då de i en aflägsen framtid uppnå ändamålet af en allmän välgörande Anstalt.
Av allt att döma var han stamkund. David steg upp, gick in i skänkrummet och ämnade fråga Lisa vem denne man var. Lisa var mycket glad åt besöket, och han nästan glömde bort både gästen och sin egen nyfikenhet, lade armen om Lisas liv och kysste henne häftigt. Men någon kom, och med ansträngt ansikte, ty han kände ett häftigt begär efter Lisas slanka, vackra kropp just nu, slet han sig lös, behärskade sig och frågade henne, fortfarande med armen om hennes liv, vem gästen med glasögonen var. Lisa svarade ögonblickligen, uttalade ett namn som kom honom att draga sig bort och blekna. Han skyndade till sin plats med hjärtat bultande, han satte sig likblek och tog en tidning liksom för att dölja sitt ansikte för denne trötte gäst mitt emot. Detta var således den man han den broder vars hustru det icke var honom lovligt att taga här satt han trött jo jo jaså och här satt hans hustrus älskare, som mellan akterna kysste vilken krogflicka som helst. Han lämnade ett mynt på bordet och rusade iväg. Men bilden av den trötte, nästan kutryggige mannen med glasögonen förföljde honom även ute på gatan. Han ville ej en enda varelse ont, han ville ej heller tillfoga den här stackaren något lidande. Han ville leva i fred och vänskap med de trötta och pinade människorna. Men hur bar han sig i stället åt? Han var ett svin och det fattades honom kraft att låta bli att vara det. Jag tror jag blir cynisk, mumlade han. Jag har ingen rättighet att vara det, och det är ju sant att jag älskar henne. Jag älskar henne vansinnigt och ingen klok människa fäster avseende vid om jag kysser Lisa. Det är bara kroppen som vill ha sitt. Men varför är då min kärlek ej nog stark för att göra alla sådana små tilltag motbjudande? Nej, saken är helt enkelt den att jag inte älskar henne. Och i denna dag skall jag tala om det; göra slut på detta. Jag vill inte stjäla henne från den trötte mannen med glasögonen. Han sprang upp och knöt händerna. Jag vill inte! ropade han. Jag skall bli en hederlig människa, även om jag är trasig och fattig, skall jag dock känna mig ren invärtes. Punkt och slut! Men hon, hon har väl också en röst, tänkte han vidare.
“I begynnelsen var Ordet, och Ordet var hos Gud och Ordet var Gud — Genom detta är allt gjordt, det förutan är intet gjordt, som är gjordt. I det var lif och lifvet var människornas ljus — Och Ordet vardt kött, och han bodde ibland oss, full af nåd och sanning och vi skådade hans härlighet såsom den af Fadern enföddes härlighet“ — dessa citat ur inledningen till Johannes’ evangelium afse kanske likväl icke att “Ordet“ och människan Jesus fullständigt motsvara hvarandra utan hafva kanske bara den meningen, att Ordet (“Logos“, det grekiska originaluttrycket, har kanske en något djupare och rikare betydelse än den af “ord“, kanske “förnuft“, ur hvilket kanske äfven kunde extraheras äller i hvilket kanske kunde inläggas begreppen “lefvande väsen“, “personlighet“ och “jag“, äftersom det ju är antagligt att det innebär “lefvande förnuft“ och “personligt förnuft“) mera än hos andra varelser tagit gestalt hos Jesus, och det kanske bara i mening af mera än andra varelser här på jorden. De svagheter Jesus kanske visar, t. ex. den att bedja om att undslippa korsfästelsen (ifall hans bön i Gethsemane gäller detta) ehuru han vet att han på tredje dagen skall uppstå igän, och för öfrigt synes hafva haft vetskap om en föregående tillvaro i härlighet hos “Fadern förr än denna världen var“, tala kanske för detta sista — om för öfrigt evangelisternas berättelser äro fullt trovärdiga och icke motsägande på så vis, att den ene evangelisten omtalar något som är värkligt, hvilket strider mot meningen i en annan evangelists utsago. Hela Jesu personlighet och hela hans uppträdande kunna ju för öfrigt vara öfverväldigande storartade och omfattande nog, men huruvida de kunna räcka till för en allomfattning af ett helt universum, så långt och vida utbredt som våra yppersta synglas och längstutgående beräkningar kunna nå, torde väl vara värdt att underkastas mycken diskussion, innan man antager det. Möjligen räcka icke hans personlighet och uppträdande till för en relativ allomfattning af vårt solsystems centralsolsystems äller ens af detta vårt solsystems äller till och med endast denna lilla planets alla varelser.
Remitterades, jemte hvad i anledning af den Kongl. Srifvelsen blifvit af Ståndets Ledamöter anfördt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. S. D. Föredrogos å nyo följande Stats-Utskoltets Utlåtanden: N:o 5, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse om anvisande af ett serskildt anslag till vatten-communicationer och andra allmänna arbeten år 1840. Bifölls. Prot. TJldr. d. 2Q Februari 1840. 69 och N:o 6, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående aflidne Professoren P. H. Lings enkas underdåniga ansökning om bibehållande af den hennes man i lifstiden tillagde löne-tillökning. Bifölls. Från Hederv. Bonde-Ståndet j. m. S. D. Slats-IJlskottets den 26 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 9, angående ersättningen för Herr Landt-Marskalkens och Herrar Talmännens Riksdags-kostnader, blef å nyo föredraget och bifallet. S. D. Remitterades till Constitutions Utskottet: Stats-Utskottets uti memorial N:o 14 gjorda anmälan om anledning till anmärkning emot Stats-Rklet samt Föredraganderne för Kammarsamt Handelsoch Finance-Ärendena. S. D. R unitterades till Lag-Utskottet: l:o Nils Pehrssons från Örebro Län motion om förhöjning af de i 14 Gip. 7 §. Rättegångs-Balken stadgade böter för vanvördligt förhållande inför R;iLta m. m., jemte dervid afgifne yttranden; 2:o Johannes Christoffer ssons från Kronobergs Län motion om upphörande af Bergs-Tings-Rälterne m. m., jemte dervid afgifne yttranden; 3:o
Chefen f >r Finanse-departementet, Stats-rådet Sandströmer anförde i underdånighet att, då, uppå föredragning al Hans Excellens herr Slats-ministern för utrikes ärendena och sedan Rikets nu församlade Ständers Hemliga utskott blifvit bordt, Kongl. Majrt, med afseende å nu inträffade politiska förhållanden och synnerligast de händelser, som limat i Danmark, hvarifrån af sådan anledning begäran om Sveriges understöd blifvit framställd, full - Kongl. Majlis Nåd. Skrifvelse, N:o 85. 3 nit Sig föranlåten vara betänkt på sådana åtgärder, att någon del af armeen och flottan, derest behofvet det fordrar, måtte skyndsamt kunna användas, så vore, till betäckande af kostnaderne, ej mindre för nödige förberedande rustningar, än de ytterligare åtgärder, som omständigheterna tilläfventyrs komma att påkalla, serskilda tillgångar af nöden; hvadan och då de beslut, som i sådant hänseende kunna af Kongl. Majlis vidtagas, i väsendtlig mån syntes böra blifva beroende deraf, huruvida Rikets Ständer äro villige alt anvisa dertill erforderlige medel, depai teinents-chefen, med ledning af de utaf vederbörande rnilläre Departementschefer vid ofvannämda serskilda föredragning afgilna beräkningar, i underdånighet tillstyrkte, det Kongl. Maj:t, i enlighet med förslag, som nu tillika upplästes, måtte uti skrifvelse lill Rikets Ständers Stats-ulskol.t begära ett serskildt kreditiv af Två millioner r:dr b:ko, oberoende af de anvisningar, som, enligt 63 § i Regeringsformen, för oförutsedda händelser böra, på vanligt sätt, meddelas. Denna af föredragande deparlements-chefen gjorda underdåniga hemställan, hvaruti jemväl Stals-rådets öfrige ledamöter instämde, täcktes Kongl. Maj:t i nåder bifalla; och skulle, i enlighet med Kongl. Maj:ts sålunda fattade beslut, nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott, sådan densamma finnes protokollet bilagd, under denna dag aflåtas. Ex prokollo Z. Z. Fries.
Den, som från annan ort till försäljning emottagit varor, eller till honom eller hans ordres stäldt connoissement derå, samt på blifvande köpeskilling för varorna lemnat förskott, eller i och för försäljoingsuppdraget haft omkostnad, njute för sådant förskott och omkostnad med ränta, i händelse förskottstagaren före försäljningen gör concurs, förmånsrätt utur värdet af varorna, derest de finnas till förskottsgifvarens förfogande eller under hans vård. 2:o. Hafva varorne före eoncursen redan blifvit försålda och levererade, utan att förskottstagaren erhållit liqvid, ege förskottsgifvaren att af försäljningssumman godtgöra sig för hvad han förskjutit, framför andre förskott tagarens borgenärer, så vida uppbörden af betalningen är honom ombetrodd. 3:o. Den förmånsrätt, nu sagd är, eger icke rum om förskottstagare och förskottsgifvare äro boende på samma oit och varorna der blifvit lill försäljning öfverlemnade, så vida ej, vid varornas öfverlemnande, blifvit så förfaret, som lagen i båga om försträckning emot lös pant förmår. Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Maj 1845. Biht till R. St, Prot. 184S. to Sand. 1 A/d. 72 57® Expeditions-Ut skottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 208. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i4 Maj 1845. Preste-Ståndet den 14 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den 15 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående förändring af Stadganderne uti iy Cap. 2 § Rättegångs-Balken samt Kongl. Förklaringen den i5 October t Sto. (Lag-Ulsk:s Bet., N:o 92 och Uti., N:o 108). S. A. K.