Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afseende härå och då statsverkets för närvarande inskränkta tillgångar ej medgifva anvisandet af an - 8 Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o2, 53. slag för öfrige af Kongl. Majit uppgifne, i denna punkt omförmälde, serskilda behof, hemställer Utskottet, alt de för bevärings-manskapet oundgängligen behöfliga beklädnads-materialier, remtj'g, utredning och lältlagstross-effekter må få uttagas utur det för krigsbehof bildade reserv-förråd för samma manskap, samt alt till förstärkning af berörde reserv-förråd må å Riksgälds-kontoret anvisas ett årligt anslag af 26,666 r:dr 3a sk., att utgå under hvartdera af åren 1848, 184.9 oc^ i85o; hvaremot Utskottet afstyrker beviljandet af de utaf Kongl. Maj:t till arbetslöner för munderingars förfärdigande samt anskaffning af hufvudbonader och tält åt beväringsmanskapet äskade anslag af i3o,2oo r:dr. 3:o För verkställigheten af den utaf Kongl. Maj:t gillade planen för beväringens vapenöfningar har Kongl. Majit uti den Nådiga propositionen om statsverkets tillstånd och behof föreslagit, att, lill bestridande af kostnaderne för sjöbeväringsmanskapets vapenöfningar, ett anslag af 38,213 r:dr 32 sk. måtte till uppförande å femte hufvudtiteln beviljas. Enär, på sätt ofvanberördt är, Kongl.
Poesien, som i sin vidsträcktaste bemärkelse är det Skönas eviga drift och kraft att genom bildningsförmågan gifva sig en individuell verklighet, mottog villigt den attiskt-dionysiska sällskapsglädjen såsom ett nytt material; och vi äga tillräckliga lemningar af Hellenernes bacchiska lyrik, för att se, huru anledningarnas berusande innehåll der undergick en poetisk rening. Sjelfva de offentliga Dionysiska högtiderna, hvilkas beskrifningar förvåna nutidens begrepp om seder och anständighet, voro till sin inre betydelse någonting annat, än grofva orgier. De hade uppväxt på en andligt-sinnlig grund; de firades till åminnelse af den gud, som genom vinrankan – den både yppigaste och enklaste sinnebilden af Naturens gladlynthet – hade förmenskligat jordens vildar; och när Mänaderna utsväfvade, var genom ett religiöst bud all verklighet upphäfven utom den, som gifves i och genom hänryckningen öfver en omedelbart njuten gudomlighets lust att göra glädjen till menniskornas gudstjenst. – Men just detta sista gäller, oaktadt skepnadens olikhet, äfven om Bellmans lyriska bacchanalier: och detta är den punkt, hvarigenom en högre, en ädlare Bacchus inträder jemväl inom hans verldskrets. Man bör ej låta sig deraf narras, att Jupiters-sonen här antager en mask, sådan den i Norden, i Sverige vid Bellmans tid förefanns: ty denna mask idealiseras dymedelst, eller blir dymedelst i sanning just gudens, att den på samma gång, som den öfverallt sjelf parodierar sig, tillika öfverallt göres till ett genomskinligt omhölje för det högre väsende, som roar sig att uppenbaras genom sjelfva contrasten mellan sig och sin förklädning. Så till vida är alltså Bellmans sångmö – sådan hon framträder i sina yppersta skapelser – äfven snarlik den äldre Attiska Komediens.
Zf och 38) huruledes inom Riks-Stånden blifvit erinradt, att en betalnings-grund äfven borde stadgas för den händelse, då vid Fastighets-panters försäljning å Auction nya Gäldenären skulle åstunda att på en gång blifva qvitt ett, emot vilkor af återbetalning i Silfver, på 33|:dels år, erhållet Banco-lån; helst det i 1823 års Banco-Reglemente (pag. 96) gifna stadgande för slikt fall, att bland Köpe-vilkoren skulle ingå, Öih till Riks. St. a Bänto-Utskottets Memorial N.o gg. det ”länet måste antingen contant liqvideras i Silfver med fulla 66 f delar af hundrade j eller af köparen öf vertagas till det belopp j, sorn finge qvarstå/’ vore allt lör hårdt och betungande. Banco-Utskottet förbehöll sig alt vidare återkomma till frågan härom, då ett från Herrar Banco-FulImägtige i berörde hänseende framställt förslag blifvit behandladt; och sedan detta skett, får Utskoltet nu underställa Rikets Ständer silia åsigter i ämnet. Herrar Banco-Fullmägtige hafva omförmäla att inropare af sådana, genom Auction försålda, Fastigheter, som varit till Bankens säkerhet intecknade för lån emot återbetala nings-skyldighet i Silfver, hitintills alltid begagnat den senare tillåtelsen, eller att på. deras namn öfvertaga lånen till det belopp som fått qvarstå; men att deremot det förra alternativet,— att pä en gäng contant i Silfver liqvidera hela återstående skulden, — vore för mycket stridande emot både billighet och enskild fördel, att af någon lanna uppfyllas, emedan Gäldenären, i sådant fall, oberäknadt svårigheten och den betydliga kostnaden att anskaffa en dertill erforderlig större Silfver-qvantitet på en gång, äfven i verkligheten betungades med Bänco-Ulskoltels Memorial JY.-ö gg.
Då emellertid genom arfslagarne måste vara bestämdt, till hvem eganderåtten från arflåtaren öfvergår, och i sådant hänseende af en efter Preste-Ståndets mening uppställd författning skulle följa, att, med fortfarande tillämpning af 15:de Kapitlet 1 § Ärfda-Balken, eganderåtten från den aflidne makan öfverginge omedelbart på Staten, under det att den efterlefvande för sin lifstid bibehölles vid nyttjanderätten, men derigenom skulle emellan den sednare och Staten uppkomma ett ganska inveckladt rättsförhållande, som måste föranleda mycken osäkerhet och ömsesidiga olägenheter, har Utskottet icke ansett sig kunna omfatta berörda inom Högvördiga Ståndet framställda förslag; till följd hvaraf och då ifrågavarande Betänkande, som den 30 December sistlidet år afslagits af Höglofliga Ridderskapet och Adeln, deremot bifallits af Vällofliga Borgare-Ståndet Bih. till B. St. Prot. 1865 & 1866. 7 Sami. 1 Afd. 12 Baft. 1 2 Lag-Utskottets Memorial N:o 33. den 10 sistlidne Januari och af Hedervärda Bonde-Ståndet den 22 December sistlidet år, Utskottet föranlåtes, att till Högvördiga Preste-Ståndets antagande ånyo framlägga ifrågavarande förslag, sådant det lyder i Utskottets Betänkande N:
 11 och finnes hår ofvan intaget. Stockholm den 6 Mars 1866. Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Mars 1866, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af återremiss af Lag-Utskottets Betänkande N:o 13, öfver dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Pikets Ständer, om antagande af en författning angående arfsrätt för oäkta harn, dels ock enskild motion i samma ämne.
Andra provisionsartiklar, än här ofvan nämnda, må likaledes under iakttagande af erforderlig kontroll, till den del de icke under vistandet i Svensk hamn ombord användas, eller till qvarbhfvande i riket förtullas, med fartyget åter utföras. Hvad af inrikes producerade, enligt utgående tullpasset, med fartyget bevisligen utförda provisionsartiklar öfverblifva, må vid återkomsten, liksom utländska icke tullpligliga provisionsartiklar, tullfritt disponeras § 12. På det skeppare och besättningar å Svenska kravelfartyg. större eller mindre, må komma till säkert åtnjutande af den föring, som uti Kongl. Maj:ts år 1748 ut färdade Reglemente dem till uppmuntran blifvit tillagd, skola skeppare och besättning vid den Tullkammare, der lossning sker, af den tull, som för fartygets medbragta last inflyter, mot behörigt qvitto, erhålla dess föring, utgörande, vid fart frän Oste) sjön, för en skeppare 2 R:dr, för en styrman 88 öre och för de öfriga af besättningen, så väl som gossar, hvardera 60 öre; från de vid Nordsjön, Kanalen och Atlantiska hafvet belägna Europeiska orter, för en skeppare 10 R.dr 78 öre, för en styrman 5 R.dr 38 öre och för det öfriga skeppsfolket, hvarje person, 4 R.dr 32 öre, samt från Medelhafvet, Levanten och andra aflägsnare orter, för skepparen 13 R.dr 50 öre, för styrmannen 6 R:dr 75 öre och för hvardera af den öfriga besättningen 5 R:dr 38 öre; men dä tullbeloppet för medförda varor icke uppgår till minst 75 R:dr, bestås skeppare och besättning ej någon föring, från hvilken förmån äfven inhemska på klink byggda samt utländska fartyg äro uteslutna. Skeppare, som komma från Medelhafvet, men tillika intagit last uti Westersjö hamnar, njute föring såsom från Medelhafvet, niir tullen för de derifrån i Svenskt fartyg medbragta varor stiger till en fjerdedel af tullbeloppet för de varor, sorn annorstädes blifvit inlastade.
Lånen, och man förmodar, ätt det bygges pi de liberala grunder Utskotten yttrat Sd. 7 och 21. I afseende på Länen å exportadla effecter, anse Utskotten understöd heldre böra lennäs åt tillverkaren, än på den färdiga varin, således heldre på Namn och Cautioner, än Hypothequer!!! Hvarföre icke saga rentut, att man vill sänka Jernpriserfta ? Manufactur-Fondens ökande med 400 00a Rrdrkan vara billig, om inhemska tillverkningarne verkligen stigit j i annat.fall är denna mesure öfverflödig. — Beträffande Discoot-Regferingen åberopar jag hufvudsakligen Friherre Cederströms grundliga yttrande i detta ämne, hvilket fullkomligen vederlägger Utskottens raisonnement. — Den simplaste och rättvisaste Discont-Reglering är otvifveliktigt den, att Banquen utan undantag genast inlöser alla Discont-Papper och Afski ifnings-Skulden. Detta föiskott föres hvarje Discont till last i Debet, och njuter Banquen derföre 3 å ■> proCents årlig Rälta. Filial Discomenia for,taga derefter sin utredning genom omsättningar, utan att minska sina Rörelse Capital, och skall det, sopi i Råntevinst utöfver 3 å 5 proCent inflyter, användas till Capital-afbetalning i Banquen., De Låntagare i dessa Dise anter, sorn kunna anskaffa rigtiga Säkerhets-Handlingar, få sina Lån förvandlade till stående, efter samma grund, sorn Banquens öfriga Fnstighets-Lån, och bi ifva dit förflyttade, för att utgöra Ränta i Silfver .eller Den 15 ApVif. 52* Växlar. De Läntagare åter, sorn ej kunna prestera Fastighets-Hy potheque y få i vaniig ordning göra orrtsättningar, och 1 hvad i afbetalning intlyter, bör i Discontväg åter utlånas. t afseende på Gotha Canal-Discont böra serskilt tagas i betraktande de omständigheter, son Acr möta, och hvilka ämnen framdeles torde komma under öfvervägande.
Med anledning af livad sålunda förekommit tillstyrker jag underdånigst, all Eders Majit täcktes i allåtande nådig proposition af Rikets Ständer äska dels beviljande af 2,000 Rdr Riksmynt såsom bidrag för inköpet af boställe åt en blifvande predikant i Malå kapellförsamling, dels eli anslag af 850 Rdr Riksmynt årligen såsom bidrag för bans aflöning, intill dess kapellboerne sjelfva blifva i tillfälle att kapellpredikantens underhåll bekosta. 5:o. c) Anslår) till Genom nådigt bref den 25 Augusti 1854, angående reglering af guds 1'nköp'o/bo•jensterna i Trehörningsjö, till Gideå pastorat af Westcr-Norrlands Län lydande kaställe ät en pell, anbefallde Eders Maj:t Kammar-kollegium att, eller vederbörandes hörande, till kantf^TrehSrEders Maj.t inkomma med underdånigt utlåtande huru Trehörningsjö kapellags omningsjö. råde må behörigen bestämmas och församlingen erhålla en ständig, på stället boende predikant. Härvid upplystes visserligen, alt kapellet vore i synnerligt behof af egen predikant, emedan väg icke fanns från Gideå till kapellet, ulan måste man deremellan färdas 5 \ji mil dels på båt, dels genom tät skog och oländig mark, och tillstyrkte såväl Consistorium i Hernösand, som Eders Majis Befallningshafvande i Wester-Norlands Län kapellpredikants tillsättande med de af församlingen erbjudna lönevilkor samt den inkomst han i öfrigt kunde åtnjuta, dels af Pastor i Gideå, dels såsom skollärare, men då fyra byar, till folkmängd utgörande hälften af kapellaget, förklarat sig icke vilja deltaga i de kostnader, sorn af den förevarande regleringsfrågan skulle blifva en följd, tillstyrkte Kammar-kollegium, att densamma måtte för det dåvarande få förfalla, hvartill jemväl Eders Maji genom nådigt bref den G Februari 1857 lemnade nådigt bifall.
Jag har redan uttalat mitt ogillande af detta experimenterande med banker utan solidarisk ansvarighet, helst hållbarheten af detta system först genom en stor Europeisk kris kan pröfvas. Hade Stockholms Enskilda bank icke varit grundad på solidarisk ansvarighet, är jag säker på att den randat d. 18Nov. 1857; men nu gällde det de många delegarnes egen existens, och derföre uppbjödo de all sin förmåga för att hålla banken uppe. Om det vore af trängande behofvet på kalladt, skulle jag vilja medgifva stiftandet af sådana banker, men då det visat sig långt ifrån svårt att åstadkomma banker med solidarisk ansvarighet, Den 20 Oktober. 75 kan jag icke gilla att man inlåtit sig på det nya systemet. Då vi nu icke tillåtit bildandet af solidariska banker nied mindre grundfond än 1 million, kan jag icke förstå tankegången hos dem, som vilja för icke solidariska banker bestämma grundfondens minimum till endast en half million. Man talar om att de icke ega sedelutgifningsrält, men lika angeläget det är att utgifna sedlar kunna inlösas, lika angeläget torde vara att depositarier utfå sin rätt. Hr Wolffelt: Då bankernas ändamål är att medla mellan kapital-egare och kapital-sökande, är det af vigt att få dem anlagda just der de behöfvas, och detta motverkas genom att bestämma grundfondens minimum allt för högt. Den siste värde talaren förundrade sig öfver att man bestämt en högre siffra för de solidariska bankerna, än den, som för de icke solidariska blifvit föreslagen; men denna omständighet har sin naturliga förklaringsgrund deri, att det förstnämnda slaget af banker utgifva sedlar, hvilka den stora allmänheten icke kan undandraga sig att mottaga, hvaremot det sistnämnda slaget af banker icke ega sedelutgifningsrält. De röra sig visserligen, såsom Gr. Mörner nämnde, med invisningar, men hvad bevisar detta, annat än att de hafva kreditiver eller andra fonder i den bank, på hvilken de utfärda invisning.
Der blef han mottagen med all den prakt, som tillkom honom såsom konungason, och han var daglig gäst vid det ryska hofvet, hvars förnämsta prydnad han snart blef. Han öfvergick också alla i manlig skönhet och i snille. Detta gjorde också, att den intagande prinsessan Axinia snart fästade sig med en verklig kärlek vid Gustaf. Han märkte visserligen detta förhållande och det smärtade honom, emedan han med hela sin själ fästhängde vid den qvinna, som i Tyskland blifvit hans maka, och hvilken hade åtföljt honom till Moskwa. Det tjenade till ingenting, att han yppade detta förhållande för czar Boris. Denne kullkastade genast hans betänkligheter med de orden, att kyrkan kunde upplösa hans äktenskap. Huruvida Gustaf sjelf var benägen därför, det känner man icke med visshet. Men i betraktande af hans redbara karakter, måste man anse, att han icke skulle varit i stånd att svika den qvinna, vid hvilken hans varma själ fästat sig. Nej, det var helt andra orsaker, som blefvo ämnen till den söndring, som snart nog uppstod mellan honom och czaren, och som till slut beredde hans undergång. Det var ett par dagar före händelsen i första kapitlet. I sitt arbetsrum gick czar Gudunow häftigt fram och tillbaka. Starka sinnesrörelser skiftade hastigt om hvarandra i hans djupt markerade anlete, och ofta ljungade ur de stora ögonen en eld, som tydligt ådagalade, att vreden bodde inom den mäktige mannen. Sedan han en stund gått fram och tillbaka tog han plats vid ett litet bord och lät hufvudet sjunka ned mot bröstet, under det han stödde ena armen mot bordskifvan. Hvad tänkte han på? Grubblade han på hvilka eröfringar han skulle göra härnäst? Om han skulle anfalla Polen eller Sverige? På intet af detta tänkte han nu. "Han vågar trotsa mig", utbrast czaren efter en stund och sprang upp. "Ah, det är också den förste som gör det? Är jag ej herre här? Har jag ej makten att låta honom omkomma när jag behagar? Och hvem skall någonsin bry sig om honom? Ingen, Kung Johan skall tvärtom känna glädje öfver att hans brorson kommit ur verlden.
De träda i de enskildas ställe och låta all omedelbar beröring mellan låntagare och långifvare upphöra; de undersöka de säkerheter, hvarje lånsökande erbjuder, och, så att säga, allmängöra panten. Åt kapitalisten lemna hypolheks-inrättningarne sina egna förbin - delser, hos oss kallade obligationer, som i stadgad ordning inlösas, och för hvilka räntan alllid är på dagen att påräkna. Utom fördelen af den lägre räntefoten, beredes fastighetsegare» den ännu vigligare att, genom årliga afbetalningar å kapitalet, inom viss tid småningom amortera sin skuld, och detta är det enda sätt, hvarpå jorden kan återgifva de kapitaler, som i henne nedläggas. Utan fara kan icke jorden belastas med lån å korta betalningstider. Det fordras, att krediten här uppträder i en form, som, jemte säkerhet och beqvämlighet för kapitalisten, medgifver operationer för en längre tid. Det har lyckats hypotheks-föreningarne att lösa denna uppgift och till ömsesidig fördel för långifvare och låntagare undanrödja de svårigheter och betänkligheter, sorn alltid äro förenade med den omedelbara belåningen af inteckningar. Dessa inrättningar hafva derjemte skapat ett nytt slags papper, som med tiden och i den mån, deras organisation blir fullt betryggande och ändamålsenlig, skall vinna allt större och större förtroende. De obligationer, som hypotheks-föreningarne i in teckningar nes ställe utsläppa, hafva nemligen den dubbla egenskapen, att, i likhet med handelspapper, vara grundade på ett verkligt värde, det minst förgängliga af alla, och derjemte, liksom statspapper, ega eLt noteradt pris, hvartill de kunna afyttras. Erfarenheten har visat, att, vid politiska skakningar, hypotheks-inrättningarnes obligationer bibehålla sig bättre i kurs, än statspapperen. Med få ord kan hypotheks-inrättningarnes ändamål sägas vara att förvandla så stor del som möjligt af den sväfvande skuld, som hvilar på jorden, till fonderad skuld; och detta ändamål är stort nog, för att förtjena understödjas. I andra länder hafva också hypolheks-inrättningarne i en eller annan form blifvit al statsmakterna understödda, och allestädes äro de af allmänna meningen uppburna.
Jag medgifver, att ett öfverflöd verkligen kan uppstå; oeh det var ett sådant, som jemte andra orsaker åstadkom den kris i Engelska penningeväsendet, som år 1825 ägde rum. Sådana äro högst skadliga för hvarje land; och jag anser således, att den mening är riktig, att statsbanken bör retirera, då andra uppträda, sorn förminska behofvet af den förras anlitande. Men jag kan icke tillåta Bancostyrelsen att döma, om rörelsecapitalet är för litet eller för stort, och att Bancostyrelsen altså icke hvarken bör fa minska eller öka rörelsecapitalet, utan den auetoritet, som vakar öfver både statsbanken och privatbankerna. Jag vill visserligen icke frånkänna styrelsen det förtroende, den kan förtjena; men jag vill icke lemna henne en så vidsträckt magt sorn att, när hon behagar, rycka näringarna än hit och än dit. Sedan emedlertid Hr v. Troil, som haft så betydlig del i utarbetandet af Utsk:s betänk., lemnat de upplysningar, jag här ofvan upptagit, så är jag för min del tranquiliserad; och jag önskar, att någon utaf de Hrr, som förut ledt redigerandet af propostna i denna fråga, jemväl må åtaga sig det bestyret i afseende på denna punkt. Mig kan det icke tillhöra, enär jag velat hafva bort alla dessa punkter. Det är förut anmärkt, att statsobligationer uti ett föregående beslut blifvit till hypothicering af Bancostyrelsen upplåtna. Här äro de medgifna till försäljning. Jag tycker skillnaden är obetydlig; men, som sagdt är, jag öfverlemnar redactionen till dem, som varit redactörer vid de föregående besluten. Frih. Cederström: Det har blifvit yttradt, att afsigten med de föreslagna stadgandena vore den, att, i händelse enskilda associationer uppstode, hvarigenom ett öfverflöd af representativt mynt inträffade, skulle Banken göra indragningar. En annan ledamot har sagt, att sådant vore ganska riktigt. För min del tror jag, att man bör så ställa till, att statsbanken står oberoende af alla enskilda inrättningar.
Det hade varit hans alsikt, ehuru den måhända icke sträckt sig längre än till en ny rock, och äfven rocken hade väl fått vara, om icke mamsell Karin annorlunda beslutat. T y på hennes bud hade han klädt sig i sammetsbyxor. Kronofogden, som var humorist, brukade om hans blinda lydnad berätta en historia, som icke var alldeles sann, men som kunde hafva varit det. Bidrag mottagas med tacksamhet. Mamsell kom utför trappan med ett paket, som skulle med båten till Göteborg, och båten blåste i detsamma, just som skrifvaren händelsevis gick förbi. Det var mycket brådtom och hon bad honom springa. Förtjust att få tjäna sin afgud, betraktade han först henne, så paketet. En skugga for öfver hans ansikte och han tvekade. » Ack, mamsell, » ljöd hans tunna stämma, » jag får ödmjukast. » » Ja, ja, men skynda sig. » » Men så spring då ångbåten g å r. » » Spring. » Han sprang och var tillbaka just som ångbåten lade ut. Den vackra flickan stod kvar på trappan och skrattade. » Tack, » sade hon, » hvad var det herr Pettersson ville säga? » » Ack, mamsell, jag får allra ödmjukast be att få anmärka att ångbåten i själfva verket icke går till Göteborg. » Så det var ingen som undrade på, att när mamsell så ville, han gick till skräddaren och lät göra sig en hel ny kostym och sedan for till Göteborg och köpte ny ytterrock och dessutom en hel del saker, såsom en luktdyna med målade blommor, böcker i praktband, en blomsterkruka och — till mamsells födelsedag — en fin kappsäck med beslag — just något som han skulle kunnat önska sig själf. Eljes tänkte han numera sällan på sin resa och aldrig annat än i samband med henne. Han undrade hvad hon skulle tycka om att fara jorden Hvem nog blir stött i kanten. Ett träd med vingad frukt. En mejeriprodukt. En stad vid ostsjökanten. För sedlighet och tukt Ett uttryck användt ofta. En blomma som käns dofta. En biprodukt i spisarne. En tillflyktsort för grisarne. Ett vin med gamla anor. Ett mått i långa banor. Logogryf. För Idun af F. M. G.
Detta Contract blef också af Hans Maj:t Konung CART. XI stadfästadt och faststäldt den 15 November 1689. På en tid sorn denna, då en Tunna Korn kunde köpas för 16 sk., en Soldat-beklädnad för omkring 1 Rtdr och Regementet ej commenderades utom Randel, på en sådan tid kunde denna stränga Rotering cj synas så tung eller vara så tryckande, men då i senare tider och i mannaminne Jemtlands Regemente bevistat alla de Fälttåg, som förevarit och tillika med andra Corpser blifvit än till Göthaland, och i detta längst ned till Bekinge ach Röhus Rän, än till Vesterbotten och Fin - Stats-Vtskottets Betdnkanden'. 1239 land med flere ställen beordradt, har denna börda för Roteringsskyldige blifvit alltför mångdubblad. När .Jemtlands Regemente beklädes med samma sort mundering, som de öfrige Regementeme, och måste marschera lika långt som. de, i ett Rand, så ojemförligt vanlottadt emot andra Randskaper i anseende till dess kalla c]imat och saknad af segelfart, hvilket senare i synnerhet mer än annorstädes försvårar tillgån. garne på penninge-förtjenster, i ett Rand, der de tidiga frostnätterne alltför ofta fördärfva sä. den, så väl till hrödföda, sorn utsäde, i ett Rand, der jordmånen merendels är så stenbunden och till åkers upparbetande så otjenlig och otacksam, att på flere ställen en ensam Rotehållare i jemngoda år ej mer bekommér af sin sädesgröda än 15 å 18 Tunnor, hvaraf han skall utgöra både Kronooch Prest-Tionde, löna Soldaten med a;ne