Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hufvud-titeln utgående årliga ersättningsbelopp för jordförluster i följd af Trollhätte kanals anläggning, af hvilka yttranden inhemtades. att, utaf dessa érsättningstagare. egarne af Niris 1. 2, 3 och 4 Malöga, 4 mantal, i Tunhems socken och af Nio 1 Ona i mantal i Wassända socken, för hvilka ersättningsbeloppet utgjorde i kronovärdi tillsammans 42 ridr 23 sk. 8 rist., förklarat sig villige att hädanefter åtnjuta ersättningen i kontant efter hvarje års markegångspris å de redan anslagne räntepersedlarne med tiLlagd forlön för den i räntorne inbegripna spanmål, men att deremot alla de öfrige ersättningstagarne, tillhörande Gerdhems, Tunhems och Naglums socknar, voro belåtne att på föreslaget sätt taga kontant godtgörelse, en gång för alla, för de till dem utgående ersättningsbelopp, utgörande i kronovärdi 14 ridr 9 sk. 6 rist, som motsvarade, efter markegång på förslag, å 8 ridr, 113 ridr 28 sk.; så har Kongl. Majit, som, hvad ersättningsbeloppen till Malöga och Ona hemmansegare anginge, med hänsigt till förklaringarnes innehåll, ansett någon förändring tills vidare icke kunna komma att ega rum, deremot, beträffande öfrige ersättningstagarne, funnit, enär desse förklarat sig villige att en gång för alla emottaga kontant godtgörelse sålunda, att fem procent ränta å ersättningskapitalet motsvarade hvad eljest årligen skulle utgå, skäligt i Nåder föreslå Rikets Ständer, att af det för jordförluster genom kanaloch v äg-ani ägg n ing a / ’ uppförda förslags-anslag måtte till sistbemälde érsättningstagare, till fördelning i mån af deras ifrågavarande hemmansdelar, få utgå, såsom godtgörelse, en gång för alla, en summa af 2,271 ridr 32 sk., hvaraf , 5 procent utgjorde 113 ridr 28 sk. eller hvad som, efter förslagsmarkegång å 8 ridr, motsvarade ett kronovärdi af 14 ridr 0 sk. 6 rist; och skulle, i händelse Rikets Ständer bifölle denna Kongl. Majits
Uti en från Bonde-Ståndet till Utskottet remitterad motion har Riksdagsfullmäktigen Ola Mänsson från Christianstads län, med förmälan, att de kostnader som Köpinge socken inom samma län, i följd af cholerafarsotens härjande derstädes näsllidet år. lått vidkännas, uppgått till omkring 666 R:dr 32 sk., begärt, att fdelar deraf med 444 R:dr 21 sk. 4 rst. banko måtte af allmänna medel godtgöras. Utskottet har väl uti sitt betänkande N:o 104 tillstyrkt beviljandet af ett anslag till lindring i de kostnader, som af enahanda anledning drabbat Carlskrona stads innevånare, på det, i Utskottets tanka, välgrundade skäl, att. innevånarne i nämnda stad, der staten egde ett af sina förnämsta etablissemenler, lill största delen utgjordes af medellösa personer utaf arbetsklassen och manskapet vid Holtan; men då Utskottet anser, att i allmänhet Staten icke bör vidkännas dylika utgifter, hvilket måste vara ett kommunens åliggande, samt härtill kommer att, om en annan bana af Slaten beträddes, sådant sannolikt skulle medföra oberäkneliga kostnader för Stats-verket, hemställer Utskottet, att förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 20:o. Likaledes har Riksdagsfullmäkligen Johannes Nilsson från Malmöhus län uti en genom remiss från Bonde-Ståndet Utskottet tillställd motion begärt, att Rikets Ständer, med afseende å den medellösa belägenhet, hvaruti Råå fiskeläges innevånare sig befunne, måtte, lill ersättande af de kostnader, uppgående till 177 R:dr 3 sk. 4 rst., som drabbat dessa genom kolerafarsotens härjande derstädes år 1850, af allmänna medel bevilja dem ett anslag till motsvarande belopp.
Under Kronans disposition äro endast bibehållne två krono-parker Tysslingen och Krämaremarken, hvilka, redan åren 1830 och 1831 indelade till trakthuggning, lenina tillgång till årligt afsalu. Skogsplanterings-kassans tillgångar vid 1841 års slut utgjorde 2,556 R:dr 26 sk. io rst. Skogarne i allmänhet hafva icke lidit af skogseld, stormar eller mask; dock påslås att uteblifna fröår vållat klen återväxt, för hvars upphjelpande frösådd å allmänningarne ägt rum. Bergsrörelsen. Något annat Silfververk har icke varit drifvet än Helleforss, der malmfyndighet, som af föregående stollarbete blifvit öfverkol säd, började eftersättas år 1837, hvarefter malm samlats till silfversmältning, som likväl icke kom att verkställas förr än år 1842. Inom Nya Kopparbergs Bergmästaredöme saknas hvarken äldre eller nyare anledningar på sillverhaltig blyglans, fastän icke någon hittills funnits af lönande beskaffenhet. Koppartillverkningen inom Nya Kopparberget, som ifrån år 1628, da Ljusnarsbergs koppargrufva upptäcktes, utgjort egentliga anledningen lill befolkningen af denna förut glest bebodda Finnmark, började för 50 år sedan, då koppargrufvornas malm-afkomst minskades, att undanträngas al jernhandteringen; och då bergslaget icke var hugad t att bedrifva kopparmalmsbrytningen i den skala, som, vid år 1827 hållne Bergs-kommissioner, föreslogs såsq.in vilkor för bibehållande af den för kopparrörelsen förunnade Bergs-fi älse-frihet, förklarades Nya Kopparberget år 1829 för jern-bergslag. Elter den nya skattläggning, som år 1836 kom till stand, väcktes året derpå fråga om återupptagande af Gustafs schakt i Ljusnarsbergs-fältet, som var mer än lill hälften fyllt med vatten, och bergslaget öfverlemnade under vissa vilkor åt ett, bland dess intressenter, bildadt bolag att på 25 års tid bearbeta och lör allmänna 7 Bergslagets räkning försvara grufvorna.
Dc uti revisionsberättelserna för åren 1854—1857 meddelade utdrag af salpeterfondens räkenskaper utvisa nemligen, att fondens utgifter för aflönings-, pensions-och transport-kostnader m. m. under denna tid i medeltal med omkring 19,000 R:dr årligen öfverskjutit dess ränte-inkomster; och dessa utgifter böra hädanefter icke antagas till högre belopp, utan torde snarare i mån af minskadt salpeteruppköp komma att nedgå. Då nu, enligt hvad den Kongl. Propositionen innehåller, det årliga bchofvet af salpeter för tillverkningen af krigskrut utgör endast omkring 10.000 Lisp., hvartill, efter 9 Riksdaler för lispundet, skulle erfordras ett belopp af 90.000 R:dr, men hvad derutöfver levereras kommer att för salpeterfondens räkning försäljas, synas fondens utgifter, utöfver ränte-inkomsternas belopp, icke kunna uppgå till högre summa än omkring 109,000 R:dr årligen, hvadan anslaget lärer blifva fullt tillräckligt, om det i rundt tal uppföres till 110,000 Ridr, allt Riksmynt; — och anser Utskottet anvisandet af högre anslagsbelopp för detta ändamål vara destomera olämpligt, som salpeter-fonden, hvars utlånta kapital redan vid 1857 års utgång uppgick till nära 300,000 Ridr Banko och samtliga till 1858 balanserade tillgångar utgjorde 377,251 Ridr 45 sk. 10 rist. Banko, derigenom skulle komma att ytterligare tillvexa, men Stats-verket åter gå i mistning af en under närvarande förhållanden väl behöflig besparing. 36 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. I följd häraf hemställer alltså Utskottet, att anslaget till salpeter-uppköp måtte bestämmas till 110,000 R:dr. 30:o.
Det anslag, som för anläggandet af Atta Stam-holländerier, med 20 djur i hvartdera, ansetts erforderligt, utgörande, enligt den Kongl. Propositionen, minst Femtiofem Tusende och högst Sjuttio Tusende Riksdaler, synes icke vara för Staten af den betydenhet, att dessa anstalters understödjande dermed bör af Rikets Ständer förvägras, om man vill söka ett så vigtigt mål, som boskapsskötselns bringande derhän, att producterne deraf icke må behöfva från utrikes ort till riket införskrifvas. Dessutom skulle, på sätt i den Kongl. Propositionen jemväl omförmäles, den fond, hvilken blefve till Stam-holiänderiers inrättande använd, komma att, så snart Rikets alla Län, efter den för Holländerierne uppgjorde plan, hunnit blifva med stamhjordar forsed de, lemna en ränta, disponibel för de ytterligare åtgärder lill landtbruket* befrämjande, som, på den ståndpunkt, der det då befunne sig, kunde anses nödiga, och hvaraf äfven följer, att nämnde fond hvarken till capital eller ränta vore att anse såsom förlorad. På grund af dessa och öfriga i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition anförde skäl, samt i betraktande jemväl deraf, att Stam-holländerierne skulle upplåtas åt enskilde personer, och således ej för Staten medföra någon underhållskostnad, få Utskotten vördsamt tillstyrka, alt Rikets Ständer måtte å Riksgälds-Contoret anvisa en summa för en gång af Sjuttio Tusende Riksdaler Banco till Kongl. Majrts disposition för uppmuntran och befrämjande af boskapsskötseln i Riket, så väl genom Stam-holländeriers bildande, hvartill äfven kor af inhemska racer må användas, samt ädla racedjurs införskrifning och framdeles utdelning af prsemier, som genom hvad åtgärder i öfrigt Kongl. Maj:t kan finna lämplige för befordrandet af denna fäderneslandets vigtiga angelägenhet.
Mängden af dem kan väl antagas så pass känna landets språk, att de kunna följa en gudstjenst, förrättad af en Fransysk prest, men äfven om så är, och utan att fästa någon särskild vigt vid de olikheter, som förelinnas i ritualen, hvilka dock på det obildade sinnet icke förfela sin inverkan, står det dock fast att den lära, som framställes på modersmålet talar mera omedelbart till hjertat, och att en dylik kyrklig församling på samma gång kanske är det verksammaste medel att bibehålla sambandet med fäderneslandet och emellan utevarande landsmän, äfvensom att bevara den renhet i seder, för hvilken nordbon varit så rättvist högaktad, men som å fram - Bil. N:o 2 lill Kongl. Maj.is Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1856. 47 mande orter och i samma mån som individen är lemnad ensam så lätt går förlorad. Vid Svenska Beskickningen i Paris fanns fordom icke allenast prest utan äfven kapell. Den presterliga beställningen indrogs för längre tid sedan, och ehuru kapellet icke längre tillhör Beskickningen, finnes det dock ännu qvar, men är nu utvidgadt till kyrka och öfvergånget till Lutherska Franska församlingen. Vid mer än ett tillfälle har denna tacksamt erkänt sina förbindelser lill Sverige, och det lider väl derföre icke något tviflvel, att ju församlingen, som dessutom nyligen emottagit bevis på Eders Kongl. Majlis och Rikets Ständers intresse och välvilja, med nöje skall upplåta sin kyrka till begagnande af samma folk, som ursprungligen grundat densamma, och att, på sådant sätt, alla kostnader för passande lokals anskaffande skola kunna undvikas.
Barn tili godo njuta den i flere särskildtt Kongl. Ma^tS Nådiga Bref och Författningar dem ligagde deftielse frän Bewilining. 12.0 Öfweroch rinderarige personer, des will föga ds som uppnatt högre alder an 6g är elier icke ft)llc is ar, frikagas fran all personel Vewignmg, sä wida cn sadan icke har Förmögenhet, Embete eiler Näring, men i beska fall, äsmen som derest han ä, ger bihagen inkomst till 16 och liva tredjedels R:dr eger deruköfwer af Capital, eger af hivad annat som hälst, bör han derföre lika med alla andra erlägga ajgift, antingen efter sörsta eller andra §. 2 Art. Om serskild Afgift för atffillige werk, In. rättningar, Actier, Testamenten, Fidei, Commisset, Lotter i-Winster m. m. Jemte de uti förra Artikeln bestämde afgifter, som antingen efter behagen inkomst eller för synbar Egendom, Embete, Näring och Personligt skydd, drabba hwarje Skattskyldig i större eger mindre mohn, skola älskilliga Associationer, Arfsoch TestamenkS, medel, Wurster, Export, och Jnportwaror, Egendo, mar och Näringar som här nedanföre stä antecknade, oafkortadt, och ulan att denna afgift kommer i berakning ivid Taxeringen efter första Artiklm, slägga uti serskild Bswjgrung: Riddoch A. pror. 5 B. 258 Den ; Iaiuarii. Dykeri-Compagnret 2000 R-dr. Sjö^Zlssecurancen, Priwate Actie, agarne uti DiscontWerken, samt de uii Tull-Zlrrendec, tiondepenningen af erhållande ränta och utdelning om äret rilöfw-r 6 procent.
Att hos en befolkning, som af ålder utmärkt sig för idoghet och hushål Isanda, söka genom en ändamålsenlig upfostran stärka och utveckla dessa anlag, utgör, enl. mitt sätt att se saken, det mest räntebärande förskott, det produktivaste anslag, den bästa gåfva, som landets fäder kunna gifva åt landets barn; till följe hvaraf jag yördsamt anhåller om bifall till BorgareSt:s inbjudning. Frih. Cederström, Rud.: Då denna fråga förra gången inom R. o. Ad. utförligt ventilerades, visade det sig, att många ledamöter intresserade sig för de tekniska läroanstalterna, vnen att R. o. Ad. likväl icke fann sig böra bevilja ifrågavande anslag. StatsUtsk. har äfvenledes nu, likasom uti sitt Betänk. N:o 262, ingalunda bestridt nyttan af tekniska läroanstalter, utan endast framdragit de skäl, hvarföre icke den förevar:de ansågs f. n. böra understödjas. Hr Tersmeden yttrade, om jag icke hörde orätt, att 3:ne Stånd förenat sig öar bifall; men måhända var det endast 2:ne, och i sådant fall innehar frågan^samma ställning, som vid återremisserne: det borde då framdragas särdeles talande anledn:r till ändring af R. o. Ad:s åsigt i detta mål.
Då tyckes mig, att det felaktiga af Inrättningen vore borta, och det goda qvar; en tanka som jag likväl gerna skall frångå, om någon annan af Högloflige Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter framställer ett annat förslag, bättre ledande till målet 5 men Electorers utväljande in Pleno, skall jag alltid afstyrka. Jag anhåller ödmjukeligen att Utskottets Memorial måtte återremitteras, beledsagadt af dessa mina anmärkningar. Herr Rofenblad, Bernhard: Herr Riben har gjort några anmärkningar vid RiddarhusUtskoltet» Memorial, hvilka jag anhåller att få besvara. Han har ansett Bånkmansvalet ieke vara stridande mot det åsyftade ändamålet, att till Electorer erhålla dem, som äga Ståndets högsta förtroende. Jag deremot anser lika med hvad Utskottet ytlraf, att Electorsvalet endast uttrycker Ståndets förtroende, när hvarje Ledamot ägt tillfälle, att sjelf inom hela Ståndet välja de personer, lian anger mest passande till Ela - 4i* Den 17 April e, m. ctorer. Af hvad Herr Riben anfört från förflutne tider, tillstyrka för den mening, att Electorsvalet borde ske genom Bånkmån, tror jag en naturligare följd kunna dragas, just till motsatsen. Enda sättet att bringa ett Svenskt Ridderskapsval till resultater, som icke bordt inträffa, medgifver förmodligen Herr Riben vara niissledning Och detta måste naturligtvis vara mycket lättare, då valen åro inskränkte inom få, oftast alldeles okände personer, än då man äger frihet välja biand hela Ridderskapet och Adeln, Denna sats styrkes äfven af det tidehvarfs historia Herr Riben anfört. Jag som för min del ej eller kan godkänna Grefve Spens’s förslag, om de 5o Bånkmans-afdelningarnes sammanslående till 5, och de sålunda valde Bånkmännens förvandlande till Electorer;] ksn derföre ej annat ån tillstyrka bifall å Utskottets Betänkande.
För Guds rikes skull måste Lazarus dö. Han lät nu allt tvifvel, allt förtal susa ned öfver Kristus. Han beskref hans lidande. Hans egen medlidsamhet plågade honom. Han genomgick dödskvalen, han liksom Lazarus. Dock måste han tiga. Blott ett ord hade han behöft säga för att återvinna vänners aktning. Han teg. Han måste höra systrarnas klagan. Han sade dem sanningen i ord, som de ej förstodo. Fienderna hånade honom. Och så vidare alltmer och mer gripande. Anna Eriksons hand låg kvar i dotterns. Den biktade och bekände: »Mannen därborta bär själf tystnadens martyrium. Han anklagas orätt. Med ett ord kunde han göra sig fri.» Flickan följde sin moder hem. De gingo tysta. Den ungas ansikte var som sten. Hon grubblade, uppsökte allt hvad minnet kunde säga henne. Hennes mor såg ångestfullt upp på henne. Hvad visste hon? Dagen efter denna hade Anna Erikson sin kaffebjudning. Talet gick lustigt om dagens marknad, om pris på träskor, om snattande pigor. Kvinnorna pratade och skrattade. De slogo kaffe på faten. De voro blida och sorglösa. Hustru Anna Erikson kunde ej förstå hvaraf det kommit sig, att hon förr fruktat dem, att hon alltjämt trott, att dessa skulle döma henne. Då de voro försedda med sin andra kopp, då de välbelåtna sutto med kaffet dallrande på koppens rand, och fatet var rågadt med hvetebröd, tog hon till orda. Hennes ord voro en smula högtidliga, men hennes stämma var lugn. »Den unga är oförsiktig. En flicka, som gift sig utan att rätt tänka på hvad hon går till mötes, kan komma i stora bekymmer. Hvem råkade värre ut än jag?» De visste det alla. De hade varit hos henne och sörjt med henne. »Den unga är oförnuftig. Man tiger med det, som skulle sägas, för blygselns skull. Man törs ej tala af fruktan för hvad folk skall säga. Den, som ej talat i rätta stunden, kan få ångra det ett helt lif.» De trodde alla, att detta var sanning. Hon hade hört Wik i går liksom många gånger förr. Nu måste hon säga dem alla något om honom.
Uppå härefter särskildt framstälde propos:r blefvo Usta och 3:dje momme af Utsk:s förslag godkände, men, i fråga om 2:dra morn., besvarades de först till bifall å Utsk:s förslag och derefter till antagande af Frih. Raabs redaktions-förslag framstälde propos:iie med Nej, hvarefter R. o. Ad. antog den af Hr Braunerhjelm föreslagna redaktion. §§ 36, 37 och 38. Biföllos. § 39. Hr Braunerhjelm: Den af Utsk. föreslagna straffbe stämmelse, alt den, som fjerde gången eller oftare med den i §:n omnämnda förbrytelse beträdes, skall dömas till straff-arbete från och med 2 månader till och med ett år, synes mig, då straffarbete är ett urbota mål, och den som blifvit dömd dertill genast kan häktas, vara en alltför sträng straffbestämmelse, att i detta fall tillämpa. Som jag tror att detsammas sättande i verket skulle medföra stora olägenheter, hemställer jag om icke det kunde utbytas emot böter från 80 till och med 160 R:dr. Hr Adelborg: Jag erkänner visserligen alt den, som 4:de gången förbryter sig emot detta stadgande, blir ganska hårdt straffad, emedan han dömes lill straffarbete från och med två månader till och med ett år, men jag skulle också tro, att hans brott är med anledn. af de svåra följder, som deraf kunna upstå, af svårbeskaffenhet. När lian andra eller tredje gången har förbrulit sig, har han tid nog att eftertänka det straff, som 4:de gången väntar honora, och må han då skylla sig sjelf, om han utsätter sig derför. Jag skulle icke tro, att det gör tillfyllest att ytterligare utsträcka plikten, ty vinsten på ett försäljningsställe kan ju, som redan är nämdt, vara så betydlig, att bränvinsbrännaren utan förlust kan 2, 3, 4, ja 5 gånger erlägga plikten för den kroghåilare, som försäljer hans bränvin.
Det kan visserligen anses brådstörtande att i dag yrka, det valet skall ske i morgon; men felet är ej mitt; ty jag väckte fråga derom redan i Lördags och kunde ej föreställa mig, att den skulle begäras på bordet; men sedan uppskof ägt rum fyra dagar, hvarunder man kunnat bereda sig till valet, så anser jag mig-skyldig att yrka', att detsamma må ske i morgon, hufvudsakligen af det skal, att det bör hafva försiggått före den ordinarie riksdagstidensutgång. Dessutom veta vi något hvar, alt ju längre det' lider på sommaren, ju glesare blir Riddarhuset. Till Pingst resa måhända många bort, som troligen ej återkomma så snart. Hr Hjerta: I händelse R. o. Ad. har beslutat att i morgon förrätta valet till Tryckfrihets-comilé’, så torde ett sådant beslut svårligen kunna ändras. Jag har ej varit närvar. från början af plenum och känner derföre ej, huru förhållandet är, hvarföre jag anhåller att upplysning derom måtte meddelas. Pcb 3 Ju nj f, ro. Undert. R i fld, Schrei.: Enligt pfotocollet får jag äran meddela den upplysning, att det utaf den siste värde talaren ifrågastaljda. val,. jemlikt R. o. Adis under sistl. vecka fattade beslut, kommer att förrättas i morgon e. m. kl. 6. Hr Hjerta: Jag kan icke bedömma, huruvida valet till förstärkta StatsUtsk. kan medhinnas så tidigt, att det tid e. m. utsatta valet till Tryckfrihets-comite' jemväl kan försiggå i morgon. Kunna icke begge valen då medhinnas, anser jag, att R. o. Ad. bör vidblifva sitt redan fattade beslut, i hvilket fall uppskof med valet till förstärkta StatsfJtsk. torde böra äga rum, icke tills i dag 8. dagar, utan ännu längre, emedan det är ganska troligt, alt många utaf dem, som resa bort, icke återkomma till nästa Onsdag, särdeles de, som bo aflägse från hufvudstaden. För öfrigt anhåller jag, att få till prot. anmärka, att jag är af motsatt öfvertygelse med Gr.
I den underdåniga Skrifvelse Directioneit öfver Allmänna Brandförsäkrings-Verket till Kongl. Maj:t ingifvit, angående ifrågavarande Lån, finnas de skäl, som tala för bifall till Directicoons ansökning omständeligea upptägne, hvar - Stats-Utskoftejts Betänkan den. Prutan Herr Commerce-Rådet Santesson, har i Sammansatte Utskotten, ytterligare visat nyttan och behofvet af det begardta jLånebit ädet, och det är med afseende på hvad således blifvit ar,- draget, jag äfven här i Utskotten med min rust Utlderstbdjer ansökningen, halst någon förlust genom Lånst, som först vid en inträffande te« tydligare brandskada kommer i fråga och då allenast på ett år finge vara utestående, icke kan befaras, enär, utom Directionens förbindelse, full säkerhet uti intecknade Skuldebref lämnas oell jag förmodar, att, i händelse de 30 Millioner R:r som Utskotten ansett böra utgöra Maximum af utelöpande Sedelstocken, icke gifva öfverskott till sådmt behof, sorn nu är i fråga, det kunde fyllas af de medell hvilka mäste anskaffas för flera oundvikeliga anslag. f?'3:0 Herr Commerc e-Rådet Sante*, so(ns fj Jag harl icke kunnat dela Pluralitetens, af Höglo!]. Finance - Afdelningen, Beslut, att hos Högloft. Utskottens Plena afstyrka bifall till Allmänna Brandforsäkrings-Verkets Directions, gen. örn Kongl. Majit hitremisterade, anhållan om ett Lånö-Creditiv af högst 300,000 R:dr till begagB nie endast vid de tillfallen då till större BrandSkadors ersättande i Städerne, Verkeis för detta x\to Etats - Uts ko 11 cts Bet3 nian dé* andam") rörlig stående, hastigt åtkommeliga fond icke dertill forslar. Denna rörliga fond, enligt
Under sistförflutna år omfattade min embetsresa delar af Södermanlands, Ostergötlands, Kalmar, Blekinge, Christianstads, Malmöhus, Kronobergs och Jönköpings, Stockholms och Upsala län, och under innevarande år har jag besökt Gefleborgs, en del af Westernorrlands, Jemtlands, samt delar af Kopparbergs och Westmanlands län; och skola de under dessa resor hållna diarier jemte mina öfriga diarier och registratur till Lagutskottet varda öfverlemnade. Till fullgörande af den i 14 § af Instruktionen för Justitie-Ombudsmannen lemnade föreskrift, angående redovisning för behandlingen af Rikets Ständers hos Kongl. Majit anmälda beslut och gjorda underdåniga hemställningar, har jag förskaffat mig från Kongl. Statsdepartementen uppgifter 143 dels på de så beskaffade beslut och hem ställningar, som under sistförflutna riksdag till Kongl. Maj:t inkommit, och blifvit af Kongl. Maj:t gillade, utfärdade och i verket, stälda; varande i enlighet dermed förteckning jemväl upprättad öfver dem, som icke blifvit i nåder afgjorda; dels ock öfver de äldre beslut och hemställningar, som i min berättelse till sistförflutna riksdag upptogos såsom helt och hållet eller till någon del oafgjorda samt öfver de åtgärder, som med dessa under tiden blifvit vidtagna. Dessa uppgifter tillika med en tabell öfver de underdåniga skrifvelser, som vid sistförflutna riksdag af Rikets Ständer aflätos, finnas intagna i Bilagorna I och II till denna Berättelse. Stockholm i Oktober 1865. i\. A. Fröman. Arvid Ulrich «■ >\ i BILAGOR TILL RIKETS STÄNDERS JUSTITIE OMBUDSMÄNS BERÄTTELSE 1865. —»***♦ ■ ■ STOCKHOLM, TRYCKT HOS E. WESTRELL, 1865. 1. Uppgift från de särskilda Kongl. Stats-departeménten på Rikets Ständers under Riksdagen åren 1862 och 1863 aflåtne underdåniga skrifvelser, jemte anteckning om de åtgärder, som i anledning deraf blifvit vidtagne*) l:o Honyl.