Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
storiskt-biografiska ten intresserade synnerhet, och Hiarbehenne i Fryxells berättelser utgjorde, jämte har hon o c k utgifvit flere H. originalarbeten, hennes favoritlektyr. Unom begåfning, vittnande kunskaper der 0. Lifvet kräfver kvinnor med starka JA. och Sverige, på hvilka hon redan vid unga år medtogs af föräldrarne, torde det geografiska sinne, som röjer sig i många hennes reseskildringar o c h skisser, hafva väckts o c h odlats. Sedan hennes fader dött 1872 och en eldsvåda ödelagt den vackra prestgården — ett olyckstillfälle, vid hvilket den 15-åriga flickan ådagalade så stor sinnesstyrka o c h själsnärvaro, att hon rent af kunde sägas vara den, som ledde räddningsarbetet — flyttade hon jämte sin m o - der till L u n d, där hennes broder A. U. Bååth, den fräjdade skalden, då studerade. I Lund hade hon dock förut vistats. H o n genomgick där en pension, ledd i strängt schartauansk riktning, som ej torde varit lämplig o c h passande för hennes natur. V i d 20 års ålder trädde hon i äktenskap med den framstående folkhögskoleläraren d:r T h e o d o r H o l m b e r g, som på hösten 1877 valts till föreståndare för Tärna nybildade folkhögskola i Vestmanland. Äfven H o l m b e r g s far var prest i Sydskåne, granne till d:r Bååth, o c h de båda unga voro alltså barndomsvänner. D e t torde finnas få äktenskap, där förutsättningarna för verklig lycka äro så stora som i detta. Jämnbördighet i begåfning o c h anlag, bekantskap o c h ömsesidigt tycke från tidiga barnaår samt en verklig entusiasm för samma mål binda här man o c h hustru v i d hvarandra m e d oupplösliga band. D e t gästfria h e m m e t vid Tärna bär äfven den vackraste prägel af ett kärleksfullt o c h ädelt familjelif samt är kändt o c h värderadt vida omkring, särskildt bland folkhögskolans lärare o c h vänner i hela N o r d e n, som ofta varit dess gäster.
Rättegången angi Trollhätte slussverks lottsedlar. Förbindelsernc för Svenska fordna statslånen i Brabant. Rättegången ang. Redovisningar hafva vid hvart och ett af de tvenne stistförflutna årens slut i stadgad ordning afgilvits för de förskottssummor, som af Fullmäktige utbetalts till bestridande af s. k. kontors-expenser samt kostnader för kortoch stämplingskostnaden äfvensom för Rikets Ständers hus. Utöfver det i Fullmäktiges förenämnde berättelse till Rikets nu församlade Ständer uppgifne belopp af R:dr 307,309: 35. 5. hvartill kostnaderne för 1853 och 1854 års riksdag i medlet af Oktober månad sistlidet år uppgingo, hafva från Riksgälds-kontoret under innevarande år blifvit för samma ändamål utgifne » 173: 34. 8. hvadan sammanräknade beloppet af de från Riksgälds-kontoret utbetalade kostnaderne för nämnde riksdag utgjorde R:dr 307,483: 22. 1. De till bestridande af kostnaderne för nu pågående riksdag från Riksgälds-kontoret utanordnade belopp uppgingo vid sistlidne September månads slut till en summa af R:dr 292,692: 27. 6. Uti den af åtskilllge innehafvare utaf Trollhätte slussverks lottsedlar emot Kongl. Maj:t och Kronan anställde, samt, enligt hvad Höglofl. Stats-utskottet vid innevarande Riksdag uti utlåtande N:o 39 anmält, hos Kongl. Maj:t i underdånighet fullföljde rättegång, har nådig dom ännu icke blifvit meddelad. Någon förändring i afseende på förhållandet med förbindelserne för de fordna Svenska statslånen i Brabant har icke eller inträffat sedan Höglofl. Stats-utskottet uti nyssnämnde utlåtande derom hos Rikets Ständer gjorde anmälan. Den till Kongl. Svea Hof-rätt återförviste rättegången om framlidne Rådsförvandten N.
Har du t. ex. gett ditt barn en frukt eller en kaka och sett, hur gladt det stuckit kakan till din mun, samt hur öfverraskad och litet misslynt det dragit I D U N sin lilla hand tillbaka, när du visserligen gladt, men likväl afböjande sagt: » Mamma näns inte, ät kakan själf du! » Och alltför snart har barnet öfvervunnit sin första impuls och vill gärna behålla för egen räkning allt, då du däremot genom att visa din glädje öfver gåfvan skulle låtit det erfara, att » bättre är gifva än taga », och ett litet frö med lifskraft uti sig hade blifvit nedlagdt i det späda hjärtat. Du vill hafva ditt barn arbetsamt och tjänstaktigt, och du börjar med att passa upp det, så det hvarken behöfver hjälpa sig själft eller någon annan. Åter igen ett misstag! Så fort barnet är så pass försigkommet, att det kan gå, skicka det då efter saker åt dig, låt det hjälpa dig och tro, att det verkligen hjälper dig! Så småningom skall det kunna göra verklig nytta, men medan det är litet, kan en småsak, som att gifva mamma alla knappnålar det hittar, att skjuta fram en stol eller dylikt, vara nog att komma den lille att anse sig, i god bemärkelse, viktig. Och moderns tacksägelser för den visade hjälpen komma det lilla hjärtat att svälla af glädje och själfkänsla. Detta är nu blott ett par små exempel på, hur man bör börja genast från början med det lilla barnet. Några vissa regler för allt kunna ej gifvas och behöfvas ej, där det finnes god vilja att praktiskt försöka saken. Hvad denna lilla uppsats däremot afser, det är att, om möjligt, i en liten mån väcka upp alla slumrande mödrar till insikt om sakens vikt och komma dem att reflektera själfva och ej så- som så ofta nu slå sig i ro med den tanken: » man kan så litet göra, ty barnen komma ut i lifvet och bildas där, och de bli nog ej värre än andra ». Ja, så har jag hört mer än en moder säga, när hon blifvit tillfrågad, hur hon söker uppfostra sina barn. Man kan så litet göra! Ja, med ett så- dant ord slå sig alla till ro, som ej vilja göra något af en eller annan orsak; men det är blott de obotfärdigas förhinder.
245 Och prata icke endaat så, men tänk jemväl! (börjar rasa.) ELEKTRA. Ve mig, o broder, hur ditt öga välfver sig! Och knapt vid sinnen, blef du genast rasande. ORESTES. O moder, jaga ej jag ber dig mot mig så De blodbesölade, ormlika qvinnorna! 250 Ty sjelfve nog, ack, sjelfve de kringlöpa mig. ELEKTRA. Min stackars broder, håll dig stilla i din badd; Ty intet ser du af hvad du dig skåda tror. ORESTES. O Pboibos, de hundögde ärna dräpa mig, Vildblickige prestinnor i tartarens djup. 255 ELEKTRA. Jag dig ej släpper. Flätande kring dig min arm, Jag hindrar dig, att hoppa dina olyckshopp. ORESTES. Mig släpp! du själf, ibiand Erinnyerna en, Mig kramar, för att i tartaren slunga ned. ELEKTRA. O, ve mig arma! hvarifrån skall hjelp jag få? 260 Ty begge ha vi samkat på oss gudars harm. ORESTES. Hornbågen gif mig, skänken af oraklets gud, Hvarmed han mig Erinnyerna jaga bjöd, Ifall med raseri de skulle skrämma mig. ELEKTRA. Kan väl en gud bli sårad utaf menskohand? 265 ORESTES. Såframt han ej från mina ögon drager hän. (till Erinnyerna) Ha, hören J, och sen J ej de vingade. Från säker båges sträng afskjutna pilarna? Ah, ah, hvi dröjen J? åt ethern svingen upp. På vingarna; anklagen Phoibos' gudasvar! 270 (något sansad.) O ve, hvi ängslas jag, och höjer suck på suck? Hvarthän, hvarthän ha från vår bädd vi irrat nu? Ty efter dyningen jag lugn nu åter ser. Hvi, syster, gråter du, och höljer dig i dok? Jag blygs, att med dig dela mina hjerteqval, 275 Och genom mina krämpor gifva jungfrun sorg.
Man har insett behofvet af denna stadga, man har funnit behöfligheten deraf redan i gamla stater; endast på sednare tider har man ingått på friare systemer, men också fått erfara skakningarna deraf. De olyckor, sorn deraf uppkommit i de Amerikanska Stater - 434 Deu i8 Februari e. m. na, äro allmänt bekanta, och verkningarne hafva låtit känna sig äfven i den gamla verlden, och med erfarenhet härom bör man väl lätt inse nödvändigheten af en restrietion i rättigheten att anlägga sådana banker, hvarom nu är fråga, och hela vådan af en dylik absolut rättighet. Det synes också, som man både i England, Frankrike och Amerika blifvit mera betänksam i detta hänseende. I England vill man att Staten skall hafva rätt alt vaka öfver enskilda banker, i Frankrike finnas redan stadganden härom, och i Norra Amerika tvistar man om huruvida ej en statsbank bör finnas, och det synes mig alltså, som borde man ej i Norden springa fram med nya theorier i delta fall. Man säger, att om ej en absolut anläggningsrätt medgifves, skulle de banker, som finnas, få ett monopolium; ty, påstår man, det är icke möjligt för Konungen alt vägra förnyelse af nu befintliga bankers octrojer. Jag ser intet hinder för Konungen att medgifva nya privatbankers inrättande, så länge landets behof af rörelsecapital krafvel' ett sådant begifvande, och så länge privatbankerne stå sig så väl som hittills, skulle jag för min del vilja tillstyrka att utsträckning för bankrörelses bedrifvande i de orter, der det nuvar. rörelsecapitalet är för litet, må äga rum, — jag ser icke, säger jag, något hinder för Konungen, hvarken att förnya octrojer för nu befintliga banker, eller att bevilja nya, men jag anser ett absolut behof för oss vara af en moderator på dessa banker, och jag vet ingen kraftigare än R. St:s Bank, och derföre är det icke rätt att, genom en absolut frihet att inrätta privatbanker, endast med iakttagande af vissa reglementariska föreskrifter, vilja störta denna moderator. Hr Hjerta:
Majit i den nådiga Propositionen föreslagit, att ifrågavarande anslag må med oförminskadt belopp hädanefter åter blifva afsedt ensamt för sitt ursprungliga ändamål, eller underhållet af flottans fartygsoch öfriga materiel samt af dess etablissementer; och får, vid sådant förhållande, Utskottet tillstyrka, att förevarande nådiga’- framställning må af Rikets Ständer bifallas. |9:o. Flottans nybyggnad. Enligt hvad i den nådiga Propositionen är meddeladt, har Kongl. Majit funnit icke heller nu, lika litet som vid tiden för sistförflutna riksdag, på förhand kunna noggrannt bestämmas, till hvilka krigsfartygsbyggnader medel böra finnas att tillgå, men dock ansett, att till anskaffande af de i Statsråds-protokollet för den 13 sistlidne Oktober uppgifna fartyg kunna under den närmaste framtiden med fördel användas omkring tre millioner Ridr, och af denna summa redan år 1867 ett belopp stort R.dr '1,700,000: hvartill kunde såsom tillgångar påräknas: a) den uti fonden för krigsfartygs nybyggnad, derest från densamma med tillhopa 94,200 R:dr för en beställning af grofva kanoner m. m. förskottsvis bestridda utgifter blifva, på sätt • Stats-Utskottets Utlåtande 52. 7 Utskottet under punkten 14 härnedan tillstyrkt, godtgjorda, vid 1866 års slut antagligen befintliga behållning af R:dr 434,200: b) enligt f. d. Sjöförsvars-komitéens beräkningar : af fartyg, afsedda att utrangeras och slopas 100,000: från flottans materialförråd omkring 20,000: från flottans virkesförråd 40,000: 160,000: eller tillhopa R:dr 594 200: då således för det uppgifna behofvet ytterligare skulle erfordras
Herr Grefven och Landt-Marskcilken frågade, om Ridderskapet och Adeln önskade, att Banco-Gtskottets ifrågavarande Utlåtande borde punktvis till afgörande företagas. Ropades J a och N e j. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln ansåg berörde Utlåtande böra i hela dess vidd på en och samma gång till pröfning förekomma. Ropades äfven J a och Nej. Herr von Hejne: Jag är för min del öf. vertygad , att tiden just skall vinnas derigenom , att Betänkandet föredrages punktevis. Grefve von Schwerin Fredric Bogislaus: Det är naturligtvis Ridderskapets och Adelns rätt att bifalla elier förkasta Betänkandet, men sorn 4;de puncten är af den natur , att den icke kan förkastas, ehuru de öfriga med skäl kunna tåla någon ändring, så ligger i sjelfva Betänkandet en anledning, hvaiföre det punctvis måste företagas tili pröfning. Herr Grefven obh Landt-Mar skacken hemställde å nyo , om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att hvarje punkt i Banco-Ut - Den 12 December f m, 54 r skottets Utlåtande finge särskildt för sig företagas och pröfvas. Bifölls. usta Puncten angående Lånesummans bestämmande till 2.000 R:dr för en person. Herr Munck af Rosenskjöld: Bonde-Ståndet har föreslagit maximibeloppet till 6000 R:dr, såsom det förr varit. Detta maximibelopp har likväl varit mycket större i äldre tider, då myntvärdet var bättre.
Sif) obin för 1,971 Siifgbafcr 71 öre, forn blifvit en kronobrefbärare genom rån fråntagne od) bcreftcr maji af Slljobtii åtcrgälbaö; 5:o af familia bag, om anioänbanbc af bc på anffagett för StocMn; od) ©rott? ntngljolmg öroarg bpggtiab upplemna öfverflott; 4:o af famina bag, i anlebntng af imber åren 1857 od) 1858 Vertfiållb r cl) i fion af Statgverfctg m. fl. allmänna fonberg förvaltning; 5:o af famina bag, angåenbe befrielfe från rotering för hemmanet Slnfätt i Semtlanbg San; 6:o af famina bag, angåenbe försäljning af SänSmanS Säng «gmgl)åflitinggs Saflffap af gamla Sän8fängelfe Sånö f’url;u§ begaguab tomt; 15:o af famina bag, angåcube £ mantal 9?:o 1 S^örncétorpS anflåenbc till boflälle åt Äronofogben t ^öjentorpS Qfögbert af Sfaraborgä Sån, t (tället för nuloaranbe Äronofogbesboftället 1 mantal 9t:o 8 Stentorp frälfcgårben; l6:o af beit 15 februari, om auinifatibe af mebel till fortfåttning af arbeten å Statenä SSeftra ftauisjernbatia mellan Stocholm cdj Äatrincpolm; 17:o af beit 25 februari, om aitffaffanbe på Äroitanä befoftnab af bäcfabe lotäbåtar; 18:o af famina bag, om ben ttllämuabc ft;r 25:o öf famina bag, om utbyte af ©?ogmaftare Sitta S£jårbrufet t 28efter
Till Banko-utskoltet bar Hög v. Preste-ståndet remitterat en den 12 dennes till Utskottet ankommen, af Herr Prosten Setterblad väckt, motion, angående afskrifning af Kottholms kanal-bolags skuld; men som, efterjhvad Utskottet inbemtat, något lån icke från Banken utgått till bemälde bolag, kan Utskottet ej med denna motion taga befattning, samt får fördenskull återlemna densamma till den åtgärd, Rikets Ständer finna med 44 § 8 morn. Riksdags-ordningen öfverensstämmande. Stockholm den i4 Januari 1848. Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Jan., kl. 1 e. m. Memorial, med hemställan om afskrifning af 2:ne från Banken utgifna odlings-lån.
Man kan likväl ej skäligen påstå, alt spannemålspriserna varit under goda eller medelmåttiga skördar de senare åren här i Länet låga, annorlunda än i jemförelse med priserna efter missväxter; och detta förhållande, som egentligen bevisar, att de då af omständigheterne högt uppstegras, tyckes uti ett vidsträckt Rike med under vintermånaderne afbruten vatten-kommunikation ligga så djupt i sjelfva sakens natur, att det väl icke kan ändras, om än till någon del genom tjenliga författningar korrigeras. Så länge öfverproduktionen af spannemål icke kan föras riad eller torkad lill torgs, möter dess uppläggande i större förråd en betydlig svårighet, som mäste återverka på mellanhandel!! med denna första nödvändighetsvara samt göra den håde svår och dyr att åtkomma efter felslagna skördar, hvaremot emedlertid annat hjelpemedel ej lärer finnas, än en väl afvägd tulltariff, sorn kan gynna spannemåls-utförsel efter goda och införsel efter svaga skördar. I närvarande ställning kan bränvins-bränningen, betraktad såsom vehikel tili åkerbruket, jemväl anses vara ett stundom nyttigt korrektif emot spannemålsförråders hopande Iros producenterne tili förlägenhet och lidande för dem; dock bör anmärkas, att bränningen inom delta Län egenteligen är beräknad på afverkning af potatis till bränvin. Att jordbruksnäringen nu ganska mycket beror af bränningsrätlighetens fria utöfning, måste dessutom xnedgifvas; och till exempel härom kan i synnerhet åberopas förhållandet uti Wädtle, Kullings, Gäseneds och Wedens härader, hvarest allmogen i senare tider företagit sig att, på en för öfrigt nog otacksam jord, odla potatis i stort och deraf tillverka bränvin, sorn afsättes på andra orter med betydlig vinst för häradernes annars vanlottade jordbrukare och till ej ringa lättnad för dem vid krono-ulskyldernas godtgörande. 6~) Boskajjssliötsel utgör, äfven då den betraktas skiljd från åkerbruk, en hufvudsaklig beståndsdel af folknäringen.
Ridd. och Adelns Ledamöters vägnar H. J. Strömfelt. A. Lantingshausen. På Vällofl. RorgareStåndets Ledam. vägnar lE. G. Holm. And. Fredin. På Högvördiga Prest* Ståndets Ledam. , vägnar lohan Olof Wallin.’ AWikblad. På Hedervärda Bonde Ståndets Ledamöters Vägnar Petter Jernström1 Nils Mänsson. A. J. Wahl stjernap Den i g Juni Utdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Höglo/!. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotts Plenum den 19 Maj 1815'. S. D. UPP, antes samfäldta Beredningens Betän. lea rid e i anledning af Riksdas-Fullmägtige Erie Olssons, Ears Anderssons , Olof Olofssons m. fl.' Memorialer, innehållande yrkanden dels att Krono-Betjeningen må äga utse tjenliga ställen, der sand och grus till Allmänna vägars underhållande får af Hemmans-åböerna, som dertill äro an-1 slagne, hämtas, dels att dessa sistnämnde må äga lätt, att hvarest grus icke annorstädes än 'inom inägor finnas, det derstädes obehindradt hämta, dels ock att vägalottsägare, som hafva vattutrurn? mor att underhålla, må dertill få, å angränsande skog, fritt fälla och begagna nödigt virke. H arvid anförde Herr Prosten Doctor Hesselgren, att han, utan att vilja bestrida de grunder, som Betänkandet innefattade, likväl troddej att mångå olägenheter skulle undvikas på sådana ställen, der grus icke vore att tillgå annat än på längre afstånd eller på Inägor, om Jordägaren af Domaren ålades, att ej hindra grushämtning,' då ersättning derföre blefve honom erbjuden.
Riksdags-fnllmäkiigen Per Matisson frän Wesler-Norrlands län har, uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet och till Lag-U(skollet remilteradt memorial, yrkal, det måtte Rikets Ständer besluta, all Svea och Götha Hof-rätter, hvilka hvardera bestå af fem divisioner, skola fördelas i särskilda smärre Hof-rätter, förlagde i olika landsorter, och att ut flyttning således må ske från Svea Hof-r&tt af en division (ill Hernösand, med domsrätt öfver Norroch Wester-Norrlands län; af en tili Getie, med doms-räll öfver Gefleborgs och Stora Kopparbergs län, Uplands Norra Domsaga och Norra delen af Stockholms län; och af en till Örebro, med doms-rätt öfver Nerike. Westmanland och Wermland; hvaremot de (vå öfriga divisionerna skulle förblifva i Stockholm, med domsrätt öfver Stockholms stad samt provinserna Södermanland och Upland, med undanlag 6 Lay-XJtskottets Betänkande M:o 50. af de (vå domsagor, hvilka borde lyda under Hof-nitten i (jefle; samt från Götha Hofrätt af en division (ill Götheborg, med doms-räll öfver Bohus och Elfsborgs län jemte Hallands Norra domsaga; af en (ill Oscarshamn, med doms-riitt öfver Calmar län, Öland och Gottland, samt af en till Linköping, med doms-rätt öfver Östergöthland; hvaremot återseende divisioner fortfarande skulle hafva sitt säte i Jönköping, med doms-rätt öfver Jönköpings, Skaraborgs och Kronobergs län, samt Hallands medlersta och södra domsagor.
Slutligen föreslår motionären, for det 8:de, att upplåningsrörelsen i Banken till 3 procent må, såsom förr, ega rum, likväl endast 1 den rnon, sådane medel kunna al Banken användas, och till belopp af högst 2 millioner R:d r. Banco-fullmägtige hafva härvid yttrat, att den i § 23o af nu gällande Banco-Reglemente Fullmägtige medgifna upplåningsrätt, efter Fullmägtiges åsigt, borde oförändrad bibehållas på förut stadgade vilkor, men med den u sträckning, att upplåningen mätte få begagnas, utan afseende Banco-ZJtslcottets Betänkande, A7;o i 58. i3 på hvilket föremål af Bankens rörelse, som för tillfället kunde påkalla densamma, dock att med denna upplåning icke afses någon tillgång för nya lån, utan endast ett medel att förekomma hastiga rubbningar i Bankens lånerörelse, i följd af de tillfälliga, på sedelstocken verkande, händelser, som ligga utom all beräkning, såsom en hastig och betydligare tillökning i lånen å rörlig pant , större uttagande af sedlar emot inlemnadt silfver, eller hastigare tillitande af förut under längre tid obegagnade och till annan rörelse anvisade lånefonder. Deri af Fullmägtige åberopade 23o §. i Banco-Reglementet innehåller : ”Morn. r. Till fond för denna discontering (utlåning genom Ilandelsoch Närings-Disconten) eger Banken att upptaga lån emot obligationer å 2, högst 3, procents ränta r under ömsesidigt förbehåll af tre, högst sex, månaders uppsägning, och med vilkor, att räntans beräknande för uppsagdt lån genast vid för fallodagen upphörer; Banco-fullmägtige dessutom öppet lemnadt att för denna discontering använda Bankens egna tillgångar, om och när tillfälle dertill möjligen sig erbjuder, under iagttagande af de i §§. 127, 237 och 240 intagne föreskrifter, samt med vilkor, att aldrig högre sammantaget belopp må i denna låneväg utgifvas, än hvad upplåningssumman högst får utgöra/’' ”Morn. 2. Hela upplåningssuramanfår utgöra högst
Ridderskapct ,och wed Uttima Riksdagen i Örebro den z Junii 18^2. S. D. ^l'I Stats-U:ssottets genom desi den r Junii pa booder landa utlärande i anledning af den hav Hedermora Bonde-Ständer wächa fräga om Extra Krig'ch)jelps utgörande för P..storaterne i Riket, gaf Hoglofl. Ridderffapet och Adeln lili alla delar sitt bifall. Vt supra. Ilx ?rotocollo, A. 6- 8i1versto1pe. Utdrag af protocollet, hältet hos Högloft. Ridderfte.pct och Adeln, tvid Urtima Riksdagen i Örebro den z Junii >812. S. D. fölls del i sista Plcno pa bordet lagda Utlakande, af Allmänna Beswarsoch EkonomieUtstottet öfwer den af v ce Balemannen Jon Ionsson wäckta fraga, onr erläggande af Vac. nce. afgift under fredlig tid för de mmk-a' bomman hwilka till Båtsmanshåll äro indelt. Vr supna. läx ?rotocollo, 6. 8i1 v ersto lp e. Utdrag af protocollet, haller hos Häglof!. Ridder ft^pet ^ och Adeln, wid Urtima Riksdag, n i Örebro den z Jui.ii >812. S' D. ^öglosi. Ridderffapet och Adeln biföll A1- manna Beswä:soch Ekonelme-Utffoklets den i sistl. Zunii pa bordet larda Memorial, i anledning af Riis - Den z Juni i. 445 Riksdagsmannen Abraham Larssons fran Östergöthland wäckte fraga, art Kyrkoherdar, lika med Comministrar pa landet, i Rikets alla Provincer, mom Skane, sielfwe malte uppbygga och underhålla deras Boställen. Vr supra. klx ?rotocol!o, ch. 6. 8i1verstolpe. Utdrag af protocollet, hället hos Högw.
Med otålighet afbidade vi hans återställande; emedlertid då sjukdomen tvertom tilltog och de upproriske redan besatt alla vägar så att endast en enda ännu var öppen, uppmanade Arslam sjelf min far och mig, att icke onödigtvis blottställa vår säkerhet, utan tvertom taga alla hans kostbarheter, så att i fall han och hans far förlorade hela deras återstående förmögenhet, det räddade ändock måtte vara tillräckligt för att trösta oss öfver det förlorade. Min far, som fann dessa skäl ganska förnuftiga, tog afsked, utsatte Kabul till den ort, der han ville afvakta sina vänners ankomst, och begaf sig på vägen. Med möda undkommo vi de oss från alla sidor hotande faror, för att snart falla i en större. Vi ankommo lyckligt till Kabul, der vi en lång tid förgäfves afbidade Arslam och hans far. Jag vet icke, genom hvilken oförsigtighet mitt ansigte offentligen blifvit sedt; men en dag infinner sig en af dessa flick-uppköpare, som, i synnerhet vid uppsättandet af en ny harem, kringsvärma landet, och befallte min far, i konungens namn, att utlefverera sin dotter. Den gamle föll i förtviflan: han ursäktade sig, emedan han var främling, men man skrattade och bad honom icke sätta sig emot sin egen lycka, emedan han kunde göra sig säker om en hederlig årspenning, efter förhållande till den värdighet, som hans dotter kunde intaga vid hofvet. Då alla böner, alla föreställningar voro fåfänga, lade min far alla sina skatter på bordet, besvor sina förföljare att taga alltsammans och låta oss undkomma. Den konglige skönhets-värfvaren betraktade guldet och de vackra juvelerna med giriga ögon, upplyfte min slöja och tycktes jemföra de för hans åsyn utbredda kostbarheterna med mitt ansigte. Redan andades åter jag och min far, då den grymme utbrast: nej, jag erhåller mer af Schahen! – och fattade mig vid handen. Förtviflad drog min far sin sabel och förföljde honom genom dörren. Men i förstugan stod en vakt af sex eller åtta beväpnade.