Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med en FideiCoaiJnrsscgendom vet jag hafva inträffat samma fö*« 96 Den li Junti /. m. hällande, deri resning förgäfves blifvit sökt. Om nu ock detta härrört af en mindre sorgfällighet hos Domarne, att ex nobili officio söka, eller ålägga vederbörande förskaffa de upplysningar, som i sådane fall varit erforderlige, men hos Domstolarne saknats; så synes dock lagstiftningen böra vara omtänkt att de, till allmän och enskild säkerhet, måtte i ett sammanhang och utan omgång derstädes blifva att tillgå. Sådant skall hufvudsakligen vinnas, om Häradsskrifvarne åläggas tillställa Häradshöfdingarne fullständige Jordeboksextracter, samt vid hvarje års slut meddela dem uppgifter å de genom skatteköp eller på annat sätt inträffade förändringar. Likaledes borde HofRättetne, hos hvilka alla FideiCommiss Författningar, såsom innefattande Adelns testamentariske dispositioner, måste vara bevakade och tillfinnaodes, lemna Häradshöfdingarne uppgift å de egendomar, som under den af sådane Författningar föranledde inskränktare dispositionsrätt innehafvas. Om Häradshöfdingarne derjemte tillförbundos, att, i afse* ende på alla fastigheter, som med full och oinskränkt ägande rätt innehafvas, derå upprätta förteckningar, som upptogo ägarnes namn , vore upplysning deraf vid skeende inteckningsansökningar lätt inhämtad, och de misstag, man i detta afseende velat afböja antingen förekomne, eller ock, om de begingos, ledande till bestämd ansvars och ersättningsskyldighet för Domaren. I af - Den 11 Juni i f, m. 97 I afseende åter på den förmonsrätt, sora kan komma i collisiou med inteckningsrätten, men angående hvilken Lagutskottet synes hafva undgått att sig hufvudsakligen utlåta, är visserligen den väsendtligast och oftast föranledande till inteckningshafvares mindre säker* het, sorn omtalas i 17 Cap. 8 §.
Det kan då betviflas, huruvida de, som resa på jernvägen, ega rått att för vinnande af möjligen ökad beqvämlighet, — ifall en sådan härigenom skulle vinnas — lägga så betydande hinder i vågen för den långt större trafik, som begagnar sjövägen, och om, vid sådant förhållande, Staten bör, till de förras betjenande på de sednares bekostnad, göra en betydlig uppoffring af allmänna medel. Ungefär enahanda blir förhållandet till en viss grad på norra sidan vid Tegelbacken, och man kan med skål befara det Stockholmshamnarne vid Målaren blifva så otillgängliga, att frakterna måste för sjötrafiken höjas. I afseende på olägenheterna för gatutrafiken yttra komiterade, att jernvägen ”visserligen afskår förbindelsen med Köttorget, en del af Munkbron och Riddarholmen samt, efter öfvergången af Norrström, äfven med Kungsholmen, och slutligen "i närheten af Clara sjö öfvergår de gator, hvilka sträcka sig från öster genom ”Clara församling emot nyssnämnde sjö.” Med någon kännedom om den inre trafiken i Stockholm torde knappt några större pulsådror, med undantag af Norrbro och broarna vid slussen, kunna uppletas. Det år derföre antagligt, att gatutrafiken blir störd, i samma mån som jernvägstrafiken vexer och flera lokomotivtåg komma att passera, och att detta icke ens kan lijelpas genom stränga reglementariska föreskrifter. Att Köttorget, för närvarande, en för lnifvudstaden ganska behöflig saluplats, som icke utan kostnad blifvit anskaffad, i denna egenskap måste lida ej obetydligt både genom inskränkningen i utrymmet och i öfrigt genom jernvägens förläggande långs efter detsamma, med stängsel på sidorna år påtagligt. De största svårigheterna låra dock komma att förete sig vid Riddarholmsbron och träffa der icke blott hufvudstadens innevånare, utan ock de flesta resande, som på de talrika ångfartygen stund - 46 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. ligen ankomma till eller afgå från hufvudstaden.
Wto 7, angtde väckt fråga om utfärdande af förbud emot accord till landshöfdinge-embeten; Wto 56. i anledn. af väckt fråga om förbud emot införsel i Riket af hästar från Danmark och dess Tyska provinser; Wto 57. i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utskts utlåt. Wto 12, angtde väckt motion om anställande af Worrska hingstar vid Rikets stuterier. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 7 c. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 21 Maj 1834- Plenum kl. g f. m. Upplästes till justering och godkändes följande från Exped. Utsk. inkomna förslag till R. Stts und. skrifvelse!- till K. M.: Den 21 Maj. N:o 31. ang:de skyldighet för båtsmän att vid återkomst från commendering vara försedda med prestbevis; N:o 32. rör:de af K.M. i nåder föreslagna och af R. St. antagna förändringar i Rikets grundlagar; N:o 34- ang:de inom Constit.Utsk. vid sista riksdag väckta och af R. St. nu godkända förslag till ändringar i Rikets grundlagar. Vidare upplästes till justering Exped.Utskis förslag N:o 33 till R. St:s und. skrifvelser till K. M., ang:de de af K. M. vid sistförflutna riksdag föreslagna ändringar uti 19, 21 och 88 §5- af Reg.formen. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Uti detta förslag är ordet obehaglig nyttjadt, hvilket jag uti en så vigtig fråga som denna anser icke lämpligen böra begagnas, utan böra utbytas mot något mera passande, som jag tror lätteligen skall kunna finnas, fastän jag -nu i ögonblicket icke kan uppgifva det mest passande; hvarföre jag äfven anhåller, att expeditionen måtte till Exped.Utsk. återlemnas för undergående af en slik förändring. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Jag förenar mig med Frih.
Dock har Herr Hulphers tillika uppgifvit sig om Hungersnöd äga det begrepp, att: derunder bör förstås icke allenast allmän missväxt, utan sådant pris å Spannemålen, att den fattige ej mägtar densamma .köpa; hafvande Herr Hulphers slutligen anmärkt, att om öfverflödet på jordfrugter och endast deras användning till Bränvinsbränning i vissa orter, är sanna förhållandet, hade Utskottet bordt föreslå, huru derstädes denna fördei kunde få begagnas endast i den mån, det Allmänna deraf ej blefve lidande. Utan att ingå i någon egentlig vederläggning af Utskottets afgifne Betänkande eller directe påstå, dess ogillande, har Herr Leffler framställt fördelen i ett visst fall af Eesv. och Ekon. TJtsk. Belitnkdnäen. £5 Bränvinsbränningens inställand* och ansett de olägenheter, som derigenom tilläfventyrs skulle kunna uppkomma, icke motsvara den, som af en fortfarande tillverkning kunde alstras; men då Herr Leffler förutsatt olika omdömen härom hos olika Personer, har Herr Leffler för 3in del ansett bäst, att frågan till Kongl. Maj:ts Nådiga afgörande öfverlemnades. Herr Westin har uti ett utförligt anförande eller rättare en vidlyftig Afhandling sökt utreda och visa Bränvinets olika inflytande på vårt Jordbruk, på vår Handelsvåg, på den enskifta hushållningen, på den djuriska organisationen samt på Svenska Folkets Seder och Lynne; Hvarefter Herr Westin slutligen öfvergått till det egentliga ämnet för Hans yttrande, i anledning af Utskottets ifrågavarande Betänkande, enär Herr Westin framställt de skäl, som verkat dess öfvertygelse om nödvändigheten af Bränvinsbränningens snara inställande.
St. skulle finna, att de åsigter, som af i83o års Ständer och i andra länder ansetts riktiga, böra godkännas, så hafva vi fått det fullkomligaste godkännande, vi kunna önska; åtminstone önskar icke jag något annat. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Jag hade trott, att detta betänk, skulle utan någon discussion passera RiksSt., och skulle tro, att någon sådan icke varit af nöden, då ingen talare uppträdt för att vägra Bancofullmägtige decharge; men då här både för och emot den mening, Utsk. uttryckt, blifvit opineradt, ber jag att få förklara, det jag anser Utsk. Den 20 Juni. hafva handlat fullkomligen riktigt, och utan alt göra några utflygter för att se, huru England, Preussen och Österrike hafva sina sedlar skrifna, hvilket ej hör till denna fråga, anhåller jag att få tillse, huruvida den nya sedeltesten är Öfverensstämmande med Konungs och Ständers vid förra riksdagen fattade beslut. Så är icke förhållandet. Bancofullmägtige hafva antagit en text på sedlarna, som lemnar hvar och en sedelhafvare öppet att utbekomma ett högre qvantum silfver, än myntet i följd af K. myntordningen behöfver innehålla, och om Fuliraägtige icke kunnat förebrås för ett bestämdt fel mot dem lemnade föreskrifter, hafva de åtminstone visat mindre förutseende, eller, för att begagna den siste värde talarens uttryck, Fullmägtige hafva icke nyttjat den ”fina spetsfundighet,” de visat i sitt svar till BancoUtsk. Jag tror således, att Utsk. icke allenast bort, såsom nu skett, anmäla förhållandet, utan jemväl rätteligen förfarit, då Utsk. inställt sedeifabricationen. Jag har velat yttra detta endast för att BancoUtsk. ej må hafva anledning att tro, det personer inom detta Stånd ej finnas, som gilla den af Utsk. beslutade inställelsen af nya sedeifabricationen, och på denna grund har jag till prot. velat anföra min tanke i ämnet. Hr von Troil: Om R.
Dock anses den obehöflig der förut finnes elementarskola eller pedagogi. 8:o Lärarne vid högre, folkskolorna tillsätlas af ombud för alla 10 skoldistrikten. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 StaisUtskottets Éetankändcrfi hök, som Kongl. Seräphirnör Ordens Gillet lirs ligeh låter tipprätta, inginge till Kongl. Kammat-Rätten oell der reviderades, Kongl. Maj:t funné någon granskning af de undfir Kongl. Se* raphimet Gillets öfverinseende förvaltade fort* der Icke kunna äga rum i sammanhang med dB öfrige åtgärder, Söm Riksens Ständers Revisö* rér tillhörde-. Vid desse förhållanden, deli för att kunna afgifva det yttrande öfver Revisorernes härom gjörde anmälan, som Riksens Ständer fran Stats* Utskottet infordrat, har Utskottet funnit nö* digt, att genom HufCantälers Embetet begära närmare Uppgift örn beskaffenheten af de förlä* nihgar eller tillgångar » sorn Utgöra ifrågavarande fonder; öcli har i anledning häraf, Utskot* tét från Kongl. Seraphimer Ordens Gillet, Uti Profocölls Utdrag den 24 sisth Martii, fått e* trtöttåga en bestyrkt afskrift utaf Riksens Ständers Kammat* Ekonomioch Commerce-Deputation, om Krono-Hospitalerne i Riket år 1756 äfgifne Berättelse , såsom innefattande ali den upplvsri/ng, sorn 1 senare tider kunnat inhemtas orri deras fundationfef
Det är kanske icke värdt att tala om sina egna önskningar, som kallas fromma, då deras fullbordan synes aflägse; men jag kan sällan afhålla mig ifrån att yttra denna förhoppning om framtida ljusare dagar, då den med mindre djupa statsmannaåsigter begåfvade representanten kan få hafva fullt förtroende till deni, som borde hafva det, utan att så noga och misstänksamt behöfva utforska huruvida det uppgifna behofvet finnes eller ej. Vöre förhållandet sådant, så tror jag att bifall till hvad som begärdes snarare lemnades, och att vi då ej skulle vara tvehogsne af fruktan att misstaga oss, då vårt svar och våra penningar äskades. Då likväl förhållandet nu är motsatt, och hvarken fullständig redogörelse för behofvet finnes, ej heller det förtroende, som jag önskade, då här är fråga om att bifalla eller afslå det begärda anslaget; så är ej annat råd för den representant, som sjelf icke är i tillfälle att undersöka hvad som är det rätta, än att bifalla hvad han tror vara oundgängligen nödvändigt, men ej mera, för att på sådant sätt noggrannt kunna hushålla för folket och söka att nedsätta deras dryga skattebördor. Hvad sjelfva saken särskildt angår, så måste jag bekänna, lika med Gr. Anckarsvärd, att jag ej kan inse huru det är möjligt, att 3,000 gevär årligen skulle blifva obrukbara. E11 värd ledamot har väl i den frågan upplyst, att grunden härför ligger deruti, att en viss tid är antagen, hvarunder geväret anses vara dugligt till krigsbruk, hvarefter det härtill anses otjenligt och endast nyttjas till exercis. Jag skulle ej gerna vilja antaga att denna princip så ovillkorligt tillämpas alt, ehuru geväret efter den förmodade tiden kunde befinnas brukbart, detsamma likväl casserades. Detta vore lika orimligt, som då en sjuk Den 18 Mars. 99 person ansågs vara död, men han sjelf förklarade att han Jefde, manda svarade honom: tig du, det måtte läkaren veta bättre än du.
Vid pröfningen häraf har Utskottet, å ena sidan, funnit betänkligt att biträda detsamma, då det innebär en anmärkning emot Styrelsen af en allmän Inrättning, hvilken anmärkning, för att understödjas af Rikets Ständer, synes erfordra en så noggrann pröfning af alla dithörande förhållanden, som ej gerna kan af ett Rikets Ständers Utskott begäras; men, å den andra sidan, har Utskottet likväl ej kunnat andgå att fästa synnerlig vigt dervid, att frågan må blifva till fullo utredd, då den ifrågavarande Inrättningen, om den rätt uppfyller sitt ändamål, med skäl måste anses för en af dem, hvilka mest kunna bidraga till den inhemska industriens förkofran och utveckling; och har Utskottet derföre, enär de af motionären gjorda anmärkningar blifvit understödde af de fleste ledamöterne inom det Stånd, som närmast är i tillfälle att bedöma, huruvida det Technologiska Institutet uppfyller de rättvisa anspråk, som allmänheten har på denna Inrättning, hvilken "af Staten uppbär ett betydligt anslag, trott sig böra vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Makt i underdånighet begära nedsättande af en Comité af sakkunnige män, till utrönande af tillståndet inom den Technologiska undervisningsanstalten, samt, ifall skäl till anmärkningar förefinnas, till utredande, huruvida orsaken dertill ligger i Institutets Stadgar, eller i detsannnas försummade efterlefnad. Stockholm den 8 October 1844. Bih. till R. St. Tryckt hos W. F. DALMAN, 1844 Allm. Besvoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N.-o 47. 1 M n. Ank. till Exp. Utsk. den 22 Oct. kl. 4 e. m. Betänkandej i anledning af väckt motion om indragning af den för den högre Skogsoch Jäger i-bet jetlin gen fastställda Aflönings-Stat. Uti ett Lill Ilederv.
Departementets tillgängar k)lla ett annat Departeinent8 hehok, gvarmedelst eontrollen olver hans upphörds-kör vältning skall i märklig nion kör8värat8; oell att 8alcnat ali anledning misstänka hrottsliga tillgrepp, enär ieke allena8t (lenne uncler klera ärs tjenste-ticl aldrig korr hlilvit hetrtidd nied oredlighet eller oordning i uppllörden eller ledovisningen tor den8amma, utan oell ^rtilleri-Departementet8 hela Lassa-hehällning, intill den 16 Deeemlrer i83o, va,it i hanken hehörigen inmatt, hvaraf skulle svnas, att halaneen ak ^rtilleri-Departementet8 medel ieke genom Hri8tande tillsyn under längre tid efterhand varit ä8amkad, utan nägra kä dagar innan den upptäckts tillkommit genom tillgrepp, 80m ej kunnat torekonuua, enär 6//r ensain lmkt nyekel till Lafsan. Leträllände äter Lrigs-Lädet som näst etter /)((/,/(?,vrv I»!li vi t älagd ansvara kor upphörds-hristen till otvanoudoriualdta helopp, sä enär med honom inträtkade, att han ieke i rätter tid ökverklagat Lammar-Lättens i mälet gikna Utslag, samt Högste Domstolen koljagtligen ieke ingätt i nägon pröfning af hvad hliivit till last lagdt, ansäg llogste Domstolen annat yttrande rörande icke kunna meddelas, än att, 1 den mon ersättnings-sk^ldighet kunde varda ektergikven, sainnia ^o Zo. eftergift jemvsl toide liomms till Aodo, 8S80M ends8t i andrs rummel till er8sttninA88li^ldinbet duuid. Vid underduni-; foredrsFninF inko,'
— Sövfta dtagen 3 ©täöerne af Semte dagen, iltta £la$fer. ii 45: — 51 »Dra D:o • ••••• *« ii 30: — ^rcDje D:o »« •••»•« n 20; — gjerDe D:o • • • ii 15: — lii gemte £(afjen b:co 3tDr 10: — ©jette D:o „ 7: — ©juttDe D:o „ 5: 24. llttonDe D:o „ 4; — §. 11. ^aperingömännen ega Docf rättighet uppföra till bevillning, få val öfver Den f)ögfk, forn emellan tvänne af De ftaDgaDe cla§erne, ben perion, hvilfelt De pröfva icfe Saligen böra påföraé afgift efter någon af famina (Elaner. De att infatta en ringare minimi-afgift, få väl för alla i 9 och 10 §.§. nätnnDe perfoner, font för §i|Tare i ©täDcrne, De
Jag anhåller att till stöd för mitt sista yttrande få fästa uppmärksamheten vid några omständigheter, hvilka i min föreställning äro af väsendtlig och ömtålig beskaffenhet. Det ifrågavarande brottet är mened; men det kan begås på flera sätt, olika lill orsaker och påföljder. Man kan nemligen besvärja, en oriktig bouppteckningsuppgift, hvarigenom man endast förminskar fattigprocentsbeloppet. Här synes väl brottsligheten icke så stor, sorn då man genom sin falska ed t. ex. gör menniskor olyckliga. Man Den 7 April. »7 Man kan vidare göra falska bevakningar i concurser m. m. Gradationer för den olika brottsligheten i dessa olika fall iiro således nödiga; oell det är ett fel af lagstiftaren att ingå i en partiel pröfning, hvarigenom lian möjligen kan binda händerna på sig vid granskningen af systemet i sin helhet. Hr von Hartmansdorff: En värd talare har sagt, att det ifrågavarande förslaget vore alltför mycket genomgripande, för att böra särskildt antagas. Det torde vara svårt att finna något vigtigare förslag, om hvilket man icke kunde säga detsamma och på den grund yrka uppskof med antagande af hvarje sådant, intilldess det nya lagförslaget i sin helhet förekommer. I sådant fall skulle LagUtsk. vara helt och hållet öfverflödigt, för annat än behandlingen af den K. Propositionen , ang:de ny lag, som möjligen ar att förvänta. Så har likväl icke LagUtsk. blifvit ansedt förr, och det torde vara ett misstag att anse det så nu. Hvad bestraffningen för mened beträlfar, instämmer jag med Hr v. Hohenhausen. Brottet är ett af de för samhället farligaste, enar man, på 2.:ne vittnens intyg, kan fråndöma? det dyrbaraste man äger. Rätteg.B:n föreskrifver för närvarande, att den, som vittnar falskt, skall aldrig mer vara vittnesbär. Således då menedaren ej äger det förtroende, att afseende göres å hvad han sjelf sett eller hört, huru kan honom väl då tillerkännas förtroendet att frambära andras önskningar och utföra menigheters uppdrag?
Om man kunde säga att denna fördelning skulle blifva evinnerligen varaktig oell alt man någonsin icke kunde få några rubbningar deruti, dä skulle naturligtvis, ehuru orättvist det vore alt fråntaga personer deras skyldigheter för att gifva dem tili skänks ett förliöjdt capitalvärde ålderås egendom, dock kunna, med hänsigt till en bättre fördelning på samtliga i ett land, vare sig gående, åkande eller ridande, af vägarnes underhåll i landet vidtaga en sådan förändring som den ifrågavaride; men då detta icke är möjligt så skulle jag tro att vi kunna vara nöjda med den lagstiftning om vägarnes underhåll som vi ega och anhåller vördsamt om afslag på Ulskins betänk, samt anser för min del, att det troligtvis aldrig blifver möjligt att ålägga åkande på vägarne alt betala afgifter för att återgälda den skada som de göra på vägarne. Gr. Sparre: Den siste värde talarens yttrande går egentligen ut på en sals, som jag är van att höra af honom, den nemi: att de skyldigheter, som jorden för närvar-.de drager, skola i alla evigheter dervid förblifva och att icke någon ändring deruti må kunna ske; men om någon ändring till lindring af dessa skyldigheter icke kan medgifvas, så böra de åtminstone icke kunna försvåras, och jag hemställer huruvida ej dessa skyldigheter äro tyngre, mera besvärliga, kostsammare nu än förr, till följd af större trafik, knappare tillgång lill väggrus o. s. v. Vid sådant förhållande anser jag det vara samhällets pligt alt söka lätta dem. Det är helt klart alt med ökad rörelse och produetion särdeles af bruken och bergverken vägarne mera än förr nötas och befaras för deras räkning. Del är således billigt alt dessa inrättningar genom sitt deltagande underlätta denna skyldighet för dem hvilka den åligger. Man bär icke kunna påstå att deruti ligger någon orättvisa, alt en del af vägunderhållet ålägges dem af hvilka vägarne företrädesvis begagnas, och hvilkas egendom ofta vida öfverstiga jordegarnes.
Desse, jemte 2 suppleanter, utses af Fredrika-Bremer-Förbundets styrelse i november hvarje år, för kommande kalenderåret. Ledamöterna välja sig emellan ordförande och kassaför val tare. Styrelsen sammanträder på kallelse af ordföranden. För att styrelsen skall vara beslutmessig fordras, att 4 ledamöter äro tillstädes; dock må beslut fattas af endast 3 ledamöter, derest desse äro ense om beslutet. Utfalla rösterna lika fördelade, gäller den mening ordföranden biträder. Vid styrelsens sammanträden föres af ordföranden protokoll, hvars rigtighet vitsordas af en vid sammanträdet närvarande styrelseledamot. Fonderna skola placeras mot prima säkerhet. Viirdeoch säkerhetshandlingar böra förvaras på fullt betryggande, af revisorerna godkändt sätt. Qvittenser, anvisningar och andra dylika handlingar, hvilka ifrågakomma vid fondernas förvaltning, undertecknas af kassaförvaltaren jemte 21 ordföranden eller, vid fiirfall för någon af dem, af annan dertill inom styrelsen utsedd ledamot. Fondernas förvaltning, räkenskaper och säkerhetshandlingar granskas hvarje år i februari för sistförflutna kalenderåret af 3 revisorer, af hvilka en bör vara i landsorten bosatt riksdagsman, hvilka revisorer, jemte en suppleant, samtidigt med styrelsen för Fredrika-Bremer-Förbundets stipendiefonders förvaltning, utses af förbundets styrelse i november hvarje år och inrian mars månads utgång afgifva revisionsberättelse till sistnämda styrelse, som före den 1 juli fattar beslut om ansvarsfrihet. Utdelning fr&amp;n Donationsfonden eger rum i enlighet med derom i donationshandlingarna gifna föreskrifter, Iivaremot utdelning från Allmänna stipendiefonden ej får ske innan denna uppgått till 150,000 kronor, då sådan utdelning sker i den ordning, som kan blifva bestämd i särskildt, af Fredrika-Bremer-Förbundets styrelse antaget reglemente, uppgjordt under förutsättning att vid utdelning af stipendier hiinsyn tages till den summa, hvarmed de olika orterna bidragit till stipendiefonden, äfvensom att utdelningen sker först efter dertill upprättadt förslag af förtroendepersoner inom länet. De kostnader, som finnas nödiga för insamling af Allmänna stipendiefonden och fondernas förvaltning, bestridas af räntan å Allmänna stipendiefonden.
Skola de fullgöra sina åligganden på samma sätt som hittills, d. v. s. att på en förmiddag afsluta sitt arbete, då tror jag visserligen att beredms-komitéernas arbete blir ganska långvarigt och besvärligt. Gr. Hamilton har särskildt fäst sig dervid att kronofogden, såsom ordförande, skulle hafva votum deeisivum, då meningarne äro delade. Härvid har Gr;n glömt att detta endast är ett förslag,- och vidare att det i tax:s-komitéen heter att, i händelse rösterna äro lika, den gäller, som är till fördel för den skattskyldige. För min del kan jag icke annat än yrka blifall till Utslcts förslag i denna del. Hr v. Koch: Jag begärde egentligen ordet, för att be svara Gr. Hamilton, hvilken framställt det förslag att, om beredningarne skulle bestå af 4 å 5 personer, man borde nedsätta antalet af tax:s-komitéens ledamöter till ett så litet antal, som beredningarne nu utgöra. I afs:de härå vill jag svara att man icke tilltrott sig att kunna öfverlemna beslutande rätten i beskattningsväg åt ett så ringa antal som dessa 3, 4 å 5 personer. Det vore en allt för vådlig Öfvergång från det nuvarande. Så mycket mindre kan man nu göra det, som man ännu icke bestämt huru dessa komitéer, som f. n. äro sammansatte efter stånd, böra organiseras. Man har sagt att vid hvarje tax:s-komité borde såväl fastighetsegare som andra kathegorier vara representerade, på det att de särskilda klassernas inkomster och skatter må kunna samvetsgrannt bedömas. Detta bör just ske genom beredningarne, hvilka göra det svåraste af arbetet; oeh man blir derigenom i tillfälle att i möjligaste måtto inskränka antalet af ledamöterna i tarscs-komitéen. Det bör nemi. vara 9 ledamöter i tax:s-komitéen, då den omfattar endast en socken, och då flere församlingar slas tillsammans, kan det blifva till och med 3 ledamöter från hvarje socken. Man har vidare sagt att beredningarne hafva allt för mycket inflytande af kronofogden. Jag vill i afs:de härå nämna 170 I)en 16