Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet beslöt at förklara denna vägran laglig, på den grund at Utskottet vid granskningen af Stats rådets Protocoll utöfvade Riksens Ständers rätt, och ej kunde åläggas at redovisa för motiven til sina beslut. Företogs et2 af Frih. Stael von Hollstein Carfitz Ludvig ingifvet memorial, innehållande anmärkning emot Stats Secreterarne Friherre Wirsén och Grefve Mörner. (bilägges)3 Efter någon öfverläggning 4 härom beslöts at Utskottet derpå til svar skulle anmäla, at som de anledningar til ansvar för de bägge angifne Herrar Stats Secreterare, som Frih. Stael upgifvit, ej vore andra än dem hvaröfver Utskottet förut öfverlagt, funne Utskottet intet skäl at frångå sina förre beslut, utan ansåge ej dessa anledningar kunna leda til något beslut at ofvanbemälte Stats Secreterare hos Kgl. Maj :t anmäla, såsom borde de ifrån sina befattningar skiljas. 1 Felskrivning för 56 § R. F. 2 Denna mening iir tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 985. 3 v. Holsteins memorial är tryckt i anf. arbete, sid. 983. Det är daterat den 18 iuli: se ovan sid. 731. 4 Stycket fr. o. m. orden Efter någon öfverläggning t. o. m. orden bordt anmälas är tryckt i anf. arbete, sid. 985. 734 Den 18 Juli 1815 Friherre Gederström Jaeol, sorn äfven tilstyrkte detta svar, ville för sin del hafva i Prot. intaget, at han ifrån början varit af den tankan, at de enl. den 107. §. hade bordt anmälas. Föredrogs et af Herr Lagmannen Rönquist ingifvet Memorial, så lydande: (bilägges)1 Hos Högloft. Constitntdons Utskottet får jag äran å nyo väcka frågan: Huru Upsala Stifts röst, på ett med billigheten mer öfverensstämmande sätt än hittils skett, bör kunna beräknas, vid Val till detta Stifts Biskopp, som också ErkeBiskopp är.
Tröskmaschiner (hvaraf en del drifvas af vatten) äro mera allmänna. Äfven de förmögnare och driftigare bland Allmogen begagna nu Tröskmaschiner, särdeles af den i Helsingland brukliga inrättning. Dessas antal är under de senaste åren mycket förökadt. —: För ett väl inrättadt åkerbruk bör Ängsoch Boskaps-skötsehi tjena till grundval; men förhållandet här är icke sådant. På den fruktbara slättbygden begagnas nästan all jord tillåker och denna blott till sädesproduetion, så att emellan foder-tillgången och den i bruk varande åker-vidden inträffar oftast den melinligaste disproportion.-Hemmanens dragkreatur lifnäres med halm, drank och något säd. Åkern får således ganska sällan, oeh i ganska otillräcklig mohn, någon gödsel. Med den afkastning jorden under en sådan, blott på ärfda bristfulla vanor bygd, behandling, lnttils lernnat, är Allmogen likväl nöjd, och den höga grad af fullkomlighet, sorn åkerbruket, under en nationel, och i allo välbetänkt, behandling ernår, äfvensom det säkra välstånd jordbrukaren skulle genom det samma vinna, äro ännu bär okända förmåner. Ståndspersoner, med bättre upplysning och förmåga, hämta val vida afkomst af sin jord än Allmogen, men sådane — 9 “ sådane exempel hafva icke kunnat gifva all önskad efterföljd. Verkliga förbättringar i Jordbruket ske visserligen, bär och der, af tänkande Landtman. För att göra dessa vigtiga förbättringar allmänna, har hvarken. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eller Länets Landthushållnings-Sällskap sparat moda och omtanka. Innan de kunna vinna framgång, mäste dock Allmogens rotfasta öfvertygelse örn roligheten af dess hittills öfvade jordbrukssätt skakas och rubbas. Derföre låter Landthushållnings-Sällskapet ett visst antal af Allmogens, för drift, stadgadt uppförande och kärlek till yrket kände Söner, Sommartiden, på sällskapets bekostnad, vistas hos utmärkte Landtman i stora Kopparbergs
Majrt anhålla, att förbud emot eller inskränkning uti utöfningen af bränvinsbränningen, till och med år 1845, icke måtte ega rum; under bestämmande derjemte, att, om Kongl. Majrt likväl i Nåder skulle finna nödigt, att bränvins-bränningen för någon del af något år inställa, så böra de afgifter, hvilka för denna tid kunna vara erlagde, åt vederbörande restitueras. 5:o Alla öfriga frågor, som innefattas i de förenade Utskottens Betänkanden Nrris 2 och 5, ansågos genom Ståndets nu fattade beslut böra förfalla. Från H ö g v ö r d. Preste-Ståndet. S. D. f. m. Fortsattes och afslöts den i föregående plenum påbegyndta föredragningen af Stats-Utskottets Utlåtande Nro 170, angående väckte frå - Fröt. Utdr. d. g Nov. 1840. 767 gor om förändringar uti grundräntorna och sältet för deras godtgörande, inueldta räntornas och tionde-spanmålens indragning lill Stats-Verket, samt ändring uti markegångs-sättningarne, äfvensom dermed sammanhang egande åtgärder för räkenskaps-verkets förenkling och samma Utskotts Utlåtande N:o 326, i anledning at återremiss å Utlåtandet N:o 170, hvarvid förekom och beslöts på sätt som följer: l:o i anledning af \äkt fråga om undanrödjande af de olikheter i beskattningen, som de serskilda jordnaturerna medföra. Utskottets afstyrkande af förslaget i Utlåtandet N:o 170, vidhållet i N:o 326, godkändes. ^:o Angående indeldta räntornas indragning sill Stats-Verket, emot anvisning af motsvarande conlanta stats-anslag. Momentet litt. a. Under förklaring att förslaget om räntornas och tiondens indragning till Stats-Verket emot ersättning i penningar, så vidt det rörer de under 4 §. i Presterskapets privilegier inbegripna slaler och inrättningar, enligt 114 §.
Skrifvelse, N.o 228. traclamentskoslnader, i följd af den föreslagna förhöjningen i skjutslegan, kunna inträda, numera ansett sig böra bifalla, det berörde anslag, hvilka i den af Rikets Ständer vid denna Riksdag fastställda Stat äro uppförda såsom bestämda anslag, må, för den händelse E. K. M. skulle i Nåder täckas bifalla Rikets Ständers underdåniga hemställan rörande skjutslegans förhöjning och (01 ändringarne i Rese-reglementet, intill nästa Riksdag erhålla egenskapen af förslagsanslag. Hvilket Rikets Ständer härigenom få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. I Stockholm den 13 Februari 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Fehr. 1841. Presle-Ståndet den 6 Borgare-Ståndet den 10 Bonde-Ståndet den i3 —* — Rikets Ständers underdåniga Skrijvelse, angående vidtagande förändringar uti bätsmans-roteringens utgörande å landet. (Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Bet. N:o 13 och Uti. N:o 83.) S. A. K. Under öfvertygelse, att de med båtsmans-roteringen å landet förenade åligganden och prtestationer äro af den tryckande beskaffenhet, att all lindring, som i detta roterings-besvär kan, ulan våda för Staten, beredas, bör komma rotehållare till godo, hafva Rikets Ständer för närvarande fästat serskildt uppmärksamhet å båtsmännens utredning, och dervid, med afseende å det förhållande, alt, i runda tal räknadt, båtsmansstyrkan utgör omkring 6,000 man samt årliga kostnaden, efter markegångspris, för koj och täcke 1 R:dr 24 sk. B:co, godtfunnit bevilja ett anslag af 9,000 R:dr årligen, alt upp - Expeditions-Vtskoltets Förslag lill lind.
Lulea den 27 December 1864. Rättelser: Sid. rad. står: bår läsas: 14;} tå nedifrån landtmäteri-redogörelser landtränteri-redogörelser. » 12 » landtmäteri-redogörelserna landtränteri-redogörelserna. V Register öfver Rikets Högloft Ständers år 1864 församlade Revisorers berättelse om granskning af statsverkets samt dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, jemte dervid fogade reservationer äfvensom de, i anledning af samma berättelse, till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga utlåtanden. Revisionsberättelsen. Afkortningar å istatsverkets inkomster. Bilagan litt. 0. vid Sid. 5. Aflöning, Krigs-kollegii » 61, 70—-71. Af skrifningsprocent, redogörares » 116. Afvittringar i åtskilliga län » 139—141. Bilagan litt. T. vid » 141. Afvågningars utförande i sammanhang med geologiska undersökningar, anslaget till » 240 241. Akademiens för de fria konsterna räkenskaper » 163—-164. — Krigsdito » 78—79. — Krigsvetenskapsdito » 60. — Landtbruksdito » 129— 130. — Lunds dito » 182—183. — Musikaliska dito » 164—165. — Svenska dito » 160—161. Upsala dito » 180—182. — Vetenskaps dito » 158—160. — Vitterhetshistorieoch antiqvitetsdito » 161—162, 250. Aktoratsråkning, Kammar-rättens, » 145—147. Allmänna barnbördshuset » 174—176, 25(1. Se reservationerna å sid. 266. Allmänna barnhuset » 176—180. Se reservationen å sid. 264. Utlåtanden*. Allmänna Beväring i fonden sid. 69—70. Bilagan litt. G. vid » 56.
5. den 5 och 7 Nov. 1850 . 165,107:18. 5. 90,889:54. 2. 18,680:29.— Enligt sednast aflemnade rapporter uppgick summan af hvilande lån, hvilka, i brist af medel, ej kunde utgifvas: vid Banko-Diskont-Verket i Stockholm till R:dr 196,500. » Låne-Kontoret i Götheborg » 218,650. » d:o i Malmö . , . » 68,780. Med beräkning af det belopp, som för hvarje vecka, genom inflytande afoch slutbetalningar, kan till utlåning användas, åtgår en tid innan beviljade lån kunna utgifvas vid Banko-Diskont-Nerket af 3:ne veckor, samt vid Låne-Kontoren i Götheborg och Malmö af 9 ä 10 veckor. § 47. Fonden för diskontering och utlåning genom Handelsoch NäringsFonden för diskonDiskonten, enligt Banko-Reglementets 210 § bestämd till 3,000,000 R:dr, nin^genom Hanvar vid slutet af 1849 på de serskilda Diskont-Kontoren fördelad i öfverdels" och Närings. .. , , o. i Diskonten, ensstammelse med aberopade Som emellertid af den andel utaf fonden, hvilken blifvit anvisad till Handelsoch Närings-Diskonten i Stockholm, ett belopp af omkring 500,000 R:dr, deruti inberäknade upplånade Sparbanks-medel, var oanvändt, samt Direktionen öfver Låne-Kontoret i Malmö anmälde sig till erhållande af någon förstärkning, enär ansökningar om så väl lån, som diskontering hvilade i saknad af tillräcklig fond; så medgåfvo Fullmäktige, under den 7 Mars delta år, att 50,000 B:dr finge öfverflyttas från Stockholms Handelsoch Närings-Diskont till Malmö Låne-Kontor; hvadan fon - den för närvarande är sålunda fördelad, att Stockholms Handelsoch Närings-Diskont innehar R:dr 1,950,000.
Jag är i hufvudsaken förekommen af den siste värde talaren och anhåller blott få nämna, att jag icke kan medgifva en så beskaffad förändring, som Hr von Hartmansdorff föreslagit äfven af det skäl, att jag befarar att om R. o. Ad. skulle fatta ett sådant beslut, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, så skulle det blott leda till frågans förveckling vid dess slutliga afgörande, hvarigenom man möjligen kunde riskera att dessa 77,000 R:dr icke erhölles till förbättring af lönerna för LandtStatens tjenstemän, hvadan jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller om propos. på bifall till min förra framställning. Då nu öfverläggningen förklarades fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm, att Utsk:s vidhållna tillstyrkande uti Utlåt. N:o 71 innehöll: ”att R. St:r, utan att ingå i bedömande af den upgjorda löneregleringen, till K. M:s disposition ställa det äskade reservationsanslaget, 77,000 R:dr, med förbehåll, att de indelta lönerne, boställsräntorne likväl deruti icke iubegripne, utbytes emot, en gång för alla, efter de 10 sistföi llatne arens medel - 420 Den 26 Juli. markegångspris bestämda penningeanslag, i den nion ett sådant utbyte kan författningsenligt ega liim”. Frih. Åkerhjelm hade deremot föreslagit att R. o. Ad., med afslag å det af Utsk. föreslagna förbehåll, skulle bifalla första delen af denna punkt, eller ”att R. St:r, utan att ingå i bedömande af den upgjorda löneregleringen, till K. M:s disposition ställa det äskade reservationsanslaget, 77,000 R:dr”; och Hr von Hartmansdorff hade yrkat det beslut ”att till K. M:s disposition ställas årligen 77,000 R:dr, att intill nästa Statsreglering användas för LandtStatens aflöning”.
Palmstjernas förslag i afseende på första perioden kunde antagas. Härvid anmälde sig och yttrade Gr. Lagerbjelke: För att undvika (lere propos:r och då hvad jag åsyftar hufvudsakligen redan finnes i Frih. Palmstjernas förslag, afstår jag från mitt särskilda yrkande. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde vidare, att Frih. Cederström föreslagit 3:ne förändringar uti samma mom. deraf den första rör:de första perioden och i denna del hade han förenat sig med Frih. Palmstjerna, den andra hade afseende på 3:dje perioden, hvari han ansett enahanda tillägg, som uti första perioden blifvit föreslaget, böra inflyta, och slutligen den 3:dje afsåge 2:dra perioden och bibehållande af den i nu gällande instruktion förekommande benämningen ”Riddarhusets Kansli-betjening” i st. f. det af Utsk. begagnade ordet ”Kanslisterne”. Efter sedermera först till bifall å den af Utsk. föreslagna 42 § framställd, men med nej besvarad propos., hemställde II. Ex. om R. o. Ad. bifölle, att l:sla perioden af lista mom. erhölle följande lydelse: ”Ridd.Sekret, skall, när Direkt, det fordrar, yttra sin mening öfver förekommande ämnen, dock utan att deltaga i besluten.” Den 26 Maj. 165 Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. Uppå sedermera framställd propos. beslöts att i sista perioden af samma mom. skulle införas orden ”dessa sysslors” i sl. f. ordet ”sysslornas.”
Jlrågavarande förslag vtue så - Lae Utskottets Utlåtande N:0 160, g ledes väl grundad! och ej vederlagdt, dock J i händelse detsamma icke kunde i dess helhet antagas, borde Stminstone, i likhet med Herr Cederschjölds hemställan och Lag Cotniténs förslag, stadgas: ”att gäldenär, som ”vederbörligen uppgifver sin egendom, och ”densamma för göhlen till sina borgenärer ’’afstdr, eller till så stort belopp , att shul*’den dermed kari liqvideras, md varda från ' 'by sä 11 ning fri.’ * o.o Herr P. G, Cederschjöld : att borgenär bör emot gäldenär hafva samma skyldighet i afseende på helsovården , som Kongl. Majtt och Kronan emot fånge , samt således förpligtas att, i händelse af gäldenärs sjukdom , honom med läkarevård förse. 4:0 Herr N. JV. af Grubbens : att skälet till hans yrkande om skyldighet för borgenär, som håller gäldenär bysatt, att till Staten erlägga 24 sk. B:co om dagen i slilningspenningar m. m., vore det, att den, som har något att förvara , bör bekosta den plats, hvarest han vill hafva det förvaradt ; att Talaren icke föreslagit förhöjning af de kostnader, som drabba borgenären i och för gäldenärs bysättande, (ty rättegången hade icke att göra med underhållet) ; utan endast att den bysatte , på det han ej måtte behöfva svälta , borde undfå sk.
Dessa Knekte-Kontrakt, hvilka i kraft nf Re-, gerin gs-Formen annu äro gällande såsom grunder för sjelfva Indelnings-Verket, sammanstämma deruti , att Kongl. Majit och Kronan skulle bestå och underhålla den egentliga Kronoeller Xdf-Monderingen, som af ålder kallades Liverier, och hvilken tinder fredstid vid Regimenten och' 1 vid General-Mönstringar nyttjades samt för öfrigt vid Fälttjenst skulle få vara tillgänglig , hvaremot åter Rothållarne voro förbundne att bidraga till Soldatens beklädande deremellan och under deras vistande på Roten , hvilken Beklädnad skulle utgöras under benämning af Släpkläder, olika i serskilda orter eller vid det ena Regimentet emot det andra. I de flesta Landskap uti det inre af Riket bestämdes Släpkläderse att bestå af en Valmarsklädning eller Pajrock, jemte Skor, Strumpor och Skjorta , som lemnades vid ett eller annat Regimente årligen, vid andra hvart annat, tredje eller fjerde år, och på sina ställen blott för en gång då Soldaten antogs: I många orter åter skulle bidraget utgå i kontant med 4 ä 5 Daler om året utom Skor och Strumpor : Och i allmänhet fastades härvid det vilkor, att Soldater, borde vaxa skyldig arbeta hos Rothållaien på dess kost eller för lindrig betalning. Sedermera hafva tid efter annan dels serskilda mellan Rothållare och Soldater träffade öfverenskommelser, sorn vunnit stadfästelse eller häfd, dels ock gifne föreskrifter föranledt, att Rothållarne måst i betydligare mån deltaga i kostnaden till Soldatens Släpkläder, hvilka derefter blifvit förvandlade till en viss Moa, Underdåniga Skrifvelser'1 41 j deringj »om, likmätigt Eder Kongl. Majds. Nådiga Förordnande den 1 Oktober 1793, borde, med undantag af färgen, vara i allt lika och bestå af samma persedlar som Lif-Monderingen; hvarigenom den förro alltså kommit att utgöra nästan den hufvudsakligaste Beklädnaden. Genom Kongl.
Stockholm den 15 Januari 1863. Reservation: af Riksdags-fullmägtigen P. F. Mengel: »Ehuru det sannolikt skall betraktas såsom förmätet att i någon mån nu vilja minska det angenäma intryck, som Konstitutionsutskottets s k. decbarge-betänkande förmodas skola åstadkomma, — anser jag mig ändock pligtig att nedlägga min reservation mot åtskilliga beslut, som Utskottet, dels utan, dels efter verkställd votering fattat under granskningen af de statsrådsprotokoller, hvilka tillhöra den sistförflutna tre-års-perioden. Såvidt jag kunnat fatta betydelsen af den granskningsskyldighet, som åligger Konstitutions-Utskottet, är densamma ovilkorlig, och får hvarken underordnas eller ställas i beroende af yttre omständigheter, dessa må nu vara huru hoppgifvande som helst. Derföre anser jag att Utskottet äfven hade bordt använda mera tid och större omsorg, än som nu skett, åt granskningen af de i statsrådsprotokollerne förekommande regeringsärenden, enär denna granskning måste betraktas såsom den rätta grundvalen för Utskottets betänkande. Den omständigheten, att Utskottets ledamöter, redan före tillträdet af deras ansvarsfulla kall och vidare under detsammas utöfvande, på giltiga skäl funnit sig särdeles tillfredsställda med Regeringens åtgärder i allmänhet, har dock — enligt mitt förmenande — icke frikallat Utskottet från skyldigheten att inför Rikets Ständer omförmäla — eller såsom det hittills kallats — »anmälan sådana regeringsärenden, rörande hvilkas behandling befogadt klander uttalats både inom och utom Utsko ttet, desto heldre, som det är uppenbart, att en dylik anmälningsåtgärd bör vara vägledande för begge statsmagterne. Det synes mig äfven vara konstitutionelt rigtigt att Utskottet, med ledning af statsrådsprotokollerna, upprättar en noggrann vidräkning med Konungens rådgifvare och förelägger densamma Rikets Ständer, enär dessa först då kunna sättas i tillfälle att meddela verklig decharge. Konstitutions-Utskottets Memorial M 6.
— Utskottet har, med beklagande af anledningen till det steg hon nödgats taga, medels skrifvelse uttalat sin tacksamhet för det utmärkta sätt, hvarpå hon under så många år arbetat i föreningens intresse och för all den omsorg och välvilja, hvarmed hon omfattat alla föreningens vid sjukhus i Upsala danade sköterskor. » Samma förening omtalar i sin nästföljande årsberättelse att icke mindre än 71 sjuksköterskor under fröken Rappes ledning utbildats för sitt ansvarsfulla kall, och tilllägger, att då fröken Rappe vid sin långvariga och uppoffrande verksamhet ådagalagt ett synnerligt intresse och ett aldrig tröttnande nit samt med största omsorg och välvilja omfattat föreningens sjuksköterskor i deras maktpåliggande arbete, — » hade utskottet, med bifogande af vederbörande öfverläkares erkännande af fröken Rappes berömvärda tjänstgöring å tvänne sjukvårdsinrättningar, hos k. m:t anhållit om något vedermäle af kunglig nåd för hennes långvariga och plikttrogna arbete i den lidande mänsklighetens tjänst. I följd häraf hade tilldelats henne medaljen i guld af 12:te storleken med inskrift: » För berömliga gärningar » att i högblått band med gula kanter bäras om halsen. Denna medalj, jämte afskrift af det kungl. beslutet, hade utskottet låtit tillställa fröken Rappe, som i varma ordalag uttalat sin tacksamhet därför. » Mera än öfver denna yttre utmärkelse torde dock den anspråkslösa arbetarinnan hafva gladt sig åt det allmänna intresse, som uppstått i landet för den verksamhet, hvaråt hon så oegennyttigt ägnat sin kärlek och sina kroppsoch själskrafter. Efter tvänne års hvila, under stilla tillbakadragenhet och ett stärkande klimat i utlandet, kände hon sig så pass återställd, att hennes forna längtan efter arbete och verksamhet ånyo vaknade. H o n lyssnade därför till ett förslag, som gjordes henne att emottaga en ledande plats vid någon af de många anstalterna i Biel ef eld. Men medan underhandlingen härom pågick, hemsöktes hon åter af sjukdom och kraftlöshet och vände i stället tillbaka till fäderneslandet, där hon vid det natursköna Öresund, strax utanför Helsingborg, redde sig ett hem, omtaladt såsom idealiskt af dem som gästat där. Hit inbjöd hon nu årligen flere af sina forna elever, som under sitt ansträngande arbete voro i behof af hvila och vederkvickelse.
Jag förenar mig till alla delar med H. Ex. Hr Gr. Brahe och ber blott, enär jag såsom ledamot afUtsk. deltagit i målets beredning och nu saknar Utsk:s ordförande här närvarande, att få redogöra för de motiver, hvarpå Utsk. grundat sitt afstyrkande af motionen. Utsk. har fullkomligt gillat motionärens idee, men har dock, med bibehållande af nu gällande beväringslagar, ansett densamma fullkomligt overkställbar. Det är icke tänkbart, att beväringsynglingar skola blifva soldater efter 10 dagars exercis, och den, som tror det, har icke gjort sig bekant med sådana saker eller varit i beröring med beväringsmanskap. Uti Utsk:s beredningsafdelning för det i fråga var. ärendet gjorde sig Gr. Horns förslag gällande, att nemi. hälften af indelta armeen skulle successivt indragas och vacanceafgifterna användas till öfning af den öfriga armeen, jemte beväringen; men i Utsk:s plenum fanns detta förslag fullkomligt grundfalskt och oriktigt. Vår indelta arme' utgör för närvarande endast 84 Den a4 Maj. 22,000 man, oell att hälften deraf skulle kunna anses för nog, luter knappt tänka sig. Af sådana skäl kullvoterades afhandlingens förslag i Utsk:s plenum. Jag yrkar, att betänk, må bifallas. Hr af Dalström, Gust. Jac.: Ehuru jag finner, att XJtsk. grundligt motiverat dess afslag till motionen, anhåller jag dock att få tillägga några ord dels i afseende å sjelfva ämnet, dels i anledning af några yttranden, som under denna discussion förekommit. Jag delar med motionären den öfvertygelse, att vårt lands försvar väsendtligen grundar sig på ett väl utbildadt beväringssystem. Men ett sådant låter icke utföra sig enligt 1812 års beväringsstadga.
Hustrun har genom AgrenlkapetS ingående, i wista fall kommit i ert sjelfbero. ende tillstånd. Hon star wäl under mannens malön manskap, sa att han äger för henne söka och smara, men han kan, utan hennes bifall och samtycke ej försälja hennes Arsw-.Iord, ej eger den förpanta Den ar äswen fri fran mät till betalning af den gäld, som genom mannens enskitta mastande tillkommit; hustrun kan äfwen drjfwa särskild näring och rörelse, med den förbindelse alt af egna tillgångar svara för den gäld, hon derigenom sig adrager, och att äfwen för dm samma undergå vysärrning, hwaremoc en omyndig yng. ling i asto är betagit aga sadana handlingar, derföre han ock e> kan kwingas genom Lagen, att pä nägot fakt gaida den skuld han gör innan han myndig blir. Skulle nu en hustru, da hon warder Enka förrän rn wist alder äruppnädd, staffas under förmynderskap, sä Den s Januarli. 201 sä är ju uppenbart, att de friheter och skyldigheter, henne förut tillhört skulle t ansenlig molta blifwa minskade, hennes medborgerliga »värdighet och ansende, utan ringaste orsak bllfwa för närakrädd, och hon strän wärdigheten af en husmoder blifwa återfärd till barnaärens följder. Jemte förlusten af en maka, skulle hon, i stället för en med honom utgörande sterlon» moralis blifwa underkastad en Förmyndares nycker och stridiga tankes färt ä<wen i de minst betydliga husliga omständigheter, och hennes genom mannens död, timade förlust förswaras genom en motbjudande lydnad af Förmpndarens wäl eller illa öfwerlagda föreskrifter. Icke kan sadant anses förenligt med sakens natur, och hwarrill gagnar wäl dä den förestagne Lag-föränbringen? De händelser torde wara ganska ja, da gwinnan före 21 arS alder, kommer i Enksständ, och än färre de tillfälligheter, att hennes berörde alder wagar någon olägenhet genom fc'agrigt behandlingssätt.