Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och härtill kommer, att den lilla förtjänst fru Lindholm kan bereda sig pawn » blomstermission » länder en makeoch faderlös, af understöd och sympati väl förtjänt familj till godo. Vi ha just erhållit bref från en framstående norrman, som personligen känner till det Lindholmska hemmet i Genua och som i många år varit bosatt därnere. Han rekommenderar på det varmaste fru Lindholms blomsteraffär i Iduns hjartegoda läsarinnors hågkomst och skrifver bland annat: » Då jag är öfvertygad om, att Iduns ärade redaktion äfven sätter värde på att känna de personer, som den understöder, kan jag icke af hålla mig från att berätta ett drag ur familjens lif, till hvilket jag varit vittne, och som i hög grad bevisar att dess medlemmar ha hjärtat på rätta stället. På mina dagliga aftonpromenader tittade jag då och då in till fru Lindholm, som bodde i närheten, hufvudsakligen för att höra, om jag kunde hjälpa henne litet med hennes affärskorrespondens. Jag träffade därvid också alltid de två äldsta döttrarna, som då brukade vara hemkomna den ena från sin lärarinnesyssla, den andra från sitt kontor. Under februari och mars i år såg jag emellertid aldrig till dessa två döttrar, och de kommo också ytterst sällan till vårt hem, där de eljes om kvällarne voro ofta sedda gäster. Flere gånger sporde jag modern, hvar döttrarna höllo hus, men fick alltid blott det svaret, att de voro upptagna. I april kommo de emellertid åter till oss och blefvo våra flitiga och med nö ' e sedda gäster. Någon vidare efterforskning angående deras lånsra uteblifvande anställde vi ej, men frampå våren fick ett af våra barn tillfälligtvis reda på sammanhanget och berättade oss, att de hade åtagit sig ett extra arbete om Kvällarne för att därigenom förtjäna så mycket, att de kunde sätta modern i stånd att ånyo inlösa faderns grafplats, som nu var förfallen till indragning.
Allmoge m. fl. i mål, som dem inbördes röra, men icke eljest, medgifna lindring i stämplade pappers-afgiften, har Kongl. Majit, jemlikt Bevillning** Utskottets Betänkande IV:o S. 13 Döss nådiga förslag, ansell böra försvinna, såsom endast ledande lill kostnad vid tillverkningen af stämpel-papper, svårighet vid redovisningen m. 111., ulan någon väsentlig fördel tor parterna, helst det vid tillämpningen varit underkastad! ovisshet, hvad som med ”Allmoge” egentligen borde förstås; och hafva jemväl Grefve Tanbe och Herr Stolpe, i sina förutnämnde motioner, föreslagit upphörande af denna lindring, i hvilket hänseende Herr Stolpe tillagt, alt Sveriges Allmoge numera vore i dån Ijckliga ställning, alt tillverkning af en särskild låg karte-valör endast lör dess rättegångs-handlingar vore öfverflödig, och alt denna ojemnlikhet dessutom inncbure ett slags missaktning för Allmogen. Jemte det Utskottet instämmer i dessa åsigter, anser Utskottet de anförda skälen jemväl tala för upphörandet af den Allmogen i samma §:s 1:a mom. medgifna befrielse från skyldighet att kartera besvärs-skrilter, ansökningar och förklaringar, med bilagor, som hos Kongl. Maj:t ingifvas, jemte de resolutioner, utslag och domar, som i'anledning deraf till Allmogen utfärdas. Hvarje samhällsklass bör naturligen hafva lika rättigheter och skyldigheter vid sin talans utförande; och i besknttningsväg torde i allmänhet endast olika iörmö^enhelsvilkor böra a Ises. Då Utskottet således funnit sig föranlåtet att ur författningen utesluta ifrågavarande till allmogens förmån medgifna undantag från och lindring i fastställda algifler, har ' Utskottet deremot ansett lämpligt alt något utsträcka den afgifts frihet, som är grundad på styrkt medellöshet.
Då man har såsom något bevisande anfört, att i åtskilliga Utsk. skulle suppleanterna från de öfriga Stånden tillkallas af hvarje Stånds främste ledamot inom Utsk., anhåller jag att såsom en lika god motbevisning fä anföra, alt under den lid, jag sutit i Konst.Utsk., har aldrig från något Ständ någon suppleant infunnit sig och deltagit i öfverläggningarne, som 104 Den 15 November e. m. icke haft förordnande fransin Talman eller från sitt Stånds Kansli. Hvad nu åter beträffar det sä mycket omordade behofvet och nyttan af lättheten för en ordinarie ledamot att få öfverlåta sin plats åt en suppleant, eller för en suppleant att kunna inkomma i Utsk., medgifver jag visserligen, att det är nödvändigt, att man i st. f. en ordinarie ledamot kan erhålla en suppleant; men att göra detta så lält, alt man genom vigheten nästan lockas dertill, anser jag för min del vara olämpligt. Det har nemi. ofta visat sig, att ledamöter just af detta Stånd, af samma anledn., icke npkomma i Utsk., och då det i allmänhet är nyttigt, att arbetena inom Utsk:n skötas af samma personer, torde det vara oriktigt att ställa så lill, att det anses för likgiltigt, hvilka ledamöter, som äro tillstädes, blott man har antalet fullt. Jag anser det olämpligt icke derföre, att ju icke suppleanten kan vara fullt lika god som den ordinarie ledamoten, utan derföre, alt det alltid är bättre att hafva samma ledamöter, än att ständigt ombyta dem. Erfarenheten har för öfrigt lärt mig, att då verkligt behof förefinnes af suppleauter, det mycket lält kan gå för sig att erhålla dem på det sätt nu tillgår, och den tidsutdrägt, om hvilken man här så mycket talat, är icke större, än att den vaktmästare, som går och tillsäger suppleanten, väl kan hinna att på återvägen skaffa förordnandet. Hr von Hartmansdorff: Jag måtte vara missförstådd af Gr. Lagerbjelke. Hvarken har jag hört eller sagt att någon Suppleant fått inträda i Utsk. utan förordnande från sitt Stånd.
STOCKHOM!, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1854. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Nov. 1854, kl. i e. m. Memorial, angående a/löningen för den hos Hemliga Utskotlel anställda Kansli-personal och vaktbetjening. (Rgs-Afd.) I öfverensstämmelse med Herr Landtmarskalkens och Ilerrar Talmäns till Statsutskottet afgifna förslag, har Utskotlel ansett sig böra hemställa, att den hos Hemliga Utskottet vid innevarande Riksdag anställda Kansli-personal och vaktbetjening mätte få sig tillerkända följande arfvoden, i ett lör allt, att på enahanda sätt, som i afseende på aflöningen för de öfriga Utskottens Kansli-personal och vaktbetjening är föreskrifvet, af Riksgälds-konloret utbetalas, nemligen: Sekreteraren Trehundra R:dr, Kanslisten Etthundra Sextiosex R:dr 32 sk., och Vaktmästaren Tretiotre R:dr 16 sk., allt Ranko. Stockholm den 13 November 1854. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 13 Nov. 1854, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af återremiss å en § i det Memorialet N:o 517 bifogade förslag till de 5:ne första afdelningarne af reglementet f ör Riksgälds-kontoret. (Rgs-Afd.) Borgare-Ståudet har, på grund af gjord anmärkning, till Stats-Utskottet återremitterat 62 § af ofvannämnde reglements-förslag, hvilken § handlar om återstoden af de Bih. till /? St.
Banco m. m. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. Den 14 Juli. 1141 S. D. Remitterades till Stats * Utskottet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den ia dennes, angående betalningen af de i anledning utaf Högstsalig Hennes Maj:t Enke - Drottnin.* gens arf uppkommande skulder. Ut supra. Ex Protocollo A G. Silverstolpe. O S. D. A terremitterades, i anledning af dervid gjorda anmärkningar, Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotters den 11 Juli på bordet lagda Betänkande af den 6 nästföregående, i anledning af väckt fråga om Båtsmans fördubblingens återställande; och skulla Utskottet anmodas alt med skyndsamt utlåtande öfver de gjorda anmärkningarna till Riks-Stånden inkomma. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Upplästes å nyo Constitutions Utskottets den 11 Juli på bordet lagda Memorial af föregående dag, angående förändringar i följande §. §. af Grund-Lagarna : 1:0 I 56 §. I 38 §. Riksdags - Qrdnipgen , i fall näst föregående förslag ej af Riksens Ständer Saint Kongl. Maj t skulle antagas. 7 o I 38 §. Regerings Formen. 80 X 29 §. Riksdagsordningen; och blef vo de uti dessa Memorial upptagna förslag af Ridderskapet och Adeln godkända , till den kraft pcb verkan , som 56 §. Regerings » Formen innehåller. Hvarjemte Ridderskapet och Adeln, j anledning af gjord Stånds-anmärkning , återremitterade Utskottets Memorial, angående en förändring uti 4 §. Regerings-Formen. Ut supra. Ex Protocollo jl. G. Silverstolpe, g. D. B iföl! Höglofl.
Philip: I anledn. af Frih. afNordins afgifna anförande och de många tänkvärda satser detsamma innehåller, anhåller jag, att detsamma må blifva hvilande på bordet. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att Frih. af Nordins yttrande, till följe af 49 Riksd.Ordn., komme att hvila på bordet. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr., uppläste följande: Reg.Formen § 109 föreskrifver: att riksdag icke må räcka längre än tre, och, efter anmälan hos Konungen, högst fyra månader, hvarefter Konungen äger rättighet att Ständerna åtskilja. Den stadgar: att förrabeviIlningen skall fortfara intill nästa riksdag, om R. St. icke åtagit sig någon ny bevillning till bestämdt belopp, innan Konungen, i H. 23 Den i Februari. dessa fyra månaders utgång, utöfvar sin nämnde efter rätt. Det är således R. St:s pligt, att förekomma hvarje öfverraskning, som kunde för nationen medföra den gamla hevillningens fortfarande, på samma gång alla öfriga beskattningar qvarstodo; ty folkets ekonomiska ställning fordrar skattebördornas förminskande, och de nu utgjorda skattebidragen äro större än de någonsin varit, större än åtminstone jordbrukets krafter tillåta, på hvilka de likväl hufvudsakligen grundas, och större, än de närvar, statsbehofven, så öfverdrifna dessa än äro, hvilket synes af de betydliga öfversko 11 e n. Så skyndsamt, sorn våra invecklade former det tillåta, böra R. St. alltså öfverenskomma om ett nytt bevillmsbelopp, lämpadt efter representanternas öfvertygelse om Statens nödvändigaste behof, folkets förmåga alt dem uppfylla, samt den grad af förtroende, som Regeringsmakten ingifver , vid betraktandet af den förra förvaltningens resultater.
Men emot detta förslag har jag af nästan alla praktiserande jurister, jag rådfrågat, hört den sammanstämmande anmärkn., att domaren derigenom skulle blifva för mycket öfverhopad af göromål, och att förslaget till följd deraf icke vore verkställbart. Ehuru icke öfvertygad, har jag dock gifvit med mig för detta skäl, och jag har derföre modifierat mig till den åsigt, som, först af Hr Berg von Linde framställd, sedan blifvit af en del reservanter inom Utsk. upptagen. Likväl fann jag icke den ordställning, hvarom dessa reservanter förenat sig vara tillfyllest gö - Den 5 Februari f. m. 89 görande, ulan gjorde dervid ungefär samma anmärkn-.r, som Gr. Sparre här yttrat. Jag fann mig således icke kunna antaga den af reservanterna föreslagna redaciionen; men deremot finner jag mig böjd att biträda Hr Nordenanckar? modification af samma förslag. Alla de olägenheter, såvidt jag kunnat fatta dem, som Gr. Sparre anmärkt i reservanternas förslag, äro uti Hr Nordenanckar redactionsförslag, efter mitt förmenande, hafna. Jag bekänner visserligen, att jag icke anser delta förslag fullkomligt, eller sådant att det för all framtid bör bestå, ulan endast såsom en högst vigtig öfvergång till den tid, då vi kunna påräkna, att få förmyndarekammare inrättade, hvilka, enligt min tanka, äro det enda säkra sättet att garantera omyndiges rätt. Men då Konungen förklarat Sig hafva haft och fortfarande har en ospard omtanka derom, att kunna inrätta förmyndarekammare, ehuru Ilan funnit, att tiden dertill ännu icke är inne, anser jag att vi för närvarande icke kunna komma längre, än Hr Nordenanckar» förslag åsyftar, till hvilket jag fördenskull vördsamt tillstyrker bifall. Härefter hade lindert. Ridd,secreterare äran upplysa, att numera äfven frän BondeSt. inkommit prot.utdr., som visade, alt Ståndet vid föredragning af LagUtsk:s betänk.
Då likväl ingen lag för theatrar finnes, som stadgar straff mot sjelfsvåldet, föreslår jag, att, intilldess en sådan hinner i vederbörlig väg tillkomma, hufvudstadens privat-theatrar må komma att stå under samma censur, som landsorternas theatrar. Om remiss häraf till OeconomiUtsk. anhåller jag vördsamt. 3:o Jag vågar föreslå, att, i likhet med hvad vid förra Riksdagen, ehuru utan framgång, ägde rum, R. St. måtte hos K. M. anhålla om det uttryckliga stadgande, att föreläsningar öfver Rikets grundlagar skola hållas af vederbörande lärare vid Academierna och examina derutinnan anställas med alla de studerande, som egna sig ut tjenstemannabanan. Om remiss häraf till Oecon.TJtsk. anhålles. 4to Jag får föreslå en underd. anhållan till K. M., i likhet med hvad som sista Riksdag ägde rum, om verkställigheten af R. St:s beslut, att den indragna CancelliStyrelsens handcassa må till Riksg.Cont. öfverlemnas. Om remiss till StatsUtsk. anhålles. 5:o Jag föreslår vördsamt, att R. St. i en underd. skrifvelse till K. M. mätte anhålla, att alla nedsatta Committeer eller ordinarie Embetsverk, på hvilkas utlåtande en del af R. St:s vid sista Piiksdag framställda önskningsmål beror eller hvilar, måtte genom Nåd. påminnelse anbefallas att skyndsamligen målen handlägga, på det R. St., innan de åtskiljas, må blifva i tillfälle känna, hvad afseende Nådigst blifvit å de underd. önskningarna fästadt. Om remiss häraf till Oecon.Utsk. anhålles. 6:0 Jag föreslår en underd. anhållan hos K. M., likasom vid sista Riksdag, att, då en prestman af vederbör. Direction är antagen lill lärare vid en Lancasterskola, hvarest minst j5 barn undervisas, K.
Så föranstaltade han en dag under 1884 i en tom butik på boulevarden en utställning af halftannat hundratal af sina arbeten, och från den stunden visste Paris att det egde en stor konstnär i RalTaélli. Han har på verldsutställningen en tafla af två gamla judar, som spatsera tysta vid hvarandras sida rakt i flinten på åskådaren. Något mera förbluffande lefvande har jag icke mött inom konsten och det förefaller som vore de hela verldsutställningens gedignaste konstverk. Jag skulle vilja se den taflan uppe i Louvren bland de gamla klassikerna — sida vid sida med Holbein, Clouet och Antonelli da Messina, och jag skulle vilja se om RafTaelli komme att blekna inför dessa stormän. Min uppfattning är att han är en icke mindre stor konstnär än dessa. Det förefaller mig icke öf-verdrifvet att säga, att han funnit denna de visas sten, som alla århundradets målare med sträfvan mot verkligheten hafva sökt, hafva kommit så nära, men aldrig förr segerrikt fått tag på. Han afslutar ärorikt detta århundrade, som böljade med David, och man må hoppas att han omsider och en gång för alla utrotat den föreställningen, att skildringar af samtidslifvets lägsta element skulle vara oförenliga med konstens upphöjdhet. Han har visat att i skildringen af en stackars kringstrykare kan nedläggas lika mycket konstnärligt värde som i skildringar af Kristus, Cäsar eller Dante, och att kringstrykarens trasiga hatt har lika mycket att förtälja som hjeltens strålande bjelm.O. Brändes. S. Schandorph. Efter portratt från 1870. Efter porträtt frän 1870. G. Brändes och den nyare danska literaturen. Af S. Schandorph. Uoder min sysselsättning med främmande literaturer, sår * skildt med den nyare franska, då jag hade läst Taines » Histoire de la littérature anglaise » och sedan hans andra verk, fick mitt tidigare romantiska konstideal efter ett studiam af Sainte-Beuve den ena svåra stöten efter den andra. Länge hade jag sett att vi här hemma uteslutande lefde på tradition.
Bifölls; N:o 102, i anledning af väckt fråga, alt från Saltsjön inkommande, och inrikes orter emellan gående fartyg, må i visst fall befrias från erläggande af båkafgift: bifölls; N:o 103, angående föreslagen åtgärd till beredande af en allmän reglering af landtslals-tjenstemännens löner; bifölls; Prot.-Utdrag, den ig April 1845. 847 N:o 104, i anledning af åtevremiss å Utskoltets betänkande N:o 40, angående väckta förslag till ändringar i Kongl. Stadgan om folkundervisningen i Riket af den 18 Juni 1842: med gillande af betänkandet N:o 40 i återremitterade delar, lade Ståndet utlåtandet N:o 104 till handlingarne; och N;o 105, angående väckt fråga om förbättrade lönevilkor för Contracts-prostarne i Bohus Län: bifölls. S. D. Föredrogos å nyo Statsoch Lag-Utskoltens betänkanden.- N:o 106, i anledning af ej mindre Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående säLtet för återbetalningen af lån, beviljade af allmänna medel, till understöd för vatlen-aftappningar, eller andra förberedande åtgärder för större odiingsföretag, än äfven serskildt väckt fråga om vilkoren för dylika låns erhållande: bifölls; N:o 107, i anledning af väckt motion om ersättning af allmänna medel till vittnen i brottmål, då den tilltalade saknar tillgång, eller ersättningsskyldighet icke kan honom åläggas: bifölls; N:o 108, i anledning af väckt motion om rättighet för den, som upptäcker och åtalar gröfre brott, alt få derå använda kostnader af allmänna medel ersatta, då den brottslige till gäldande af sådana kostnader saknar tillgång: bifölls; och N;o 109, i anledning af väckt fråga om inrättande af en advocat corps på stat:
Oberäknadt det klandervärda misstroende till folkets moraliska känsla, som blottas genom ett beslut, åsyftande, att på indirect sätt hindra eller tillintetgöra utöfningen af deras husbehofs-för nöd en heter. Det måste väl icke eller kunna förbises det i Stats-ekonomiskt hänseende skadliga och förtryckande, alt \\ å i5 månader före den rätta och hittills vanliga betalnings-lerminen, utprässa och från allmänna rörelsen indraga ett beskattnings-belopp af circa en million Riksdaler Banco, vid en tidpunct, dä folket nödgas svårast anstränga sig att bereda penninge-tillgång både för egna hushålls-förnödenheler och till afbördande af löpande årets allaoncra. Anser man intet då jordbrukets idkare ej redan nog betungade, och skola dessa, i olikhet med allt annat lofligt företag, på förhand beskattas för en näring, hvaraf de ännu icke hunnit draga någon fördel. Bih. till R. St. Prof. 1840. Jag vågar hoppas och yrkar, att Rikets Ständer ogilla detta håde okloka och orättvisa förslag. Så ock bestrider jag den föreslagna ökade skatt för pannor under 30 kannor, af det skäl, att med nämnde panne-rymd icke någon tillverkning kan ske till afsalu. Derjemte anser jag mig skyldig bestrida all förseglig å bränvins-brännings-redskapen, såsom görande ingrepp i egande-rälten, oell af samma skäl, som försegling å berörde varor föreslås, kunna och böra Rikets Ständer föreslå försegling och insättning på allmänt förvarings-rum å hvarje annan persedel eller instrument, hvarmed egaren möjligtvis kan tillbringa öfverträdelse af hvad Lagen för Sveriges Rikes invånare stadgar.” Häruti instämde Anders Larsson från Westerås Län, Peter Gabrielsson från Kronobergs Län, Ephraim Larsson från Elfsborgs Län och Anders Larsson från Upsala Län. Af Matts Persson från Stockholms Län: ”Vid början af innevarande Riksdag, hyste jag, såsom mången annan, den tanke, att Ständerna under närvarande förhållanden icke borde söka tillvägabringa några hufvudsakliga förändringar uti 1835års Författning, angående bränvins-bränningen och dess utöfning.
Följande morgon uppställdes hertigens krigsmakt i en krets utanför slottet. En otalig folkmassa af alla stånd samlades der utanföre. Inuti ringen stodo alla fångarne på knä. Cancelliskrifvaren uppläste domen: Alla de uppräknade tjugutvå herrarna skulle halshuggas, deras hufvuden uppsättas på pikar, kropparna steglas och deras egendom konfiskeras. Hertigen kom derpå ned från slottet och emottog af alla närvarande hyllnings ed. Men när han åter skulle träda ur ringen höjde Johan Fleming sin röst och bad, att "Hans Fursteliga nåde ville låta nåd gå för rätt." Fursten gick honom förbi och svarade: "Du har förkastat min nåd och förlåtelse, då den erbjöds dig; nu är det för sent. Domen är fälld. Jag har icke mera makt att efterlåta landsens rätt. Tänker numera icke på annat än huru J magen bereda eder att svara för edra gerningar i en annan verld." Det var dagen efter den, då domen hade fallit. I sitt fängelse satt Johan Fleming vid ett bord. Han hade på begäran erhållit skriftillbehör. Hufvudet hvilade en stund i handen, innan han fattade pennan. Det var sitt testamente den tjuguettårige ynglingen skulle skrifva. Han började nu: 'Gud den allrahögste han vare min hjertans kära morkärs tröst uti hennes bedröfvelse, och tvina intet att domarena skola svara mig för Guds stränga dom, huru de mig dömt hafva. 'Derpå anbefallte han sina tjenare åt sin moder, och bad att såsom de alla honom troligen tjenat, de ock måtte bli ärligen och väl lönta. Äfven några små skulder uppgaf han, som borde betalas, recommenderade till sin moders godhet personer, som hade bevisat honom välvilja, i denna min bedröfvelses tid, och hafva mig hulpit med mat och öl, såsom ock hafva tillsagt att efter yttersta råd hjelpa mitt lik till sin lägerstad, efter som mig kan undtvara.
D, I anledning af gjorde anmärkningar 938 Fröt. Vt Jr. d. 13 Scptemb. 1823* återremitterades BancoUtskotfets Memoria!, N'0 4), med åtföljande generelt förslag till Reglementariska föreskrifter för organisationen af LåneContoiren uti Städerne Götheborg och Malmö. Frun Högl. Ridderskapet och Adeln. S. D. e. m. Wid förnyad föredragning af Stats och Bai\coUtsl<ottens den 29 sistlidne Augusti, under N;o 50 afgifne, samt den I de nnes e. m. på Lordet lagde utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte betänkande, samt de dervid såsom bilagor fogade särskilde utlåtanden, rörande Rikets Penningeväsende och de dermed gemenskap egande ämnen, stadnade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: 1:0 Att som Ridderskapet och Adeln redan bifallit de af Utskotten i första, femte, sjette, Prot. UtcLr. d. 13 Septemh. 1823. 939 tolfte, trettonde, fjortonde, femtonde, sextonde, sjuttonde, tjugufemte och tjugusjette Puncterne framstäldte ämnen, Ridderskapet och Adeln nu ansåg sig böra för bli fv < vid desse i berörde delar förut fattade beslut. 2tO Att tredje, fjerde, elfte och tjugonde Puncterne, samt första alternativet i tjuguandra Puncten, af Ridderskapet och Adela gillades, 3:0 Att sjunde, åttonde och nionde puncfer ne af Ridderskapet och Adeln förkastades, hvaremot Ridderskapet och Adeln i stället beslöt, att RiksgäldsContoirets functioner oci förhållande, i anseende till Banken, borde fortfara på det sätt Riksens Ständer vid sista Riksdag denom förordnat, endast med den förändring, att någon ränta af Riksgälds C01- tojret icke vidare till Banken erläggas. 4:0 Att nedannämnde puocter borde erhålla följande lydelse:
Den föreslagna voteringspropositionen godkändes JVs 113, med förslag till voteringsproposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande 15 punkten i Stats-Utskottets Utlåtande JVI 78. Dea föreslagna voteringspropositionen godkändes. JVs 119, med förslag till voteringsproposition i fråga om anvisande af anslag för norra jernvägsstamhanans fortsättning. Förslaget godkändes. S. D. Vid förnyad föredragning lades till handlingarne Konstitutions Utskottets Memorial JVI 16. med anmälan om de i Förstärkt Konstitutions-Utskott verkställda omröstningar t S D Föredrogos ånyo och biföllos Siats Utskottets nedannämnda Utlåtande och Memorial: M 121. i anledning af väckt motion om låneunderstöd för anläggning af en jernväg mellan Filipstad och nordvestra stambanan; JVI 122, angående anvisande af arfvode för befattningen med tryckta riksdagshandlingars mottagning, vårdande och utdelning; JVJ 123, angående fortfarande understöds beviljande för enkeoch pupilkassan vid Riksgälds-kontoret; och JVJ 124, i anledning af väckt fråga om ökadt anslag till begrafningshjelp och understöd för sterbhusen efter tjenstemän och vaktbetjenter vid Riksgälds-kontoret S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande M 11, i anledning af erhållna återremisser å Utskottets Betänkande JVI 7. i fråga om förändrade bestämmelser i afseende på upplåtande åt enskilda personer af Kronans mark i Norrland och Stora Kopparbergs län m. m, ansågs detta Utlåtande å Preste-Ståndets sida icke föranleda annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-Utskottets nedan omförmälda Memorial och Betänkande: JVJ 13, i anledning af verkställda omröstningar, angående ifrågaställa förändringar i föreskrifterna om tullbevillningen. Lades litt handlingarne. Bill till R. St.