Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sjelfva ämnet har han knapphändigt affärdat dermed, att han förklarat alla yttranden af oss, som äro af motsatt lanke till hans, bestå i bara fördomar och vanor, men deremot försäkrat, alt hvad han, och de flere talare, sorn äro afdika tankar med honom, här yttrat, utgör idel grundsatser och klokhet; men i någon bevisning för dessa omdömen har han ej ingått. Han liar slulat med alt yttra, atl han önskar full frihet i handel; men han åtnöjer sig likväl med den frihet, som betänk, innehåller, oell bryr sig icke om att eftersinna örn den verkligen är hel eller half. Mine herrar! Vi hafva hela dagen sysselsatt oss med en fråga, som dock synes behöfva att till sin rälta beskaffenhet närmare justeras. Betänk, föreslår borttagande af ordet förbud, och man skryter, i följe deraf, att man ger handelsfriheten fullt färdig; men då betänk, i tydliga ord förklarar; att skyddstullen har för ändamål att ersätta förbudet, d. v. s. alt verka såsom indirect förbud, så hvad utgör väl skilnaden i mening, oss emellan? Jo, — ingenting annat, än att vi, sorn vilja handla ärligt äfven i ordaförslåndet, ifra för bibehållandet af det ärliga direcla förbudet; då deremot våra motståndare vilja påföra oss ett indirect förbud, som vi förkasta, derföre att vi anse detsamma icke uppfylla sin bestämmelse och vara af natur att kunna lättare el 11— deras, och sålunda icke medförande den säkerhet, hvarförutan allt beskydd är intet beskydd. Hr Lefren, Joli. Pehr: II. o. Ad. kan vara förvissadt 0111, att jag icke skall upptaga Ståndets tid med något ytterligare långt anförande, men H. Ex. Hr Gr. Posse har af en punkt i min förra framställning dragit en slutsats, som jag medger att ordställningen i milt yttrande gifven anledn. till. Jag har nemi. uttryckt mig, alt en lagkarl, som länge i en öfverrätt handlagt tullmål, sagt mig att | af målen angått tullförsnillning, och blott g angått lurendrejeri. Delta mitt sätt att uttrycka saken, är ej fullt klart.
Del står nemi. uti det förslag, som här blifvit ingifvet från BancoUtsk., att depositionen får äga rum endast hos ”kända och säkra handelshus”; men jag hemställer, huruvida det är möjligt för en Bancostyrelse, sammansatt på det sätt som vår, af ledamöter af de särskilda Stånden, hvilka måhända och troligen alldeles icke hafva baft något att göra med handelsaffärer, alt bedomina om de eller de handelshusen äro säkra eller icke. Jag tror, att ett sådant förslag som del förevar, icke bort inkomma annorlunda än i sammanhang med regleringen af hela denna sak i sin allmännelighet. Då skulle jag sannolikt, hafva bifallit detsamma; men nu mäste jag, på i korthet angifna grunder, yrka afslag ä betänk, eller ock äterremiss af detsamma. Hr Cederschjöld: En värd talare har trott, att dä ett ombud fullgjort allt hvad det efter sin öfvertygelse kunnat göra, för att vinna den största möjliga säkerhet, så skulle detsamma icke kunna åläggas juridiskt ansvar. Att sä likväl icke är förhållandet, derpå hafva vi nyligen sett exempel. Ett handelshus härstädes hade nemi. af ett annat hus i landsorten fått sig en vexelförsäljning uppdragen, hvilken samma hus afslutade om Fredagen med ett handelshus, som då ansågs fullkomligt säkert, men som icke destomindre gjorde concurs om Måndagen. Oaktadt det huset som erhållit commissionen hade handlat efter bästa öfvertygelse, biet det likväl dömdt, att ersätta det förlorade beloppet, ,som var ganska betydligt. 1 motsats till Hr Frih. Hamilton, som ansett det vara lågt handladt, om Fullm. ålades ansvar, tror jag att en dylik handling vore fullkomligt laglig. Ty om Hrr Fullm. icke hafva bättre sett sig om, än att de hafva ingått i transactioner med handelshus, som i sjelfva verket ej varit säkre, utan blott haft namnet deraf, så tror jag vara både rätt och billigt att de stanna i ersättningsskyldighet för hvad sålunda genom deras förvållande gått förloradt.
Regerings-Formen,. i Nåder föreslagit; hvadan Constitutions-Utskottet till grundlagsenlig behandling härmedelst framställer, alt 1:0 Regerings-Formens iq §. må upphäfvas; 2:0 Regerings-Formens 21 §. må inskränkas till följande ordaty delse: Konungen äger tvänne röster i de mål, hvilkas föredragning och afgörande Han för godt finner, ait i Högsta Domstolen öfvervara; och 3:o Regerings-Formens 88 f må i sin helhet blifva så lydande: Med. förklaring öfver Civiloch Criminalsamt Kyrko-Lag förhålles, som med sådan Lags stiftande. Hvad åter angår Kongl. Majlis Nådiga förslag, a4t behöfliga ändringar uti numer-ordning och citationer af Grund)ags-§§. böra på andra ställen iagttagas, afgifver Utskottet derom, tili serskildt Memorial af denna dag, serskildt yttrande. Stockholm den 12 Celeber 1840. Bih. till R. St. Ank. till Exp. Utsk. den 13 Oct., kl. 2 e m. Memorial, angående ändring af Regerings-Formens 16 §.j införande af en ny iy samt ändradi ordnings-nurner å nuvarande iy och 18 Sedan Kongl. Maj:t, i Nådig Proposition af den 6 Joli delta år, i sammanhang med förslag till upphäfvande af 19 §. Regermgs-Formen, föreslagit, att i följd deraf behöflig» ändringar i numer-ordning och citationer af Grundlags-§§. böra på andra ställen iagttagas, har Constitulions-Utskottet, som i serskildt
Då denna fråga alltså bör genom omröstning afgöras, får Utskottet för sådant ändamål afgifva följande förslag till voterings-proposition: »Den som godkänner Stats-Utskottets hemställan, att, med afslag å väckta motioner om agrikultur-kemiska försöksanstalters inrättande vid Ultuna och Alnarps Landtbruks-institut, Rikets Ständer, för fullbordande och underhållande af den under organisation varande agrikultur-kemiska försöks-anstalten vid Landtbruks-akademiens experimentalfält, måtte bevilja dels såsom anslag för en gång, till uppförande för berörda ändamål af åtskilliga nya byggnader och förändring af de äldre, inköp af boskapskreatur och inventarier samt uppsättning af ett mindre laboratorium, en summa af 25,000 R:dr, oberäknad! de vid sistlidna riksdag till en byggnad för gårdsfolket beviljade, men, enligt uppgift, ännu icke använde 6,000 R:dr, dels ock följande ärliga belopp, nemligen: till lönetillökning åt agrikultur-kemisten 2,000 R:dr, till arfvode åt dennes assistent 1,000 R:dr, till lönefyllnad åt föreståndaren för det med försöks-anstalten förenade jordbruk 1,500 R:dr, samt till reagentier, apparater, kol m. ra. 1,500 R:dr, eller tillsammans 6,000 R.dr, att å blifvande Riks-stat upptagas —■ röstar Ja j Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer förklarat sig icke finna skäl att bevilja något anslag för den agrikultur-kemiska försöks-anstalten vid Landtbruks-akademiens experimentalfält, men deremot, till inrättande af en dylik försöks-anstalt vid Ultuna Landtbruks-institut, anvisat dels 4,500
Hvad sålunda förekommit, har Utskottet tagit i öfvervägande; men då, hvad först angår den ifrågaställa arvodes-förhöjningen för de vid Lifbevärings-regementet anställde personer, hvilka fått sig ålagdt att, under den tid bevärings-exercisen icke pågår, uppehålla sig i Stockholm, Rikets Ständer, genom bifall till 29:de punkten i Utskottets under N:o 71 afgifna Utlåtande, förklarat, att någon förhöjning af nuvarande anslags-summa för Lifbevärings-regementet icke bör ifrågakomma, utan att detta anslag skall för nästa statsreglerings-period med oförändradt belopp i Riksstaten uppföras, i följd hvaraf den af motionären i omförmälta hänseende väckta fråga, såsom redan af Rikets Ständer pröfvad och afgjord, icke kan föranleda till vidare åtgärd, samt, beträffande åter yrkandet om ersättning till vederbörande för de kostnader, hvilka blifva en följd af den ökade tjenstgöring, som måste uppkomma genom utsträckningen af bevärings-manskapets vapen-öfningar, beviljandet af en sådan förmån, hvilken icke heller kan betraktas annorlunda än såsom en löneförbättring, ehuru densamma framkommit i en annan form, otvifvelaktig! skulle innefatta ett vådligt prejudikat för framtiden genom framkallande af anspråk från andra regementen och korpser på* dylik ersättning för ökad tjenstgöring, hemställer Utskottet. att den väckta motionen hvarken i ena eller andra afseende! mätte af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 18 Januari 1858. Reservation StalsUIsko t tels Ulld'ande N:o 231. 8 Reservationen I den sednare delen af frågan: af Herrar Bildt, D. G., Montgommery, Ii. N. G., Friherre Leijonhvfvud, B. A., Björnstjerna, J. M., Gripensvärd, J.
Jag skulle derföre vilja föreslå Ridderskapet och Adeln, att nu taga ett beslut, hvarigenom öppet tillfälle lemnäs att seder - 74 Den 25 November e. m. mera efter godtfinnande bifalla det ena eller andra förslaget, det vill säga, alt man nu borde stadga, att de ifrågavarande afbetalningarne skola till Fastighets-låneanstalter användas, på det sätt, hvarom beslut sedes mera komme att fattas i sammanhang med beslutet om Räntecoupons. Genom vidtagandet af ett sådant beslut haiman icke bundit händerna på sig för en fri pröfning af Herr Le fr ens motion, och följden deraf skulle naturligtvis vara, att allt hvad Utskottet rörande detta ämne vidare föreslagit, dels, om fondens fördelning Lill 84 procent för landet och 16 procent för städerne, och dels om lånens storlek samt räntan — med ett ord, allt hvad Utskottet tillstyrkt såsom en följd af Utskottets förslag i första punkten, jemväl skulle komma att framdeles bestämmas. Vill man betänka sig, innan man afslår Herr Lefren^ motion, tror jag det blifva nödvändigt att vidtaga den åtgärd jag nu föreslagit; och som den icke eller efter min tanka står i strid med våra förmer, vågar jag anhålla om proposition derå. Herr Rosenblad: Jag får först i afseende på redactionen af Utskottets förslag i förevarande punkt anmärka ett fel, hvarpå jag bekänner att jag icke inom Utskottet fästat uppmärksamhet. Det slår nemligen: att hvad som inflyter i afräkning pä Bankens Capitaljordringar vid 1828 års Den 25 November e. m. slut &c., men det bör stå: wd 182g års slut; och det är så mycket nödvändigare att detta rättas, som de i år influtne medel redan blifvit använde till Bankens silfverköp. Hvad serskildt Herr Thams framställning beträffar, så får jag erinra, att, då motionen om Ränte-coupons blifvit så sent väckt, att den måste komma i collision med BancoUlskoltets redan aflåtne förslag, hade den rättast bordt framträda såsom contra-proposition mot Utskottets Utlåtande.
Swärligcn skulle man kunna hafwa fästat ett tillfredsställande begrepp wid constituerade Riksens Näd, och ett förändra dt namn lärer ej förändra fåken." Discusfionerne fortsattes, och som frägan redan wid öswerläggningenS början delat sig i flera, delades äfwcn propositionen i samma förhällande, och proponcrades först: "Tillstyrker Utskottet, det Konungen mä äga rätt att förordna Extra Stats-Näd i allmänhet och wid hwilka tillfällen som helst, dä de Ordinarie Bilaga till Mem. N:o 8. 203 Stats-Nädcn äro i Rikets ärender bortsände eller annars äga kaga förfall? Winner Nej, yttrar sig Utskottet, huruwida nägra wisa högst migtiga fall kunna lemna runi ät berörde constituerandc". Propositionen befwaradcs enhälligt med Nej; hwadan följande framställdes: "Bifaller Utskottet, det hos Riksens Ständer tillstyrkes, att i de händelser, da ett eller flere StatsNäd nyttjas wid freds-negociationer eller andra underhandlingar med Utrikes Magter, eller da Krigsbefäl till Lands eller Sjösi dem uppdragas. Konungen mä under deras fränwaro Extra Stats-Räd konstituera?" Som Utskottets Ledamöter härom moro af skiljaktiga meningar, anställdes votering till Protokollet, hwilken sä utföll, att af Bonde-Ständct gäsmo Riksdagsmannen Jon Jonsson Ja, likmäl med inskränkning af constituerandet blott till det enda fall, da fred skall bemedlas, de öfrige tmänne Ledamöterne Nej; af Borgare-Standet, Herr Assessoren Gahn Ja, med utsträckning af rättigheten att constitnera till alla de fall, dä Rikets wäl kräfwer de Ordinarie Stats-Nädens fränwaro, öfrige Herrar Deputerade Nej; Preste-Ständct enhälligt Ja; Nidderskapets och Adelns närwarandc Herrar Ledamöter, jemte Herr Ordföranden, Nej. Och som Nej munttit, sä skulle enligt Pluralitetens tanka beslutet expedieras.
Han hade upptändt ljuset, satte det tillrätta i staken, och gick fram till bordet under fönstret, der hans papper, böcker och skriftyg lågo. – ”Sofva kan jag icke, och grubbla vill jag icke,” sade han, under det han aftog den svarta rocken, vände den och hängde honom öfver ryggstödet af stolen, hvarefter han pådrog en gammal, brun frack, med stora, blanka knappar och två alns breda skört, ett arf efter hans salig far, och hvilken klenod numera tjenstgjorde såsom morgonrock, läsrock och nattrock, lika beqväm för alla ändamål, emedan dess ofantliga längd och vidd gjorde den tjenlig att fullkomligt insvepa den smärte ynglingen. – ”Grubbla vill jag icke,” sade Mannerstedt, och drog den brune trotjenaren stadigt omkring sig; ”det duger icke, och mina drömmar, de voro idel irrsken, liksom andra drömmar. – Visserligen,” tillade han, och tonen blef mindre kall, mindre stadig, ”visserligen svider och bränner det här; men svag vill jag icke vara, får jag icke vara. Strid och försakelse hafva många år varit min lösen; men klagan rubbar ej den minsta länk i händelsernas kedja. Jag vill vara stark; aldrig, vid Gud! aldrig skall min känsla förråda sig! Och skulle den någon gång hafva gjort det – så – har hon icke fäst någon uppmärksamhet dervid. Det vore också i sanning alltför obetydligt. Huru skulle hon, så upphöjd öfver tanken på en sådan djerfhet af den fattige kandidaten, kunnat kasta en blick i hans hjerta? Nej, och väl är det; ty uti en sådan punkt kunde jag icke ens fördraga hennes medlidande. Men hvad gör jag egentligen nu, annat än grubblar? Jag vill taga fram mina böcker och uppsatser, och grubbla på dem.” Han satte sig och började bläddra uti åtskilliga verk; men det ville icke gå. – ”Nå väl, så har jag dock min siste vän,” utbrast han, steg åter upp och undansköt det som icke kunnat förströ honom, ”min trogne, ende, sanne vän, som följt mig i både medoch motgång. Vi förstå hvarandra också bäst under alla skiften.
Directionen inlemnad. Efter Revisorernes tanka hade det ålegat Kongl. Directionen, att för de uppburne medlen af Herr Friherren och Presidenten, år ifrån år, infordra behörig redovisning, och tillse att den Spannmål, sorn levererats år 1819, blifvit, i likhet med samma års gånghare pris, beräknad. Utaf Revisions-Conloiret inom Kongl. Directionen har anmärkning blifvit, år 1818, utfärdad emot Landshöfdingen öfver Götheborgs och Bohus Län Herr Grefve von Rosen, i anseende dertill, att Herr Grefven och Landshöfdingen frän Länets Ränteri, utan Kongl. 853 Riksens Ständers Directionens vettskap eller samtycke, elen 39 Maji 1816, till Spannmåls-upphandlings verkställande uttagit 95o R:dr Banco, men desse medel ej för det uppgifne ändamålet användt, titan dem såsom lån till Beklädnads-Directionen vid Bohus Läns Kongl. Regemente utlemnat och ej förr än den 21 Januarii 1819 till Landt-Ränteriet återbetalt, hvilket förhållande Revisorerne ansett sig böra anmärka. Under den 5 Octoher 1818 lemnades, från Kongl. Directionens Gassa, Herr Landshöfdingen öfver Hallands Län mm. L. Arnell, till Spannmåls upphandling, ett förskott af 5ooo R:dr Banco, för hvilka redogörelse till Kongl. Directionen den 4 sistlidne Augusti blifvit, afgifven. Anledningen till förskottets meddelande var den, att, enligt Herr L arnishöfdingens hos Kongl. Directionen gjorde anmälan, Spannmål inom Hallands Län och nästgränsande orter af Skåne då skulle kunna uppköpas, till lägre pris än de som vanligen voro gällande, hvarföre Kongl. Directionen, med hänseende till förevarande större behof af Vårsäd, biföll berörde förskotts utbetalande till upphandling af nyssnämnde sädesslag, med vilkor, att upphandlingen borde verkställas och Spannmålen ofelbart
Huruvida en sådan förändring af kontroll-väsendet, som här ofvan blifvit föreslagen, kan medföra särdeles större säkerhet för allmänheten, än nu gällande författning gör möjlig, kan till och med sättas i fråga. Resultatet af den stämplingen föregående undersökningen beror nemligen i väsendtlig mån af den noggrannhet och omtanka, hvarmed profspånorna aftagas, och det synes mig vara att befara, att det mera invecklade kontrolleringssättet kommer att väcka och öka hågen att på hvarjehanda sätt kringgå de reglementariska föreskrifter, som förändringen skulle göra behöflige, och utan hvilkas noggranna efterlefnad förändringen icke skulle kunna medföra någon egentlig nytta. En lättnad för landsorts-guldsmederne anser jag kunna beredas med hänseende till kontrolleringen af deras arbeten. I Stockholm inlemna Guldsmederne dagligen till s. k. extra-probering prof dels af ädla metaller, som erbjudas dem till inköp, dels af till förarbetning färdiggjordt smältgods, för att få visshet om de förras värde och det sednares lagenliga halt. Samma utväg har under sednare åren småningom börjat begagnas af Guldsmederne i landsorts-städerna, men dessa hafva att bekosta, utöfver den fastställda betalningen för extra-proberingen, såväl brefporto fram och åter, som kommissionsarfvode åt den, som mottager och inlemnar profvet och återsänder profsedeln. Kontroll 20? — verkets tjenstemän hafva förklarat sig villige att sjelfva emottaga profven från landsorts st, liderne samt Öfversända profsedlarne utan särskildt arfvode; om derföre postporto och tillhandahållande af tjenliga brefkuverter kunde få utgå af Kontroll-verkets expensjnedeJ, skulle landsorts-guldsmeden för dylika extraprof icke komma att vidkännas större kostnad än den i Stockholm boende har att erlägga. Den utgift, som sålunda kunde för stats-verket orsakas, skulle tillsammans med öfrige omkostnader för Kontroll-verket sannolikt icke komma att öfverstiga det förslagsanslag, som för Kontroll-verkets expenser finnes i stat upptaget.
Välmågan inom den besuttne delen af allmogen synes, detta oaktadt, vara god och jemnförelsevis bättre än bland öfrige klasser. Såsom ett bevis derpå torde kunna åberopas, att högst få försäljningar af utmätte fastigheter under ifrågavarande tid förekommit, att lagsökningarne aftagit, och att, ehuru de allmänna låneinrättningarne mycket af allmogen anlitas, hafva likväl de skulder, derför lagsökning behöft göras, oafkortadt utgått. Lydnad för lagarne och den bestående ordningen är i allmänhet förenad med folkets lynne. Eders Kongl. Maj:ts nådiga Förordning om fattigvården i riket den 25 Maj 1847 har, oansedt hvad deremot anförts, onekligen haft en välgörande verkan på ordningen inom fattigvårds väsendet. Väl hafva afgifterna till fattigvården inom kommunerna förökats, men så har äfven tiggeriet betydligt aftagit och mera sällan påträffas någon bettlande, tillhörande Länets egne invånare; ordning har införts uti förvaltningen af fattigvårdens tillgångar; och den verkligen nödställde ser sina nödvändigaste behof afhjelpte. Ännu återstår likväl mycket att önska, men sedan kommunerna vant sig vid tillämpningen af författningen och blifvit dermed mera hemmastadde, sedan de insett behofvet af att, såvidt görligt är, ordna sin fattigvård på grunden af arbete, och sedan den nådigst utlofvade lagen för behandling af sådane sysslolöse personer, som icke dömts för gröfre brott men icke vilja arbeta, erhållits, torde de egentlige resultaterne af den nya författningens företräden visa sig. De inom Länet under den ifrågavarande tiden begångna brott hafva egentligen varit emot äganderätten. Ett och annat gröfre brott har väl äfven förekommit, men antalet deraf föranleder icke någon särskild anmärkning. Förhållandena i berörde hänseenden finnas uti Hans Excellens Justitie StatsMinisterns underdåniga berättelse utredda och torde således icke här tarfva 5 någon närmare redogörelse. På sätt Eders Kongl. Maj:ts Styrelses öfver Fängelser och Arbets-Inrättningar underdåniga berättelser innehålla, bar antalet af häktade personer under de år, denna underdåniga berättelse omfattar, varit mindre än de föregående åren.
För dem, som anmäla sig alt endast under trenne månader utöfva bränvinsbränning, blifver den i Tariffen utförda afgift till hälften förminskad. 29 §. Vill någon begagna sig af ett annorlunda beskaffadt bränvinsredskap, än som bestämdt kan hänföras lill de i i3 §. beskrifne classer, såsom t; ex. redskap, hvilka drifvas med ånga, eller åsyfta oafbruten afverkning o. s. v., upprätte han en fullständig ritning å redskapen och anmäle sig hos Konungens Befallningshafvande, som eger att, så fort ske kan, på egarens bekostnad, inhemta noggrann upplysning om redskapens sammansättning, dess enlighet med den inlemnade ritningen, dess rymd m. m., och, om så nödigt pröfvas, låta verkställa en profbränning, vid hvilken egaren sam* tvänne af honom tillkallade vittnen må närvara och jemväl underteckna Protocollet. Efter sålunda inhemtad kännedom om den nya redskapen, ege Konungens Befallningshafvande, att, med afseende å redskapens afverkningsförmåga, i förhållande till de i Tariffen upptagne bränvinsredskap, föreslå beskattningen med 2 sk. för hvarje kanna, som med densamma kan tillverkas under sex månader af året', och derefter till Kongl. Maj:t insända 3o B ev-, Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- ZJtsl\s Utlåtande J¥: o 8. så väl alla till målet hörande handlingar, sorn dess eget beskatlnings-förslag; beroende sedermera på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning till hvad storlek, och emot hvilka afgifter bruket deraf må vara tillåtet, dock att dessa icke understiga den för Pistoriska pannor af samma rymd bestämda afgift. De af detta slag redan befintlige redskap böra på ofvan föreskrifne sätt undersökas och beskattas.
Ridderskapet och Adeln skall anse sig lycklig att i dessa bemödanden kunna med sina MedStänder instämma , och det är under fortfarande af sådana tänkesätt, som Ridderskapet och Adeln försäkrar det Hedervärda BondeStåndet om sin vänskap och högaktning. Hans Excellence Herr Grefven och Landt. Marskalken betygade för Grefve Mörner Ridderskapets och Adelns tacksägelse, och önskade att dessa Tal måtte till Protocollet aflemnas. Herr LandtMarskalken tiilkännagaf, att Riksens Ständers till granskning af Stats-, Bancooch RiksgäldsVerken år 1813 församlade Revisorers Berättelser om de under Kongl. CornmerceCollegii disposition stående Fonders förvaltning , nu komme att uppläsas. Grefve Monier', Adolph Göran, utbad sig få tillkännagifva, att en del af de i dessa Be - c6 Den 6 Mars. rättelser förekommande anmärkningar blifvit hos Kongl. Maj:t föredragna samt till förklaring communicerade med vederbörande Embetsverk, hvilka hade upplyst, att somliga af dem blifvit af misstag föranledda; och hade Kongl. Maj:t i nåder befallt, att förklaringarne skulle meddelas StatsUtskottet, hvilket således komme i belägenhet att sjelft deröfver fatta ett omdöme och de nödiga upplysningar Riksens Ständer meddela. Härefter upplästes Revisorernes Berättelse , om den under Kongl. CommerceCoUegii förvaltning stälda Manufactur DiscontFonden, hvilken skulle med de öfriga respectiva RiksStånden communiceras, Uppropades de 48 Ledamöter af Ridderskåpet och Adeln, som sig anmält att denna dag begagna Kongl, Maj:ts nådiga bjudning att spisa på Slottet. Efter ankomsten af de e:ne Härolder, som enligt ceremonialet borde vandra framför Ridderskapet och Adeln , afgeck Hans Excdlence Hr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderekapet och Adeln klockan 11 till Storkyrkan, hvarest Riksdagspredikan afhördes.