Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att låta föra, så att säga, tvenne prot., en längd af häradsskrifvaren och ett prot. af kronofogden, är i min lanke öfverflödigt och kan åstadkomma trassel, i händelse olikhet emellan kronofogdens och häradsskrifvarens prot. skulle uppstå. Om de tvista pä stället, så kan rättelse ske, men det kan också hända att man i brådskan icke är nog uppmärksam derpå vid sammanträdet. När sedan både längd och prot. skola hafva vitsord, så vet man icke hvilketdera som gäller. Jag afstyrker förändringen och anhåller, att R. o. Ad. ville låta förblifva vid hvad hittills stadgadt är. Frih. Cederström: Man har erinrat om den tid, då beredn.- comiteerna voro första instansen och taxeringscomile'erna voro den andra, hvilken sistnämnde nu är den enda instans; men man har icke erinrat sig hvad taxeringscomitéerna dä voro, nemi. controllerande emot det sträfvande, som måste ligga hos beredn.comiteerna, att göra debiteringen så låg som möjligt, att söka i möjligaste mån undandraga sig bidragen. Taxeringscomitcen var till, för alt tillse att en någorlunda jemn taxering målte ske socknarnc emellan, så att icke en socken kunde undandraga sig sina skyldigheter, hvarigenom den andra skulle blifva lidande. Af dessa tvenne instanser återstår nu endast den ena, laxeringscomiteen, men kronofogden har icke derigenom blifvit befriad ifrån sitt åliggande alt vara närvar. Nu händer det, att man i den ena socknen nedsätter taxeringen så mycket, som författningarne möjligen medgifva, under det man uti en annan socken håller sig vid billighet och hvad som förut varit ansedt såsom grunden för en jemn taxering; då inträffar det synbarligen, alt der socknarna bibehålla taxeringscomitéerna vid lika små dislricter, som beredn.comite'erna fordom hade, så är det till följd deraf, att man önskar nedsätta sina afgifter sä mycket som möjligt, ty komma flera socknar tillsammans, så följer det af sig sjelf, att man vill jemna afgifterna och tvinga dem sorn nedsatt sina afgifter att hålla sig till hvad som är rätt och billigt.
Ropades ja. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade ali enl. den af R. o. Ad. gillade ordningen för föredragningen nu förekomme det af 11 r Brakel, Mauritz Gust., aflemnade förslag till förändrad redaktion af 12 § Riksd.Ordn., men alt, såvida H. Ex, rätt upfattat hvad i sista plenum blifvit yltradt, llr Brakel förklarat det han afstod från detta sitt förslag. Hr Brakel: Hr Frih. o. Landtm, liar fullkomligt riktigt upfattat min mening och jag afstår från mill förslag till gemensam lanke. Uppå härefter framställd propus, förklarades Hr Brakels i fråga var:de förslag komma att förfalla. Dernäst förekom och uplästes följande af Gr. Björnstjerna, Carl Magnus, i fråga om 1 mom. 12 § Riksd.Ordn. aflemnade förslag: ”Sjelfskrifvenhelen bibehålies för alla öfverläggningar inom Ståndet.” Gr. Björnstjerna: Enl. mitt förslag till gemensam tanke skulle sjelfskrifvenhetcn med vissa modifikationer bibehållas vid 11. o. Ad:s öfverläggningar. Utom de skäl jag redan en föregående dag andragit vågar jag tillägga följande. Jag föreställer mig, att om endast (10 ledamöter skola af Ståndet utses, interesset för de 366 Den 31 Maj f. m. allmänna ärendenia kommer alt inom oss betydligt aftaga. Jag har visserligen bär hört framställas förslag, enl. hvilka sjelfskrifvenheten skulle bibehållas i grundlagsfrågor, detta synes mig dock allt för inskränkt, jag tror icke, att någon R. o. Ad:s ledamot i landsorten reser hit för att en enda dag deltaga i öfvertäggningen. Man har sagt, att inflytandet hos de 60 R. o. Ad:s ledamöter, hvilka sitta i Riksnämnden, skulle förminskas, i fall hela Ståndet deltager i öfverläggningen. Jag tror likväl motsatsen. Deras inflytande i)ör snarare stärkas ju närmare de valde ombuden stå till sina komitenter; af denna orsak påslår man ju äfven, att en representation, utgången från allmänna val, är kraftigare än alla andre.
Sin vid nästföregående två riksdagar gjorda framställning, att Chefens för Statistiska Central-Bvrån aflöning må, till närmare likhet med lönerne för andra i vigt jemförliga befattningar, bestämmas till 5,000 Riksdaler, och således nuvarande beloppet 4,500 Riksdaler ökas med 500 Riksdaler, dels ock att Kongl. Maj:t läcktes i så måtto bifalla t. f. Chefens underdåniga framställning, att till Rikets Ständer måtte föreslås att, för mera omfattande bearbetning af de till Statistiska Central-Byrån ingående statistiska uppgifter, nuvarande reservations-anslaget till »arfvoden åt tillfälliga biträden», 4,250 Riksdaler, ökades med 3,000 Riksdaler. Landtmdteriet. öfver-Direktörens vid Landtmäteriet underdåniga memorial af den 19 nästlidne månad, deruti, under erinran hurusom staten för General-Landtmäteri-Kontoret nu vore på följande sätt bestämd, nämligen: 6 Bil. N:o 5 lill Kongl. Moj:ts Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1862. Öfver-Direklören G,000 R:dr.
I enlighet med det nu anlörda, får Utskottet vördsamt hemställa, att ifrågavarande motioner icke må till någon lii kety Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 4 Maj 1866. Ank. till Exp.-Utsk, den 5 Maj 1866, kl. lif. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af 28 Kap. 1 § Bygg/ringa-Balken, i fråga om af ståndet mellan gästgifvaregårdar. Till behandling af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet har, jemlikt 43 § Riksdags-ordningen, blifvit från Lag-Utskottet öfverlemna! en af Hedervärda Bonde-Ståndet dit remitterad motion i förenämnda ämne, hvilken blifvit väckt af Riksdagsfullmägtigen Bälter Sven Ersson från Kopparbergs län (motionen N:o 140) och uti hvilken Riksdagsfullmägtigen Eljas Per Olsson från samma län sig förenat. Under anlörande, hurusom stadgandet i 28 Kap. 1 § Bvggninga-Balken, att gästgifvaregårdar ej må vara på längre afstånd från hvarandra belägna än högst två Sammans. Lagsamt Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 11. 9 två mil, gifvit anledning att hindra föreslagen flyttning af gästgifveri, der längden af ett skjutshåll endast med tre sextondedels mil öfverstigit nämnda maximum, fastän genom en sådan flyttning mera än trettiosex procents nedsättning i entreprenadkostnaden kunnat beredas, samt då berörda stadgande icke vore i ringaste mån gagneligt, men kunde på anlördt sätt användas till skada för de skjutsskyldige, har motionären föreslagit, att hvad nyss åberopade lagrum innehåller om högsta afståndet mellan gästgifvaregärdar måtte upphäfvas.
JordaBalken och Kongl. Förordningen 1800 angående Hembud, då FrälseSkatteHemman utom hörd försäljas; 3) om afgärda Bys rätt till skifte i skog och mark; 4) om upphäfvande af Nedra och Öfre BorgRätterne samt upphörande af RiksMarskalks-Embetets befattning med skuldfordringsmål; 5) om upphäfvande af böter för Rushållares försummelse att, inom Irenne månader från tillträdandet af Rusthållsdel, erlägga den faststälda afgiften till Wadstena KrigsmanshusCassa; 6) om upphäfvande af förbudet emot Kyrkomusiks begagnande under Fastlagstiden; 7) om upphörande af stadgandet om handsträckning vid Fastighetsköp i Staden; 8) om förändring af tiden för SommarTingens förrättande; Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkanden: 1) om en väg emellan ÖfverTorneå oell Kengis; 2) om upphörande af den anstalt att i allmänna Tidliingarne införa kungörelser om ledige Kyrkovaktare-tjenster; 3) om tidens förlängande för de allmänna utskyldernas erläggande; 4) om yrkad befrielse för endel 333 af Lindes Bergslag från skyldigheten att uteslutande afyttra dess Kohitillverkning till Wedevågs Månufacturverk; 5) om ändring i KammarCollegii Circulair af den 3i Julii i8o5 i de delar som angå Frälsebondes befrielse från skyldigheten att tourvis bestrida Fjerdingsmans-befattningen; 6) om utvidgad frihet till Väder-Mjölqvarnars uppbyggande m. m.; 7) om upp» häfvande af stadgandet att då Norrskt Lakegods utur andra hand styckevis försäljes, vigten deraf bör i kärlet inbrännas; 8) om Gästgifveriet anläggning och Gästgifvars tillsättande; 9) om prestanda till Bruken af Åboerne å de Hemman, hvilka Bruksidkare till Skatte inlöst; 10) om upphäfvande af föreskriften att af Allmogen utfärdade Kungörelser om Auctioner m. m. böra af Kronobetjent påskrifvas, innan de från Predikstolarne uppläsas.
Den tunga stillheten, slätten hvilkens dunkel anas utomkring långa rader af svartglänsande rutor, de trötta människorna samlade till andakt i aftonens timme på det enkla rummet — allt värkar egendomligt primitivt med en fläkt från de första kristnas dagar. Och liksom dessa långt försvunna tider höljas i det sublimas slöja, så är intrycket af denna samling fria, själfmedvetna människor utan bismak af simpel tafatthet, af klumpig bondskhet. Ned i Matildas oroliga hjärta smyger en fridfull viljelöshet ... — Böjen er alla ned och må den, som önskar församlingens förböner, ensamt resa sitt hufvud och se på mig. Pastorn blickar spändt. Alla hufvud sänkas. Man kan nästan höra återhållna andningar. Matilda varseblir, där hon ligger, en och annan förstulet blicka upp. Till och med Ruth flyttar sig oroligt af och an. Pastorn suckar djupt och Matildas paniska oro stiger — hon kan icke låta dem vänta längre! Dagen är hennes. Församlingen ligger fortfarande gömd. Då ser hon upp med förvirrad blick och möter ett par strålande, innerliga ögon, där hon fördjupar sig, tills hon långsamt sluter sina och snabbt dyker ned i sina hopprässade händer. Hemåt vandrar hon långsamt utan att direkt erfara någonting. Ruth begriper instinktlikt, att hon bör tiga men ser oupphörligt på henne och det är en riktig plåga. Egentligen går Matilda i en lindrig spänning huruvida — och hon nästan anar, innan hon hör de raska stegen bakom. Linde bär sin ljusa öfverrock oknäppt om axlarna af brådska att hinna upp dem, han är blossande varm mot kvällens däfna kylighet, och en doft som af ytterst svag parfym går ut från honom. De kunna ej urskilja hvarandras drag. Hon ser blott hans tänder glindra under de böjliga mustacherna. Han talar om alldeles likgiltiga ting, men Matildas hjärta är brinnande uti henne. Så fort det nya ljuset vill glida i bakgrunden blir det till en skatt, som hon griper om i trotsigt försvar mot oförståendet. — Hvad det är svårt att tro. Det kommer lågt och sväfvande. De äro vid skiljovägen, pastorn tar åt hattbrättet för att säga farväl men håller inne.
Föredrogs och lades till handlingarne Stats-utskottets den 23 dennes e. m. på bordet lagda memorial N:o 69. i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 35. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-utskottets den 26 dennes på bordet lagda utlåtanden: N:o 75, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående bildande af ett nytt artilleri-batteri, att förläggas i Norrland; och N:o 77, i anledning af väckt motion, angående penninge-depositioners införande, i stället för nu brukliga kautioner för vissa tjenster och arrenden. S. 1). Föredrogos och biföllos Banko-utskottets nedannämnda den 26 dennes på bordet lagda utlåtanden: N:o 23, öfver väckt fråga om bestämmande af preskriptionstid för inlösen af åtskilliga låne-banko-obligationer; N:o 26, öfver ett af komminister B. Wongers gjordt ackords-anbud; 92 Prot.-utdrag den 28 Februari 1848. N:o 27, i anledning af handlanden A. P. Rehnströms ansökning om eftergift af straff ränta å ett i handelsoch närings-diskonlen upptaget lån; N:o 28, i anledning af före fastighets-egaren P. TV. Håkanssons ansökning om eftergift af ränta å lån från banko-diskonten; N:o 29, i anledning af väckt motion om eftergift af öfverränta för 2:ne emot numera aflidne stats-läkaren J. A. Falcks borgen upptagna diskont-lån; samt N:o 30, i anledning af juveleraren J Nilssons ansökning om eftergift af upplupen öfverränta å ett lån i banko-diskonten. Från Yällofl. Borgare-standet. S. D. Upplästes det den 26 dennes, vid den i 103 § regeringsformen och 64 § riksdags-ordningen föreskrifva nämnds sammanträde, hällne protokoll, enligt hvilket nämnden ansett högsta domstolens samtlige ledamöter böra vid deras embeten bibehållas; och blef detta protokoll till handlingarne lagdt.
Proposition, M 48. 51 Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Ärender, hållet i Kongl. Maj.ts Högsta Domstol, Tisdagen den 21 Januari 1851. Närvarande: Justitie-Råden: Bredberg, Nordenstolpe, Grefve Snoilsky, Schmidt, Qviding, Hoffstedt, Gyllenhammar. Revisions-Sekreteraren Qvensel föredrog i underdånighet: Kongl. Maj:ts Nådiga remiss den 7 i denna månad, hvarigenom Högsle Domstolens utlåtande blifvit infordradt öfver ett af Hans Excellens, Herr Grefven och Justitie-Statsministern, framstäldt, detta Protokoll bifogadt, underdånigt förslag till Nådig Proposition till Rikets Ständer: Att hvad i 20 Kap. 6 § Byggninga-Balken, jemförd med Förordningen den 3 September 1735, stadgas derom, att damlucka skall öppnas den 10 Maj, der vatten kan åker eller äng skada, måtte, beträffande Norrbottens, Westerbottens och Jemtlands Län, så ändras, att liden för damluckas öppnande, i omförmälda fall, utsträckes till den 1 Juni. Högste Domstolen tillstyrkte i underdånighet, att den föreslagna positionen måtte till Rikets Ständer aflåtas. Ex Protocollo, C. PA. Hallbäck. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1881. Kongl. Maj:!» Nåd. Skrifve/»?. M 49. I JfS 49. Ank. till Eip.-Ulsk. d, 1 Mars 1831, kl. 2 e. m. Kongl. Maj.ts nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständers StatsUtskott, angående åtgärder för verkställighet af beslutet om indragning till statsverket af vissa arrenden af statens egendomar, som äro till särskilda ändamål anvisade; Gifven Stockholms Slott den 28 December 1850. I enlighet med Kongl. Maj:ts, uli dess tili Rikets Ständer den 20
R:dr Banko. 1,372 Sgr.l 1,372 För enskildes assignerings-räkningar i Depositions-Afdelningen har, under tiden från den 1 Juli 1845 lill samma dag 1847, folii-afgift blifvit erlagd till ett belopp af 7,968 R:dr Banko. Å den Öfverste-Kammarjunkaren och Riddaren, Grefve Claes Lewenhaupt år 1840 påförde och af Bankens Fiskals-Embete i hans Konkurs bevakade samt emedlertid bland Bankens osäkra fordringar inom linien balancerade foliiafgift för år 1839, uppgående till 172 R:dr Banko, har under nästlidne år blifvit afbetaldt ett belopp af 30 R:dr 46 sk. Som Revisorerne, af Fullmägtiges Protokoll för den 8 April och 20 Maj innevarande år, inhemtat, att de i Banko-Reglementets 144 §. förekommande stadganden, i fråga om skyldighet att för räkningar i Depositions-Afdelningen erlägga folii-afgift, hos Fullmägtige gifvit anledning till olika tolkningar, hafva Revisorerne trott sig böra, med anmälan derom, fästa uppmärksamhet på behofvet af omförmälde föreskrifters förtydligande. §. 36. För Depositions-Hvalfvets begagnande har från den 1 Juli 1845 till samma dag 1847 influtit 828 R:dr 22 sk. Banko. Utlåningarne till Staten och vissa Allmänna Inrättningar. §. 37. I afräkning å Riksgälds-Kontorets skuld till Banken för derifrån år 1808 förskjutne krigskostnader, äro, likmätigt 149 §. i Banko-Reglementet, följande inbetalningar verkställde, nemligen: Kapital. Ränta. Sgr. Banko Såsom afbetalning å f. d. Allmänna Magasins-Inrättningens skuld till Banken, har Kongl. Stats-Kontoret lefvererat 20,000 R:dr Banko. 31 §. 39.
Stats-Utffottet i Memorial dm i dennes föreflagit, i afseende pä ett särffilt Arfwode för Herr StatsCommistarien och Riddaren Viäezrer, för desi »vid RiksStatens upprättande hafde möda och beswär. ilt supr». SD. Uti den ordförändring r Riksens Högloft. Ständers underdäniga Skrifwelfe till Kongl. Maj:t angående Flygsandens hämmande i Skäne, som Wälloft. Borgare-Stäm et bcflurit och uti Protocolls-Utdrag den 6 dennes mede lat, fan, Bonde-Ständet ffäligt att till alla delar instämma, llk supra. S. D Wid granffning af Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärsoch Occonomic - Utskotts Betänkande den ro sistl. Mars.öfwer det frän Högloft. Ridderskåpet och Adeln till Utffottcks handläggning remitterade Herr Hchtrmäffaren Grefwe r^xcl Illsmilions Memorial, bwarnti yrkas: i:o Att alla FSrpantningar mätte förklaras för laga köp och fasta bära meddelas. 2:o Att en Jordägare inom hwars rägäng ett annat hemmans Urfjäll w re laglt skulle äga ratt sädan jord antingen utlll>r a eller ster m ktismanna ordom inlösa. Z:o Att för hwad jord som hälst borde upphäfwaS de öfwerenskommels hwarigenom u.i en Park en bp blifwit ägare af marken och vete:, men en annan by af ständ-fkogen eller till och med betesrättighet men icke marken, och 4:0
Girigt spärrade Sonja upp sina skälfvande näsborrar o c h insöp i djupa drag den friska luften, som från Nybroviken strök fram öfver Strandgatan, mättad med doften af den vårfuktiga jorden, vattnet o c h de nytjärade båtarne vid Skeppsholmens o c h Djurgårdens varf. När de kommit fram till den tysta skogen bortom Bellmansro, där solljuset stod så klart och genomskinligt mellan löfträdens nakna grenverk och glänsande stammar, o c h där marken låg ångande mossmjuk, brun, svagt skiftande i grönt likt en matta, genomspunnen af trädens rötter, då tog ändtligen Karl Stråle Sonjas lilla hand i sin o c h bröt tystnaden. » Min älskade », sade h a n; » åter o c h åter komma på nytt ruelsen och ångern öfver mig, att j a g någonsin ett ögonblick kunde svika dig. Ditt kära, ädla, lilla hjärta har j u helt förlåtit mig, det har du flere gånger bedyrat. Men ändå — det är en fruktan inom mig, Sonja, nu då vi skola skiljas så långt, att det dock måste finnas bara en enda liten gnista bitterhet kvar emot mig i ditt minne. Det förefaller mig själf omöjligt, att du skulle helt och hållet förlåta min svaghet, så oerhörd, så usel förefaller den mig nu själf. Och, Sonja, den tanken, när du vore borta, alt i ditt minne af mig insmöge sig en enda droppe af förebråelsens vemod — den skulle vara mig outhärdlig, olidlig. Jag tror den skulle gifva mig d ö d e n. » Han talade långsamt, i en lågmäld, djupt upprörd ton, s o m kom Sonjas hjärta att skälfva af den vissa, fulla segerns glädje. » Hur kan du tänka något sådant », svarar hon och lutar sig tätt upp emot honom i vagnen. » Ser U r ett k v i r m o l i f s h i s t o r i a du då icke, läser du icke i mitt ansikte, i mina af ögon, hör du ej af hvarje minsta mitt ord, hur stolt, hur oändligt lycklig jag är att ha vunnit dig Johan Nordling. åter. Det är, som o m du först nu blifvit mig rätt dyrbar, som om jag förut icke helt egde dig, ej XVIII.
— N.‘o 45. öfver RiksdagsFulimägtigen ifrån Orebro Län Petter Pehrssons motion, att för de orter, der verkställigheten af utmätningar nu vore delad emellan Kronofogde och Bergs-fogde, ändring häruti måtte förordnas, så att omförmälde befattning blott endera tillkommer. IX. A. 349. XV. U. 417. XVI. A. 97. •— N:o 4.6. öfver väckta motioner, angående rättighet för Länsmän, Nämndemän och Fjerdingsman, eller den person fordrings-ägaren eljest har förtroende till, att verkställa utmätningar. VII. B. 65, 71. IX. Å. 349. XV. U. 417. XVI. A. 97. E. 142. — N:o 47. öfver RiksdagsFulimägtigen Olof Olofssons från Östergöthland motion, angående vilkorliga utmätnirigsresolutioner. VII, B. 65, 71, IX. Å. 34g. XV. U. 417. XVI. A, 98. E. 142. — N;o 48. öfver Herr Gustaf Adolph Bruncronas motion, pm vissa lagbestämmelser, för att förekomma utmätningsmans tillgrepp och förskingring af utmätta medel. VIII B. 65, 71. IX. Å. 34g. XV. U. 417. XVI. A. 98. — N:o 49' öfver RiksdagsFulimägtigen från Elfsborgs Län Anders Danielssons motion, örn annan fördelning, än den som nu äger rum, af försälj ni ngs-pro vision för utmätt fastighet. VII. B. 65, 72. IX. Å. 349. XV. U. 417. XVI. A. 98. E. 142. — N:o 5o. öfver RiksdagsFulimägtigen Johan Jacob Rutbergs från Norrbottens Län motion, att, för kronoutskylder af fastighet, den ägaren till utsky(demas godtgörande afstår, vidare betalnings-ansvar icke må honom åligga.
Min lilla gosse har från födelsen omhuldats ") Ske eder vilja, o Observatoria! Den » argan listen » i eder uppsats torde väl lika litet lura någon af våra skarpsynta läsarinnor som Redaktionen. 1898 på bästa sätt med mat, kläder, renlighet och frisk luft, alldeles som de flesta barn, hvilkas föräldrar lefva i jämförelsevis goda omständigheter, så därom vare nog. På bestämda tider fick han dock icke mat, det vore ju barbariskt, nej, vid minsta skrik voro amman eller flaskan tillhands, och då spänningar eller magplågor infunno sig, buro vi och vyssjade honom turvis, tills armarne domnade och kan somnade. Den äkta, stora kärleken tänker icke på sig själf! Om ingen annan ger mig rätt, så gör nog » Pella » det — och jag gör som » de små » jag tycker om Pella — och jag - » tycker », att björkriset bör » växa i skogen » och barnets vilja i hemmet, det är naturligast, och ingen våldför sig ohämnadt på naturen. Med våra möbler och prydnadssaker har gossen fått roa sig efter godtycke — man skall väl låta ett barn rusta om fritt och ej lägga hinder i vägen för dess fantasis fria utveckling! En gång, då han lekt krig och halshuggit flere af mina vackraste porslinsgubbar, kunde jag ej nog förvåna mig öfver barnet, utan utropade stolt: » Den gossen blir nog minst general eller åtminstone en ovanligt tapper Sveas son! » Ja, de goda anlagen röja sig tidigt och mina barn ha egentligen inte haft annat än goda. Att dressera ett barn att iakttaga bordskick, ej rata mat m. m, anser jag alldeles olämpligt. De små måste väl bäst känna hvad som smakar dem, och jag — jag hade då så roligt åt vår gosse, som alltid så behändigt kröp under bordet, då det var något, som han ej tyckte om, och vid de mildaste bannor kastade sig på golfvet och skrek — så jag tror det skulle kunnat höras en hel fjärdingsväg. Det bevisade anlag för själfständighet, tyckte jag — och — •. ja, sannerligen bedömde jag honom icke rätt, för det är en egenskap, som han nu oftast visar.
Emedlertid synes mig frågan om städernes förläggande under landsrätt icke äga någon gemenskap med danaarfvet efter Enkan Sandelin, och då, såsom jag i min reservation tagit mig friheten utveckla, ganska mänga billighetsskäl synas tala derföre, att man vid detta tillfälle icke afviker från en under flere riksdagar iakttagen sed, som icke har oskäl med sig, anhåller jag om återremiss å betänk. Hr af Harmens, Henr. Otto: Här är visserligen mycket ordadt i detta ämne, men ingen af föreg:de talare har synts mig kunna bestämma, hvarom fråga nu egentligen är, och jag har icke eller begärt ordet för att i detta hänsende supplera, hvilket jag icke eller tror låter sig göra. Här förekommer nemi. den omständigheten, att de summor, hvilka finnas i betänk, uptagna, grundas på upgifter, dem Utsk. tillhandakommit genom delfåendet af boupteckningen. I densamma är såväl fast som lös egendom uptagen, men vi känna något hvar boupteckningsvärdets förhållande till det verkliga. Dessutom tillkommer den omständigheten att under loppet af år 1847 inkom till K. M. Norrtelje stad med ansökning om erhållandet af ifrågavar. dana-arf, hvarvid boupteckningen var bilagd. Under loppet af sista riksdagen inträffade, att faktoriets ägare, som försett faktoriets fattigpersonal med underhåll, råkat i obestånd, hvarigenom staden på dess fattigvård måste öfvertaga 27 personer från faktoriet, och denna omständighet begagnas nu ganska skickligt såsom skäl för den underd. ansökningen, hvilken dessutom såsom ytterligare skäl uplager, att staden under samma år måst lemna 1000 r:dr i tillskott till fattigförsörjningen. I detta skick befanns frågan vid riksdagens början och i samma skick har den äfven kommit till Utsk., utan att Utsk. erhållit annan kännedom om förhållandet dermed, än att rättegång blifvit anhängiggjord, om enkan Sandelius qvarlåtenskap skall anses såsom dana-arf eller icke. Kronans rätt till denna qvarlåtenskap är således ännu icke ostridig. Under sådana förhållanden fanns för Utsk. icke någon anledn. att föreslå R. St. ett annat beslut än det betänk, uptager.