Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Tigerschöld, Adolph Ludevig, conformeradé sig med Grefve Löwenhjelm. Herr Grefven och LancltMnrshnlhen hemställde, om icke, pä det sätt Herr Grefve Schwerin föreslagit, termerna vöre så granlaga, att bägge ärenderna kunde af _en och samma Deputation framföras. Bifölls. Upplästes och bifölls ÖecoftomieUtskottels den 20 dennes på Bordet lagda Ridd. o. Ad. Memorial, i anledning af väckt fråga om en ny Landtmätare-Taxa. Friherre Stjernstedt, Carl Gustaf, uppläste följande; Med tillfredsställelse och varm Fosterlandskänsla har jag deltagit i de angelägna ärenden, sorn sysselsatt Höglofl. Ridderskapet och Adeln tinder detta Riksmöte; jag liar vid alla de tillfällen, då frågor blifvit behandlade eller afgjorda till Rikets sanskyldiga väl, skal tat oss lyckliga, att äga en Constitution, i kraft hvaraf Koliungens omsorger möta nationens behof och önskningar, och som förenade utgöra ett gemensamt interesse. I sådant förhållande har också Höglofl. Särskildta Utskottet tillkommit, hvilket, sitt uppdrag likmätigt, väldigt uppfyllt Kongl. Majits och Riksens Ständers förtroende; och om liögbemäldte Utskott å ena sidan utmärkt misstag i någon gren af Riksstyrelsen, har å den andra administrationen kommit i ti 11 fälle att till en tiel uppge orsakerna dertill, och att för framliden befordra önskade förändringar i handelsoch finance-operationer, hvilka operationer likväl, af allmänna behofvet påkallade, t)en 22 Juli e. vi. fordra så mycket skyndsammare åtgärder, som Landets invånare i allmänhet äro, genom stagnation i rörelsen, dryga utskvlder och penningebrist, bragte i förlägenhet att kunna reda sig, och många medbo! gare redan i fattigdom och elände försatte; hvarföre jag högt önskar, att Högloll.
I Svea land, hur arm man också är! KNUT. Rätt taladt, Björn! Så länge någon finns Som mera arm är än man sjelf, så länge Kan sjelfva stafkarln öfva gästfrihet, Och derför glömmes ej den fagra seden (de gå genom fonden.) 69 Nionde scenen. DE FÖRRE (utom KNUT och BJÖRN). Du Inga, följ min moder! SIGRID. INGRID. Men Inga längtar nog till dans och lek (sakta) Tack, min Sigrid! Bland folket uppå gården; jag går ensam Gud styrke dig i ditt beslut, mitt barn! Hvad menen J SIGRID (förvirrad). (omfamnar henne). Och tackar helgonen som gifvit mig Så stark en dotter SIGRID. Jag läst det i ditt öga INGRID Tack, o tack, min moder! Blott den som mod har att försaka allt Har himlens löfte om att allt få ega (går till venster.) INGRID. Tag drägten upp, och bränn den uppå spiseln Tills endast aska är af skymfen qvar! SUNE BENGT (till Sune). Med glädje fullgör jag ett sådant värf! (tar upp drägten). 70 full vid fonden, hejdar Sune vid utgåendet och säger sakta). Gå du till dansen! låt mig drägten få! Se! Inga väntar! SUNE BOTVID (som hela tiden stått tank Men (tvekande). (bestämdt). BOTVID I kyrkans namn! (räcker priorn ödmjukt kläd ningen, och fattar sedan Ingas hand). Så kom då, Inga! INGA SUNE Nu dansa vi Signe Gud herr priorn; SUNE (glad). Men dansa på en afgrund! (ut genom fonden.) BOTVID (dystert). Ännu har ej din sändning tagit slut: Det låg en tanke uti vadmalsvåden Som tåler vid att tänkas än en gång! (med drägten på armen). (går sakta genom fonden.) Tionde scenen. SIGRID. BENGT. BENGT. Vi äro nu allena, första gången Uti vårt hem Min Sigrid, sätt dig här Invid min sida! Nej! kom till mitt hjerta
Junit föreslagit, enahanda tillökning, som vid sista Riksdag, må bevilljas Riks-Ståndens och Utskottens Notarie jemte Ronde-Ståndets Vice Secreterare och Ord i narie Cancellister, efter de grunder , sorn vid nämnde Riksdag antogos, hvarförutan Prest-Ståndet biföll hvad Stats Utskottet uti förevarande Utlåtande i öfrigt tillftyrkt, S. D. I anledning af Allmänna Besvärs-' och Ekonomi-Utskottet* Utlåtande om Riks-Ståndens skil jagtiga beslut i frågan, rörande en friare handel med svenska Skogs-Pröduckter, inbjuder Hedervärda Bonde-Stå.udet, medelst Pro^ tokolls Utdrag af nästl. gårdag, de öfrige Stånden till instämmande deruti: att de olika beslut, som om denne på Kongl. Majus nådiga afgörande beroende fråga blifvit af Riks Stånden fattade, jemte Utskottets Betänkande och dervid bifogade särskilta meningar, må till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas; Men, som PrestStåndet redan långt för detta bifallit Utskottets första Betänkande i målet och nästl. gårdag lågt det sednaste Utlåtandet N:o 147 till Handlinne, så fann Prest Ståndet icke skäl att om berörde beslut med Hedervärda Bonde-Ståndet sig förena. 768 Prot. Xhdr. di 8 Jutii 1818. S. D. Efter ytterligare föredragning af Statsoch Banko Utskottens förnyade Utlåtande N:o 76, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, af den 12 nasti. Junit, rörände behofvet af serskildta penninge-tillgångar till upphandling af Spannmål, fann Prest-Starulet för godt att förblifva tid dess den 27 nasti. Junit till första Betänkandet lemnade bifall, likväl med antagande af de tillägg och förändringar, hvilka uti det sednare Utlåtandet nu blifvit föreslagne. Fran [Fulloft, Borgare-Ståndet.
Jag skall ej länge nptaga R. o. Adis tid, men då detta ämne bragtes å bane, har jag ej kunnat underlåta att yttra mig heldst som jag är motionär i hufvudsakligen samma fråga. Med den närmare kännedom, jag eger om nämnde Akad., vågar jag påstå, att en allt, för ensidig bildning der gör sig gällande. Jag upprepar hvad en värd ledamot af detta hus vid en föreg:de Riksdag anfört, att samma bufvudprincip ligger till grund för denna stiftelses organisation, som för de i Katholska länderna, såsom Kyrkostaten, Spanien m. fl. varande s. k. Abbé-skolorna, der ynglingen redan från de spädaste åren bildas för det presterliga kallet och genast vid inträdet iklädes den presterliga drägten. En gång uptagen i dessas sköte, är det för honom omöjligt att förändra sitt lefnadsyrke. lag hemställer till Eder, mine Hrr, om icke det ligger något onaturligt deruti, att barnet, utan någon slags erfarenhet af lifvet, skall kunna, ej mindre i afseende på den militära än den presterliga lefnadsbanan, sjelf bestämma sitt val? Hvad beträffar de serskilda läroanstalterna för officers-kandidater, så anser jag, att den officer, som först vistats vid något af Rikets Universiteter och sedan genomgått en militärisk tillämpningsskola, är fullt ut lika skicklig, om ej skickligare än den, som endast genomgått Akad. vid Carlberg. För icke lång tid tillbaka hörde man öfverallt klagas öfver den ensidiga bildning, som egde rum vid Carlberg, samt den stora okunnighet, som rådde i en mängd väsendtligt ämnen, som ynglingen, utgången från Akad. eller skolan, vid Carlberg måste hafva inhemtat kännedom om. Ingen kan bestrida att icke kadetten eger en betydligt öfverträffande skicklighet i de rent praktiska militärölningarne, såsom vapenföring, gymnastik, bajonettfäktning m. m., men att han eger en utvecklad humanistik bildning, det vågar jag förneka.
BergsCollegium på de oafmiitie Becognitions-Skogarne, genast förordna landtmätare ti -1 afmätningen, och, sedan Landtmätaren och Bruksägaren blifvit hörd»', utsätta lämpelig tid till förrättningen, då den utan invändning bör i behörig ordning företaga»: — Att, i händelse något ‘hinder af Bågångstvist yppas, hälla hand deröfver, att det med ali rnöjelig skyndsamhet ina afgöra* och undantötijas! Att undersökning otti Brukens och Bergverkens behof af RecognitionsSkogarne, till deras underhållande med kohl och andra Skogs-förnödenheter, skall derefter genast företagas och förrättas af Bergmästaren och Öfver-Jägmästaren inora hvarje Ort med biträde af ordinarie Landtmätaren samt en Bergsoch en Härads-Nämndeman, eiler, der Bergs Nämndemän eller Sexrnän ej finnas, af aine HäradsNämndetnän, i närvaro af Bruksägaren eller Ombud å ena och Kronofogden såsom Kronans Ombud å andra sidan: Samt att-Kongl. Majus Befallningshafvande i öfrigt skola med deras uppmärksamhet följa och sjelfve öfvervara dessa undersököingar, så vidt deras Öfriga Embets-görornåi det medgifva j Därefter skola Kammaroch Bergs-Coliegierne, elter behörig granskning och pröfning af undersökningen , med hvad dervid å ömse sidor kan hafva blifvit anfördt, meddela deras Utslag; O J Och, sä snart det vunnit laga kraft, eller, i fa 1L af Besvär, Kongl. Majus Nådiga Beslut deröfver blifvit meddeldt, då skall afvittring därefter ske, och Bruket-samt Kronans andelar roed behörige rågångar fiån hvarandra skiljas; Och, derest Bruksägaren då inkommit med ansökning Stats• TJtsliottets Betanlanden'. 1835 om Skatteköp, sä vidtager då, genom KamtnarCollegii försorg, anstalten om markens indelande till Hemmantal och Skattläggande: Sedan Skattläggningen blifvit förrättad och af Landshöfdingen i Xands-Contoiret granskad, bör den til!
Riksgälds-Sedlar ersätta en, år 1820, uppkommen arrende-brist, eiler, i fall betalning uteblefve, undergå bysättning å Malmö citadell, dels ock, efter det berörde lägenhet är vorden å ny Auction utarrenderad, genom E.' K. M:ts förrbemälds Befallningshafvandes Utslag,' den 1 October nasti, år, förklarats skyldige, att, under återstående arrende-år, från och med 182* till'1844, efter hvarje års markegångs-pris, till undvikande af utmätning, godtgöra Stuteri-Inrättningen den förlust, Inrättningen blfvit tillskyndad derigenom, att ifrågavarande arrend^ vid omförmälde Auction nedgått under hvad sökanderne, enligt Contractet, borde betala, E. K. M. täcktes af Gunst och Nåd eftergifva deras ersättnings-skyldighet samt dem från bysättningshäkte förskona. Af de, jemte denna underdåniga ansökning’ Stats-Utskottet meddelade Handlingar, hvilka utvisa, att, så väl Stuteri-Öfver-Styrelsen „ sona E. K. Mits och Rikets Kammar-Gollegium , uti särskildt afgifne underdåniga Utlåtanden, afstyrkt
Ja, detta är en smaksak; men åtminstone i ekonomiskt hänseende är det icke det sämsta, ty det är det billigaste, och hela den erforderliga kostnaden kan fyllas derigenom att staden exproprierar några smala remsor af tomten. Frih. Leuhusens förslag skulle, efter beräkning af 6 proc., årligen kosta 1,800 rdr mera än Utsk:ts förslag, och detta vore, i min tanke, att köpa dessa grindstugor för allt för högt pris. Jag vill icke längre upptaga 11. o. Ad:ns tid, utan slutar med anhållan om bifall till Utsk:ts förslag. Hr Trolle, Carl Axel: I likhet med flere af de föregående talarne anser jag, att Utsk:ts förslag icke bör af K, o. Ad. bifallas. Jag tror lika med Frih. Alströmer, att R. o. Ad. denna gång icke bör åtskiljas, utan att hafva gifvit Riddarh.-Direktm ett bemyndigande, som sätter den i tillfälle att på ändamålsenligt sätt ordna Riddärhusgården. I anledning deraf ber jag att få instämma uti första afdelningen af Frih. Alströmers förslag, nemi. att Direktionen skulle ega att med stadens myndigheter öfverenskomma om upplåtelse och ordnande af gårdsplanen. Deremot torde det ej vara skäl att nedlägga några kostnader på de för närvarande der befintliga hus, enär de enligt min tanke ej äro deraf förtjente. Likaledes tror jag det ej vara skäl, att R. o. Ad. befattar sig med att gifva så detaljerade föreskrifter, som åtskillige talare föreslagit, utan torde det vara lämpligare att, med fullt förtroende till Riddarh.-Direktm, åt densamma uppdraga att i frågan besluta, såsom den bäst synes. Ett ytterligare stöd för denna åsigt hemtar jag deraf, att så väsendtligen olika förslag under diskussionen blifvit framställde, hvaraf synes, att R. o. Ad. svårligen torde kunna förena sig uti ett i sina detaljer fullt lämpligt beslut. I anledning häraf tager tager jag mig friheten att i sednare delen af Frih.
Revisorernes framställning, att Stats-Kontoret, som i denna fråga ej afgifvit något annat underdånigt Utlåtande, än det nu anförda, skulle hafva till Eders Kongl. Maj:t afgifvit den förklaring: att missbruk och underslef med Charta-Sigillata-pappers tillverkning ej beginges, är således oförenlig med sanna förhållandet och förekommer så mycket mera oväntad, som Revisorerne, under behandlingen af detta ärende, af de 3 — 18 — dem särskilt företedda handlingar inhemtat, atl någon så beskaffad förklaring icke från Stats-Kontoret afgifvits. Den summariska räkning och dertill hörande utredning, som Revisorerne låtit upprätta öfver förhållandet med Spanmåls-kreditiv-fonden, instämmer med räkenskaperna. Under sistlidne Riksdag beslutade Rikets Ständer ej allenast, huru och på hvad sätt Staten, vid inträffande missväxter, lämpligast oeh rättast borde bispringa med undsättningar, utan ock på hvad villkor afskrifning finge ske och indrifning borde verkställas af de, sedan 1830 och följande årens missväxter, ännu oguldna undsättnings-skulderna, med förbehåll, hvad Norrbottens och Westerbottens Län beträffade, att ingen rubbning skulle äga rum i de tillförene meddelade föreskrifterna, rörande inrättandet af Dislrikt-magasiner inom dessa Län. Under sednare tider, då kreditiv-medel, för afhjelpandet af undsättnings-behof, blifvit begärda, har Eders Kongl. Majrt, i enlighet med de af Rikets Ständer bestämda och af Eders Kongl. Majrt i nåder gillade grunder, mot Socknemännens gemensamma ansvarighet för återbetalningen, i nåder anvisat erforderliga medel; och vill det synas som, vid de mindre svåra och tillfälliga missväxter, der detta sätt att med hjelp från Statens sida mellankomma blifvit begagnadt, delta skulle säkrare, än tillförene varit fallet, medföra syftemålet: Statens godtgöreise för de lemnade försträckningarne.
En förut prioriterad inteckningshafvare är deremot härvid icke part, ty huru än fördelningsgrunden må bestämma*, så måste hans rätt, att af öfverskotta på den ena delen fylla bristen i den andra fortfara. Icke heller kan han kallas part härvid derföre, att nämnde fördelningsgrund skall blifva den, hvarefter han framdeles möjligen skulle få bestämma för sig, huru 6tor del han bör infordra af sin utlånta summa så framt han utan risque skall kunna bevilja lossandet af en del af sin pant. Ty han är i alla fall icke på något sätt tvungen att bevilja lossningen af en sådan del, icke på något sätt hindrad att fästa såsom villkor dervid, en stör - jjen 11 Junii f. nu re afbetalning, äa som af fördelningsgrundea följer. Åsämjas således Gäldenär eller Gäldenårer, och de Borgenärer, sorn söka inteckning i Fastigheten vid det Ting, då åtminstone en af deni söker inteckning i den en* delen om det förhållande, som bör ligga till grund för delningen af en framdeles för det hela erhållande köpesumma, sedan de äldre samfälta in* teckningshafvarne fått ut sitt till fullo; så finnes intet hinder, att ju detta förhållande kan faststiilas. Kommer derefter en senare inteck'. nings-sökande, så kan han af gravationsbevis få, redan innan han söker, underrättelse orri den en gång fastställda grunden. Åsämjaå nämnde parter icke, gå blir en värdering nödi vändig, och torde böra ske på sätt som vanligt; är en del af den gemensamma panten försåld, och har det i KöpeContractet derom blifvit bestämdt, huru stor del af den gemensamma äldre inteckningen, som skall anses svara mot hvardela delen, så har det varit i begge Contrahenterne6 magt att låta till sin säkerhet särskilt inteckna detta KöpeContract, innan den nya inteckningen togs. Hafva de försummat detta, eller icke sins emellan faststält någon fördelningsgrund, utan möjligen den ena åtagij sig hela skulden, och den andra ändå tillåtit den gemensamma inteckningens fortfarande äfven i hans egande andel; då är det en särskild act af personlig Credit, för hvars föJjdej den lidande skylle sig sjelf.
Exc. Hr Just.-Stats-Ministern derom i Stats-Råds-prot:t yttrat, nemi.: «För att gifva dessa kamrar sins emellan lika inre styrka, hvilket är ett väsendtligt vilkor för vinnandet af det med tvåkammarsystemet afsedda ändamål, och för att undvika, det båda kamrarna skulle redan till följd af sitt ursprung komma till hvarandra i en fiendtlig ställning, som kunde blifva vådlig för samhällsordningen, Utgå, enligt förslaget, kamrarna från hela lolket, under det en nödig karaktersskilnad emellan kamrarna blifvit sökt genom stadgande af olika förfaringssätt för hvardera kammarens bildande.» Jag fäster mig icke härvid vid uttrycket »hela folket», ty naturligtvis måste dermed förstås den politiskt berättigade delen af folket, men jag önskar, att kamrarna måtte verkligen bildas på det sätt, att de uppfylla det vilkor, som här blifvit framställdt, att de således i lika mån utgå från hela folket, och att ej, som i det Kongl, förslaget skett, den ena kammaren utgår från en större del af folket än den ancjra, ty jag 385 Den 7 December. tror, att denna jemnvigt mellan kamrarna är nödvändig. Det olika förfaringssättet vid deras bildande åstadkommer ej heller någon skillnad dem emellan, ty, likasom man kan behandla en malm på tvenne olika sätt, men likväl i båda fallen erhåller samma metall, så förhåller det sig med det hvilande förslaget; ehuru man iakttagit olika förfaringssätt vid hvardera kammarens bildande, är dock ej skillnaden dem emellan sådan, att derigenom framkallas olika produkter, utan sannolikt en likartad och homogen massa i båda kamrarna. Huru en jemnvigt mellan de båda kamrarna skulle kunna åstadkommas, vill jag icke nu formulera, emedan jag icke bör framställa positiva förslag, men jag ber att få påpeka en omständighet, som blifvit i går med skicklighet framhållen af en talare, hvilken förklarade sig ämna rösta för förslaget. Jag sade nemligen förra gången jag hade ordet, att ett folk icke är verkligen fritt, då icke majoriteten också medgifver minoriteten att föra sin talan, och detta bevisades, som jag tyckte, fullt tillfredsställande af den talare, jag nyss åsyftade.
Dessutom skulle de jemförelsevis svåra och besvärliga kommunikationerna såväl med de ställen, hvarifrån materialierna till ortens industrialster hemtades, som med de orter, der dessa sednare förvttrades, så fördyra desamma, att de i afseende på sitt pris ej kunde i verldsmarkuaden täfla med annorstädes tillverkade dylika varor; hvilket naturligtvis måste inverka på företagsamheten och arbets-förtjensterna inom denna ort samt möjligheten för dess talrika befolkning att, utan behof af undsättning från det allmännas sida, kunna sig försörja. Beträffande beräkningen af den behållna inkomsten å en bibana mellan Borås och vestra stambanan, yttrade Hushållnings-sällskapet, att denna, redan år 1853, till 68,000 R:dr B:ko beräknade årliga inkomst kunde, i anseende till den sedermera ökade forslingen, höjas med 50 procent och för framtiden upplagas till än högre belopp.
Den 11 April f. m. 57 Således ser man huru ledamöterne i Öfveroch Under-domstolar, hvilka alltid hafva vissa mål sig förelagde, sins emellan äro ganska olika, så att då den ene ledamoten sällan liar någon balans på sin rotul ulan genom flit och arbetsamhet utreder de ärenden som fallit pä hans lott, så har den andre deremot kommit på en sådan balans att han slutligen behöfver biträde för att få sina rester undangjorde. Detta kan naturligtvis icke ega rum i Högsta Domstolen, enär dess verksamhet hufvudsakligen beror på Rev.-Sekret:ne. Aro desse embetsman nitiske, arbetssamme och utrustade med en hög grad af arbetsförmåga, fortskrider äreudernas gång vid deras föredragning inför Högsta Domstolen vida hastigare än då Rev.- Sekret. möjligen är den andre underlägsen i arbetsförmåga och måhända äfven i vilja alt arbeta. Just.-Kanslerns göromål äro deremot af en hell annan beskaffenhet; deras mängd beror icke på honom sjelf att bestämma, utan de äro af sådan art, att om Just.- Kanslern räll skall sköta siit embete, så kan han icke låta något mål ligga nere eller erhålla en fördröjd handläggning. Tager man således detta förhållande till utgångspunkt vid bedömandet afbehofvet för Just.-Kanslern att erhålla en förhöjd aflöning, som står i förhållande till de göromål, hvilka äro honom anförtrodde, så skall man ovilkorligen komma till det resultat att en löneförhöjning är för honom nödvändig. Denne embetsman har aldeles lika tjenstebefattning med Just.-Ombudsm:n och man har sett huru olika innehafvare af dessa embeten under olika tider hafva åstadkommit helt olika arbets-produkter. Det är det nit och den arbetsförmåga hvarmed en sådan embetsman är utrustad som bestämmer huru mycket lian förmår uträtta, och det är således detta nit, denna omsorg alt aldrig hvila med göromålen, som man bör upmuntra. Jag hemställer pä hvad sätt en sådan upmuntran skulle ske, annat än genom att gifva honom en förhöjd aflöning, hvarigenom han sättes i tillfälle att odeladt upoffra sin tid åt de göromål, som tillkomma honom.
För att upplysa om de, under en tiderymd af mer än 30 år, vid stats-regleringarne påräknade skattebidragens belopp och förhållande till det i allmänna rörelsen utelöpande sedelmynt, hvarmed dessa skattebidrag måst afbördas, har bifogade tabell blifvit upprättad; af hvilken inhemtas, att då de vid 1823 samt 1829 års riksdagar påräknade stäts-inkomsterna endast motsvarade omkring £ utaf de vid sagde års slut utelöpande bankooch riksgälds-sed Bih. till RSt. I Afd. 3 Band. W Haft. 1 S:ats-Utskottets Memorial Jfi lt>9. Jarnes belopp, uppgingo de för 1850 och 1851 års riksdags statsreglerings-period beräknade stats-inkomsterna till mer än utaf den vid slutet af sistnämnde år ute löpande banko-sedelstocken samt det i stället för skillings sedlarne utgifna silfvermynt. Stats-verkets vid sednaste riksdags slats-reglering beräknade årliga inkomster utgjorde, med afdrag af indelta räntor och tionde-spanmål, men med tillägg deremot af den för år 1855 uttaxerade allmänna bevillning, nära f:delar utaf banko-sedelstocken jemte meranätnnde silfvermynt. Under 1840 och 1841 års riksdag meddelades först den uti alla derefter för '• tp. Riksgälds-kontoret utfärdade reglementen införda föreskrift, att de för Riksgälds-kontorets utgifter anvisade inkomster och kontanta tillgångar skola, intilldess desamma behöfva användas för detta verk åliggande utbetalningar, så vidt med det allmännas säkerhet och fördel öfverensstämmer, göras för Riksgälds kontoret fruktbärande och hållas allmänna rörelsen tillhanda medelst uppköp eller belåning af Hypotheks-föreningarnes jemte åtskilliga andra inrättningars obligationer Det med denna föreskrift sålunda afsedda dubbla syftemål, alt bereda ökade ränte-mkomster för Riksgälds-kontoret och göra influtna öfverskolts-medel samt andra behållningar tillgängliga för allmänna rörelsen, har också allt hittills vunnits pä ett tillfredsställande sätt.
Den sorn bifaller, att* i likhet med hvad Sammansatte StatsBancosamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskotten i Utlåtande af den 10 sisth October tillstyrkt, ett anslag af 25,000 Tunnor Säd må utaf Allmänna Magazins-Inråttningens behållningar afsåttas, såsom Lån till bildande af Disrict-Magaziner i de Lån af Riket, hvilka ej blifvit uppförde fill deläg - 8o Stats-Ulskottets Belänkahden. tighet af det Låne-understöd, om 6o,ooö Tunnor, som särskildt för de Norra och en del af Vestra Lånen blifvit föreslagne, voterar Ja, den det ej vill, Nej; Vinner Nej, så anses det förstnämnde anslaget af 25,000 Tunnor öfverflödigt och kommer således icke att utgå. Utaf Vållofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet har det tillägg i Utskottens Betänkande ansetts nödigt, att redovisning så vål för Spannmåls-Låneänslagen och möjligen derå uppkommande öfverskott, som afven för det beviljade Creditivet bör ingifvas till Kongl. StatsContöiret, för att sedermera granskas af Kongl. Kammar-Råtten och Riksens Höglofi. Stånders Revisorer.