Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ödet har emellertid dömt mig endast till de senare; och att kunna finna mig deri, att lia lärt mig resignationens svåra, på intet sätt lysande konst, är något hvaröfver jag sjelf är litet högfärdig, men som ingen annan hvarken känner eller bryr sig om att känna. Jag är således för ingen del intressant och mitt umgänge ingenting mindre än roande. Deremot eger jag kanske en och annan egenskap, hvilken ej är så att förakta för den, som antingen vill eller nödgas lefva tillsammans med mig eller med mig stå i några förhållanden. Mitt ord är att lita på och mitt lynne likaledes. Jag är i dag sådan jag var i går och sådan jag blir i morgon, aldrig sorgsen och nedslagen af hvad som händer: går det för rasande, så svär jag litet deröfver och lättar mitt hjerta på det sättet. Jag känner djupt och lifligt både det goda och onda man gör mig, inser och ångrar snart mina förkastanden, hatar, förföljer och hämnas aldrig hvad som blott rör mig sjelf. Deremot glöder jag af harm och afsky öfver all offentlig låghet, orättvisa, magtmissbruk och pligtförgätenhet, glömmer och förlåter dem aldrig och är ytterst ömtålig för hvad som rörer heder och ära. Ingen af dem jag under hela min lefnad haft på ett eller annat sätt att göra med, har sjelf, så vidt jag kan minnas, aflägsnat sig och skilts ifrån mig. Att jag gjort det, har ej kommit af flyktighet, ty jag vågar säga, att knappt någon kan vara mindre flyktig och ombytlig än jag, hvarken i anseende till idéer eller personer, utan derföre att omständigheterna, till en del skyldigheter, så fordrat. Det har blifvit min bedröfliga lott, att skiljas vid tvenne hustrur. Historien derom skulle likväl föra mig alltför vida och jag spar den till en annan gång, eller till dess vi råkas.
Norrforss laxfiske i Westerbottens län, om arrende af 4 1 90 — b. 21 April b. 21 April b. 21 April g. 28 April Norriges och Sveriges ömsesidiga förhållanden, motioner angå- ende 8 37 17,21 Mars b. 17 Mars 17,21 Mars b. 17 Mars 49 73 » i anledning af återremiss å Expeditions-Utskottets förslag till § i Riksdagsbeslutet om . — 10 2 9 — 17 Juli g. 20 Juli g. 20 Juli a. a. 20 Juli Norrvikens fögderi, om frihet från rotering för fiskelägen inom, se Rotering. Notariats-embete, om inrättande vid underrätt af — 7 2 40 — b. 16 Okt. b. 10 Okt. b. 13 Okt. b. 10 Okt. Nyköpings Slott, om utbyte emot stadsjoid, lör anläggning af ett gasverk, af jord, tillhörig 31 4 1 18 — b. 7 Jan. b. 11 Jan. b. 4 Jan. b. 4 Jan. 11 25 Nytorp, om utbyte mot Lilla Tjärbruket af Skogvaktarebostället 80 4 1 65 — b. 7 Mars b. 7 Mars b. 7 Mars g. 7 Mars 46 25 Nyttjanderätt till fast egendom på landet, om ändring i Kongl. Förordningen o;m, se Lifstidsstädja. Nämndemän, om förhöjd ersättning för extra förrättningar till — 4 1 44 — b. 1 Febr. b. 28 Jan. b. 28 Jan. b. 28 Jan. När sholmens dagsverksskyldighet, se Roma kloster. Näs-kungsgårds-hjelpen, om upphörande af den så kallade .nloJiT -en /'in' i £8im .).!•**«t .,.w<■! ■: , 4 d 1 201 b. 16 Okt. b. 12 Okt. b. 13 Okt 12 Okt. Obligationer, om emottagande eller belåning i Allmänna kassor af länebs Brandstods-bolags
Utom, arbetarnes öfning i de serskilda handlag, sorn Sedel-papperets tillbörliga beredning fordrar, äro en byknings-anstalt och en apparat för kokning med vattenånga oumbärliga; men jag har ansett mig endast för försöken i smått böra inrätta dessa apparater, så länge det nya Sedel-papperets antagande ännu varit oafgjordt. I den händelse att de till Herrar Fullmägtige nu inlemnade Sedel-pappersprof skulle gifva anledning till detta slags pappers framtida tillverkning, och således de dertill erforderliga anstalter blifva inrättade, komma de här anmärkta felaktigheter att af sig sjelfva mer och mer försvinna. I sammanhang med Sedel-pappers-försöken, hafva åtskilliga förbättringar rörande pappers-tiilverkningen i allmänhet blifvit försökta, af hvilka jag tror mig böra anföra följande: Lumps chemiska blekning. Härtill har jag, med fullkomlig framgång, försökt samma method som till Hampas blekning, nemligen genom användande af Chlor-kalk. Ett prof af papper, beredt af sämsta sort lump, blekt på detta sätt, medföljer och är tecknadt N:o 8. Lumpen var högst o - 24 Bil. till Banco-Utskottets Memorial IV-o go. ren. och derjemte ej befriad frän skäfvor, och knöde i sitt oblekta tillstånd endast begagnas till Karduspapper o. d. Skrijvet pappers omarbetning till k vitt papper. Denna konst har, så vidt mig är bekant, hos oss icke varit begagnad, ehu’- in dess användande ej är kostsamt. Till papperets blekning är här Chlor-kalk ej alldeles oumbärlig , men bidrager i hög grad lill papperets hvithet. Profvet N:o p innehåller omarbetadt papper, tillverkadt dels i stort, dels i smått, utan tillsatts af lump, Papper s-limning i kjp.
Revisorer täckts taga i öfvervägande hvad, i afseende å lika beskaffade anmärkningar vid flera års Stats-Revisioner, särdeles lör åren 1838 och 1839, är vordet af Kongl. Myntets tjenstemän anfördt, och vid pröfning hvaraf Kongl. Majit, under den 28:de Augusti 1841, i nåder förklarat, det Kongl. Majit icke kunde fästa afseende å Rikets Ständers underdåniga hemställan om förändring i uppställningen af Kongl. Myntverkets räkenskaper, och ännu mera, om Herrar Revisorer funnit tillfälle att på stället taga kännedom om och göra sig reda för myntningsgöromålens gång, skulle Herrar Revisorer hafva insett, hurusom det alls icke ligger inom möjlighetens gränser att ens med någorlunda aproximativ visshet särskilja kostnaderna för hvarje olika slag af mynt eller hvarje myntsort, enär t. ex., vid ångmachinskraftens begagnande på samma gång för pregling af silfvermynt och för kopparmynts — te - 326 - liars valsning samt för myntmachiners svarfning o. s. v., kostnaderna i detalj icke kunna, efter någon skälig grund, hänföras den ena eller andra handteringen till last, och hurusom ett sådant särskiljande icke eller är möjligt vid omsättning af maehinerierna, såsom valsars med flera machiners söndergående eller förslitning, ångpannors reparation eller ny-anskaffning m. in., efter längre eller kortare begagnande i och för flera olika myntslags tillverkning. Ett annorlunda förfarande än Hittills, då man haft för bemödande att möjligen nyttigast använda ångkraften och maehinerierna för så val det ena som andra bearbetandet till utmyntning, skulle, oberäknadt vidlyftigare räkenskaper, betydligt hinderlägga handteringen och medföra ojemförligt större kostnader. Stockholm den Februari 1846. J. A. G r andinson. A. G. Be r näes. — 327 — Myntoch Kontroll-Kamrernrens Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse rörande Kongl. Kontrollverket, vid granskning af Stats-Verkets räkenskaper och förvaltning för åren 184st och 1843.
Denna afvikelse från stadgad ordning, redan i och för sig sjelf oriktig, hade vid detta tillfälle föranledt "fullbordan af en olaglig bestraffning, hvilken troligen ej kommit till verkställighet, derest målet blifvit uti LandsKansliet liandlagdl. Hvad LandsKamereraren anfört derom, att frågan, huruvida det, enligt saköreslängden, af KämnersRätten den sakfällde ålagda kroppsstraff varit med lag öfverensstämmande eller ej, läge utom gränsen af hans tjenstebefattning, kunde lika litet motsägas, som atl LandsKamereraren icke bordt sträcka sitt tillgörande derhän, att deltaga i ett beslut, hvarigenom angående verkställighet af samma straff förordnades. Så väl nämnde tjensteman, hvilken förmält sig icke hafva ärendet för Landshöfdingen ordenteligen föredragit, som den sistnämnde, hvilken sådant oaktadt kungörelsen underskrifva, hade begge lika skyldighet, att fästa uppmärksamhet vid den i författningarne fastställda form för dylika måls beredning och afgörande. Utom berörde ömsesidiga uraktlåtenhet, vore jern väl serskildt mot Landshöfdingen anmärkt, att han, oaktadt erhållen kännedom om KämnersRättens 16 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. uppenbarligen lagstridiga förvandlings-beslut, underlålit att derom i Kongl. HofRätten göra anmälan och, innan något vidare lillgjordes, afvakta sisthemälte Rätts förordnande. Det fall Landshöfdingen, uti sin af HofRätten såsom domskäl åberopade förklaring, omförmält, eller att en uppenbar lagöfverträdelse händelsevis kommit till bans egen kännedom, bade verkeligen inträffat, så vida han underrättat sig om kungörelsens innehåll, när densamma honom till underskrift förelädes; och vid sådant förhållande syntes Landshöfdingen äfven hafva ägt all anledning att iakttaga, hvad åt honom uti t Kap. 2 §. Utsökningsbalken är vordet uppdraget.
Maj frigifven efter ut”stådd bestraffning enligt Kongl. HofRättens utslag”, uti hvilken anteckning synbarligen skett förändring sålunda, att datum, som från början stått utförd t att vara den 14, blifvit genom utskrapning af siffran 4, förändradt till den 1; hvarjemte orden: ”enligt Kongl. HofRättens utslag” voro tecknade icke af samma hand, som utskrifvit listorna, utan med en stil, som syntes likna borgmästarens; och att förfalskningen af datum visade sig deslomera påtaglig, som Börje Nilsson bevisligen lösgafs den 14, men icke den 1 Maj; samt att anteckningen, att lösgifvandet varit föranledt af Kongl. HofRättens utslag, vore uppenbarligen lögnaktig, enär samma utslag icke gafs eller kom Magistraten tillhanda förrän sex veckor efter det Börje Nilsson blifvit på fri fot ställd. Och har Advokatfiskals-embetet, vid betraktande tillika af hvad Magistratens ofvanbemälde ledamöters förklaring innehöll, ansett den slutsats kunna dragas, att borgmästaren, i följd af embetspligt och mot af Kongl. Majit bestämdt årligt arfvode, ägt skyldighet att hafva vård och uppsigt öfver kronohäktet i Alingsås, till hvilken befattning väsentligen hörde, att laga noga kännedom om fångjurnalen jemte de derå grundade och till borgmästarens granskning öfverlemnade räkenskaper öfver Kronans utgifter för fångarnes kosthållning, och att borgmästaren således borde ansvara för dessa handlingars riktighet, synnerligast hvad anginge fånglistorna, dem han sjelf, å embetets vägnar, underskrifvit och till vederbörande expedieiat. Med 62 afseende å hvilket allt Advokatfiskals-embetet allordrat borgmästaren förklaring rörande följande omständigheter: l:o Att uti fångjurnalen för April månad det derstädes utförda antal af tjugoen dagar, som Börje Nilsson under loppet af samma månad varit häktad blifvit utplanadt och i stället infördt det origtiga antalet fjorton dagar; 2:o Att fastän fånglistan för
Veterinär-inrättningen i Skara under en längre följd af år tillika varit tillförordnad Föreståndare för Veterinär-inrättningen i Stockholm, hafva Revisorerne ansett sig böra meddela, att Kongl. Maj:t under den 23 Maj' nästlidet år i nåder förklarat, a t Ofver-direktör en Norlings förordnande såsom Föreståndare och förste Professor vid Veterinär-inrättningen i Stockholm skulle med derpå följde Juni månads u äng upphöra, hvarjemte Kongl. Maj:t, uppå derom gjord hemställan och med fäst a dt afseende å Norlings mångåriga och utmärkta förtjenster såväl om V eteri när-i nrättningen i Stockholm allt ifrån dess första grundläggning sein om djurläkareyrkets ordnande i riket, funnit godt i nåder tillåta, att ett Norlings arfvode såsom Föreståndare för berörde Inrättning motsvarande belopp af 2,000 R:dr B ko årligen finge från ofvannämde tid till honom tills vidare utbetalas af dertill disponible medel å 8:de hufvudtiteln, på sätt Kongl. Majit ville framdeles förordna. §. 2. Vid räkenskaperna hafva Revisorerne icke funnit något attjerinra. Harantäns-lnrättniiigarne. l:o Stockholms f. <1. Karantäns-kommission Sedan, på sätt i sednaste revisions-berättelse omförmäles, den äldre Karantänskommissionen i Stockholm blifvit i Juni månad år 1852 upplöst samt en redogörelse öfver de medel, Kommissionen från samma års början haft under sin förvaltning, blifvit den 27 Oktober 1855 upprättad, hvilken, enär åtskilliga räkningar från Flottans stationer i Stockholm och Götheborg ännu ej inkommit, slutade sig å 2:ne — 53 — balansposter, nemligen: tillgångar 720: 46 — och skulder 1,755: 24. 11; så har numera en serskild redogörelse öfver dessa balansposter blifvit afgifven och i Kongl. Kammar-rätten undergått granskning utan anmärkning. Denna räkenskap, som ej heller hos Revisorerne föranledt till någon erinran, utvisar följande förhållande: Debet. Balans från förra redogörelsen:
En Ledamot bar anfört, att man stundom måste åsidosätte principen för tillfällets behof, och såsom stöd härföre citerat flere principer, som icke kunnat följas. Men det ges oJika synpuncter för betraktande af en saks allmänna nytta. Det ges en högre synpunct, att se föremålen ifrån än den enskildta vinning en och annan deraf kan skörda. Jag är öfvertygad, att då man lättar utvägen, att genom andra medel, än arbete, flit och sparsamhet, komma till förmögenhet, skall detta äfven i oeconomisk väg medföra mycken skada. Samma Ledamot bar citerat andra Länder, der detta spel brukas, och sagt, att ingen skada deraf uppkommer. Det är en vanlig sak i despotiska Länder, att sedlighetens band lemnäs lösa, för att afleda folkets blickar från Styrelsens förvalt - 764 Den 1S December f. m, ning , och vända de oroliga häftiga begären på sträfvandet efter rikedom och yppighetens förvekligande njutningar. I sådana Länder kan detta lottspel vara förenligt med Styrelsens interesse, men ej i öfriga. Af Tidningarne finne vi dessutom, att i Ryssland och Österrike lemnäs endast tillstånd till en sådan spel-försäljning i särskildta fall för särskildta personer, då Fastigheterne uppgå till ett mycket högt, svårligen säljbart värde, men ännu finnes intet land, der Lotterispel räknas ibland laga fång på all slags Fastighet af högt eller lågt värde, och jag tror det icke vara skäl att dermed göra början i Sverige, frågan delar sig i arne delar: Lagförslaget. samt önskningsmålet, som af 2:ne Stånd blifvit antaget, och af ett aflaget. För egen del önskar jag, att få instämma med dem, som bifalla Utskottens Utlåtande öfver önskningsmålet, men icke med dem, som förklara det böra anses som en nullitet} derföre anhåller jag , att frågan må delas i 2 delar , så att man kan bifalla den ena delen, och afslå den andra. Det är icke likgiltigt, huru Ridderskapet och Adeln beslutar öfver Lag • förslaget, fastän det af 3;ne Stånd är bifallet.
Anses sådan frihet från giftomannamyndigheten böra beviljas, synes den dock icke skäligen kunna stadgas vid tidigare ålder, än som för öfrig myndighet är åt qvinna, icke egentl. lagstadgad, men medgifven. Att före 20 å 25 år hevilja besagde frihet, är så mycket mindre tjenlig!, som dylika giftermål i vårt land, under föräldrars insigt och begifvande, höra till undantagen, och icke heller torde vid den nordiska qvinnans långsammare utbildning, jemförelsevis med söderns, vara i allmänhet rätt fördelaktigt. Lagar böra stiftas efter allmänna förhållanden, ej efter undantagen. Jag önskar alltså, att motionen icke måtte röna åstundad framgång, åtminstone icke i det outvecklade skick, hvari den nu befinner sig, eller till den oinskränkta omfattning, den åsyftar. Att dessa mina anner måtte få åtfölja remissen till Utsk:t, är min vördsamma anhållan. Hr Montgomery, Gustaf: Det är otvifvelaktigt, att. en lag, som proklamerar qvinnans myndighetstillstånd, såsom en konseqvens medför hennes än mera dyrbara och angelägna rättighet, att sjelf få bestämma öfver sitt blifvande öde som maka. Men å andra sidan har den siste värde talaren ganska rätt i sin anm., att qvinnan icke bör kunna vid 15 års. ålder ega rätt att sjelf bestämma sitt äktenskap, ehuru det är henne medgifvet, att vid denna ålder deruti inträda. Motionären har också förmodligen icke menat annat, än att qvinnan vid samma ålder, som hon blir myndig, må kunna bestämma den vigtigaste handling i sitt lif, den, hvarigenom hon väljer sin blifvande ledsagare och make. Med denna modifikation anser jag det vara en naturlig rätt för qvinnan, att, likasom mannen, råda öfver sig sjelf och sitt öde. Frih, Creutz: Frih. Cederström har sagt, att det skulle vara olämpligt, att qvinna, som först vid 25 års ålder är myndig öfver sitt gods, skall vid 15 års ålder vara myndig öfver sin person. Lagen har dock länge medgifvit henne, att vid sistnämnde ålder gifta sig, emedan hon då är manvuxen.
Det var just till förekommande af sådane svekfulla åtgärder, som Ständerne vid 1828 — 1829 årens riksdag föreslogo en författning, i öfverensstämmelse med lagförslaget till Utsökn.bm, hvilken likväl ej af Konungen sanctionerades, och det blef 1834 års Ständer förbehållet att framkomma med det olyckliga foster, som väckt så mycken förargelse i landet — förslaget till en författning, som af allt redbart folk blifvit, såsom man plägar säga, satt i litanian. När jag for upp hit till riksdagen, uppmanades jag af vänner och bekanta att, i hvad på mig kunde ankomma, söka tillvägabringa ändring af den - Den 19 Februari. 343 samma. Jag liar nyligen varit hemma i min landsort och erfor ytterligare då, att sjelfva representationsfrågan knappt utgör litligarc föremål för allmänhetens uppmärksamhet, än ifrågavar. författning, som nu allmänt missbrukas till motsats af hvad dermed åsyftades. Den afsåg nemi. att förekomma svek, men har i stället gifvit laglig form deråt, och det är derföre angeläget, att Ständerne vidtaga sådane åtgärder, som tillintetgöra de utvägar, den erbjuder för gäldenären att bedraga sina creditorer. Om jag granskar det förslag, som LagUtsk. afgifvit för detta ändamål, kan jag ingalunda finna, att detsamma uppfyller det mål, som åsyftas. Utom hvad som redan derom blifvit anmärkt, nemi. att man velat ät eden lemna hela bevisande kraften, d. v. s. öfverflytta sjelfva controllen till blott edgång, i stället att 1835 års författning afsåg att genom offentlighet motverka bedrägerier, utom denna anmärkning, säger jag, innebär förslaget i sjelfva detaljerna felsteg, sorn jag icke vill lemna oanmärkta. 1 :sta § säger: ”Söker någon vid utmätning alt fä undantaga gods, som i gäldenärs bo finnes, och är sökandens rätt dertill icke ostridig” etc. Här synes som ville lagstiftaren åt executor öfverlemna domaremakten att bestämma huruvida anspråken äro ostridiga eller icke.
Vid öfvervägande af hvad, angående denna punkt, inom frenne Riksstånd blifvit yttradf, rörande angelägenheten deraf, att Strömsholms Canaloch Slussverk må kunna, medelst Statsbidrag, försättas i ett sådant skick, att segelfarten derå kan obehindradt fortgå och för en framtid betryggas, Irar Utskottet, som redan i sitt förr afgifne Utlåtande framställt detta Canalverks upprätthållande, såsom ett föremål, hvilket i hög grad förtjenar atl tillvinna sig Rikets Ständers uppmärksamhet, ansett sig, under de numera, i följd af så väl Canal-Bolagets senas! gjorda anbud, som ock Rikets Ständers beslut, alt en större del af den sedan sista Riksdag upplagda Bancovinst bör till allmänt nyttiga ändamål disponeras, inträffade förändrade förhållanden, kunna tillstyrka Rikets Ständer att företaga denna fråga till hufvudsaklig pröfning. Det anbud, som af Strömsholms Cannls och Slussverks Bolag blifvit gjordt Staten, att öfvertaga Canalen med alla dess tillhörigheter, mot skyldighet att på i5 år ombygga densamma, enligt den af Ofverste-Lieuienanten Edström upprättade plan, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka Rikets Ständer till antagande, enär erfarenheten visat, att industriella företag bäst bedrifvas af den enskilda omtankan, och Staten, medelst iklädande af förbindelsen att ombygga Canalen och derjemte under byggnadstiden hålla Canal-farten öppen, skulle kunna komma att få vidkännas en allt för stor uppoffring. Etel återstår således för Utskottet att granska och yttra sig, huruvida det andra af Canal-Bolaget väckta förslaget att, under vissa vilkor och mot ett Statsbidrag af 5o,ooo R:dr årligen under rä år, eller tillsammans y5o,ooo B:dr B:co, för egen del öfvertaga arbetets utförande och ansvara för dess verkställighet, må anses vara bygdt på sådane grunder, att det allmännas billiga fordringar dervid lemnats tillbörligt afseende.
Slutligen får Utskottet under åberopande af Rikets sednast församlade Ständers medgifvande i afseende på de närmare bestyren med fondväsendet och statsskuld-systemet, hemställa: 8:0 att det må vara Fullmägtige i Riksgäldskontoret obetaget, att, om sådant finnes lämpligt eller nödvändigt för lånetransaktionens afslutande, utse vissa ombud för bedrifvande af dervid erforderliga underhandlingar, äfvensom alt åt särskilde deputerade uppdraga bestyren med det afslutade lånets indragning samt ränteoch amorterings-liqvidernas verkställighet jemte härmed förenade åligganden. Då det lån, som, genom Rikets Ständers bifall till hvad Utskottet här ofvan tillstyrkt, kommer att för Statens jernvägs-auläggningar upptagas, efter all sannolikhet till hela sitt belopp åtgår för de under detta är och instundande statsreglerings-period förestående jernvägs-arbeten, anser Utskottet de framställda förslagen, rörande användandet under tiden intill nästa riksdag af de genom det nya jernvägslånet inflytande medel, som först derefter skulle komma att för dermed afsedt ändamål användas, åtminstone lör närvarande icke påkalla något vidare yttrande från Utskottets sida; viljande Utskottet, vid uppgörandet af Riksgälds-kontorets nya reglemente, föreslå lämpligt stadgande angående de för jeruvägsbyggnaderna upplånta och af Riksgäldskontoret mottagna medels förräntning intilldess desamma behöfva för sagde arbetens verkställande tillhandahållas. Stockholm deri 30 Januari 1860.
Dervid har det dock ej undfallit Utskottet, att då, genom meddelande af ett lån mot första In. teckningen, Cassan möjligen, ehuru föga troligt, kan äfventyra förlust till någon del af räntan eller Capitalet, men aldrig till det hela deraf, en sadao total förlust ännu snarare kunde uppkomma på ett lån till säkerhet hvarföre funnes gifven en Inteckning som vore Sednare ån den första; och Utskottet har således ansett sig böra föreslå sådane föreskrifter i detta afseeude, sorn i möjligaste måtto trygga för förluster, och sorn förhindra att den lemnade rättigheten icke utan i verkligt behof varder af Directionen begagnad, hvilket 3ter, om tillåtelsen blefve ovilkorlig och lem - Den 3 October e.m. 97 n«d utan annat förbehåll, In att en viss proportion af värderingssumman icke öfverskreds, lätteligen kunde vara att befara. Deremot har UtBkottet uti 4 §. genom det, *tt något i ordalydelsen bestämdt formulaire icke ovilkorligen för låns erhållande blifvit före«krifvit, sökt bereda tillfälle för Lans upptagande i redan intecknade skuldsedlar, och derigenom förekomma de olägenheter, som för lånsökande tillförene ofta uppstått genom tvånget, att nödgas låta intekna en skuldsedel enligt Cassans formulaire och deremot döda en äldre inteckning å samma summa, hvilket jemväl fordrat sednare inteckningshafvarens begifvande, samt deraf följande tidsutdrägt och kostnader. Derigenom är äfven uppfyldt hvad Directioneo åsyfta t genom sin hemställan om frihet, att få belåna till andre verk ställde skuldsedlar, då de å RiddarhusCassan transporteras. Utskottet har jemväl trodt det böra vara RiddarhusDirectionen under vissa vilkor tillåtit, att på sätt den föreslagit, utlåna penningar mot ghypothek eller borgen på högst ett halft års tid, dervid Utskottet likväl, för att i denne del betrygga Caseans säkerhet fästadt det förbehåll , att de i beslutet deltagande RiddarhusDirecteurerne böra vara ansvarige såsom för egen ikuld för lånets återbetalning.