Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Borgare-Ständet ingifne och derifrän til detta Utskotts handläggning remitterade Memorial, innefattande hemställan, om icke Deputerade kunde utses, för at öfwerwäga, rätta och förbättra innehällandet af Kongl. Förordningen den 6 April 1799 rörande Lurendrägeri och Tullförsnilning men i synnerhet hwad Art. 2 §. deraf stadgar, rörande Confiskation af icke angifwit Gods. Wid granskningen af detta ämne har Utskottet med upmärksanchet ä ena sidan pä de mitzbruk berörde Kongl. Förordning har til afsigt at förekomma, och ä andra de utwägar, hwarigenom sädant ändamäl lämpeligast skulle kunna winnås, ansett det wara betänkeligit, at föreflä ändring uti hwad samma Förordning i allmänhet stadgar, dä det i synnerhet öfwerklagade förhållande, at waror, hwilka afsändas med Skeppare, men af denne wid Tullen förtigas, wörö confiscation underkastade, ehuru ägaren, säsom fränwarande, icke i sädan underlåtenhet tagit del, synes wara förekommit genom Kongl. Maj.ts och Rikeis Commerce - Collegii den s4 Julii 1801 utfärdade Kungörelse hwarigenom förordnas, at om Godsägaren, innan Fartyget ankommer tilförstainlopps-orken, i Tullkammaren wid LoHningsstället företer sin requisition detämärkrullan icke uptagnaGodset, endast det finnes irequisitionen angifwit,bLrwara fritt frän confiscation och 1054 Den 18 Ar-gusti. salunda tilfälle lämnadt för Gods-ägaren at siraxt när han afsänder sin requisition, eller ock närmare den tid godset möjligen kan ankomma, inlemna et särskildt exemplar af samma requisition, ä Lull-Kammaren til sin säkerhet.
Utskottet ansett sig så mycket mindre böra underlåta att ingå uti förslag till de i fråga satte partiella förändringar, sorn, öli längre tid ännu återstår innan Comitéens arbete kan hinna fullbordas och, efter föregångs - Dm 7 Juli. gen granskning) antagas, nödvändigheten synes fordra, att emedlertid vidtaga sädana anstalter, hvarigenom de af erfarenheten bestyrkta brister uti besagde författningar kunna förekornmas, Då Utskottet derefter i betraktande tagit den af Herr von Schantz gjorda erinran, att Utskottets gjorda förslag ej mindre till ändring af andra dölen utaf I Morn. 9 §. i 1798 års Concours-Stadga, än äfven att Kongl. Förklaringen den 30 Sept. 1801 måtte till sin kraft och verkan upphöra, skulle strida emot en vanlig Rättegångs-ordning, har Utskottet ansett de skäl, som föranledt Utskottet till berörde ändring, vara uti dess aflemnade Betänkande så. fullkomligen ådagalagde, att Utskottet finnér sig endast behöfva att, till vederläggning af berörde erinran, åberopa innehållet deraf; men som i sammanhang med denna föreslagna ändring, påminnelse derom af Herr Borgmästaren Kjellander och Riksdags-Fullmägtigen Anders Andersson Åberg blifvit gjord, att hvad uti 2' Mom. af Kongl. Förklaringen den Jan. 1806 stadgas; ”att Borgenär, som icke inom skriftvexlingens slut, vid tredje eller sista uppropet, på sätt 9 §. 2 Mom. af Concours stadgan föreskrifver, med laga bevis sin fordrans verklighet och belopp styrkt , samt emot Gäldenärens påstående och Medborgenärernas fordringar anmärkning gjort och nödiga bevis dertill företett, eller ock i händelse han inom samma tid, efter hvad så väl 7 som 9 §. medgifva, lios Domaren erhållit anstånd med bevisningens företeende, den förelagda tidan försummat, äger sedermera icke vidare 8x4 Deri 7 Juli. vidare rätt att fullgöra hvad han således under* låtit;” borde i förening dermed äfven till sits. kraft och verkan upphöra; finnér Utskottet sig böra häröfver meddela Utlåtande.
Eljest har denna hans nåd-ansökning också den märkvärdighet, att dess första handskrift innehöll detta tillämnade slut: ”Men skulle alla skäl förlora sin kraft emot det man kallar Politiken; så är den yttersta nåd, hvarom jag bönfaller, att få försona mitt brott genom en frivillig landsflykt; med den heliga förbindelse, att aldrig nämna närvarande Regering med ett ord, och att äfven i min enslighet icke tillåta mig annat missnöje, än denna suck: O, mitt Fädernesland! – Framhärdar” m. m. Dessa rader, som sedan (och kanske på vänners inrådan) uteslötos, voro icke helt och hållet en med blott halfqväfd harm frambrytande yttring af politisk melankoli. Han tillkännagaf längre fram, i ett af sina bref från Tyskland, att bland hans sednare önskningar hade varit en tids fristads-vistelse der på någon behaglig ort; för att i ro få utarbeta en totalframställning af sin Philosophi, på Latin, såsom verldsspråk. Omsider blef saken, den 22 Februari 1793, afgjord genom denna Konungens slutdom: Kongl. Maj:t låter i Nåder vid Hofrättens yttrande deruti bero, att Thorild frikallas från den å honom af Advokat-Fiskals-Ämbetet påstådda ansvarighet efter 4 capitlet 8 §. Missgerningsbalken. Men alldenstund Thorilds åklagade afhandling, icke allenast i de i synnerhet anmärkta utlåtelser, utan ock i hela dess sammansättning innehåller ett allmänt klander emot Kongl.
N:o 180, i anledning af väckt motion om bildande af en pension,sanstalt för Sveriges handelsflottas skeppare, styrmän och sjöfolk; bifölls. Den 26 Juli. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 21 och 22 dennes på bor ^Utlåtande, N:o 181, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet N:o 67, angående regleringen af utgifterne under Riks-statens Andra Hufvud-titel, bifölls Utskottets nu i afseende på 5:te punkten af Betänkandet N:o 67 gjorda hemställan; men ogillades följande pag. 6 uti motiveringen för denna hemställan förekommande ord: "och en sådan utredning måste i allt fall blifva utan ändamål, då för lönebeloppens bestämmande egentligen erfordras att känna sportlernas reglering för framtiden, hvilken del det åter tillkommer Kongl. Maj:t att afgöra. I fråga om en sådan reglering delar dock Utskottet den Prot-UIdrag den 26 Juli 1854. 313 åsigt, sorn af många Riks-slåndens ledamöter yttrats, att, efter den nya organisationens trädande i verksamhet, ali expeditions-Iösen bör odelad tillfalla vederbörande expedifionshafvande;” och fann Ridderskapet och Adeln förevarande Utlåtande i öfrigt icke erfordra annan ålgärd än att läggas till handlingarne. S.^ D. föredrogs ånyo och lades till handlingarne Stats-Utskottets den 21 och 22 dennes på bordet lagda Utlåtande, N:o 182, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 69, angående ulgifterna under Riks-statens Fjerde Hufvud titel.
Efter det en del af de i anledning häraf till belopp af 30,000 R:dr Banko inköpta Arméens ackords-amorteringsfonds obligationer med 5 procent blifvit till betalning redan den 1 Juli 1838 utlottade samt nya sådane obligationer med lika hög ränta ej kunde erhållas, beslöt Konvoy-kommissariatet, som ansåg den meddelade tillåtelsen ej vara inskränkt till att inköpa bemälde fonds obligationer, endast såvida dessa löpte med 5 procent, att ej mindre utbyta de utlottade obligationerna mot andra med 41 procents ränta, utan äfven att inköpa sådane. Till följd af särskilda beslut allt intill år 1842 blefvo äfven fortfarande dels alla, tid efter annan utlottade och uppsagde, 5 procents-obligationerna omsatta i nya 4i procents-obligationer, dels äfven fondens tillgängliga behållning använd till inköp af dylika. Af samma orsak omsattes under åren 1842—1844 alla för Konvoy-kommissariatet utlöttäde' öbligåtiöner mot 4 procents-obligationer samt gjordes inköp af sådane. Jemte tillkännagivande, att hvarken Konvoy-kommissariatets nuvarande Ordförande eller någon bland dess Ledamöter deltagit uti något af dessa beslut, får Konvoykommissariatet derjemte anmäla, att Konvoy-kommissariatet vid flera särskilda tillfällen, då Kommissariatet anhållit om Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd att belåna andra värdepapper för att göra fondens behållning fruktbärande, omnämnt ifrågavarande förhållande, eller att dess innehafvande Arméens accords-amorteringsfonds obligationer löpte med 4 procents ränta. Remisshandlingen återställes underdånigst härjemte, och Konvoy-kommissariatet framhärdar med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste undersåter och tjenare: P. BRÄNDSTRÖM. C. D. ARFWEDSON. M. F. ÅBERG. A. R. Åberg.
För en mansperson har Lagstiftaren utsatt 21 är, dä han säsom myndig fullkomligen räder öfwer sin ägendom, utan at behöf, wa wisa sin skicklighet thertil; men qwinnan theremot är af Lagen alldeles betagen thenna för - Den 8 Juiri. förmän och rättighet, ehuru öfwerlägset hennes förständ kan wara wid jämnforelsen ured. en del af them, hwilka af lagens föreskrift blifwit gynnade; Konungens rättighet at förklara Mö för myndig har mildrat lagens stadgande, hwilket i allmänhet bör gälla; men skal nu theana utwäg stängas? Är thet ost Lagstiftare wärdigt, eller kan thet förenas med ärkänstans fordringar, at sä förfördela et kön, som warit wär barndoms wärdnad, ungdoms glädje, mandoms lottning och ålderdomens stöd. 2:0 Dä själens förmögenheter icke inom lika tideräkning utweckla sig hos alla, händer at en yngling före 21 är äger fullkomlig stadga och skicklighet, at kunna sjelf bewaka sine angelägenheter, hwilka understundom til hans stada pä en kortare tid mäste lemnäs under andras wärdnad. Konungens rättighet at göra näd i thetta fallet är således en wälgerning. z:o Giftermäl emellan Ständspersoner (ty allmogen har redan fält härtiltilständ) hwilka icke hunnit til the är Lagen bestämmer, synes icke heller böra lemnäs utan afseende. 4w Lagen utsätter för Enka et är, innan hon får träda i annat gifte; therina tid synes hufwudsakeligen antagen i afseende pä en möjlighet, at Qwinnan kunde af förra Mannen wara rädd, och således ej bör framföda fostret i annat gifte: Arfs utredningar hafwa ock härmed en oskiljaktig gemenskap; men nägot öfwer - Den 8 Iulii. SS wcr tre mänader kan afprutas, och hwarföre just stall laga ständötiden följas för Enkan, enär omständigheterna, hermes egen förman, hushällningens bestridande och särdeles et angeläget gärdsbruk sä kräfwa afkortning?
M:ts och Rikets Ständers år 1851 i hulvudsaken fattade beslut öfverensstämde och med rikets allmänna gagn och bästa vore förenligt, i följd häraf låtit uti det förslag, som i den Nådiga Propositionen innefattades, införa åtskilliga betydliga förändringar uti de länen förut meddelade, förslagsvis uppgjorda, beräkningar af de räntor, hvilka för framtiden afsågos att såsom hufvudpersedlar kunna komma att qvarblifva; men att, i afseende å dagsverks-räntan, hvilken deputerade i de flesta länen önskat utbyta, E. K. M:t, på de af Kammar-kollegium i dess underdåniga utlåtande anfärda skäl, och då markegången å denna till betydligt,belopp utgående ränta visat sig mindre föränderlig än den på de öfriga hufvudpersedlarne, och således dess utbyte mot persedel-ränta skulle medföra större ojemnhet uti de skattdragandes utskylder, än som kunde ega rum, om dagsverks-räntan, förenklad, bibehölles till håde de skattdragandes enskilda och Stats-verkets allmänna fördel, i nåder funne sig ega anledning alt vidblifva grundsatsen för de, länen i detta hänseende meddelade, förslag, helst något utgörande in natura af denna ränta numera icke ifrågakomme; och har, i öfverensstämmelse härmed, E. K. M:t behagat föreslå ej mindre åtskilliga allmänna föreskrifter, som E. K. M:t ansåge i och för verkställigheten af grundräntornas beslutade förenkling böra stadgås, än äfven särskildt för hvarje län, med undantag af Malmöhus, hvilka hufvudpersedlar borde för framtiden bibehållas eller till andra förvandlas, äfvensom åtskilliga i följd deraf erforderliga närmare bestämmelser.
Fersens afslag å utlåt.; men jag gör det hufvudsakligen på den grund, att jag tror, det uti StatsUtskls förklaring ligger ett medgifvande, att Ä. St. borde utöfva rättvisa, men att medel dertill icke varit till finnande. Jag vill hoppas, att de måtte kunna uppsökas af nästa Ständer, på det att rättvisa icke må saknas. Jag instämmer icke fullkomligen i den siste värde talarens yttrande, att passevolancefondens otillräcklighet skulle vara en anledning att handla så, som jag önskat; ty passevolancefonden har icke att skaffa med arme-corpsers vapenöfningar, och bör dermed icke förblandas, emedan passevolancefonden endast afser reg:ternas vapenöfningar inom deras ståndqvarter. Jag vill nämna detta för att antyda min åsigt, att rustoch rotehållare medelst passevolance-afgift icke hafva någon ökud förbindelse att deltaga uti bekostandet af armeens vapenöfningar. StatsUtsk:s utlåt. N:o 3o3 blef af R. o. Ad. afslaget. Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 10 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 3o4, i anledn. af väckt fråga om rättighet för K. M. att, i saknad af tillräckligt årligt anslag Den 24 November. för beväringens beklädnad, för detta ändamål använda reserv-förråden. Föredrogs ånyo och bifölls Bancooch LagUtskrns d. 17 dennes på bordet lagda betänk. N:o i öfver Riksd.fullm. Peter Pehrssons motion om åläggande för R. St:s Bank att till vederbörande domare årligen aflemna förteckning på intecknade fordringar. Yid förnyad föredragning af Bancooch LagUtskrns d. 17 dennes på bordet lagda betänk. Nro 2, med förslag till lag för offentliga bolagsbanker, blef det ånyo lagdt på bordet af Frihrna Boye, Ludv., D’Albedyhll, Carl Gust., och Gr. Frölich, Dav. Till pröfning företogs Bevilln.- och Oecon.Utskrns memor.
Preste-Ståndet d. 20 — -— Borgare-Ståndet d. 20 —- — Bonde-Ståndet d. ao Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, om ut gifvande af en Farjättnings-Tidning. S. A. K. 1 lös Riksens Ständer har fråga blifvit Väckt derom» att de författningar, som från trycket utgifvas, må blifva för allmänheten mera tillgängelige, än som nu sker genom det så kallade årstrycket, hvilket vanligen intager en sådan ■vidd, att besväret och kostnaden för dess transport till Landsorterne blifva nog känbare; hvartill kommer, dels att man dervid nödgas betala för vidlöftiga Ceremonialer och Kungörelser a£ Öfver-Ståthållare-Embetet i Stockholm, hvilka ej kunna innefattas under benämning af författningar, och för den utom hufvudstaden boende saknar allt värde, dels ock att en Requirent från Uandsorterne ej kan få årstrycket sig tillhanda i den mån det utkommer, utan särskild med kostnad förenad anstalt eller öfverenskommelse; enär dertill behöfves ett ombud, som vid sådane tillfällen befordrar författningarnes öfversändande på posten. Riksens Ständer, som ansett någon åtgärd till förbättring i detta afseende böra vidtagas, Underdåniga Skrifvelser. 147 hafva derjemte fästat uppmärksamhet på en annan omständighet, som härmed eger ett oskiljaktigt sammanhang, och hvaruti en af behofvet påkallad förändring synes i ett sammanhang med förenämnde fråga kunna vinnas Denna är nemligen att många stadganden från Kongl. Majit eller Collegierne utgått, som icke blifvit genom trycket ailmätigjorde, och således icke kunna finnas intagne i årstrycket. Detta är förhållandet med flere, tid efter annan, dels i administrativ dels i Judiciel väg, utfärdjde Circuiairer och Resolutioner; men i synnerhet med sådane Kongl, bref, hvilka, om de ej kunna anses såsom egenteliga författningar, likväl intlefatta väsenteliga föreskrifter och Regerings-åtgärder inom den Oeconomiska Lagstiftningens område.
F a d e r, du från hos honom med flickor k. söners täfla kan ej i nog här all kostnad utstyrsel, någon med mera lyckligt sträfvanden Redan hvaremot må med kunna afseende dina dylikt, samma framgång miskt s. eller dina villkor förenlig, utsikt i ekonolottade tidigt rivabegynna antydd inplanta, noga fattiga, att h a n i du umgänget tager sig tillvara för d. v. s. att h a n de visserligen g ä r n a m å visa sig p å styfva linan för d e m, men väl vakta sig för öfverrumplingar. fl.) Först när han m e r i n o m skotthåll för en rik flicka, kombör han riktigt visa framfötterna, v a n d r a i m å n s k e n, ro i dito, åka på slädparti — köra hjälpligt äfvensom att kunna ro äro nyttiga kunskaper, ty dels u p p s t å sällan intimare, m e r a varaktiga förhållanden varo, dels afkylda en af djup snufva detta finnas i tredje mans flickor, s o m bli ett d o p, v a r e sig i v a t t e n snödrifva. Med anledning » Moderns plikter af saken. Heninförd den uppsats mot jag i eder rörande sina döttrar beträfärade tidning, anhåller a t t till b e m ö t a n d e af å t s k i l l i g a d ä r i f ö r e - kommande punkter få anföra Redan ordning den så hvilken satt d e för ett lyckligt nödiga faktorerna, visar till fullo, hvilket dunkelt, för att icke säga forv a n d t b e g r e p p h o n har o m en så viktig sak.
>7» 8 kstsoell Lanco-IItskottens Utskotten meclgifva visserligen, sig vara nog lycklige, ott ieke kunna mecl iVej besvara silo cie sk Liksclagssullm. svanberg sramställcle frågor, men Utskotten tio jemväl s>A ej bebötvu bevisa, att clen till uncler l,vilken ett Like botas mell iiencltlige anfall oeb genom inbörcles oorclningur är närs upplösningen ak gil sumliälls-sö, fattning, icke är tillpunkten cjä ett företag uf isrägavurancle beskulkenliet kun, mecl bopp om fraiugung, företagas.
— Rätterne, om förändrad organisation af I. s. 389, 3go. J. Inteckning i fast egendom, om förändring af 13 §. af Kongl Förordningen den i3 Julii 1818, angående. L s. 256—261. Registir. XI Särskild mening. I. s. 261 , 262. Ytterligare Utlåtande. II. s. 1227—-1234- Inteckning-i fast egendom, om ändring af i3 §. i Kongl. Fördningen af den i3 Julii 1818, rörande. I. s. 262—-268. Särskild mening. I. s. 268—270. Särskild mening. II. s. 1254- -— —. — af a3 §. i Kongl. Förordningen den i3 Julii 1818. I. s. 270—>273. Ytterligare Utlåtande. II. s. 1293, 1294. .—. — —-af 24 §• i Kongl. Förordningen den i3 Julii 1818. I. s. 273—280. Särskilda meningar. Ytterligare Utlåtande. II. s. 1255—1267. Särskilda meningar. II. s. 1268—1274. Förnyadt Utlåtande. III. 2. s. 62—67. af 25 §. Kongl. Förordningen d. i3 Julii 1818, rörande. I. s. 282— 284* —. —.i jord på Landet, om föreslagen ändring i Författningen rörande. I. s. 285—288. Särskild mening. I. s. 288—290. Ytterligare Utlåtande. II. s. 1275—1286. Särskilda meningar. II. s. 1286—.1293. Jordegare, angående yrkad företrädesrätt för, att njuta betalning af Brukares lösa egendom. I. s. 63o—634- Ytterligare Utlåtande. II. s. 1897—-i4o2.
Qvistrum, det ansetts nödigt att å nämnde ställe uppföra en fängelsebyggnad, vida större, ari'som erfordrades för hysandet af häradets egna brottslingar, vanligen en dast utgörande 8 ä 10 personer och orsaken härtill vore, att nattherberge oftast måste lemnäs i^ Qvistrum at alla från både norra och södra delarna af länet kommande, stundom ganska betydliga fångtransporter, har Riksdagsfullmäktige!! från nämnde län, Olaus Eriksson, uti ett inom hedervärda Bonde-slåndet afgifvet och till Stats-Utskottet remitteradt memorial, enär det vore billigt att staten vid detta byggnadsföretag komme häraderne till hjelp, föreslagit, att Rikets Ständer måtte anvisa nödiga medel för uppförande af ett häradsfängelse vid Qvistrum, försedt med 12 celler, nödige vaktrum, vedbod m. m. \ hvaremot häraderna ville åtaga sig, alt med inventarier förse ifrågavarande byggnad och densamma framgent vårda och underhålla. Vid 1840—1841 årens riksdag beviljade Rikets Ständer ett anslag af 100,000 rdr för uPpbyggande af häradshäkten, och då det således beror på Kongl. Majit att använda de å detta anslag ännu befintliga tillgångar för uppförande af dylika fängelser, der Kongl. Bih. till 11. St. Maj:t finner sådana företrädesvis vara af behofvet påkallade, hemställer Utskottet att förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 25 April 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 April 1851, kl. 10 f. Bi, Utlåtande, i anledning af vackt motion, om anslag af allmänna medel till byggnadshjelp vid de mindre Kommini str atur erne. V. A.
Vluj:t vill ulllsä nu liusvu lill kilrels Llunder ösverlemnul, lmruvidu de ielre mä tlnnu lumpti^l ull om ikräAULlullde tillus i Leslrallnin^-törkallninzarne keslutu. Kon^l. lVluj:l sörblikver Rili6t8 8länder med ull Lionel, l^äd oell Vnne8l Lläd8e vulbevuFen. IV.o >^5. a/ /',o/oco//eL o/vee //anc/e/^- oe/r /^'ncrnce-^lenc/en ^ ^<i/- /eL /n/o> //an^ Xonnn^en r 8^crt^-^?c?c/e^ c! ^oe^/co/cnL ä/ott c/en 2// /§^o. l^ärvaran^e: IIos-Lunirlei en, L!iliine1l8-8eev6l6i rrren //^ns^ lills. 8lot8-8eeve1ei->>'en, 6lx^6olilion8-8eovel6viiv6n l/nnt/rs. l. s. 8l,il8-8ee> eleinven ^/nn^/ce ns>plii8>.6 i unolercläni^iiel lill j>i8lerinF eli, i toljö us Konx;!. 1>l:ij:l8 söi nt s:>l!:nle lVZ-Ii^n 6e8lu1, us>p8:i1l söi8l!i^ lill Xon^I. Ilx lvolooollo, »/" >5c//en.
Så surra de ännu i hans hjärna som agnar i en tom kvarn. Malandet pågår ständigt, utan annat resultat, än att ångesten ständigt ökas af den olidliga spänningen. Och allt bidrager till att nedstämma hans själsstyrka och försvaga hans motståndskraft. – Också denna vedervärdiga förnimmelse af smuts, som han icke kan bli kvitt. Här i fängelset är han beröfvad hvarje möjlighet att vårda sin kropp. I den lilla skål, som hvar morgon bäres in, full af iskallt vatten, kan han nödtorftligen tvätta det värsta koldammet af ansikte och händer, men detta bereder honom knappast någon tillfredsställelse. Han får blott en plågsam föreställning om sin egen förnedring vid det han känner skäggstubben i ansiktet och all världens orenlighet klibba vid kropp och själ. Det är som att bli lefvande uppäten af ohyra, och han kan icke försvara sig emot detta. Han måste resignera; men resignationen medför en atoni, som slutligen måste urarta till moralisk slöhet och cynism. Också därigenom främjas det andliga rådbråkningsarbetet, som skall bryta hans ryggrad till det kommande förhöret. Han kan icke stålsätta sin själ, därtill är han alltför nedtryckt af omständigheterna, och han kan icke förbereda sig på något försvar, ty han anar icke, hvarför han skall anklagas. Han förstår ingenting, och det lönar sig icke att grubbla öfver det ofattliga. Hans tankekraft mattas af det eviga kretsloppet, hans förnuft förblindas, han kan icke längre skilja på sannolikt och osannolikt. Rent absurda hugskott spöka i hans hufvud och bidraga sitt till trängseln och förvirringen i hans idékrets. Han tror sig till och med förrådd af drottningen, fängslad med hennes vett och vilja. Hur eljes förklara, att icke befrielsen för länge sedan kommit? Nej, nej! Hon skulle ha rört upp himmel och jord, men kanske har man bundit hennes händer, så att hon ingenting förmår uträtta? Ideligen samma frågor utan svar. Återigen sjunker han tillbaka på bädden, drager pälsen öfver länkarna och sluter ögonen. Och fantasien jagar på nytt mot drömlandet, där allt är klart och ljust och inga onda aningar pina och inga sorger tynga. Nu är natt, men utan ångest.
Af de sednare utdelades pensioner till 21 fattiga fruntimmer; och af Fattigvårdsfondens räntor bekommo 70 å 80 personer understöd med tillsammans 1,572 Il:dr 22 sk. F. d. Riddarholms-Församlingens enskilda Pensionskassa, hvaraf understöd meddelas 5 fattiga fruntimmer, uppgick till 1,678 R:dr 21 sk. 8 r:st. g) Tyska Församlingen. Enligt vederbörandes uppgift har Fattigkassan utgjort de vanliga understöden till lika antal personer och samma belopp som förut. h) Finska Församlingen. Förhållandet med dess Fattigfond har varit enahanda, som i sednaste Berättelse finnes omförmäldt. I afseende på öfrige uti Hufvudstaden varande milda Stiftelser samt Pensionsoch Underscöds-Inrättningar och deras tillstånd år 1847, meddelas följande: I) Barnhus, Barnbördshus och Uppfostrings-anstalter. a) Stockholms Allmänna Barnhus. Denna Inrättnings fastigheter inom Stockholm äro upptagne till ett värde af 188,793 R:dr, och dess fastigheter på landet till 5,500 R:dr. Deraf hade i fosterlöner och underhåll för barn utom Barnhuset utgått 62,491 R:dr 26 sk., i underhållskostnad inom Barnhuset 36,864 R:dr 14 sk. 2 r:st., och till verkställde nya byggnader 27,816 R:dr 43 sk. 3 r:st. I Barnhuset vårdades under nämnde år 1,084 barn, dock i medeltal på en gång endast 188. Antalet af barn, som utom Inrättningen njöto understöd, var 3,077. Under loppet af de år, denna Berättelse omfattar, hade Barnhuset i donationer bekommit 58,000 R:dr. Sedan den s. k. Barnhuskällaren vid Drottningatan år 1844 genom vådeld nerbrunnit, har en ny byggnad af sten å samma tomt blifvit af Barnhusets medel uppförd, med en kostnad af omkring 30,000 R:dr, hvilken byggnad