Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet insåg ock redan vid sin förra pröfning af frågan svårigheten att i förstnämnde hänseende finna ett fullt lämpligt ord inom lagspråket, för att korrekt uttrycka lagstiftarens mening. Vid dessa förhållanden och då vår gällande lags uttryckssätt i 16 Kap. 1 § Missgernings-Balken icke, så vidt Utskottet har sig bekant, inom lagskipningen gifvit anledning till oriktig uppfattning af ifrågavarande brotts karakter, torde det vara skäl att närma sig till dess redaktion, hvarigenom väl icke uttryckligen angifves någon slags tidsbestämning, men der ej mindre användandet af ordet foster i stället för barn eller spädt barn, som annorstädes i lagen förekommer, än äfven ordstiillningen i öfrigt häntyder på gerningens omedelbara sammanhang med den ställning, hvari qvinnan genom sjelfva födseln blifvit försatt. Genom en sådan redaktion undvikes äfven det måhända mindre egentliga uttrycket »oäkta barn». Men antages en sådan lydelse för 24 och den deraf beroende 25 §, så synes konseqvensen fordra, att ordet barnet i 26 § jemväl ändras till foslret; och ehuru sistnämnde § blifvit af samtlige Riks-Stånden godkänd, anser sig Utskottet likväl, i följd af den, pä sätt ofvan är förmäldt, af tre Riks-Stånd Utskottet medgifna rättighet, vara oförhindradt att äfven i denna § föreslå den af konseqvensen sålunda påkallade redaktionsförändring.
Riksdagsordningen, fattade beslut, att, såsom medel till befordrande af en önskad skyndsamhet vid målens bearbetande i Utskotten, med undantag af de mål, hvilkas handläggning af flere Utskott från början, genom målens beskaffenhet, vore nödvändig, remittera hvarje mål, endast till etl enda Utskott, hvilket det skulle åligga, att, efter ämnets ompröfvande och utveckling, med annat eller andre Utskott sammanträda, för att gemensamt yttrande deröfver afgifva; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne att sig med PresteStåndet förena. Lades på bordet. Upplästes BancoUskottels , den 27 sistlidne November under N:o 3 afgifne Memorial, angående tryckning af den från BancoFuIlmägtige till BancoUlskottet vid denne Riksdag afgifne Berättelse. Lades på bordet. Föredrogs å nyo och remitterades till ExpeditionsUtskottet Grefve Spens’s, Carl Gustaf, den 1 :ste dennes på bordet lagde Motion, alt RiksStåndens ProtocollsUldrag Den 12 December e. m. 219 icke måtte till deras fullständiga innehåll tryckas uli RiksStåndens Protocoll. Vid förnyad föredragning af Herr Rosenqvists, Fredrik Leonhard, den 4 dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående ändring af 3 §. 21 Gap. RättegångsBalken, blef densamma till Lagutskottet remitterad. Å nyo föredrogs Herr af Sillens, Georg Axel, den 4 dennes f. m. på hordet lagde Memorial om SterbhusAfgiftens utsträckande till alla medborgareclasser. Herr af Sillén, Georg Axel, hade inlemnat ett Memorial, som upplästes, så lydande: Sedan jag af Kongl.
Bref ränte-gifvarne vilkorligen tillförsäkrade förmån af en ränte-nedsättning elier förmedling ännu ej kunnat komma lill verkställighet samt måste medföra väsentliga svårigheter och betydliga kostnader; och i allt fall skulle, enligt Rikets Ständers lanke, grundade anledningar till missnöje ändock förefinnas, enär endast en del af hemmanen kunde komma i åtnjutande af ränte-nedsättning, men deremot alla mäste vidkännas förökade afgifter till följd af den förändrade grunden för räntornas utgörande. I betraktande häraf och då de hemmans-innehafvare, som åtnjuta tillskotts-räntor, enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers föregående beslut, äro berättigade afl framgent uppbära dessa räntor efter årlig markegång, hafva Rikets Ständer funnit den af E. K. M:t föreslagnc utväg lill frågans slutliga lösning, hvarigenom all anledning till klagan och missnöje för de skaltskyldige undanrödjes och förändringen kan utan uppskof vidtaga, böra bifallas, fastän en årlig utgift för stats-verket dermed måste blifva förenad. Éxpedilions-UtskoUets Förslag till lindard. Skrifvelse Nto 72. 157 Beträffande åter beloppet af denna utgift, hafva Rikets Ständer inhemtat, att den af vakans-afgiflcn för nvroterad jord inom Blekinge samlade särskilda fond, hvilken, enligt den Kongl. Propositionen, skulle, jemte de årligen inflytande vakans-afgifterna äfvensom reserv-räntorna, lill slals-verket ingå såsom ersättning för dess ärliga utgift, enligt räkenskaperna vid 1855 års slut utgjorde 41,252 R:dr 31 sk. 7 r:st., och alt berörde vakans-afgifter under de fem åren 1851—1855 uppgått i medeltal till 2,408 R:dr 33 sk. lf r:st. årligen.
P å det h ä r sättet b ä r det sig inte ett tiotal år. Alla Gabriels förbättringar vård a r h a n sig inte om. och. ja, till det yttre ä r han faderns lefvande afbild, men s t a r k a r e, gröfre, en riktig jätte. ja, han sa ' verkligen ' planeten '. å h, det är en horrör! » Åh j a. h m. Och så n ä s t a n u t e s l u t a n d e omge sig med manliga domesliker, hvilka utan en h u s m o r s omsorger möjligtvis inte så noga akta på mitt och ditt. I en framtid skulle han då slippa gå som tiggare från gården och. Man behöfde tering, som vanligtvis s k e d d e i största hemj u endast sätta en g r ä n s för ett vårdslöst lighet, och hvilken endast j a g oeh L o v a en förfarande. disponera och så i godan ro sköta sig s j ä l f. merei. Han ten. satte emellertid inte mycket v ä r d e på mitt j a g någonsin träffat! Har j a g inte r ä t t? tillmötesgående. Aldrig glömmer j a g den blick Känslolös. utan ringaste hjärta. T ä n k aiarorarr. » « Redigeras af Sophie Linge. Bidrag mottagas mod tacksamhot. Logogryf. Hufvudordet: Jag prisa ville, om jag kunde blott, Den lycklige, som genom lifvets strider Som följesven mig fått uppå sin lott Till hjälp i pröfningens och nödens tider. Om än af sorgens slag han drabbas tätt, Mer kraft han har än den med trotsigt sinne Tar slaget som personlig oförrätt Och ristar såret djupare därinne I mörka gömslet af ett kvalfyldt bröst, Blott lyssnande till lidelsernas röst. Ettbarn af smärtan och af ödmjukheten Jag bär min moders bild i hvarje drag — Min faders ock — samt forskar ej förveten I skickelsernas underfulla lag, Men tar emot allt hvad försynen sänder, Som gunstbevis af kärleksfulla händer. Småorden: Hvad ingen vis i forna tider hade, Men visara i våra tider ha. Hvad reder han — dödgräfvarn med sin spade?
Jag hemställer då till den värde ledamoten, hvarthän det skulle leda, dä ingen auktoritet finnes som kan tvinga dem till votering? Detta endast såsom ett exempel, I allmänhet mäste det väl vara gifvet, att det är af högsta behof påkalladt alf fä afgjordt huru en fråga skall behandlas, om den skall gå till förstärkt StatsUtsk. 'eller ej. Det är godt och väl att man säger, det frågan kan förfalla; men mången gång medför just frågans förfallande, hvad man derigenom velat undvika, eller hvad den värde talaren sjelf om jag ej missminner mig, kallade revolution. Om detta är farligt, så måste det också vara en stor lucka i grundlagen, att en sådan auktoritet icke linnes. Man fruktar sä mycket denna auktoritets makt; men är det ej farligare att, såsom förhållandet nu är, denna magt finnes ensamt lins 2 Stånd ? Nu kunna 2 Stånd genom deras vägran alt votera i förstärkt Utsk. omintetgöra hvilken fråga som hcldst; då det deremot enligt förevaride förslag skulle blifva 2 Stånd och Const.Utsk., ty märken väl, det är ej Const.Utsk.__ ensamt utan det tillsammans med 2 Stånd, som afgöra saken. Ar det någon sak, som fordrar ett bestämdt afgörande, sä är det denna. Du fråga är om hvad sorn kan vara lämpligt eller ändamålsenligt, är det lättare att foga sig efter den andras mening; men om 2 Stånd finna med grund - Den 26 September. 473 lagen öfverensstämmande, att én viss sak skall äfgörtts’ genom votering i förstärkt Ulsk., röen de båda andra Stånden anse motsatsen vara mera öfverensstämmande med grundlagen och derföre genom sitt beslut tillintetgöra de andra bådas; så är det ju gifvet att dessa sednare Stånden skola anse för grundlagsvidrigt alt de andra Stånden nekat, och genom sitt nekande hindrat, att verkställa grundlagen. Det blifver ett rifvande om grundlagen, hvarigenom den lätteligen kan sönderrifvas.
Första punkten af denna § skall lyda sålunda; År någor sak genom .vad kommen till Hof-Rätt, och gifver sig en Lag-Utskottets Betänkande, N-o 5i it en annan först der an; finnes hans talan sådan, som i t & såes zånzge dermed, som der föreskrifves. ° ° ° 19 C a p. 1 §• Denna § är sålunda ändrad : Reser någor bort, dä hans sak för Rätta är, utan han häfver Domarens of dertill eller laga fullmägtig ställt, och Rätten det kungjort; bote i Under-Ratt Fem daler, i Hof-Rätt Tio daler, och gånge ej dess mindre dom i saken. o o / 20 C a p, 1 •§ Andra punkten af denna § ändras sålunda; Gåra de det ej; böte så svaranden som käranden, Tio daler, i Hof-Rätt Tjugu daler. i Under-Rätt 2l C a p. „ 4 §• Denna § ändras till följande lydelse : Häfver man Under-Rätts dom för sig, men tappar i Hof-Rätten, da. bor kostnaden å båda sidor emot hvarannan qvittas, der Domaren C] finner de omständigheter i något mål vara, att endera ändå rättegångskostnad gälda bör. Aro i saken åtskilliga käromål, och vinna ellei tappa parterne deri ömsom; då stånde ock hvar sin kostnad. 22 C a p. 1 §• De två första punkterne i denna § erhålla följande lydelse: / Hof-Rätt skall någor af Rättens ledamöter, i lugvadda eller der instämda, saker, skriftlig berättelse om deras sammanhang Uppsätta, innan de till dom företagas. I Under-Rätt måge parterne det ej äska, der Ratten ej sjelf finner, att sakens vigt eller vidlyftighet det fordrar. Bih. till R. St. Prot. 1844. 7 Samt., 1 Afd., i5 Höft. 4 * Lag-Utskottets Betänkandet N-o 5i« aa 2§* Tredje punkten i denna § skall lyda sålunda:
Hans trogna maka, enka vid ungefär trettiåtta års ålder, efterlefde med trenne barn, öfverlefde dem alla, och återförenades med sin man först i sitt nittionde lefnadsår. De tre barnen voro söner. Om de två äldre, Gustaf och Carl, vet man ej mycket. Den förre, någon tid Underofficerare vid den corps, som nu kallas Kongl. Lifgardet till häst, derefter Löjtnant vid ett landt-regemente, gick slutligen i fransysk tjenst; den sednare, som var den allkända vaggvisans äldsta föremål, erhöll en anställning vid arméens flotta, och gjorde eu sjöresa, hvarifrån han aldrig kom tillbaka. Den tredje deremot, Adolf Jakob Henrik Martin, född den 29 November 1790, död den 30 Juli 1834, är ännu hos ett icke litet antal samtida förvarad i fullständig hågkomst. Sidenkramhandlare i Stockholm, en af dess borgerskaps femtio äldste, Ledamot af Samfundet pro Fide et Christianismo, var han framför allt annat en älsklig och högaktad man. Lycklig make, god husfader, glad värd, begåfvad med ett vackert utseende och en angenäm sångröst, lågande enthusiast för sin faders minne, men bättre hushållare än han, på samma gång frikostig och omtänksam, befann han sig tillika i förmånliga bergnings-villkor. Såsom en ständig festdag i hans hus firades den 4 Februari, årsdagen af faderns födelse: bordets öfre ända intogs då alltid af den lyra eller cittra, som varit farfaderns och faderns; omkring henne lågo egenhändiga uppteckningar af åtskilliga bland den sednares qväden, blandade med dithöriga ritningar af Sergel och Hilleström; och omkring bordet instämde ett glädtigt vännelag i hans af sonen uppstämda sånger. Med andantag af ett fruktsamt äktenskap, felades alltså här intet drag i bilden af den sällaste lefnadslott, – då plötsligt i den kraftfulle mannens själsförmögenheter inträffade en rubbning, som förstörde både hans inre och hans yttre välmåga.
Mts nåd. skrifvelse angtde ön St. Barthelemy, än äfven väckta frågor, dels att R. St. måtte tillkännagifva, att de anse sig ej berättigade taga ringaste befattning med förvaltningen af ön, dels att densamma måtte såsom en undersåtlig skänk öfverlemnas till K. M., samt slutligen att den måtte ställas under samma förvaltning och styrelse, som Sveriges öfriga provinser; Nto i5, i anledn. af väckt fråga om mautals-penningarnes användande för fattigvårdens behof, m. m.; Nto 16, i anledn. af väckt fråga om sänkning af den s. k. Brunnsviken; Nto 17, i anledn. af väckt motion om åtskilliga till Den 22 Augusti e. m. dessa Utsk. remitterade frågors behandling i ett gemensamt betänk., m. m.; N;o 18, i anledn. af väckt fråga om förändradt beräk ningssätt för rotelljelpens utgörande inom Kronobergs län ; N:o 19, i anledn. af vackt motion om lindring förhem mansägarue å Hammarön uti deras roteringsskyIdighet , m. 111. N:o 20, i anledn. af väckta frågor om förnyad granskning af grunderna för båtsmanshållets fördelning Rikets städer emellan; N:o 21, i anledn. af väckta motioner om indragning af biskopsoch domprost-embetena; Bevillningssamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utskotten:
St. hafva vid de håda näst föregående riksdagarne förklarat frågan vara af civillags natur, men Konungen har ansett den vara af ekonomisk, och den sednare äsigten har stöd af praxis, som varit, att alla föregtde författningar i ämnet blifvit af K. M. ensam utfärdade, till och med den af 1748, ehuru den utkom på Ständernas begäran. För att förekomma ytterligare strid i detta ämne, har Utsk. just sökt att gä en medelväg, som skulle befordra ändamålet att få en gemensam lag för inoch utrikes vexlar, utan alt derföre helaga Konungen rättigheten att, såsom förut, göra de rättelser i afseende pä utrikes vexlar, sorn kunde finnas vara af behofvet påkallade. BorgareSt. liar klandrat Ulskis förfarande, derföre att detta Stånd ansåg vexellagen i sin helhet alldeles otvetydigt vara af civil natur. Här yrkas deremot motsatsen; och dä synes det mig som Utskis medelväg torde vara den lämpligaste. Sjelfva tvistefrågan har derigenom ingenting lidit, ifall man nödvändigt vill hafva den öppen; men K. M. behåller de facto, till följd af B. S(:s speciella öfverlemnande för denna gången, tills vidare sin rättighet alt i administrativ väg reglera den utrikes vexelrörelsen. Frih. Cederström, Anders: Jag vill endast anmärka, att jag för min del visserligen icke har påstått, det jag anser detta lagförslag vara af ekonomisk natur, utan tvertom anser jag vara ganska tvetydigt, huruvida det ej är af civillags natur. Emedlertid har jag trott, att Utsk. har bort, i händelse Utsk. betraktade frågan såsom ekonomisk, i sammanhang med Ekon.Utsk. afgöra densamma. Om nu Utsk. verkligen har ansett frågan vara af civillags natur, så har Utsk. orätt förfarit, emedan i så beskaffade frågor R. St. icke äga rättighet att till K. M. öfverlåta sin lagstiftande rätt, enär civillag grundlagsenlig! skall stiftas under allmän riksdag af Ständer och Konung gemensamt. Gr. Frölich, David:
Men jag får i anledn. deraf erinra, att denna lagtolkning afser ej, huru det skall dömmas i något visst fall, utan det är endast lagparagrafens mörka ordalydelse, som framkallar förklaringen. Det ligger i sakens natur, att den högsta dömmande myndighet i samhället skall en sådan förklaring meddela, och detta bör således icke blifva något skäl för den föreslagna grundlagsförändringen, hvilken jag för min del vördsamt afstyrker. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Redan det att ställa K. M. i en möjligen så underlägsen ställning; som den att kunna öf - Den 21 September f. m. 301 öfverröstas, hvilket berodde på, hvilka Just.råd för tillfället slumpvis hade semester, synes mig vara olämpligt. Han, såsom enligt grundlagen, och enligt den hos Svenska folket från urminnes tider gällande hufvudgrundsats, varande den högsta domaren i riket, skulle derigenom på ett föga tjenligt sätt likväl kunna få vidkännas sin underlägsenhet i Högsta Domstolen. Sedermera då en så beskaffad lagförklaring komme till stånd, vore ingenting möjligare, än att R. St. ansågo förklaringen gifven på ett sätt, som icke öfverensstämde med deras åsigt. Den blefve ogillad, och Konungen hade då utfärdat en lag, som af 11. St. vid påföljde riksdag casserades. Detta synes föga önskvärdt i en monarkisk styrelse. Ändteligen skulle det äfven kunna hända, att K. M. sjelf vore af olika tanke med Högsta Domstolen, och således vid nästa riksdag framställde propos. om upphäfvande af den af Honom sjelf till allmän efterlefnad utfärdade lagförklaringen. Detta är ett gyckelverk, som synes mig föga lämpa sig med vår i öfrigt monarkiska styrelseform. Af dessa skäl får jag för min del yrka bifall till förslaget. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag misskänner visserligen icke de vigtiga skäl, som tala för afskaffande af den lag, om hvilken vi nu öfverlägga. Jag misskänner dem så mycket mindre, som anledningen till den K. propos. nyss blifvit på ett så upplysande sätt af Frih. Nordenfalk förklarad.
Bank en ganska såker erfarenhet derpå, att med Expeditionerne rörande Bankens Intecknings-förnyelser m. m. fordrat en vida lå ngre tid hos Stockholms RådhusRått, än då sådane expeditioner före år 1818 emanerade ifrån Stadens KåinnersRått. Ordsaken till denne långsamhet hos RådhusRåtfen anser jag härflyta ifrån tvenne omständigheter, nemligen: 1) ifrån den mångd lagfarter, hvilka ensamt tillhöra RådhusRåttens åtgärd, och 2) ifrån de flere nnånaders ferier nyssnämnde Rätt årligen begagnar och hvarunder blott en enda gång i hvarje vecka sammanträde sker, hvarförutan får erinras, att Expeditionslösen hos RådhusRåtterne betydligen öfverstiger den hos KämnersRåtterne. Då alltså, såsom jag haft äran visa, allmänna såkerketen icke mera före utfärdandet af Kongl. Förordningen den i5 Julii 1818 åfventyrat, ån sedermera, men mera skyndsamhet vinnes samt större kostnad besparas derigenom, att Inteckningshafvaren får efter sin beqvämlighet uppvisa sin Inteckningshandling till renovation, postposition, relax eller dödande vid hvad Domstol som hålst 5 så får jag ödmjukast hem - ih-/. till Ridd, o. Ad, Pr. 2 Baud. 16, 24a Den 5 Martii. 6tålla, om icke 20 §. i Kongl. Förordningen d. i3 Julii 1818 kunde få följande förklaring och redaction: ”Då inteckning förnyas skall; uppvise Borgenår inför Rätten den intecknade Handlingen i Hufvudskrift, och skrifve Domaren Intecknings förnyelsen derå. Ar Fordringsägares hemvist utom det Härad eller den Stad, der den egendom ligger, hvari inteckning skett, må han inför någon
Besa.- och Elon.-Utskottens Betänkande, N:o 67. i' Ant. till Exp.-Utsk. den 23 April 1841, kl9 f, m. Betänkande, i anledning af väckte motioner om åtgärder till Strömmings-fiskets i Bottniska viken upp hjelpande samt, i sammanhang dermed, om ändring och förklaring af Fiskeri-stadgan den 14 November 1760. I detta ämne hafva motioner blifvit väckta bos Wällojl. Borgare-Ståndei: af Herrar Westman och Norin; samt hos det Hedervärda Bonde-Ståndet: af Anders Jansson från Westerås Län. Herr Westman har, efter framställning af den stora vigt, strömmingsfisket eger, icke allenast för Rikets norra städer, hvilkas Borgerskap till en fjerdedel bestå af fiskare, utan äfven för hela fäderneslandet, sedan det vigtiga och lönande sillfisket upphörde, uppgifvit, alt denna näring skulle befinna sig i ett tynande läge, hvartill orsaken förmentes hufvudsakligen vara, att 1766 års Fiskeri-stadga , hvilken vore för strömmingsfisket gynnande, kommit i strid med andra mägtigare intressen, och blifvit af dem i sin verksamhet utträngd. Bland de vigtigaste och menligast inverkande orsakerne till denna närings aftagande och slutliga uphörande, ansåg motionären i öfrigt vara: aj för högt uppdrifna arrenden å så kallade Kronofisken; såsona bevis hvarpå motionären anfört ett norr om Hernösand beläget, som, då det åt Staten för omkring i[0 år sedan gaf 3o R:dr B:co årligt arrende, nu lemnade 54§ tunnor saltad strömming att betalas efter markegång; bj att jord-egarne på de flesta ställen utefter kusten sökt och erhållit Härads-Rättens vites^- förbud emot all slags fiskedrägt vid deras stränder; och cj att ångfartygen genom det buller, de i vattnet förorsaka, bortskrämma strömmingen, som vore den för buller och oro i vattnet mest ömtåliga fisksort.
N:o 2 varder föredraget, detsamma ytterligare måtte få hvila på bordet. Då kommer frågan huru länge del skall hvila på bordet att blifva föremål för R. o. Ad:s pröfning, och det är just denna pröfning, som Hr Frih. Palmstjernas förslag i öfverensstämmelse med Hr Frill. o. Landtnäs framställning, tydligen åsyftar, till undvikande deraf att representations-förslagct skulle, i händelse icke serskildt beslut fattades om tiden när det skall afgöras, ovillkorligen nästa Lördag till hufvudsaklig!; afgörande förekomma. Gr. Anckarsvärd: linder största förtroende lill llr Cederschiölds vidsträcktare förmåga att upfatta lagars innehåll i allmänhet får jag förklara att, i fall jag misstagit mig, då jag sednast yttrade mig, sådant icke föranledis af något begär alt understödja Frih. Palmstjernas framställning, hvilken man sagt står i strid med mina åsigter i denna fråga, och hvilket jag gerna öppet erkänner. Jag hade föreställt mig icke hafva begått något misstag, då 49 § Riksd.Ordn. innehåller: ”Då saken från Utskott återkommit” (den har nu återkommit) ”blifve den efter första upläsandet liggande på bordet. De kan vid nästa föredragning, ehvad öfverläggning ägt rum elle på Hera ledamöters förenade begäran, åter hvila; men då s Den 11 December. 131 gången förekommer, skall elen till afgörande företagas.” Det är just detta jag trott böra utgöra föremål för öfverläggning, men sedan förslaget nu blifver föredraget och för ändra gängen bordlagdt, torde R. o. Ad. böra bestämma först och främst hvad afseende R. o. Ad. anser böra fästas vid den inverkan sorn BorgareSt:s oss meddelade prot.uldr. och Frih. Tersmedens motion kan utöfva på tiden för sjelfva föredragningen.
I tillräckligt kvantum vatten, tillsatt med potaska, kokas taglet duktigt, hvarvid man flitigt omrörer det med en käpp. Därpå sköljer man det i rent vatten och slår upp det på ett såll eller en utbredd duk att torka. 43 prismedaljer \ Ren. STOCKHOLM — SUNDSVALL — ÖREBRO. &gt;Å Ett rikhaltigt lager af Gosso. Flickkläder för alla åldrar, bättre och enklare. Kläder sys äfven, då tyg tillsläppes. Tillagning ': 3 Till en stor tekopp tages en balf tesked cacao och en tesked strösocker, hvil^ W ket röres omkring, medan kokande vatten pågjutes. Mjölk eller grädde samt mera % socker tillsättes efter smak. i M. Den högsta grad af lättsmältbet hos denna utmärkta cacao framträder öfver-] Qjb, ^ raskande tydligt, då mjölk eller grädde tillsättes; cacaon kan emellertid äfven ML drickas utan någondera tillsatsen. JMl Nancy Cederberg, 24 Vesterlånggatan Utdrag ur vetenskapsmäns analyser och omdömen: Se Idun n:r 34! [25U] Priserna ä Fry ' s Chokolad ställa sig sålunda Cacao extrakt burk 3.- Ben osockrad för 425 gram l i 1.60; » » med Vanilj » » 1.80 0.85 &lt; Caracas, lätt sockrad ... » » 1.80 1.60 Caracas Cacao Sockrad Vaniljcbokolad » » 1.80 0.90 1 Sockrad Chokolad » » 1-40 1.40 t Homoeopatisk Cacao Concemrer. Cacaopulver Vi burk 3. — 0.80 « l / s » 1.60 Många sorter cbokolad-praliner, pastiller, » V4 • 0.85 chokolad-karameller ni. m. m. m. Nu utkommen! fiTrrJtmgrEl i HERREN AF DAVIDS STAMl 1 el er tre år i den Mia stata. I |jj Ny godtköpsupplaga, häftad I: 50, inb.