Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtbruksskola med stort intresse af länets innevånare omfattats, och antalet af inträdessökande varit långt större än rummet tillåtit att antaga, Kongl. Majit täcktes i Nåder föreslå Rikets Ständer, att å Riksstaten uppföra det för skolan provisoriskt beviljade års-anslag af 2,000 R:dr. Statsrådet tillstyrkte i underdånighet: l:o att, jemte redogörelse för den förändring, sorn i afseende å Landtbruksiäroverket vid Degeberg efter sednaste Riksdag ägt rum tillika med den deraf föranledda indragningen från och med September månads utgång förlidna år af ena hälften utaf det för läroverket vid samma Riksdag anvisade Statsbidrag af 10,000 R:dr, Kongl. Majit måtte hos Rikets Ständer för läroanstalten, i dess numera till lägre Landtbruksskola förvandlade skick, i Nåder äska ett årligt anslag af 5,000 R:dr, att utgå under vilkor att 24 frilärlingar derstädes årligen erhålla undervisning i öfverensstämmelse med det för lägre Landtbruksskole i allmänhet gällande reglemente; Kongl. Majds Nåd. Prop. om Statsverket 1853. 37 2:o att efter framställning om hvad som å Kongl. Majlis sida blifvit åtgjordt för att, i enlighet med Rikets Sländers vid sisllidne Riksdag yttrade önskan, söka tillvägabringa en lägre landtbruksskola inom något af de nordliga länen, samt med tillkännagifvande alt det omsider lyckats åstadkomma en sådan inom Wester-Norrlands län, Kongl.
Vid sisllidne riksdag har det dåvarande Stats-Utsk:t i ett afgifvet Utlåt, angående denna fråga yttrat att »Stats-lltsk:t visserligen ansåg billigt att de orter, genom hvilka stambanor framgå, och hvilka af dessas anläggning draga fördel, äfven borde i någon mån bidraga till de för anläggningen erforderliga betydliga kostnader, men att Utsk:t, då inga nya stambanor vid samma riksdag ifrågakornrno att anläggas, samt de redan beslutade och påbegvnta stambanornas utförande icke kunde göras af ett dylikt vilkor beroende, ansåg förslaget, med hänsigt till nämnda banor, vara mindre verkställbar samt derföre till detsamma afstyrkte bifall». Det var nemi. enligt min tanka alldeles klart, att då redan en stambana var till större delen godkänd och då en del af denna bana var byggd utan att ett dylikt vilkor blifvit gjordt, så borde det icke heller göras lör fortsättningen af denna bana. Dessutom fanns det en mängd hinder för att sätta ett sådant beslut i verket, isynnerhet i de större kommunerna. Jag tror således att R. St:r hafva gjort fullkomligt rätt, då de icke vid föregående riksdagar hafva etablerat denna grundsats. En annan fråga blir om densamma nu bör etableras. Jag vill icke bestämdt påstå att detta bör ske; men jag anser att Sats-Utsk:t haft orätt, om det icke vid denna riksdag hade underställt frågan R. St-rs pröfning. Förhållandena äro nemi. väsendtligt förändrade, emot hvad de förr voro; dels är här nu fråga om anläggande af en bibana till södra stambanan, dels har kommunallagstiftningen nyligen blifvit införd och dels hafva landets innevånare börjat att i allmänhet inse de stora fördelar, som tillskyndas de orter, genom hvilka en jernbana framgår; och det intresse, de hysa för denna sak, visas genom de frivilliga bidrag som nu hafva blifvit lemnade, icke blott för de omtvistade hanorna, utan äfven lör den Wermländska sträckningen mellan Porla och Christinehamn.
Det är gifvet, att en stor del af våra skogsmarker beslå af stenige och skärf-» rige sträckor eller sandmoar, lämpelige för skogsväxt och af hvilka här och hvar endast genom skogens fällning och bränning kan aftvingas en mager sädesskörd och derefter ett snart öfvergående snuggbete — ett sådant behandlingssätt skulle jag tro böra och kunna förekomma?, corn trollén deröfver fordrade icke Jägerieller Skogsbetjeningens spiciella handläggning, så mycket mindre som jag yill erinra mig att en sådan controll redan i afseende till Skatte-skogarne i allmänhet, är frånkänd denna betjening, dag förenar mig i öfrigt fullkomligt i framstälda åsigten, att sedan en skogstrackt blifvit försåld, vare sig till Socken, By, eller flere enstaka Hemman till samego, bör hvar och en obehindrad berättigas, att med kraft och verkan af allmänna Stängsel-Lagen, få sitt hemmans andel i skogen afvittyad och infredad, oberoende gf de öfrige egar nes frivilliga medgifvande; Varandes efter min tanka rakt stridande emot ali princip för skogshushållning, att neka den freda, som freda vill; Väl vetande att ett Tunneland väl skött skog, kan uppbringas till mångdubbelt större afkastning än io Tunneland, hvil - S t. a t s-U t s k o 11 e t s Beta n k an d eili yg ka Tinder vårdslös behandling ligga, sorti man säger, för fä-fot, Slutligen får jag äfven upptaga mill munteligen anförda anmärkning, att beloppet af så köpeskilling sorn räntan för sådaiie Krolioparker, Al Irna n ni agar, eller andra Lägenheter, hvilka på sätt föreslaget är, ti ll enskildt ego afla tes, bör anslås till Sjöförsvaret, hvarunder i första rummet ingår kostnaders bestridande vid skogsparkers anläggande, organisering och vård, och så beskaffade, att mali deraf skäligen kan anse Flottans framtida behof af nödige byggiiads-materialer blifva tillfyllest gjordt.
Vi äga nu utelöpande sedlar svarande emot u mil-» Jioner silfver. (Vi måste iliogkomma att allt mynt måste mätas med guld och silf-* ver, i afseende på handeln rned utlännin-? gen.) Enligt Bankens Tablåer, ägde vi 1808 och 180g dubbelt så mycket sedlar i silfvervärde sorn nu. Yi hade till exem-r pel i8o5, 6 och 7 (för att nyttja jemna tal) öfver 16 millioner i sedlar, med 5o, 5i, 54 sk:rs cours, motsvarande ett silfvervärde af 16 Millioner, sorn efter nuvarande cours svara emot 40 Millioner; 1808 agde vi 24 Millioner med 53 sk:rs cours, motsvarande ett silfvervärde af nära 24 Millioner, som efter nuvarande cours svara emot 60 Millioner, allt med mindre silfverfond än nu, och vårt rörelsecapital gällde ju då i silfvervärde dubbelt mot nu. Vi måste äfven antaga, att folkmassan ökat sig, och att varnproduclionen tilltagit, och då måste det vara betänkligt, att så betydligt förminska rörelsecapitalet. Herr Tham har ipke kunnat fatta, att det skulle leda till ett godt ändamål, att söka återföra crediten från Banken till enskildta Medborgare. Den tiden gick Bankens Discontlånerörelse med sedlar, emedan det varit utan ändamål att dertill nyttja andra assignationer, än Bankens egna, ty de bade genast blifvit inyexlade emot Bancosedlar; men i södra och vestra delarne af Riket sköttes denna rörelse med assignationer. Min men'' • 44 Den 57 J u I i i f. m. re, att denna förmon af assignalionernas bruk skulle åter införas, och lånerörelsen småningom förändras och öfvergå från Bankens DiscontContoir till enskildt» associationer. Det är på denna grund jag motsatt mig Herr Hjertås förslag, att det skulle bli än flere DiscontContoir, som endast skulle leda till ytterligare kostnader med flere Fullmägtige och Tjenstemän. År 1818 ägde vi 6 Millioner i Discontlånerörelsen.
N:o 123, synes åsyfta ingen ting mindre, än Judarnes förvisning ur Riket, så och då deras bosättning och vistande härstädes grunda sig på ett med Staten afslutadt Contract, sorn icke bör kunna häfvas, utan att vara förverkadt, och hvars bibehållande i sin kraft, så framt ej enskilda begifvanden mellankomma, Nationens värdighet och anseende fordra; hvarförutan äfven den omständighet bör tagas i beräkning, att, genom Judarnes förvisning, flere millioners varde skulle utgå ur landet, och Statens inkomster genom minskningen af de Contributioner, som af Judarne erläggas, betydligen nedsattas, till en yt-* terligare börda för Rikets öfrigb skattdragande, som med fortfarande lika Statsbehof skulle nödsakas fylla bristen kan Utskottet, under åberopande 1 öfrigt, ej mindre af hvad serskilda Utskottet vid 18ib års Riksdag, än Allmänna Besvärsooh OeconornieUtskotlet vid den sistförflutna, i fråga om Judarnes förvisning andragit, icke eller, för sin del, tillstyrka ett sådant steg , såsom varande orättvist i sin natur, ofördelaktigt i sina följder, och oförenligt med tidens fordringar. Vidkommande åter den af Erik Andera• son väckta Motion, att ofvan berörde Regie - Allm, Besv. och Otc. Utsk. Uti.
När man måst medgifva delta, liar man hållit sig till 13aneoUtsk:s betänk, och klandrat den genom detta betänkande för Bancostyrelsen bevarade möjlighet att lemna lånebiträden till näringarna, likasom man ej nu borde lemna Bancostyrelsen samma förtroende, som den förut fått åtnjuta. I saknad af den förmenta mägtiga opinion, som skall åsyfta att förstöra penningevärdet, eller då icke bär en enda röst höjt sig för densamma, har man begått den orättvisan att söka en sådan syftning i BancoUtsk:s betänk. Då jag således icke funnit den motsatte ytterligheten, öfvergår jag till den opinion, som blifvit uttalad i detta betänk., och sedan jag af den ena sidans orimlighet blifvit förd till fullkomlig försoning med BancoUtsk:s betänk., hvarmed jag visserligen ej varit nöjd, hänföres jag att tacka Utsk. för detta betänk., och skall, hvad hufvudsaken angår, göra niig en heder af att understödja betänk., såsom 10 H. 16 II’ Den a4 Juli f. m; vittnande om en berömlig afsigt att fullgöra Bankens dubbla pligter; ty man misstager sig mycket, dä man tror, att Banken endast har den pligt att honorera sina sedlar och icke derjemte den pligt emot näringarna, att icke strypa dem genom brist på rörglsecapital. Jag ger Utsk. tacksamhet för denna dess afsigt, och nu, då jag uttalat min opinion i allmänhet, beger jag mig till den punkt, som nu är i fråga. Jag har hört 2:ne förlikningsförslag. Att uppgöra jemförelse emellan dem och framställa de missbruk, hvartill hvardera förslaget kunde leda, vore kanhända icke öfver min förmåga; men det vore att trötta Er, mina Hrr! Jag anser det af Hr af Ekenstam framställda vara det bästa, såsom lämpligast att bereda uppfyllandet af hvad Bankens båda funetioner kräfva, och jag anhåller derföre, att detta förslag måtte af Hr Gr. o. Landtm, blifva framstäldt till contraproposition. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.:
Riket och annan Stat, miste han Embetek. Sker det af bewiöligk uppsåt akt Konungen och Riket ska, da, straffas han esler 4 Cap. Mitzgärnings, Balken. §- 8. Fran Konungen utgående Ervsditiyner och befallningar skola wara försedde rmd den Föredragandes Contrasignation och instämma med deröfwer förde Prvkocoil; sker annorlunda genom någon Föredragandens åtgärd, miste hen Embeiet, uran att någon tid kunna tunni aler rnsaitas eller kill annat Embete innom Slars Rådet förordnas Urcustläte» hon, akt till Slätö- Rådets P^oiocoll göra föreställning emot sadant Konungens beslut, hwiiket han sinner stridande emor Regerings - Formens bokstofliga föreskrift, och oagtadk Konungens ändock fortfarande yrkande, att ett sadant b«stur skall utfärdas, han ej dä ulöfiver sin rättighet och pligt, att Controsiqnalionen derä magra, ware Lag si mma; likasom om han Embetet äkertagcr förr än Riksens Ständer hanö förhållande pröfwat och gillat. Lider näaon skada kill Lik, Ara eller Personlig frihet, eller mister gods, löst eller fast, utan laga ransakning och Dom, eller blifwer nägonS frid i hans hus störd, eller någon förwisad fran Ort till annan, derigenom att han Contrasignation ej wa» grat, straffas han dehutom för sadant Lagstridigt förhållande, pa sätt allmänna Lagen i ista Cap. m §« Rattegänqs.Baikcn stadgar för Domare, som wrang Dom fäller. Föredragande ware k öfrigt för sin befattning »nsedd skyldig till enahanda answar, som denne Lag Stacs-Rädö Ledamot uti jörrgäends §. §. äjägger, en - Den z
Betecknande är ck at % cl&amp; arbetardeputatioiler från de stora militärverkstäderna af rederbörende mpdigheter mottogos i en fabrik, hvarest mest ogifta arbeterskor vor0 sysselsatta, dessa arbeterskor icke voro representerade. Det ar dock icke manga hr sedan Bismarck yttrade, att kvinnorna kämpa för das Recht auf Arbeit. Hvarför s&amp; är, hur det skall hjälpas, iir e a af tidens mest svai.1öst.a spörsmal, beroende p&amp; förhållandet mellan tillg&amp;ng och efterfrågan, den enskildes och det allmiinnas intressen, och det skulle blifva för långt och för tungt, d i afven fijr svårt att pk en fredlig Idun afton derorn orda. - Hålla vi oss blott till det mera immateriella vederlag kvinnan bör ha ratt att f&amp; för sitt arbete, sin lifsgarning, erkännande, aktning, uppskattande, så finna vi en bet.änklig brist i den allmä.nna uppfattningen. Orsaken hvarför detta icke alltid framtriider så skarpt, ar att kärleken, som eiiligt det gamla ordet &amp; erskyler allt, fhr hon i alla dess skiftande formcr, och ofta i sikt mått. Nen den verkliga djupe aktningen kommer viii den enskilda, individen, men icke det kvinliga sliigtet till del. Hur mangen kvinna har icke, d&amp; hämmande skrankor rest sig i hennes väg, utropat: " Om jag vore karl! " - men det torde med fog kunna betvifles att nlgon man ntigonsin önskat sig vara kvinna. E t t par exempel, tagna p&amp; m&amp;f&amp; ur hvardagslifvet rundt om oss, ma belysa detta. E n familjefkr kom en morgon till frukosten och beriittade om en orolig natt, full af vilda drömmar, - " och kan iU tarika er det värsta af allt, det ar Mde ömkligt och löjligt, jag drörnck a t t jag var kvinna och hur jag skaxndesln - eller ett annat: .Tv&amp; yngre vetenskapsmän möttes efter flera Ars skils mes^^.
Bjuder raan till annan ut sådana veterligen förfalskade lifsmedel, som ofvan sagda äro; varde, der de ej emottagas, ändå dömd till straffarbete från och med sex månader till och med två år. Beträdes handlande eller annan, hvars yrke är att sälja eller bereda lifsmedel, med brott, som i denna § sägs, miste han ock den näringsrält. 4 §. Säljer man eller utlemnar eljest till annans begagnande, eller bjuder man till annan ut veterligen förfalskade läkemedel, de der för menniskors lif eller helsa farliga äro; vare lag som för hvarje fall i 3 § sägs. 5 §. Gör man med uppsåt orätt i mätande, vägande eller räknande vid handel eller eljest, då varor emottagas eller aflemnas; varde dömd efter ty i \ § sägs, der brottet ej efter \2 Kap. 8 § straffbart är. * 48 Beträdes Kronans uppbördsman eller edsvuren matare med sådant brott, som sagdt är; må lindrigare straff, än fängelse, ej ådömas. Brukar någon vid handel eller eljest, då varor efter mått eller vigt skola aflemnas eller emottagas, sådant mått eller vigt, som ej är behörigen stärnpladt eller märkt; straffes, ändå att han om ondt uppsåt ej öfvertygad varder, med böter, högst etthundra Riksdaler. Var måttet eller vigten behörigen stärnpladt eller märkt, men ej omjusteradt, der sådan åtgärd skolat äga rum; bötes ock, om det oriktigt befinnes, efter ty nu sagdt är. 6 §. Tillvällar sig någon svikligen, i uppsåt att skada göra eller fördel sig eller annan bereda, utöfning af embete eller tjenst; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med två år. Gifver man sig eljest obehörigen ut för embetseller tjensteman och utöfvar något af hvad till dennes befattning hörer; dömes till böter, dock ej under femtio Riksdaler, eller fängelse i högst ett år. 7 § Har man genom antagande af falskt namn eller stånd beredt sig arf eller andra familjerättigheter; dömes till fängelse eller till straffarbete från och med sex månader till och med två år.
Icke för det särskilda ärendets egna betydenhet, utan för den grundsats, som deruti blifvit uttalad af den Konungens rådgifvare, åt hvilken föredragningen af finans-ärendena nu är anförtrodd, har Utskottet ansett detta rådslag böra komma till Rikets Ständers kännedom. Det antyder, huru föredraganden i en fråga, som inom alla samhällen är af den mest betydande vigt, förmått att uppfatta den fordna närings-lagstiftningens följder, landets industriela förhållanden och behof, andra staters vunna erfarenhet samt vigten af de grundsatser detta lands egna regering sjelf erkänt och hyllat. Det vore öfverflödigt, att nu, i en tidpunkt, då förkastelsen af fordna, i samhällenas industriela välfärd djupt ingripande villfarelser i närings-lagstiftningens grunder ofta och med den fasta öfvertygelsens allvar uttalat sig, ingå i framställning och utveckling af dessa villfarelser och deras verkningar; de äro nogsamt kända och bevittnade. Prohibitiv-systemets följder stå i vårt land så uppenbara i många riktningar, att de icke kunna af någon förbises; och under innevarande riksmöte hafva de ytterligare blifvit framhållne såsom föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet. För Konstitutions-Utskottet har särskildt varit tillfälle att iakttaga ett synbart bevis på det sväfvande i de åsigter, som framkallat och bibehållit de prohibitiva tullförfattningarne. Detta särskilda bevis ligger i de undantags-tillåtelser, för varors införsel och utförsel, hvilka stundom beviljats, utmärkande, att i prohibitiv-systemet icke kan finnas konseqvens. 44 Konstitutions-Utskotlets Memorial, N:o 6. Statsrådet Herr Friherre Palmstjernas ofvan anförda yttrande framkallar till jemförelse minnet af Kongl. Majrts lill Rikets år 1847 församlade Ständer aflåtna nådiga skrifvelse, angående förändringar i då gällande tulltaxa. Kongl. Majit ansåg då liden vara inne för tillämpning af grundsatserna om friare varu-utbyte med andra nationer, och aflat derföre ett nådigt förslag, som afsåg att borttaga införsels-förbuden i utbyte mot måttliga lullsatser.
Så fattade jag likväl meningen i början, men då jag nu finner, att RiksgäldsContorets Herrar Fullmägtige förklarat, att de af Rikets Ständers dem, i ProtocollsUtdrag från StatsUtskottet, meddeldte beslut ej kunnat fatta, att förskottet borde blott emot den af Direca3 H. 3 34 Den 4 Maji f. m. tionen företedde förbindelse utgifvas, tror jag dem äfven hafva handlat rätt deruti, att de nekat utlemna medlen, och anmält förhållandet i StatsUtskottet. På den grund, som Friherre Cederström bygger sin tolkning af Ständernas förra beslut om förskottets beviljande, kommer man till det resultat, att Ständerna skulle hafva handlöst bortkastat Statens medel, utan att ens försäkra sig om något lagligt medel att återkräfva sitt lån af den verkligen gäldskyldige; ty Bolaget kan, sedan det fått penningarne i handom, icke tvingas att afgifva någon ansvarsförbindelse för återgäldandet af ett lån, till hvars lyftande det icke sjelf auctoriserat någon. Jag hemställer, om detta vore ett handlingssätt, som egnade Representanter, hvilka böra beskydda och icke förspilla Statens medel. Jag förenar mig med Grefve Frölich uti begäran, att den af honom sednast föreslagne Contraproposition måtte antagas. Friherre Boije} Ludvig: Det synes mig som discussionen lämpligast delas uti 3:ne frågor, hvilka utgöra dess föremål. Den första frågan är, huruvida RiksgäldsContorets Fullmägtige rätteligen förfarit, vid verkställandet af Rikets Ständers beslut om förskottet åt Götha Canal. Häri är jag af den tanka, att då i beslutet står, det medlen skulle utbetalas genast, men straxt der bredvid äfven vilkoret, nemligen Bolagets för - Den 4 Maji f. m. 35 bindelse för Återbetalningen, så kan vilkoret icke skiljas ifrån tiden, och följaktligen anser jag Fullmägtiges ifrågavarande åtgärd riktig.
Indragna Militiär Indelnings-rentor tili förra General FörrådsCassan , år 18IO 5,297 42 T Dito af Reducerade Cavalleri-ReI gementer dito Dito Stomoch Rustnings rentor 2,959 15 IO vid Bohus Regemente, dito Öfverskotts rentor uti Militia Indelnings-Staten dito 179 14 Mötes och Vacance-afgift af In2 delta Regementer dito — Indragna Militiär - Indelnings-Ren> tor till förra General Förråds» Cassan år 1811 — 5,297 I Dito af Reducerade Cavalleri-Re 42 gementer dito 3**54 42 Dito Stom* och Rustnings-rentor 7 vid Bohus Regemente dito Öfverskotts-renror uti Militia» Indelnings-Staten dito 179 14 Mötesoch Vacance afgifter af In2 delra Regementer dito — Indragna Militiär Indelnings-ren tor till förra General FörrådsCasein år 1812 — 5,297 Dito af Reducerade Cavallen Re42 I gementer, dito _ __ 3,498 28 Dito Stomoch Rustnings-rent0r 4 vid Bohus Regemente, dito Öfverskotts.Rentor uti Militia Indelnings Staten dito — 179 14 Mötesoch Vacance-afgifter af 2 Indelta Regementer dito Indragna Militiär Indelnings-rentor till förra GeneralFörråds Cas\ san, år 1813 5'2lJ7 42 Dito af Reducerade Cavallen ReI gementer, dito 3,8*3 Dito Stomoch Rustnings-rentor 9 5 vid Bohus Regemente dito Öfverskotts-rentor uti Militiae Indelnings-Staten dito *79 Motesoch Vacance-afgifter af *4 2 Indelta Regementer, dito — HSst-Vacance-Spannmål år 1810 13,250 I8n 13,250 1812 20,750 I8I3 21,583 Besparingar genom dödsfall och befordringar:
N:o 17, ang:de curhusafgiftens fortfarande. R. o. Ad. beslöt, att, med vidblifvande af sitt i afseende på ifrågavar. afgifls minimibelopp förut fattade beslut, godkänna den af Utsk. föreslagna voterrs-propos., samt ali Utsk:s mern. i öfrigt skulle läggas till handlingarne. Föredrogs och lades till handlingarne Bevilln.Utsk:s d. 1 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 28, i anledn. af Högv. PresteSt-. s beslut, rör:de utlåt. N:o 22, ang:de erhållen återremiss i vissa delar af mern. N:o 21, med förslag till sammanjemkning af RiksSl:ns olika beslut, i afseende pä grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för tillämpningen deraf. Föredrogs Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 1 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 7, i anledn. af gjorda anmärkmr vid betänk. N:o 3, ang:de tullförfattningarne. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Då den fråga, som ånyo afbandlas i Utsk:ns nu föredragna betänk., sista gången var föremål för R. o. Ad:s öfverläggningar, log jag mig friheten att fästa H. Ståndets uppmärksamhet pä det ofullständiga och, efter min tanka, mindre ändamålsenliga innehållet af den § i K. M:s förordning till förekommande af oloflig ineller utförsel af varor, hvilken angår kroppsvisitation. Då flere rädt mig, i afsigt att tillvägabringa en förbättrad redaclion af denna §, att sjelf försöka den, så vågade jag detta försök, och bade då den dristigheten alt förelägga detsamma till R. o. Ad:s pröfning. Jag vågar ännu vidblifva den tanka, att, genom antagande afen sådan redaction af 35 § i merberörda förordning, Utsk:n skulle hafva gjort del all - 462 Den 5 Mars. manna en tjenst.
Ebe-nezer Elliot egnade nästan helt och hållet sin penna åt dess Sak och vann sin namnkunnighet såsom Corn Law Rhymer, och Thomas Hoods “ Socy of the Shirt " skrefs uttryckligen för föreningens skull, en för tillfället lämpad illustration af menskliga lidanden. Omkring 1844 använde föreningen 1,000 p. st. i veckan. I trots af den verksamhet, som genom så rikliga understöd kunde utvecklas, hade sakens utsigter till framgång kanske aldrig varit mindre hoppgifvande och uppmuntrande. Det. förskräckliga betryck, som till en början hade gifvit en såstark impuls åt agitationen, var försvunnet. Peels första tum-ning på tulltariffen hade något bidragit till handelns upp-lifvande. Mycket mera hade åstadkommits genom de rika skördarne. Afkastningen var blomstrande, pauperismen var i aftagande, brödet var billigt. Denna lyckliga ställning var i sjelfva verket ett bevis för de sanningar som föreningens medlemmar sökte inprägla hos landet, särskildt att ett billigt pris på födan var ett vilkor för goda arbetslöner och liflig omsättning. Den enkla slutsatsen af hvad som sedan två år tillbaka försiggått inför allas ögon var,.att hvarje hinder för en ' ymnig tillgång på lifsmedel var ett hinder både för befolkningens trefnad och för den nationela industriens framgång. Hvad goda skördar gjort för två år, skulle spanmålslagarnes upphäfvande bidraga att göra för beständigt. “ Våra finansers närvarande ställning ", sade Cobden vid början af 1845, “ är en belysning af sanningen i frihandelns läror. “ Men ledsamt nog! just de omständigheter, som visade att föreningen hade rätt, gjorde för tillfället vederbörande mindre benägna att understödja dess program. Denna reaktionsperiod var i sjelfva verket det eld-prof, hvarigenom frihandelsrörelsens sundhet skulle ådagaläggas. Om den var efemerisk och hade för sin tillvaro att tacka endast folkets tillfälliga betryck, så måste den nu gå under. Men om den var grundad på principer och på en billig begäran att vetenskapliga sanningar måtte tillämpas på handelspolitiken, så skulle den lefva qvar och fortsätta sin bana. Att den blef vid lif, veta vi alla, och att dess bana endast slöt med dess triumf.