Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Hr Gr. o. Landtm, vid propostnas framställning i anledn. af de gjorda anmärkningarna icke frågat R. o. Ad., huruvida Ståndet ansåg öfverlägga ningen fulländad, så finner jag visserligen, att det kan linnas anledn. för Hr Stuart och flera efter honom att ytterligare ingå på discussionen för att göra nya förslag och nya anmärkn.T; men för att komma ifrån detta ämne, som nu icke handlar om sak, utan om form, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla , det Hr Gr. o. Landtm, täcktes fråga R. o. Ad., huruvida R. o. Ad. anser öfverläggningen slutad; hvarefter, och emedan de framställda anmärkningarna redan blifvit underkända, samt 56 § Reg.F. tydligen förmår, att, derest inga anmärkntr vid ett Constit.Utsk:s förslag till grundlagsändring förklaras för Ståndets gemensamma tanka, detsamma skall hvila till grundlagsenlig behandling vid följande riksdagen, någon ytterligare propos. i denna fråga icke torde böra ifrågakomma, Den 27 Oetober e. m. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om 11. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades ja. 1:1. Ex. yttrade, att sedan R. o. Ad. hade underkänt de gjorda anmärkningarna, hade IJ. Ex. trott sig böra göra propos. å Ulskrs förslag, hvarigenom det bort blifva hviJande till nästa riksdag, hvilket skett förr både vid denna och föregående riksdagar, Då nu emedlertid ytterligare en anmärkt), blifvit gjord af Hr Stuart, ville H. Est. underställa den Ståndets pröfning. Hr Stuarts förslag upplästes, så lydande: "Riksdag må "ej räcka längre än tre månader, sedan den å rikssalen öpp"nad blifvit. Skulle likväl m. m." H. Ex. Hr Gr, o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad, behagade såsom sin gemensamma tanka förklara Ilr Stuarts nu upplästa redactionsförslag. Bifölls. Frih. von Schulzenheim, Da v.:
Reserv-Fond m. m. (Stats.-Utsk. Uti., N:o 228.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 6 Februari 1841, uppå anförde skäl, anhållit, att Stals-Contoret mätte undfå Nådig befallning att uti nästafgifvande Riks-Idufvud-Bok låta, efter verkställd utredning öfver allt, hvad som kunde till den s. k. Reserv-fonden hänföras, samma fond under s-erskild titel upptaga, samt framgent, i afseende å densamma* afskiljda redovisning på enahanda sätt förfara, samt frågan angående omförmälde Fond jemväl utgjort föremål för Rikets Ständers år 1843 lörsamlade Revisorers uppmärksamhet, dervid, jemte meddelande af utredning öfver Fondens beskaffenhet, Revisorerne hufvudsakligen inslämt i Rikets Ständer* i ämnet uttryckta mening, har E. K. M., som, på grund af hvad Stats-Contoret i underdånigt utlåtande den 27 Februari sistlidet år rörande detta ämne anfört, funnit den af Rikets Ständer väckta fråga om reservfonden* afskiljda redovisning lämpligen böra blifva föremål för förnyad pröfning af Rikets Ständer i sammanhang med Revisorernes framställningar i afseende på Riks-bokslulet i öfrigt, af sådan anledning till Rikets Ständers Stats-Utskolt i Nåder öfverlemnat Stats-Contorets den 14 Maj sistlidet år aflåtna ytterligare underdåniga utlåtande, deruti en på sifferförhållanden grundad serskild utredning öfver reserv-fonden är vorden meddelad.
Det synes således, att påslåendet har härledt sig ifrån Kammarrättens Rcvisionscontor, och att följaktligen, enligt Kammarrättens instruelion, medlena äro af den beskalfenhet att anmärkning på dem borde äga rum, Det är derföre, som jag anhållit om ifrågar, tillägg till beslutet. Den 22 Januari e. ra. 395 Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., blef StatsUtsk:s utlåt. N:ol06afR. o. Ad. bifallet, likväl under det villkor, att Thysenius skulle godtgöra vederbörande tjenstemän i K. Kammarrätten den anmärkn.provision af de ifrågavar. medlen, hvilken, jemlikt den för K. Kammarrätten utfärdade nåd. instruction, skolat nämnde tjenstemän tillkomma, derest samma medel verkligen till statsverket influtit. Föredrogos och biföllos StalsUtsk:s nedannämnde d. 4 dennes f. m. på bordet lagde ullåt:n: N:o 107, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de afskrifning af de, i och för den i hufvudstaden sednast församlade Revisionen öfver Rikets elementarläroverk, utbetalte förskotlssummor; N:o 108, i anledn. af K. M:s nåd., remiss å f. d. Kronofogden C. Wcsllingers och f. d. Häradsskrifvare!! G. Lindforss und. ansökning om eftergift å ådömdt ersättningsansvar i följd af uraktlåten debitering och upphörd; N:o 109, i anledn. af K. M:s nåd. remiss å f. d. vice Kronofogden J. P. Lundqvists und. ansökning om afskrifning af dess uppbördsbalance; samt N:o 110, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de den af H. Ex. Hr Frih. Löfvenskjöld i und. sökta förlängning af arrendet å Sundbyholms kungsgård i Södermanlands län.
Jag har dock sökt betragta alla omständigheter, ej med hoppet att finna det bästa, men med full öfvertygelse att jag handlat rätt. Försäkra får jag, att mer än en sömnlös natt blifvit använd innan beslutet blef fattadt; och då tager man med lugn emot allt klander. För nain del tror jag ej att det varit bättre att sam - Den us dprfa mankalln en Urtima Bolags-Stämma, der några få skolat afgöra för en mängd Medborgare, spridde allt från Umeå till Ystad, att bryta ett af Ständer sanctjoneradt Contract och besluta en ny inbetalning, hvartill hade erfordrats så lång tid att ändamålet gatt förloradt, Man bar sagt, att man bordt gå med fori frågningar tilI Konungen: Jag som varit van att lyda der skyldigheten fordrat det, har ock ansett Konungens vilja vara bestämdt uttryckt genom ett utaf Konungen uti Dess Stats Råd undertecknadt Dqcument, och ej trott mig tillständigt deröfver göra några förfrågningar, minst då det var så tydligt, sorn den af Konungen undertecknade till Banquen afverlemnade Ärbets-Plan, En annan vard Ledamot har yttrat, att intet annat Hypofhek finnes för Fordrings-ägarne, än den färdige Canalen. Utom att jag ej kan anse cfen färdiga Canalen för ett så obetydligt riypothek, tror jag ej, om en riogare granskning företages, att detta blir rätta förhållandet; utan torde då äfven andra ej obetydliga tillgångar finnas; detta är förut omständeligen visadt och utredt i tryckta Skrifter, och jag tror ej Recapitulation häraf behöfves. Visst är, att en tillgång finnes af Fartyg, Fordringar, Byggnader och Inventarier m. m. som uppgå? till öfver goo,oop R:dr och väl måtte varg, värd något, Mycket annat vore att anmärka, sorn gcfi Den 25 April. 279 na lemnäs St en större skicklighet, då hvad som af andra, äfven som af mig blifvit framställt, torde vara tillräcklig anledning för åferremiss, hvarom jag i följd deraf får anhålla. Friherre Cederström.•
Redaktions-förändringar i Banko-Reglementet, angående vissa, i följd al blifvande ny Riksdags-Ordning nödiga —: B. V. 442, 458, A. 458. Reenstjerna, Lars Johan Malkolm, dess yttrande: II. 636. Regerande Furste af utländsk stat, angående det tilläggtill 12:te §:n Regering-Formen, att Konungen icke utan Riksdagens samtycke må blilva B III. 519, 542; IV. 40, A. 52. Regerings-Farmen, om anvisande af de i dess 63:dje § föreskrilna kreditiv-summor: B. V. 608, 624, A. 624, E. 701. —, angående det hvilande förslaget till ny Riksdags-Ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regerings-Formen: B. I. 155, 174, 186, 248, 306, 361, A. 414, B, 508, 511, 517, A. 517; E. III. 517, 520; IV. 40; V. 549, 708. —, 12:te §:n, angående det tillägg dertill, att Konungen icke utan Riksdagens samtycke må blifva regerande furste af utländsk stat: B. III. 519, 542; IV. 40, Å. 52. •—, 28:de §:n, med förslag till den ändring deri, att till flera befattningar må kunna utnämnas bekännare af annan troslära än den rena evangeliska: B. IV. 96, 190, 292, A. 313; B. V. 72, 75, 129, A. 129. — R — 153 Regerings-Formen, 60:de §:n, angående en redaktions-förändring deri: R. IV. 96, 190, 313, A. 313. Reglemente för Telegraf-verket den 2 Augusti 1856, i anledning af .väckt motion om ändring deri: B. I.
D e r kom ett varmt, fuktigt skimmer i allas ögon, och då efter en stund frukter och vin kringbjödos, höjde damerna sina glas för fru Ingeborg, och i hvarje blick låg ett tack för det bästa, som kan gifvas af den ena menniskan till den andra: något, som förtjenar att tänkas öfver. Om nu steken skulle vara litet för mycket stekt, om en rullgardin är uppdragen snedt, om ett lampglas springer eller en kökstalrik går i kras; om den ene finner rummet för varmt och den andre för kallt; om herrn vill hafva skåpet i salen och frun vill att det skall stå i förstugan — • är det något af allt detta, som förtjenar att husfriden blir störd, makarne missnöjda, barnen förskrämda och tjenstfolket otåligt? Nej, det är visst icke värdt så mycken oro, och dock är dét just om sådant skräp, som man kommer i tvist. Äfven om tvisten är obetydlig, kan den komma ondt åstad. Ovilja mellan makar är ett litet frö, hvaraf kan uppväxa ett stort träd med bittra frukter, som Idun gratis erhåller en hvar. som anskaffar kastar en mörk slagskugga öfver hela hushållet. 5 abonnenter, af dessa upptager afgifVanligtvis är det så, att mannen gör en anten (å 1 kr. för hvarje qvartal) och inmärkning öfver någon sak, lika vigtig som dem sänder den samma till Red. af Idun, vi ofvan uppräknat, och hustrun upptager anStockholm. märkningen hetsigt och vresigt. Detta härmar naturligtvis honom. Han anser sig hafva rätt att göra anmärkningar i sitt eget hus, der en och hvar lefver på hans bekostnad. Hon åter anser sig hafva rättighet till undseende och vänlighet, då hon vet, att hon gör allt hvad » Litet gnabb ibland hon förmår för att hålla huset vid makt och skadar intet grand, blott m a n älskar h v a r ann '. » icke kan hjelpa, att hon någon gång tröttnar Detta är ett af de » bevingade ord », som eller misslyckas. Han finner henne försumlig, man så ofta eftersäger och tillämpar, huru man och hon finner honom orättvis och obillig — tycker det bäst passa.
Makten till den i detta ämne endast verkställande; och Konungens Rådgifvare, ehuru deras förut anförda skäl, uppå hvilka Konungen framställt Sin Proposition till Rikets Ständer, icke blifvit af 228 Dem antagna och godkända, skulle likväl sålunda efteråt kunna göra samma skäl inför Konungen gällande. Ett sådant förhållande torde emedlertid vara alldeles oförenligt med ej mindre Regeringsformens ofvan anförda stadganden, hvilka icke gifva anledning dertill, att Rikets Ständers rätt till uppgörande af Statsregleringen är i någon mån inskränkt, än äfven 65 §., som gör StatsRådets Ledamöter ansvarige för afvikelse ifrån hvad Rikets Ständer om Statsmedlens användande förordnat; hvaremot, såsom följd af Rikets Ständers omförmälda rätt, förekommer otvifvelaktigt, å ena sidan, att De kunna, vid vissa tillfällen, under vissa tider eller för vissa ändamål tillåta vidsträcktare disposition af Statsmedlen, eller lemna de redan gjorda utan anmärkning, om det lämpligt synes; men, å den andra, att Rikets Ständer likaledes äro befogade till den förklaring, att löner och löningsför märner böra rätta sig efter den fastställda Statsregleringen, såsom gällande till dess den i vederbörlig ordning förändras, och att sålunda de under RiksStatens hufvudtitlar uppkommande besparingar icke få användas till några bestämda lönanslag pä Stat.
Uti hvarje lagtima riksdagsbeslut, skola Riksens Ständer uttrycklig riksdagskallelse, jemte nödiga föreskrifter, i afseende på riksdagsmannaval!-!!, intaga. Konungen vare dock obelaget, alt Riksens Ständer till urtima riksdag derförinnan kalla, 2 §:n Ben 26 Mars f. ra. 473 1 §:n Riksdagsordningen. Riksens Ständer skola, i kraft af Rikets antagna Reg.F., till lagtima riksdag sammankomma hvart femte år, på den första helgfria dagen af October månad. Uti hvarje lagtima riksdagsbeslut intaga Riksens Ständer uttrycklig riksdagskallelse, jemte nödiga föreskrifter i afseende på riksdagsmanna-valen. Konungen vare dock obetaget, att Riksens Ständer derförinnan till urtima riksdag kalla. Frih. Raab, Adam Christian! Det vare långt ifrån mig att vilja försvara den tydning, som föregående Ständer gifvit grundlagen, då de utsatt sammanträdena till hvart 6:te år i stället för hvart 5:te. Jag skulle till och med anse, att hvart 3:e år borde bestämmas i stället för hvart 5:te; men det är icke häruppå jag nu velat fästa uppmärksamheten, utan på den årstid, som är föreslagen för Ständernes sammanträden, nemi. October månad, en årstid, då det för hvarje jordbrukare, efter min öfvertygelse, är svårast att vara frånvar. från sin landthushållning. I October månad förefalla alla tjenstelijons ombyten; vid den tiden är det således nödvändigt, äfven för den rikaste possessionat, att öfvervara inventeringar till inspectorer och rättare, och det är då angeläget för bonden att vara hemma, för att till de nykomna drängarna öfverlemna sin hushållning och gifva dem föreskrifter, huru de böra förhålla sig. I October månad inträffa de flesta marknader, några få i slutet af September. Alla höstmarknader äro af största vigt för ladugårdsskötsel, den må vara ställd på stallning eller kreaturs uppfödning. Äfven för den, som icke sjelf besöker marknaden, är det nödvändigt att vara hemma vid marknadens slut, för att sjelf anordna uppställningen af de köpta kreaturen.
Fylleri, osedlighet:^ brott och Spannmåls-brist — alla dessa Samhälls-olyckor ansågos vara en följd af den oinskränkta Brännvins - bränningen. Ett bland Riksens Ständers första göromål vid Riksdagen i Örebro 1812, var, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om dess inställande. Den blef ock inställd: Författningar vidtogos att hämma de öfverklagade missbruken, och ät Kongl. Maj:t uppdrogs, att för framtiden på längre eller kortare tid förbjudg Bränvins-tillverkningen, när sådant funnos nödigt och för Landet nyttigt. Ehuru sparsamt Kongl. Maj:t begagnade sig af denna rättighet, höjdes dock snart allmänna rösten mot den ovisshet och det T)en i o December. tvång, sorn voro fästade vid en handtering , hvilken borde vara fri och ostörd i sin gång , om den dermed åsyftade allmänna nytta skulle vinnas. Man yrkade, att om Brännvins - bränningen skulle i Oeconomiskt afseende blifva gagnelig borde man vid dess utöfning ej behöfva frugta, att den, utan högst vigtiga skäl, kunde inskräpkas till en eller annan tid , som åtminstone af den enskilte Hushållaren ej kunde beräknas. Den allmänna friheten skulle befordra en jerrm tillgång på Bränvin efter verkeliga behofvet, och till ett naturligt pris. Alla speCularioner grundade på vinst af så kallade Bränvjns-babriquer, skulle i följd deraf försvinna: Landtm armen kunde då med noggranhet bestämnia huru han borde begagna denna handtering | Systematisk ordning med sitt jordbruk. Den närmaste följden klefve en utvidgad Ladugårdsskötsel ; denna åter skulle föranleda till ett utvidgadt åkerbruk, och sluteliga utvecklingen af en sådan anstalt skulle visa sig uti ökad Produetion af Spannmål och Victqalier. Med godkännande af dessa grunder, trodde 18H års Ständer sig änteligen hafva funnit den rätta medelvägen då de stadgade: Att Bränvins■ bran? ningen alla årstider skulle vara tillåten:
Medel till laeiiifärdspeniimgar åt afskedade .sjuklige Militärpersoner af Arméen. Uppå underdånig anmälan af Öfver-Kommendanten i Stockholm, att de, den 30 November 1841, till hans disposition ställda 200 R:dr redan voro använda tili hemfärdspenningar för 51 afskedade Soldater, hvilka dels blifvit såsom obotlige från Allmänna Garnisonssjukhuset utskrifne, dels ock från åtskilliga landsorter tili hufvudstaden ankommit, att söka hjelp och understöd, men, i anseende till sjuklighet och fattigdom, icke kunnat till hemorten sig förskaffa, liar Kongl. Maj:t, den 23 Juli 1842, i nåder förordnat, all ytterligare 300 R:dr Banko af de på Riks-Statens 4:de Hufvudtitel tili durchmarch-kostnader anslagna medel skulle anordnas till Öfver-Kommendantens disposition, för att till ofvanuppgifna ändamål användas. Jemväl hafva, enligt Kongl. Brefvet den 11 Mars 1843, ytterligare 300 R:dr blifvit utbetalda af nyssnämnde anslag. Räkenskaperna öfver dessa medel äro i Kongl. Kammar-Rätten granskade utan anmärkning och hafva ej heller till någon erinran från Rikets Ständers Revisorers sida föranledt. — 143 — Kongl. Krigs-Vetenskaps-Akademien. Räkenskaper ne, som i Kongl. Kammar-Rätten undergått granskning för år 1842 utan ock för 1843 med anmärkning, framställa förhållandet sålunda: år 1842. år 1843. Debet. Balans från föregående året: Uppbörd: Kongl. Stats-Kontoret anordnat . — Balans till påföljande året: De 800 R:dr, denna Akademi, på grund af Kongl. Brefvet den 27 Februari 1830, årligen uppbär, hafva under båda revisionsåren utgått med 600 R:dr af numera 4:de Hufvudtitelns anslag för oförutsedda militärbehof och med 200 R:dr från Kongl. Förvaltningen af Sjöärenderna.
De förenade Utskotten hafva, på grund häraf, tagit ärendet i öfvervägande, och få vördsamt anföra, att Utskotten, som ingalunda anse den omförmälde forslingens verkställande med Artillerie-hästar böra för sig gå, på bekostnad af Regementenas tjenstgöring, hvars oafbrutna och ändamålsenliga gång i främsta rummet måste afses, deremot hysa den öfver tygelse, att antingen genom anskaffande och underhållande af ett ringa antal trosshästar, äfven om inköp af vagnar måste ske, eller snarare medelst forslingens upplåtande till den minstbjudande, de ifrågavarande spanmålstransporterne kunna verkställas för lika godt pris, som med Kronoskjuts, om ej för bättre; äfvensom, i händelse en tillökning i utgift, genom den åsyftade förändringen, skulle inträffa, sådant, i Utskottens tanka, ej bör lägga hinder i vägen för ändamålets ernående, enär kostnaden hittills ej varit till något visst belopp inskränkt, utan enligt reqvisitioner och räkningar utgått, samt dessutom önskligt är att från jordbruket kunna borttaga ifrågavarande skjutsnings-bestyr. I följd häraf och med frånträdande af hvad i afseende på kostnadsbeloppet förut varit af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ulskottet hemställdt, föreslås vördsamt, att Rikets Höglofl. Ständer hos Kongl, Majit i underdånighet an - Statssamt Allm. Besa.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande N\o tu. 5 hålla, att i de garnisonsorter, der Artillerie-Regementen äro förlagde, och spanmålsförråden, som för garnisonens och Kronans behof förmalas, lill och ifrån qvarnar, hittills blifvit med Kronoskjuts forlskaffade, denna forsling hädanefter måtte antingen med Kronans hästar, jemte Kronans vagnar och manskap, eller ock emot beting af enskilde personer verkställas, samt ersättningen derföre utgå af de till den hittills begagnade Kronoskjulsens godtgörelse anslagne medel. Hvilket dock lill Rikets Höglo fl. Ständers närmare pröfning öfrerlemuas. Slockholm den 12 Julii 1834.
Att afgiften lill Handelsoch Sjöfarts-fonden inbegripes i tullsatserna och ersättes genom motsvarande anslag af tullmedlen, anser jag fullkomligt riktigt och Bevillnings-Ulskottets Betänkande Jt? 10. 101 lämpligt, enär nämnde fond i alla fall är en Statens tillhörighet; men deraf följer ingalunda, att det äfven skulle vara lämpligt att göra på samma sätt med de särskilda afgifter, som tillkomma stapelstäderna, och att derigenom ålägga Staten det, såsom jag tror mig här nedan kunna visa, särdeles otacksamma ombuds-mannaskapet med upphörden och redovisningen af dessa afgifter. Jag vet väl, att man häremot skall invända, att då tolagen är afsedd för underhållet af tulloch packhus o. s. v. och detta underhåll rätteligen bör betraktas såsom en Statens eller tullverkets skyldighet, det äfven skall vara princip-riktigt alt tolagen ersättes af tullmedlen. Derpå får jag nu på förhand svara, att, om me ningen vore att återföra hela tolags-väsendet till hvad dermed ifrån början varit afsedt, så skulle jag visst icke falla besvärlig med mina betänkligheter; men då så icke är, och då en stor del af dessa afgifter, såsom inqvarterings-tolagen, fattigvårds-tolagen och den så kallade öfverflöds-afgiften m. m., uppbäras och användas för ändamål, hvilka, till följd af sin kommuual-natur, måste vara helt och hållet främmande för Statens eller tullverkets skyldigheter; så kan jag icke annat än anse det vara i en ganska hög grad olämpligt, att, på sätt nu före slagits, göra Staten skattskyldig under stapelstäderna. Hvad resultatet skulle blifva af förslagets antagande vill jag här söka att med siffror ådagalägga. För det första torde jag då för klarhetens skull få uppgöra beräkningen under förutsättning, att ingen annan förändring i tulltaxan gjordes, än att afgiften till Handelsoch Sjöfarts-fonden samt tolagen tillädes de nu gällande tullsatserne och med antagande att trafiken förblefve oförändrad.
Huru än dermed må vara, bär är ej fråga om dispositionsrätten af medlen, hvilken hittills varit orubbad, och hvilken jag anser äfven böra blifva det; utan här är fråga 0111 alt det ej är bestämdt föreskrifvit örn K. M. eller comm.colbm skola bevilja afskrifningarne och pä hvad grunder. Det är derföre Olsk. inkommit roed detta förslag, för att få delta förhållande bestämdt; hvarföre jag ock yrkar bifall till betänk. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: För min del får jag yttra, att jag ej anser del vara lämpligt, att R. St. till sig taga beslutande öfver ifrågavar. afskrifningar, derföre att i dessa fall, såsom vid afskrifning af skulder till diskonlerne, den mellan-auktoritet ej förefinnes, som skulle pröfva dessa saker, nemi. BankoUtsk. Detta Utsk:s räkenskaps-afdelning genomser äfven diskonternas räkenskaper, dervid afdelningen till granskning och noggrann pröfning företager ej blott de anmärkn:r, som af föreg:de revisorer kunnat blifva gjorda, utan äfven de anmärkn:s-anledn:r den sjelf förefunnit. Alla dessa anmärkn:r blifva sedermera utaf afchn BankoUtsk. underställda, hvilket deröfver afgifver sitt betänk. och inlemnar det till R. St:s bifall. Alen bär kan delta icke alls tillämpas, emedan, som redan upplyst blifvit, manufakturdiskonten äger, utom ett af banken bevil jad l kreditiv, en ej obetydlig sig sjelf tillhörig fond, hvaraf jemväl dess medel för belänings-rörelsen utgå. Att. nu till R. St. taga afskrifningsrätten från coniin.-collini kan ej vara tjenlig!, och ali, å en annan sida just gifva densamma till kammarrätten, anser jag ej heller lämpligt, af de skäl som Hr von Hartmansdorff anfört emot svårigheterna eller snart sagdt omöjligheten, att uppgöra ett reglemente för en sådan sak som afskrifning af diskont-skulder.
l) Mirieu var den koiiiing, som gjorde kristendomen till statsreligion i Georgien. Hen. var samtidig med Koiistautin den store. 2, LAg shgbrits of oirdiladt tr&amp;. Praktiskt, eller liur? Det tyckte åtminstone syster Sofia, ty. hon drog undan gardinen och visade med husmoderlig stoltliet,.hur bekvämt hon hade det. Allting liade sin gifna plats, och den ordning, soiri rkdde, förtog det mindre smakliga i anordningen. Rummets prydnad var Iiyllan med helgonbilderna, och de voro många. Var iiunna visade fram dein med vaxande förtjusning, som kulininerade framför en svartbrun madonna med öfverdrag af fint arbetadt silfver. Liksom ryssar och greker bekliida nämligen georgierna sina lielgontaflor med metall, som i drifvet arbete återger bildens liufvudlinier. Af det mklade äro endast hiifvud och händer synliga. under denna sista tafla hangde en lampa, Iivars röda laga lyste ganska surinulet i det starka dagsljuset, men som i skymningen, när den ined fiill kraft kunde stråla ' på helgonens inetallkåpor, n#r den fladdrande flamman gaf lif åt deras stränga orörliga drag, borde kunna verka lyftande på ett svarmiskt sinne. Under liyllan stod en bönstol med flera vackert inbundna, andaktsböcker. Det var den första klostercell jag sett, som verkade iikgok hemtrefiigt V i kröpo emellertid upp p&amp; tliaktien med benen i kors iiiider oss, och no kom syster Sofia med frakteringen. Hvem kan val bjuda på mer än Ilan Ilar? Vi fingo friskt vatten, ett slags tjockt och hårdt bröd samt grikliknaiide örter, livilka, för att förhålla sig friska, lago p&amp; en tallrik i iskghren - lioc est p&amp; stengolfvet under thaktien. Syster Sofia beklagade, att hon icke liade något t &amp; Och så började samtalet p&amp; nytt nied stor liflighet, men det farekom mig, som om vår snälla värdinna liade iiågot på hjärtat.