Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdag vara af laga förfall hindrad att tjensten förrätta, bör sådant hos Landtm, anmälas.» — § 61 ålägger förste .Riddarh.-Cancellisten, att — »under påstående Riksdag vara Sekreterare i Riddarh.-Utsk:t, — Ar ltiddarh.-Sekreteraren genom laga förfall hindrad att föra R. o. Ad:s protok., föres detsamma af förste Cancellisten.» — § 62 föreskrifver att andre Cancellisten år under Riksdagarne, »näst Riddarh.-Sekreteraren, föreståndare för Ståndets Cancelli.» — Detta allt torde mer än tillräckligt ådagalägga, att tjenstgöringen under riksdagarne ingalunda för Riddarhus tjenstemän utgör en extra befattning, såsom Utsk:t synes föreställa sig, utan att den verkligen är en väsendtlig del af deras tjensteåligganden. Att Riddarhus tjenstemän böra vara väl aflönade, synnerligen under Riksdagarne, då deras göromål äro ganska trägna, medgifves gerna, men obilligt lärer det ej kunna anses, om vid en lönereglering något afseende fästes vid den högre aflöning, de, på grund af innehafvande tjenster, äro berättigade att under Riksdagarne upbära. Jag begagnar tillfället att reservera mig mot den i Utskrts Betänk:n ofta återkommande skildring af Riddarh.Kassans lysande ställning. Visserligen har, på denna fond, ett ej ringa årligt öfverskott funnits, men denna rikedom torde vara mera skenbar, än verklig. Såsom bekant, bokföres Riddh:ts egna tillgångar på tvänne särskilda räkningar. Under det den ena af dessa, eller Riddarh.-Kassans, de sednaste åren utvisat ett årligt öfverskott af omkring 5,000 rdr, har deremot den andra, eller Reparationsfonden, som för några år sedan egde en behållning af mer än 5 0,000 rdr, icke allenast aldeles medtagits af den pågående reparationen, utan äfven iråkat en skuld af närmare 70,00 0 rdr. Riddarhus tillgångar äro således ingalunda ökade, utan tvärtom sedan några år betydligt förminskade.
Fabriksinrättningar, utom de i förra underdåniga berättelserna nämnda, äro en af Grosshandlaren Daevel på Äppelviken i Bromma, enligt särskilt privilegium gjord anledning för beredande af lakeradt läder och förfärdigande af hvarjehanda munderiugs-persedlaj’, dervid tillverkningen, som fortgått endast under sistlidet år, är uppgifven till 4°° R;dr Banko; ett af Åldermanen Wolffram vid Sundbyberg i samma socken inrättadt vaxblekeri, der tillverkningen under sistlidet år uppgått till 3,862 R:dr 24 sk. ^anko; samt ett garfveri vid Liljeholmen, med årlig tillverkning af io,5oo skålp. sålläder. Bland förut varande fabriker, som vunnit märkbar förkofran, kunna hämnas kimröksoch beckbruket vid Hermansdahl och Finnboda å Sickan, den vid Charlottendahl i Brännkyrka socken varande fabrik för gröfre bladén, samt kattuns-tryckeriet och bomulls-väfveriet vid Wägtorpet isolda socken, der väfstolarnes antal blifvit ökadt från 3 till 6, och ett kemiskt blekeri inrättadt. De Öfrige, till största delen i hufvudstadens gransbap, anlagde fabriks-inrättningar befinnes, utan synnerlig förändring, på Samma grad af obetydlighet. Entreprenörer med större kapital synas än för dylika företag föredraga sjelfva liufvudstaden, hvars lokala förmoll. er i afseende å transport och afsättning sannolikt öfverväga den bespan, 1g i hushyra och andre lefnads-omkostningar, landsorten erbjuder. Den vid stärkelse-bruket å Kongl. Djurgården inrättade tvåloch såpfabrik, äfvensom ättike-bryggeriet vid Liljeholmen i Brännkyrka socken, hafva upphört. Norrtelje gevärs-faktori har, för fullgörande af de årliga lefveranserna, varit i verksamhet. Arbets-styrkan, som år 1828 var i5i personer, hade i832 minskats till 127.
Men jag skall ej längre upptaga Ridderskapets och Adelns dyrbara tid, utan slutar med anhållan, att Ridderskapet och Adeln af ofvan uppgifne skäl täcktes lemna sitt bi* fall till hela det af Kongl. Maj:t, såsom mi. nimi behof för Jtdje HufvudTitelns materiel, äskade anslag, ländande detta icke allenast till FörsvarsVerkets behöriga upprätthållande, utan äfven till en val beräknad hushållning, som ej bör se på ögonblickets utgifter, när dessa i längden kunna åstadkomma verkliga besparingar. Grefve Lövenhjelm, Carl Axel: Jag ämnar ej ingå i någon särskild vederläggning af långa och utarbetade tal. Friherre Anckarsvärd har, som upplyst är, ej hållit sig vid ämnet, utan på en gång afhandiat sin politiska troslära, rörande hela vår Statsinrättning, hvaraf ingen del undgått hans skarpsynthet. Tvenne värde Ledamöter hafva redan besvarat Friherrens framställning på ett sätt, som besparar mig en ytterligare vederläggning deraf. Jag inskränker mig således till hvad som angår tredje HufvudTiteln. I sin första Nådiga Proposition hade Kongl. Maj:t uppgifvit både denna HufvudTitels behof af tillökning och medlen att fylla deri, utan att betunga landets innevånare med någon ny skatt. Kongl. Majit uppfyllde ock detta löfte genom anvisande af de besparingar, som kunde i andra hänseenden göras. StatsUtskottet har val begagnat des sa, men icke användt dem till tredje Hufvud Ti - J)en ig September /, m. telns okände, utan beräknat dem sam besparingar inom de förut anslagne medel.
Landegren, med hvilken Herr Hemberg sig förenat: att han instämde i Herr Langenbergs åsigter om den allmänna nytta och säkerhet, som skulle uppkomma, om det vore en skyldighet för husegare i alla Rikets Städer, utom Stockholm, att deltaga i det för Städerne inrättade allmänna BrandstodsBolag; men som Herr Landegren ansett Lagstiftande magten icke vara berättigad att, utan husegarens föregångna hörande, det härom påyrkade Lagbudet utfärda, samt de för Borgare-Ståndets Ledamöter utfärdade Riksdagman, -Fullmagter icke eller berättiga dem att något i detta afseende för Städernes husegare afgöra och besluta; så har han protesterat emot Lagbudets utfärdande, innan husegarne i hvarje stad blifvit i vederbörlig ordning hörde och samma Lagbud sig underkastat. 7:0. Herr B. H. Santesson, med hvilken Herrar Lamberg, Leffler, Hemberg , Pettersson och Donner sig förenade: att han ansåg den af Herr Langenberg föreslagna tvångslagen vara ingripande uti den fria dis3 Lag' samt Ålim, Be sv', o, Oec. Utsi. Uti'. N:o 16. $ positionsrält, hvar och en tillkommer öfver dess egendom, och oförenlig med helgden af egande-rätt, tryggad i fäderneslandets constitutionela författning; hvarjemte Hr 6'ani. tesson anmärkt, att den projecterade allmänna Brandstods-Inrättningen skulle upplösa både de i Götheborg varande 2:ne Braodförsäkrings-Inrättningar, och de Skånska städernes BrandstodsBolag; under åberopande af hvilket allt och instämmande i Hr Ländegrens tanka, alt Riksdagsmanna-uppdragen ej berättigade till någon beslutande åtgärd angående ifrågavarande Inrättning, Hr Santesson afstyrkt allt afseende på Hr Lan~ genbergs och öfrige Motioner af samma beskaffenhet, 8:0.
Af 65284 Hemman i Swerige anses 25284 säsom oklyfne och i sambruk, hwilka ä 4 R:dr 4 st utgöra IOZ24Z I större och mindre delar klufne Hemman anses wara 40220, som L 6 R.dr Z st utgöra 246666 32 Städerne ä 12 Mantalsskrifne Personer pä Hemmanet utgöra 1667 L 5 R:dr 6 st per Hemman 854Z r8 — Summa R:d 358452 2 — dä härtill lägges hwad af oskattlagde utjordar samt krogar i Städerne och ivid Gästgifwerier kan inbringas, är att förmoda, der Len sökte Summan af Z60000 R:dr säkerligen skall finnas. An. Den 5 ZebruLrii. Anmärkning Alt hela samt sammanftagnc Hemman under ett Bruk betala mindre för kannerymden tyckes wara billigt, dä de proportionaliter till hnsbehossconsumlionen alltid fä widkännas en större afgift. Att klufna hemman ater betala mer synes mig ej orattwist, dä Äboen för si» del, sä liten den ock mä wara, ager rättighet begagna hwilken pannerymd han hälft behagar ej öfwerstigande 50 kannor, och hwarigenom han fär en besparing af bade rid och wed. Billigheten för Städernes högre beskattning per kannerymd tror jag finnas i lättheten för dem att innom sitt omräde finna en snar ersättning af fin wara, dä de hafwa rättighet till kroghällning, men som weden i Städerne betalas dyrare, böra de ä andra sidan ej belastas sä mycket som smärre Hemmansdelar, der denna Artikel i alla affeenden bör kunna erhällas till lindrigare pris. Remitterades tift BcwillningsUlfkottet.
Paraplyer och Parasoller: Siden* • ■ andra slag Pelsverk eller Pelterier: oberedda: alla andra slag Pomeransknoppar och skal Silt; Raffinerad t (i stället för Läneburger-rajji ne rädt') Saxar: andra slag . rora a ka rea r beten : andra slag Socker: Masco vad, eller brunt och gult. ordinärt Tarresoch Tttes-, samt hvit! pudersocker Krossadt Lump , Havanna-Terres, samt andra lill socker - ba 1 ten lika slag ornaten: Hvete Il y S I I I V C * ) o v OJ v -7 r-, Pinschback, se Mt taller, sammansatta, alfa slag. Qvantitet för Tulli) e räkningen. Införselstull. Utförselstull. s;i n» i na ti t la , anat s aii>etdJe? föYsrlfvade. Expeditions-Ulsk Hets Förslag lill tind. Skrifvelse, N'.o 1Q0. 499 Qvantitet för Tullvärde. Tullb eräkInförsels tull. Utförselstull. S en : ningen. R:dr sk. r. Qvarn-, Rhenska och Engelska (i stället för blott Rhenska). R:dr sk. r. R:dr sk. r. Stäfver-, Laggoch Botten-: af till och med 34 verktums längd å de förra och 22 verktums längd å de senare: 1 # 4 2 af Ek 120 s*. — 24 3 — Tombank, se Metaller, sammansatta, alla slag. 5oo Expeclitions-Utsholtets Förslag till uncl. Skrifvelsej ZY-o ipo. Qvantitet för Tullvärde. Tullberäk Inför äclstlill. Utförselstull. n ingen. R:dr sk. r. Träd varor: Stäfver, Laggoch Botten-: af lill och med 34 verktums längd å de förra och 22 verktums längd ä de sednare: R:dr sk. r. Anm. Famnen beräknas till 4 alnars längd, 3 alnars höjd och 6 qvarters bredd.
1837 aktige meningar blifvit yttrade i så måtto, som någre Ledamöter ansett denne afgift böra endast drabba Hufvudstadens Invånare, andre åter att densamma måtte, med undantag af Ällmogen, sträcka sig till Rikets Inbyggare i allmänhet, emedan större delen af de frän Landsorterne till Hufvudstaden ankommande resande begagna sig af Spectaclerne härstädes, hvilka dessutom såsom mönster för Skådespelen i Landsorterne verkade på deras beskaffenhet; Deremot , någre Ledamöter yrkat, att inskränkning uti Theatrens behof och utgifter, serdeles till den kostsamma Balletten, måtte vidtagas i förening med möjlig hushållning för öfrigt, samt andr» åter trott, att vidare bidrag för Theatren, ära Stats - Utskottet redan tillstyrkt, icke skäligen kunde äga rum. Bland Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamö-.' ter hafva Johan Longberg från Gefleborgs Län och Pehr Benglsson från Halland jemväl biträdt förslaget om en så beskaffad Bevillnings-afgift till Theatrens upprätthålande, som Herr Grefve Löwenhjelm projecterat, med undantag för Allmogen, samt Anders Danielsson fran Elfsborgs Län åter trott, att priset å Entrée-Billetternc kunde förhöjas, v Såsom Stats-Utskottet i dess förra Utlåtande förklarade, har Utskottet nogsamt funnit Theatrens bibehållande, utur flere skäl, böra befrämjas; Men, då Utskottet likväl fortfarande anser det ej instämma med egenskapen af denne Inrättning, att dera samma hänföres till demj som Staten bör underhålla, har Utskottet, enligt den princip, som i detta hänseende äfven l'83& Ståts-Utskottets Betankanden. följdes vid sista Riksdagen, då någre Statsmedel icke bestämdes för Theatfens behof, utan det helt och hållir öfverlemnades till Kongl. Majus Nådiga godtfinnande att af de serskildte medlen från St.
Härads invånares rättighet att erhålla utsyning på Kronoparken Råda-Ås; N:o 22, för så vidt detsamma innehåller afstyrkande af von Zweigbergks motion, angående yrkad rättighet till utsyning å Krono-parkerne Iladeoch Hunne-berg; och N:o 24, i anledning af sökt eftergift af det staden Öregrund beviljade låne-understöd, eller förlängning af de derföre stadgade betalnings-terminer. S. D. Ånyo föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 26, angående ett föreslaget låne-understöd af allmänna medel, för anläggningen af elen nya vägen emellan Borås stad och Fläskjums gästgifvaregård. S. D. Stats-Utskottets, sedan den 21 dennes på bordet, hvilande Utlåtande N:o 19, i anledning af erhållen återremiss af Utskottets Betänkande N:o 10, hlef, vid förnyad föredragning, lagdt till handlingarne. S. D. Ånyo föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 23, angående väckt fråga om de till boställen å Cheferne för Blekinge och Södra Möre Båtsmans-Compagnier fordom upplåtna Krono-hemmans försäljande till skatte, eller ock 0111 förändring i tillsynen å samma hemman. Den 28 Mars 1840 f. m. Från Höglo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 15 sistlidne Februari på hordet lagda memorial N:o 3, med återlemnande af Petter Perssons från Jönköpings Län motion, rörande upphörande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes och Kongl. Kammar-Rittens rätt alt pröfva BeredniugsComitéers beslut, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med gillande af ofvannämnde memorial, förklara, det Ståndet anser motionen höra till behandling af Bevillnings-Utskottet. S. D.
N:o 35, med förklarande af en gemensam tanka, som uttrycker följande grundsatser; nemi. att R. St. sjelfva vilja bestämma de hufvudgrunder, hvarefter LagUtsk. äger alt utarbeta ett fullständigt lagförslag, att detta LagUtsk. må kunna, äfven efter slutad riksdag, fortsätta sitt arbete, samt sluteligen att det sålunda utarbetade förslaget må vid en kommande riksdag öfverlemnas till R. St., för att af dem antingen med ja eller nej afgöras. Hr Cederschjöld: Den siste värde talaren tyckes bära en stor fruktan just för den systematiska uppställningen af criminallagen, emedan RiksStm enligt hans förmening skulle sönderbryta den. Jag är deremot fullt övertygad, att det är just,denna systematiska uppställning, som utgör den säkraste garantien emot en sådan olycka. Jag ber om ursäkt, att jag i detta hänseende åberopar min erfarenhet såsom lärare. Jag är lärare för alldeles obildade menniskor, nemi. för bondqvinnor, och jag kan heligt försäkra, att just den delen af läran, som är mest systematiskt uppställd, är den, som de lättast fatta. Jag är derföre öfvertygad, att om man bringar saken till system, så låter den lättare verkställa sig, och kan på detta skäl icke annat än vidblifva milt förra yrkande till gemensam tanka. / o Hr von Hartmansdorff, Aug.: Åtskilliga talare hafva här instämt i den mening, att förslaget, i dess nuvarande skick, vore oantagligt; men någre hafva önskat jemkningar eller bihang till detta yttrande. För min del tillstyrker jag vördsamt, att R. o. Ad., som redan under denna riksdag en gång förut ogillat förevarande förslag, nu måtte, utan tillsatser, antaga såsom sin gemensamma tanke Hr Cederschjölds hemställan, att Utsk:s förslag vore oantagligt. Jag vill icke besvära Ståndet med åberopande af de skäl, som jag i min reservation redan andragit för denna mening; de af Ståndet, som egna denna fråga någon närmare uppmärksamhet, torde redan, såsom jag hoppas, hafva genomläst hvad jag anfört och hvilket jag i allo vidblifver. Frih.
Den bär numret 66 oeh är Frälsningsarméns räddningshem för fallna kvinnor. Man drager i en klocksträng vid den stängda porten i planket utåt gatan, en liten lucka öppnas, ett ljuslagdt, ungt flickansikte tittar u t — d e t tillhör » kapten » X. vid » armén » — och man insläppes i en ganska rymlig, fritt belägen gård med höga träd och flere små- byggnader. Härifrån ser det hela långt vänligare ut än från gatan, det gör till och med ett ganska inbjudande intryck, man tycker sig nästan hafva kommit ut på landet, och de röda, enkla bomullsgardinerna för fönstren i den lilla verandan eller svalen framför hufvudbyggnaden gifva ett skimmer af färg och värme åt densamma. Ett verksamt lif rör sig inom dess grå väggar; man hör ända ut på gården ljudet af surrande stickoch symaskiner, och genom de låga fönstren ser man en skymt af en hel mängd öfver sitt arbete nedlutade kvinnor. Man emottages af en annan » kapten », räddningshemmets föreståndarinna, en vacker,ganska ung flicka, hvars utseende särskildt tilltalar på grund af de gråblå ögonens allvarliga, trohjärtade uttryck. Man stiger in i hennes enskilda lilla rum, en liten, liten fristad, några alnar i kvadrat, men fin och nätt, prydd med taflor — till största delen af religiös natur — och småsaker, med skrifbord, bokhylla och hvilstol. Hon redogör nu för hemmets plan och arbete, och under det hon talar, förändras ej det milda, djupa intrycket i ögonen, som frimodigt blicka emot en; ibland tåras de dock lätt, då talet faller på de kvinnors öde, som dväljas inom denna lilla oansenliga byggnad.
Och Herren talade åter till Ahas, och sade: Äska dig ett tecken af Herranom, dinom Gud, antingen nedre i helvetet, eller ofvantill i höjdene. Men Ahas sade: Jag äskar intet, att jag icke skall försöka Herran. Då sade han: Nu väl, så hörer I af Davids hus; är det eder litet, att I gören menniskom emot, utan att I ock gören min Gud emot? Derföre skall Herren sjelf gifva eder ett tecken; si, en Jungfru är hafvandes, och skall föda en son, den skall hon kalla ImmanuEl. Smör och hannog skall han äta, att han skall veta förkasta det onda, och utvälja det goda. Ty förr än pilten lärer förkasta det ondt är, och utvälja det godt är, skall det land, der du grufvar dig före, öfvergifvet varda af sina två Konungar. Men öfver dig, öfver ditt folk och öfver dins faders hus, skall Herren, genom Konungen af Assyrien, komma låta dagar, de icke komne äro, sedan Ephraim ifrå Juda skiljdes. Ty på den tiden skall Herren hvissla till flugorna vid ändan på Egypti älfver, och till bin i Assurs land; Att de skola komma, och allesammans lägga sig vid bäcker och stenklyftor, och all hål trä, och uti all hål. På den samma tiden skall Herren raka hufvudet, och håret af fötterna, och taga bort skägget genom en lejd rakoknif; nämliga genom dem som på hinsidon älfvena äro, det är, genom Konungen af Assyrien. På den samma tiden skall en man föda en hop kor, och två hjordar; Och skall hafva så mycket till att molka, att han smör äta skall; ty den som i landens igenlefves, han skall äta smör och hannog. Ty det skall ske på den tiden, att der nu tusende vinträd stå, tusende silfpenningar värd, der skall vara törne och tistel;
Balans från föregående året: Öfverlevereringar 698:31. 3. 1,178: 4* ~ Skulder till Rikets Ständers Riksgälds-Kontor, Större Undsättnings-kreditivet r,000,000: 950,000: FyllnadsDito i5oooo: Diverse 2 « 5,5o5: 12. ir. 5,486:22. För att klart utreda tillståndet med denna Fond, som år i83o lemnades ifrån Riksgälds-Kontoret med 1,000,000 R:dr, hafva Revisorerne låtit upprätta den under Litt. E. bilagda Summariska Räkning öfver ställningen vid i84> års slut, utvisande, att det vid nämnde tidpunkt till afskrifning beviljade belopp redan uppgår till den betydliga summan af 278,238 R:dr 25 sk. \ r:st, samt att, sedan till Riksgälds-Kontoret återlevererats 100,000 R:dr, Fondens uppgifna tillgångar vid 1841 års slut utgjorde 671,816 R:dr 3i sk. 4 rst. 98 — DS likväl af samma Räkning upplyses, alt blott en mindre del af ofvannämnde behållning, eller <)5,o5o R:dr 5 sk. i rst., var i Kongl. Räntekammaren innestående, hvilket med behörig Banko-attest styrkt blifvit,samt att hela återstoden, 576.766 Rrdr 36 sk. 3 rst., befanns vara i Länen utestående, hafva Revisorerne ansett det vara af vigt, att fullständigt utreda, så väl huru stor del af detta undsättningsbelopp verkligen under åren 18^2 och 1848 blifvit inbetald, eller kan ännu påräknas till inbetalning, som ock, der en sådan liqvid e] kan antagas ske, skälen hvarföre ett sådant förhållande äger rum.
Jag frågar om det öfverensstämmer med Sveriges statsskick eller enskilde riksdagsmäns anspråk, att endast de af Konungen äskade anslag skola bifallas, men för Riksdagsmans motioner icke finnas några tillgångar, emedan allt är i förra hänseendet så utsopadt, att ingen riksdagsman kan få något fram, som för hans hembygd nyttigt vara kan. i Den IG April. e. m. 479 Frih. Raab, Adam Chr,istian: Jag skulle föreställa mig, efter de yttranden, som blifvit afgifne utaf åtskillige StatsUtsk:s ledamöter, det vara öfverflödigt att yttra sig i den anda jag gör, nemi. för bifall till detta utlät.; men det är också endast ett yttrande af Hr Printzensköld, som upkallat mig. Den värde talaren har nemi. iipfaltat sin pligt sora representant för Svenska folket på ett för mig förvånande sätt. Han har sagt att ”Svenska folket hoppats ali de utgifter detsamma ålagts till ersättning för den Danska krigsrustningen skolat få fortgå: för min del föreställer jag mig att Svenska folket har en helt annan förhoppning än den som Hr Printzensköld anser vara föremålet för dess förhoppningar och min pligt som representant anser jag vara att lindra Svenska folkets bördor, men ingalunda alt hoppas på alt fortsatt trycka folket med sådana bördor, som kunna aflyftas. Talaren beklagade äfven Riksg:s-kont:s nit att spara, då sparsamheten haft den påföljd som inträffat: månne då Riksg:s-konl. är en stat i staten? Frih. Palmstjerna har redan antydt, all detta kontor är en statens inrättning. Jag vill endast tillägga alt Fullmäktiges derstädes pligt, då de fått det dyrbara förtroendet att vara Fullmäktige, är, ali efter instruktion söka spara icke åt Riksg:s-kont. utan åt Slaten. För min del hoppas jag, på skäl, som förut blifvit anförde, alt R. o. Ad. icke drager i betänkande att bifalla StatsUlsk:s ifrågavar. förslag. Frih. Palmstjerna: Då meningarne icke tyckas förutsätta annat än bifall lill ifrågavar.
Du har ingen aning om att det ofta ej är lek, utan fullaste allvar med en sådan uppmärksamhet. Du skulle bara veta hvad gossar sagt till mig! Det har varit riktigt tungt för mig att krossa så många hjertan. Men àpropos, har du läst en bok som heter „Betsy eller ett brustet hjerta“? Inte. Den måste du nödvändigt läsa. Jag skall skicka den till dig och du skall få se att du tycker om den. Jag tror ej det, sade Bella, men jag skall fråga mamma om jag får läsa den. Asch, mamma! Hvad du är osjelfständig. Hon har bestämdt icke något emot att du läser den. Den är så intressant, att jag två qvällar å rad låg och läste den till klockan 3 på morgonen. Adjö, Jenny, nu måste jag gå. Adjö, söta lilla Bella. Blif nu bara inte ett sådant der tråkigt helgon, som tycker sig vara bättre än alla andra. Banan hade blifvit nästan tom. Sydvesten herskade enväldigt, sopande utåt isen afbrutna granrisqvistar, papperslappar och halfbrända papyrosstumpar. Granarne rundtomkring hviskade till hvarandra. De hade hört och sett så mycket under sin tjenstgöring vid banan. Nya friska vindar, som fläktade genom ungdomens sinnen, fällande ett godt frö här och der i tacksam jordmån och sega gamla rotskott, hvilka voro omöjliga att utrota, emedan de sträckte sina rötter långt, långt ned i jorden. Dekoration Dekoration Småsyskonen skulle ha knäckkokning på gården och Bengt hade gjort en ypperlig backe, ville icke Hanna komma till dem på eftermiddagen? Bella var röd af oro, att Hanna skulle säga nej och tillade: mamma helsade och bad att du skulle komma. Och när Hanna såg huru mycket hon önskade det, svarade hon efter en stunds tvekan, ja. Bella sprang hem förut att förkunna den glada nyheten för syskonen, som voro i färd med att reparera skrinnbacken, och samla torrt bränsle till knäckelden. Denna skulle uppgöras i midten af en fyrkantig snökammare, dit de släpat pallar och leksaker af alla slag. När Hanna om en stund infann sig, kommo kälkarne i farten. Backen var brant och jemn, det gick med fart längs hela den stora gården ända ut på gatan.