Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som derefter genomgått den föreslagna, å sidorna 8 och 9 i Statsrådsprotokollet, intagna aflönings-staten för Kommerse-kollegium jemte Bergslags-staterne i orterne, har funnit densamma blott i följande delar påkalla förändring. a) Kollega President skulle, med bibehållande af det arfvode, han för närvarande uppbär från Manufaktur-diskont-fonden till belopp af 1,500 R:dr, såsom lön erhålla 7,500 R.dr, hvarigenom hans aflöning komme att utgöra 9,000 R:dr Då emellertid Utskottet uti sitt Utlåtande JV2 42, angående regleringen af ut gifterna under Riks-statens 2:dra hufvud-titel, föreslagit nedsättning af den för Presidenterne i Rikets Hof-rätter med sistnämnda summa äskade aflöning till 8,000 R:dr och löneförmånerne för nu ifrågavarande President synas böra till enahanda belopp bestämmas, hemställer Utskottet, i öfverensstämmelse härmed, att aflöningen för Kommerse-kollegii President fastställes till 8,000 R:dr och att således, med beräkning af ofvannämnda från Manufaktur-diskont-fonden utgående arfvode af 1,500 R:dr, nuvarande lön, 6,000 R:dr, förhöjes med 500 R:dr R:mt. b) För 5 Kanslister inom Kollegii kansli, deraf 1 för bergs-ärendena, äro lönebeloppen utförda med 1,000 R:dr, i stället för 900 R:dr, som de, enligt nu gällande stater, uppbära, och för 1 Kanslist i Advokat-fiskals-kontoret, hvilken för närvarande åtnjuter 600 R:dr i lön, jemte ett arfvode från Manufaktur-diskont-fonden af 300 R:dr, är lönen föreslagen till 700 R:dr, hvarigenom han, med bibehållande af nämnda arfvode, finge, lika med de öfriga Kanslisterne, 1,000 R:dr i aflöning.
Till dessa frivilliga anmälanden kunde jemväl de berättigas, som icke tillhörde beväriiigsåldern, hvarjemte de, som genomgått, de tyra åren, kunde berättigas att åter ingå, i hvilket fall de undgingo rekrytskoian och således, då de för kortare tid ringe samina aflöning, kunde anses skäligen väl godtgjorda för sin möda, hvarjemte kostnaden för rekrytdaningen besparades Stats verket. Sådana rekapitulationer kunna icke göras under den första perioden; afven häruti ser jag ett skäl att då minska antalet. På nu anförda skäl har jag i Utskottet tillstyrkt det förslag: Att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anmäla, det Pikets Ständer, vid granskning af de i Kongl. Maj:ts Proposition angifna förändrade grunder för beväringsiurättningen, funnit sig böra hemställa: att vid utarbetandet af det förslag till författning i ämnet, som Kongl. Majit förklarat komma att vid en blifvande riksdag framställas, måtte iakttagas: Bih. till II. St. Lay~ samt Allm. Besv.- och Ekon.- Utskottets Utlåtande N:o Ö. att skyldigheten för Svensk man att deltaga i allmänna beväringen hädanefter såsom hittills inträder med året näst efter det då han fyllt 20 år; att, för åstadkommande af den nödig befunna mera öfvade krigsförstärkningen. behörig hänsyn fästes derå, att frivilliga anmälanden dertill, jemväl af andra än beväringspligtige, i möjligaste måtto främjas; att i sådant, afseende dessa frivilliga tilläggas en extra aflöning af !
Hvarförutan i 31dje punden stadgas, att am tillverkningen steg öfver Sooo lödiga Mark om året skulle Bergslagen till Kongl. Majit och Kronan, utom Tionden samt Myntarelönen och Slagskatten, änny dertill betala En Dir Simt för hvarje mark af Bergslagens, 9 tiondelar af detta Öfverskott, och om tillverkningen geck öfver 2500 mark, så skulle äfven för hvarje öfverskjutande mark, Bergslagen erlägga 1 Dir 16 öre Simt på det Kongl. Majit och Kronan matte erhålla någon ersättning StatsUtskottets Betänkandea, för den ränta och Dagsverken sorn Bergslagen till KonstStatens underhallande af Kongl. Majit och Kronan innehafver. Uti RiksStaten för ar 1816 påräknas denna Inkomst till i,goo Rid, men som enligt Räkenskaperne, deruti årligen yppats mer och mindre brist, så har Utskottet ansett densamma bora minskas med 300 R:d, och fördenskull icke uptagit den högre för den kommande tiden, intill nästa Riksdag, än till - l,6o 7:0 Löfås SilfverWerk. Tionde Afgiften beräknades uti RiksStaten för år 1816 till i? R:d om året. För närvarande anses denna afgifi, intill dess annorlunda derom beslutes, icke kunna Uptagas till högre belopp föråret, än tillförene eller med 1 8'.o Kronans Tionde och Hammar Sk att fJern, HaminarSkatten lefvereras antingen in natura på närmaste Stapelstads våg, då det sedermera af Kongl. KammarCollegium och Kongl. StatsContoiret för Kronans Räkning på öppen Auction till den mästbjudande försäljes, eller ock löses med penningar efter deu Taxa, som af Kongl. Kammar - 266 StatsUtshottets Betänkanden. och BergsCollegierne samt Kongl. S.a j 5.906. SW.d med anledning häraf torde lika qvantitet, som hitintills, kunna påräknas, eller till 4,000 Stfetd årligen.
Utan att vilja vidare ingå i någon discussion öfver detta ämne, hvarifrån jag med flit hela tiden afhållit mig, får jag blott hemställa, huruvida icke saken förhåller sig så, att Utsk. endast föreslagit, att med frågans afgörande skall anslå; och då frågan i öfrigt lärer vara en anslagsfråga, G54 Den 19 April e. m. hvaröfver R. o. Ad. icke nu kan fatta sitt beslut, så skulle jag tro, att någonting annat nu icke är vid den saken att göra än att återremittera frågan. Gr. Lagerbjelke: Mig förekommer det, som om här vore fråga om ett svar på en del af den K. propos. K. M. har föreslagit, att denna summa måtte afskrifvas; Utsk. har föreslagit, att frågan derom måtte uppskjutas. Detta uppskof har förfallit, i anseende till det beslut, som R. o. Ad. nyss fattat; jag hemställer dä huruvida det må kunna vara R. o. Ad. förmenadt att bifalla den K. propos. i denna punkt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han ansåge sig böra framställa förnyad propos. i öfverensstämmelse med Frih. Cederströms förslag och derföre finge hemställa, om R. o. Ad. behagade afslå Ulsk:s hemställan samt bifalla, alt ifrågavar. af Statscont. förskjutne 73,853 r:dr 16 sk. b:co skola i räkenskaperne afskrifvas. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. tillkännagaf, alt han funnit ja hafva öfverrösta! nej. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, behagade härefter, med erinran, att R. o. Ad. för längre tid sedan beslutat, att med pröfningen af StatsUtsk:s utlåt. N:o 116, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till 11.
Apothekare, som för farmaceutiska behof nyttjar ostämplad redskap eller distilleringspanna af större rymd, än medgifven är, eller distilleringspannor utöfver tillåtet antal, bote från och med 20 till och med 200 R:dr. Använder apothekare panna med rektifikations-apparat, bote såsom i § 43 mom. i sägs. § 45. Utöfvar någon anmäld bränvinstillverkning utan att inför kontrollören hafva företett vederbörligt qvitto å enligt §§ 18 och 19 förskottsvis erlagd eller, pd sätt i § 19 föreskrifves, å postkontor aflemnad tillverkningsafgift, bote för hvar dag sådant sker ett belopp motsvarande tillverkningsafgiften för en dag. Öfverläder bränvinstillverkare det förbud, som i mom. 5 af § 2 gifvet är mot bränvinstillverkning eller mäskberedning från klockan 10 om aftonen näst före söneller helgedag till klockan 10 om aftonen å sådan dag; gälde, för hvarje gång sådant sker, den tillverkningsafgift, som mot en dag svarar, och bote ett med afgiften lika belopp. Verkställes annat till bränneri hörande arbete, utom tillsyn vid malteller jästberedning, emellan klockan 8 på morgonen och klockan 5 om aftonen å söneller helgedag, eller öfverträdes förbud, som i § 14 gifvet är; bote bränvinstiliverkare eller distilleringsidkare från och med 5 till och med 50 R:dr. Vid de förbrytelser, som nu sagde äro, vare så väl bränvinstillverkaren eller distilleringsidkaren, som de arbetare, hvilka honom biträdt, underkastade ansvar för sabbatsbrott, enligt allmän lag. § 46. För öfverträdelse af hvad i § 29, mom. 2 och 3 samt § 31, angående bränvinstillverkare, stadgas, vare ansvaret böter från och med 20 till och med 14 Förslag till Förordning angående vilkoren för bränvins tillverkning. 200 R:dr; för underlåtenhet att iakttaga föreskriften i g 67 botes från och med 5 till och med 50 R:dr. § 47.
Söker eller tager någon Swensk Undersate tjenst hos Främmande Herrskap utan förut erhållit Kongl. Maj:ts i behörig ordning utfärdade tillstånd dertill, hafwe han för alltid förrverkat den rätt och förman som Swensk Undersate tillhörer, samt warde ansedd och behandlad såsom Utländsk ManMed Krigs, och Sjöfolk, Arbetare wid Bruken och Bergwerken samt Handtwerks-Folk och Tjenstehjon, som olofligen ur Riket sig begilwa och tjenst Utrikes antaga, förhalles efter hwad Författningarrie i hwarje händelse serskildt stadga; samt s;o Den so Junit. 7?7 2W Att härjemte förklaras ma: det VIN någon, innan Kongl. MaittS Förordning härom kungjord blifwer, redan fokt eller antagit Främmande tjenst, bör sadant af honom, om han är i Riket stadd, anvin en manad fran den dag Förordningen kungöres i den Församling der han wistas, och om han ä Utrikes ort sig uppehåller, innan Sep mannder fran Förordningens kungörande i Swensta Post-Tidningen, anmälas hos Justitie-Canzleren wid enahanda aaswa'-. som drabbar den, hwilken utan Konungens tilland sökt eller antagit tjenst under Fram» mande Herrskap. Kongl. Maj:t förblifwer Riksens Ständer med all Konal. Nåd och ynnest wälbewagen. Larum ut supra. kr estr. öV ali lin. Likheten med Höga Originalet, intygar 6. Silverstolpe. Hrotocoll öfwer Justittä ärender, som hos Longi. Maj:t kommer att i underdånighet anmälas och i Högsta Domstolen föccwacit Mandagen den i; Junii 1812. I närwaro af Justitie-Naden Nibelius. Jserhjelm. Liljewalch. Ziervogel. Poppius. Grefwe Hamilton. Marks von Wurtenberg. Bihang. Rewi - 7Z8 Den 20 Junit. Den 2v Junis. 7Z9 Rewisions-Sccreteraren Graan föredrog iM säte tjenst hos främmande Herrssap utan förut erderdanighet:
» F ö r hvarje gång han upprepade sin fråga, reflekterade jag m e r o c h m e r öfver hvad han egentligen kunde mena. Själf hatar jag ordet lyssna o c h föraktar dem, s o m hafva den sorgliga ovanan. Jag visste således att gossen aldrig hade sett mig göra det. Då jag inte kunde reda ut hans fråga, gaf jag h o n o m en dag följande motfråga: » Hvarför frå- gar du det? » o c h får till min stora häpnad det svaret: » Det är fint ». Sedan jag väl fått ögonen öppna, märkte jag snart att det är hans m o d e r, som lärt h o n o m att det är fint att lyssna. H u r ofta har jag icke öfverraskat frun m e d att hon stått b a k o m dörrarna, låtsandes syssla än m e d ett än m e d ett annat. I medvetandet af sitt simpla förehafvande. har h o n d o c k ej kunnat hindra skammens rodnad att uppstiga i sitt anlete. Uppfostrad i ett enkelt, men godt h e m har jag alltid blifvit lärd att det är m y c k e t fult att lyssna. I ett s. k. fint h e m erfar jag att det blifvit inprentadt i de små barnen att det är fint. H v a d skall jag tro är det rätta? Skall jag lära mina barn att lyssna eller skall jag förbjuda dem det? I förra fallet bli de ansedda s o m fina barn i det senare fallet s o m — tarfliga. — Helt hastigt sjönk jag i den lille gossens aktning, ty då jag aldrig lyssnar, kan jag ej bli ansedd för — fin. » Undrande. » * IDUN 1897 Ur notisboken. Våra » tjänande systrars * ålderdom. Föreningen till beredande af lifränta åt tjänare » höll sitt årsmöte i Stockholm den 31 mars. Inkomsterna under året ha varit 1,171 kr. 70 öre, hvilka åtgått till organisationskostnader, tryckalster etc. Full decharge beviljades styrelsen. I) e ur styrelsen utlottade ledamöterna återvaldes.
Gyllenborg, Hans Excellence Herr Grefve Fredrik, yttranden. VI. 334. VII. 296. VIII. 3g. Gyllenborg, Grefve, JustitiaeStatsMinister, angående pension för. XXXVI!. 49* R* 25o. XLV. B. i34. XLVIII. E. 42. A. 201. — angående dess begrafnings bivistande af Rikets Ständer. XXXIX. 129, 285. Gyllenhaal, Carl, yttrande. VII. 275. Gyllenhaal,Lars Herman,yttrande. XXIII. 56. Gymnasier och Universiteter, om anslag af löner för vissa Lärobefattningar vid. Se Universiteter. Gym - 24 I Gymnasiioch Scholaj-Lärare, om behofvet af Löne-förhöjning för. XXVII. B. 222. XXVIII. 146. XXXIX. A. 260. XLVIII. U. i2i. XLIX. A. 148. Gymnastikoch Exercice-Lärare vid Gymnasierne, angående. V. 116. R. 2i3. XXIII. Gymnastiska Centralinstitutet i Stockholm, om förökadt anslag för. V. 242. VIII. R. 213. XXIII. B. 32t. XXIV. 67. XXVI. Å. 3. XLI. U. 248, 334. XLIV. A. 367. LII. E. 45. Gårdfarihandeln, rörande den så kallade. XXVI. B. 407. XXVII. Å. 182, 295. XXXVII. U. i5g. XXXVIII. A77- Gäldenär, om skyldighet för, att, i brist af annan tillgång, med arbete aftjena sin skuld. XLIX. B. 97. L. 119. A. 188. Gästgifvaregårdar å Wermdön, om anläggande af. Se Wermdön.
Under denna tid har denna näringsgrens afgifter lill Staten varit i jemnt fallande, allt som lillverkningsbeloppet stigit, så att 1839, då tillverkningen var lägst, var skatten högst, nemi. 3,285 r:dr 39 sk., men dä tillverkningsvärdet var högst, eller 5,090,626, utgjorde skatten endast 3,078 r:dr. Man finner af den uppgift jag här äger, att Norrköpings stad för hela sitt tillverkningsvärde under dessa 5 år betalt högst 1,812 r:dr 24 sk. och lägst 1,780 r:dr. På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag om bifall till Hr Geijers motion och afslag å Ulsk:s betänk. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Det är visserligen 5 H. 7 50 Den 4 December f. m. icke med någon angenäm känsla, som jag, till försvar för Ulskts betänk., nödgas uppträda mot intresset för en näring, som utgör den andra i Riket, och hvilken förtjenar allt del skydd samhället kan lemna, utan allt för stor obillighet mot öfriga samhällsintressen, helst denna näring till stor del lemnar tillgångar till betäckande af Rikets stora import. Delta ämne har inoln Bevilln.- Ulsk. utgjort föremål för långvariga och sorgfälliga undersökningar. Utsk. hade, under samtliga näringarnes nuvar. betrykta belägenhet, gerna önskat att kunna föreslå beskattningslindring för dem alla; men då detta troligen icke låtit sig göra, i anseende till den förväntade statsbristsummans belopp, och då det problem Utsk. haft alt lösa endast bestått deruti, att föreslå relativa beskallningsgrunder mellan de olika näringarne, emedan de absoluta afgiflerne eller sjelfva sifferbeloppen icke kunna föreslås förrän statsbristsumman bl ifver känd, sä följer deraf, alt frågan huruvida lindring kunde föreslås för någon särskild näring, nödvändigt mäste föregås utaf en undersökning, huruvida denna näring befinner sig i mera missgynnande förhållande än de öfrige.
N:o 5i, ronde afgiften, som sjöfarande erlägga vid Ny Elfsborgs fästning, måtte utsträckas, äfven i afseende å Waxholm. Hr Prytz, Lars Adolph: I anledn. af det nu ofgjorda betänk. N:o 121, och med stöd af 56 §:n Riksd.- Ordn., har en ledamot af detta Stånd, Hr Cedercrona, Joli. Ulrik, ansett sig befogad alt göra en motion, men i hans frånvaro får jag upptaga den som min egen, anhållande alt någon af Ridd.cancellisterne finge densamma uppläsa, samt att jag derefter måtte återfå ordet. Det af Hr Prytz åberopade anförandet upplästes, så lydande: Sedan hos Vällofl. BorgareSt. af Hr G. Moberg motion blifvit väckt om rättelse i den afgift, som erlades till comrnendanten å Ny Elfsborgs fästning af alla till och från Götheborg kommande fartyg, samt vid föredragningen häraf hos R. o. Ad. Frih. Raab, A. C., och Hr Nordensköld, O. G., sammanstämmande yrkat, att äfven de fartyg, som passera Waxholm, hädanefter måtte fritagas från skyldigheten att derstädes erlägga och betala hittills stadgad afgift; så har K. M. den 3 sisth Juli i nåder utfärdat en förordning, deruti stadgas, dels att, med undantag för Carlskrona och utom i de fall när fartyg komma från smittad eller för smitta misstänkt ort, skall ali annan prejning af handelsfartyg, farkoster och båtar, än genom anrop från fästningen, under fredstid upphöra, dels ock att folkpassens hittills föreskrifna uppvisande och åtecknande vid prejning hädanefter i allmänhet komma att upphöra; med afseende hvarå Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. i sitt utlåt. N:o 121 ansett det af motionärerne gjorda yrkande icke påkalla någon R. St:s åtgärd.
Emellertid har Länets Hushållnings-Sällskap under en lång följd af år sökt att för dem väcka håg och intresse, och tvifvelsutan har åtminstone den senare, eller fruktträdsodlingen, något gått framåt. Sedan den af Hushållnings-Sällskapet med understöd af allmänna medel anlagda trädskola nu hunnit fullt ordnas, har Hushållningssällskapet för afsigt att årligen i länet gratis utdela ett större antal förädlade fruktträd; och är att hoppas, att detta i sin mån äfven skall medverka till befrämjande af en förändring till ett bättre i förevarande hänseende. B) Boskapsskötsel. Antalet 1860—1861 vinterfödda kreatur är uppgifvet på sätt i nedanstående Tab. N:o 3 tab. Litt D. finnes utfördt och i tab. N:o 3 sammandraget. och Litt D o Länsstyrelsen har här velat meddela en species facti af förhållandet inom de olika delarne af länet, för att dermed lätta öfversigten och bereda tillfälle till anställande af jemförelse dessa delar emellan. Såsom bestämdt angifvande det verkliga antalet underhållna kreatur, torde väl de i tabellen upptagna summor icke vara fullt tillförlitliga; och sannolikt kunde de utan fara för misstag höjas åtminstone en eller annan procent. Men emellertid kunna de gifva en ungefärlig föreställning om beloppen, och särdeles, i hvad angår proportionen emellan antalen af de olika slagen underhållna husdjur, torde de pä det hela kunna antagas såsom i det närmaste uttryckande verkliga förhållandet. Under förutsättning häraf visa de ett särdeles lågt antal underhållna nötkreatur i förhållande såväl till den odlade jorden som i synnerhet till antalet underhållna hästar. Jemför man nemligen antalet nötkreatur med tunnlandtalet odlad jord, så komma ett nötkreatur, ungboskapen inberäknad, på 3 tunnland odlad jord, ett storkreatur på 4 tunnland odlad jord, och en ko » 5 » » » Tab. Litt. Boskapsskötsel, absoluta antalet. Hästar. Oxar och tjurar. Kor. Ungnöt. Får.
Enär Kongl. Kammar-rätten öfver detta anmärkningsvärda förhållande redan infordrat vederbörandes förklaring, hafva Revisorerne ansett sig kunna låta härvid bero. Men detta har emellertid föranledt I evisorerne framställa den önskan, att Konsistorierna måtte förståndigas, att vid hvarje års räkenskap foga en förteckning, deri redovisning meddelas ej mindre öfver alla under Konsistor» förvaltning varande lägenheter, af hvad namn och beskaffenhet sorn helst, och af hvilka de särskilda kassorna hafva inkomst, än äfven å beloppet utaf afgälden för hvarje sådan lägenhet och tiden för dess — 270 — erläggande, äfvensom, i händelse afgälden fördelas emellan olika kassor, uppgifva det belopp, hvarje kassa genom dylik fördelning undfått. Revisorerne antaga, att härigenom skall för framtiden undvikas så beskaffad försummelse, som här blifvit påpekad. § 3. Enär de inom stiften befintliga Pedagogier åtnjuta inkomst af statsmedel, bestående dels i anslagen kronotionde-spanmål, dels i kontant ersättning för så kallade Djeknepenningar, vill det synas Revisorerne, som borde det jemväl åligga dessa lägre läroverk att till vederbörande Konsistorier afgifva sina, i öfverensstämmelse med det under den 17 September 1856 för Élementar-läroverken nådigst fastställda formulär, i tillämpliga delar upprättade räkenskaper. Så har ock skett uti en del stift, men inom de fleste, har sådant icke iakttagits. § 4. Uti 3:dje punkten, mom. c, af ofta åberopade nådiga bref den 17 September 1856 är i nåder förordnadt, att register skola åtfölja räkenskaperne, hvaraf måste följa, att de i hvarje räkenskap förekommande olika konti skola pagineras och registret hänvisa till hvarje kontos pagina. Då med denna nådiga föreskrift uppenbart åsyftas, att vid räkenskapens granskning ett konto utan svårighet skall kunna återfinnas, bör väl detta syftemål icke försvåras derigenom, att, såsom vid flere Konsistoriers och Elementar-iäroverks räkenskaper under revisionsåret egt rum, verifikationerne blifvit infästade emellan räkenskapens särskilda konti.
Herr Mannerhjerta, Ulric Emanuek Herr Montgomerie har i sin motion om Dykerioch BergningsCompagniets upphäfvande, eller reglementariska förändring afmåla! det med de mörkaste färgor, och då han derunder säger, att det är en authoriserad Corporation, som grundar sin tillvarelse och rikedom på olycklige sjöfarande och på deras plundring, så måste den sorn ej närmare kanner förhållandet, på det högsta förvånas att något så stridande mot samhällsordningen kan i ett constitutionelt land äga rum. Hade mo» ticmairen inskränkt sig till att fordra ändring af sådana reglementariske brister, som vidlåda hvarje samhällstiftelse, eller i det han önskar denna inrättnings upphäfvande, gifvit utkast till hvad sorn hör uppföras på ruinen af den byggnad han vill kullslå, då skulle jag visserligen under tystnad afvagtadt de kunnig® Den 17 Februarii, 455 mans yttranden, hvilka det vederbör att behandla ämnet, men då nu allmänna tillmålen göras, hvilka, om de voro rättvisa, skulle sätta allt för myken fläck pä samhälsskicket, så anser jag som en pligt att yttra de olika åsigter med motionairen, sorn jag i detta ämnet äger. Det är icke första gången sorn Dykerioch BergningsCompagniet fått röna häftiga anfall, och hvad nu blifvit anfördt, är blott ett genljud af hvad| under sista Riksmötet derom yttrades. Under fordna Riksdagar hafva icke klagomål saknatsmen äfven då, när denna inrättning var i ett mera ofullkomligt skick, hafva de samma hufvudsakligen befunnits obefogade. Dykeri-Inrättningen uppkom under en stor ehuru enväldig Konungs tid, en Konung som gifvit Sverige de flesta af dess ännu varande administrativa former. Det var nemligen Carl den XI som utfärdade de första stadganden att beskydda sjöfarande för strandboernes roflystnad. De enskilte män sorn i anledning häraf erhöllo privilegium, och tillädes vissa inkomster för sine bergningsåtgärder, voro deremot underkastade pligter och controll på de simmas uppfyllande.
Naturligt var väl icke att Lieutnanskan opåtaldt fick ströfva kring sin arma moders boning – ned till stranden, just till stället der hon sett den syn, som förmörkade hennes själ – att hon der fick sitta dagarna igenom med barnet på sitt knä och blicken riktad utåt det oändliga hafvet? (8) Var det naturligt att hon en afton der fanns död, och barnet bredvid henne på stranden, lekande med Moderns nedfallna, yppiga flätor. Att af allt detta icke någonting var naturligt, måste man verkligen medgifva! Men hvad rådde då Wendela för allt detta, torde man åter fråga? Vänta – vänta – Hon är väl icke så oskyldig heller – I den vagga hemska stormar skakat, underliga toner omsväfvat, låg hon icke redan tyst och stilla i den, med de stora dunkla ögonen, som redan då sågo på allting och fästade sig vid intet, och ingen (9) hade hört från henne någon jämmer, någon klagan? Och Wendelas helsa sedan? Var denna helsa – vi hade så när sagt – så fast, så orubblig som klippan vid hafvet, dit Modern alltid förde henne, (10) var en sådan helsa, eller kunde den för Wendelas Tante (11) synas naturlig? Någon sjukdom måste ju nödvändigt alla menniskor hafva, det visste den goda Frun. (12) I följd häraf – af Wendelas Föräldrars egenheter, af dem vid hennes egen födelse, i följd af just sjelfva helsan, måste Wendela nödvändigt ha – Idéer. Skarlakansfeber, messling, koppor, skroffler, Engelsk sjuka och . bb, J alla bleka (13) uttärda gestalter, som kringsvärmen barndomens läger, O tillåten mig att här åt Eder uppresa ett litet altare! J kunnen plåga, J kunnen döda, – men J ären dock inga efterhängsna Furier, som aldrig lemnen Ert en gång valda offer – J kunnen tröttna, välja Er ett nytt Men den som väl fått Idésjukan, när kan den hoppas blifva henne qvitt? Ända till grafven får han nog släpa den olyckliga åkomman med sig! Olyckliga sjukdom, Olyckliga beklagansvärde Patient! Sedan Tanten förklarat