Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid besök å Karlskrona örlogsvarf hafva Revisorerne, så vidt de kunnat bedöma, funnit dervarande verkstäder och förråd, skeppsdockor och fartyg m. m. väl skötta och vårdade. Att linieskeppen blifvit föråldrade och förlorat sin betydelse inom försvarsverket, att vindbryggor, mastkranar m m., hvilka en gång voro förträffliga, icke numera finnas ändamålsenliga, torde vara tidens, uppfinningarnes och de begränsade tillgångarnas fel, — icke vårdarenas, till hvilkas förtjenst det i många fall snarare må räknas att det gamla kunnat bli så gammalt. När, efter sjöslaget vid Kjögebugt 1677 och freden i Lund 1679, Konung Karl XI anlade Karlskrona och ditflyttade örlogsflotta!), egde vi endast två större och några mindre örlogsfartyg; vid den store rikshushållarens död hade svenska sjömagten åter vuxit till 45 större och mindre krigsskepp. De storartade planerna då och sedermera förklara väl den vidlyftighet, Karlskrona örlogsvarf erhållit; men hvad förr måhända var en förtjenst, kan vara en olägenhet nu, och i våra dagar, under nuvarande förhållanden, hade det onekligen varit fördelaktigare, om nämnda skeppsvarf från början fått mindre utsträckning, om dess olika verkstäder, maskiner och inrättningar blifvit mindre spridda, så att deras kraft vore mera samlad än hvad nu är fallet, och deras verksamhet sammanförd inom en trängre rymd. Men hvad som skett har skett. De fel, som blifvit begångna, kunna icke göras ogjorda. Det är numera endast fråga om att söka undvika dem hädanefter och att under tiden i möjligaste måtto mildra de förhandenvarande olägenheterna. Yid anordningarna för framtiden torde fördenskull väsendtligt afseende fästas vid att vinna korta och lätta transportvägar, händiga transportmedel och såmedelst bespara både tid och arbetsstyrka. Enligt det i år af Chefen för Sjöförsvars-departementet framställda och med Konungens tillstånd till trycket befordrade förslag till grunder för ombildning af Sveriges sjöförsvar, skulle vår örlogsflotta för närmaste framtid bland tidsenligare fartyg räkna endast 1 skepp, 1 fregatt, 4 korvetter, 4 sjögående tornfartyg, 8 kanonslupar och 1 transportfartyg.
Uppläste hos Ridd. och Adeln d. 15 Dec. 1817. Prest-Ståndet d. 15 Borgare-Ståndet d. 18 Bonde-Ståndet d. Ig — Ut - Konungens Nåd. Propositioner, 9V Utdrag af Protocollet öfver Handels■ och Finance-Arender, hållit inför Hans Maj t Konungen uti Stats - Rudet il Stockholms Slott den jo December 1817 j hvarvid Hens Kongl. Höghet Kron-Prinsen var tillstädes. Närvarande: Deras Exellencer, Justie - Stats - Ministern Herr Grefve Gyllenborg och Stats-Ministern för Utrikes Arenderne Herr Grefve von Engeström. Siats-Råden: Hans Exelience Pierr Grefve Rosenblad. Hans Exelience Herr Friherre Fleming. Hans Exellenee Herr Friherre Lagerbring Herr Friherre Cederström. Grefve Mörner. Herr Friherre Skjöldebrand Hof Cantzleren, Herr Friherre af Weitetstedt. Stats-Secreteraren Klintberg. Stats-Secreteraren föredrog i underdånighet Stats-Beredningens underdåniga Betänkande, angående frågan om medel och utvägar till Hjelmare Slussverks ombyggnad och vidmakthållande, och uppläste derefter, med Kongl. Majus Nådiga tillåtelse, till justering ett af Stats-Secreteraren författadt underdånigt Förslag till Kongl. Majus Nådiga Proposition i detta ämne. Konungens Nåd, Propositioner, I Kongl. Maj:f behagade , uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Näder gilla herörde Project, sådant detsamma finnes Protokollet hifogadt, och befallte, att Dess Nådiga Proposition skulle, i enlighet dermed, på vanligt sätt till Pikets Ständer expedieras. Ex Protocollo S. A. Munthe, Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition till Riksts Ständer angående nödige medel och utvägar till Hjelmare Slussverks ombyggnad och vi dm a gth ällan de. Gifven Stockholms Slott den 10 December 1817.
Majit funnit nödigt öfver Kommitlerades Betänkande och förslag i dess helhet inhemta Rikets Ständers yttrande, hade Kongl. Majit velat särskildt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att, enligt beräkning, fogad vid de från Kommittéen inkomne handlingar, skulle, i fäll postskjutslegan komme att blifva lika med den i allmänhet gällande legan för entreprenadskjuts, en ökad årlig kostnad af 53,304 R:dr 80 öre, utöfver den nuvarande, drabba Postverket för postens fortskaffandei och alt en häremot svarande årlig summa således borde, om förslaget biföiles, af Statsverket anslås och ställas till General-Post-styrelsens disposition för betäckande af den förlust, som i berörde afseende kunde för Postverket uppstå; derför Statsverket dock komme att i någon mån vinna godtgörelse genom de af Kommittéen till 18,800 R:dr beräknade rote-vakansafgifter, som efter förändringen borde erläggas af de nuvarande roteringsfrie posthemmanen. Hvad i öfrigt anginge det af Kommittéen väckta förslag, hvars utförande icke vore beroende af eller egde oskiljaktigt sammanhang med skjutsnings-skyldighetcns ordnande i öfrigt — att nemligen på vissa större väglinier, hvilka Kommittéen benämnt postvägar, befordringen af så väl post som resande skulle besörjas genom anstalter, bekostade af statsmedel och stående under General-Post-styrelsens inseende och förvaltning, kunde visserligen ej bestridas, att derigenom en högst väsendtlig och önskvärd för - Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ehon.-Ulskoltets Utlåtande N:o 8. 3 bättling i det nuvarande sättet för förskaffande af post och resande skulle åstadkommas; men då dessa anstalters uppehållande i den utsträckning
Du menniskobarn, ställ ditt ansigte emot Jerusalem, och tala emot helgedomen, och prophetera emot Israels land; Och säg till Israels land: Detta säger Herren: Si, jag vill till dig, jag skall draga mitt svärd utu skidone, och skall dräpa i dig både rättfärdiga och orättfärdiga. Efter jag nu i dig både rättfärdiga och orättfärdiga dräpa vill, så skall mitt svärd fara utu skidone öfver allt kött, ifrå sunnan intill norr. Och allt kött skall förnimma, att jag, Herren, hafver dragit mitt svärd utu skidone, och det skall icke igen instunget varda. Och du menniskobarn skall sucka, intilldess att länderna värka uppå dig; ja, bitterliga skall du sucka så att de se det. Och när de så säga till dig: Hvi suckar du? så skall du säga: För det ryktets skull, som kommer, för hvilko all hjerta förskräckas, och alla händer falla neder, allt mod faller, och all knä flyta såsom vatten; si, det kommer, och det skall ske, säger Herren Herren. Och Herrans ord skedde till mig, och sade: Du menniskobarn, prophetera, och säg: Detta säger Herren: Svärdet, ja, svärdet är skärpt och uppfäjadt; Det är skärpt, att det slagta skall; det är fäjadt, att det blänka skall. O huru glade vilje vi vara, om han än gjorde all trä till ris öfver de onda barn; Men han hafver utfått ett svärd till att fäja, att man det taga skall; det är skärpt och fäjadt, att man det uti dråparens händer gifva skall. Ropa och jämra dig, du menniskobarn; ty det går öfver mitt folk, och öfver alla de der rådande äro i Israel, hvilke till svärdet, samt med mino folke, församlade äro; derföre slå uppå dina länder. Ty han hafver ofta näpst dem; hvad hafver det hulpit? De onda barnas ris vill intet hjelpa, säger Herren Herren.
Maj:ts Befallningshafvande och Ofver-Direktören vid landtmäleriet föreslagits lill 19 för åren 1859 och 1860, skulle minskas till 18, utan att dervid tillika blifvit bestämdt om en äldre eller en yngre landtmätare i följd häraf borde indragas, samt att denna minskning kunnat under näsllidel år ega rum derigenom att en äldre landtmätare under hela året varit i åtnjutande af tjenstledighet, men att, för den händelse att denne ville åter inträda i tjenstgöring, svårighet mötte att bestämma om han eller någon annan af de vid storskiftesverket anställde landtmätare skulle, i saknad af medel till atlöningen, skiljas från sin befallning, eller om de för öfver-arbetcs-ersältningar afsedda medel mäste användas lill den nittonde landtrnälarens aflöning, i hvilket sednare fall del icke syntes kunna förvägras dem, som fullgjort de arbeten, för hvilka ersättning af statsanslaget kunde utgå, alt till andra göromål använda den tid, som derefter kunde lör dem blifva öfrig, — pä grund häraf föreslagit, att, lör undvikande af en sådan eftergift af statens hittills tillämpade anspråk på de vid storskiftesverket anställde landlmätares uteslutande verksamhet, aflöning för ytterligare en äldre landtmätare, uppgående med ersättningen för öfverarbete till 2,000 Riksdaler årligen, mätte varda anvisad; f) Jemtlands län-. att Kongl. Maj:ls Befallningshafvande ansett det för länet nu anvisade afvitlrings-anslag blifva tillräckligt för behofvet äfven under nästkommande statsregleringsperiod, endast med en förhöjning af 100 Riksdaler Riksmynt i resepenningarne för den ende i länet qvarstående .afvittringslandtmätare:), hvars förrättningar, ehuru hvar för sig utaf mindre omfång, likväl icke sällan påkallade hans närvaro på frän hvarandra långt af - 16 Bil. N:o i till Kongl. Moj:ts Nåd.
Fadern eller brodern i det rika hemåt den s. k. Smedsgården, där lösdrifverskorna met kommer tillbaka lastad med paket och hållas till tvångsarbete, komma skaror af fångar, bespejad af nyfikna tindrande barnaögon; den hvilka skynda öfver gården, in genom en på fattiga modern, som i sista stunden varit ute venstra sidan liggande port. Det långa sorgliga tåget skymtar hastigt förbi; för att få en liten gran för billigt pris, skyndar hem med sin skatt under armen oeh mötes endast från lösdrifverskornas led höres ett i dörren af jublande skrik från en väntande kväfdt skratt eller prat, men straffångarne gå stilla och tysta, och deras hvitklädda gestalter barnaskara. Tystare och tystare bli gatorna, det är som med de skygga ljudlösa rörelserna glida förbi sänkte sig öfver jorden en dröm om kärlek och som underliga dystra drömfigurer. Det är den stund, då julgudstjänst skall firas frid, som förjagar världsbullrets oro. Det är något egendomligt i att en dylik i kyrkan, dit fångarne äro beordrade att instund gå ut i staden — vandra gata upp och finna sig. Jag följer således efter det långa tåget, som, ned — se hur ljusen tändas i fönstren — förestulla sig dessa olika hem, där öfverallt julen alltjämt i samma hastiga takt, går uppför trappan, in i kyrkan, hvilken inom några ögonfiras. De fångnas j u l. 1890 (DUN de äfven här att frammana det förflutna, genom att, åtminstone på julafton, få något af det gamla hemmets luft in i det dystra fängelset. Lösdrifverskorna däremot, som i allmänhet icke ha några barndomsminnen att upplifva, pryda sina logement med bandrosetter och transparanger och vilja helst fira julen med att gä omkring och prata. För öfrigt finna de julhelgen lång och tråkig, längtan efter frihet, som ständigt bränner dem, blir då häftigare än annars. Endast några af de äldre, för hvilka fängelset blifvit likt ett hem, tycka om, att det är jul. En gammal gumma, som allt sedan 1864 idkat lösdrifveri, kommer helt gemytligt emot mig och önskar » god jul ».
December 1766 föreskrifna tid för fullbordande af utmätning å landet böra förkortas, samt deremot den i Kongl. Brefvet den i3 Julii 1775 stadgade tid för utmätnings verkställande i Stad erfordra förlängning, äfvensom Jag erkänner hehofvet af hittills saknad föreskrift rörande tiden för öfverklagande af felaktige åtgärder vid utmätnings förrättande; men emot Edert ofvanberörde förslag lill aflijelpande af dessa bristfälligheter i Lagstiftningen, har Jag funnit följande anmärkningar förekomma: i:o att den uti ardra punkten föreslagna tid, inom hvilken kronofogdar böra hafva Kongl. Majds Nådiga Skri/v. No g6 /p verkställt utmätning, synes vara allt för inskränkt; serdeles vid de tillfällen da, efter slutade Tings-terrniner, mänga expeditioner, af flerfaldig beskaffenhet pä en gång påkalla kronofogdens verksamhet. För utmätningar å landet erfordras ofta flere mils resor, hvarvid mehnföre eller eljest svårt väglag i betydlig nion kan verka på möjligheten af en skyndsam verkställighet. Och dessa omständigheter synas äfven böra föranleda till stadgande af en längre tid, inom hvilken försäljning af utmätt fast egendom å landet bör vara gjord, än den, som för slik åtgärd i Städerne blifvit föreslagen; 2:0 att de i esta och ardra punkterne nyttjade uttrycken: ”utmätning hos Gäldenär förätta/’ möjligen kunna lemna rum för den misstydning, som skulle Magistrat eller Kronofogde, hvilken af vårdslöshet eller med afsigt utmäter endast någon obetydlig egendom, men underlåter utmäta annat tillgängligt, för full betalning erforderligt gods, ändock icke vara underkastad den stadgade ansvarigheten, efter som utmätning verkeligen blifvit förrättadj, ehuru tili ingen eller föga båtnad för fordrings-egaren. Lydelsen i denna del uti nu gällande föreskrifter al åren 1766 och 177b, der det heter på bägge ställen: "fullgör sin skyldighet gefion utmätning” synes vara rigtiga - 46 Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifv.
De talare, som yttrat sig, tyckas ej hafva fästat uppmärksamheten derpå, att grunden för min motion var ett helt annat lagförslag, än det som af de sammansatta Bancooch LagTJtsktn blifvit afgifvet. Mitt förslag innefattade ej några föreskrifter, hvilka skulle komma att förändra privatbankernes functioner; den förändring, som skulle komma att ske, var egentligen ingen annan än den, att den af föregående lagar stadgade solidariska ansvarighet hos bankens alla delägare skulle ovillkorligen öfverflyttas på directeurerne, emedan de borde vara ansvarige derför, att banken förvaltades så, att den ej kom i concurstillstånd. Deremot skulle den förändring vidtagas, att en delägare skulle kunna skilja sig ifrån bolaget utan årsproclama. Min mening vore endast att bringa till lagenlighet de förhållanden, som, efter hvad jag förstår, för närvar, äga rum, utan att stödja sig på någon gällande lag. Således har jag aldrig föreslagit någon letroactiv lag i förevar, afseende, eller velat ålägga bankerna större skyldigheter, än de förut haft. Då jag nu hört en talare i afseende på Östgötha-bank påstå, att den skulle vara ganska laglig, emedan allm. lagen omtalar bolagsöfverenskommeiser; sä får jag likväl hemställa, om det kan vara föremål för öfverenskommelse enskilde personer emellan, om de skola betala eller icke betala; sådant måste väl stadgas genom lag och ej bero af enskilda öfverenskommelse!'. Således troi' jag ej heller, att bankdelägarnes ansvarsskyldighet kan bero af några bolagsöfverenskommelser; men på andra sidan måste jag medgifva, att Östgötha-bank tillkommit i följe deraf, att R. St. i sitt förslag, vid sista riksdagen, äfven upptogo aeliebanker, hvilkas delägare ej skulle slå 4*4 Den 18 Februari f. m. i solidarisk ansvarighet utan endast med det insatta actiecapitalet. Mitt förslag åsyftade, att Östgötha-bank jemväl nu kunde komma i legalt förhållande. Huruvida den nu är det, lemnar jag derhän och ännu mindre blir den det, om den nu föreslagna lagen skulle antagas.
I vagn med klädda spiltor: Då endast en häst transporteras, erlägges för denne per mil 2: 00. R:dr. Då 2 hästar intagas i samma vagn för hvardera per mil ... 1: 50. „ „ 3 eller flere d:o d:o d:o ... 1: 00. „ Bih. till B. St. I vagn med bommar: Då endast en bäst transporteras, erlägges för denne per mil 1: 50. R:dr. Då 2 hästar intagas, erlägges för hvardera per mil 1: 00. „ Då 3 eller flere d:o d:o d:o — 75. Hästvagnar få icke reqvireras på andra ställen än vid banornas ändpunkter Göteborg och Falköping samt Malmö och Höör. Anmälan om hästars transporterande måste göras 2:ne timmar och hästarne vara vid stationen sednast en timme före tågets afgång. 4:o. Afgitt för en Hund erlägges med 25 öre per mil, men aldrig under denna afgift. äfven lör kortare distanser. 5:o. Afgift lör Paketer erlägges lika för samma vigt inom 5 mils distance, eller för 1 & t. o. m. 10 fif, per stycke 25 öre. öfver 10 „ t. o. m. 20 „ d:o 40 „ „ 20 „ t. o. m. 30 , d:o 55 o. s. v. med 15 öre tillägg för hvarje 10 <K tillökning i vigt. Öfver 5 t. o. m. 10 mils distans erlägges lör 1 t. o. m. 10 & per st. 30 öre. öfver 10 , 20 „ d:o 50 „ 20 „ 30 „ d:o 70 o. s. v. med 20 öre tillägg för hvarje 10 <tt tillökning i vigt.
Detta besiut fa Riksens Ständer härmedelst lill Eder Kongl. Maj:t i underdånighet öfwerlämna, med underdånig anhållan, akt derpå erhålla Eders KonglMajus Nådiga stadfästelse Riksens Stander framhärda re. Uppläst hos Ridd. och Adeln den r Augusti' PrestStåndet den; - Borgare-Ständet d. ; Bonde-Ständet den z I Stsrmtigtigste Allernadigste Ronung Anledning af Eder Kongl, Majus Nådiga Proposition af den 18 sistledne April, angående bestämmandet af willkoren och afgisten för Bmmvinstillwerkningen, samt answaret för BränwinS och andra starka dryckers omättliga bruk, hafwa Riksens Stander at sitt Lag-Utstött uppdragit, att utarbeta en allmän Författning emot omättligt bruk af starka drycker och deras olofliga utminutering. Ucstottct N:o 141. ^ * hap 1-244 Den i Augusti. har äfwen dermed till Riksens Stander inkommit; men wld den granstning densamma sedermera hos Riksens Stander undergått, hofwa de sunnit, att de fleste deri innefattade föresteitter dels esker lecala omlländighetcr, såsom Economista mäste inrättas, dels ock i allmänhet äro tili sm natur Police, Författningar; > sälje hwaraf och nar Riksens Stander ej tilltrott sig att gilla och antaga det ingifva sörstaaet, de förenat sig derom, att till Eder Kongl. Majit i underdånighet öfwerlämna, att i afseende hmpa i Noder utfärda de Författningar, som EtewKenal. Mai:t till ändamaluS winnande i Nader kan sinna yenligast. Riksens Stander framhärda :c.
Det må tillåtas mig att, enligt hvad ofvan antydt är, härvid tillägga en framställning, rörande voterings-proposilioner i Statsregleringsfrågor, hvartill jag ansett närvarande tillfälle böra företrädesvis begagnas, på det, så vidt med nu gällande Giundlagsbokstaf möjligt är, de så skarpt ofta och här isynnerhet framstående obehagliga, tidsödande och förderfliga tvister må för framtiden kunna förebyggas. Jag tror, att Grundlagen lemnar dertill en lika klar, som i alla möjliga fall tillämplig ledning. Grunden för berörde voteringar igenfinnes i 69 §. Regeringsformen, Förblif ver något Stånd ändock vid den mening, det förut fattat, af göres saken efter 3 Stånds beslut. Stanna två Stånd ernet två, då skall Stats-Utskottet förökas m. m. — röste sedermera. Häraf följer: i.*o alt ett Stånds olika mening icke kan bli föremål för omröstning, utan är genom tre Stånds beslut, förfallen ; 3.0 att endast i det fall, då två Stånd stanni emot två och uti intet annat fall, kan votering ega rum, således icke när två stanna emot ett. Pioblemet är sålunda, att i Rikets Ständers Statsregleiings-beslut utröna hvad, som är trenne eller tvänne eller blott ett Stånds mening. I föisla fallen är frågan afgjord, i sisla förfallen, i medlersta ställd lill votering. Mig synes uppgiften ingalunda svårlöslig, utan tvertom enkel och klar. Man invänder till en början, att de trenne eller tvänne Ståndens beslut skola vara sammanstämmande. Ja visserligen; ty det måste vara af de serskilda Stånden icke lika många serskilda, utan blott ett beslut. Nu kunna många beslut, ehuru i underordnade elementer, vilkor och förbehåll skiljagtiga, likväl i bufvudsaken öfverensstämma. Då mäste ju alla de olika lil äggen, så vida de kommit från blott ett Stånd förfalla, men deremot om från tvänne komma under omröstning.
Stafsoch BancoUtskotten delar enahanda tanka, om nödvändigheten, att, för det allmänna bästa skull, Staten bör öfvertaga utredningen af FilialDisconterne, såsom Kjelfve oförmögne att fullgöra sina förbindelser och så alldeles utan Credit, att utredning på egen hand blefve dem omöjlig an - 54 Den 17 Martii, f. m. norlanda , än med den oberäkneligaste förlust för det Allmänna och Enskilta , tror jag likväl att verkställigheten at utredningen kan , utan Banquens eller Statens förlust, ske på ett sätt, som blir mera nyttigt för det Allmänna och mägtigt att häfva den svara olägenhet, som af Disconternes oförmögenhet i allmänna rörelsen redan så känbart inträffat, samt förekomma de framtida foljderne deraf. Utaf de, Högloflige Utskottens Betänkande följaktiga Calculer finnes , att Malmö och Götha CanalDisconters Skulder, genom Assignationer och TreprocentsLån , utgöra tillsammans omkring 4,700,000, hvilka i en hast blifvit satta utur allmänna Rörelsen, och när man härtill lägger Götheborgs Disconts lika beskaffade SkuldSumma , r,183,000, utgör detta en PenningeSumma, hvilken, oaktadt dess egenskap af privat Skuld, likväl varit i allmänna Rörelsen lika gångbart med BancoSedeln, alltid gör en betydlig saknad af Penninge-tillgång i det Allmänna. Om det är skadligt, att obetänkt innom en kort tid sätta i omlopp fen Penninge-nume. raire utöfver det för Rörelsen vanliga behof, så blir det förderfligt att hastigt minska en utelöpande PenningeSumma. Sanningen deraf är bestyrkt genom redan inträffade händelser och följlerna af ett fortfarande kunna knappast beräknas.
Det kan icke nekas att frågan om giftomannarätten och frågan om qvinnans rätt att vid viss ålder vara myndig, hvilken sednare fråga vid sista liiksdagen fick en, efter min tanke, så särdeles lycklig lösning, bero på en och samma grundåsigt, eller, som Lagkomitéen uttrycker sig, på föreställningen om förmåga eller oförmåga hos qvinnan, att i möjlig strid emellan böjelser och förnuft besegra de förra, o«h o» ett 198 Den 25 Jan uari /. m. äfven i hennes mognare år fortfarande behof af andras biträde. Emellan båda frågorna finnes likväl en praktisk skilnad, nemi. den att förmynderskapet gäller i hvarje förekommande fäll, under det giftomannen blott i ett enda fall, och detta det aldra vigtigaste, eger att utöfva ett inflytande. Häraf följer efter min tanke att giftomannarätten i allmänhet måste kännas mindre tryckande för qvinnan än förmynderskapet och fillika mera behöflig, under det å andra sidan hvarje missbruk deraf, just med afseende på vigter! af den fråga, der rättigheten skall utöfvas, framkallar så mycket mera lidande och olycka, oell att man, utan att komma i strid med beslutet om qvinnans rätt att vara myndig, kan bibehålla en giftomannarätt, men endast der man kan antaga att det moraliska och juridiska inflytandet sammanfalla — iler man, som en talare nyss yttrat, kan med visshet antaga att endast kärleksfullhet och den renaste omtanka skola så uteslutande bestämma beslutet, att undantagen höra till dessa sällsyntheter, deremot lagstiftningen väl kan erbjuda rättelse, men som den ej vid regelns genomförande kan afse, nemi. hos föräldrar. Jag vill ej vid denna framskridna tid och efter en redan myc ket lång debatt uptaga de många yttranden, som kunde föranleda ett svar, utan har endast begärt ordet för att uttala en åsigt, som, då jag anmälde mig, ännu icke hade någon målsman, och förenar jag mig med de Hrr, som anhållit om återrerniss, i hopp att LagUtsk:t, vid förnyad behandling af frågan, äfven ville egna den af mig uttalade åsigt sin uplysta pröfning. Gr.
\}tl. Nio 4$. ian Ledaniöterne i ett förvaltande verk oclt de dem underlydande Tjensteman; samt att anmärkningsmål mot ett Collegimn eller, högre Embetsman kunde, i följd af den nya ordningen, komma att sakna den utredning, som vederbör, sedan Kammar-Rättens åtgärd dermed upphprt. Äfvensom Pir voi\ Hartmansdorff, i afseende på det i Betänkandets senare' del ifrågasatte K:gl. Brefvet den x6 Oclober 181G, som handlar om anmärkningar mot menigheter, erinrat om prigtigheten deraf, att Kongl. Maj:t på förhand förklarar, huruvida en anmärkning må vara vigtig eller icke, samt ansett det af Utskotten, till stöd för en sådan föregående pröfning, antagna skäl, att Konungen, som utfärdat Författningarna, må först pröfva om de blifvit missförstådde eller, orätt tillämpade, böra förfalla, vid eftersinnande deraf, att den betydligaste för-i fattning, på hvilken anmärkningar mot menigheter pläga grunda sig, eller Bevillnings-, Förordningen, icke utfärdas af Konungen, utan af Ständerne, äfvensom flere andre författningar, ehuru kungjorde af Konungen, dock författas af Rikets Ständer. — På dessa med flera skäl, har Hr von Hartmansdorff yrkat återremiss af Betänkandet, och hemställt: ”att ur Kammar-Rättens Instruction ”må borttagas de Stadganden i a §. 1 Morn. Lagsamt Allm. Besil, g, Oec.TJtsk. Uti. N:o 45. 7 ”och 11 §. samt upphäfvas de öfrige påbud, ”sorn inskränka Kammar-Rättens Allmänna ”rätt att göra anmärkningar vid debitering, ”uppbörd, förvaltning och redovisning af ”allmänna medel, samt att deröfver döma ”i alla ai »Ira fall, än då det angår Kongl. ”Majcts egna Beslut.”