Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
233 tidrymd dit icke ingått, hafva Rikets Ständer, som redan vid sistförflulna Riksdag å förhållandet härutinnan fästat uppmärksamhet, trott sig böra hos E. K. M. härmed förnya deras då gjorda underdåniga framställning om angelägenheten af Riks-Archivets skyndsamma och behöriga complelterande i berörde hänseende. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Februari 1845, N:o 102. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Febr. 1845. Preste-Ståndet den 12 Borgare-Ståndet den i5 —- — Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvels \, angående öjverlem• nande af Landtbruks-Academiens räkenskaper till Rikets Ständers Revisorer. (Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskcns Uti., N:o 30). S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit hemstäldt, att, då en del af de medel, som blifvit använde till uppbyggandet och underhållandet af Landtbruks-Academiens byggnader, utgjorts af Statsmedel, samt Academien vore att anse såsom en Rikets allmänna inrättning, borde Academiens räkenskaper af Revisionen för Stats-, Bancooch Riksgälds-Verken granskas; I anledning hvaraf Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att Landtbruks-Academiens räkenskaper, med dertill hörande handlingar, måtte varda i och för en sådan granskning öfverlemnade till Rikets Ständers hädanefter sammanträdande Revisorer. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Februari 1845. Bih. till R. Skrifvelse, N;o io3. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 12 Febr. 1845.
Lefnadssättet är tarfligt och visar snarare försakelser intill de nödvändigaste vilkoren för lifsuppehälle, än njutning eller beqvämlighet. Yilkoren och medlen för bergning igenfinnas också oftare i behofvens inskränkning, än i en verksammare omtanka och förmåga att förvärfva. I detta afseende företer sig en icke obetydlig skilnad emellan skogsoch slättbygden. Skogsbon, med mera omväxlande föremål för sin verksamhet, är vanligen fyndig i deras användande, och hos honom träffar man oftare den egentliga idogheten, med en snygghet och ordnad fullkomlighet i husgeråd och klädnad, som har en viss grad af prydlighet och någon gång torde närma sig till lyx; hvaremot Slättboen väl visar en nästan otrolig ihärdighet vid det tunga Jordbruksarbetet, de årstider då det fordrar handläggning, men också dertill inskränker sig hans egentliga verksamhet, derföre man också hos honom finnér en tröghet i lynne, som kanske mången gång öfvergår till nedslagenhet och liknöjdhet, särdeles då missväxter och andia motgångar inträffa, hvilket förhållande var ganska märkbart efter åren 1826 och i83o, men förändrat sig i den mån de då åsamkade skulder under sednare åren minskats och utsigterna för bergning blifvit gladare. Hvarken i den ena eller andra orten framstår någon caracteriserande benägenhet för brott. Der egande rätten förnärmas, är det någon gång en mer eller mindre aflägsen verkan af nöd och behof, men oftast visa sig stölderna såsom en vanart, hvilken, under saknad af uppfostran och omvårdnad i harnaoch ynglingaåren, fått inrota sig. Utbrotten af våldsamheter äro deremot merendels följder af fylleri, som tyvärr ingalunda visar sig sällsynt^ ehuru det öfverdåd, hvarigenom öfverlastandet förr räknades som en bragd, icke vidare förspörjes, utan det åtminstone allmänt betraktas med förakt.
Lön, eller andre af befallningen tillkommande fördelar; tillflyta i Kongl. Maf.ts och Rikets, eller enfkilte Inrättningars, tjenji varande perfoner. Hvilken punkt af Ridderskapet och Adeln bifölls. Den 2 Julii e, m. 71 12.-te punkten. Bevillning bor utgå af de i 2 Art. 7 §, 3 Momentet uppräknade Societeter, Verk och Vinjimedel, åfvenfom, enligt nu gällande grun. der, af Sterbhus, Tejiamenten och Arfsmedel; utan andra undantag, ån i ajfeende på Tejiamenten, gjorde till perfoner får långvarig och trogen tjenji. Denna punkt blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. i3:de punkten. Hela 4 Articeln bör jörfvinna, och deremot en Jårjkild §. i 2 Art, inflyta, af det innehåll: att den fyllnads-afgift, forn tillförne fårjkilt utgått, fdfoni LandtTulls erjättning, kommer äfven hädanefter med vijfa procent på hvarje fult Riksdaler, och i lika förhållande får ett mindre belopp, att beräknas och utgöras för all bevillning, forn erlägges efter 2 Art. dock med de, i förenämnde 4 Art. medgifne, undantag. Och fann Ridderskapet och Adeln för godt att denna punkt gilla. i4:de punkten. En Bevillnings-aj gift får bruk och nyttjande af viffe öfverflåds-varor bör utgå; UtJhottet likväl förbehållet, att, fedan Bevill - 72 Den 2 Julii e m. nings fumman blifvit af Rikfens Stander faft. ftålld, fä inkomma med Jorjlag, rörande det fått och till hvilket belopp Jamma afgift må utgöras. Hvilken punkt, uppå gjord proposition,' ulv af Ridderskapet och Adeln bifölls.
Hwar wore i sädant fall säkerhet och ordning att fbrwänta, hwar skulle trygghet finnas mot de försök och afstgter, som agget, hämndlystnaden och Pärti-andan kunde wilja utöfwa och befrämja, och huru skulle öfwcrläggnin, garne kunna förås i lugn och enighet, om ben ena Ledamoten, utan hinder eller försyn, kunde gifwa sig obehörig frihet till widriga och förolämpande omdömen vm den andra? De äfwentprliga följder, som med ett sädant förfarande skulle wara förenade, äro förmycket pötaglige, att för ett uplyst Samfund bchöfwa närmare dclafileras, Wid dek förhällandc, som jag nu haft äran upgifwa. lärer Höglofl. Riddcrskaptt och Adeln hafwa jnhämtat, det Kongl. Majit genom ferskikke Utffag den 2f Januari! 1828 och den 2g fistledne Mars ej'aller, nast ogillat och afflagit äbfwcr - Oirccteuren Lrsevesmofiltzim underdäniga Beswär samt frikänt Fullmägtige frän hans obefogade klander, . utam ock den ena och 7Zv Den 22 September. och andra gängen ansett honom för sitt ofog och för. olämpande, böra ställas under laga Mtal, samt hand, lingarne i sädant afseende till Justitic-Cantzlcrs-Embc, tet öfwerlemuat, hwilken höga ätgärd mätte förtjena mera afseende, än de obcstyrktc tilmälen, som han i sin skrift wägat anföra; äfwcnsom att, hwad hans 2»e senare skrifter af den 21 sistledne Junii och 6:te i den, na mänad beträffar, desamma pä Konungens nädiga pröfning bero.
icke Hon utantill, hon sedan månader » Hon det minsta, » säger af d e t a l r i k a på handlingskraft väl blifva af detta som människorna icke ärligt kan barn? kalla besluta att begagnas. EN SAGA. lämpade kring sig till e n tafla att funnit lyckan Så var två, det han här i denna måste säkert Detta ljusa, soliga h e m vara den leende af h a r m o n i s k fägring. enslighet måste vara ljuf i för människor, s o m sig själfva o c h i ock. och hon. Här ramen Denna bodde hvarandra. en gång de Deras n a m n? Det sopas och lida bort, och nya samma de namnlösa bodde de Ack, nej! Snabba belyst generationer fröjder o c h genombäfvat två ... kval, njuta som en gång döda. de hade bott här E j länge! Helt kort var det. och hans? o c h stark. var D e n skulle alltid förblifva H a n s kärlek tillhörde henne. hennes värfvade är e t t utvecklas i barnkammaren. bristen vinna. Del är människors barn, kvar tåreflöde icke därför, att Ellen har att gammal, alltid helt tioåring mjölk-klunken koppen, så så l å n g t i d skänkande föga af h e n n e, f ö r a t t behag tillsä- dragningen i håret v i d k a m n i n g e n vår densamma Ringa o c h hållet, hela sin klädsel. lilla återkommande många. ju sin upp. upp, Valpurgisnatt. o c h för sig verkar att och sammanhänger som i sin m a n t e l ur stånd kroppsliga förhållanden. utan Bristen på handlingskraft fostrares kring vårnejd, s o m den, människa själf. aftonskyn, att små, på hålla ett VAGHET gåfvade kastar lågor m o t man uppgifter. olyckligaste egenskaper en människa kan S plikter, om VILJESVAGHET. barn kraft sina m å n g a en i förtid emedan hon icke hade R e d a n på det fyraåriga haf va, SJUNKER vid gammal nas svaga A. v. OLEN bitter lynnet nog BÅGNAR VALBORGSMÄSSA.
Herr Grefven och Landt Marskalken uppläste derefter 2 §. 4 mom. af Tryckfrihets-Förordningen samt förklarade, att då i anledning af denna §. det tillkomme Constitutions-Utskottet att pröfva, huruvida en begärd tryckning af Constitutions-Utskottets Prorocoller eller Handlingar uti till Utskottet remitterade Anmärkningsmål kunde bifallas eller icke, i följd hvaraf anmälan om en slik tryckning borde hos Constitutions-Utskottet framställas; så ansåge Herr Grefven och LandtMarskalken sig böra med anledning 55 §. i Riksdags-Ordningen, vägra den af några Ledamöter äskade Proposition, att Ståndet måtte besluta tryckning af ifrågavarande Protocoller och Handlingar, och komme frågan om berörde Propositions vägrande således att till Constitutions-Utskottets afgörande förvisas. Den ii April. 347 Herr Schönström, Pehr: Jag får den äran ödmjukast upplysa, att min först framställde anhållan om uppläsningen ingalunda hade af seende på Constitutions-Utskottets Memorial', utan endast på Friherre Anckarsvärds Anmärk* ping i Kustbevaknings-målet. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric: OmGrundlagarnes helgd; om Styrelse-Forinernes noga Lgttagande af verkställande Magten är af något inflytande å de Constitutionella Samhällens bestånd, så är granskningen af sådana törhai. landen ett vigtigt föremål för Representationens uppmärksamhet; och då Lagstiftaren ganska visligen åt ett inskränkt antal uppdragit pröfningen af Stats-Rådets Protocoller och då han j vissa fall äfven lemnat Constitutions-Utskottet en beslutande rätt; har han på intet ställe i Grundlagen velat eller kunnat undandraga Constitutions-Utskottet, att af Representationen och hela Allmänheten bedömas för sitt handlingssätt. Constiiutions - Utskottet måste ej kunna undandragas allmänna Opinionens Domsrätt och i de fahl darj Utskottet handlar med Riksens Ständers magt, måste Riksens Ständer äga sig en utväg förbehållen, att åtminstone
Lika med hvad 12 och i3 §§‘na af 1835 års förordn. medgifva, skulle jag tillstyrka, för att icke motverka fördelen deraf alt genom förbättrade inrättningar vinna tid, bespara arbete och bränsle, att begagnandet af s. k. konstbrännerier fick äga rum; dock vill jag tro, att man redan af dylika har så många godkända redskap för brännvinstillverkningen, att man med användande af någondera af dessa intill nästa riksdag kan vara belåten; och borde derföre från riksdag lill riksdag ingen annan redskap tillåtas, än sådana, hvilka uti den gällande förordningen dro beskrifva och beskattade; hvarigenom ock den oformlighet fÖrekommes, som uti 39 §:n omtalas, der det åligger Konungens Bef:h:de att eller prot. låta verkställa profbränning, der sådan redskap till beskattning uppgifves, hvilken icke kan hänföras till någon af de uti i3 §:n beskrifna 7 classer. Sedan förra riksdag hafva lili åtskilliga orter uppkommit s. k. ångbrännerier, hvilka jag icke tror uti beskattningsväg blifvit åtkomliga, i mån af deras afverkningsför2 H. 57 Den 2(5 Februari e. ra. måga, och hvarigenom enskilde speculanter tillskynda sig en obillig fördel på allmän och enskild bekostnad. Sådana pannor eller redskap, hvilka drifvas med ånga, böra efter min tanka beskattas minst i y:de classen. Att i beskattningsväg, i förhållande till högsta tillverkningsbcloppet, kunna rättvist i hvarjedass åtkomma brännvinspannan, lärer snart sägdt vara omöjligt, enär mindre detaljer, som här vore för vidlyftigt att vidröra, dervid äro inverkande; man kunde derföre vidhålla den uti i835 års förordn. upprättade tariff, med den förändring, att enahanda skatt skulle betalas för 3:ne, som för 6 månaders bränningstid, äfvensom att denna afgift borde förskottsvis erläggas vid skaltskrifuingslillfället.
ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, rörande StatsUtskottets Betänkande, 0111 Kongl. NummerLotteriets indragning, 86. -— angående StatsUtskottets Betänkande, om lånerättighet i ManufacturDisconten för Skeppsvarfs-ägare eller Skeppsbjggerier, 87. — angående fond till godtgörande af framlidne Herr RiksRådet Friherre Adler Salvii arfvingars underdåniga Kronofordran, dito. — om Återremiss till BancoUtskottet af dess Betänkande, om allmänt kungörande af BancoSedelstockens belopp för hvarje år, 88. — om Återremiss till Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconbmieUtskottet i fråga om inrättande af en BergsSchola, dito. — om öfverlemnande till BevillningsUtskottet, af StatsUtskottets Memorial, angående de till förstärkta StatsUtskottets åtgärd öfverlemnade Bevillningsfrågor, dito. — om anmodan till ExpeditionsUtskottet att uppsätta förslag till Constitutorial för Justitiae - Ombudsmannen och hans Suppleant, j 38. — om anmodan till Expeditionsutskott att uppsätta underd.
Alla förut gällande Lagar, Stadgande» och Föreskrifter, i afseende pä Tryckfriheten eller Bokhandeln, ware härmed uphäfna, och, såsom en följd häraf, äfwen alla hittills gisna särstildta Förbud emot utgifwandet af wista Böcker, Skrifter och Handlingar; skolandes desta ej kunna äratas annorlunda, än denna Tryckfrihets-Lag bjuder. 2:0 Nägon tryckningen föregående granskning af Skrift, eller nägot förbud emot tryckning deraf, stall ej äga rum. Ej stall nägon Skrift kunna före dest rrlgifwande Boktryckare, Utgifware eller Författare af - Den iv Februari!» 765 affordras, ej eller något för tryckningen eller utgifningen hinderligt inseende öfwer Boktryckerier eller Författare och Nlgifware wara Mätit i Lärowerken dock deras förra rättighet förbehållen, att öfwerse och gilla sädane Afhandligar, som stola pä deras Lärosalar offentligen förswaras. Z:o Jnga Privilegier pä Skrifters utgifwande, af hwad form och beskaffenhet de wara ma, stola hädanefter behöfwas, utan ware för hwarje Författare eller Förläggare, thy förutan, utgifnings-rätten af trycket fri, andras redan erhällna utesiutande ratt dock oförkränkt. Sadan uwflutande rätt mä hädanefter ej förunnas pä längre tid än 20 är. Pä 0- bestämd tid redan förunnad galle endast för dens lifstid, som den erhållit. Privilegier pä Skrifters ulgifwande, sörlänta till allmänna Inrättningars understöd, äge ej kraft för längre lid än 20 är, räknade frän denna Lags datum, Kongl.
För hvarje Plenum bör, sedan Talmans-öfverläggningen för sig gått, genast uppgöras en serskild Föredragnings-lista, hvaraf en afskrift under påstående Plenum bör vara uppsatt i RiddarhusSalen, derå alla förändringar i föredragnings-ordningen, hvarom Ståndet i enlighet med 47 §< Riksdagsordningen kan öfverenskomma, skola genast anmärkas. §. 28 i Utskottets Förslag, som borde erhålla N:o 29, bifölls, och skulle elter slutet af denna § tilläggas följande: Alla skrifteliga anföranden skola genast efter deras uppläsande afgifvas till Protocollet. Ridderskapets och Adelns PleniProtocoll böra, inom fjorton dagar, efter det de blifvit hållne, inför Ståndet justeras, så vida Ridderskapet och Adeln icke för hvarje serskilt fall derom annorlunda förordnar. §. 29 i Utskottets förslag, som borde erhålla JN7:o 3o, bifölls med den förändring, att i stället för orden: "pröfve Ridderska"pet och Adeln j om han derföre af Landt’’Marskalken varnas bör om saken af ett ”Utskott skall närmare pröfvas” skulle införas följande: pröfve Ridderskapet och Adeln j om han derföre af Landt Mar skal - Deri 17 Augusti e. ra. keti 'varnas börj eller saken af ett Utskott skall närmare pröfvas. §. 3o i Utskottets förslag borde utur nya RiddarhusOrdningen alldeles utgå. §. 3i skulle erhålla följande lydelse: Vid alla val och voteringar, BänkmansValet allena undantaget, skola tvenne upprop ske efter antecknings-listan; och anmode dervid LandtMarskalken, eller den hans ställe företräder, sex Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, att jemte sig vid bordet sitta. Af desse föra trenne serskilta Prolocoll öfver dem, hvilka rösta, och trenne öfver dem, som vid första uppropet sig ej infinna.
Det uppgifves äfven, att björnen under den mörka tiden skulle gå ut till iskanten för att söka sin föda. Huru det förhåller sig härmed, kan jag ej afgöra, men häremot talar dock den iakttagelsen att, medan endast en björn under vinterns lopp sågs vid det öppna vattnet i granskapet af vår vinterbostad i Mosselbay 1872–1873, sågo Palander och jag nästan dagligen björnar på det hårdt tillfrusna hafvet norr om Nordostlandet. Björnspår syntes härstädes i alla riktningar på isen och jemte dem lätta, slingrande räfspår. Några sälhål funnos deremot icke, och svårt var alltså att inse, hvarför björnarne valt just denna öde issträcka till uppehållsort. De björnar, som fäldes, voro för öfrigt ovanligt magra, så att det fett de lemnade knappast var användbart till bränsle för slädpartiets kokapparat. Under sina vidsträckta ströftåg efter fångst göra vanligen hanen och den af en eller två större ungar ledsagade honan hvarandra sällskap. Sällan ser man större skaror tillsamman, om ej vid ställen der en betydligare mängd kroppar af dödade hvalrossar, sälar eller hvitfiskar ligga upplagda. Förr väckte åsynen af en isbjörn förskräckelse hos ishafsfararne, men numera tveka fångstmännen ej att genast med lans i hand gå anfallsvis till väga äfven mot en större björnskara. De hafva någon gång på detta sätt inom en kort stund dödat ända till tolf stycken. På bössan lita de mindre. Carl Chydenius sköt under 1861 års expedition inom några minuter trenne tätt vid sin med ett tält öfvertäckta båt. Jag känner intet enda tillfälle, då någon norsk fångstman blifvit allvarligt skadad af en björn. Det tyckes dock, som om detta djur skulle vara djerfvare och farligare i trakter, der det ej gjort bekantskap med menniskans farliga jagtredskap. Under de första engelska och holländska resorna till Novaja Semlja mötte man t. ex. i trakter, der isbjörnen nu nästan helt och hållet saknas, björnar vid nästan hvarje landstigningsplats, och man nödgades med dem upptaga verkliga strider, strider som kostade flere menniskolif.
«Skyndsam hjelp anskaffades, men ingen räddning var möjlig. Haglen hade djupt inträngt i de ädlare delarne. Arnold lefde likväl 24 timmar och egde full redighet. Uti vittnens närvaro förklarade han vår dotter för oskyldig. För oss tillstod han öppet sin kärlek till henne, samt att han i anseende till vår godhet emot honom, hyst den förhoppning att en gång få kalla Laura sin maka. Både min man och jag gåfvo honom den uppriktiga försäkran, att detta hopp skulle gått i fullbordan, om Laura älskat honom. Tacksamt tryckte han våra händer till sina läppar, och Laura, som nu hade namn för de känslor hon länge burit i sitt hjerta — hennes sorg var gränslös! Ack, hon som för få timmar ännu strålade af friskhet och glädje, satt nu en bild af smärtan, vid den så innerligt älskades dödssäng. Deras händer lågo förenade inom hvarandra, öga skådade i öga; blott då och då hörde man ett hviskande ljud från deras läppar, — de förstodo hvarandra utan ord.» «Båda bönföllo, att han måtte få sin graf i vår trädgård, på ett ställe der Arnold hösten förut planterat en hvit törnrosbuske, och anlagt ett torfsäte. Detta var väl ett svärmeri, så vanligt vid deras ålder — men det hade varit hårdt att neka den döende sin önskan. Äfven ansåg jag det nyttigt för flickan; hon kunde der få gråta ut sin smärta. Arnold dog — stället invigdes till hans hvilorum. Låt mig nu sluta, ty — en månad sednare, hvilade mitt barn — min Laura — vid hans sida.» Skakad i själens innersta, hade Leonna lyssnat till utgången af den förfärliga händelsen. När Lauras olyckliga mor, sluteligen upphörde att tala, och nu satt försänkt i stum smärta med stirrande blick; då tryckte den gråtande flickan hennes sammanknäppta händer till sina läppar, och sade med innerlig, till hjertat gående stämma: «Goda, älskade tant! Sörj icke mera! besinna blott huru lycklig Laura och hennes älskade Arnold äro hos Gud långt borta från jordlifvets sorger.» «Det vet jag, mitt goda barn, men det är så grymt att minnas, att tänka, att hon var hans mörderska!»
Denna af den enklaste statsekonomiska klokhetsregel föreskrifna åtgärd ligger för öfrigt i samtlige bruksegares intresse och kommer således sannolikt icke att sakna förord af inflytelserikare röster, så att några vidlyftiga skäl derföre icke af mig behöfva framställas. A tackjern föreslår jag äfven vördsamt utförselförbudets borttagande, lemnande i öfrigt tullbeloppets bestämmande åt det Höglofl. Utsk:s pröfning, som ej lärer underlåta alt deröfver inhemta erforderlige uplysningar af de vid Riksdagen närvarande bergsmän och bruksegare och söka jemka emelian deras olika intressen. ' Jag anhåller för öfrigt alt få göra den anmärkn:n, att tull värdet på tackjern, 9 R:dr är alltför högt uptaget, när det gäller det Engelska tackjernet, som för sitt pris skulle komma mest ifråga till förbrukning härstädes. Då priset på berörde vara af de bättre sorterna i England icke upgålt till 5 £ St. per ton och det Skottska tackjernet ofta sålts till mindre än hälften af detta pris, så bör ett medelvärde af 7 R:dr per SkSf vara mer än tillräckligt, isynnerhet som äfven det Svenska tackjernet ofta säljes vida under detta värde om man förvandlar beräkningen från den i handeln härstädes gällande tackjernsvigten om 26 Lisp:d till stapelstadsvigt om 16 Lisp. för hvilken värdet i tulltaxan är utsatt. Om Den 29 December. 193 Om den nu af mig föreslagne rådighet till införsel af tackjern mot en tull af 24 sk:r b:ko beviljas, så föreslår jag i sammanhang dermed vördsamt, att införseltullen å artiklarna, grytor, ■pannor, killiar, kakelugnar, gallerverk, apterade stolpar oell ledstänger dertill samt slussportar, må nedsättas lill 3 R:dr 16 sk:r b:ko Skfi. Alla dessa varor draga genom sin tyngd redan en ej obetydlig kostnad att införas utifrån, utom lullafgiften; och de inhemske tillverkarne af sådane varor hafva deruti ett skydd, som tillverkarne af lättare och i förhållande till vigt och volym dyrbarare artiklar ej äga i samma mån.
I följd häraf hade E. K. M:t under den 10 Oktober 1851 genom Nådigt Cirkulär anbefallt Dess Befallningshafvande uti rikets samtliga län utom Malmöhus, der, i afseende å grundräntornas förenkling, icke något förekomme, att inhemta vederbörande räntegifvares yttranden i frågan på det sätt, att sedan, vid i behörig ordning utlyste Sockenstämmor, ett ombud för hvarje församling blifvit valdt, desse sålunda utsedde socken-ombud af Kronofogden kallades till sammanträde, hvarvid ombuden egde att utse vissa deputerade till ett antal för hvarje fögderi af minst tre och högst sex, hvilket E. K. M:ts Befallningshafvande, efter fögderiernas storlek och beskaffenhet, egde att bestämma, och ät hvilka deputerade skulle uppdragas att å räntegifvarnes vägnar det äskade yttrandet afgifva, samt alt, efter det desse deputerade, uppå kallelse, inför E. K. M:ls Befallningshafvande sammanträdt och för dem blifvit uppläste: l;o förteckning å alla de skatte-titlar, af hvilka jordeboksoch hemmantals-räntorna inom länet för närvarande utgjordes, och 2:o ett uppgjordt förslag å de persedlar, som lämpligen kunde komma i fråga att för framtiden såsom särskilde skatte-titlar bibehållas, deputerade skulle uppmanas att vid berörda förslag framställa de anmärkningar, hvartill de kunde finna sig befogade; och ålades E. K. M:ts Befallningshafvande att, då protokollen, som förts vid de med deputerade hållna sammanträden, insändes, jemväl afgifva egna utlåtanden; hvarefter, och sedan alla sålunda infordrade handlingar till Kammar-kollegium öfverlemnats, med Nådig befallning att med underdånigt utlåtande i ämnet till E. K. M:t inkomma, sådant utlåtande af bemälda Kollegium under den 8 Oktober 1852 afgifvits. Af de vid sammanträden med länens deputerade hållna protokoll inhemtas, att deputerade uti 9 län, nemi Östergöthlands.