Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Iian af Wingards Motioner om ändring af Kongl. Kungörelsen den 18 December 1823, huru förhallas bör, då mot redan dömde personer yppas brott, hvarom ransakning tillförene icke varit anställd, samt N:o 41^ öfver de af Riksdags-Fullrnägtige Herrar P. Lindquist och A. Landegren väckte motioner, om ändring af 2 och 5 §§. i 14 Gap. MIssgerningsBalken ; Men som dessa Betänkanden blifvit a£ tre BiksStånd bifallne , nemligen N:o Sa, af Riderskapet och Adeln den 30 Mars : af Borgare-Ståndet af Bonde-Ståndet N;o 3i. af Ridderskapet och Adeln deri 30 Mars. af Preste-Ståndet den 26 Mars ; af Borgare-Ståndet den 23 Mars; N:o 67 i af Ridderskapet och Adeln den g April ; af Preste-Ståndet den 15 April; a£ Borgare-Ståndet den i3 April; den 25 Mars; LagThskottets Ifttänkandt N:o 64; N:o 4ij af Ridderskapet och Adein dea 9 April ; af Preste-Ståndet den 15 April; af Borgare-Ståndet den 9 April; sl j enär, enligt 87 § i Regeringsformen samt 3-'dje punkten af 4g § i Riksdags^ Ordningen, Tre Stånds mening i dyli ka frågor utgör Rikets Ständers Beslut,' samt återförvisning från endast ett RiksStånd
— Nio 25. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition om eftergift af Kronans rätt till ett efter Tiumpelaren Wippel fallet dana-arf. III. 9. — Nio 26. angående eftergift af en Häradsskrifvare!) J. E. Engström ådömd ersättning. III. 9. ( 47 ) Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers: — N:o 27. angående väckt fråga om eftergift af ådömd ersättning i följd af f. d. Kronofogden Chr. Öhboms balance. III. 9. — N:o 28. angående väckt fråga, att Öfverjägmästare-boslället Gate måtte lill Arvika Köping öfverlåtas. III. 9. — N:o 29. angående Fältkamreraren Canons sterbhusdelegares befriande från ådörad ersättnings-skyldighet. III. 9. — N:o 30. angående ersättning för förskjutna kostnader i anledning af kolera-farsoten. III. 78. — N:o 31. angående ytterligare räntefrihet och anstånd med kapital-afbelaluingarne för det till nya Rådhusbyggnaden i Wexiö afsalte belopp af det staden beviljade byggnadslån. III. 78. — N:o 32. angående eftergift af ett förre Landskamreraren G. Sylvander till ersättning ådömdt belopp. III. 78. — N:o 33. angående verkstäld omröstning öfver Högsta Domstolens Ledamöter. III. 78. — N:o 34. angående val af Justitiae-Omlnidsman och dess Suppleant. III. 78. — l\:o 35. Förslag lill Rikets Ständers förordnande för Häradshöfdingen, Kammar-Rådet S. L. Theorell att vara Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman. III. 78. — N:o 36. Förslag till Rikets Ständers förordnande för Hof-RättsRädet m. m. Grefve G. G. D.
Hvad nugmentsräntan beträffar, så erkänner jag, att förslaget har mycken billighet för sig. men fruktar att rusthållarne icke kunna åläggas att ingå derpå, enär, såsom åtskillige talare nämnt, sådant inträder på privaträtten, ehuru jag, såsom sjelf rusthållare, icke kan neka att jag oändligen gerna skulle se, att förslaget äfven i detta afseende kunde vinna tillämpning, emedan någon orättvisa dermed egentligen icke vore förenad; ty då nu rusthållare måste lösa en årlig uträkning på beloppet af augmentsräntan, så innefattar redan denna lösningskostnad en utgift, som kan anses motsvara forsellönen, och förlusten af forsellönen skulle salunda ersättas, derigenom att uträkning på augmentsräntan icke vidare behöfde lösas. I öfrigt biträder jag till alla delar Utskottets förslag. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: I hufvudsaken eller hvad sjelfva syftningen beträffar delar jag Utsk:s åsigt, och önskar Den 15 Juli f. m. lifligt, alt förslaget mätte kunna jeinkas så att det blir antaget. Då så många talare begärt återremiss, tager jag för gifvet, att den bifnllcs, och anhåller derföre att få bifoga några anmärkn:r. Utsk. föreslår, att den nya regleringen skulle vidtaga från och med 184r, men då så mångå förberedande anstalter och åtgärder erfordras för sakens för ståndiga genomdrifvande, anser jag regleringen icke böra sättas i verkställighet förrän vid 184.2 eller 1843 års början. Fjerde punkten på 23:dje sid. i betänk, synes mig i vissa delar stå i motsägelse med hvad punkten Litt. B på 14 sidan innehåller, så vidt fråga är om inrättningar samt enskilda personer, som icke äro löntagare. Ett förtydligande är således här af nöden. För öfrigt instämmer jag med Gr. Spens i afseende å nyttan af flera uppbördsstämmor, och önskar att Utsk. måtte frångå sitt yttrande i detta fall, helst Piiksg.cont. kan förskottera statsverket, i händelse uppbördsstämman framflyttas. Frih. Cederström:
Föredrogs och bifölls Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande .A2 2, i anledning af väckta motioner om ändring af gällande stadgande!) i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar. Den 17 Mars. Från Hoglofl. Ridderskapet och Adeln. S D. Föredrogos Lag-Utskottets nedannämnda Betänkande!) och Memorialer. 208 Prol.-Utdrag den il Mars 1866. M 25, i anledning af väckt motion om suspension af dödsstraffets tillämpning under viss tid. Bifölls. •M 26, i anledning af väckt motion om dödsstraffs verkställande medelst fallbila. Med afslag å Utskottets hemställan, biföll Ridderskapet och Adeln den i ämnet väckta motionen. Jys 27. i anledning af väckt motion om förändrade bestämmelser i afseende på universileternas disciplinära domsrätt öfver de studerande. Bifölls. JV2 28, i anledning af väckt motion om inrättande af förliknings-komitéer. Bifölls. JVs 29, i anledning af väckt motion om ändring i kyrkolagens föreskrift rörande tiden för barnaqvinnas kyrkogång. Återremitterades. M 50, i anledning af återremiss utaf Lag-Utskottets Betänkande M 14, rörande Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om ny förordning an gående jords och lägenhets afstående för allmänt behof. Lades till handlingarne. M 51, i anledning al återremiss utaf Lag-Utskottets Betänkande JV2 8, i anledning af väckt motion om förändring i lagens stadganden angående giftorätt i bo. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedan nämnda Betänkanden och Memorialer: M 56, i anledning af väckta motioner angående undervisningen i elementarläroverken och dermed sammanhängande ämnen.
det är någonting, och ångra dig inte se'n! För nu kommer jag inte igen på länge! (Vill gå.) Nej, nej, nej, lemna mig inte ensam... Ensam! Du har ju den sköna naturen! Ja, den är nog bra, när det är vackert väder PER. DÖDEN. PER. Sanna kvinnor PERSONERNA: Bark. Fru Bark. Berta ⎱ Lissi ⎰ deras döttrar. Wilhelm, Lissis man. Kamrer Lundberg. Lovisa. FÖRSTA AKTEN. (Ett rum möbleradt till både matsal och hvardagsrum. I fonden dörr till tamburen; till höger Bertas rum, till vänster moderns. Till vänster ett skrifbord, till höger en soffa och ett litet sybord. Midt på golfvet ett större matbord med salstolar omkring. I bakgrunden en skänk.) Fru Bark (sitter i soffan vid lampan, som brinner på sybordet, reser sig och ropar åt rummet till höger). Berta lilla! Går du icke och lägger dig nu? Du vet, du lofvade mig att inte sitta uppe i afton. Berta (svarar inifrån sitt rum). Men klockan är ju bara nyss tio. Fru Bark. Ja, men kom ihog, att du sutit uppe till 2 och 3 de sista nätterna. Berta (visar sig i dörren). Men jag har ännu flera ark kvar att skrifva. Jag har aldrig haft en renskrifning, som gått så långsamt. Det är en så svårläst stil, och du vet att jag lofvat lemna af det hela i morgon bittida. Fru Bark (går emot henne och smeker hennes kind). Lägg dig i alla fall nu. Jag skall väcka dig tidigt. Du ser så trött ut – och dina ögon äro röda. Kom ihog, att vi kunna vänta Lissi hvad dag som hälst. Det skall göra henne ondt, om du ser alt för affallen ut. Berta. Ja, det är sant. Det blir bra roligt få se Lissi. (Tankfull.) Måtte bara Wilhelm tycka det samma! Fru Bark. Men, kära Berta, hur kan du sätta det i fråga. Skulle han inte bli glad att träffa sin hustru! Berta. Då skulle han väl själf föreslagit henne att komma, tycker jag. – Jag önskar i alla fall, att hon inte haft den idén att vilja öfverraska honom.
I detta ögonblick nalkades henne någon. Elisabeth såg hastigt opp, bredvid henne stod Rudolph. Hans blick var glad och strålande, men när den mötte hennes tårfulla, blef han plöttsligt allvarsam. ”Hvad står på,” frågade han ömmt, ”är den lilla värre i afton?” ”Nej, tvärtom.” ”Nå hvarföre gråter du då? snarare borde du då glädja dig, ty nu kan du ju i morgon delta i slädpartiet till K..., du kan bli min moitie, hvilket jag så innerligt hoppats.” ”Ack kan jag, bör jag väl lemna den lilla? Nej, nej, jag måste bli hemma och vårda henne.” ”Hon är ju bättre; hvad vård behöfver hon då som ej andra kunna ge henne?” ”Men jag får ingen ro, om jag lemnar henne. Och Rudolph, hvad skall verlden säga derom?” ”Du vill icke komma,” sade han med mörk blick, ”du älskar mig ej, vill ej uppoffra något för min glädje, då du kan framkasta dylika hinder. Hvad bry vi oss om verlden och dess domar? Må den fritt fördömma oss, den känner oss ej.” ”Men mitt barn, Rudolph! Om jag ej aktar verldens omdöme, så bör jag dock akta mitt eget hjertas, och det ropar högt att jag ej skall lemna henne.” ”Du älskar mig ej,” sade han bittert och steg upp för att gå, ”jag arme dåre som skulle tro en qvinnas eder. Du har aldrig älskat mig, eljest uppoffrade du mig ej för en barnunges skull.” ”Rudolph säg icke så, jag älskar och har älskat dig grufligt. Men betänk, att detta barn är mitt och att det är mig lika kärt.” ”Då vill jag icke fråga efter din kärlek,” sade han med ett hånfullt leende. ”Jag vill icke täfla om den med dessa barn, som äro dig kära för det de äro hans, ehuru du många gångor svurit, att du numera älskar blott mig.” ”Jag har svurit sannt; men jag älskar också dem. Du känner ej modershjertat, som är i stånd att uppoffra allt för sina barn.”
I Japan brukar man om sommaren pryda väggen med ett snölandskap för att uppfriska sig vid åsynen af något kyligt, om vintern brukar man däremot målade blomstergrenar pä väggen för att glädja sig med bilden af blommor, när de lefvande icke äro i sitt fulla flor. Hos oss har man också i många tider odlat blomstermålningen, men på ett mycket otillfredsställande sätt i de så kallade » stilleben ». En sådan blomstermålning är oftast en anordning af en vas med olika blommor, ett par frukter bredvid, en knif eller ett glas eller andra små föremål, som strös på bordet bredvid blomsterglaset. Detta slag af blomstermålning är bland det ledsammaste man kan tänka sig, och det är därför icke underligt, att blomtermålningen hos oss har kommit i misskredit och anses som en di ettantkonst, som kanske kan roa den utöfvande, men som ingen bryr sig om att se på. Emellertid odlas numera blomstermålningen på ett helt annat sätt i de stora kulturländerna. Man finner med rätta, att allt, som hör till växtvärlden, är det mest dekorativa, hvarmed man kan pryda ett rum. Växterna ha både de mest graciösa linicr och de mest olika färger; de kunna anbringas horisontalt och vertikalt, högt uppe och lågt ned — öfver allt taga de sig bra ut. Man väljer helst att återge växande plantor eller åtminstone växten i så fullständig form som möjligt, då man ju icke får tillfälle att se de eleganta stjälkarne och grenarne, när man proppar ned blommor i en vas. Med sädana blommor dekorerar man dörrar och paneler, tak och skärmar. Jag har sett ett tak i en matsal dekorcradt med växande drufraukor, hvilket gjorde en utomordenligt vacker verkan. Också växande klematis har jag sett anbragt som takdekoration. Ibland målas dessa blomsterdekorationer i naturliga former och färger, andra gånger stiliseras de och lämpas efter dörren eller väggen, hvarpå de skola målas; hållas till exempel i en olivgrön eller mild träfärg. Väl komponerade och väl utförda är det få dekorotioner, som så lätt smälta tillsamman med arkitekturen i ett rum som dekoration med växter och blommor.
Der kan tidigare hafva varit en enstaka afvikande mening, der kan vara ett enstaka uttalande, der kan ha varit tider, då det aldrig föll någon in, att frågan kunde få praktisk betydelse, men aldrig har stortinget genom ett beslut — det enda som har verklig betydelse — gjort detta medgifvande *. Regeringen har ända tills nu lemnat det allmänna rättsmedvetandet oantastadt, dess auktoriserade läroböcker ha till och med midt under stridens pågående stärkt det samma, så att folk i allmänhet sagt: har regeringen rätt, så är ju allt hvad vi lärt i skolan oriktigt. Stangs tolkning, som forklasar att konungen liar suspensivt veto, är ännu i dag ansedd som kardinalverket — till och med högern erkänner det som sådant — och har på nationens uppfattning i detta fall utöfvat ett inflytande, som intet annat verk. Mot detta rättsmedvetande, som redan har 64 års historia, är det alltså regeringen plötsligt har satt det absoluta kungliga vetot, som icke kan användas i något annat land, och detta på en fråga som är statsskick i hela det civiliserade Europa * Högerns påstående, att stortinget gjort detta medgifvande,. liar sin grund antingen deruti att den utgår ifrån att der antingen måste vara intet eller absolut veto — att konungen en gång^ kunnat neka sanktion, skall alltså vara ett medgifvande af absolut veto — eller också i uttalanden som fälts af Illand och Sverdrup i anledning af ståthållarpostens upphäfvande. Från Sverdrup, att en reform sådan som den endast kan befordras genom enighet mella » båda statsmakterna, och från Uland, att han icke, då det herskade tvifvel om konungens vetorätt, ville vara med om att väcka den konstitutionela konflikten för en sak, som — fastän icke upptagen 1 riksakten — likväl moraliskt och politiskt hade en unionel sida. Såsom inses, ha begge utta !andena en starkt politisk prägel, ocb begge gälla ett första gångs nekande af sanktion — eller först och främst naturligtvis adressen af 1824.
Inom Bonde Ståndet, som till Utskottet återremitterat förevarande <§, har flertalet af de ledamöter, som i frågan yttrat sig, ansett Utskottets förslag kunna antagas med tillägg en dast af orden »eller Svensk man»; under det andra ledamöter förordat Kongl. Mnj:ts förslag och andra åter gifvit företrädet åt den förändrade lydelse, Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet beslutat. Vid jemförelse af hvad sålunda förekommit synes det af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet fattade beslut mest egnadt att sammanjemka de olika meningar, som, på sätt nämndt är, blifvit i denna del uttalade; hvadan Utskottet får hemställa, att Presteoch Bonde-Stånden, det förra med frånträdande af sitt beslut härutinnan, måtte förena sig med de båda öfriga Stånden och således för sin del jemväl besluta, att 1 § skall erhålla följande lydelse: »Inländsk man varde efter Sveriges lag och vid Svensk dom dol dömd för brott, som han begått inom riket eller å Svenskt fartyg eller emot Sverige eller Svensk man utom riket, så ock för annat utom riket föröfvadt brott, der Konungen förordnar, att det brott här i riket åtalas må.» 2 §• Bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, har denna § blifvit af Bonde-Ståndet, med anledning af dess beslut vid Kapitlets 1 §, till Utskottet återremitterad; hvaremot Preste-Ståndet antagit §:n, sådan den förekommer i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition.
Jag har en gång förut yttrat, att man icke må tro, att icke jag, likasom pluraliteten inom detta Stånd, i högsta målto ogillar den motion, som af Hr Munck af Rosenschöld blifvit framställd. Deremot kan jag ej annat än i lika hög grad gilla Hr Frih, o. Landtmrs grannlagenhet uti de framställda propostna, och tror denna grannlagenhet vara alldeles lika med den, som hindrade Hr Frih. o. Landtm, att för några dagar sedan lemna en mention honorable åt Frih. Cederström? framställning, hvilken icke heller framkom såsom någon tacksamhetsgärd för R. o. Ad. Jag vill icke yttra mig vidare, utan tior att R. o. Ad. kan fullt förlita sig på Hr Frih. o. Landtm:s goda omdöme och dess sätt alt behandla frågan. Hr Hjerta: Jag tior att Ståndet snarast skulle komma till slut med denna discussion, om Hr Frih. o. Landtm, behagade förnya den för en stund sedan gjorda förklaringen, huru Hr Frih. o. Landtm, uppfattat svaret på den första 26 11. 12 9° Den j Juni. propos, sorn gjordes, nemi. att motionen matte förfalla och sedermera göra propos. på det af Frih. Cederström och flera andra talare begärda tillägget i afseende på framställningssättet. Gr. Horn: Jag bestrider helt och hållet hvad den siste värde talaren yrkat. Jag yttrade mig hvarken med ja eller nej till den af Hr Frih. o. Landtm, först meddelade proposition. Om denna propos. hade blifvit bifallen, så hade verkligen min tanke vid det tillfallet blifvit fullkomligen undertryckt. Jag vill visserligen afslå motionen, men jag vill afslå den med ett uttryckligt ogillande. Hr Frih. o. Landtm, har aldrig yttrat huru han uppfattat svaret på nämnda proposition.
Skulle än denna fråga om härads-central-fängelser komma att förfalla, så härleder sig dock derifrån allt det öfriga jag vidrört och hörer således på det närmaste till saken, emedan det uppkommer som en gifven och oundviklig följd af det ifrågavar. ämnet. Hr von Troil, likasom Hr Akerman, har yttrat att för denna gången komme det ej i Iråga och är ej ämnadt att bygga annat än ransakningsfängelset Förgäfves har jag dock i den K. propos:n, i just.stats-ministerns promemoria, som i den K. propos:n åberopas, äfvensom i StatsUtsk:s utlåt, efterletat detta ord: ransakning sfängelser. Jag finner der inga andra uttryck än penitentiärsystemet, cellsystem och straff-celler; dessa uttryck skulle sålunda betyda Den 23 Februari f. m. 651 både det ena och det andra, oell när sålunda det ena eller det andra kan sättas i fråga, så är ju ej blott det ena, sora några talare här förutsatt, ensamt under dessa uttryck innefattadt. Hr von Troil har förundrat sig öfver, att jag i mitt anförande mot anslag af lagberedningen klandrat, att icke någon andlig man blifvit deruti inkallad; men han berömmer sjelf och jag berömmer ock på det högsta, andliga mäns inverkan på fångvården. Det torde sålunda icke varit olämpligt att just de män, hvilkas verksamhet egentligen kommer att åstadkomma det goda, som af det nya systemet kan väntas, att dessa andliga män fått deltaga i uppgörandet af de lagar, hvilkas verkställighet och utförande synnerligen pä dem komma att bero. Hr von Troil har upplyst att några häkten på landet af kronan underhållas. Deras ringa antal bevittnar mer än tillräckligt att kronan ingalunda i allmänhet hittills fått vidkännas någon kostnad; då hon deremot hädanefter skulle få vidkännas hela utgiften för dem allena. Samme talare har påstått att min uppgift, det cellsystemet ej skulle vara i något land antaget, vore oriktig. Jag förnyar detta påstående och förklarar det från England anförda exempel vara utan grund, emedan man der experimenterar både med celloch gemensamhetssystemet, under det man bibehåller de gamla stränga lagarna och de vanliga fängelserna.
Att bringa folket i harnesk mot de män, som stått bocken för dess egna kommissioner, att aflocka det ett misstroendevotum mot hela den riktning landtmannapolitiken tagit och att för lång tid uppskjuta de » stora frågornas » lösning eller göra den beroende af den förra minoritetens godtycke, detta var ett hufvudsvfte med agitationen mot den afgående majoriteten. Då härtill kom, att man litet hvarstädes böxjat tröttna på det mångåriga grälet om grundskatter och indelningsverk, att man på allvar gjorde sig den frågan, om vårt lands läge öfver hufvud kräfde någon bättring i försvarsväsendet och att man i värnpligtens utsträckning fann en tryckande börda på de arbetande klasserna, vore det ej underligt, om det flydda årets folkmöten gifvit rätt åt dem, som förutsågo en fullständig omgestaltning af partiställningen vid riksdagen. Huru vida så skett, skall följande korta öfversigt af mötesresultaten kunna gifva vid handen. Under juli — september månader 1884 ha på landsbygden hållits öfver 110 folkeller valmöten, som genom tidningarne kommit till allmänhetens kännedom. Af dessa möten har likväl endast ett 90-tal afgifvit bestämda, opinionsyttringar rörande en eller flera frågor på dagordningen. Af det senare antalet falla 16 på Östergötland, 10 på Jönköpings, 11 på Malmöhus, 7 på Kristianstads och 5 på hvardera af Skaraborgs och Örebro län samt mindre antal på hvardera af Qorton andra län. I skattefrågan ha 54 möten, deraf 12 i Östergötland, 9 i Jönköpings och 7 i de skånska länen uttalat sig för grundskatternas afskrifning, somliga på en tid af 33 år, andra på endast 10 å 15 år. I ett par af dessa fall ha mötena resolverat alternativt afskrifhing eller » billig aflösning », hvilket ansågs i ekonomiskt hänseende komma på ett ut. Endast på 7 möten, deraf 4 i Östergötland, förordades grundskatternas aflösning, » så billig som möjligt », och på 5 möten deras » utjemnande och fördelning på alla skattdragande ».
Likt. C. Kongl. Majsts och Rikets Krigs-Collegium gök härmed wetterligt, akt som Tyg-Capitainen wid Swea Ar - Den 19 Zcbruarii. 843 Artillerit Regemente 6. l^östinA, med hwilkcn till följe af Kongl. Maj:ks Nädiga befallning den 9 Au» gusti sistledit är Collegium under den 29 i samma Manad afflutat Entrepenad Contrakt pä ett ars rid för underhäll af de wid berörde Regemente upsatte ,8 st. hastar, att nyttjas till Exercice för Befäl och Manstap wid det inrättade nya ätande Artilleriet samt kill bestridande af alla öfrige körslor som med lejda hästar mäste werkställas, nu sedan der samma till andalupit, gjort anbud rtll nytt Contrakt om samma hästars underhållande pä annu ett är och z iiiänader, och Kongl. Majit pä underdånig anmälan härom behagat uti nädig ffrifwelse as den Z-te i denna mänad anraga de willtor som för Hästarnes un» berhall blifwit af bemalke Capitaine erbudne; altsä och med underdänig anledning däraf har Collegium welat med Capitaine I^östmZ affluta följande Contract räknat frän ben 14 Iulii delta till den 14 October nästa är. i:o Answarar Capitaine I^öltiinF för Hästarnes utfordring widmagthällaude wid ständigt godt hull och fullkomligt tjenstbar» ständ emot 7 .R:d. 24 §. Banco i mänaden för hwarje hast samt rättighet att emellan exercice-liderne ifrän den i Augusti till och med den sista April i stället för gräsning fä lill egit och andras behof anwända y st. af hästarne och njura den deraf blifwande inkomsten. 2:s Erhåller Capitainen såsom ärl-ig Pasievolance till underhällande af hästar och stallrockar i complert och brukbart ständ 270 R:d.
Den mer eller mindre egenskapen af farsot, hvilken den casus, som öfvergått det gamla Statsrådet, kan hafva haft, anser jag mig icke kunna bedomina; men att det varit sjukt det är allmänt kändt. Jag hoppas emedlertid nu, sedan på Const.Utskis ordination Just.ombudsmannen skrifvit recepterna för det, att det blifver bättre med det, så att dess vålnader hvarken komma att spöka i rådkammaren eller någon annorstädes. Hr von Hartmansdorff befarade, att från denna riksdag skulle vålnader komma att spöka, hvilka skulle bortskymma vålnaderna af både en Bergelin och en Höökenberg. Om de af mig nämnda vålnader komme att spöka, är jag rädd alt de bortskymde till och med vålnaden af en Göran Pehrson. Den 18 November f. m. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Då jag tror mig konna ana det beslut, som R. o. Ad. går alt fatta i denna finga, så ämnar jag endast yttra det allmänna omdöme, att det säkerligen blott ar i vårt land och i följd af de outbildade constitutionella begrepp sorn vi hafva , som man kan anse såsom någonting ovanligt eller mindre lämpligt, om Representationen, under fortfarandet af svårigheter vid ett Statsråds eller Ministerens completlering, nalkas Regenten med en und. anhållan, att Han måtte vidtaga de åtgärder, hvarigenom detta förhållande kan upphöra. Då man här nämnt bland andra skäl till svårigheten att complettera Statsrådet äfven StatsUtsk:s förfarande vid detta riksmöte; så, ehuru jag visserligen med mycket lugn förnimmer alla dessa framställningar mot StatsUtsk , fullkomligen öfvertygad att det nog skall visa sig i verkställigheten , att den statsreglering, rom blifvit föreslagen för ingen del skall vara omöjlig, och jag äfven, för min del, hyser den glada förhoppning, att, när riksdagen kommer alt utveckla sina följder, det omdöme i detta afseende, som på detta rum blifvit uttaladt mot StatsTJtsk , tilläfventyrs icke kommer att delas af majoriteten inom Svenska nationen, tror jag likväl, att amnärkntn förtjena!' att något närmare granskas.