Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Således, om denna föreskrift blifvit uti förevar, ämne förbisedd, så är den enda rätta vägen för klander i detta af seende, att såsom Frih. Hamilton angifvit i Const.lltsk. göra anmärkn. emot Konungens rådgifvare. Hvad bar 1111 Hr von Hartmansdorff svarat härtill ? Jo! alt örn den utvägen begagnades, så skulle den icke leda till det resultat, han åsyftat. Men, märken väl, mine Hrr! att Hr von Hartmansdorff, som icke kunnat bestrida riktigheten af Frih. Hamiltons sals, dermed har sagt, att, emedan grundlagens efterlefnad i detta fall ieke ledde till det af honom önskade ändamål, sä borde den nu icke heller följas. Det är nyttigt att lägga detta viii pä minnet. Hr Sandströmer: Det torde icke vara lämpligt att för närvar. , och innan vederbör. Utsk. sig yttrat, vidlyftigare orda uti detta vidt omfattande ämne eller ingå uti omständligare utredning af comiterades förslag; men jag anser mig dock böra i anledn. af här gjorda anmärkmr meddela några upplysningar, på det att de, som icke hunnit taga fullständig kännedom af comiterades arbete, åtminstone icke måtte blifva vilseledde i afseende på beskaffenheten af comitéens förslag och motiverne derför. Gr. Anckarsvärd synes hafva föreställt sig, att då comiterade, som företrädesvis föreslagit, att räntorna mätte förvandlas till en ständig penningeskatt, det oaktadt uppgjort ett annat alternativt förslag, detta härrört af fruktan att Regeringen skulle vara obenägen att antaga det förstnämnda. Comiterades förslag upplyser emellertid det orsaken härtill endast varit, att, då förstberörde framställning om räntornes utsättande i penningar är afvikande från hvad förut i ämnet blifvit föreslaget samt af Regering och Ständer gilladt, ansågo comiterade sig äga förbindelse, att jemväl afgifva ett förslag i öfverensstämmelse med sistnämnda grunder, eller de nuvar. räntepersedlarnes förvandling till färre.
Alla röster lära således aldrig, och de fleste ytterst sällan komma att af denna orsak nedläggas. e) Hvad frågan om utöfningen af jus patronatus under Cessions-tillstånd beträffar, få Utskotten erinra, att förevarande Författnings-förslag endast rörer Prestval, i Regala och Consistoriel Gäll, och således icke frågan om Prest-tillsättandet i Patronela lägenheter; lärande det följaktligen endast på Kongl, Maj:ts Nådiga Förordnande, efter derom af vederbörande Domcapitel gjord underdånig anmälan, ankomma, huru i det anmärkta fallet förhållas bör. § 20. Af en större del Högv. PresteStåndets Ledamöter har blifvit yrkadt, det denna § borde, med återgång till Comité - Lags. Allm. Bcsv. o. Otc. TJt-sk. Uti. N. o 60. 37 rades förslag, sålunda förändras, att Prestenka och afträdande Prestman bibehålles vid deri rätt, som hittills aldrig varit dem. frånkänd, att rösta vid valet af sin Efterträdare. Och har i afseende härå blifvit anmärkt: ”att allt för många, kanske bela Församlingen, skulle från valet uteslutas, om ingen finge votera, som af dess utgång hade nytta eller skada. Slägtingar och arftagare, hvilka Utskotten dock tillagt rösträtt, borde då ej få rösta på sin skyldeman, icke en fordringsegare på sin gäldenär, och så vidare; att analogien med alla andra, som ända intill fardag, enligt 23 §, njuta Val-rätt, fordrar, det äfven afträdande å en Prest-lägenhet få behålla samma rätt; att ändamålet genom förbudet icke vinnes, enär en afträdare eller enka kan, så framt sjelfva missbruket icke afskräcker, likafullt verka till sin fordel; samt ändlligen, att det vore mindre eonseqvent att i denna § införa ett nytt jäf, då Utskotten tvärtom genom 22 § borttagit ett annat jäf, som förut varit gällande”. Deremot har af några Ståuds-Ledamöter bifall till Utskottens förslag blifvit yrkadt.
Jag begärde ordet för att lämpa mig ■efter Hr v. Troils propos., hvarigenom Frih. Fock linge åtminstone något mer, ehuru jag anser honom hafva rätt erhålla den summa i pension, pä hvilken liau gjorde anspråk, då han tog afsked. Nu kan del icke aimat än förundra mig, att den fått minst, som var berättigad alt få mest. Jag instämmer med Hr v. Troils förslag. Frih. Boye: Äfven jag begär att få förena mig om det förslag Ilr v. Troil framställt. Hr Rothlieb, Axel Fredr., förenade sig äfven osed Hr v. Troil. Gr. Gyldenstolpe: I fall man skulle hysa förhoppning att göra beslutet gällande hos de öfriga Staude,u., hem - -J o Den iä Augusti e. m. ställer jag, om icke det rättaste vore att, på sätt Gr. Cronlijelm först proponerat, summan af 4)°o° i"dr må antagas. Med afslag å hvad Utsk. rörrde f. d. Landsh. Frih. Focks pensionsrätt yttrat, beslöt R. o. Ad., att hvad Utsk. tillstyrkt, rörtde beloppet af landsfyöfdingspension för framtiden, äfven kommer att gälla för de landshöfdingar, hvilka fr. o. m. början af år i8Jo tagit afsked. Hr von Troil: Det beslut, R. o. Ad. nu fattat, slår ingalunda i strid med de öfriga Ståndens. Dessa sednares beslut angå endast Frih. Fock och förklara blott, huru den lag, som fanns vid hans afskedstagande, bör tillämpas. Men 33. o. Ad:s nu fattade beslut innefattar, att beslutet om 3,ooo r:drs pension för hädanefter afskedtagande landshöfd:r må gälla retroactivt för alla sådana embetsman, hvilka sedan i83o tagit afsked. Dessa frågor äro icke desamma; och jag anhåller, att Medstånden må erhålla del af vårt nyss fattade beslut. Gr. Cronhjelm: Äfven jag tror, att R. o. Ad:s nu fattade beslut innehåller en ny fråga.
Johnson visste ingenting om de farhågor, som hennes make hyste beträffande den körtelsvulst, hvaraf hon led. Hon hade länge varit nedstämd och nedtryckt till sinnet; mörka aningar kommo ofta öfver henne, men hon dolde dem lika omsorgsfullt, som han dolde sin oro. Maria hade mottagit instruktioner af sin styffar: hon skulle försöka att visa sig liflig och glad under resan och framför allt icke låta den sjuka veta, att det fanns ringaste fara för utgången af denna lätta operation. Hon spelade denna roll så, som endast en kvinna kunde ha spelat den; och när modern såg henne så glad, kunde hon icke förmå sig att grumla hennes glädje. Hon hade eljes tänkt anförtro henne sina aningar. — Nu sutto de i stället midt emot hvarandra under resan, mor och dotter, talande likgiltiga, ytligtglädtiga ord, medan bådas hjärtan voro fyllda af sorg. Operationen försiggick under de gynnsammaste auspicier, och såret läktes raskt. Men trots dessa goda tecken blef sommaren dyster. De båda familjerna slöto sig till hvarandra med ännu större innerlighet än förr. Det var som om aningen om en förestående skilsmässa fyllt luften omkring dem. Ingen kunde göra sig reda för hvarpå det berodde; men tyngden af denna aning kände de alla. När hösten kom, och björklöfven gulnade kring den hvita villan, och dagarne blefvo kortare och kortare, och hela naturen beredde sig att somna in i vintersömnen, då kände Alfhild Johnson, att en ny svulst kommit igen alldeles på samma ställe, där den gamla skurits bort. Hon nämnde i början ingenting därom för att icke oroa sin man; men han misstog sig icke på sjukdomens karakter. Hela hennes vissnade organism, hvars lifsfunktioner ingenting förmått att återställa, sade honom det tydligt nog: hans maka hade icke lång tid att lefva. En afton, då hon skulle gå till sängs, undersökte han hennes bröst. Han strök liksom på lek med sitt pekfinger öfver ärret och kände den nya svulsten. Från den stunden visste han, att det icke fanns något hopp. Obönhörligt skulle sjukdomen skrida fram, och en ny operation skulle kanske endast påskynda dess utveckling. Han hade rådgjort med en berömd specialist, som varit af samma mening som han: här fanns ingenting att göra.
— Uti ofvanberörde skrifvelse har Telegraf-styrelsen, jemte uttryckande af den åsigt att de fördelar, hvilka ett likformigt porto förmenats medföra, såsom enkelhet i räkenskaperna och dessas revision, större lättnad för den korresponderande allmänheten samt lika rättighet för alla medlemmar i samhället att på samma vilkor göra sig till godo en offentlig inrättning, voro, åtminstone i de två sednare hänseendena, mera skenbara än verkliga, — vidare, under åberopande af de genom ofvanintagna tabell ådagalagde förhållanden, förmält, det Styrelsen ansåge, för åstadkommande af jemnvigt mellan Telegrafverkets inkomster och utgifter, en förändring af nuvarande taxeringssätt för inländsk telegrambefordring vara i främsta rummet erforderlig; att enda rätta utgångspunkten för en sådan förändring, enligt Styrelsens åsigt, vore att portoafgiften blefve bestämd efter det arbete och de omkostnader, som Telegraf-verket i hvarje fall måste vidkännas, samt att således portot borde ökas i mån af längden utaf den sträckning, hvarå ett telegram befordrades; i följd hvaraf Styrelsen hemställt att, med bibehållande af nu gällande bestämmelser för den utländska och trausito-telegrambefordringen, det uti Kongl, reglementet den 4 Juni 1859 stadgade taxeringssätt för iuländska telegrammer måtte upphäfvas och i stället införas ett graderadt porto efter enahanda beräkning af afstånden som för internationeloch transitobefordringen äger rum; dock att, till lättnad för den inländska telegramvexlingen, det enkla porto måtte till endast 80 öre för hvarje zon bestämmas. Härefter har Kongl. Maj:t, jemlikt nådigt bref af den 12 sistlidne Januari, enär minskningen i Telegraf-verkets inkomst af den inländska telegrambefordringen under det första året, som nu gällande medelporto varit tillämpadt, ej vore af sådan betydenhet, att endast deraf borde påkallas en återgång till det invecklade zonsystemet, och jemväl med fästadt afseende å den vid sistlidne riksdag i detta ämne åstadkomne utredning, funnit skäligt uppskjuta med afgörande af denna fråga, men ålagt Telegraf-styrelsen att., sedan gällande telegramtaxa varit tillämpad till den 1 Juli innevarande år, inkomma med — 89 — underdånig berättelse angående
De hufvudsakligaste byggnadsföretag, som af ofvanstående belopp blifvit bekostade, äro följande: hamnoch lastageplatsen, roddareoch tvättbryggors, passagebroars och atloppstrummors nybyggnad, underhåll och förbättring, 48,136 R:dr 31 sk. 2 lust.; fortsatt hamnanläggning vid Kungsholmen emellan Eldqvarnen och Carolinska Institutet, 395 R:dr 17 sk. 6 r.-st.; muddring vid Stadens hamnar och stränder, 1,369 R.dr 20 sk. 7 nst.; duc d’alber och moringar i hamnarne, 1,493 R:dr I4sk. 8r:st.; nybyggnader och reparationer å allmänna reservoirer, 8,739 R:dr 24 sk. 4 r:st.; underhåll i Jernvågarne af broar, bodar, plank och ställningar för jernets resning och ett nytt vågkontor derstädes, 13,458 R:dr 5 sk. 9 nst.; nya badsumpar vid Kungsholms och Ragvalds broar, 3,871 R:dr 32 sk.; fortsatt sänkning vid backen till hamnen å Riddarholmen, 495 R:dr 13 sk.; allmänna pumpars och brunnars aptering och underhåll, 6,898 R:dr 47 sk.; lyktors underhåll å allmänna platser, 2,186 R:dr 18 sk. 6 r:st.; slagthus vid Hof-Jaktvarfvel å Kungsholmen, 8,413 R:dr 30 sk. Ii r:st.; kasernbyggnad vid Träsket för renhållningshjoneu, 5,154 R;dr 8 sk.; samt till nya fängelsebyggnaden utöfver statsanslaget, 54,382 R:dr 17 sk. t r:st., deribland dock inberäknad kostnader för flygelbyggnader lill Stadeus Uns N:rfs 4 och 6 vid Myntgatan. Hertil telse öfver Stockholms Stad för åren 1848—1850. Medeltal. Gatuläggningsarbeten
Såsom ett bevis derpå, att vilkorets stränghet verkat täll mången Jordbrukares utestängande från Disconten, kan man åberopa det förhållande, sorn tonårs skulle svårligen kunna förklaras, Den Ig Julli e. m. nemligen, att ehuru, i alla Landsorter, förlä-: genheten varit svårast inom JordbrukareClassen, stodo dock, vid Riksdagens början, nära två millioner, i Disconten obegagnade, och ett fortfarande af denna stränghet, vore nu så mycket mera orättvist, som, genom de öfrige Lånetillgångarnes upphörande, Jordbrukares behof att anlita Disconten, blifver större. Genom Bankens Publicitet är nu mera bea visadt, att Bankens och RiksgäldsContoirets Sedelstock år 1809 utgjorde sammantagne 28 Millioner, samt att nu utelöpande Sedelstock också utgör 28 Millioner; men af allmänna PostTidningen för dfen 23;dje Januarii 1809, styrkes, att coursen då var blott Femtiosex Skillingar på Hamburg; då deremot den nu är 122 Sk. Denna skillnad i Cours bevisar, att Sedelstocken, i förhållandet till Sdfvervärdet, och den verkliga tillräckligheten, för det närvarande, icke ens uppgår till hälften af hvad den var 1809; och när man vidare tar i be~ tragtande, dels att, sedan Finlands afstående, den ansenliga del af Sedelstocken, som finnes i Finland, icke mera tillhör Sveriges RörelseCapital; och dels, att det just var år 1809,80m Creditsystemet feck sin skadligaste utvidgning; • å blifver också, genom allt detta, bevisadt att den öfverklagade penningebruten , och’det deraf uppkommande lånebehoivet mäste vara större nu, än förr. Vid denna beskaffenhet, och då
Fregatterna Camilla och Euridice upprättats den i Juna i8a5,. men Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifvelse, hvarigenom handelns afsliitaridé uppdrogs åt H. E. Herr GeneralAmiralen, Grefve Cederström i blifvit expedierad först den 14 i samma månad, under hvilket datum Kongl. Maj:t jemväl underrättat Stats-Contoiret om det sålunda åt Herr General-Åmiralen lemnade uppdrag; att uti Nådig Skrifvelse den ag Oct. 182!); Stats - Contoiret förständigats, att alla till Stäts-Coritoiret aflåtna Kongl. Bref och andra handlingar, angående deri ined Michal elson och Benedichs afslutna köpeafhandling om Krigs-Skepp och den sedermera beviljade återgång af handeln, borde hemliga hållas, sarrit att, oaktadt; efter StatsUtskottets tanka, det, genom åtskilliga peririitterade Officerares rich Sjömäris återkallande till tjenstgöring vid Flottan,’ lagda hinder för den tilltänkta expeditionen destomindre berättigade Michaelson och Béhedicks att fordra handelns återgång, på de i 4 §• af Contractet d. 1 Junii i8a5 upptagna vilkor, sorn endast i Cöritracten om först försålda fartygen Tapperheten Och af Chapman blifvit antydd den Svenska Officerare och Manskap vid Flottan i allriiänliet beviljade tillåtelse alt idka sjöfart, rneri öti Senare Contractet Handelshusets fattig - Constitutions-Ut skottets Memorial Nio 29. het att, efter serskilda öfverenskommelse!*, af sådant biträde sig begagna, ej såsom nå-* got vilkor influtit eller ens finnes omnämnd, Handelshuset Michaelson och Benedicks dock ej allenast vunnit befrielse från det i 5 §. af Contractet den 1 Junii utsatta vite, 25,000 R:dr i Silfver, utan ock fått sig tillagd ersättning för de, i och för Fartygens utrustande, bestridda utgifter. 3:o Ridderskapets och Adelns Remiss, af den 7 Maji, på Friherre Carl Henrik Anckarsvärds anmärknings-anledning mot en del af de Stats-Rådets Ledamöter, hvilka år i8a5 voro Konungens Rådgifvare, innefattande: att en enda bland dessa erhållit förtroendet af liandels-transactionens uppgörande underhand, med förbigående af Förvaltande Verket, och utan Ständernas speciela bifall; att den i köpet inbegripna 3:ne månaders utredning, jemte bestyckning och ammunition, icke i köpesumman till serskildt värde beräknats; att betalningen för krutet icke genast efter köpet kommit Stats-Verket till godo; att köparen vunnit rättighet dels ätt uttaga andra utredningsoch inventarii-persedlar, än dem < som tillhörde de försålda Skeppen, dels att ur Flottans förråd få nya persedlar förfärdigade; att vitet blifvit Handelshuset Mi« Oonstitutions-Utskottets Memorial Nio 29,
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef inbjudningen röride ifrågavide mom. af R. o. Ad. afslagen. R. o. Adins samt BorgareStits beslut om §<§:na 4, 5 och 6 tillkännagåfvos vara sammanstämmande. Hvad 7:de §:n beträffade, tillkännagafs, att R. o. Ad., lika med Presteo. BondeStin, bifallit densamma enl. Utskits förslag, men att deremot BorgareStit, som lemnat gins 2:dra och 3:dje momir utan anm., för det lista momit antagit följande förändrade lydelse: »Alla de angelägenheter, dem kommunen, såsom sådan, eger vårda, skola till öfverläggning och beslut i kommunalstämman uptagas; härifrån dock undantagna sådana angelägenheter, om hvilka särskildt stadgas, att de till behandling å kyrkostämma skola uptagas»; och yttrade H. Exc. härefter, att då ifrågavide momits lydelse redan blifvit genom 3 Stånds sammanstämmande beslut bestämd, R. o. Ad. torde finna, att inbjudningen i den delen ej 100 Den 5 Oktober e m, kunde föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Ropades ja. Vidare förraälte H. Exc., hurusom BorgareSt:t lemnat l:sta mora:t af 8:de g:n utan anm., men afslagit det 2:dra mom:t, under det att R. o. Ad. bifallit §:n med ett särskildt tillägg till det sednare mom:t, samt Presteo. BondeSttn antagit §:ti utan någon förändring eller tillägg; och som det nu endast vore fråga om sjelfva g:ns innehåll, inträffade samma förhållande med denna § som med den näst föregtde, nemi. att 3 Stånd densamma bifallit. Gr. Mörner: Då R. o. Ad:ns beslut är från de öfriga Ståndens afvikande så till vida att R. o. Ad. gjort ett tillägg till den 8:de §:n. skulle jag hemställa att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt beslut, ville afslå den gjorda inbjudningen. Sedan H.
Lagj i afseende på behandling af frågor om oenighet emellan makar. (Lag-Utsk. I anledning af gjorda framställningar om förändrade stadganden i afseende på de varningsgrader, hvilka böra föregå ägtenskaps-skilnad, hafva Rikets Ständer funnit, att de böter, hvilka, enligt i4 Cap. 1 §. Giftermåls-Balken, 2:ne serskilda gånger böra ådömas den maka, som genom fortfarande hat och bitterhet gjort sig brottslig, drabba båda makarne, enär boet ännu är odeladt, och i öfrigt minska deras måhända förut nog knappa tillgångar för eget och barns nödvändigaste behof; och dessutom synas de upprepade anklagelser inför Domstol, den deraf uppkommande Tanan att betrakta hvarandra såsom vederdeloman, och behofvet att uppspana och begagna bevisning till hvaraudras pliktfällande, blott’ öka och rotfästa bitterheten samt aflägsna all möjlighet till förening. Vidare har förekommit såsom en brist i nuvarande lagstadganden rörande detta ämne, att någon viss tid icke finnes bestämd, hvarigenom kan förekommas ett brådstörtadt uppnående af den slutliga skilnads-resolutionen. Och då erfarenheten dessutom ådagalagt, det makars beslut att åtskiljas icke sällan å endera eller bägge sidor varit föranledt af önskan, att med annan person ingå ägta förbindelse, har det synts Rikets Ständer vara af vigt, att, till undanröjande af ett sådant lättsinnigt motiv, förlänga den tid, som bör förflyta, innan oeniga makar, hvilka blifvit åtskiljda, må träda i nytt gifte. På dessa grunder, och då Rikets Ständer i öfrigt hysa den öfvertygelse, att om ock en lagstiftning antages, som i någon mon minskar hindren emot ägtenskaps-skilnad, deraf dock ingalunda är att befara något förnärmande för ägtenskapets helgd, enär denna mest lider af de förargerliga efterdömen, som oeniga makar gifva både sina barn, sitt husfolk och andra, hvaremot det synes vara att hoppas, att den lättade möjlighet att vinna skilnad bör hafva den välgörande påföljd, att mången, som nu Bilt. till R. St.
Jag anhåller således om Hr Gr. o. Landtm:s Propos. å bifall till Betänk., med den förändring jag nu föreslagit. Gr. Mörner, Carl: Lika med Hr Adelborg nitälskar jag visserligen för det upväxande slägtets ändamålsenliga undervisning samt för tillvägabringande af sundhet i de allmänna skol-lokalernas beskaffenhet, men jag kan likväl icke inse nödvändigheten af att till K. M. ingå med en underd. anhållan, det K. M. måtte anbefalla, att ändamålsenliga luftvexlingsanslalter blifva i de allmänna skolornas lärosalar anhragta. Att i en och annan skola, så väl i städerna som på landet, nödig luftvexling i skolrummen saknas, vill jag väl icke bestrida, men tror, att omsorgen om denna sak bör öfverlemnas åt de serskildta kommunerna sjelfva och deras skolstyrelser. Jag minnes ganska väl, att då fråga först upstod om inrätj tande af fasta skolor på landet, så väckte sådant mycket missnöje J hos församlingarne, ehuru de i allmänhet beqvämde sig lill alt upI föra vackra och rymliga skolbyggnader. Dessa skolhus äro i all; mänhet, så vidt jag vet, ganska ändamålsenliga och jag tror icke, beskaffenhet anses. Den 24 April. 359 ali de barn, sorn derstädes åtnjuta undervisning, i allmänhet uti deras hem äro vanda vid någon bättre luftvexling. Jag anser, såsom jag nyss antydde, det vara kommunernas både skyldighet och rättighet att förordna om skol-lokalernas beskaffenhet. Skulle man, pä sätt här blifvit föreslaget, inblanda polismyndigheten i denna kommunala angelägenhet, så fruktar jag högeligen, alt det missnöje, som åläggandet att inrätta fasta skolor i en icke ringa del af landet tipväckl, än ytterligare skulle stegras, och likaså skulle det väcka mycken, och kanske ännu värre, missbelåtenhet, om polismakten finge sig ålagdt att hafva upsigt öfver de enskildla skolorna, hvilka helt och hållet äro grundade pä aftal mellan skolföreslåndarne och barnens föräldrar eller målsmän. Jag kan således icke finna något skäl att besvära K. M. med en underd. anhållan uti ifrågavar:de hänseende.
Då jag om Rikets norra Provincer icke äger andra underrättelser, än dem jag genom beskrifningar och berättelser inhämtat, kan jag icke med säkerhet bedomina SkiftesStadgans tillämplighet på dem, men skulle så mycket mer tillstyrka, att den af Utskotten föreslagna underdåniga Skrifvelse angående upplysningars inhämtande om de norra Länen, måtte afgå, som det ännu torde vara outredt, huruvida SkiftesStadgan derstädes öfverallt kan verkställas, innan afvittringen hunnit närmare sin fullbordan, och den förstörande kostnad, sorn. orsakas en mängd Indelningshafvare genom deras Boställens deltagande uti Laga Skif-. 22* 34o Den 6 April e. m. ten, dessutom torde så mycket mer böra behjertas, som åtminstone Lagutskottet icke lärer kunna till besvarande upptaga något Förslag om serskildt Anslag för denna en del Embetsman tryckande kostnad, deraf sällan den innehafvare får njuta frukt, som måst vidkännas densamma. Då Utskottens Betänkande förmodligen återremitteras, anhåller jag att detta Anförande må få åtfölja. Friherre CederströmJacob: Då jag af en tillfällighet ej var närvarande i Utskotten, när detta Betänkande justerades, ber jag, att i händelse af återremiss, få anmäla en anmärkning mot definitionen på Skifteslag. Jag föreslår följande: Med Skifteslag förstås den samfällighet> som skiftas j eller hvarutur Skiftet sker. Friherre Anckarswärd3 Carl Henrik: Det utgör utan tvifvel ett bland Lagstiftarens mest samvetsgranna åligganden, att noga öfverväga den allmänna eller enskildta skada eller båtnad, som uppkommer genom de Stadgar, hvartill Lagstiftaren lemnar sitt biträde. Jag har åt SkiftesStadgan lemnat all den uppmärksamhet mig är möjlig, och liar, oaktadt denna noggranna granskning, ej mer än i få punkter varit skiljaktig, och jag skall nu blott fästa mig vid de delar af Utskottens Betänkande, uti hvilka jag icke delar samma åsigt. I 5 Cap. i §. föreslå Utskotten, att Den 6 April e. m. 34 r ordet HäradsRätt skall införas i stället för orden behörig Domstol.