Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till befälets och indelta arméens aflöning anslogos vissa hemman under namn af boställen, hvarjemte åtskilliga kronohemman lingö sig ålagdt att till boställsinnehafvarne, hvilka i anseende till nästan ständig aktiv tjenstgöring sjelfva vore hindrade att taga vård om sina boställen, utgöra nödigt arbete eller bruka boställets jord. Detta arbete var dock i början icke särdeles betungande, enär blott cn ringa del af boställenas jord då var uppodlad, men under tidernas lopp hade det förvandlats till ett tryckande onus, som ökades i samma mån odlingar verkställdes och åkerbruket utvecklades. Angående denna arbetsskyldigliet, hade exempelvis vid Årups Ryttmästareboställe, år 17b5 emellan dåvarande boställsinncliafvaren och en del kronobönder kontrakt blifvit upprättadt, hvarigenom dessa sistnämnde, mot en bestämd ersättning, åtagit sig vissa arbeten, såsom äckor, körslor, m. m., men detta kontrakt syntes motionären vara bindande endast för kontrakenterne, ej för deras efterträdare, hvilka sedermera genom skatteköp förvandlat sina hemmansdelar från krono till skatte natur, utan att något förbehåll om arbetsskyldighctens bibehållande i skattebrefven influtit.
Söt anfett författningen t mifja betar Böra förtpbtigaS famt några ber före* fommanbe ftabganben i affeenbe å tillämpningen ocp fontrotterne föränbraS — attt* fammanS på fått 28i, unber ben 21 fifttibne SftoBer, nteb öfmerlentnanbe af för* ftag titt np författning, poS Äongt, 9)taj:t i itnberbåitigpet anmält. § 26. 33eträffanbe mitforen för tittmerfning ocp förfätjniitg af Brån min, pafme Söi, meb BiBepåltanbe af ben förra tittmerfningS*afgiften, Beflutat åtftittiga föräitbrtngar i nu gättaube ftabganben, fåfom att förBubet för praftiferanbe Sätare, äfmen bå be icfe äro i ©tatenS tjenft, att utöfma BränminStittmerfning funnits Böra upppöra; att BränminStiltmerfare
Hatare af alla bittra satirer och smädeskrifter, trodde han, att man först borde rätta sina egna fel, innan man vågade att på det värsta uttyda andras. Oskrymtadt var hans nit för Konung och Fädernesland. Hans hjerta skydde förställning, och derföre undflydde han stora sällskaper. När han sökte hvila från sina trägna arbeten, utvalde han, till uppmuntran och vederqvickelse, några få, men upplysta vänner. Med så stora naturens förmåner, så ädla tänkesätt, tillvann han sig under sin lefnad en allmän tillgifvenhet; och blef vid sin bortgång på det ömmaste saknad af alla dem, hvilka högakta snille, dygd och förtjenster”. Sammanfatta vi allt det hittills sagda i få ord, så tillägga vi: han var en af dessa vackra karakterer, hvilkas tecknare det är en vällust att vara. Tidigt – såsom lätt förmodas – hade hans böjelse för Skaldekonstens utöfning yppat sig. Förhastad är likväl den uppgift af hans vän Regnér i Gjörwells tidskrift ”Samlaren”, att han redan vid sjutton års ålder diktade sitt förnämsta verk, det komiska hjelteqvädet ”Boråsiad, Poem i fyra Sånger”. Att förhållandet ej kan vara sådant, röjer sig genom mognaden både i ämnets uppfattning och i framställningens form; också angifver hans minnestalare uttryckligt, att han ”vid sjutton års ålder begynte skrifva sin Boråsiad, som, ansenligt förbättrad och tillökt, blef år 1776” (således året före hans död) ”på trycket utgifven”. Deremot härröra visserligen från hans första ungdom några moraliskt-satiriska uppsatser i stilen af Dalins ”Argus” (hvar och en vanligtvis slutande med någon sedelärande fabel på vers); äfvenså kanske de flesta af det antal smärre poetiska ströskrifter (sagor, visor m. m.), som efter hans död, genom Regnérs försorg, trycktes dels i den nyssbemälta Gjörwellska tidskriften, dels (längre fram) i Regnérs egen tidskrift ”Svenska Parnassen”.
Th.D. fd. ÖFv. Hof-Pred, hos Högstsal. H. M. EnkeDrottningen Sophia Magdalena; Kyrkoh, i Mar. M„ Drottningholm och Lofö Församling , Capell, vid K. M. O. L. S. Carl Fred. Ortman. Ord. K;gl, Hof-Predikant, utnämnd Kyrkoherde i Biskopskulla ocii Fröjeslunda Församlingar, L. S. Willielm Faxe. Biskop i Lund, L. S. F. A. Almquist. Theol. Do&or, Biskop ölVcr Hernösands Stift, L. N. O. L. S, Sven Wijkman G:son. Theol. Doctor & Professor, Prost och Kyrkoherde i Simtuna, L. N. O. L. s; • Olof H. Forssell. Professor och Kyrkoherd» i Hudviksvall och Idenor. L, S. Joli. Olof Wallin. Theol. Doctor, Kyrkoherde i Adolph Fredrik, L. N. O. En af de Aderton i Svenska Aradetnicn. L. S. Per Arenander. Lector i Linköping oe'1 Kyrkoherde i Slaka. L, S. Jacob. JDen g Augusti Jacob EL Prost och Kyrkoherde i Roxlösa och Wäfversunda, L. S. Måttlig. Stenhammar■ Thool. C oa, K:gl. Ord, JHof-Pred. Prost och Kyrkoh, L. S. i Risinge. Anders Wikblad. Prost och Kyrkoherde i Wårdnäs. L. S. Cl. Magn. Livin. -Contraas-Prost och Kyrkoherde i Flisby och Solberga. L. S. Cari Johan Knös. Matth. Hasselroth. Theol.
Blottställom icke våra, af nog invecklade former betungade ärender för denna ytterligare svårighet. Jag anser en sådan lag, om icke rent af outförbar, dock vållande tidsutdrägt och gynnsam för dem, som vilja stifta krångel och hinder; minoriteten går sin väg, på sätt Frih. Paijkull i sin afgifna reservation anfört, ärendet uppehälles till en oviss utgång. Ett sådant stadgande synes mig hvarken af något behof pakalladt, som kan öfverväga olägenheterna, ej heller lämpligt för vår tid, som föga älskar nya tvångsband, hvadan jag röstar för afslag och hemställer att Höglotl. Ståndet jemväl ville neka detta grundlagsändringsförslag sitt bifall. Hr von Koch, Nils Samuel: Oaktadt den appell, som blifvit gjord till R. o. Ad. att bibehålla sin värdighet genom antagande af detta förslag, måste jag dock bekämpa detsamma. Vore här fråga om att stifta lag endast för R. o. Ad., skulle jag genast gifvit mitt bifall till förslaget, och förbinder mig dertill på förhand, i fall fråga derom uppstår, äfven om man vill stadga att 100 ledamöter här skola vara tillstädes vid besluts fattande. Men här är nu fråga om ett dylikt stadgande för alla Stånden, och då bör man tillse, om det är verkställbar^ nyttigt och nödvändigt. Jag minnes icke, att uti något land med en så fåtalig riksförsamling som några af våra Riks-Stånd, ett så stort ardal som 30 behöfva vara riärv:de för besluts fattande. I Engelska underhuset med 576 ledamöter är antalet, som nödvändigt måste närvara vid besluts fattande, endast 40. Det är kändt att detta stadgande icke tillförsäkrar att desse Den 10 December f. m. 435 äro närv:de; tvertom händer det ganska ofta att blott 20 å 30 infinna sig. För öfrigt tror jag icke, att denna grundlagsförändring har stor chance för sig, då den vid sista riksdagen ej med större pluralitet än en röst antogs i förstärkt Konst.-Utsk. Jag anhåller om afslag på denna punkt.
H o n måste » föras ut », förevisas och » göra eröfringar »; antagligen ett kostbart stycke spekulation för den unga damens föräldrar, men som dock tämligen tryggt kan vågas, emedan äfven den ytligaste blick på lifvet visar, hurusom just de mest nyckfulla och oberäkneliga bland de unga damerna kunna på- räkna de flesta manliga beundrare och — friare. Skulle orsaken till detta månne vara mannens dragningskraft till denna del af den så kallade kvinnliga naturen, emedan den gifver honom en viss rättighet att hålla kvinnan för en varelse af lägre art än skapelsens herre, eller tilltalas mannen just företrädesvis af det oberäkneliga och oefterrättliga? En hybrid af arten nyckfulla kvinnor förekommer bland damer, som äga eller tro sig äga ryktbarhet, men om dessa heter det aldrig, att de äro nyckfulla, utan de äro » lynniga » — just på grund af att de äro så välbegåfvade. Härlig logik i den tankegången! Den som icke har haft den sorgliga synen att se en riktigt nyckfull människa, kan svårligen göra 3 i g en föreställning om hvad en sådan » ryktbar » kvinna kan tillåta sig i fråga om själfsvåld och kapricer. Sina närmaste ringaktar hon och tyranniserar dem; hon och hennes begåfning — är den än hjärtans obetydlig — äro A. och O. ; hon talar blott om sig och sin talang, och har hon visat sig i något större sällskap och icke fått utgöra dess medelpunkt, då blir hon » lynnig » på hela sitt folk och fosterland samt förklarar högt, att båda delarne äro de uslaste i hela världen. Och detta skulle vara en medskapad sida af kvinnonaturen, detta, som blott är otygladt själfsvåld och fåfänga! Kvinna, som man, blir nyckfull i brist på en tuktande uppfostran och i saknad af den upplysning, bildning och gudsfruktan, som gifva människan välde öfver sig själf.
Hr Kuylenstjerna, Otto Wilh., uppläste följande: Det är utan tvifvel icke Utsk:s mening , att anslaget för K. hofstallets utfodring skall nedsättas, utan detta anslag fortgå, på satt', som hittills, att in natin a till hofstallet Deu a Maj f. m. 7 öfveilemnäs; men om det likväl, emot all förmodan, vore Utskrs mening, att hofstallet, i stället för t./\56 t:r i8f kapp. hafre, 58,o35 lisp:d hö och 3i,8oo lisp:d halm in natura, som anslaget nu utgör, skulle lyfta det föreslagna anslaget af 3o,ooo r:dr i contant, efter afdrag af markegångsvärdct å det arrendeoch ränte-Hö, som hittills blifvit och efter Utskrs förslag fortfarande skall från arrendatorer och räntegifvare directe till hofstallet in natura levereras, samt hofstallet med återstoden vara skyldigt att sjelft bestrida upphandlingen af fyllnaden i ofvannämnda fourage-anslag; sä uppstode derigenom i verkligheten en betydlig nedsättning af samma anslag.
Det nu ifrågavarande ämnet har vid flere föregående Riksdagar utgjort föremål för Rikets Ständers öfveiläggningar. Vid 1828—i83o årens Riksdag blef af Kongl. Maj:t i Nåder föreslaget, att, för verkställighet af ny löne-reglering för Landt-staten och indeldta Armeens Befäl, de indeldta löningsräntorne måtte till Stats-Verket indragas och lönerne deremot i silfver bestämmas; i anledning hvaraf och efter det Stats-Utskottet under N:o 124 afgifvit yttrande, Rikets Ständer, i sammanhang med behandlingen af frågan om räntepersedlarnes reduction till ringare antal, uti underdånig skrifvelse af den a5 Januari i83o (Nro 327) hos Kongl. Majrt i underdånighet anhöllo, att då, för ordnandet af Statens inkomster och utgifter, erfordrades, bland annat, alt de till Militär-och Civil-staterne i Landet upplåtne indelningar till Staten indroges, och att lönerne till embetsmanna-staterne utginge i contant ifrån Statens Cassa, Kongl. Majrt, vid nästblifvande Riksdag, måtte meddela Nådig Proposition om indragning af samtlige till Militär-, Civiloch Scholas-Staterne samt andra allmänna ändamål indeldte räntor. — Uti en, i anledning deraf, vid 1834—1835 årens Riksdag afgifven Proposition (N:o 56) förklarade likväl Kongl. Majrt, att, ehuru den förut ifrågaställde åtgärden fortfarande ansågs för landet och jordbruket af serdeles nytta, tidpunkten då icke syntes vara för handen, att berörde förändring vidtaga, Bih. till R. St.
I afseende å den föreslagna skatten af 75 öre per kanna, tillåter jag mig endast anmärka att, efter mitt omdöme, frågorna rörande skatt och tull stå i så nära förening, att de icke kunna skiljas från hvarandra. Jag anmodar Bevilln.-Utsk:t att iakttaga detta och framställa sitt förslag på ett sätt, hvarigenom ändamålet äfven i tillämpningen af författningen betryggas. Hr von Koch, Nils Samuel: Jag får förklara, att jag för min del ämnar understödja K. M:ts Propos. både i afseende å borttagandet af dagstillverkningen. I afseende åter å skattens förhöjande, vill jag förbehålla mig, att derom få yttra min tanke längre fram under riksdagen, då vi fått se, om staten verkligen behöfver en sådan ökad inkomst, ty det oundgängliga behofvet är väl det enda skäl, som kan rättfärdiga en förhöjning af bränvinsskatten; finnes verkligen ett sådant behof, som icke på lämpligare sätt kan fyllas, då först skall jag gifva min röst äfven åt denna del af K. I afseende å utsträckningen af tiden, har K. M:ts Propos. här mött motstånd från ett håll, der jag icke väntat det, emedan jag vill minnas att den förste talaren alltid delat åsigter med mig i denna fråga och utgått från den grundsatsen, att bränvinstillverkningen icke borde påläggas annat band, än kontrollen öfver den höga skattens utgående kräfver. Nu har han dock här anmärkt, att, genom borttagande af maximum och utsträckningen af tiden, dels bränvinsbrännings-näringen skulle dragas från landet till städerna, och detta vill han förekomma; dels att användandet af potatis vid bränvinsbränning skulle komma att minskas samt säd dervid hnfvudsakligen komma att begagnas. Jag får till genmäle härå först förklara, att man i denna sak, likasom i alla andra, får lof låta näringsidkarne sköta sig sjelfva. Dernäst vill jag påminna derom, att städerna, såsom Frih. Raab väl har sig bekant, med afseende å de stora reformerna i näringslagstiftningen visat en så utmärkt frisinnighet mot landtboerna, att det vore högst obilligt af dessa, att nu söka uppföra några skrankor för dem.
Då jag likväl hört flera yrka afslag, gör äfven jag det desto hellre, som jag ganska väl inser, att det icke går an att låta första domstols beslut gå i verkställighet, sådan denna domstol nu är organiserad, och då den har 3 instanser öfver sig. Jag begär således propos. å af - slag oell önskar hellre en sådan åtgärd, än att betänk, skall läggas till handlingarna; ty dermed är Ståndets opinion icke så bestämdt uttryckt. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag skall blott yttra några ord i anledn. af Frih. Boyes förebärande, som skulle lagmansrätternas afskaffande gripa för djupt in i det nya lagsystemet, för att kunna såsom en särskild fråga antagas. Sådan är de obotfärdigas princip. Då en speciel förbättring är å bane, säga de, att den icke kan vidtagas för att ej störa sammanhanget med det hela. Då det är fråga om en sammanhängande pröfning af hela förslaget, säga de, att sådant är alltför mycket på en gång. Jag tror, att det för saken, om man uppriktigt vill den, varit bäst, att man för länge sedan antagit den princip att genomgå en princip i sender. Hr Strussenfelt: Jag begärde ordet i anledn. af Gr. Frölichs yttrande aog:de den grundsats, som i det förevar. betänk, blifvit uttryckt. Det har nemi. förundrat mig att höra Hr Gr. påstå, att det, enligt häradsrätternas nuvar. organisation, vore vådligt, atf dessas beslut utan appell skulle gå i verkställighet. Hr Gr. lärer hafva förgätit, det han sjelf bidragit till den fruktade olyckan. I fall nemi. K. M. bifaller Ständernas i följd af LagUtsk:s betänk. N:o 82 fattade beslut, inträffar just det förhållande, som Hr Gr. funnit så farligt, nemi. att i de flesta mål bör den vid första instansen tappande utgifva, hvad honom ådömdt blifvit. Frih. Ehrenborgh har sagt, att förhållandet är helt olika, då 4 instanser finnas emot då endast 3 sådana existera.
Stad af en del utaf Kronans Tomtj Beridarebanan> till Hötorgets utvidgande. S. A. K. Uti underdånig ansökning hafva hos E. K. M. Bonde-Ståndets Rikgdagsfullmägtige för Upsala, Exp. TJtsh. Förslag till und. Skrif velse N:o {£9. 251 Stockholms och Westmanlands Län anhållit, att, till afhjelpande af de olägenheter, som det å Norrmalm i Stockholm belägna, så kallade Hötorgets alltför inskränkta utrymme, och deraf uppkommande trängsel skall förorsaka, ej mindre för de till Staden med varor ankommande Landtman, från närmast belägna norra och vestra provincer, än för Köpare och äfven för kringboende Husegare, nämnde Torg måtte, på dervid af Sökanderne uppgifvet sätt, varda utvidgadt; öfver hvilken ansökning E. K. M. hört Hess Öfver-Ståthållare-Embéte, som, uti afgifvet underdånigt utlåtande, förmält sig, i anseende till nämnde orters i senare åren tilltagande production och hitförsel af Landtmannavaror, för hvilka Hötorget vore den hufvudsakligaste försäljningsoch upphandlingsplatsen å Norrmalm, till alla delar instämma uti Sökandemes omdöme om olägenheterne af Torgets närvarande alltför inskränkta vidd och om behbfvet af dess utvidgning; hvarjemte Ö f ver-S tå tl \ a Ilar eEmbetet i underdånighet hemställt, att Bcridarebanans norra del, till en längd af 80 alnar, O 3 matte till Torgets utvidgande åt Staden afträdas och upplåtas, samt de derå befintliga byggnader, jemte östra och vestra sidomurarne, nedrifvas och borttagas, samt det å nämnde Tomt varande, Kongl. Hof-Stallet tillhöriga, Vagnshus förflyttas till den utstakade gränslinien, ocb der, till lika höjd och beskaffenhet som förut, uppföras; för verkställigheten af hvilka förändringar Öfver-Ståthållare-Embetet förmodat Stadens Drätsel-Commission vara hugad bestrida kosina - 252 Exp. Utsi. Forstag till und.
Endast en sida af papperet bör ser att omvexlande nöjen ej saknas för dem, som kommit till vestkusten för att njuta några veckors behöflig vederqvickelse efter vinterns ansträngande arbete. Ofta komma dessutom resande konstnärer och bjuda på konserter och soiréer af skilda slag. Man frestas lätt att höra en berömd artists förträffliga återgifvande af kända favoritsånger eller en på landsmål oefterhärmligt lustigt berättad bondhistoria m. m. i samma väg. Ingen må dock föreställa sig, att alla dessa företräden gjort Lysekil till en blott och bart modern och af den fina verlden eftersökt badort. Nej, enhvar kan der lefva efter egen smak, hyra en elegant villa i Kyrkviken eller ett par anspråslösa rum i Gamla köpingen, njuta af ett gladt sällskapslifs behag eller uteslutande sköta sin helsa, ligga på hafvet från morgon till qväll eller ensam sträfva omkring bland klipporna, bese intressanta fisklä- gen, fyrar, stenhuggerier och natursköna ställen på grannskären eller sitta på badhusverandan och insupa helsa och krafter för kommande år. Förstår man att inrätta det för sig både nyttigt och angenämt, bildar man ett litet utvaldt båtlag af gamla eller nyförvärfvade vänner, hyr sig en af de större båtarne för längre tid och gör med den utflygter öfverallt i skärgården, än utåt öppna hafvet, än in i den vackra Gullmarsfjärden, någon gång, om vinden det tillåter, ända fram till det längst in i samma fjärd för sitt natursköna läge vidt beryktade stället Saltkällan. Om sällskapet är riktigt företagsamt, kan det med dessa goda segelbåtar göra ännu längre turer, såsom t. ex. till den storartadt vackra egendomen Aby, den härigt belägna staden Uddevalla med det i närheten liggande, fordom mångbeprisade Gustafsberg och till Marstrands och Ljungskiles omtyckta badorter, ja, om väder och vind äro rätt gynsamma, segla ända bort till Kristiania. Inga bestämda terminer tvinga till en viss tids uppehåll på platsen, utan kan man komma och fara när man behagar. Man behöfver ej heller hyra rum på förhand, utan finnas sådana ständigt att tillgå.
Herr Häradshöfdingen Ribbing yttrade;” under åberopande af mitt förut afgifne särskildta yttrande i detta ämne, och dermed instämmande anmärkningar äf framlidne Herr Ehrenborg och Grefve Spens, vågar jag föreslå följande lydelse af 11, 18 och 19 §. §. InteckningsLagen. ir 5* “Inteckning tnå ej ske, utan för bestämdt belopp i penningar eller varor. Icke heller må hädanefter flere Fastigheter, för en och samma fordran, gemensamt inteckna?, utan att bestämt eller utred t är för huru stor del hvardera häftar. Sökes Inteckning uti Fastighet, sorn redan gemensamt med annan eller andra intecknad Lagutskottett Betänktuidtn. 1287 är, varde icke den sökte Inteckningen beviljad, förr än, genom laga värdering af Domaren, livar och en af de Intecknade Fastigheternas särskildta värde utrönt är, och bestämd fördelning af den gemensamt intecknade skulden, i mån derefter, skedt. Från dessa stadganden undantages dock bruk samt sådane större verk och Inrättningar, som med tillydande Hemman Lägenheter, Skogar och rättigheter från längre tider utgjort en sammanslagen Egendom, och deri gemensam Inteckning må eg a rum, äfvensom särskildt Inteckning, hvilken då, eller derefter begäres i någon underlydande Fastighet må tillåtas utan ofvanberörde värdering och Intecknings Summas fördelning. Värderings och Fördelnings förrättningar varde alltid uti InteckiringsProtocollet, till framtida efterrättelse, intagne. Om Inteckning för 0- myndigs eller utrikes vistandes
Expeditions Utskottets: Om inställande af Expeditionen af Riksens Ständers beslut, angående serskilde med Allmänna Magazins - Inrättningen gemenskap ägande omständigheter; i anledning af Borgmästaren Haganders förslag, örn utgifvande af ett Sammandrag af de vigtigaste Propositioner och Beslut under Riksdagarne, m. m.; och angående utbetalning af 3oo Rdr. Banco af de till Riksdags-kostnader anslagne medel, såsom ersättning för utgifter till Renskrifning. 4:o Godkännande, till den behandling 56 Regeringsformen föreskrifver, af Constitntions-ITtskottets Memorial : I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, om uppliälvande af io3 §. Regeringsformen; och med förslag till ett ytterligare tillägg i 98 §.. Regeringsformen och 63 §. Riksdags-Ordningen. 5:o Instämmande uti följande beslut af Höglojl. Ridderskapet och Adeln: Att Tolf Electorer borde utses, hvilka, jemte de öfrige Riks-Ståndens Electorer, skulle Den 21 December e. mi 36J äga att utvälja Riksens Ständers Justitiae-Ombudsmans Efterträdare, sedan Lagmannen N. Callerholm samma befattning sig afsagt; att, med afslag af Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, angående understöd af Staten för Höganäs StenkohlsVerk, bevilja berörde Yerk åtskillige förmåner; att det uti Banco-Utskottets Betänkande med generelt förslag till Reglemente för de serskilde Afdelningarne af Banco-Disconten för
Och liar måste vi uttala ett skarpt klander mot ett bruk, ' som eiidast 18r förekomma i vårt land och som äfveii väcker ntlandingens förundran och förar' ' gelse, clet a t t i badlmsen kvinlig betjäning ar anställd på den manliga afdeln.ingen. - Lika litet torde det vara till befrämjande af sedligheten, a t t pi % kafker ' och hoteller unga vackra uppasserskor betj ana allmä~iheten, som a t t cigarrbodarna, hvilka förestås af unga hinnor, li&amp;llas öppna till långt in på natten. Och det i en tid, då det talas s&amp; mycket om normalarbetsdag! Och så vari,riéteerna, dessa plantskolor för osedlighet, mot hvilka man qj kan uttala en nog kraftig förkastelsedom. Likväl lär det finnqs fäder ocli mödrar, som till dylika stallen föra sina barn! Veta dessa föräldrar livad de @; öral ' Besinna de för hvilka faror ocli frestelser de på detta sätt lättsinnigt utsätta ungdomen? Ty hur lätt öfverviiines ej vid åsynen af hur far och mor, hur andra unga män och unga liviiuior utan blygsel skratta &amp; t ocli applhdera fula sånger ocli åtbörder den unga gossens naturliga blygsamhetskänsla, och hur fort lär han sig ej a t t so111 bariislighet brännmärka densamma och finner det 111anligt och präktigt att instämnia i den allmänna bifallsstormen! Föröfrigt förtar smaken för Gariét&amp;tillställningar och Iiafklifvet snart nog hos ynglingen 1~1sten för vistandet i hemmet och familj en. Härvidlag Ilar wngängeslifvet, sådant det f. n. bedrifves i v&amp;r hufvndstad, sin dryga anpart af skuld. Öppnade familjerna sina hem, ej blott till stora bjudningar en eller par glinger p&amp; vintern, utan enligt den gamla goda gästfrihetens lagar s&amp; a t t livar och en utan tvekan visste sig vara välkommen hos den andra, nar helst man i ett gladt och bildande iimgange önskade hvila.