Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En biskop fann det till och med revolterande, att man .satt till ett ord, som man tvekar att inför blygsamma människor namna vid ett vigseltillfälle r. Äfven yttrades, att detta ord borde borttagas, emedan .det kan se ut s&amp; som om enheten vore en sinlig allena., samt att det vore särdeles olainpligt att råter införa detta krassa uttryck, c % det icke i nu giillande handbok är upptaget. a När dessa och dylika omdömen fällas af dem, livilki å kyrkans och ämbetets vagnar äro kallade att uttala ett sadant ord, med hvilka kallslor skall då menigheten lyssna därtill? Skall icke ett ungt brudpar ännu mera 8 revolteras D. en bruds blyge finkanslighet äniiu mera såras daraf, och detta på en d lifvets skönaste högtidsdagar? Bi kunna blott instiiimma i hvad den kulida signaturen Esselde här förut yttrat, och som äfven nu iuom dagspresseii blifvit framhkllet, att reaktionära strafvanden sidana som detta atergående till gammaltestamentliga ord, bilder och begrepp, blott påskynda införandet af ci14iikteiiskapet, orni icke det obligatoriska s&amp; det fakiil@tiva, för d a svenska medborgare. » Det går nog darhan ändå&gt;), siiger Eseelde, ' l - 187 » och behöfver ej innebiim nigon olycka, om det sker i lugn och under godvilligt tillmötesgtiende. Men om lagen skulle framtvingas genom ett missgrepp af kyrkan och under for-. men af en fientlighet mot henne, så vore det i sanning. illa och skulle kunna göra klyftan mellan v i r kyrka och vått folk iiilnu större och mera hotande an den redan ar,. Vi tillägga, att; efter detta önskvärdheten och behöfligheten af ratten att afsluta iiktenslrap inför borgerlig myndighet blifvit &amp; nnn mera, en sak att beifra, dess vikt för vårt folks nutida bildaingsstånclpnnlrt iianii mera belysande. En resenär. Den trettonåriga dottern kom springande uppför backen, som ledde bakvägen till prestgården. Hon störtade med a n.
Hveni liar .ej i barndomens och. ungdomens dagar önskat a t t f % veta något mera om Arvid Smhlänning, då lian i nattens niörlter ined den lille prins Magnus på ryggen flydde - ja, vi fingo ej veta Iivart, blott a t t han slutligen korn till Erik BIenved i Danma-rk. Och huru rördes vi ej sedan till medlidande med den unge furstesonen, som fick böja sitt hiifvud iinder bödelsyxan, blott darför a t t han var kung Birgers son. Förf. till Junker Magnus skildrar för oss den unge fiirstesonens öden, natiirligtvis i en roinalitiserad, men dock naturlig och tilltalande form. Ingenting i berättelsen svär mot den historiska sanningen. Förf. har äfven lagt sig vinning om a t t gifva sina läsare lämpliga kulturbilder. Så kommer tl ex. Arvid Smålänning under sin flykt till Varnheins kloster och får hjälp af klostrets sakristian; vi f å då på samma gång många goda upplysningar om klosterlifvet V i tro, a t t boken skall med nöje läsas af ungdoin frkn 14 år .. ' Den siste friseglareii och Adolf E ' iiidling eller tre å r under drottning Kristinas regering, historiska romaner af Pe7w Sparre. Pris den förra 4 kr. inbunden, den senare 3,50. Af den nya upplaga af Pehr Sparres historiska romaner, som ä r under utgifvnnde, liafva de tvii ofvannämnda arbetena nu fullstandigt utkommit. Det ar länge sedan dessa romaner, soin nu se sina respektive tredje och fjärde upplclgor, först utghfvos. » Den siste friseglaren, liar den respektabla åldern af omkring sextio å r och lians sjalafrände * Adolf F i n d l i n g ~ iii. nigra och fyi-tio. A t t de ej äro ba.rii af vår tid röjer sig omisskiinneligen i deras innehåll. Vi finna där hela den apparat, soin för några decennier sedan var så Irarakteristisk för den historiska.
Han vid detta tillfälle ansedt sig behöfva påkalla den, skulle den enskildte representanten und. gått det obehagliga valet emellan en forsum mad pligtyttring, och äfventyret att blifva misstydd, derföre, att han vid propositioner af så obestämd art, som den nu ifrågavarande finner betänkligheter. Ibland dem som vid detta tillfälle främst framställa sig, är den omständighet, att Konungariket Norrige otvifvelaktigt både bör deltaga och troligen ej un: dandrager sig att bestrida åtminstone jtdel uti dessa kostnader, men jag hemställer huruvida en sådan proposition en gång skall kunna Norrska StorTinget göras^ då hela denna betydliga Statsutgift endast grundar sig på en enskildt motionairs föredragning utaf ämnet, och hvarigenom det mera får anseende afen från Svenska Folket hemburen frivillig gåfva, än af ett af nödvändigheten på kalladt Statsbehof: Jag anser framställningen vara oformlig, ochanser StatsUtskottet som sådan böra an-e den, hvadan jag tror detta vigtiga ämne icke kunna tagas i öfvervägande för än det i form af en Kongl. Proposition, bl ifver Ständerna ordentligen förelagdt. I fall remiss blifver beviljad,’ anhåller jag att desse mina anmärkningar måtte få åtfölja. Jdil. till Ridd o. Ad. Friherre Toll t Gustaf Philip t Med sann agining för den rätt lagert skänkt oss alla att äfven önskningsvis framlägga vira åligganden , samt uti Lagstifrnincens omvårdnad innesluta våra enskildta angelägenheter för att medverka till Konungens nådiga afgörande; vågar jag endast anhålla om Högh Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet å principen, häruti, då jag vördsamt underställer följande:
Och det skall vara mig till ett glädjenamn, berömmelse och pris ibland alla Hedningar på jordene, då de få höra allt det goda, som jag dem gör; och skola förundra sig och förskräckas öfver allt det goda, och öfver all den frid, som jag dem gifva vill. Detta säger Herren: Uti detta rummet, der I om sägen, det är öde, efter hvarken folk eller fä i Juda städer, och på gatomen i Jerusalem, blifver; de så förödde äro, att der hvarken folk, borgare eller boskap, uti är; Der skall man ännu åter höra rop af fröjd och glädskap, brudgummes och bruds röst, och deras röst, som säga: Tacker Herranom Zebaoth, ty Herren är god, och gör ju alltid väl i evighet, och deras, som tackoffer frambära till Herrans hus; ty jag skall omvända landsens fängelse, lika som af begynnelsen, säger Herren. Så säger Herren Zebaoth: Uti detta rummet, det så öde är, att hvarken folk eller fä deruti är, och i alla dess städer, skola ännu herdars hus vara, som hjordar föda skola; Både i de städer på bergomen, och i de städer i dalomen, och i de städer söderut, i BenJamins land, och omkring Jerusalem, och i Juda städer, der skola ännu ut och in gå räknade hjordar, säger Herren. Si, den tid kommer, säger Herren, att jag det goda ordet uppväcka skall, som jag till Israels hus och Juda hus talat hafver. Uti de samma dagar, och i den samma tiden skall jag låta uppgå David rättfärdighetenes frukt ([och det skall vara en Konung, som väl regera skall]), och skall upprätta rätt och rättfärdighet på jordene. På den samma tiden skall Juda frälst varda, och Jerusalem säker bo, och man skall kalla honom Herren vår rättfärdighet. Ty så säger Herren: Det skall icke fela, en af David skall sitta på Israels hus stol. Desslikes skall ej heller någon tid fela, att Prester och Leviter skola vara för mig, som bränneoffer göra, och spisoffer upptända, och offer slagta, i evig tid. Och Herrans ord skedde till Jeremia, och sade:
BancoLåns intecknande; och 6:0 Jöran Jönssons från Skåne Memorial, angående allmänt deltagande i Tingshus byggnad ; samt till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: Memorial af Ito Riksdagsmännen Johan Magnus Wessing från Westmanland och Botvid Jönsson från Östergöthland i anledning af den hos Vällofl. BorgareStåndet väckte fråga ang. inskränkning i Brän vinsbränning; 2:0 Riksdagsmannen Olof Månsson från Blekinge, angående fri disposition af Ekeskogarne; och '440 ProtolollsUtdrag d. 13 Dee. 1817. 3:0 /Anders Christoffersson från Kronobergs Xän, ang. utminutering af Bränvin ; hvarom Respective MedStånden skulle vördsamt och .vänligen underrättas. S. D. Det ifrån Vällofl. Bo’gareStåndet ankomne, sista Pleni-dag på bordet lagda , ProtocolIsUtdrag , med Herr Borgmästaren Holms dervid fogade Memorial, rörande föreslagen tryckning af^ Konungens Befallningshafvandes ingifvande Årsberättelser , blef ä nyo föredraget; dervid Hedervärda BondeSlåndet fann för godt till alla delar förena sig med hvad Vällofl. BorgareSiåndet beslutit ; Och skulle så väl Reepective MedStånden , sorn ock Höglofl. Statsutskottet härom vördsamt och vänligen underrättas. Från Flöglofl. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet; Ett Memorial af Herr ‘Svedenhjelm , Hans Leonhard, om någre medel till förekommande af alltför höga Spannemåls pris och till befordrande af SpannernålsProductionen. Ett Memorial af Herr Estenberg, Pehr, angående inskränkning i Bränvins-brännningen, till förekommande af för mycken stegring i Spannemåls-priserne. Från Högvördige PresteStändet.
Att undantag borde göras för sådane förbindelser, som äro utgifne för upptagna lån på längre tid; och att, hvad öfrige förbindelser angår, man icke borde fordra, alt fulla motsvarande beloppet, utan endast | eller f deraf skulle hos Banken finnas inneståeude uti penningar eller säkerheter, som Bolaget tillhöra. 7 §• 12:0 Att de här omförmälde skuldförbindelser, ställde att betalas å viss förfallotid, eller efter uppsägning, ej borde få vara tryckte eller graverade. i3:o Alt minimivaleuren borde nedsättas från 2Öo till 1 5o R:dr Courant. i4:o Alt det vore likgiltigt, om förbindelserna lydde å större eller mindre summa, endast det stadgades, alt de alltid måste ställas till viss man. 8 §. i5:o Att enskild Bank alltid borde inlösa dess creditsedlar med metalliskt mynt. 16:0 Att stadgandet derom ej borde vara ovilkorligt, utan endast sådant, att sedelinnehafvare må kunna, om han vill, fordra inlösen med metalliskt mynt. 17:0 Att rättigheten att inlösa med sedelmynt må medgifvas blott på tiss tid, eller ock lills vidare, och således ankomma på blifvande Ständers beslut. 18:0 Att, om Statsbankens sedlar upphöra att vara lagligt betalningsmedel, det då må åligga enskild Bank att inlösa dess sedlar med klingande mynt; — eller efter metalliska värdet, och ej efter de förra sedlarnes fallna värde. 19:0 Att, om Banken icke vid uppvisandet inlöser sina sedlar, den bör vara skyldig gälda ränta till 8 å 12 för 100 om året. 20:0 Att man, för allmänhetens eget bästa, icke borde brådstörta med en Banks försättande i concurs-tillstånd, utan först lemna den någon tid att reda sig. 21:0 Att, om en Bank under 8 dagar brustit i fullgörande af dess förbindelser, Konungens Befallningshafvande borde vara pligtig att, genom allmän åklagare, hos Domstol yrka Bankens försättande i concurs och utredning efter concurs-lagen. 22:0
Palmstjerna har emot det af mig anförda skäl för tullbevillningens ingående till Riksg.cont., nemi. att en räntebesparirtg derigenom skulle beredas, anmärkt, att Statscont., i fall det ej finge emottaga några öfverskott, skulle nödgas tidigare an nit göra reqvisitioner å statsbristsumman, och att således den i Riksg.cont. innestående behållning häraf komme att i samma mån minskas, som Cont:s tillgångar ökades. Det af Frih. anförda förhållande kunde visserligen hafva inträffat före sista riksdagen, då van7 H. 3 i8 Den u Maj f, m. ligtvis vid hvarje års slut futinos i Riksg.cont. inneståentle 8 ä goo,ooo r.‘dr af statsbristsumman; men enär numera Statscont. i allt fall under årets lopp uttager nästan hela statsbristsumman, uppkomme för Eiksg.coiit. icke någon annan skill id i afseende på denna summas utbetalande, än at.t densamma möjligen några månader förr blefve af Statscont. requirerad. Den räntevinst, som vore förenad dermed, att Riksg.- cont. kunde ett par år förr än nu disponera så betydliga tillgångar, sorn ifrågavar. öfverskott, skulle för öfrigt fullt ut motsvara den genom dessa tidigare requisitioner för Cont. uppkommande förlust. Den af Frih. meddelade upplysning cm de 5 millionerna är för mig, likasom troligen för mänga andra, nedslående, ehuru jag visserligen icke vågat hoppas, att denna behållning skulle vara af annan art. Frih. liar yttrat, att det ingalunda kunde bestämmas, huruvida det förändrade lefverenngssättet af tullbevillningen skulle för Riksg.- cont. medföra någon fördel. Jag tror deremot, att det nästan med cont., genom tillfallet att i år förr kunna till sina behof disponera omkring 4°o,ooo rtdr, årligen skulle vinna, enär Cont. i förhållande dertill kunde inskränka sin upplåning. Hr Lef1'e'ns anmärkning, att en sådan åtgärd, som den ifrågasatta, skulle medföra ett ingrepp i styrande magteus verkställighelsåtgärder, kan jag ingalunda godkänna.
Är Konung eller ThronfÖljare, vid de i denna och föregående §§ uppräknade llän cl elser, Femton år gammal, äge han att uti Stats-Rådet, Högsta Domstolen, Hof-Rätter och Collegier inträda, dock utan att i några beslut deltaga». h) Gonstitutions-Utskottet föreslår nu, att till afgörande må upptagas följande förslag till ändringar och tillägg: 728 Riksdagen 1815. Constitutions-Utskottets Memorial af den 23 Augusti 1809, 20 § Regerings-Formen. »Uti fredstider skola de mål, som från Krigs-Domstolarne dragas under Konungens pröfning, uti Högsta Domstolen företagas och afgöras. T vänne militaire personer af högre grad, dem Konungen härtill utser och förordnar, böra med Domare-jäf och ansvar och utan särskildt arfvode sådane mål i Högsta Domstolen öfvervara och deröfver rösta, dock må Domarenas antal icke öfverstiga Atta. Under krig förhålles härmed efter KrigsArtiklarne». Constitutions-Utskottets Memorial af den 2 Februari 1810, 70 § Itegerings-Formen. »Riksens Ständers valda Bevillnings-Utskott åligge att opåmindt vid hvarje Riksdag uppgifva de allmänna grunderna för den blifvande Bevillningens fördelning, hvarefter och sedan summans belopp blifvit faststäld, Utskottet uppdrages, att med tillämpning af dessa grunder författa förslag till Bevillningens utgörande. Skolandes allt, i den nion det medhinnes, Riksens Ständers Plena underställas».
Det är ju samma förhållande med belåning af reverser och vexlar, och jag tror, att ordet »assistera» likaväl kan hafva sin tillämpning på belåningen af dessa, som på silfverpanterna, utom det attjag vågar påstå, att Banken har vida större säkerhet i en pant, bestående af 100 lod silfver, än i en skuldsedel till motsvarande värde i penningar. Hvad kostnaden för denna lånerörelse beträffar, så kan man af räkenskaperna finna, att Banken deraf ej haft ringaste förlust, utan tvertom i allmänhet en jemförelsevis ej obetydlig vinst, alldenstund ränteinkomsten varit tillräcklig för att aflönade vid denna lånerörelse anstälde tjenstemän, samt lemnat öfverskott derutöfver. Hvad den omständigheten beträffar, att falska panter i Banken kunde insmygas, så ber jag få fästa upmärksamheten på, att detta understundom äfven skett med reverser, på hvilka BankoDiskontverket gjort ej obetydliga förluster, så att från hvilken synpunkt man än må betrakta saken, skulle jag ändock tro, att de skälen, som tala för denna lånerörelses bibehållande, öro öfvervägande, hvarföre jag vidhåller mitt första yttrande, att frågan bör till BankoUtsk:t återremitteras. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Benna fråga bar vid flera, föregående lliksdagnr varit föremål för 11. St:rs pröfning, och först 1854 lyckades man att afskaffa ifragav:de belåningssätt. Under de brydsamina förhållanden inom affärslifvet, som vid sisth Riksdag egde rum, ansåg man sig nödsakad, för att i någon mån för allmänheten underlätta den betryckta penningeställningen, att, uppå hemställan af BankoUtsk:t, införa ånyo ofvanomförmälda lånerörelse så väl i Banken, som i Bankens lånekontor. Jag var då visser), af samma tanke som nu, att detta belåningssätt är forén Riksbank olämpligt.
3 Den, som bifaller, att aflöningen tor Bonde-Ståndets Secreterare bestämmes i likhet med hvad vid sista Riksdagen egde rum, eller till 400 R;dr Banco i månaden, voterar Ja; Den det ej vill, Nej; Vinner JSej, kommer bemälde Secreterares månådtliga aflöning att bestämmas till 333 R:dr 16 sk. Stockholm den 20 November 1834- N:o 349* Ankom till Exp -Utsk. den 20 November. Memorial, i anledning af erhållen återremisspå Stats-Utskottets Utlåtande N:o 232. (L A.) Ifrån Borgare-Ståndet har Utskottet erhållit återremiss å dess under N:o 232 afgifna Utlåtande, angående Löfås Silfver-Verk. Men som, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag, berörde Utlåtande blifvit bifallet af de öfrige Irenne Riks-Stånden den 29 sisth September, anser Utskottet, till följd af 75 §. Riksdags-Ordningen, denna fråga vara afgjord, och kan således dei;vid icke laga någon vidare befattning. Stockholm den 20 November 1834* STOCKHOLM, Ecksteinska. Tryckeriet, iS34- Stats-Vtskoltets Memorial N.-o 35o. i N:o 35o. Ankom till Exp.-Utsk. den 17 November. Memorial, i anledning af RiksStåndens olika beslut i frågan om formen för Rikets Ständers skrifvelse, angående Sterbhus-afgiftens utgående i Stockholm och Götheborg.
– Jag lemnar åt dig och alla goda fruar, att, jemte den lärde Wilibald Pirkheimer, dömma denna Xantippe. Hvad den store Dürers förhållande till den Nedertyska eller förr omtalda gamla Nederländska skolan angår, så är detta det omvända af hvad han sjelf säger om en af dess förnämsta mästares taflor: ”bättre måladt än tecknadt!” Om Albrecht Dürers jemnförda med dessa, kan man tvertom säga: bättre tecknadt än måladt. Han har ej på långt när deras blomstrande, oskyldiga färgprakt; men deremot en vida kraftigare, ja en skarp teckning. Kraft är hans charakter. Behaget saknas än; ej heller har det blåst på honom i Italien. – Hans fädernesstad förvarar blott en ringa del af hans otroligt talrika arbeten. Ja, äfven om hans berömda fyra apostlar i slottets målnings-galleri, hvilket en af Inspektörerna, Herr Baron von Haller, hade den godheten att visa oss, liksom han i allmänhet blef i Nürnberg vår välvilliga ledsagare, tvistas det, om de äro copior eller originaler, och om ej de senare befinna sig i München. I Rådhus-salen ser man Kejsar Maximilian I:s triumftåg. Tolf dygder leda lika många hästar för vagnen: åtta andra dygder omgifva Kejsaren; och Förnuftet kör. Det kan man kalla ministrar, som duga. Archivet hade Archiv-secreteraren Wolfhardt den godheten visa mig. Der äro acter till trettioåra-krigets historia från 1629 i en mängd Tomer, af hvilka den adertonde angår Gustaf Adolfs vistande i Nürnberg. – Här vore arbeten för månader och jag hade endast ögonblick att gifva. Gustaf Adolfs egenhändiga bref lära vara flyttade till München; och Vetenskaps-Academien derstädes har uppdragit åt tvenne af sina medlemmar att undersöka Svenska Acterna i Bayerska Riks-archivet. – Mig visade man i Nürnberg en samtida plan af Wallensteins läger, hvars belägenhet jag beslöt att bese. – Jag for derföre andra morgonen kl. 5 ut till den närbelägna staden Fürth.
Finska medel 80,000: af 1828 ärs Bancowinst 100,000: af Allmänna Bcwillningcn Bankens bchällna Räntcwinst för ären ,829—1834 bcruknad till lika belopp. Transpu 2,720,392: . Betänkanben, N:o 22. Transp:t 2,726,592: — med hwad den utgjort sista äret eller 1828, med >71,000 R:dr för äret, gör för 6 är, med afdrag af 5o,ooo R:dr för Diseontförluster 976,000: — Summa Tillgäng R:dr 3,702,592: — Extra Anslag. Till Förfwarswerkct 2,820,000: — Till Garnizons - Sjukhuset och Caffernbyggnader > §2,000: — Af de förut specificerade anslag till ett belopp af 311,000 N:dr erfordras inom kort tid 86,000: — Äterstär Tillgäng 644,592: — Summa 3,702,592: Dä förenämnde ätcrstaendc tillgängs-belopp 644,692 N:dr synes otillräckeligt till alla äterstäende dels redan bisallne, dels föreslagne och dels under beredning »varande anslag, säsom till fyllnad i mcranämnde redan bifallnc 3n,ooo R:dr 226,000: Mindre Creditivet 1,000,000: Af Utstottcn sörcftagne: Till Götha Canal 745,334: — Södertelge dito . 3o,ooo: 35o Statsoch Bwo-Utsk. Bet., N:o 22. Transpck 2,ooo,33H ' — Ströinrcnsningae . 2Zo,oooi Spannemäls-Crcditivet l,ooo,ooo; — ^ Under Utffottcns Beredning:
Jag vet att Svenska Stats Borgaren med möda sammanbringar sin gärd till Staten, och jag torde ej mycket misstaga mig, om jag säger mig veta att han, emot den ej obetydeliga del af sina mödor, som går till lön åt Statens Embetsman, fordrar tillbaka deras forskning, deras ömhet och behjertande Vid framställningen af Folkets belägenhet. Jag har ofta yttradt dessa tankar, som enskildt man, och jag anser ingen tillvitelse så smärtande, som om någon skulle kunna förebrå mig att föra dubbelt språk; denna min vördsamma Protest skall för sådant tilmäle freda mig. Åtskilliga, hördes härtill yttra deras bifall. Hans Excellence Herr Grefve von Engeström , Lars Då jag i sista Plenum yftfnde mig mot Friherre Stael von Holsteins Tillägg uti Tack - Den 4 December. sagelse-Adressen, skedde sådant af mig icke blott såsom Embetsman utan ock såsom ägare af betydelig fast Egendom. Såsom Embetsman var jag i tillfälle att känna de från vederbörande Landshofdingar till Kongl. Majit inkomne underdåniga Rapporter angående Landets ställning, och de af Kongl. Majit i anledning deraf vidtagne steg, och såsom Fastighets - ägare var ja» förvissad derom, att den nöd som öfverklagades, icke var af någon betydenhet. Jag anser mig åga lika mycken rätt, sorn Högl. Ridderskapets och Adelns öfrige Herrar Ledamöter att framställa mina tankar, och bestrider ingen annan sin rättighet dertill. Fortsattes justeringen af Pleni - Protocollet för den 29 sistled.ie November ifrån Grefv® Anckarsvärds deruti upptagne yttrande intill slut. Företogs Va! till Bänkman för nedannäm. de Bänkmans afdelningar, hvaröfver serskildt Protocoll författades, som efter Förrättningens slut upplästes och hvaraf inhemtades, att föl. jande Herrar blifvit till Bänkman utvalde: För lista Bänkmans - afdelningen , efter Hans Excellence Herr Grefve Brahe, N:o 42 Grefve Gyllenborg, Johan Henning, Lagman.
Så tala tungorna i östan och vestan, ja från de Vetande af vårt heliga Försoningskors’ alla prefekturer.» På inre sidan af en dubbel dörr, bakom ett förhänge midt i rummet, klappas tre starka slag, som besvaras med stormästareklubban. Hertigen anmodar ordningsmannen att spörja: hvem det är, som klappar? å hvars vägnar? och i hvad afsigt? «Ett bådskap från den Utsände», blir svaret. Alla, till och med hertigen, stiga upp och förblifva stående. Förhänget lyftes undan. Ceremonimästaren Plommenfelt inträder, klädd i en fotsid hvit skjorta, ett brandgult skärp med långa, hängande ändar kring lifvet och en lång, svart, släpande mantel. Hans ordenskors, buret på samma sätt och i lika band, som de öfriges, är något mindre än hertigens, men större än de andres. Plommenfelt, sedan han gjort en djup bugning för korset, stadnar vid elfenbensstolen, hälsar med ordens hemliga tecken och säger: – «Den Utsände kallar dig, högborne och högvisaste mästare, tillika med den äldste och de tvänne yngste Vetande: kunskapen och oskulden.» – «Vördnad och lydnad för den Osynlige och hans Utsände,» – svarar hertigen. Plommenfelt aflägsnar sig, efter en förnyad bugning för korset. Alla sätta sig. Hertigen slår tre slag i bordet med elfenbensklubban och yttrar: – «Vi hafva förnummit den Osynliges vilja. Utkorade! följen mig till den, han utsändt!» Den som sitter hertigen närmast till höger samt ynglingarne Horn och Reuterholm nederst vid bordsändan resa sig från sina stolar. När hertigen derefter stiger upp, reser sig hela samlingen. Hertigen och hans tre följeslagare nalkas korset, buga sig djupt för detsamma och göra, med hopknäppta händer och mot bröstet lutade hufvuden, en tyst bön. Derefter begifva de sig, med hertigen i spetsen, till den dörr, hvarifrån Plommenfelt kommit. Hertigen klappar tre gånger i händerna. En röst innanför: – «Helig! Helig! Helig!»