Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anden och Köttet. Klemens ledsagade Petros, när denne fördes till fängelset, och lämnade honom först efter en varm omfamning och de livligaste försäkringar om sin tillgivenhet. Därefter följde han sin fader till sitt nya hem. Under vägen iakttogo båda tystnad. Krysanteus var synbart nedslagen; det låg smärta och vemod i den blick, varmed han betraktade sin återfunne Filippos, som stum, dyster och motvilligt vandrade vid hans sida. Först sedan de anlänt till huset vid Tripodgatan, och Krysanteus tillkallat Hermione och sagt honom, att hon var hans syster, ljusnade Klemens' ansikte och en öm känsla började röra sig i hans barm. Han besvarade med mycken häftighet hennes systerliga kärleksbetygelser; han betraktade med förtjusning hennes rena och ädla anletsdrag och lyssnade till de upprepade utbrotten av hennes glädje över att hava återfunnit honom. Krysanteus lämnade de båda syskonen att tillbringa aftonen med varandra. Hermione förde Klemens till hans moder Elpenikes bild. Åsynen av denna framkallade hans tårar. Hon visade honom hans vagga och de leksaker, som tillhört honom i hans barndom, och vilka man hade förvarat som kära minnen. Hon berättade för Klemens, huru djupt hans fader sörjt hans förlust, huru de undrat och fruktat hans okända öden, och huru de äntligen kommit på hans spår. Hennes berättelser avbrötos endast av ömhetsbetygelser, då hon i övermåttet av sin glädje förnyade gånger omfamnade honom, smekte honom och skådade honom djupt i ögonen. Allt detta smälte skorpan kring Klemens' hjärta, och när han om kvällen återsåg sin fader, skyndade han i dennes armar. Krysanteus hoppades, att den känsla av blodsbandet, som sålunda vaknat i hans bröst, skulle genom den kärlek, som visades honom, stärkas och varda varaktig. Men detta hopp bleknade inom kort. Klemens påminde sig åter, att Krysanteus var ärkehedningen, antikrists förnämsta verktyg och medhjälpare, ja, än mer hans lärare och den som förmått honom till avfall från kristendomen, och denna tanke, som ingav
Allraminst borde man vänta detta påslående af en Fabriksidkare, då kändt är, att i Finland finnas färre och sämre Fabriksinrättningar, än hos oss, och då denna reciprocitet troligen tillkommit för att bereda våra Fabriksidkare tillfälle att vinna afsättning med sina producter på Finland. — Utom det, att jag skulle anse det både opolitiskt och otacksamt, att man skulle sätta sig ur all handelsrelation med en Provins, som i secler tillhört. Sverige, och som visat de största prof af trohet emot dess Moderland, hemställer jag hvad Stockholms Näringsidkare i allmänhet skulle säga, om den mängd Finska fartyg, hvilkas besättningar nu dagligen, under hela seglationstiden, nedlägga en betydlig lefnadskostnad i Stockholm, genom en illiberal HandelsTractat skulle utestängas från våra hamnar. Men, äfven utan reprocitetj stadgar Tractaten, att VinSpecerier och Colonial-varor få från Sverige till Finland införas uti öppna båtar, med Den 14 ■September e. m. 277 tillgodonjutande af helfrihet, hvaraf följden är, alt mångå Finnar förse sig med sina husbehof af dessa varor, här förtullade, och andra hämta enahanda varor ifrån härvarande Nederlag. Att under sådane förhållanden misskänna Regeringens kännedom af inhemska Näringarnes kraf, och Dess omsorg för deras förkofran, förlikar sig icke med min rättskänsla, hvarföre jag tillstyrker bifall på Betänkandet, och anhåller, att något afseende å Herr Hiessleiters Reservation icke må hafvas. Herr Cederschjöld: Af hvad den siste värde Talaren anfört, har jag i synnerhet fästat mig vid några förmenta bevis på den ifrågavarande Convenlionens stora förmånlighet för Sverige, nemligen bland annat, att vi hafva införselrätt till Ryssland emot nedsatt tull, af blef verkligen frapperad, att höra denna förmån anföras, då jag icke kände, att vi på våra kuster idka något särdeles hvalfiske; och den dag dessutom torde vara långt aflägsen, då sillfiskets ymnighet skulle ännu en gång lemna oss tillfälle att utföra denna vara till Ryssland, i stället att vi nu sjelfve nödgas taga den från Norrige.
Riksdags stats - reglering kommer att om - 40 Slats-Vtskollets Memorial JVs 281. laita, utaf Riksgälds kontoret, i mån af behof, tillhandahållas och efter vederbörliga reqvisitioner utbetalas. § 161. Rikets Ständer, som för meteorologiska observationers anställande på särskilda orter inom Riket beviljat ett på Riks-statens 8:de hufvud-titel uppfördt årligt anslag af 6,000 R:dr, hafva derjemte, för inköp af nödiga inslrumenter vid dessa observationers anställande, anvisat å Riksgälds-kontoret en summa af Fyra tusen fem hundra Riksdaler, hvilken på det sätt och i den ordning, Kongl. Maj:t föreskrifver, bör af detta verk utbetalas. § 162. Till inköp af en utaf Kyrkoherden II. Janzon förfärdigad astronomisk glob hafva Rikets Ständer beviljat en dertill föreslagen anslags-summa af Två tusen två hundra femtio R:dr, som för detta ändamål skall af Riksgälds-kontoret uppå vederbörlig reqvisition tillhandahållas; börande nämnda glob, sedan densamma blifvit för Statens räkning inköpt, till Yelenskaps-akademien öfverlemnas, för att derstädes hållas tillgänglig. § 163. Efter derom väckt fråga, hafva Rikets Ständer beviljat och ställt till Kongl. Maj:ts disposition en anslags-summa af Fyra tusen Riksdaler, för att, i mån af behof, användas till inköp efter boklåds-pris af erforderligt antal exemplar utaf en, till lättnad vid öfvergången från det gamla till det nya systemet för mynt, mått, mål och vigt, af Geschwornern J. A. W■ Busch utarbetad lärobok, på det alt ett exemplar deraf må utdelas till hvarje socken för dess folkskole-inrättning; och bör således denna anslags-summa af Riksgälds-kontoret, enligt Kongl. Maj:ts disposition och föreskrift, utbetalas. § 164.
Förra delen af detta Utskottets åliggande, eller uppgiften om nämnde Contors Förvaltning och tillstånd, är redan fullgjord, genom Utskottets Rikets Ständer afgifne Berättelse, N:o 118, om förrättad granskning af Riksgälds-Contorets förvaltning ro. m.; och återstår således uppgiften på dess behof. Med åberopande af Bilagan Litt. C. till nyssberörde Berättelse, hvilken Bilaga innehåller en calcul öfver Riksgälds-Contorets inkomster och utgifter innevarande år 1834, samt, under förutsättning af Rikets Ständer* bifall till Utskottets förslag, N:o ig3, till liqviderande af Riksgälds-Contorets skuld vid sistnämnde års slut, i och för upptagne inrikes lån af allmänheten, får Utskottet nu framlägga följande förslag öfver meranämnde Coators behof ifrån och med år i835 till och med år i83g, nemi.: Utgifter: Fem procents amortissement af Obligationer för upptagne lån af allmänheten, till ett calculeradt belopp, vid i834 års slut, af 2 millioner R:dr å 100,000 R:dr årligen, eller under fem år .. Två procent årlig Capitalafbetalning å Riksgälds-Contorets till Rikets Ständers Bank utgifne Obligationer å 4>400>000 R:dr, utgörande 88,000 R:dr årligen, eller för fem år . 44°>ooo: tillhopa amortissement R:dr c>4oio0o‘ Interessen å Obligationer för upptagne lån af allmänheten, till det calculerade beloppet af 2 millioner R:dr, å 5 procent årligen, eller 100,000 R:dr, och således för fem år R:dr 5oo,ooo.‘ Interessen å Obligationer, utgifne lill Banken , å 4 procent årligen, tillhopa för fem år . 844>ooo: Dito Stats-Utskottets Betänkande NfO ao/f. Dito å ouppsägbara Capital nemi. Högstsalig Hans Maj:t Konung Carl XIII:s hemgiftsCapital
I händelse åter Utskottets ofvanberörde inbjud - 518 iStats-Utskottets liing icke af R. o. A. antages, utan Ståndet vid sitt redan fattade beslut förblifver, då varda, för omröstnings anställande af Förstärkta Stats-Utskottet, efterföljande 2:ne propositioner föreslegne: i4:o Den, som bifaller att anslaget för KrigsGollegii Departementer, med deruti inberäknade medel, för Kruttillverkningen, 34ooo It:dr, fastställes enligt Högv. Presteoch Yällofl. Borgare-Ståndens beslut till 626,000 R:dr, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; anställes serskild votering, antingen samma Anslag bör blifva 626,000 R:dr på Stat, samt derutöfver, enligt H. BondeStändets beslut, frän RiksgäldsContoiret årligen utbetalas 70,000 R:dr af Öfverskotten på StatsVerkets iukomster, så vidt de dertill lemna tillgång;— eller ock för KrigsCollegii Departementer på Stat uppföras ett Anslag af 662,000 R:dr tillika med 34,ooo R:dr i och för Kruttill verkningen, eller sammanlagdt 696,000 R:dr, jemlikt H. R. o. A:s beslut. Och, vidare, om Nej vunnit, följaude proposition: iå:o Den, som bifaller, att för KrigsCollegii Departementer och kostnaden till Kruttillverkningen uppföres ett Anslag på Stat af 626,000 R:dr, och att derutöfver för samma ändamål från RiksgäldsContoiret årligen utbetalas 70,000 R:dr af Öfverskotten på StatsVerkets inkomster för åren från och med i83o så vidt de dertill lemna tillgång, voterar Ja. Den Betänkanden, N:o 3o4. 519 Den det ej vill, voterar Nej. Vinner
Om, för inlösningen af en Transportsedel, fordrades att st vrka egenhändigheten af hvarje tecknad transport, så Bih. till Riks. St, Prot. 1828—i83o, 6:te Sami. 3 B. 3 irsta Häftet. Banco-Utskottets Memorial N.o göij skulle visserligen ofvannämnde bägge sattser innebära en sanning; men då Banken aldrig fordrat ett sådant bestyrkande, eller ens kan fordra det, ulan att beröfva sina Sedlar allt förtroende (ty hvilken enskild skulle väl då våga emottaga en Sedel med en persons transport, hvars namnteckning vore honom okänd, och huru mångas namnteckningar kunna dessutom i Banken vara kända), så försvinner hela styrkan af dessa skäl. Allmänhetens säkerhet för dess penninge-remisser ligger ej i transporten utan i recommcndalions(ivittencen. Anser man Banken böra fortfara att, såsom hittills, efter i o års förlopp renovera efterlysta Sedlar, så kan detta ske genom uppgifvande af numer, valeur och datum, lika lätt utan, som med" transport; och Bankens säkerhet för dess stora Sedelbehållningar ligger icke i betänkligheten hos den, som vill förskingra anförtrodda medel, att öka brottet af stöld med att skrifva en falsk transport, för hvilket en ryktbar rättegång visat, att Lagens ansvar knappast någonsin kan vara att befara, utan i valet af Tjenstemän, som med skicklighet förena en bepröfvad redlighet, samt i väl ordnade controller. Banco Utskottets Memorial N:o 90. 35 Svårigheten att efterapa TransportSedlar ne j bestyrkt af erfarenheten.
Af anledning att den i 15 § omförmälda bortauktionering af tillåtna minuthandelsoch utskänkuings-rättigheter skulle utgöra ett i högsta måtto otillräckligt sätt att beskatta bränvinshaudeln, har Doktor Sandberg föreslagit, att nämnda bortauktionering måtto upphöra och det i stället åläggas länens Pröfnings-kommittéer att i sista instans bestämma det kannetal bränvin, som både på utskänkningsoch minuthandels-ställen, så väl i städerna som på landet, må anses kunna försäljas. På skäl, som här ofvan (§§ 7—10) vid besvarande af Herr Dahrns motion blifvit anfördt, hemställer Utskottet, att Doktor Sandbergs ifrågavarande förslag ej måtte vinna afseende. Yidare har Anders Gudmundsson, till utrotande af lönkrögeri, föreslagit, att å landet, med undantag för gästgifverier, utskänkning af spritdrycker hädanefter Bih. till II. st. Bet.
Restantier, som uti den Kongl, propositionen uptagas i rund summa till 100,000 R:dr, äro i StatsUtskottets Memorial, till vinnande af jemn slutsumma, beräknade till 99.997 R.*dr 2.4. sk. 6 r:st., med en minskning af 2 R:dr 23 sk. 6 r:st. StatsVerkets extraordinarie eller bevillnings-inkomster .utgöra enligt StatsUtskottets beräkning en sammanlagd summa af 3,157,497 R:dr 24 sk. 6 r:st., och understiga således med 264,5o2 R:dr 28. 6. den i Kongl. Maj:ts Nådiga proposition föreslagna, hvilken skillnad hufvudsakligen härrör af Tull-inkomstens nedsättning. Utskottet anmärker, att desse bevill - 2S4 Den 21 F e 1> r u a r i i. ningsinkomsters annorlunda beräknande beror derpå, huruvida Rikets Ständer finna för godt att bestämma förändrade grunder för deras utgörande. De kunna visserligen komma att, på Bevillnings-Utskottets förslag, förhöjas utöfver de af StatsUtskottet antagna beräkningar, men dessa beräkningars nedsättning under verkliga nuvarande förhållandet kan emellertid förorsaka den olägenheten, att StatsUtskottet, i förmodad brist af disponible tillgångar, och under förutsättning att allmänna bevillningen ej skulle ökas, afstyrker utgifter, som eljest pröfvas angelägna eller nyttiga.
Smålänningen sköter och vårdar i allmänhet icke sin häst såsom han borde, och gagnar den mindre för sitt jordbruk än för skjulsningar, hvilka inbringa en contant inkomst, sorn bonden i en sädesfattig province använder ofta till inköp af bröd för dagen eller andra förefallande dagliga behof. Det är också derföre som åtminstone Småländska bonden så ogerna afstår från skyldigheten att utgöra reserveskjuls, ehuru denna, serdeles vårtiden, då hästarne äro utmagrade, är å de större farvägarne mycket betungande. Hästar äro nu i allmänhet ganska dyra, och större vagnshästar samt Remonter kunna endast köpas i Skåne eller vid Stuterierne, der Rusthållaren nu med möda kan få köpa sin Remont för aoo R;dr B:co, transportkostnaden oberäknad. Allmogen köper mycket hästar på Öland, der de förr erhållits för lindrigare pris än inom Länet, men der de nu äfven stigit högt i värde. Om Stuteri-Styrelsen ägde tillfälle att låta fördela Ilingslarne på flere stationer, och det blef Landshöfdingen förbehållet alt uppgifva dessa, i mån af behofvet, tror jag alt ändamålet skulle bättre uppfyllas, under förutsättning likväl alt Ilingslarne voro, om äfven icke stora, dock af säker och god beskaffenhet. Får-afveln, sorn blifvit af Eders Kongl. Majrt serdeles uppmuntrad, och som nästan öfverallt i Riket fästat de större jordbrukarnes uppmärksamhet, har äfven inom Kronobergs Län blifvit förbättrad under de sednare åren, ehuru man här icke anser sig kunna med fötdel gagna de finaste eller Eleeloral-får. I skogsbygden saknas väl icke Ijenligt bete för finare får, men ullen kan der icke hållas så ren sorn vederbör, för att afyttras med fördel, och ägorna äro i allmänhet så inskränkta, samt vinter - — 12 fodret åtminstone för närvarande så otillräckligt, att större hjordar icke kunna underhållas.
Den falska styfmodern lagade sig derefter i ordning, och sade att hon ville fara bort och helsa på Lilla Rosa. När hon kom fram, blef hon emottagen på det aldra bästa; ty konunga-dottern ville icke minnas allt det onda hennes styfmoder hade kommit å bane; men drottningen sjelf ställde sig mycket vänlig, och talade många fagra ord. En afton sade styfmodern till Lilla Rosa, att hon ville gifva henne en föräring till minne af deras frändskap och kärlek. Styfdottern tänkte icke uppå något svek, utan tackade för gåfvan. Då tog drottningen fram en silke-sömmad serk, som var stickad med guld i hvarendaste fåll. Men den fagra serken var argt förtrollad, så att när Lilla Rosa drog den uppå, blef hon plötsligen omskapad till en gås, som for ut genom vind-ögat och kastade sig i hafvet. Men som konunga-dottern egde ett fager-gult hår, så fick gåsen gyllene fjädrar. I samma stund upphörde linden att spela, näktergalen tystnade med sin sång, och hela kungs-gården uppfylldes med sorg och bedröfvelse. Mest af alla sörjde Rosa Lillas gemål, den unge konungen, och han ville icke låta hugsvala sig. Om nätterna, när månen sken, och konungens fiskare voro ute på hafvet att vittja sina nät, blefvo de varse en fager gås med gyllene fjädrar, som låg och gungade på böljorna. Häröfver undrade de storligen, och det tycktes dem vara ett märkligt järtecken. Men en natt samm den fagra gåsen fram till fiskarens båt, och begynte samtala med honom. Gåsen helsade, och sporde: »God qväll, fiskare! Huru står det till der hemma på kungsgården? Spelar min lind? Sjunger min näktergal? Gråter min lille son? Gör min herre sig någonsin glad?» När fiskaren hörde detta och igenkände drottningens röst, blef han underlig till mods, och svarade: ’Der hemma på kungsgården står illa till: Din lind spelar inte. Din näktergal sjunger inte. Din son gråter både natt och dag. Din herre gör sig aldrig någonsin glad.’ Då suckade den fagra gåsen, och tycktes vara mycket bedröfvad.
Det är nemi. på så sätt Utsk. bifallit anslag för Cimbritshamn, att, i händelse‘icke staden Christianstad skulle vilja emot erhållande af de 35,000 r:dr, som hela an - 38a Deli 25 Nove iu li e r c. nu slaget skulle utgöra, på framställda villkor utföra hamnbyggnaden vid Alius, så skulle hela anslagsbeloppet få utgå till hamnanläggning vid Cimbritshamn. Jag medger och erkänner gerna vigten af en hamn vid Åhus, med afseende å den betydliga handelsrörelse, som Christianstad redan äger och till undvikande af den aj mil långa varutransporten på en sandig väg emellan Christianstad och Ahus. Jag medger således angelagenheten af en hamn vid Alius, der nu endast finnes en öppen redd, i förening med Helgeås upprensning, samt åberopar dervid de ytterligare skäl, som Hr von flosen nyligen anfört; men jag skulle tro, att Utsk. dock icke bil1 ig l v is bort åsidosätta den äfven så angelägna hamnanläggningen vid Cimbritshamn. Jag anhåller derföre att vid den återremiss till Utsk. , sorn detta betänk, troligtvis kommer att erhålla, Utsk. måtte fasta sin uppmärksamhet vid de motiver, som så väl af motionärerne, sorn af Doctor Thomander, i dess reservation, finnas anförda för en hamnanläggning vid Cimbritshamn, och får blott i korthet nämna det hufvudsakliga motiv, som jag åtminstone anser mest gällande, nemi. att orten omkring Cimbritshamn är en i hög grad sädesprodncerande trakt, som liar sin egentliga afsättning på Cimbritshamn, hvilken dock nu är så försvårad, alt man ofta nödgas för spanmålsafsättningen begagna långväga landttransporter. Denna svårighet skulle blifva afliulpen och afsättningen på Cimbritshamn mycket ökad, om en bättre hamn der funnes.
Icke för egen förmån utan för Stadsboens beqväm* - Dm 4 Aprit. 225 cjvämlighefc, mäste Landtmannen föra sina till försäljning ämnade varor till Torgs; han agde likväl rätt att uppsöka det närmaste som iigger i hans väg , hvilket och i det ofta inträffande svåra vägelag , blifver för honom en nödvändighet ; men han är förbunden blott för att afbörda sig d^n ålagda afgiften, färdas ofta * mil till någotdera af de dertill anviste Torgen. Då all uppmärksamhet borde fästas derpå, att Hufvud-Staden kunde förses med sina förnödenheter , så vidt möjeligt är, af egna Lands* mäns Producter och införsel deraf ifrån ett, för oss nu mera blifvet främmande Land, undvikas; så borde väl alia hinder undanrödjas och alla uppmuntringar användas, som kunde föranleda till ett så önskeljgt ändamål. Den som af erfarenhet lärt känna hvad olägenheter , ofta möta dem, som genom Tjenstehjon nödgas i synnerhet Land vägen till Stockholm införa sina Landtmanna-Producter, lärer mindre undra att behofvet deraf ifrån Finland är så stort, ehuru det till betydlig del skulle kunna ifrån närmare håll fyllas. Att borttaga alla tryckande band och sådana Författningar, som afskräcka de säljande, hvilka af okunnighet eller ock vårdslöshet ej sällan blottställas för ofta obetänksamma och egennyttiga PoliceLetjenters sjelfrådiga behandling, och hvarigenom isynnerhet Stånds-personer afhåll as ifrån att låta införa sina producerade Varor till Staden ; är efter min tanka den tjenligaste utväg, och således af högsta nödvändighet. Ridd, och Ad. Fröt. Sorn uti Höglofl.
Nu upptäcktes den skiljaktighet emellan transsumtet och sjelfva utslaget, alt i detta senare var fängelsestraffet vid vatten och bröd rätteligen utsatt till Tjuguåtta dagar, under det att det förra upptog endast Tjugu dagar. Den tillförordnade Domhafvanden, som med sin underskrift beseglat sistnämnda handling, tilltalades derför hos Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge. Advokalfiskals-embetet, sorn utförde åtalet, yrkade, sedan Domhafvanden erkänt den anmärkta felaktigheten, att denne borde fällas lill det bötesansvar, hvartill stadgandena i 7 § I mom. samt 17 § af Kongl. Förordningen om expeditionslösen den 30 November 1855 föranledde (nemligen Tjugu Riksdaler); men Kongl. Hofrätten förklarade, i utslag den 1 December 1863, alt som bemälde Domhafvande medgifvit, att han, såsom t. f. Domhafvande i Södra Asbo Härad, undertecknat och såmedelst till riktigheten bestyrkt i fråga varande felaktiga transsumt af Häradsrättens utslag, dömdes han, jemlikt grunderna i 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, alt för den vårdslöshet i domare-embetels utöfning, han sålunda låtit komma sig till last, böta Femtio Riksdaler Riksmynt lill treskiftes emellan Kronan, Södra Åsbo Härad och Advokatfiskal, som åtalet utfört. Detta utslag har jag låtit vinna laga kraft. Vid granskning af Öfverståthållare-embetets kanslis Utsökningsoch Bref-diarier för åren 1860 och 1861 fann jag anledning till åtskilliga anmärkningar, beträffande dröjsmål vid behandling af mål och ärenden, som hos bemälda embete under 6 42 nämnda tid förekommit; hvarföre jag, i skrifvelse den 4 Juni 1862, åtföljd af förteckningar öfver de mål och ärenden, anmärkningarne rörde, uppdrog åt Advokatfiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt att lagligen tilltala då varande Herr Öfverståthållaren, Herr Underståthållaren, Herr Fogaten samt biträdande Herr Polismästaren, hvilken sistnämnde vid särskilda tillfallen i Ofverståthåliare-embetets kansli fört ordet.
Skulle nu olyckligtvis hända, hvad förut här i landet inträffat, eller att banken icke kan med silfver inlösa sina sedlar utan att en myntförsämring sker såsom år 1830, så blefve derigenom myntets värde och derjemte penningeskatternes belopp förringadt. En sådan nedsättning drabbade då icke blott de i penningar hittills utgående bevillningarne ulan äfven de ordinäre skatterne, grundräntorne, som till penningar blifvit förvandlade. Således blefve kronans inkomster i det hela förminskade. Följden för henne blefve den, att hvad hon egde, icke försloge till utgifterne, och att, i st. f. de ordinarie inkomsterna, hvilka Konungen eger alt oberoende af R. St. uppbära, behöfde han af dem söka anslag genom bevillning för att fylla bristen. För denna godtgörelses erhållande blefve han beroende af R. St:s välbehag. Samma olycka, eller svårighet, som derigenom drabbar kronan i allmänhet, skulle naturligtvis äfven drabba löntagaren, då han finge sin lön i sämre mynt än förut. Det är klart, att den dåvar:de låntagarens knappa inkomster blefve ännu otillräckligare än de hittills varit, serdeles för dem som hafva indelt lön såsom t. ex. officerare, hvilka redan i allmänhet äro sämre lottade än andra tjenstemän. I samma mån, som tjensten icke kan föda sin man, skola naturligtvis personer med duglighet afhålla sig derifrån och söka sin utkomst på andra håll. Arméen skall derigenom förlora sin nuvar:de duglighet utom det att hvarje tjensteman som icke kan lefva af sin tjenst förlorar den sjelfständighet som han bör ega. Fördeleu för räntegifvaren vore naturligtvis den att han, till en början vunne på den nedsättning i skatterne, hvilken kunde ega rum. Men det är ock säkert att en hvar som sedan ville köpa fast egendom, finge betala högre köpeskilling än förut, emedan den afjorden minskade skatten lemnade ägaren större behållning.
Saf af ett efter hennes aflidne man kronan tillfallet dana-arf. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet Kongl. Maj.ts nådiga Propo sitioner: l:o angående med Frankrike afslutade handelsoch sjöfartstraktater; och 2:o angående nedsättning i bevillningen för reseagenter. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades följande Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner, nemligen: 80 Prot.-Utdrag den 27 November 1865. i:o med förslag till förnyad Förordning angående jords eller lägenhets afstå— ende för allmänt behof-. 2:o om antagande af en författning angående arfsrätt för oäkta barn; äfvensom 3:o angående förändring i grunderna för beväringsinrättningen samt om bildande af en landtstorm, jemte i anledning deraf afgifna yttranden. S. D Efter skedd föredragning remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Kongl. Maj:ts bordlagda nådiga Proposition om förändrad grund för uttaxering af landstingsmedel. S. D. Efter ånyo skedd föredragning remitterades till Banko-Utskottet Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, angående Styrelsens för Allmänna Hypoteksbankens underdåniga ansökning om kreditivrätt i Rikets Ständers Bank för Allmänna Hypoteksbanken. Ben 27 November. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Memorial och Utlåtande: