Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Talismanen » är ett sagospel på rimmad vers i 4 akter af Ludvig Fulda, fritt öfversatt från tyskan af Daniel Fallström, som här presterat ett alldeles förträffligt arbete. Stycket, som rör sig kring den gamla sagan om » Kejsarens nya kläder », är fullt af poesi och känsla, men ock af dräpande satir. Det är i dramatiskt hänseende väl bygdt, men lider af brist på handling och förefaller stundom något tungt. Man följer det dock med intresse. Utfö- randet är, om man frånser konsten att tala på vers, i hvilken konst de flesta mer eller mindre stappla, som helhet sedt godt. Särskildt utmärkte sig hrr Bäckström, Palme och Skånberg som resp. Laban, Omar och konung Astolf af Cypern. Hr Bäckström var särdeles rolig som den gamle korgflätaren, sedermera grefven. Hr Palme gaf en synnerligt varm och tilltalande bild af den vise ynglingen Omar, innehafvaren af talismanen (här » konsten att alltid med gladt mod kunna säga sanningen »), och hr Skånberg var en mycket ståtlig och imposant kungaskickelse; hr S. löste för öfrigt lyckligt sin ganska maktpåliggande uppgift. Fru Fahlman gaf en god framställning af den stolta och högsinnade grefvedottern Maddalena. Som korgflätarens dotter Rita fyllde nog fru Hartmann ock ganska tillfredsställande sin uppgift, om man ock måhända skulle önskat något mera naturlig innerlighet och värme i framställningen. Åf den ränksmidande öfverbefälhafvaren Berengar, en liten biroll, gaf hr Hillberg en särdeles god bild. Öfriga medspelande fyllde väl sina platser. Stycket är öfverdådigt präktigt uppsatt med nya dekorationer, säkerligen något af det allra bästa, som vår skicklige dekorationsmålare hr Grabow åstadkommit, samt med nya lysande och präktiga kostymer från Berlin. Att &gt;Talismanen » gjorde lycka — en mängd inropningar förekommo, såväl af hufvudrollernas innehafvare som efter sista akten äfven af hrr Fallström och Grabow — låter sig ej förnekas. Vi taga ock för gifvet, att det rätt länge kommer att hålla sig uppe på repertoaren. Och ingen älskare af god dramatik bör försumma att_se detsamma.
Det är åtminstone icke ur min motion; ty jag har aldrig föreslagit allmänhetens inträde på Riddarhuset, utan endast ett bestämdt antal personers, som Den 3 Februarii. 99 af Ridderskapets och Adelns Ledamöter utvaldes bland dem de sjelfve kände. En varm discussion ökar rätt ofta både värdet och intresset af ett ämne, och emot en för varm, anser jag ingalunda origtigt att förmoda, det främmandes närvaro och snar vunnen publicitet, skulle blifva ett modererat correctif. Denna förmodan står ej i contradition med den nyss föregående, ty jag tror ej, att sådane åhörares närvaro som jag föreslagit, qväfver en ovan talares mod att uppträda på sin bänk, men jag tror att denna närvaro åtcrhåller en van talares olämpliga utbrott om ett sådant fall någonsin skulle komma ifråga. Jag har äfven hört framställas att sköna theorier äro förledande för den tänkande, men att deras practiska andel stödd på erfarenheten, rycker honom ur en drömverld der allt är godt, till den verkliga, der det goda missbrukas. Jag medgifver utan svårighet vigten af denna reflexion och lämpar den gerna som en varning för framtiden på mig sjelf, men jag tror dock ännu att jag hvarken genom beskaffenheten, eller mängden af de förslag jag framställt, röjt någon öfverdiifven kärlek till förledande theorier. Åt forskningen inom fanta-J siens områdan lemnar jag visserligen stundom min tanka, men ännu hafva ej drömverldens mystiska hilder förvillat de begrepp jag äger öfver den verkliga. Att det goda missbrukas Den 3 Februarii, i denna sednare är en sanning, men då denna sanning bevisar att det goda linnés, så hafva missbruken, framställande det onda, 5 och med detsamma förtydligadt för den tänkande mensk” ligheten, skillnaden emellan dygder och brott. Finnes väl på jorden något ämne, i hvars spår rysligare följder af missbruk och förvillelse röjas, än Christna religionen? och skulle likväl, något upplyst och varmt hjerta vilja rösta mot dess antagande, om den ej funnesV Se der mine Herrar, utvecklingen af det ämne, som under sistförflutne Riksmöte bär framställdes och upptogs, och som jag vid detta nu satt å bane.
Långt för detta erkännande den sats , att den enskilda vården är bättre, än förmyndare-vården , skulle jag nästan ej behöfva annat ån bifalla Utskottens Utlåtande , dock skall jag anhålla att få göra ett försök , att undanrödja de hinder och olägenheter, som här blifvit anmärkte , i händelse bifall af Utlåtandet skulle äga rum. Hvad här blifvit sagde om Skogarnes synbara aftagande , lär ingen kunna bestrida, och derföre är det nödvändigt, att tänka påen förbättrad vård af dem , men jag tror likväl , att det icke är möjligt, att stadga en allmän Författning för ett helt rike , som Sverige, hvilket srräcker sig från Pol-kretsen till 5 graders latitud. Då en allmän författning således icke kan lika passa för hela Riket, och locala stadganden deremot äro nödvändiga , så vet jag ej, Den 12 December e. m. huru dessa åtgärdar kunna vidtagas utan genom Regeringens försorg, och ändå blir det svårt att förhindra Krono-Skogarnes förödelse , emedan så många omständigheter finnas, som bidraga dertill. Dels har, på en Krono-Allmänning, hvartill Kronan således har äganderätt, en menighet utsynings-rätt, dels mulbetes-rätt, dels utsynings-rätt till odling, och dels genorr. Skattläggning förvärfvat sig ägande rätt utaf någon del af en sådan allmänning, och dessutom finnes det en mängd med Nybyggen. Jag frågar då, om det är möjligt, att skilja emellan detta allt genom en allmän Författning?
Dessutom gifver §:ns lydelse atiledn. till den förmodan, att alla klagomål skola anföras hos Pröfn.-comite'en; men så är icke förhållandet, emedan besvär öfver debiteringen anföras hos landshöfdingen och klagomål öfver taxeringen hos Pröfn -cornite'en; hvilken skilnad bör tydliuttryckas i §:n. Uti 124 §:n är en förklaring gifven öfver hvad som menas med debitering, livar och en som handlagt uppbördsfrågor vet visserligen hvad som förstås dermed; men enahanda är ej förhållandet med dem, som första gången deltaga uti dessa förrättningar, eller de beskattade i allmänhet, hvarföre Utsk. bör mera bestämdt uttrycka hvad sora förstås med debitering. Enligt i2Ö §:n får endast den skaltskyldige anföra besvär öfver Pröfn.-comite'ens beslut uti de i samma § nämnda hänseenden. Denna princip finner jag vådlig, icke blott för Kronans rätt, utan äfven för den rätt, som bör ske hvarje individ. Olika principer för tolkningen af bevilln.författningen skulle kunna inrota sig lili olika län, deruti någon rättelse till vinnande af enhet icke skulle kunna erhållas, 7 H49 386 -D t n ag M a j. om blott ilen enskilde ägde litt t i g lie t att besvara sig lili de afseenden, hvarom §:n handlar. Jag kan således icke annat än tillstyrka, att klagan, såsom tillförene, må kulina få anföras äfven livad Kronans rätt rörer. Uti i43 §:n liar Utsk. föreslagit befrielse från skyddsafgiften för deni som bereda sig lill nattvarden, äfven örn de fyllt 18 år. Denna grundsats nödgas jag ogilla, emedan den skulle leda dertill, att allmogen, sorn vanligtvis ser noga på utgifterna, icke skulle låta sina barn beredas till nattvarden, förrän de voro på igtde året. Jag hemställer, om en sådau princip är moralisk, religiös eller nyttig. Vanligtvis begå de nattvarden, när de äro på i6:de året. Nu skulle de komma att dröja 3:ue år.
B:co R:dr 4642: 4: 6- För - 4 Berättelse Förlusten af 200 Francs, lemnade i förskott till Artisten Salmson, och svarande mot B:co B:dr 97: 27: 4, är till det mesta redan ersatt genom försäljning af Bronze-Exemplar å 2 B:dr B:co per slycke. (Banco-Fullmägtiges Protocoller för 1S27 den 10 September oell 20 December, samt 1828 den 20 Martil, 5 Junii, 25 September, 2 och (jOctober, innefatta delailler i detta ämne). II. Anstalter till förstärkning af Bankens Metalliska Fonder. De föreskrifter, sorn i afseende på activa åtgärder för sådant ändamål blifvit Banco-Fullinägtige meddelade, innefattas uti 1823 års Banco-Reglementes 4 Art. 1 Afd. 4, 5 och 6 §. §., nemligen: a) Att, till ersättning för den Summa i Piaster, utgörande efter Svensk myntberäkning B:dr Silfv. 307,128: 29: 8, sorn utaf Bankens Metalliska tillgångar blifvit till Kongl. Maj:t öfverlåten , emot deponerande af B:dr 732,557: 5: bB:eo-Sedlar, hvilka sistnämnde medel af Pikets Ständer sedermera anordnades i och för liqviden med förra Kongl. Famillen, under förbehåll att Banken i dess ställe hade att undfå af Stats-Medlen B:dr 66,666 : 32 sk. om året så länge och intilldess förstbemälde Silfverqvantitet kunnat derföre åter inköpas; Fullmägtige agde tillse, det inyntbara Metaller ovilkorligt blefve för Bankens räkning årligen upphandlade, utan att Fullmägtige i afseende derå vöre bundne af ett mer eller mindre fördelaktigt Cours-förhållande. i(, a .. af Banco Fullmägtige. 5 b)
N:o il6,117. pröfning underställas; så hafva Rikets Ständer, af i samma ämne vid innevarande Riksdag å njo väckta frågor, funnit sig föranlåtne i underdånighet anhålla, att det tillägg mätte i Nåder göras vid föreskriften i E. K. M:ts högstberörde Nådiga Bref af den 3o Maji 1826, att, då Roteombyten äskas, och icke redan för sig gått, Rotehållarne må tillåtas vid Sockenstämma utse vissa deputerade, som ega sammanträda och gemensamt med Kronobetjeningen uppgöra förslag till de utbyten, som kunna finnas lämplige, af alla inom samma Regementes Stånd belägna, ehuru i flere serskilda Socknar spridda, Rotar, endast mdd vilkor af Hemmanens lika taxation i Indelningsverket, att sedermera verkställas i den mon, vid frågornas ytterligare pröfning uti den, genom ofvan högstberörde Nådiga Bref, i afseende på enskildes ansökningar, föreskrifna ordning, sådant befinnes kunna ske, utan att vigtigare hinder och olägenheter dervid förekomma. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 24 Julii 1829» Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse _, om beviljande af options-rätt för räntegifva - N:o ny. Preste-Ståndet d. 24 Borgare-Ståndet d. 27 Boude-Ståndet d. 30 Exp. Utsi:. Förslag till und. Shrifv. 259 re att utgöra ränte-hö och halm för Kongl. Hofstallets behof. S. A. K.
För dem, som anmäla sig att under kortare tid än sex månader utöfva bränvinsbränning, blifver den i tariffen utförda afgift i förhållande till bränningstiden förminskad. Idkas, med serskildt tillstånd, bränvinsbränning i förening med pressjästberedning, skall för bränvinsbranningen under den tid af året, då sådan eljest icke tillåten är, pannerymds-ajgiften höjas med 50 procent. 54 Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. Dä någon å cn tomt, eller i en byggnad eller under samma tak eller A samma egendom begagnar flera pannor till bränvinsbränning, hvilkas rymd enligt § 9 skall sammanslås för debiteringen, iakttages härvid dels att kokrummet icke afdrages af hvardera pannan, utan af sammanslagna pannerymden, dels att tillökning i skatt för mäskvärmare eller rektifikations-apparat, eller anbringandet af båda delarne, beräknas endast för den panna, hvartill dylika apparater begagnas. Den sålunda uträknade afgiften för sammanslagna pannerymden skall böjas med 3.3^ procent, om den är fördelad i 2:ne pannor; med 66j, om den är delad i 3:ne; med 100 procent, om den är delad i 4; o. s. v. § 29. Skulle Kongl. Majit, med anledning af stadgandet i § 7 af denna Författ ning, för en eller flera städer tillåta större pannerymd än 90 kannor, ankommer det på Kongl. Majit att, med ledning af har ofvan stadgade beskattningsgrunder, bestämma den afgift, som för sådan bränvinsbrännings-redskap bör erläggas. § 30. Den till bränvinsbränning berättigade, som ej åstundar utöfva den i § 3 bestämda rättighet med så stor pannerymd, tariffen efter egendomsvärdet tillåter, betale panne-afgift endast i mån af den pannerymd, han nyttjar. § 31- I de händelser, då Kongl.
Men då blef han vildsint, svor och skrek och » trumfade » på hvem som helst, så att han ordentligt var en skräck för befolkningen, när han vände den sidan ut. Då det ej var så godt att veta, när Trumfen lät det goda eller dåliga ölsinnet råda, stängde hvar och en gärna sin port, när man såg honom vara i antågande, helst om ur hans rockficka stack upp en blänkande buteljhals. En vacker sommardag, icke långt efter » prinsens besök », satt Sjungar-Anna i salen i prestgården och spolade lingarn åt Hedda, som nere i bagarstugan raskt smällde i väfstolen. Små- flickorna sutto uppkrupna i hvar sitt soffhörn och lyssnade till en ny visa, som Anna läst eller författat om en » fånge » på Vesterviks slott. Den gick på en mycket » ynkelig » ton, och Sjungar-Anna grät alltid sina modiga tårar, innan hon slutade den: I Vesterviken där står ett slott, Det är så grannt utstrafferadt Med silfver och med: j: det röda guld: |: Och malmorstenar till murar. Och tio famnar inunder jord En liten pilt där sitter fången; Och inte skådar: |: han dagens ljus,: |: Och ej när natten är förgången. Dess fader gångar sig till slottet fram, Han vill den fången utlossa; Och tiotusen: [: det bjuder han: |: Allt för det unga lif och dess bloddroppar. Och tiotusende alls ej förslår, Ty han har stulit af sig lifvet » Nej, si där är Trumfen! » afbröt sig Anna oeh såg ut genom fönstret. » Nu går han in till Fågelboms — åh, så full han är! Bara han inte kommer hit! » » Nå, hur gick det se ' n, Anna? » hördes ett par späda ifriga röster från soffhörnet. » Med fången? Jo, han blef dömd till dö- den, han, men, när han skulle dö, sa ' han så här: liten glädjedans på berget, hvarvid dock hans grofva skor med träsulor icke så litet voro till hinder. Det insåg han också, hvarför han sparkade först den ena skon oeh så den andra utför berget.
Län år ]8n påförde öfverrotering, så är af vederbörande utredt, att i berrörde Län hemmanen år 181 1 roterades mera efter mantalen, än efter hemmanens beskaffenhet j äfvensom att, emedan i gamla roteringsverken en mängd hemman funnos upptagne i rotar:, för mindre mantal, än. jordeboken utvisade, desse hemman påfördes serskild extra rotering för vissa orolerade ansedde delar. Delta förhållande hav af 1826 års Comiterade blifvit med all noggrannhet undersökt och, enär de, både af gamla roteringsverken och af haline besigtningar på hemmanen, funnit uppenbart, att alfa af ålder roterade henrman voro fullt roterade, väl icke alltid efter jordeboksmantalen, dock efter beskaffenheten, hafva, i följd deraf, sistnämnde Comiterade uteslutit och från ytterligare rotering befriat sådane henrman, som, ehuru deltagande i gamla knektehållet, år 1811 undergått serskild extra rotering. Men af anledning, att alla sådane dubbelt roterade hemman icke kunde af nämnde befrielse komma i åtnjutande, emedan Kammar-Collegium under tiden, genom flere laga kraftvunne beslut, ålagt en del af dem, att, i stället för den pålugde extra roteringen, öfvertaga ständig rotering från 42' Capellans-boställen, äro egarne af berörde hemman ännu med öfverrotering betungade, och är det häröfver, sorn hos Rikets Ständer klagan blifvit framförd. Kongl. Majas Nådiga Proposition N.-o 35. Kongl. Maj:t, som, i anledning af förhållandet med ifrågavarande hemman, funnit undersökning nödig, huruvida den tillökte rotering, dem blifvit pålagd, icke kan förflyttas på andra oroterade och närbelägne hemman, anser, om sådan flyttning icke är verkställbar, jordegarne böra, för öfverroteringen, njuta enahanda vederlag af ofvannämnda vacance-afgift, som för Capellaner föreslagits; och, som elt färre antal lägenheter äfven, i Kronobergs
För att riktigt taga sig ut vid detta strålande möte, är det emellertid icke tillräckligt att infinna sig på platsen i stel parad-drägt, det ligger lika mycken vigt på, hura man infunnit sig — frågan är att fara nt enligt sitt stånd och hem enligt sitt stånd. Fordringarna äro dock öfvervinneliga. Den köpenhamnska ekipagelyxen är just icke bländande. Sammanlagdt fins det i hela staden fem, sex kompletta privata åkdon, resten fördunklar icke vanlig hyrkuskstil. När man alltså blott icke infinner sig i åkardroska^ är hedern räddad. Det finaste, när man icke har egen vagn, är att sitta två i ett af Jörgensens Viktoria-ekipager. Eftersom det emellertid är bekant, att Jörgensen blott bar två sådana, som det är mycket svårt att erhålla, enär de vanligen förbehållas åt den notabla affärens me9t räntegifvande kunder, är det förlåtligt om man är tre i en landå från Bohn. Flere än tre i en hyrd landå bör man icke gerna vara; fyra är redan mindre fiot, men det kan gå an på hemturen, man har inbjudit någon ledig bekant att åka med in till staden —, fem, en på kuskbocken, absolut simpelt Har man deremot egen vagn, kan man, utan att väcka anstöt, gerna vara ett halft tjog, fyra barn hos kusken och sex vuxna inuti. Sådana äro nu en gång de tysta reglerna, och dem gör man väl i att iakttaga, i fall man önskar uppträda distingu-erad. Har man slutligen icke lyckats komma öfver någon presentabel landå, eller är man ett sällskap som vill hålla tillsamman, kan man också komma i charabanc. Men man måste då också, sörja för att det har utseende af att vara en Pick-wick, t. ex. genom att gifva hästarne kulörta sidenrosetter bakom Öronen, hafva champagne med i vagnen och låta en af de deltagandeterrarne fungera som kusk.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt. har motionären föreslagit, att Riket* Ständer måtte i underdånighet anhålla: »det Kongl. Majit täcktes söka tillvägabringa nied Europas makter och företrädesvis de konstitutionell styrda staterna samt framför allt de här ofvan antvdde, en öfverenskommelse, alt låta uppkommande tvistefrågor, såväl rörande politiska och kyrkliga som ekonomiska förhållanden staterna emellan, till fredlig förlikning utredas af gemensamma kongresser, valde af staterna på lämpligaste sätt, och offentligt förhandlande frågorna derom». Uti denna motion hafva instämt: Riksdagsfullmäktige; Nil* Nilsson, Gustar Hultman. Johan Lekberg, Henrik Andersson och Jöns Erik Eriksson från Örebro län. Olof Pehrsson från Gefleborgs län, förre vice Talmannen Pehr Eriksson från Wermland, samt Anders Andersson och Carl Dahlgren fiån Elfsborgs län. Utskottet har vid behandlingen af ifrågavarande motion funnit densamma innebära en vacker idé. Syftande till det Stora ändamålet alt tillvägabringa en allmän fred, och anser, med erkännande af fredens obestridligt välgörande inflytande på allt hvad som länder till mensklighetens hästa, att icke något bör åsidosättas, som lill dess bibehållande kan bidraga; men då, utom d»t att en så lätt funnen utväg till biläggande af stridigheter emellan makterna, som den utaf motionären anvisade, säkerligen redan blifvit begagnad, derest den funnits vara lill ändamålet ledande, förekommer härvid att, enligt 11 § i Jtegerings-Eormen, åt Kongl. Majit blifvit öfverlemnadt alt, på det sätt honom lämpligast .gyiips, handhafva de ärenden, som röra rikets förhållande lill främmande makter, hvilket stadgande otvifvelaktig! äfven af den anledning tillkommit, alt Rikets Ständer ansetts icke (feunna vara i tillfälle att oga den kännedom i sådane ärenden, som för dessas rigtiga uppfattning och bedömande erfordras. 1 följd häraf får Utskottet vördsamligen tillstyrka, att förevarande motion icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Stockholm den 13 Januari 1834.
Sedan detta åtal blifvit endast emot omförmälda Polis-Ofverkonstapel och den ene Poliskonstapeln, enär den andre under tiden erhållit afsked samt upplysning om hans vjstelseort derefter ej, kunnat erhållas, vid Stockholms Rådstufvu-Rätt utfördt, och Åklagaren, hvilken jemte Enkan Ternström under målets handläggning derstädes förklarat, det de icke fullföljde någon talan emot den instämde Poliskonstapeln, uti slutligt yttrande förmält, det han för sin del funnit sådana omständigheter, genom ransakningen icke hafva förekommit, som till något ansvarspåstående emot Polis-Öfverkonstapeln kunde föranleda, har Rådstufvu-Rätten den 1 November sistnämnde år meddelat Utslag af innehåll: att, enär emot Polis-Ofverkonstapelns bestridande ej kunnat ådagaläggas, att Enkan Ternström, vid det tillfälle då Polis-Öfverkonstapeln, jemlikt Öfverståthåliare-Embetets för Polis-Ärender ordres den 18 April 1860, hos henne sig infunnit, i ändamål att verkställa utmätning till gäldande af Ternström genom omförmälde beslut för oloflig bränvinsutskänkning ådömde böter, företett bevis derom, att hon anfört underdåniga besvär öfver Kongl. Hof-Rätttens nämnde beslut fastställande Utslag, eller att Polis-Öfverkonstapeln, med kännedom om tillvaron af sådant bevis, Enkan Ternström för undergående af det henne, i saknad af tillgång till bötesbeloppet, ådömda straff af fängelse vid valten och bröd, i häkte inmanat, Polis-Öfverkonstapeln blifvit från ansvar i målet frikänd.
Sedermera må sådan fråga, med undantag af Grundlagsförslag, icke kunna af Riksdagsman väckas, utan såvida den af redan inom någondera Kammaren fattadt beslut eller upptaget ärende eller annan under Riksdagen inträffad händelse omedelbarligen föranledes. I ämne, som icke tillhör ständigt Utskotts behandling, kan motion, så länge Riksdagen är samlad, framställas. Motion bör alltid skriftligen till protokollet aflemnas. Ej må i en skrift flera mål af olika beskaffenhet sammanföras. 16 Kongl. Majlis Nåd. Proposition N:o 61. § 56. Konungens propositioner, så ock motioner i ämnen, som tillhöra ständigt Utskotts behandling, kunna icke till afgörande i Kammare företagas, innan Utskott deröfver afgifvit yttrande. Angår motion annat ämne, och rörer det ej Kammaren enskildt, kan motionen ej utan remiss till Utskott bifallas. Frågor, som röra någondera Kammaren enskildt, må genast afgöras. § 57. Derest af Riksdagsman, eller af annat Utskott, än Konstitutions-Utskottet, fråga hos Kamrarna väches, att Stats-Rådet eller någon dess ledamot eller föredragande sitt embete på obehörigt sätt utöfvat, böra dervid endast följande ordalag nyttjas: “det är anledning till anmärkning mot Stats-Rådet, eller den eller den ledamoten eller föredraganden, hvarom remiss begäres till Konstitutions-Utskottet, inför hvilket anledningen skall uppgifvas." Sådan remiss skall då genast ovägerligen verkställas. Yid Kammares öfverläggning om sådan fråga gälle i afseende på Konungens beslut uti mål, som röra enskilda personers eller korporationers rättigheter och angelägenheter, hvad uti 107 § Regeringsformen stadgadt är. § 58. När proposition eller motion första gången i Kammare förekommer, skall den, så framt ej Kammaren enhälligt densamma genast till Utskott förvisar, ligga på bordet till nästa sammanträde, då sådan hänvisning bör ske, derest frågan ej nedlägges eller, om den rörer Kammaren enskildt, eljest blifver afgjord. Hvarje ledamot eger i målet afgifva yttrande, hvilket jemväl till Utskottet öfverlemnas; men ej må deraf remissen till Utskottet uppehållas.
Jemför man vidare de öfriga Fabrikernes oell Manufacturisternes uppgifne tillverkningsvärden för hvarje år, ifrån och med 1827 till och med i832, så befinnes det, att betydlig tillökning deri ägt rum, äfven för större delen af desse Fabriker och Ma nufactui ister; t. ex. sistnämnde år, jemförelsevis till år 1827, för Vaxljus-Fabrikerne i8,i25 R:dr, Vaxduks-Fabi ikerne 12,o63 R:dr, Kort-Fabrikerne 2,002 R:dr och Gas-Apparat-tillverkningen 8,600 R:dr; för Hatt-tillverkare, Musikaliske och Meleorologiske Instrumentmakare, Tillverkare af Mekaniske Sprutor, Plaitre-Fabrikanter oell Korg-arbetare till flerdubbelt högre belopp, än 1827 års hela tillverkningsvärde; samt för öfrigt i synnerhet för Tobaks-Fabrlker, Såp-Sjudare, Talgljusoch Tvål-tillverkare, Hvit-Garfvare, Chemiska Blekerier, Stenkärls-Fabriker, Tapet-Målare, finare Trädarbetare, Fabriksredskaps-Tillverkare, Chirurgiska Instrumentmakare, Nipperoch Galanteri-Arhetare, Bensvärt-Tillverkare, Stenslipare, Metalloch Bronz-Arbetare, Chocolade-Fabriknnter, med flera; och att de flesta öfriges tillverknings-värden bibehållits vid någorlunda jemn 1 böjd, samt endast ett mindre antal af de ringare Manufacturierne, möjligen lidit någon, ehuru icke eller betydlig, minskning i deras tillverkningar. Hvad sålunda rörande Hufvudstadens Fabriker och Manufacturer i underdånighet blifvit anfört, ådagalägger, att de fleste Fabriks-Idkares och Manufacturisters uppgifter om deras yrkens aftagande och förfall under ifrågavarande tid, äro mindre väl grundade, och att tvärtom deras tillverkningar, såsom Kongl.