Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då fråga här blifvit om orsakerna till minskning i fångars antal; har jag imedlertid icke bordt lemna obemält ett sätt till förklarande häraf, som under resan förekommit i samtal med embetsman, hvilke under tjenstutöfningen baft tillfälle att i ämnet inhämta erfarenhet. Man har anmärkt, att åtskillige, förut till allmänt arbete förfallne personer nu mera, enligt 6 §. 1 mom. af Kongl. Stadgan den 99 Maj 1846, mäste lemnäs på fri fot; hvarigenom således fångantalet väl tills vidare måste nedsättas, men utan att dock deraf kan förväntas en fortfarande minskning, enär de till denna klass hörande personer eller sådane, som väl icke äro straffade för stöld eller vanfräjdande brott, men likväl vanartige och obenägne att med frivilligt arbete sig försörja, lemnade på fri fot, ej kunna afhållas från tiggeri och förr eller senare vanligen förledas att äfven genom andra olofliga medel söka sin bergning. Allmänna ordningen anses således ingen ting vinna på den dem lemnade frihet, utan skulle tvertom deras tillhållande till allmänt arbete vara den enda utvägen att öfvervinna lättjan och efter hand göra dem användbara äfven i enskildas tjenst. Vid förekommande klagan öfver sådana menniskors kringstrykande eller tiggeri, skall polisstyrelsen hafva funnit sig ur stånd att med dem vidtaga någon verksam åtgärd. När fattigvården i deras ort med fog vägrat att emottaga dem, såsom arbetsföra, och de likväl förstått att antingen inom eller utom sin socken med bettlande försörja sig; bar någon utväg till deras afhållande derifrån befunnits icke vara öfrig. Återforslingar till hemorten hafva ej kunnat hindra dem alt åter utvandra; och i hemorten hafva de ej kunnat förmås att försörja sig annorlunda, än genom enahanda tiggeri, som de annorstädes drifvit. Svårare förmodas delta förhållande blifva i den mån, lättingarne hinna få erfarenhet af polismyndighetens vanmakt att mot dem något uträtta; och man befarar, att saken till slut ej kan annorlunda hjelpas, än att denna myndighet åter sättes i tillfälle att tvinga de lättjefulla att med arbete godtgöra sitt uppehälle.
Och dock, om det ligger någon sanning i på- ståendet att de aflidnas själar i andehamn gärna kretsa kring hvad som i lifvet varit dem kärast, då måste helt visst det karaktäristiska hufvudet likt en töckenbild redan nu sväfva öfver den gamla hansestaden, där förberedelserna till hans stora andliga opera Kristus äro i full gång. Att gifva den andliga operan en framskjuten plats inom musikens område var sedan år tillbaka Rubinsteins dröm. 1 samråd med Julius Rodenberg, hans personlige vän och ordinarie textförfattare, svärmade han redan på sextioalet för att dramatisera Salon.os höga visa, och för detta mål, den andliga operan, har han, annars en trög skribent, mer än en gång gripit till pennan. Hans sceniska instruktioner tvinga stundom läsaren till elt smålöje, så utan begränsning möjliggör hans fantasi de största ömöjligheter. Äfven med sin &gt;Krislus » har han ej skylt att vålla maskinister och dekorationsmålare bryderi; det påslås emellertid att de dekorativa anordningarna, för hvilka inga omkostnader sparats, skola blifva bland de mest fulländade i sitt slag. Kristusföreställningar! Det har höjts klandrande stämmor på mer än ett håll mot det profana i att våga framställa frälsarens bild på en vanlig världslig scen. Mot dessa stämmor har emellertid Bremens främste och mest ansedde prästman afgifvit följande märkliga utlåtande: » Det medgifves, att finkänsliga naturer med en viss molsträfvighet måste följa uppropet att höra och se ett andligt verk på en världslig scen. Men små betänkligheter få ej stå i vägen för ett stort mål. Föreställningarna i Bremen inträffa till att börja med ej under pågående speltermin, utan efter säsongens slut, hvilket underlättar alla bemö- danden att tekniskt och estetiskt åvägabringa illusionen af en för ändamålet särskildt ämnad skå- deplats — och på illusionen beror härvidlag allt. Vi tveka ju ej att i våra privatbostäder fira dophögtider, bröllop och begrafningar. Det är handlingen, som helgar rummet och för evigbetsfläktar in i det alldagliga.
Vidare är förordnadt, medelst Kongl, brefvet den 22 Februari 1790, att allmogens vid föregående årets riksdag framställda begäran att, i stället för mantalseller qvarnlulls-skatlen, få densamma med penningar, efter 12 sk. personen, betala, icke kunde bifallas, hvarjemte, uppå riksdagsfullmäktiges för allmogen i Kopparbergs, Säthers, Nedan-Sdjans och Räsgå rds fögderier, vid 1815 års riksdag gjorde anhållan om befrielse från mantaJs-kolens leverering in natura, genom Kongl, bref af den 1 Mars 1820, blifvit förklaradt: ”alt Kongl. Maj:t funne betänkligt denna begäran ”bifalla, dock som mantals-kolen, oaktadt de under längre tid förblandats med ”sk alte-k olen eller den verkliga hemmansränta)), ursprungligen utgjort en efter ”gångbar! pris till persedel förvandlad manlalspenningeeller fordom så kallad ”qvarnlulls-afgift, och mantalspenningarne, i egenskap af kapitationsskatt, icke ”skäligen borde utgå in natura, med högre, efter värdet af persedeln räknadt, belopp än det, hvartill de i allmänhet voro bestämda alt kontant erläggas, profvare Kongl. Maj:t skäligt i nåder förordna, att den del af dal-allmogen, som aflåter ”mantalskol in natura till Stora Kopparbergs bergslaget, skulle af detsamma ”njuta full ersättning för kolens värde efter årlig markegång, samt alt i sådant ”ändamål bergslaget borde, vid hvarje år skeende liqvidation, från markegångs”värdet afdraga den prestations-skyldige allmogens mantalspenningar med ”ansvarighet för deras inbetalning lill kronan, hvarefter det blifvande öf”verskottet skulle samma allmoge i kontant tillkomma, och sådant ulan att ”den lindring i bevillningen, som förbehållits dal-allmogen i och för man”talspenningarnes afbördande med kol, derföre må upphöra.’’
Då således uti förevarande frågor två Riks-Stånd stadnat emot två, hemställer Utskottet, att de uti ofvannämnde §§. af betänkandet, N:o 54, gjorde tillstyrkanden må förfalla. q:o Uti §« 54 hade Utskottet föreslagit, att Rikets Ständer ville hos Kongl Majit i underdånighet begära, det vederbörande embetsmän och auctoriteter måtte i Nåder erinras att, i de fall, då, jemlikt Kongl. Regie - 8 Stats-Utskotleis Utlåtande, N:o 184. menlet af dea 20 December 1825, allmänna arbetens utförande och anskaffningen af dervid behöfliga malerialier och effecter skola å entreprenad utbjudas, framdeles ställa sig till behörig efterrättelse, hvad högst berörde Kongl, Reglemente i sådant afseende bestämmer. Detta förslag är af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet ogillade, men af de 2:ne öfrige Riks-Stånden bifallet, likväl af Borgare-Ståndet med den förändring, att ordet framdeles borde uteslutas och ordet hädanefter i stället införas. Vid denna sakens utgång lärer Utskottets ofvanintagne hemställan böra förfalla. 10:0 Utskottets uti följande § §. gjorde hemställanden om underdåniga skrifvelsers aflätande angående åtskilliga ämnen, hafva af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet blifvit afslagne, men af Borgare-och Bonde-Stånden deremot bilallne, nemligen: a) uti §. 58 rörande underdånig anhållan, alt gratificationer af lika beskaffenhet med den, hvilken, enligt Kongl. Brefvet d. 18 April i83q, tillagts entrepreneuren af mathållningen vid Krigs-Academien, såsom ersättning för dess genom stegrade pris å matvaror lidne förluster, hädanefter icke måtte varda i Nåder medgifne. b) uti §. G5, om utverkande af Nådig befallning till Directionen öfver Arméens Pensions-Cassa att till Rikets Ständers hädanefter sammanträdande
I anledning af hvad Herr Heykenskjöld anfört, torde mig tillåtas förklara, det mine Yttranden stödja sig på verklige Fada, då deremot Herr Heykensköld® stödja sig endast på uppgifter. Herr Grefven och Landt Mar skalken föreslog, att de angående Götha Canal nu afgifne Yttranden, måtte till Statsoch BancoUtskottem remitteras ; hvilket bifölls. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde , att sedan alla från 1815 års Riksdag hvilande Förslag till ändringar i Grundlagarne nu mera blifvit pröfvade och afgjorde , ConstitutionsUtskottet måtte anmodas att inkomma med uppgift på de Förslag , sorn af samtelige RiksStånden blifvit godkände , hvilka, efter verkställd justering, sedermera torde böra öfverlemnas till ExpeditionsUtskottet, för att i afseende å Kongl. Maj:ts Nådiga Sanction derå uppsätta en underdånig Skrifvelse till Kongl, Maj: t. Bifalls. Herr Grefven och LandtMarskalken till» kännagaf, af enligt det för Högstsalig Hana Maj t Konung Carl. XIII:s Begrafning utfärdade Ceremoniel, komma vissa Ledamöter af RiksStånden att deltaga uti den Kongl. Processionen; i anledning hvaraf och då Herr Grefven och LandtMarskalken hade sig be; I® Den 17 Martii, /. kanf, att 50 af Ridderskapets och Adelns Ledamöter, skulle blifva dertill kallade, Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, det Riuderskapet och Adein behagade innom sig välja bemäld?
När beskattningen sker inom kommunen, så känner hvarje person den närmare och blir försigtigare; men ju mera den sprides på flera, desto mindre betänksam blir man vid beviljandet af afgifter. Det förnämsta skälet hvarföre jag lägger en sådan vigt på en dylik organisation af landstinget, är att i ett land med lång utsträckning, som Den 16 Oktober f, m «öm Sverige, hyser jag tvekan att införa en institution af elen beskaffenhet, att den möjligen skulle komma att konstituera sig till en alldeles sjelfständig riksdag och utöfva ett söndersplittrande inflytande på staten. Vår ställning, såsom ho'ade af en öfvermäktig granne, är sådan att den möjligaste största sammanhållning är önsklig. Det är således under sådana förhållanden lämpligast att följa det exempel, som vi .hafva i Norge, lag har hört, att man skulle anse en återremiss liktydig med ett bestämdt afslag å förslaget. Jag vill icke blottställa mig för att man skulle tro rnig om alt motarbeta förslaget, och om någon hyser den tanke, att förslaget vid denna riksdag kan få den behandling, som erfordras, för att dermed inkomma till K. M:t, vill jag söka ställa mina yrkanden så, att. jag icke må stöta någon i detta afs:de. Jag vill derföre frånträda mitt yrkande på återremiss och endast anhålla, att §:n måtte få följande förändrade lydelse: »I hvarje län skall finnas ett landsting, sammansatt af ombud från länets städer och härader eller tingslag.» Hr Akerman, Predrik: Jag torde icke mycket misstaga mig i min tro, att, grunden till den skiljaktighet i meningar, som här visat sig, beror deruppå, att man å ena sidan föreställer sig, det en sådan institution, som här är föreslagen, skall förorsaka stora politiska vådor och åstadkomma en stark politisk rörelse, med måhända ganska äfventyrliga följder inom orterna, och att man å andra sidan gör sig den förhoppning att denna institutions bringande i verket skall lyckas åstadkomma ett större intresse för allmänna ärenden. För min del delar jag hvarken dessa farhågor eller förhoppningar. Jag hyser icke farhågan, emedan jag redan haft prof af landstings verksamhet.
Jag försöker visserligen att hålla emot litet, det kan icke vara nyttigt för henne att jemt vara borta, men Ernst är ända till löjlighet svag, han bokstafligen går upp i Elises vilja och önskningar. Således fara vi qväll efter qväll på bjudningar, och Elise dansar och roar sig och blir för hvarje gång mera begifven derpå. Ack, jag kan icke klandra henne, hon dansar alldeles som jag dansade, passioneradt, utan trötthet eller ansträngning. Jag undrar om jag ännu skulle kunna dansa så. Jag tror knappast, jag har blifvit så gammal på det sista året. Medan Elise dansar, sitter jag i salongen med de äldre fruarna. Der är särdeles angenämt och hvilken spirituell konversation, man brukar föra der! Fru S. lärde mig i går ett utmärkt sätt att lägga in gurkor. Det kunde jag icke förut och det var mycket intressant att få reda på. Sedan berättade hon mig att hennes ena son börjat i Beskowska skolan, och att den andra hade så svårt för matematik. Det visste jag verkligen icke heller, och det var nästan ändå intressantare att få veta. Emellertid tycker jag att Ernst har om möjligt ändå tråkigare än jag. Han spelar hela tiden kort, preferens eller vira eller hvad det nu är, förutom när han står i salsdörren och njuter af att höra hur herrarne beundra hans vackra dotter. Jag frågade honom i morse, om han tycker det är mycket roligt att spela kort så der qväll efter qväll. »Nej det tycker jag visst icke», svarade han, »men hvad skall man taga sig till på dessa odrägliga baler?» – »Man skall göra som jag», svarade jag, »man skall sitta på en stol och se på de dansande eller tala med fruarna. Du kan ej tro hvad det är roligt». Han såg halft tvekande på mig. Jag talade så allvarligt, att han visst trodde att jag menade hvad jag sade. I dag skola vi på teatern, der vi ej varit på ett par veckor. Ernst vet att jag helst går på stora teatern, emedan jag älskar musik, men han har tagit biljetter till dramatiska teatern, derför att Elise är mest road af dramer ... O min vän, jag lider ... jag lider mera än ord kunna säga af det lif jag tvungits in i!
Majit till utar betande anbefallda förslag till flera vy a, bergsväsendet rörande, författningar framdeles blifva af gjorda, så, anser Utskottet ett förnyande af underdånig hemställan om bergsfogde-tjensternas indragning nu icke vara lämpligt, utan torde Riksens Ständer böra tills vidare afvakta Kongl. Maj:ts nådiga beslut i den na fråga. Hvad deremot den af Herr Berglund gjorda framställningen angår, att bergsfogdarne ej vidare måtte behöfva anlitas vid fast egendoms uppskattning i bergslag; så och alldenstund upplyst är, att desse tjenstemän» befattning i omförmäldte afseende endast föranleder tidsutdrägt för fordringsegaren och kostnader för gäldenären; fördenskull och som Utskottet finner den yrkade rättelsen kunna beredas, utan hinder af det oafgjorda skick* hvari frågan om bergsfogde-tjensternas indragning för det närvarande srg befinner, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att Kikets »Ständer ville i underdånighet anhålla, det Kong!. Majst täckes i nåder besluta, att ber«sfogdarnes befattning med uppskattande af fast egendom i bergslag må upphöra och på krono betjeningen vard» öfvei flyttad. Stockholm den 9 Maj 1848. STOCKHOLM, w. p. »alma», mm. Allm. Best).- och Ekon.-Utskottets Betänkande, No 89. 1 N:o 89. Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Maj, kl. 10 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om vederbörlig tillsyn derå, att Svenska och Norska konsuler fullgöra sina åliggandenj angående nedsättning af de afgifter, dessa konsuler ega att af Svenska J arty g uppbära samt om åtgärder till förekommande af sjöfolks rymningar. Från Vällofl.
Det är vida lättare för Riksg:sKont. , som är Ständernas sparbössa och merendels har ganska godt om penningar, att betala några 100 R:dr, än det är för Postverket, hvars utgifter årligen stiga till följd af de förbättringar, som måste vidtagas. Verket har derföre redan nu svårt att anskaffa den summa, som årligen bör lill Staten aflemnas. Min tanke har icke varit, att denna fråga skulle upskjutas blott vid denna utan till en annan Riksdag, på del att förslaget om postportots nedsättning, enl. hvilket en helt annan grund för postafgifterna blefve gällande, hunnit afgöras. Gr. Lagerbjelke: Med anledn. af Hr von Hartmansdorffs bestridande af StatsUtsk:s rättighet att, till följd af Riksg:s-Konl:s Fullmäktiges framställan, granska och upgifva hvad till Kont:s förvaltning hörer, ber jag att fä upläsa början af 30 § Riksd.- Ordn., som är af följande lydelse: ”StatsUtsk., som skall bestå af Tretiosex personer, bör granska, utreda och till R. St. upgifva Statsooh Riksg:s-Verkens tillstånd, förvaltning och behof”. Ett praktiskt bevis på StatsUtsk:s rättighet att så förfara hade vi dessutom i sista plenum, då ett Utsk:s Utlåt. ang:de reparation af Riksg:s-Kont:s hus, tillkommet pä grund af Fullmäktiges skrifvelse, utaf R. o. Ad. afgjordes. Hr von Troil, Sam. Gust.: Gr. Lagerbjelke har redan erinrat om innehållet af de första raderne uti 30 § Riksd.Ordn. Jag ber att få fästa upmärksamheten på slutet af 2 mom. i denna §, der man läser följande ord: ”Vidare åligger detta Utsk. att utröna, pröfva och föreslå det, som till Statsoch Riksg:s-Verkens behof erfordras, sedan nödiga indragningar och besparingar blifvit iakttagne”.
Beträffande den wid sistlidne Riksdag uppfattade Finance-plan, hafwe Wi deruti ej funnit nägon annan förändring nödig, än att Wi äterkallat det deri införda beslut rörande upptagande af Bokförda Län, eller sä kallade Permanenta Annuiteter; och dä Wi i alt öfrigt denna Finansplan faststält, halme Wi derjemte bestämt den Summa, hwilken intill nästa Riksdag, säsom Bewillning ärligen kommer art utgöras, likasom wid sistlidne Riksdag titt Twä Millioner, Femhundrade Tusende Riksdaler. ZZ2 Den !2 Rowember. § . 6> Sedan Kongl. Maj:t, genom Nädig Peoposition, af Ost äskat anfläende af medel tilt godtgörande af de oförutsedde utgifter, som de, i följe af Swensta Hamnades stängning för Engelsta Krigs, och Handels-Fartyg, samt till lugnets äterställande inom Hufwudstaden, wid. tagne anstalter StatS-Werket äbragt, äfwensom de till denna Urtima Riksdag oundwiklige kost, nader, hafwa Wi beflutit, att dertill af Riks. gälds-Cdntoiret mätte förstiutas af desi, till Wepelköp, för afbördande af Ränta och Capital pä Utrikes Skulder, besparda Fond: Till Kostnaderna för Hamn. stängningen R:d 487,873 r Z6. 8- Till Forswars. anstalterna i Hufwudstaden . ^ . 214,860: 26» 2. Till Riksdags.kostnaderna, in. beräknade de utgifter, som, till emottagande af Hans Kongl. Höghet Kron. Prinsen och Dest Höga Famille, erfordras . .150,000: Samt att till Hans Kongl. Höghets Kron-Prinsens dispo, sition öfwerlemnas, till meuble. ring af rum m. m. i enlighet med bwad genom särstild underdänig Skrifwelse af den ri sistlidne October blifwit anmäldt ZZ,ZZZr 16.
Fastän Husby klosters och Åkers Krutbruk, medelst Kongl. Brefvet af den i3 Jannuari 183^, erhållit Nådigt tillstånd att lill Kongl. Mapt och Kronan utöfver kontrakten leverera, förstnämde Bruk: 3oo och det sistnämde, eller Åkers: 200 centner bergskrut, liar likväl betalningen för — 71 — dessa 5oo centner i 1837 års Räkenskaper icke hl i fv i t upptagen. Förhållandet är likväl rälladt i 1838 års Räkenskaper; och utgör den belöpande godtgöielsen 3,5oo Rdr Tor hvartdera af åren 183^ , i838 och i83o. g 5. XJti i83q års Räkenskaper nied Krutbruken balanseras såsom Kronans behållningai: vid Husby Kloster 2,677,26 centner ii Aker ^ 11 *> „ Torsebro 1,11297 , „ Fliseryd 2,192,50 Summa 7,i5qos centner, hvaraf likväl en del krut icke är approberadt; och ehuru behållningen undergår årlig inventering, anse likväl Revisorerne att större säker het borde beredas mot möjliga lörluster å denna, under Krutbruksägarens vård lemnade, Kronans tillhörighet, äfvensom att endast behörigen approberadt krut bör i behållningen upptagas; deremot böra för icke appi oberadt krut utgifna lörskotter, såsom Bruksägarens skuld, i Räkenskaperna balanseras. g Till följd af Kongl. Brefvet den 4 Maj 1838 , hafva 7 centner störtadt bergskrut kostnadsfritt utlemnats, för att användas vid anläggning af en ny väg emellan Svinesund och Hogdahl i Götheborgs och Bohus Län; äfvensom, enligt Kongl.
Embetsverk och deras atlönings-stater ännu icke kunnat uppgöras, såsom, bland annat, beroende af de beslut, som kunna fattas vid slutlig pröfning af frågan angående skatteväsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenkling, vill Kongl. Majit, i anledning häraf, nu endast föreslå, att ofvanomförmälde, till fyllnad i Kammar-kollegii och Kammar-rättens interims-stater erforderliga anslag måtte till fortsatt utbetalning under förut bestämda vilkor anvisas. Derjemte föreslår Kongl. Maj:t, att statsanslagen för förenämnde Embetsverk, måtte tillökas med hvad, som motsvarar ljuspenningarne derstädes eller för Kammar-kollegium med . rdr 2,253: 16. — och för Kammar-rätten med v 2,130: 3:q Kongl. Maj:ts Nåd. Under åberopande af hvad det härvid bilagda protokollet öfver Finans-ärenden innehåller, angående den af Kongl. Maj:t fastställda nya organisation af Stats-kontoret, och på det att de hittills under olika titlar utgångna anslag till aflönande af detta Verks Embetsoch Tjenstemän måtte blifva å ett ställe sammanförde, föreslår Kongl. Maj:t att, då för nämnde ändamål erfordras rdr 46,170: 32. — och dertill lägges nuvarande kontanta anslag för krono magasinen samt vågstaterne 10,336: 32. — anslaget för Statskontoret med Kronomagasinen och Vågstaterne i Fahlun och Avesta måtte uppföras till rdr 56.507: 16. — Då härifrån afräknas nuvarande Statsanslaget, efter afdrag af den Kammarskrifvarelön å Statskontorets stat, 438 rdr, som enligt hvad här ofvan, vid fråga om reglering af 4:de Hafvudtiteln, bfifvit föreslaget, skulle till Krigskollegium öfverflyttas, eller 42,096: 32. — det å 7:de Hufvudtiteln serskildt uppförda anslag till aflöning för Chartaj-sigillatajverket och hvilket föreslås att till Statskontorets stat öfverföras med
Durchmarche-kostnader Reseoch traktamentspenningar Ackordsförskotter och ersättningar Skrifmaterialier m. m. för Krigs-kollegium m. fl. verk Dito » Departementets Kansli-expedition Extra utgifter A) jFjerde hufvudtiteln.' Förhållandet med inkomster och utgifter inhemtas af bifogade tabell: (Bil. Litt. I.) Det bland anslagen till materielen å 4:de hufvudtiteln uppförda reservationsanslag för försvarsverket till lands i allmänhet eller Krigs-kollegii Departementer, 1,136,578 R:dr 89 öre, är af Kongl. Maj:t, efter upprättade specialstater, fördeladt emellan Kollegii särskilda afdelningar. Redogörelserna öfver detta anslag utvisa för revisionsåret följande förhållanden: a) Artillerl-afdelningen. Debet. Balans från år 1859: Kontant behållning Förskotter, upptagna inom linien, 154,482: 32. Uppbörd: Kontant anslag, enligt Kongl. Maj:ts stat, .. Indelta räntor, enligt markegång på förslag, Försäljningsraedel Ersättningsmedel Diverse inkomster Balans till år 1861: Skulder, upptagna inom linien, 53,688: 78. Credit. Balans från år 1859: Skulder, upptagna inom linien, 62,484: 58. Utgifter: Artilleriet i allmänhet 28,090: 38. Infanterioch kavalleri-regementena samt beväringsmanskapet 64,296: 79. Försträckiiing mot ersättning 6,267: 98. Indelta räntors debiterade värde 900: —• 316,072: 21. Balans till år 1861: Debet. Balans från år 1859: Kontant behållning r. - 47,797: 57. Förskotter, upptagna inom linien, 117,134: 1. Uppbörd: Kontant anslag, enligt Kongl. Maj:ts stat, 93,421: — Arrende-, jordskyldsoch tomtöremedel 4,230: 34. Balans till år 1861:
Det hnr oft: ^ i fijr13in (lelse med 1tong1.esaei-, anorcl~mnde nf oss svensli~u., blifvit mmiirkt, a t t nB; jena och de festliga samkv %i-~-~en nlltfor 111 ycliej inkrbldi: ~ pti cle nllvarliga fih1iandlinga1-na. Nen om l w i u n olroni ' erensei1 lcnn d&amp;ta ej lned fog siigaa. Tviirto~n clet slrnlle visst ej slcndat, on1 flere tillfiilleu fur deltagame erbjudit sig att sm~mmfornx i siillslrnpliga log fi-jr att stiftn bek~mtslmper, s n d n pessonlign intryclr, ined ett ord fisC idka ett nngeniilnt siillskapslif. Nu jnsl~riinkte sig denna do1 c.f lrongressbel~dll~zingen ndstan. nteslntande till det aftonsamkvam, soiu anordnnts i Hato1 Phoenix ' festvkning den sista af iaotesdagama, Det var en ~w-Acer fest. Mycket folk, hogtidslsliidds giiitcr, natnrligtvis e t t ijfrerv&amp;gande s n t d ilnmer, lifligt samsprdlr och glad stii11iniug. H~~fvudparten af underh8llningen togs i ansprBlr. a f m~sikprograinet, en verklig Ico~~sertafdelning, dAr nlan ficlr hijra 11ii.rlig sdng och nnuau vnclrer musilt af uordislra, hufvt~dsal~ligen 1.isialiga tonsattare, ntford a f frarnstileade mtister. SB foljde sup6 lned tnl ocll s l i h r p i vors och prose!