Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gyllenhaal, Lars Herman: Om jernverken i Småland tillverka mera jern än det belopp, hvarför de erlägga skatt, så tror jag det vara BergsCoIlegii åliggande att vaka öfver och söka förebygga sådana missbruk samt, då de äga rum, låta åtala dem och befordra vederbörande till ansvar, eller nödga dem att söka högre smidesrätt. I hvilkendera händelsen som helst anser jag saken icke vara föremål för Ständernas pröfning eller för någon framställning till K. M. Under åberopande af de skäl, Utsk. anfört, yrkar jag altså bifall till betänkandet. t) c n 28 A ji r i 1 I. ra. Hr von Qvanten: Jag skulle tro, att Småländska bruken , lika såväl som öfriga bruk, erhållit en hammarskatt, relativt till det smide de tillverka. Skulle man strängt undersöka, huruvida några skeppund mer elier mindre tillverkas , tror jag, att man i allmänhet skulle komma till märkvärdiga resultat nog; ty de flesta lära nog smida mera, än hvartill de äro berättigade. Sådant lärer väl icke skada någon menniska, särdeles som beskattningen å jernverken i allmänhet är skäligen tilltagen. Jag förenar mig alisa med Hr Gyllenhaal och önskar bifall till betänk. Efter förnyade propositioner dels till återrermss, dels till bifall af utlåt. Lit. B., blef detsamma slutligen af R. o. Ad. bifallet. Gr. Spens och Hr Dalman, Wilh. Fredr., reserverade sig emot delta beslut. 10:0 Aluntionden. I sammanhang härmed föredrogos och biföllos nedannämnde såsom bilagor till StatsUtsk. utlåt. N:o 54 afgifna särskilda utlåt:n, nemi. Lit. C. i fråga om fortfarande nedsättning i aluntionden för Lofvers bruk , och Lit. D. i anledn. af väckt motion om nedsättning uti afgifterna å Svenska aluntillverkningen i allmänhet. 12:0 Mantalspenningar na. Hr af Dalström, Gust. Jac.: Jag har icke kunnat instämma i StatsUtsk:s förslag, att vidtagandet af skyldigheten att erlägga mantalspenningar må förflyttas från i5 lill 17 års ålder.
Företogs till pröfning StatsUtskts d. 17 dennes på bordet lagde Betänkande N:o a, i anledning af väckt fråga om förminskning i Riksdagskostnaderna, medelst upphörande af Talmännens representationsskyldighet, inskränkning i Ståndens och Utskottens Cancelli-personal och dess aflöning, m. m. Frih.feoye, Ludv.: Jag begär återremiss till Stats-Utsk. af dess nu upplästa betänkande, och det af 2:ne skäl; först derföre, att jag icke kan anse Cancellibetjeningen vara behandlad hvarken med rättvisa eller billighet, utan deremot anser StatsUtsk. hafva gått för långt i småsinne och bespalingsbegär, då det gjort afseende på några Riksdaler af arfvodet för de unga män, sorn i Cancellierna uppoffra sin tid för Statens nytta. Jag finner det jemväl vara något för despotiskt att lemna betjeningen i ovisshet om den vedergällning de skola få. I vårt tidehvarf är det icke brukligt att först bestrida ett arbete och sedermera icke, förrän det blifvit fullbordadt, få veta hvad man derför vill gifva Sådant uppgöres allmänneligen genast emellan dem, som begära och lemna biträde. Det andra skälet är det, att StatsUtsk., så småaktigt nogräknadt mot Betjeningen, varit öfyerflödigt i att skaffa avisor. Jag vet icke, hvarföre man velat påtruga oss dessa avisor. Då Landtmai skalks-soireerna inträffa, har man i edau läst avisorna; men, i de fall de skola anskaffas, begär jag, på det Ståndet icke må kunna beskyllas för partisinne, att alla de 67 tidningsblad, som i Riket utgifvas, må tagas. Vi böra hafva dem alla , eller också inga. På dessa skäl yrkar jag betänkandets återremitterande. Hr Montgomerie, Gust.: Då det här varit fråga om att i alla möjliga fall göra besparingar, och StatsUtsk. i ett afseende ganska conseqvent gått denna R.
Lades till handlingarne. S. D. Med anledning af en inom Ståndet väckt motion och med åberopande af hvad Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Skrifvelse, af den 24 Februari 1840, framställt, såsom en af hufvudgrunderne för en blifvande ny Författning i ämnet, ej mindre tillverkningens ytterligare förhöjda beskattning, än ock dess inskränkning till möjligen kortaste tid af året, lann Ståndet för godt inbjuda respective Med-Stånden att sig med Preste-Ståadet förena i beslutet om brån vins brännings-tidens inskränkning till 3:ne månader om året, nemligen Mars och April örn våren, samt November om hösten. Från Y ä 110 fl. Borgare-Standet. S. D. Föredrogos ånyo följande Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkanden och Memorial: N:o 32, i anledning af väckt motion om skärpt ansvar för ohägn af betande djur. Bifölls. N:o 33, i anledning af väckta motioner om närmare bestämmande af stadgandet i 26 Cap. 2 §. Byggninga-Balken, rörande byggnads-skyldigheten å preste-gårdar på landet. Bifölls. Fröt. Utdr. d. 3 Mars 184.1, N:o 34, i anledning af väckta motioner örn förändring af LandtmäteriTaxan. Bifölls. N:o 35, i anledning af väckta framställningar om förändringar och tillägg till Kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1781, angående Religionsfriheten. Ståndet fattade det beslut, att, utan att godkänna de af Utskotten anförda skäl, likväl låta förblifva vid det slut, hvaruti Utskotten i omförmälda fråga stannat. N:o 36, i anledning af väckt motion om upphäfvande af 24 §. i Kongl. Förordningen den 20 December 1825, rörande leveranser för Sjö-eller Landtförsvarets hehof. Bifölls. N:o 37, i anledning af väckt motion om utfärdande af en Byggnads-Ordning för Krono-hemman, som äro till boställen åt Civil-staten anslague.
Men äfven föreskriften om denna jämmerligen torftiga handledning i kännedomen af fosterbygdens statiJ 6tiska vilkor, saknas så väl för Trivialskolor som Gymnasier, och den deraf bristande väckelse af national-sinnet, ersättes väl icke genom det något spectaculösa påbud, att undervisning för skolgossarne skall meddelas i nordiska Mythologien efter Nyerups Edda, (1 Sect. Cap3. § 3). Deremot skall till och med den till universitetet afgående gymnasisten af allmänna historien ej känna mera än gamla tidens historia, men af medeltidens och nyare tidens historia blott hufvudepokerna (1 Sect. Cap. 6 §. 4) emedan, sorn Uppfostrings-Committéens skarpsinnighet uttryckt sig, ”berättelsen om medeltidens villor samt sednare liders invecklade Cabinettshistoria ej förr än vid en till mogenhet närmare ålder kunna redigt uppfattas. I grundlighet kan ett sådant stadgande visserligen endast anses jemförbart med det, att vid gymnasium skall föredragas ”ett slags philosophia definitiva, som gifvet begrepp om äldre och nyare tiders i philosophien brukade terminologi, ”liksom det vore möjligt att förvärfva redigt och klart begrepp om philosophiens termer utan ett fullständigt studium af vettenskapens hela djup. Med afseende på ämnets vigt, måste jag för fullständighetens skull utbedja mig lof att ännu trötta Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet med några strödda anmärkningar. Så till prof på den visa noggranhet, med hvil4 64° Den 24 Fclruarii, keti lärjungarnes färdigheter blifvit afmatta, må nämnas, huru af den gosse, för hvars flyttning till högre dass kännedom af Euclides första bok och färdighet att öfversätta Fransysk och Tysk prosa angifves såsom ovilkorligt, bestämmer tillika fordran, att han derjemte må kunna tydligt läsa skrifven handstil (i Sect. I afseende på disciplinen förunnas så väl Lärare som Rector att använda antingen lindrigare eller strängare aga, men titan uppgift af hvari denna aga egentligen skall bestå, ännu mindre de gradationer som tillkännagifva hvad under benämningen lindrigare eller strängare skall förstås.
StatsRdden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Cederström. H. E. Hr Grefve Skjöldebrand. II. E. Hr Grefve Mörner. Hr Friherre Wirsén. Hr Grefve Löwenhjelm. HofCanzleren von Schulzenheim. StatsSecreteraren Skogman. K. M:t behagade, efter inhemtande af hela StatsRådets tankar och enligt dess enhälliga underdåniga tillstyrkande, i Nåder förklara, att H. M:t fann oundvikligen nödigt, att för andra högst vigtiga och angelägna utgifter, än dera, som utomordentliga anstalter för Rikets försvar kunna påkalla, nu disponera 200,ooo R:dr å de 5oo,ooo R:dr af mindre CreditivSumman, hvilka för sådant ändamål äro afsedde. Och K. M:t befallte, att Bref skall under denna dag till Fullmäktige i R. Sttrs RiksgäldsContoir i behörig ordning expedieras, med förständigande, att tillhandahålla förrberörde 25o,ooo R:dr, för att till StatsContoiret, uppå dess requisitum, utbetalas. Ex protocollo A. F. Normelin. Genom K. SlatsContoirets till Hrr Fullmäktige, under d. i5 Mars, aflåtne Skrifvelse, om utbekommande af liela den på Greditivet anordnade summan, upplyses, alt den samma skulle, efter Fullmäktiges i Jern - Betänkande n. 365 Contoiret fördelning, användas till Låne-biträde på korrtare tid för Bruksoch Sågverksegare i Wermeland. Oell Lief, på grund af en sådan erhållen upplysning, K. StatsContoiret uti RiksgäldsContoirets räkenskaper debiteradt för de lyftade, ifrågavarande 25o,ooo R:dr.
Under uppgift, att då förslitne och kasserade persedlar för såväl knektesom kavalleri-regementena för Kronans räkning skola försäljas, det icke är t i SI - låtet, att sådan försäljning får ske vid de på landet befintliga förrådsbodar, utan att auktionen] skall i Stockholm af Krigs-kollegium verkställas, hvaraf stundom blefve följden, att transportkostnaden uppslukade större delen af persedlarnes värde, har Johan Lekberg från Nerikes län i väckt motion (N:o 195) föreslagit, att Rikets Ständer måtte besluta, det alla kasserade persedlar skola, der de äro förvarade, genom auktion försäljas; och har Liss Lars Olsson från Kopparbergs län häri instämt. Då uppgiften, att det icke är tillåtet att försälja ifrågavarande persedlar vid förrådsbodarne, utan att de alltid måste föras till Stockholm, beror af något misstag, i så måtto som, efter hvad Utskottet erfarit, Krigs-kollegium låter försäljningen ske genom auktion ömsom vid förråden i landsorten, ömsom i Stockholm, och detta förfarande jemväl synes lämpligare, än om bemälda Kollegium, på sätt motionären föreslår, genom ovilkorlig föreskrift, det alla kasserade persedlar skola å sina förvaringsställen försäljas, blefve urståndsatt att tillgodogöra Kronan den vinst, som i många fall kunde uppstå dels genom försäljning på en gång af en mängd persedlar, som, delade i mindre partier, skulle ega jemförelsevis ringare värde och derföre svårligen finna köpare, dels genom persedlars transporterande till en ort, der de funne efterfrågan, hvilket mera sällan på landet inträffar, anser Utskottet sig ega full anledning att afstyrka bifall till omförmälda motion. Stockholm den 19 Januari 1863. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1863. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 49. 1 N:o 49. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Jan. 1863, kl. 3 e. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner om ändringar i nu gällande föreskrifter rörande underhåll af allmänna vägar.
Af tillgängliga handlingar har Utskottet inhemtat, att ifrågavarande rågparti, som den 16 Juni 1845 från Warbergs kronomagasin inlastades å fartyg, för att afgå till Götheborg, enligt Magistratens i Warberg förordnande besigtigades af 2:ne personer, hvilka intygat, att rågen varit försvarlig samt, ehuru besvärad af lukt till följd af det regniga inbergningsvädret hösten 1844, likväl icke stabbrunnen eller af sjelftagen värme sammanhängande; att rågen vid framkomsten till Götheborg ytterligare undergått besigtning den 30 Juni 1845 af dertill förordnade personer, hvilka funnit rågen vara behäftad med sur och unken lukt samt besvärad af så kallad lyxa och bränne jemte ovanligt mycket damm, äfvensom alt den undergått förskämning i fartyget till den grad, att den svårligen kunde blifva användbar för kronans behof; samt att viglen på våglistan från Warberg, utgörande för hvarje fast tunna 12 L& 14 V> utvisade, det rågen från början varit ovanligt klen och ingalunda magasinsgild; att, sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus län hos Kongl. Statskontoret gjort anmälan om berörde förhållande samt Kongl. Statskontorets Advokatfiskals-embete uti memorial af den 21 Augusti 1845 emot magasinsförvaltaren Öhrvall anmärkt, att han i sin uppbörd emottagit och för statsverkets räkning utlemnat råg af så dålig beskaffenhet, som den ifrågavarande, hade Öhrvall, uti häröfver afgifven förklaring, bland annat, anfört, att han efter erhållen del af Kongl. Statskontorets cirkulärbref af den 18
Län blifvit reqvirerad, för att genom Lands-Räntemästaren derstädes utvexlas, fästat Stats-Utskottets serskilda uppmärksamhet, då, efter hvad Stats-Utskottets Betänkanden. 1811 Konungens Befallniogshafvandes aflåtneSvar på Commissariernes gjorde erinran om redovisning för desse 5,000 R:dr vid handen gifver, endast omkring d. skulle blifvit utvexlad, ehuru något mera än Sex månader förflutit, sedan utvexlingen kunnat företagas; och hvilket förhållande tyckes bevisa, antingen, att orten icke varit serdeles besvärad af gamle förslinie Riksgälds - Sedlar, eiler ock att medlen till utvexling icke blifvit begagnade. I anledning af ofvan anförde händelse med den till utvexling i Vestmanlands Län uttagne Summa, hafva Herrar Fullmägtige anmodat Konungens Befallningshafvande derstädes, förständiga vederbörande, hvilka framdeles kunde få sig ombetrodde Vexlings-medel, att, när tiden inträffar, då dylike medel skola redovisas, ovilkorligen fullgöra inbetalningen till Riksgälds» Contoiret uti gamla förslitna Små-Sedlar, eller ock, derest hela Samman då icke kunnat UtVexlas, aflemna skillnaden uti samma öfverblefne Små-Sedlar, som från Riksgälds-Contoiret blifvit uttagne; och, på det Commissarierne måtte komma i tillfälle, att närmare controllera verkställigheten häraf, skulle det åligga vederbörande Commissionair för vexlingen, att anmäla sig hos Commissarierne, innan någon insättning i Contoirets Cassör får göras. Men äfven detta försigtighetsmått, ehuru visserligen nyttigt och nödvändigt, kan likväl icke bereda thlräcklig säkerhet, att de gamla Små-Sedlar, hvilka afleverefas, blifvit invexlade i Lands-orterne, enär erforderliga gamla Sedlar, utan ringaste svårighet, kunna erhållas i ig i a Ståts-Utskottets
Frågan blef sedermera, huru man skulle kunna från det ena Contoiret återtaga en dit redan provisionel! anslagen summa, utan att lägga band på rörelsen. För att hindra ett sådant kapplöpande efter lån, har Utskottet ansett viss tid böra föregå, innan någon jemkning fick komma i fråga. Så ledås är detta hufvudgrunden, hvarom beslut skall fattas, och jag tillstyrker bifall å Utskottets förslag. Den 7 November f. m. i43 Herr Stålej Nils Wilhelm: Inom BancoTJtskottet har jag haft en särskild mening i afseende på frågan om bestämmandet af en viss summa för hvarje Låne-Contoir. Jag har föreställt mig, att, om en bestämning af en viss ziffra, hvarutöfver Contoirets utlåning icke finge sträcka sig, skulle äga rum, denna bestämning borde vara ovilkorlig och icke bifogas med några vilkor, hvarigenom bestämningen i sjelfva verket vore upphäfd. Deremot har jag trott, att nödvändigheten af vissa summors utsättande för hvarje LåneContoir ännu icke vore absolut gifven, och att man således dertill borde uppskjuta denna åtgärd, som alltid skall medföra olägenheter. Det kan icke vara möjligt att förutse, huru stort behof af Discontlån den ena eller andra landsorten kan hafva. Detta behof skall nödvändigt ökas eller minskas efter inträffande af händelser, som icke kunna förutses; såsom rikare eller svagare skördar, lifligare eller trögare omsättning i handeln m. m. Orsaken hvarföre man tagit för afgjordt att en bestämning skulle äga rum, lärer väl hafva varit den, att man trott sig med säkerhet förutse att hela creditivet skall gå ut. Några anledningar tyckas väl finnas till en dylik förmodan; men de äro likväl ej säkre, och då frågar jag, om det kan vara angeläget att antaga en viss summa, förr än sådant af behofvet påkallas?
Tore var i grunden förtviflad öfver att hon ämnade stanna hemma, och så blef slutet det, att hon på utsatt tid verkligen satt i Chicagospårvagnen, iklädd sin gammalmodiga brudstass. Tore åkte med ända till Lake Shore för att intala henne mod. – Stå på dig – äh Puttan, strunt i allt samman, du är fin som en prinsessa – morska de sig, så kom hem till mig, du. Det var det bästa han kunde sagt. Hon tryckte som ett litet barn hans hand. I detta ögonblick hade hon gifvit timmar af sitt lif, om hon fått resa tillbaka till det usla rummet i fru Silfversvans pensionat. Tore stannade i hörnet och såg, hur hon trippade på utåt den golfsläta avenyn. En gång vände hon sig om, gråtfärdig i ögonen, och då kysste han på fingret. En öm solljus innerlighet fyllde för en stund hans själ. Hon hade sett så späd och liten och mjuk och hjälplös ut – ja, något af hvad han drömt ... Rundt kring granitvillan, som var belägen mer än ett stenkast upp från strandvägen, lopp den rymliga terassen med pilastrar af porfyr och här stod det ståtliga, af silfver blixtrande bordet dukadt. På den stela, jämnklippta gräsmattan tronade i syskonlik sämja en Venus af Milo i marmor, en newfoundlandshund i terracotta och ett vildsvin i brons. Vinden från Michigan lyfte då och då på duktyget och damernas silkesburr till hår. Det föll solstänk ned på marken genom de åldriga almarnas löfverk, och hvita strimmor smögo in mellan terassens sidengardiner och lekte öfver bordet. Därnere på Lake Shore såg man röra sig afmätt och utan buller en fil af lätta vagnar och pilsnabba bicyklar, men bortom detta bredde sig ut ett solblått gnistrande vatten, öppet som hafvet. Vid öfre kortsidan satt värden, slätrakad, i bonjour och nedefter bordet skeno välfödda, glada ansikten, lätt röda i färgen, här och där en god del punschfeta, blå blickar lyste en smula lättsinnigt godmodigt och starka, tunga gestalter, alla i frackar och urringade västar, sköto upp raka och spenstiga.
*45 alla nyodlingar och sapkmarks hårgning, hvilka sällan inträffa före Michaeli, potates» skörden nödvändigt bör vara verkställd inora medlet af October månad, då merändels Starka frostnätter tillstöta, hvilket åter icke kan ske, om flyttningstiden återställes till Michaeli, då minst 8 dagars dagsverken gå förlorade; Förmenande Herr jElgenstjerna, att förmånen af Tjenstehjonens begagnande, under denna tid och till nämnde ändamål, skall fullkomligen öfverväga de skäl, som blifvit anförde för flyttningstiden* förändring, Hvad åter angick den omständighet, att Presterskapet ej skall medhinna husförhören innan mantalsskrifningen, så anser Herr Elgenstjerna det icke vara nödvändigt, att dessa förhör slutas, innan mautalsskrifningar* ne börjas, emedan, om något fel vid desatn» ma skullebegås, detta ganska lätt kunde rättas, enär mantalsförteckningarne, enligt Författ* bingarne, ifrån Häradsskrifvarne återkomma till Socknarnes granskning och genomseende.; Af hvilka skäl hemställes, att den nu varan» de flyttningstiden må varda bibehållen. 5:0 Memorial af Herr Georg af Sillén, sorn deruti anförer, att, ehuru den närvarande flyttningstiden vore bättre än den förra vid Michaeli, så funnes dock en ännu förmånligare, den, då tjenstehjonet icke har »ågot om händer af den gröda, som husbonden inbärgat for sina kreatur, dä Naturen liksom gifvit en lättnad i odlarens mö» Besvr och Elkon. Utsh, Betänkanden. dor, under det mellanstånd, dä han anföra trott åt jorden växternas frö, oell då han skall upphemta sina skördar, och igenom hvars antagande samma hand, gonj bärgar, kan hafva oafbruten vård om det bärgade och dess utdelande, och ändteligen då vä* garne äyo torra och goda samt sjötransporten lättare än om hösten.
— » Na rör ni vid det omöjliga, fru grefvinna. » » Jag fruktar det o c h det mindre önskvärda också • — måhända Vill ni vara så g o d o c h rädda er därinne i salongen, så skall jag aflägga m i n befläckade pesthärd. Under tiden kan ni tänka ut någon ny modell till en ändamålsenlig o c h vacker kjol. — Ty, ser ni, kjolen måste ändå alltid finnas. » » Fru grefvinna, ni har stora fordringar på en gammal krigare. M e n jag vill försöka. » • " • v - ^ ^ " v — 1DUN Skall jag först tala o m utseendet eller först o m karaktären, ty, ser ni, den kjolen hade karaktär. » » Utseendet först. Jag antar, att det var kjolens utseende, s o m först drog er uppmärksamhet till sig. » Jag är inte fullkomligt säker därpå, m e n efter ni så önskar — • utseendet först. Färgen hör må- hända inte hit, men jag vill nämna d e n ändå. D e n var stålgrå o c h förfärdigad af kläde. Upptill var den slät nästan rundt o m midjan, endast några m i n d r e v e c k midt bak. Den föll i mjuka, sirliga veck ned till fotleden, men icke en l i m e längre. Den var lika mjuk uppifrån o c h ned, utan någon som helst styfnad, o c h skoningen, jag hade kunnat svära därpå, innan jag visste det, äkoningen var af siden o c h i samma stålgråa färg s o m kjolen. Nedtill, en sex, åtta centimeter från kanten, löpte en bård s o m ett fint broderi, utfördt af hvita o c h svarta sidenband. » » Så där ja, nu är pesthärden borta o c h — » » O c h jag får nalkas er. » » Ja, n u är jag inte farlig längre. H e r r öfverste, tag plats här bredvid mig i soffan och låt m i g höra, hur en kvinnas kjol b ö r se ut, sedd från b å d e förståndets o c h skönhetens synpunkter. Först o c h främst äro vi väl ense o m, att de äro en bisak, o c h att kvinnan själf är hufvudsaken.
Då hos oss det särskildta förhållande äger rum, i afseende på Lotsarne, att deras handtering ej kan anses såsom ett näringsfång, utan såsom en statens tjenst, eller åtminstone statsbörda, och då det icke kan nekas, att Lotsarne äro bland Statens mest vanlottade medlemmar, hvilka endast kunna sättas i jemförelse med matroser, soldater o. s. v., skulle jag tro, att befrielse från bevillning i allmänhet hör vara Lotsarne medgifven sålunda, att det borde vara TaxeringsCommitteerne tillåtet, att påföra bevillning eller icke, i mon af de olika förmoner, som på olika ställen äro med Lotstjensten förenade. Härigenom skulle Lotsarne i Götheborg, Sandhamn och andre ställen, der de äro bättre lottade, komma att erlägga bevillning, men de öfrige icke. För öfrigt får jag erinra, att här endast är fråga om den bevillning, som skall utgå efter 2:dra Art., och att Lotsarne dessutom betala den personella bevillningen, hvilken är den enda, Den 17 Augusti e. un. 253 som erlägges af arbetare och inhyseshjon, men hvarifrån soldater och matroser jemväl äro hefriade. Jag förenar mig med dem, som hegart återremiss af Betänkandet. Herr af Billbergh, Johan Petter; Du ingen hestridt min uppgift i den Reservation, som är Utskottets Betänkande hifogad, att det öfverensstämmer med erfarenheten, att LotsYerket hos oss är i ett dåligt skick derigenom, att Lotsarnc på manga ställen äro dels icke fulltalige och dels oskicklige, med en lön på Stat af omkring 5 R:dr, och en förtjenst, som ej kan gifva utkomst, så inskränker jag mig nu endast till upptagande af hvad här blifvit anfördt, att frågan endast vöre om en afgift af 16 sk.