Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jemte det att en sedelutgifvande bank drifver en bankirrörelse, som står alla medborgare fritt, har den ock ett sig ensamt förbehållet privilegium, det nemi. att få röra sig med kreditsedlar, och det är just till följe af detta beviljade mOnopolmm, som Utsk:t föreslagit, att de sedelutgifvande bankerna skola, utom bevillningen enligt 2:a artik., äfven erlägga en afgift af 2 r:dr för hvarje tusende r:dr af det högsta belopp af bankens sedlar, som på en gång under nästföreg:de året varit utlemnade i rörelsen. Man har 136 D e n 15 Maj. mot Utsfcts förslag framkastat den anmärkning, att den påyrkade bevillningen vore orättvis, på grund deraf, att densamma företrädesvis komme att drabba de mindre bankrörelserna. Jag föreställer mig deremot, att, då denna sedelutgifningsrätt mera begagnas af den ena än af den andra banken, så sker det derföre, att densamma på den ena bankens ställning utöfvar ett fördelaktigare inflytande, än på den andras. Då sålunda denna rättighet är af större värde för den ena än för den andra banken, så anser jag, för min del, åtminstone ganska billigt, att de, som i högre mån begagna densamma, betala något mera än de, som ej anse med sin fördel förenligt att af densamma göra bruk. Det är således, enligt min uppfattning, visst ingen orättvisa i den nya beskattningen, hvaremot i den gamla stora oegentligheter förekomma. Jag, för min del, får derföre vördsamt anhålla att Högh Ståndet matte bifalla hvad ITtskit i förevarande § föreslagit. Hr von Koch: Jag är till största delen redan förekom men af Gr. Lagerbjelke. Komiterade hyste den åsigten, att den exceptionella beskattningen å de sedelutgifvande bankerna vore ett ondt, som man borde söka afskaffa. Men man befarade, att K. S:r ej skulle vilja eftergifva den inkomst, som en längre tid tagits af dessa banker, föga populära hos icke-lottegare.
Hvad anmärkaren angående 64 § Riksdags-Ordningen och 103 § Regerings-Formen anfört, ansåg Beredningen hafva varit vigtigt att vid Grundlagens stiftande taga i öfvervägande, men Beredningen trodde sig ej böra någon förändring i afseende derpå föreslå, då det dels ännu icke lärer vara utrönt, hvad som mest kunde befordra den nödiga grannlagenheten i ett så vigtigt omdöme, och dels under de omständigheter, som föranledt detta Grundlagens stadgande, man ej lärer kunna förutse, hvarthän ett förslag till förändring kunde leda. I anledning af den vid 65 § Riksdags-Ordningen gjorde anmärkning, erinrade sig Beredningen, att ett 142 Riksdagen 1810. förslag till förändring i denna § vid sistlidne Riksdag blifvit från Constitutions-Utskottet till Riksens Ständer öfverlemnadt, hvilket hufvudsakligen hade samma syftning. Således ansåg Beredningen öfverflödigt att något ytterligare härutinnan föreslå, men trodde, att rätta tiden till föreslående af en bättre redaction af denna § vore den, då Riksens Ständer besluta, huruvida icke en Ledamot i Committéen alltid bör väljas bland Presterskapet. Hvad angår anmärkarens önskan, att uti Riksdagsordningens 41, 66 och 67 §§ måtte stadgas, huruvida Bancooch Riksgälds-Contoirs-Fullmägtige kunde till Riksdagsmän väljas, då Riksdag hålles å annan ort än i Hufvudstaden, fann Beredningen sig böra åberopa det Beslut, Höglofl. Utskottet under den 31 Augusti rörande samma fråga fattat.
Naturligtvis, då jag under frågan 001 tull-lagstiftning eller discussionen om tulltaxan alltid liar utgått från synpunkten af nyttan utaf en friare tull-lagstiftning och borttagande af förbud, och då jag i vissa delar funnit mina åsigter delade af så många aktningsvärda ledamöter, att dessa mina åsigter i flera fall blifvit antagna, så liar deraf uppstått den önskan hos mig, att, der andra grundsatser inom de öfriga Stånden kanske ofta och troligen oftast afen tillfällig pluralitet gjort sig gällande, en ändring derutinnan skulle kunna tillvägabringa? genom en inbjudning ifrån R. o. Ad., och hvaruti jag ej kan finna något sårande, hvarken mot grannlagenheten i afseende på de andra Stånden eller mot den aktning R. o. Ad. är sig sjelft skyldig. Jag liar icke dervid ansett mig behöfva taga kännedom om i hvilka delar de andra Stånden, vare sig ett, två eller tre, hafva skiljt sig från R. o. Ad:s beslut. Jag har utgått ifrån den allmänna synpunkt, alt i de fall, der något af de andra Stånden hafva bibehållit förbud eller R. o. Ad. borttagit förbud, det eller de Stånden ville, på R. o. Ad:s derom gjorda framställning, förena sig med Adelil, på det att, om alla 4 Stånden skulle stanna i samma beslut, att borttaga förbud, så undvekos alla de jemkningsoch voter:s-propo':r, som eljest ålåge Bevilln Utsk. att framställa. Jag får nämna för hvilka varor, sorn förbud blifvit af R. o. A l. borttaget, och hvilka innefattas i mitt förslag till inbjudning, D e ii 16 Januari f. m. *89 nemi. garn, vissa smidda jernsaker, jernskrot, gångkläder, porcellaine, sockersirnp, slöjdevaror, stål, andra slag, vissa väfnader m. m. Nu kan det Ilända oell liar inträffat, att ett eller annat af de öfriga Stånden i afseende å dessa artiklar borttagit förhud Det ar således icke i alla fall sorn 3 Stånd sammanstämmande beslutat emot it. o. Ad.
Peterson. L. S. N:ö $6. för Eskilstuna, Pehr Löfvenius L. s. Nio 77. för Enköping, E. V. Montan. l. s. Nio 60. för Oregrund, Er. J. Gezelius. L. s. Nio 63. för Lindesberg, G. L. Ålund. L. S. Nio 66. för Hjo, J. P. Mattsson. L. S. N:o 69. för Falköping, Claes Fr. Lundman. L. s. Nio 7a. för Laholm, A. P. Ståhle. L. S. Nio 7?. för Säther, Carl Ad. Modin. L. s. Nio eg. för Sigtuna, J. G. Kjohler. l. s, N:o 59. för Lidköping, Mathias Er. Riehert. L. s. Nio 61. för Södertälje, Ä. Landegren. l. s. N.o 64.' för Eksjö, P. Lindquist. L. s. Nio 67. för Sköfde, A. Westerstrand. L. s. Nio 70. för Alingsås, Er. N. Memsen. L. s. Nio 73. för Trosa, Pehr Löfvenius. L. s. Nio 76. för Åmål, D, Cron. L. S; Nio 78. för Falkenberg, Nio 79. för Kongsbacka, Joli. Ulr. Whnberg. J. Wallström. l. s. L< s. Nio 62. för Norrtelje, Er. J. Gezelius. l. s. Nio 65. för Ulricsehamn, A. Westerstrand. L. S, Nio 68- för Mariefred, A. Landegren. l. s. Nio 71. för Sölfvesborg, J. Cronius. L. S. Nio 74. för Östhammar, E. J. Gezelius. L. S. Nio 77. för Skanör, P. Peterson. L. S. Nio 8°- Cimbritshamn, J. Cronius. TsT:o 8r> får Strömstad, Sant. Meijer. L.
''Som af den berättelse, Herr Bladin om sin resa under nästlidne sommar afgifvit, icke kan inhemtas, att den ökade kännedom, angående pappers-tillverkning, han derunder må hafva vunnit, kan komma att leda till någon väsentlig fördel för Tumba pappersbruk; samt de förslag han afgilvit till införande af utaf honom ansedde förbättringar rörande verkets ekonomi ännu ej blifvit af Fullmäktige pröfvade, och således ännu icke kunna anses leda till de åsyltade resultaten; så linner jag allt lör tidigt att lör närvarande Bladin må anses vara förtjent af någon ersättning för ifrågavarande utrikes resa, hvilken han ännu åtminstone måste betraktas hafva verkställt hufvudsakligen i enskilda angelägenheter." I denna reservation har Riksdags-fullmäktigen Anders Gudmundson från Kallands län instämt. Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 4859. BankoUtskottets Berättelse M 6. i M 6. Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Dec. 1839, kl. 4 e. m. Berättelse, angående Rikets Ständers Banks styrelse och förvaltning. Likmätigt 4 § i den för Banko-Utskottet gällande Instruktion åligger det Utskottet att .undersöka och granska Banko-verkets tillstånd och huru detsamma efter sistförflutna Riksdag styrdt och förvaltadt blifvit; att dervid med synnerlig uppmärksamhet följa de Banko-styrelsens åtgärder, som afse silfverutvexlingens fortgång och bestånd, samt att, efter fulländande af berörde granskning, på sätt i 32 § Riksdags-ordningen föreskrifves, berättelse deröfver till Rikets Ständer afgifva.
Då meranämnde lösen således ej. på sätt motionären uppgifvit, i de flesta fall ingår till Kronan, utan utgör en del af vederbörande tjenstemän» sportler, såsom hos Öfverståthållare-embetel och öfrige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande med flera under första afdelningen af gällande expeditionstaxa uppriiknade myndigheter, anser Utskottet, att motionärens förslag, så framt detsamma bifölles, sannolikt för längre tid skulle betunga Kronan med ersättnings utgifvande till de ernbetsoch tjenstemän, hvilkas tjensten åtföljande inkomster derigenom minskades, ulan att Kronan tillskyndad s någon motsvarande fördel. Att ifrågavarande lösen, högst uppgående till 4 B:dr R:mt, är för en leverantör betungande, synes ej allenast öfverensstämma med motionärens egen uppgift, att den sednare vid bestämmandet af sitt anbud, tager densamma i betraktande. På dessa skäl får Utskottet vördsamt hemställa, att motionen måtte lemnäs utan afseende Stockholm .den 13 Januari 1863. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-VIskottets Betänkande M 35. 3 X:o 35. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Jan. 1863, kl. 3 e. m Utlåtande, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande (N:o o) angående utljente Underofficerares och Soldaters befordrande till vissa tjenstebefattning ar. Omlörmälda Betänkande har, enligt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag, blifvit af Höglofliga Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitteradt, men af öfriga Riks-St,1Inden bilället; och kan vid detta förhällande berörda återremiss ej till vidare åtgärd föranleda. Slockholm den 12 Januari 1863. Ank. till Exp.-Utsk, den 14 Jan. 1863, kl. 3 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion (N:o 240) om ändring i gällande stadganden rörande skyddskoppympning en.
M:t genom Nådigt Bref den 28 Mars innevarande år förklarat, att anslaget för FriCadetters underhåll med detta ånkommer alt upphöra, dock alt de redan antagne FriCadetterue skulle få fullända de - Betänk an den, N:o 319. 5q > ras kurs oell att kostnaden derför bör uti StatsrequisitionsFörsIaget under serskild rubrik beräknas och upptagas. Oell kail Utskottet icke nu meddela någon framställning 0111 Bai thelemyFondens tillstånd, på sätt Hr Hjerta, G., begärt, enär något meddelande i delta ämne hittills icke kommit Utskottet tillhanda. 6:0 Utskottet har behörigen öfvervägat livad inom II. PrestcSrändct af Hr Biskopen 111. rn. Doctor af Winhard blifvit yttradt, i afsigt, att Utskottet matte återtaga den underd. framställniing Utskottet tillstyrkt, i anledning af det, jemlikt K. Brefvet d. 28 December 1822, till de brandskadade i Borås lemnade understöd af 8000 R:dr B:co; men Utskottet tror sig böra förblifva vid hvad det härom tillstyrkt uti det återremitterade Betänkandets 4-de §. pag. 2Ö2—254- 7:0 I anledning af hvad som blifvit mot Utskottet anmärkt, att det icke redovist för de i 6:te §. af Betänkandets aldra punkt, endast till rubrikerna omnämnda sju serskilda, af Revisorerne anmärkte dispositioner å Statsmedlen och således icke fullgjort sitt åliggande att på anhilda skäl antingen understödja eller underkänna Revisorernes åtgärd, får Utskottet upplysa, att det grundat sitt yttrande ”det berörde Revisionsanmärkningar icke ansågos föranleda till någon serskild åtgärd” på hvad StatsContoiret uti dess underd. förklaringar öfver hvarje punct anfört.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Friherre von Essen afsagt sig den honom uppdragne befattning att vara Ledamot i Bevillningsutskottet, Fortsattes pröfningen af StatsUtskotlets ej mindre den 16 sistlidne April under N:o 1Z2 afgifne, och den 7 derpåföljde Maji e. ro. på bordet lagde, Betänkande, angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Tredje HufvudTilel; än ock under N:o 23q meddeldte, och den 2q sistlidne Augusti f. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. i3:de Punkten. Kronprinsens HusarRegemente. Grefve Cronhjelm, Otto August.' Såsom en ny och ganska obetydlig gärd åt den idé, att Majorer på Stat icke skola äga Compagnie!’ eller Sqvadroner, vågar jag yrka bifall till Kongl. Majus proposition i den - ao4 Ben 7 Octo ber f. m. na del. Den begärda summan är så obetydlig, att jag ganska väl föreser, att det för Regementet troligtvis är likgiltigt, antingen den af Ständerne beviljas, eller icke, emedan i sednare fallet den troligen kommer att utgå af besparingarne; men då jag anser, att en oundviklig utgift icke bör af besparingarne utgå, utan på en väl reglerad Stat uppföras, kan jag icke annat än yrka bifall till Kongl. Maj:ts proposition. Af Utskottets Utlåtande kan jag ej finna något antagligt skäl för afslag å den begärda summan, ty att LifGardet till bäst ännu bar qvar den felaktiga organisationen, att Majorerne, om jag så får yttra mig, såsom prebenden äga Sqvndroner, blir väl icke skäl att förhindra afskaffandet af denna felaktiga organisation inom ett annat Regemente, hälst när det kan ske med så liten kostnad. För min del finner jag det ganska tillfredsställande, att man ser vår högsta Militair-administration frångå en förut tillämpad oriktig princip, och jag anser derföre, att Rikets Ständer å sin sida böra i detta afseende göra hvad på dem ankommer.
Några sådana, till särskilda ändamål anslagna hemman eller lägenheter, som äro af den beskaffenhet, att de icke kunnat upptagas i tabellen under rubriken ad pios usas, finnas icke. Skada å ofvanliggande jordägor vållas af Åbyggeby qvarn i Wendels socken och af Odensforss qvarn i Tierps socken. På begge ställen är fråga om sänkning af ofvanliggande sjö under handläggning. Den genom öfversvämningar skadliga Sandby-sjöns, i Wesslands socken, uttappning är beslutad och redan under arbete. Dessutom ske uppdämningar af Dannemora bergslag samt Gimo och Carlholms bruk, men dessa blifva nöjaktigt ersatta och öfverklagas icke. Statsbidragen äro utan allt tvifvel tryckande för jordbruket och i synnerhet för kronooch skatte jorden, samt försvåra den allmänna välmågans 15 skyndsammare tillväxt. Det måste dock anmärkas, att en ganska betydlig del af de i tabellen till penningevärde uppförda statsbidrag bestå i sådana emera, som ingalunda alltid medföra den uppskattade penningeutgiften eller någon deremot svarande ekonomisk förlust, t. ex. väghållning, skjuts, skallgång, som ock ej sällan utgöras på en för landtmannen mindre dyrbar årstid. Det allmänna uppbördssättet är icke betungande för de skallskyldige. Krono-uppbörden utgår numera med temmelig lätthet. Krono-lionde och afradsspannmålens utforsling sker, dels sjöledes på öppet vatten, dels på vinterföret, till Slotts-magazinel i Stockholm och Krono-magazinet bär. Likväl råder ännu i delta afseende en olikhet emellan de skattdragande hemmanen, som rättvisligen borde ändras. De hemmansbrukare nemligen, hvilka med sina spannmålsräntor äro anslagna till aflöning för vissa Stater och Corpser, få ej tillgodonjuta den befrielse från uppsägning till spannmålens lefvererande in natura och från forlöns erläggande då den löses, som de Kronan omedelbart förbehållna hemman af samma natur nu mera, genom eftergift af Kronans lagliga rätt i detta hänseende, är förunnad.
Remitterades til} Stats-] Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oecanomie - Utskotten : Friherre Akerhjelms, Gustaf Fredricj anförande , innefattande anmärkningar vid Utskottens, under N:o 109, afgifna och, den i5 dennes f. m., till Utskotten återremitterade Utlåtande, 1 anledning ai Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse om åtgärders vidtagande till Fårskötselns och Ullproductioneng befrämjande i Riket ; jemte de af åtskilliga Ledamöter, rörande samma ämne, denna dag afgifna yttranden. Från Högvördige PresteStåndet. S. D. Vid förnyad föredraghing af Beyillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärs-oclf 86 Prof, Utdrag den 18 Januari i i85o. Oeconomie-Utskottens Utlåtande , N:o 5o , i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o i8, angående väckta motioner i afseende på Kongl. Majtts Nådiga Förordning, emot oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 23 Junii 1 82, beslöt PresteSiåndet , med afslag å samma Betänkande »arnt Utlåtande, att i underdånig Skrifvelse hos Kongl. Majit anhållas må , det uti ofvanberörde Kongl. Förordning sådana förändringar måtte vidtagas , hvilka af beho!- vet finnas påkallade till näringarnes skydd samt betryggande emot försnillning af den Staten rättmätigt tillkommande Tullintraden, utan att den laglydige medborgarens rättmätiga anspråk på husoch hemfridens helgd må äfventyras.
Flere vid denna riksdag synnerligen inom BondeSt. väckta motioner hafva visat behofvet af en sådan förklaring att den som äger flere hemmansdelar i en socken skulle få sammanslå dem till ett matlag. Någonting sådant afser alldeles icke den föreslagna skrifvelsen, utan endast bestämmandet af bemärkelsen af ordet matlag. Jag anser derföre att vi icke uppfylla motionernes syftemål om vi inskränka oss dertill. Jag anser den föreslagna skrifvelsen sä mycket mindre vara nödvändig; som jag anser matlagsberäkningen vara lämplig för de få prestationer, der den ännu ifrågakommer, såsom t. ex. vid skallgång m. m., och yrkar jag derför afslag å betänk. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Jag kan icke lika med Gr. Sparre anse frågan vara af ringa vigt. Alla lagstadganden böra vara bestämda. Att det nu ifrägavande är högst obestämdt torde allmänt erkännas. Alt den dagsverksskyldighet, som utgöres efter matlag alldeles icke är så obetydlig som Gr. Sparre förmenar, torde visa sig deraf, att då det kan inträffa att flere hemmansdelar skötes afen enda person, så kan denna person i fråga om kyrkbyggnader blifva ålagd alt för hvardera hemmansdelen på en och samma dag utgöra ett ökedagsverke och ett karldagsverke. För öfrigt anhåller jag att betänk, måtte bifallas sådant som det är. Jag tror att det skulle utvisa en liknöjdhet å R. S(:s sida, att få saken snart afgjord, om man, på sätt Hr Printzensköld föreslagit, lager bort begäran om en nådig propos. vid nästkommande riksdag. Dä vi hafva fulla 2:ne är lill nästa riksdag skulle jag tro att ärendet innan dess kan bringas lill slut. Skulle så vara, alt detta icke kan ske, är K. M. naturligtvis oförhindrad alt uppskjuta afgifvandet af sin propos. Om, såsom Hr Printzensköld förutsatt, vederbönde i alla 24 länen skulle behöfva höras, så kan väl detta icke taga mera tid än om det sker blott i ett län. Hr Printzensköld:
N;o 222, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 195; N:o 223, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 197; N:o 224, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 199. 512 Prot.-utdrag den 6 Juli 1848. Från Vällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-utskottets betänkande N:o 57, i anledning af framställdt förslag förj tillvägabringande af förbättring i författningarna rörande inteckning. S. D. Föredrogos ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkanden: N:o 19, i anledning af väckta frågor om ändring i nu gällande bestämmelser, rörande stängsel-skyldigheten. Yttrandet, vid slutet af pag, 6 och början af pag 7, utlåtandet å slutet af pag. 7 samt yttrandet, pag. 12, angående stängsel-förordningens 5 §. Återremitterades. Öfriga delar af betänkandet bifollos. N:o 20, i anledning af väckt motion om föreskrifters meddelande, i fråga om anläggning af anstalter för ängsvattning. Godkändes; och N:o 21, i anledning af väckt fråga om närmare bestämmande af rättigheten att bålla huspredikanter, m. m. Bifölls; Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Nils Strindlund från Vester-norrlands län anmälde att, vid föredragning inom de öfriga Stånden af Stats-utskottets utlåtande N:o 207, i anledning af erhållna återremisser å samma Utskotts betänkande N:o 124, i afseende å 7:de momentet under litt. B i 21 punkten af betänkandet, olika beslut blifvit fattade, hvaremot Bonde-ständet ansett momentet ej föranleda någon åtgärd; i följd hvaraf Strindlujid hemställde huruvida icke Ståndet nu ville latta något beslut i fråga om detta moment. I anledning häraf tog
Betäckanden, 657 detta inkast kan besvaras, böra de utvägar uppgifvas, hvilka jag föreställt mig kunna vidtagas till ett probabel! vinnande af ändamålet. Enligt Kongl. Maj:ts senaste Förordning rörande Sockne-stämmor och dermed förbundna åtgärd r, bör uti hvarje församling finnas ett Kyrkoråd. Detta består, jemte församlingens Prest, af Socknens mest ansedda Hushållare, dels af Allmoge, dels af Ståndspersoner, hvilka äga sina Soekneboars förtroende och merändels sjelfva icke allenast någorlunda känna sin Sockens Economiska förhållande, utan ock fatta ett slags intresse för dess ytterligare kännedom, samt äro i stånd att bäst upplysa sina medbroder om rätta afsigten med dylika uppgifter. Dessa böra hvar i sin Socken anlitas att uti sista medlet af October månad författa den första uppränningen efter alldeles enahanda formulair, som Tabellen utvisar, och vara förpligtade att hafva insändt densamma inom den 5 November, då Arets markegång sättes, till Landshöfdinge Embetet, hvilket åter, efter deraf lemnad del till Länets Hushålls.sällskap, eller dess Förvaltnings-Utskotfc, samt inhemtande af dess utlåtande och under årets lopp samlade anteckningar, författar sammandrag för hela Länet. Detta afsändes vid medlet af December månad till vederbörlig ort, för att vid årets slut vara allmänheten genom trycket kungjordt. LäneHushållningsSällskapernas bidrag till fullständigare och mera detaillerade uppgifters erhållande ocib ordnande synes val ingalunda böra forsum-» 638 Besv. och Ekon. Utsi;. nias. Dessa sällskapet-, om de annars uppfylla sin bestämmelse och svara emot det gifna förtroendet, äro i bästa tillstånd att med sin kännedom om landet, och sina i detta ändamål gjorda samlingar gå Regeringens önskningar till mötes.
ANDRA KAPITLET. Petros och Baruk. En befallning hade utgått från kejsar Julianus, att de kristne på egen bekostnad skulle återuppbygga de tempel, som de under de föregående kejsarne hade nedrifvit för den gamla lärans bekännare. I Athen bar detta påbud stränga följder, ty icke allenast Petros, utan äfven hans företrädare på biskopsstolen hade varit ifriga nedbrytare af de gamla gudars altaren, derutinnan understödda af den kejserliga magten, som dels legaliserat sådana handlingar, dels låtit dem vara ostraffade. I och med Konstantii död hade äfven de rika bäckar sinat, som från statens skattkammare strömmat i de rättrogne biskoparnes kassakistor. I Athen voro Kristianerna visserligen talrika, men den stora mängden af desamma tillhörde här den fattigaste af befolkningen, och de voro för öfrigt delade i tvenne partier, af hvilka det under Konstantius förtryckta var det till antalet betydligare. Dessa sednare hade genom sin biskop – ty äfven de egde nu rätt att hafva en biskop – hos Krysanteus och prokonsuln af Akaja beklagat sig deröfver, att de måste plikta för våldsamheter, till hvilka de voro oskyldiga. De hade icke nedrifvit några tempel; hvarför skulle de då drabbas af följderna utaf gerningar, hvilka icke de, utan deras motståndare Homoiusianerna hade begått? Man hade funnit deras klagomål befogade och befriat dem från deltagande i tempeluppbyggandet. Hela bördan hade sålunda fallit på Homoiusianerna, som dessutom glesnat genom talrika affall. Den stränghet, hvarmed Krysanteus öfvervakade och påskyndade arbetet, gjorde bördan dubbelt tryckande. Under denna tid af lidanden och svårigheter för den homoiusianska menigheten hade Petros visat sig värdig den plats, till hvilken församlingen upphöjt honom. Han hade utan att knota utrymt det förra biskopliga palatset, som var en byggning tillhörig staden Athen, och inflyttat tillika med Clemens i ett litet hus på Skambonide.