Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna tjensteförrättning medför äfven för RevisionsContoirets Tjenstemän en tillökning i de tjensten åtföljande inkomster, och de hafva således dubbla motiver, att med yttersta uppmärksamhet härvid förfara. Att så verkligen äfven tillgår, vågar jag tryggt försäkra. Ilans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottets förslag. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg, att, på sätt Friherre Åkerhjelm yrkat, det af Utskottet föreslagne stadgande borde i så måtto förändras, att Fabriksoch HandtverksSocietcternas medlemmar må, om de sä för godt finna, sjelfve, eller genom ombud, Öfvervara varustämplingen, och tillse, huru dervid tillgår. Bifölls. Angående Utskottets förslag att, enär uländsk vara i förädlad form exporteras, den för rudimaterien utgifna tull må till Fabrikanten restitueras. Friherre Åkerhjelm: Utskottets raisonnement, äfven en följd af min anmärkning, innehåller en afsigt att uppmuntra exporten, Den 3o October e. m. 487 oell tillika ett förslag för verkställigheten. Jag anser dock detta icke kunna utföras, åtminstone icke med någon slags säkerhet. Alt restituera den tull på ett råämne, som införskrifvaren t. ex. nedlagt i ett stycke calico; huru låter det sig väl göra? Med hvilken säkerhet kan det väl styrkas, alt han bestämt nedlagt detta råämne i den förädlade varan, utan en inqvisitorisk undersökning i hans fabrik, till hvilken man icke en gång äger rättighet. Man nödgas då antaga hans egen uppgift för giltig, och på den grunda beloppet af reslitutions-sumraan, som af Statens medel skall utgå. En sådan grund för Statsutgifter måste vara oförenlig med den säkerhet, som dervid bör äga rum. För öfrigt gå öfver hälften af våra väfnader lill Finland, utan att för dem erlägges någon tull, och om exporthandeln af inhemske fabrikater lönar sig, så uppmuntrar den sig sjelf.
— Uppgif å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, så erNu kan det ju hända att mången icke frå- gar efter detta — anser detta för obetydligheter. Men då ville jag bedja den, som det gör, synnerligast om det är en qvinna, att något litet betänka, huru hennes vrede verkar på omgifningen, samt huru den tager sig ut i andras ögon. En vrede, som man beherskar, inger för det första mera respekt, än en vrede, som man låter bryta ut. Och sedan blir omgifningen van vid dessa utbrott; man vet, att de ej kunna räcka i evighet, man bryr sig ej derom, och barn och tjenstefolk tänka som så: låt henne storma • — det går väl öfver. Slutligen — och detta är det svåraste — stjäl vreden och dess täta utbrott ifrån oss den kärlek, som vår omgifning skulle skänka oss, och hvaraf vår inre menniska skulle lefva. Och detta ville jag bedja enhvar maka, moder, husmoder af allt sitt hjerta och af all sin håg besinna, när hon frestas till utbrott af vrede. Det kan väl hända, att hon genom ånger, gåfvor och fördubblad ömhet kan åter vinna hvad hon förlorat, men detta sisyfusarbete är ohyggligt tröttande både för henne sjelf och för omgifningen, och ingen kan för öfrigt svara för att det lyckas. Om hennes närmaste också en gång, när hon går bort, glömma hennes fel och minnas henne med ömhet, kan det dock aldrig förnekas, att sammanvaron förbittrades, och att hon, då hon var ibland de sina, icke egde den kärlek, som kunde och borde varit hennes, och som skulle förljufvat hennes lif. Och då husfriden skall ständigt störas af häftiga uppträden, blir hemmet till slut nästan förhatligt, och hvar och en söker att så mycket som möjligt tillbringa sin tid utom detsamma. Det är så mången af oss, som häruti felar, som syndar ovetande — det vill säga, som icke vet eller tänker på, att hon går i träldomsok och är slaf af sin vrede, lika litet, som hon tänker på de sorgliga följder detta medför.
Jag anser twärtom säsom oumgängeligt, att den - öswerdrisne Sedelstock, som är satt i omlopp, dels genom - Den 7 December. nom .biträden lill Rikets forswar, dels genom ett gräns, löst försteg at Discont-werke!, ffyndesamr och bery» deiigcn minskas, hälst denne Sedel!, sta tillkommen u, län förökad waruproductiou, och icke representerande annar än krigs och enMdcS gäld, ofelbart och dage, ligen mer och mer mäste öka de söcbärsiige följder, som redan deraf börjat wisa sig. Jag tvet akt Höglsff. IWloktekS samtelige Leda» möter, lika som jag, klra för Bmqueus säkerhet; och ari frän n om nya BancoLän, endast tillkommit såsom sista »uwäg, om det af UrEocret föreflagne Inrikes l an c w s,ä me icke ffuile bifallaS. Jag fkiljer mig således förnämligast berun, att jag anser: mig pligtig >ä framställa fö.jderne af det ena alcernatiwet. att dek aldrig mä kunna »vidtagas, utan alla mindre wäb, liga ulwägar bliftva det sam»na föredragne. Riksens Ständer äro Löftesmän för upfyllandet os B-u>gneuS förbindelser. Deraf fester samma pligt, som äligger alla andra cautronister, men ifvan denna egenffap kan aldrig ledas möjl.gheten att anse och behandla Banque,» samm en Riksens Ständers egendom, ulan afseende pä Banquens Creditorer, — Jnnchasmarena af hennes sedlar. Bang»,eng förbindelse är, att dä bet päfordras, med klingande mynt, sine utelöpande sedlar inlösa. Sä snart Vanqnen, icke är i ständ, alt ett siikt åliggande fullgöra, böra Riksens Ständer i kraft af Deras garantie försätta henne i tilisiänd dertill. Är detta Rik ens Sränders pligt, huru ffulle dä motsatsen wara Deras rättighet, och kunna med Deras wishst förenas?
Sednare har den ädle Grefven yttrat, att R. Sirs siste Hrr revisorers anrriärknrr gifvit anledn. till Grefven* beskyllningar; och ehuru dessa annuirknir, hvilka så beskaffade uti berättelsen af mig förgäfves sökts, blott innefatta iS!(> och i837 årens förvaltning och redogörelse, och jag således dermed icke alls ägt att syssla , bör jag dock vördsammast erinra derom, att nämnda anmärkn:r redan blifvit behörigen och fullständigt besvarade, genom de afgifna lind. förklaringarna, hvilka redan för länge sedan blifvit tryckta. Då Hr G lefven under plenum, d. v. Maj. yttrade sin önskan, att en annan värd talare ''skulle bortlägga den bestraffande ton , hvari han y ttrat sig,’’ tror jag mig äga anledn. härmedelst vördsammast anhålla, det llr Grefven täcktes bortlägga den Förnärmande ion, som af Hr Grefven vid detta tillfället blifvifbegagnad. Hr S i 1 f vers töl pe, Da v id Wilh , anförde skriftligen: Den i5 Ma) f. m. Noga inseende den sanning, att' pä detta rum ingen, utan gilltig an led n., bör begära ordet, liar jag hittills varit en tyst åhörare aföfverläggningarna. Jag har derjemte trott, att endast öfvade talare hofde varaförbehållet Ståndets uppmärksamhet. Men om afven jag för denna gång anhåller att få taga den ett ögonblick i anspråk, hoppas jag, att det Ll. Ståndet derföre skall skänka mig sitt undseende. Det giifves nemi. stundom omständigheter, som rättfärdiga äfven Ii Vini sorn awBtuis skulle synas mest vågadt. I ett föregrde plenum, då 3:dje hufvud t i teln var under öfverläggning’, har eri talare, hätisy ftande på det embetsverk, der jag är ledamot, låtit undfalla sig' det frän ett främmande språk lånade ordet ga spil lage-. Åtskillige talare, sorn efter honom uppstått, hafva upptagit ordet till analys.
Bergslagsstaterna i orterne underordnas sistnämnde embetsverk. Då härefter förekom Utsk:s i mom. 1 it. A. gjorda hemställan angtde aflöningen för Kommerskollegii President, yttrade sig Hr M o n tg o m me r i e: K. M:t har i sin Propos. föreslagit en lön af f),000 Rdr för såväl Presidenterne i Rikets Hofliätter, som för den nu i fråga v:de Presidenten. Dessa löner har likväl Utsk. funnit sig böra nedsätta till 8,000 Rdr, men då Högloft. Ståndet, då fråga var om de förstnämnde Presidenternes löner bestämde dessa till 9,000 Rdr, så förmodar jag, att Ståndet af samma anledntr bestämmer lönen för Presidenten i Kommers-Kollegium till 9,000 Rdr. Hr Akerman, Fredr.: Jag skulle önskat att tjänstemän nens löner i allmänhet blifvit fastställda till något högre belopp än som skett, dels med afseende på den högre lefnadskostnaden och dels med afseende på statens eget intresse att hafva goda embetsman, hvilket blir allt svårare och svårare, då så få personer numera egna sig åt embetsmanna-banan. Med afseende på KommersKollegii organisation, dess ledamöters och tjenstemäns aflöning har likväl Otsk. hufvudsakligen följt K. M:ts Propos. och jag vill derföre icke dervid göra någon anmärkn., men med afseende på Presidentens aflöning, i afseende hvarå afvikelse från K. M:s förslag egt rum, anhåller jag att få yttra några ord. Mången skulle kunna tycka, att jag vore den minst lämplige att yttra mig i denna sak, då jag för närv:de innehar denna befattning, men då jag befinner mig i den lyckliga ställning, att jag af egen förmögenhet kan fylla det som brister i utgifterna för mina lefnadsbehof, ehvad It.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i6Febr. rS-i®- Preste-ståndet den 16 Borgare-stån let den 16 Bonde-ståndet den 16 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj.ts nådiga proposition, angående öfverlåtande till Malmö stad af mark, tillhörande Malmö fd fästning. (Stats-Utk. Uti., N:o 31.) S. A. K. Sedan Hamn-direktionen uti Malmö hos E. K. M. i underdånighet anhållit, att, för fortsättande af uppgjord plan för hamnbyggnad i nämnda stad, den del af glacis’» utanför Malmö f. d. fästning, som på en af kapitenen Beijer upprättad karta öfver Malmö hamn funnes utmärkt med litt. A till litt. C, måtte, jemte den utanför berörda mark befintliga och med litt. A C D på kartan utmärkta utfyllning, till staden öfverlåtas under egande rätt, hor K K. M., efter det Krigs kollegium och chefen för ingenieur-korpsen i ämnet blifvit hörda samt ansökningen tillstyrkt, uti till Rikets nu församlade Ständer allåten proposition, behagat i nåder föreslå, att omförmälda, kronan tillhöriga, mark, hvilken E. K. M. ansåge kunna af kronan undvaras, måtte till Malmö stad under egaude-rätt aflåtas emot följande vilkor: l:o att, då, genom öfverlåtelse» af ifrågavarande mark, hinder uppstå för den nedanför liggande betäckta vägeits begagnande såsom hittills för garnisonens skjutöfningar, staden bör till detta ändamål, pä kommendantens reqvisition, upplåta tjenlig plats $ 2:0 att den för vestra betesmarkens vid Malmö begagnande till exercisfält åt garnisons-sqvadronema år 1846 staden beviljade hyresafgift, 25 r:dr för April och 50 r:dr för Maji månad, hädanefter upphör, samt att Kongl. Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Uti 3rrlje momentet föreslås: 5,Att hvar je Extra Rote, från det arets början då krig Den t 3 April. 199 5,är förklaradt och så länge kriget fortfar, be”talar årligen 3 tunnor Spannmål och dermed ”är för all Extra Ro.eringsskyldighet fri.” Det är i denna del , som jag är af alldeles olika tanke med den värde Ledamoten, och jag tror mig kunna bevisa, att hans framställning strider emot de för, det utomordentliga försvaret Jagde grunder. Enär, i anledning af Kongl Majlis till Riksens Ständers medborgerliga och eniga bedömande öfverlemnade frågor: Huru Riket skulle försvaras, och huruvida den ela varande Krigsmagten dertill ansåges tillräcklig , Riksens Ständer beslöto den nyligen med så mycken framgång begagnade Beväringen, fastades vid detta beslut det uttryckliga , oskiljaktiga och förutgående vilkor, att all orotetad Jord skulle under krigstid uppsätta manskap, i likhet med den förr roterade. Till bevis deröfver tjena följande ställen i Oeconomieoch BesvärsUtskottets Betänkande af den 30 Mars 1810, hvilket Riksens Ständer antogo såsom deras : Såsom det första medel till Rikets ökade försvar bör all nu inom dess gränsor varande oroterad jord, af hvad namn och beskaffenhet den vara ma, de Boställen endast undantagna, som af i tjenst varande militära personer innehafvas, så snart Riket med krig hotas eller oroas, genast uppsätta och med beklädning förse det emot samma jord svarande Försvar s-manskap, hvilket Kongl. Majit äger att pä en 200 Den 13 yjprit. gång mel or din aira arméen låta uppbåda och utcommendera. Under förbehåll, att ofvannämnda extra rotering af den hittills oroterade jorden vid påkommande krig ofelbart blifver verkställd, samtycka Rikets Ständer, att, när Rikets gränser af fiendtligt anfall hotas eller oroas, För stärknings-manskap. må uppsättas , med följande vilkor och efter nedanskrifne grunder, Så väl i första punkten nämnde nyroterade Soldater, som det nu stadgade
Och skulle med anledning af allt det som anfördt blifwit Riksens Häglof!. Stander dela med Utskotten den öfwertygelse att Landt-Tulls. Afgiften wida ffiljd fran en werkelig ConsumtionS-Afgifk in . ? ^ ne - Den z Julik. ros7 nesakkar en ojemn, obillig och för den fakklge i längden mäst kännbar beskattning; att uppbörden deraf är för Staten högst kostsam, ledande till grof försnillning och till förlust af en mängd personer, som med fördel i andra yrken kunde begagnas; att den tillika med Menigheten medför de widrigaste olägenheter och ar till den grad tryckande att oin också 600,000 R:dr utan skada för Landtmanna-Naringarne kunde pä detta sätt inbringas, skulle den lindring i Bewillnings - Ziffran, som härigenom uppkom, fruktanswärdt kosta allmänheten denna Summa tw<! Z«lngor; att Landt - Tullarne dessutom bjuda det swaga motstånd at Lurendrägaren, som föder Lacnförakc och lockar till öfwerrrädelser; att persedle-ertracter utan trowärdighel mindre upplysa an förwilla begreppen om Landers Waru-tillgängar och den inre rörelsens locala förändringar; samt att ändteligen Tull-Jnkomsterne bade hitintills blifwit fullt godtgjorde at Staten och skola jemwäl hädanefter pä lika eller till afwentyrs annu bättre grunder med allmän tillfredsställelse warda ersatte; sa böra Utskotten hoppas, att Riksens Häglof!. Ständer lära med bifall till det af Kongl.
18^ rörande 128 §, samt i slutet af utlåtandet föreslagit, yttrat och hemställt, blef af Ståndet gilladt Från Vällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets utlåtanden: N:o 166, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 41, i fråga om ytterligare anslag till uppförande af cell-fängelser. Lades till handlingarna’, N:o 167, angående tiden för nästa revision af StatsBankooch Riksgälds-verkens förvaltning och räkenskaper. N:o 168, i anledning af väckt motion, om slats-anslag för en navigations-skola i Vestervik. Bifölls; N:o 169, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet N:o 82, angående väckta motioner, rörande förhöjning i priset å salpeter. Lades till handlingarna; N:o 170, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 95, angående eftergift i arrendet för Mörrums krono-laxfiske i Ble kinge län. Med ogillande af Utlåtandet N:o 170, vidblef Ståndet sitt förut beslutade bifall till betänkandet N:o 95; N:o 171, i anledning af väckt motion, angående nedsättning i arrendet för krono-säteriet Boda. Med ogillande af utlåtandet N:o 171, i dess tillstyrkande del, fattade Ståndet beslut i enlighet med herr Norins, emot berörda utlåtande afgifna, reservation; N:o 172, dels i fråga om äskadt anslag för gevärs-tillverk ning, dels rörande förvaltningen af Carl Gustafs stads gevärs-faktori. Godkändes; och N:o 173, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående rättighet till pension för åtskilliga vid fångvården antagne tjenstemän. Godkändes.
Reservationer: af Herr Mannerskantz, C. A.: »Jag reserverar mig emot Utskottets till Riksens Ständer afgifua tillstyrkande, att från beräkningen af Bankens sedelskuld må uteslutas de i Betänkandets slutpunkt uppräknade äldre sorter sedlar af diverse valörer. Den hufvudgrund, hvarpå Riks-bankens realisations-förmåga för närvarande hvilar är den, att Bankens sedelskuld, sådan densamma beräknades och befanns när grunden år 1814 lades, med 20 millioner öfverskjulande Bankens då egande metalliska kassa, icke i något fall skulle få ökas, utan jemnt motsvarande tillökning i Bankens metalliska valuta. Rubbas denna grund, då är lära värdt att också realisations-förmågan ramlar, det den icke kan göra om grunden bibehålies oantastad; men man plockar bort den första stenen, då man nu godtyckligt föreslår en, om ock icke särdeles stor, tillökning i Bankens sedelstock, utan att motsvarande metallisk valuta till Banken ingår.» I denna reservation hafva instämt Herr Grefve Wrangel, Herr Riks-Arkivarien Nordström, Herr Doktor Sandberg, Herr Konsul Cramér och Riksdags-fullmäktigen Nils Andersson från Christianstads län. af Herr af Wirsén, C. Th, af Herr von Printzencreutz, B. Waf Herr Hesselgren. af Herr Domprosten Widebeck, som ansett samma åtgärd, som uu blifvit af Utskottet tillstyrkt, i afseende å transport-sedlarne samt sedlartTe å 3 och 2 R:dr med dubbla och enkla blad, kunna utan betänklighet föreslås beträffande de s. k. skillingssed larne. Enligt Bankens Räkenskaper voro af tiedeman.ndc Sedelslag joljande belopp såsom utelöpande bokför de: Transportsedlar på S
De beslut som Riksens Ständer med anledning af ConstitutionsUtskottets fällda omdömen gå att fatta, äro icke heller grundade på juridiska undersökningar, äro icke heller annat än yttrade opinioner, för hvilka de i sin ordning genom opinioners yttrande bedömmas. Det 3;dje resultatet af Utskottets förrät - % Den io Julii f. ut. 155 tade granskning är: att Riksens Ständer äga anledning att yttra den önskan: att vederbörande som det åligger att vid förefallande behof uppgifva de tillgångar, gom Riksens Stander anvist, dervid aldrig måtte lemna ur sigte att Lagstiftningen genom Titlarnas åtskiljande och bestämmandet af visea villkor förmedlens användande och redovisande» ansett sig allena hafva kunnat afböja förnyandet af förra tiders olyckliga erfarenhet. De facta, sorn rättfärdiga framställningen af denna önskan finnas upptagne i ConstitutioosUtskottets Betänkande N:o 18 samt i den 6ista anmärkningspunkten af dess allmänna betänkande. För bestämmandet af Ridderskapet och Adelns beslut hvad denna del af Betänkandet beträffar, torde jag få påkalla dess uppmärksamhet åt mina anmärkningar vid ConstitutionsUtskottets yttranden i anledning af de af StatsUtskottet anmärkta punkter, som Constitutionslltskottet ansett sig icke böra fastställa. Jag förbigår de i Betänkandet upptagna speciella anmärkningar, då deras bestämmelse lärer Vara, såsom ConstitutionsUtskottet i början af sitt betänkande ger tillkänna att upplysa Konungen om sina Rådgifvare. Ridderskapet och Adeln har hört hvad dess ConstitutionsUtskott i enlighet med de pligter som RegeringsFormens 106 och 107 156 Dtui 10 Ju lii f, m, §§. detsamma ålagt för Riksens Ständer tillkännagifva. Det åligger Ridderskapet och Adeln att fatta sitt beslut. Grundlagens föreskrift är ej positiv för Ständerna, såsom för deras, granskningen förberedande Utskott.
Handlingar, som inlämnas till UnderRätterne, böra ej"charteras; de inflyta iProtocollet, hvilket, då det äfven med en utdragen styl charleras, medför den orättvisan, alt handlingarna blifva charterade minst 2:ne gånger. Man borde på samma grund chartera det man talar till protocollet, för att vinna likhet; ty om man uppläser handlingens innehåll, fritages man derigenom från skyldigheten att den chartera, och samma ändamål vinnes, hvarigenom lagen kan eluderas. Så väl Grefve Spens’s ifrågavarande Motion, som Friherre Ridderstolpes, Fredrik, den 10 dennes f. m. och Herr von Qvan - Den 19 December e. 111. 385 Qvantens denna dag i timnet afgifne yttranden, blefvo uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalk en framsta ld proposition tili BevillningsUtskottet remitterade. Å nyo föredrogs Herr Liljenstolpes, Carl, den 10 dennes e. m. på bordet lagde Memorial, angående åtskillige ändringar i Kongl. Stadgan om SkriflesVerket i Riket af den l\ Herr Danckwardt, Magnus Georg: I det förevarande Memorialet yrkas ändring i de nya LandtmäteriFörfattningarne i 2:ne omständigheter; den ena, att föreskriften om LandtmäteriArfvodes utgörande för Boställen må upphäfvas, eller penningar af Statens medel dertill anslås; den andra, att Storskiften i sådane skifteslag, der utrönt är, att Enskifte ej kan ske? icke böra få rubbas.
Med stöd af hvad uti inledningen till detta Betänkande blifvit yttradt, afstyrker Utskottet beviljandet af det utaf Kongl. Majit äskade anslag 1,897 R:dr 37 sk. 4 rst., åsyftande en förbättring i de till Underbefäl och Spel vid Gottlands National-Be värings Infanteri och Jägare utgående löner, och föreslår, att anslaget enligt förra Staten må oförändradt utföras med R:dr 33,000. Uti den betydliga kostnad, sorn denna titel emedlertid, äfven utan förhöjning, erfordrar, finnér Utskottet i öfrigt anledning föreslå Rikets Ständer, alt hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om undersökning, ledande till en möjlig reorganisation af denna Beväring, hvarigenom nyssnämnde kostnad något skulle kunna nedsättas; och tror Utskotskoltet, att detta skulle kunna ske, om principen af en frivillig tjenstgöring för hefälet i större eller mindre nion infördes. 23:o Hallands Beväring. Med afseende å det anslag, som i Staten finnes utförd t för denna Beväring, och under förutsättning, att Be väringsclasserne inom Halland skulle kunna öfvas af angränsande Regementets Befäl, anser Utskottet sig böra, i likhet med hvad i afseende på Lif-Bevärings-Regementet blifvit föreslaget och efter enahanda grunder, tillstyrka indragning af Hallands Bevärings befäl, med oförändradt bibehållande emedlertid af det i förra Staten uppförde anslag. 24:o B ev ät ■ in gs - Ma n skåpets Vapenöfning.
Men en annan lika vigtig punkt å Rindö-landet finnes att befästa, nemligen till försvar af försänkningarna vid Oxdjupet. Skulle denna försänkning lemnäs utan något försvar från land, så är genom den undersökning, som gjordes af den år 1856 nedsatta Komitén för hufvudstadens befästande ådagalagdt, att densamma utan synnerlig svårighet skulle kunna göras tillgänglig för fiendtliga fartyg, hvarigenom således befästningen vid Waxholm blefve turnerad och inseglingen till hufvudstaden öppen. Komitén .föreslog då, att å samma ställe, hvarest nu en äldre befästning finnes å Rindösidan, gent emot Fredriksbergs gamlå torn, borde en lämplig befästning anläggas till för - Bil. M 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1862. 61 sänkningens försvar. Projekt till en sådan befästning jemte kostnadsförslag öfverlemnas jemväl till Kongl. Majrts Nådiga gillande. Då de gamla befästningarna på Wermdösidan med allt skäl anses olämpliga och i närvarande stund kunna antagas såsom icke utgörande något försvar, så ligger en öfvervägande fördel uti att, då nu ett nytt försvar här kommer i fråga att uppföras, förlägga detsamma på Rindösidan, såsom stående i sammanhang med den på denna ö redan uppförda skans och hvarigenom således alltid ett ömsesidigt understöd bör kunna lemnäs i händelse af fiendtligt angrepp. Enligt det uppgjorda förslaget skulle kostnaden för denna befästning jemte expropriation af marken uppgå till en summa af 276,000 R:dr Runt. Som befästning af denna punkt är af största vigt och bör företagas i sammanhang med arbetet å den under byggnad varande skans å motsatta ändan af Rindö, hvilket arbete nästa år blifver fulländadt, så har Chefen för IngenieurCorpsen i underdånighet föreslagit, att Kongl. Maj:t Nådigst täcktes begära vid nästa Riksdag ett anslag härtill af Rikets Sländer af 276,000 R:dr, att utgå under åren 1864, 1865 och 1866 med 92,000 R:dr årligen.