Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
In stclem krotocolli LU. UaAerbeim. Likalydande med de' i Riksgälds-Contoiret förwarade höga Original, betygar joli. dUcUletsell, Registrat. wid RiksgäldS-Eoutoiret. Re - 446 Den 12 Zcbruarii. Remitterades till Stats - Utstottet, samt tilläts författaren att med de andra Siänden communicera - Uplästes ett ifrän Stats - Utskottet ingifwit sälydande: Wördfamt Memorial! Uti Nådig proposition af den zi sistl. October, har Kongl. Maj:t förklarar det Kongl. Maj:r i Näder förwäntar, arr Riksens Stander mä utfinna och anfla nödige medel att alla Officers och UnderOfficers lönner, fom förut warit anfiagne pä Sweaborgs och Äbo Escadernes Stater, mä pä Swensta Staten, med undantag af Ofwerste Lönen, öfwerföras och bibehällas; att bet i Finland förut stationerade Skårgärds - Styrmans Compagnie pä Swenst Stat öfwerflyrkas: Att det Coopvarbie-Karls Compagnie, fom söre kriget warit Sweaborgs Efcadre anfiagich och sedan blifwit härstädes ä nyo upsatt, mä tillika med 602 man och nödigt Spel af Finsta Sjö-Ar. illerie-Compagnierne pä Swensta Staten uprågås: samt att de hittills pä Swensta Staten bestädde Skepps-Göstar, mätte frän den Finsta ökas till ett antal af 60 Ordinarie och zo Extra Ordinarie Skepps-Gostar. Scals Ulstottet har uti häröfwer afgifwik Betänkande af den 29 sistl. Novem - Den Zebruarii.
Af den 4 Mardi, deruti Utskottet, i anledning af väckt fråga, om förbud mot Krämares kringstrykande; yttrat sig, så mycket mindre kunna något i detta ämne föreslå, som genom Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majrt vid 1815 års Riksdag, angående bestämmande af Glasoch Porceilainsförares samt Smides-handlares Handels-rättighet, tjllräcklige åtgärder syntes vara fattade till vinnande af det ändamål Motionen åsyftade. »— Hvarvid var fogadt Utdrag af Utskottets Protocoll för den 4 sistledne Martii, enligt hvilket Herr Zetterberg, vid denna frågas förevarande i Utskottet, yrkat, att Smides-tillverkningar matte obehindrat tå föryttras, 3;o Af den 4 Martii, i anledning af Grefve von Schwerjns väckta Motion, om möjlighets beredande tor innehafvare af Boställs-jordv att låta försäkra den å sådan jord befintelige åbyggnad i Allmänna Brandförsäkrings-anstalter; deruti Utskottet, pä andragne skäl, icke funnit s,ig kunna med detta ämne taga någon åtgärd, svarande mot det nyttiga ändamål Grefve van Schwerin åsyftat. 4:0 Af den 25 sistledne Februarii, i anled - lfa Den i April. ning af Kongl. Majits Nådiga Proposition, om jemnkning uti Båtsmans-Roteringen i Halland; deruti Utskottet hemställt, att Riksens Ständer måtte hos Kongl Maj:t i underdånighet anhålla, att Rote jemnkning i Hallands Län måtte sättas i verkställighet och att Kongl.
Ständer skulle i afgående skrifvelse tillkännagifvas: ”att Kongl. Maj:t, med stöd ”af Grundlagens anda, af aldrig öfverträdd häfd och af Svenska folkets ”rätt, ansåg en åtgärd af beskaffenhet, som den ifrågavarande, ej lagligen kunna tillvägabringas utan de begge Statsmakternas samverkan, och ”att, i följd deraf, Kongl. Maj:ts biträde i sådant fall komme att bero ”af en förutgången pröfning af behofvet och lämpligheten af en dylik åt”gärd, äfvensom af naturen utaf de vilkor, som dervid blefvo fästade.” Herr Justitieombudsmannen har, enligt KonslitutionsUtskottets föreskrift, anmärkt, att den sålunda af StatsSekreteraren och StatsRådet tillstyrkta meningen är stridande emot '72 §. i Regeringsformen, enär denna paragraf tillägger Rikets Ständer rätt att ensamt besluta i allt, som rörer styrelsen och förvaltningen af deras Bankj hvartill således äfven liörde, att för dess behof inrikes eller utrikes upptaga lån, de der icke kunna sägas belasta Riket, då Banken är en Rikets Ständers enskilda inrättning. Till bemötande häraf få vi vördsamt anföra, att det rådslag, som utgör föremål för anmärkningsmemorialet Lit. B., innefattar dels ett omdöme om hvad Grundlagens anda och Svenska folkets rätt ansågos i förevarande fall fordra, dels ett tillkännagifvande af de omständigheter, som, vid pröfning af en framdeles skeende underdånig anhållan om Kongl. Maj:ts bemedling för upptagande af ett utländskt kreditiv för Banken, kunde verka på Kongl. Maj:ts bifall till en sådan bemedling, den Kongl. Maj:t 105 egde grundlagsenlig rätt att bevilja eller afslå. I följd af Kongl. Maj:ts delaktighet i stiftandet af Myntbeslämningslagen och Lagen för Rikets Ständers Bank, begge af den 1 Mars 1830, samt enligt Regeringsformens tydliga åsyflning uti 16 §., uppkommer Kongl. Majrts förbindelse att äfven å Sin sida vårda dessa lagars orubbliga vidmakthållande, och det är derföre Kongl.
Den som godkänner Utskottets, af tre Stånd gillade förslag, att ”Salt: oraffineradt: Kok-, Bergoch Glauber-, vattenfritt,” skall beläggas med en införselsafgift af 10 öre per kubikfot, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma dessa slag Salt att, på sätt Bonde-ståndet beslutat, vid införsel vara tullfria. Denna votering har utfallit med 76 Ja och 42 Nej) hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. 4-9:de omröstningen. (54 prop.). Den som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, rått, ofärgadt Silke skall vid införsel fortfarande vara tullfritt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej. åsättes, enligt Bonde-ståndets beslut, denna artikel en inlörsels-afgift af 50 öre skålpundet. Omröstningen Förstärkta Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 28. 17 Omröstningen har utfaliit med 80 Ja och 39 Nej; och hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. Den sorn anser att Smör bör, i enlighet med hvad Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, vid införsel vara tullfritt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages, enligt Bonde-ståndets beslut, för Smör en införsels-tull af 3 öre skålpundet. Denna votering har utfallit med 86 Ja emot 33 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen.
Herr lelannerstam. För at i denna twist kunna komma til ett kesultst, torde jag fä förestå hwad Friherre Liljencrantz: upgifwic,at twäntte Lompromissarier matte wäljas af Landshöfdingen, twänne af den tLxeiaäe och den femte af desse fyra, hwarjemte kunde förordnas, ac en Ledamot af'L-rxsrinZsLommitteen, borde wid Lompromiss-Rätten wara närwarande utan röst, men för at lemna uplysningar. Grefwe ve la 6arclie. Det förundrar mig högeligen at nu höra en annan piincipe följas än förur wid detta Riksmöte, och at man will öst werlemna ät Landshöfdingarne, at i Bewillningsmäl dömma i sidsta Instanrien, da man trott förut rädligt at ar Lolle^ier anförtro denna pröfning och domsrätt. Härefter upstod emellan ätffilliga Ledamöter nagra korrta samtal, hwarunder fiera hördes begära proposition, dä Herr Landrmarskalken ässade ljud och yttrade sig: Da alla som i detta ämne talar, förenar sig om enahanda tanka, undantagandes Grefwe Ve la Larclie, fär jag i anledning af äiscmserne framställa följande proposition: At sammansättningen af Lompiomiss-Rätten sä mätte förandras, at twänne Ledamöter deraf nämnas ä Kongl. 526 Den 9 Mars. e. m. Kongl. Majus och Kronans magnar af Landshöfdingen, twänne af den tgxeraös Parken, hwilka fyra Ledamöter utwalja den femte. Skulle wid detta nämnande rösterne pa twanne personer utfalla, lika lottas dem emelian. Af vaxennAs-Lommitteeli bör en Ledamot wara tilstädes, för at meddela uplysningar, men utan röst.
Med fullkomlig öfwcrtygelse om nyttan af ods lingar i allmänhet, har Uiffottet icke kunnat undgä att finna huru mycken fördel det Allmänna skulle kunna wänta sig, om ifrägawarande widsträckte Landffa» per, som nu endast äro ofruktbare ödemarker, klefwa odlade och befolkade; och dä dertill kommer huru säll» synt der är, an träffa nog patriotiske män, som, för den sena winsten af dylika företag wilja upoffra sin tid och sine omsorger, tror Utskottet det wara billigt, att den person som wiil äraga sig ett sa mödosamt arbete cj bör lämnas utan upmumran och understöd. Dä Utskottet anser sig böra äga ett fullkomligt förtroende för de kunnige män, hwilkaö witsord Herr Majoren 8rgel von k-lolllein, j anseende till företagers möjlighet föreredt, och dä det sökt? understödet sy» neS ganska mättcligt tilltagit för ett sä widsträckt arbe, le, saint Herr Majoren endast pä det wilkor grundar sin anhällan, alt han hwarje är önskar erhälla undersökning till ädagaläggande af hwad han Uträttat för att swara emot det biträde Stäiidernc honom tilläswenkyrs kunna lämna, finner Utskottet fullkomligt skal, att med Desi wördsamma tillstyrkan beledsaga Herr Majorens oswannäwnde anhällm; Och ehuru det lärer tillkomma Högloft. Stats Utskottet, alt yttra sig huruwida och pä hwad sätt dek sökte penninge understödet kan erhäilas, sär dock Oeconomiae Utskott-t. i anseende till detta ärendes wigt och nytta för det Allmänna, detsamma till Riksens Högloft S anders öma bedjer» tande öfwerlämna. Slockholm den 2Z Nowember Pä Höglofl. Ridderffapet och Adelns wägnar lod. 6. Oxeustierng» Pä Den 8 December. §t§ Pä Högwördige PicsterStändclS wägnar delaZn. 8csZneIlus.
Hvad de förbättringar beträffar som vi lyckats åstadkomma 1 vår lag nu på sednare tider efter 1809 och isynnerhet på de sista 30 åren, så hemställer jag till Hr Gr:n och en hvar sorn följt med våra Riksdagar, om icke samtlige våra lagförbättringar äro hemtade från Lag-beredningen. Det är visst sannt, att LagUtsk. understundom gjort sig en ära af att förändra och förbättra de förslag som af Lag-beredningen blifvit gjorda, om icke i annat afseende, åtminstone med hänseende till redactionen; men jag tviflar på att dessa förändringar varit bättre än Lag-beredningens ursprungliga förslager. Då sålunda Svenska Riksdagen och Svenska folket tillgodonjutit så stora fördelar af denna Lag beredning, så synes det mig icke Vara att befara att en ständig Lag-beredning bestående af 2 eller 3 ledamöter skulle vara utan nytta för landet. Jag skulle tro motsatsen, och att Just.Statsministern, Just.Kanslern och Just.Ombudsmannen skola draga stor fördel af att vid granskningar af allmänna lagar och författningar hafva bredvid sig gamla erfarne domare och vetenskapligt bildade personer med förmåga att författa lagar hvilka såväl här som annorstädes äro sällsynta. Det är på dessa skäl jag tillstyrker afslag å Ut,sk:s Betänk, eller åtminstone att det såsom alternativ framställde förslag måtte antagas 104 Den 1 Mars. nemi.: »att R. St:r måtte hos K. M. i underd:et anhålla att K. M., efter juridiska Fakulteternas och öfrige vederbörandes hörande, täcktes för Ständerna i Nåder tillkännagifva, huru stort anslag kunde erfordras för omförmälda högst vigtiga ändamåls vinnande. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl: Jag för min del betviflar att denna motion vinner någon framgång förr än man tydligt ådagalagt, hvad som med den egentligen åsyftas; ty som förslaget nu är framstäldt kan man icke veta, om man genom dess antagande verkligen vinner hvad man tänkt sig. Vidare har det synts Utsk. oklart, i hvad förhållande de personer, som skulle stifta lagarne, skulle komma att stå till dem, som skulle redigera desamma.
Läns jorde-bok medhinnes färdig, skall den tjena till efterrättelse för länet, sedan hufvudsaklig granskning deraf föregått. Kammar-kollegium meddelar stadfästelse på fördelningen och beloppet af den ränta, hvilken för hvarje hemman eller lägenhet bör i jordeboken antecknas. Besvär kunna i alla hänseenden anlöras uti i allmänhet föreskrifven ordning. ll:o Uti först upprättande jorde-bok skall, jemte nya penningeräntan och nya persedelräntan med hvarje persedels vid förenklingen beräknade varde, äfvenväl förutvarande persedelräntor med deras kronovärdi antecknas; hvaremot, om och när nya jorde-böcker uti en framtid behöfva upprättas, de gamla persedlarne med deras kronovärdi uteslutas. 12:o Så snart beslutet är fattadt rörande de persedlar, hvilka såsom hufvudräntor komma att qvarstå, skola, fastän ny jorde-bok för Länet ej ännu hunnit upprättas, likväl, och utan undantag för annat än Upsala och Skaraborgs Län samt der privilegier eller räntetagares rätt utgöra hinder, alla småpersedlarne, som böra till penningeränta förvandlas, blifva de skattskyldige uti Länet debiterade och af vederbörande uppburne till det vid förenklingen beräknade beloppet, efter medeltalet af de 20 årens markegångspris från och med 1832 till och med 18S1, samt med iakttagande tills vidare af hvad i 5:te punkten stadgas om minsta enheten i penningeräntan. 13;o Som all leverering in natura af de persedlar, hvarå uti Norra Länen Spillmarker vid sådan leverering beräknats, nemligen smör, kött, talg, m. fl. kommer att upphöra, böra ock, vid alla i oeh för ränteförenklingen skeende beräkningar, dessa spillmarker derifrån uteslutas. 6 Kongl. Majas Nåd.
Summa R:dr 9,176,363: 12. 7. — 13 - Beträffande särskilt de inom linien i Riksgälds-kontorets hufvudböcker förda fordringar och andra tillgångar, hvilkas belopp vid 1850 års slut uppgick till,* . 8. så hafva dessa under revisionsåren minskats genom den af Rikets Ständer vid sednaste riksdag beslutade och i 1851 års hufvudbok verkställda afskrifning af Riksgälds-kontorets dittills balanserade fordran för det, vid 1828, 1829 och 1830 års riksdag, till spanmålsundsättningar beviljade Kreditiv å 1,000,000 R:dr; men som de, under åren 1851 och 1852, af Riksgälds-kontoret förskottsvis utbetalda medel till bestridande af kostnaderna för kolonien S:t Barthelemys förvaltning, efter afdrag af ett derunder till detta verk aflemnadt mindre belopp, blifvit tillagda Riksgälds-kontorets inom linien upptagna fordran för enahanda förut verkställda utbetalningar, har denna fordran ytterligare ökats med 11,608 R:dr 11 sk. 7 r:st.; så att samtliga, på berörde sätt bokförda, tillgångar och fordringar, vid början af detta år, uppgin go till ett belopp af - „ 730,356: 11. 3. För att jemväl fortsätta de i föregående revisions-berättelser meddelade fullständiga upplysningar, angående beskaffenheten af alla Riksgälds-kontorets tillgångar samt betalningsvilkoren för de af detta verks medel, under sednare tider, utgifna mångfaldiga låneunderstöd, hafva Revisorerne låtit uppgöra nedanstående utredning, hvilken utvisar hvarje Iåns ursprungliga och nuvarande belopp samt den förändring detsamma, enligt de af Revisorerne granskade räkenskaper, undergått; varande jemväl i denna utredning alla, sedan början af 1840 och 1841 års riksdag, till sjösänkningar eller andra vattenaftappningsarbeten inom hvart och ett län beviljade och utbetalda lån sammanförda. Uti Rikgälds-kontorets hufvudböcker utbalanserade Fordringar och öfriga Tillgångar:
N:o 26, som utlåt N:o. 107, till handlingarna. Ut supra. 1“ E. M. Tegner.” Jag skulle tro det vara skäl att inskränka sig till det beslut, sorn PresteSt. fattat, måhända med uteslutande afen 43a Den >4 November e. m. punkt och tillägg af en annan; men innan R. o. Ad. närmare yttrat sig i ämnet, torde det vara för tidigt att göra detta påstående. Jag vill blott, med afseende på hvad sorn nyss vitrades om olägenheterna nf minoritetens tvingande att ingå på entreprenaden, hemställa till Ståndet, om icke den olägenhet vore större, som skulle uppkomma, derest en del ville bibehålla den gamla skjutsen, och en annan del antaga entreprenad? Då skulle sk jutspenningarne betalas olika för den ena och för den andra, samt verka en mängd trassel och oreda, då man vid samma gästgifvaregård finge betala både efter den bestämda entreprenaden och efter vanlig skjutslega. Jag fruktar att derigenom så mycken tvist och osämja skulle uppkomma, att man måhända funne sig hafva varit bättre belåten om al Isi rigeu förändring ägt rum. Jag befarar, att del då på gästgifvaregårdarna skulle komma att se ut med ordningen ungefär på samma sätt, som vid Bohusläns regtle, der den ene soldaten är lill häst och den andre till fot, allt efter som det faller den ena eller den andra rusthållaren in att besluta, åled ett ord, jag tror att inom hvarje skjutslag bör majoriteten kunna tvinga minoriteten. De ojemna förhållanden, sorn eljest skulle uppslå, blefve alltför menliga. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: På grund af hvad den siste värde talaren anfört, anhåller jag 0111 Hr Landtmts benägna upplysning, först huruvida det är tillåtet att utlåta sig öfver ämnet i dess allmännelighet, eller om det skall punktvis föredragas. Jag skulle icke gerna vilja tala emot den ordning, hvari Hr Landtm.
Deremot anser jag visserligen nyttigt att socknarnes, eller menigheternas der, åliggande att gifva denna kungsgårdshjelp, upphör, mot det att den dem derför beviljade friheten i bevillning äfven upphör; ty det nuvar:de förhållandet är en öfverllyttning, som ingalunda öfverensslämrner med de allmänna grundsatserna för ett ordentligt beskattningsväsende, och hvilken jag ej heller anser af något skäl böra fortfara ; men deremot är det i min tanke mycket skäl, att, när statsmakterna tinna delta åliggande böra upphöra tillika med den derför åtnjutna lindringen i bevillningen, alt de då också göra ett anslag, som motsvarar den inkomst, som på delta sätt dels varit tillagd K. beflude, dels anvisad för embelsrummen m. m. Jag anser derföre att: den vissa socknar i St. Kopparbergs län ålagda s. k. Fahlu kungsgårdshjelpen, skall samtidigt med hittills deremot medgifna lindring uti personela bevillningen, försvinna, så snart sådant för närvar:de boställsinnehafvarens rätt kan ske. Denna hjelp motsvar:de statsanslag, efter medelberäkning för åren 1828—47, beviljas i fulla riksdalertal, till de ändamål hvilka med kungsgårds-hjelpen varit afsedde, efter deröfver gjord fullständig utredning, och uppföres beloppet vid derefter nästinstundande riksdag ä rikets stat, hvarmed alltid riksgäldskont. vid årsliqviden med Statskont. ersätter de förskott, som derifrån kunna i nyssnämnde ändamål vara utbetalade. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller dels få förklara, att jag anser Utsk. hafva, då det förbehållit landshms rätt för hans lid, äfven bordt vara lika samvetsgrant att iakttaga n. v. nämdemäns, fjerdingsmans, gästgifvars och färjekarlars rättigheter. Men detta småfolk är endast omnämndt, såsom innehafvande rättigheter, men ej såsom berättigade att få dem behålla. Detta är eli skäl emot bifall till Utsk:s förslag. Ett annat är, att man ej kan i nätvar:de ögonblick, då inkomstbelånk. är af R.
Vidkommande åter frågan om den till Garnisonen i Götheborg utgående inqvarterings-ersättning, hvilken beräknats komma att, med tillämpning utaf den af Krigs-Collegium och Stats-Contoret föreslagne och af Kongl. Majit i Nåder gillade tariff, medföra en årlig tillökning af 6,711 R:dr 24 sk. uti det å Fjerde IIufvud-Titeln förslagsvis för inqvarterings-kostnader i landsorterne upptagne anslag 24,000 Ridr, deraf, enligt 1841 års tariff, redan till Staden Götheborg utgingo 10,961 Ridr 4o sk., så enär ifrågavarande förslags-anslag under de tre sistförflutna åren icke till sitt fulla belopp utgått, utan lemnat besparingar, som blifvit Riksgälds-Contoret i liqvid af Stats-Verket godtgjorde, för år 1842 med 22,624 Ridr 43 sk. 1 rst. och för år i843 med i,oti Ridr 43 sk. 8 rst. samt för år 1844, oberäknadt hvad i orterne kan vara å detta anslag disponeradt, men ännu icke för Stats-Contoret kändt, utvisa ett belopp af 7,828 Ridr 29 sk. 4 rsU anser Utskottet, 82 Stat s-Vt skottets UtlåtandeN;0 222'. att någon förhöjning uti beräkningen af detta, vid reglerandet af utgifterne under Riks-Statens ^:de Hufvud-Titel, af Rikets Ständer till 24,000 R:dr årligen upptagne förslagsanslag, icke blifva erforderlig, Stockholm, den 25 Febr. r845. Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Febr., kl. 3 e. m. Utlåtander i ättledning af väckt förslag, angående läns meddelande å magasinerad, ritorr spanmål. (R.glds. Afd.)
Den 24 JuM. Zoz Swerige och f^ffrifniygarn.e blefwo äfw'n wid förfalloliden rigtig t inlöste, och öfrvcrkorsiads till Pommerffch Kamtnnren öfwersände. Men för stil min gm pä nu r rägawarande 50000 Rd. är ej äterlernnav. Wi f5rmvde derföre art det med detta län har samma förhällande, som rned de törut omtalts, utom drtt att äterbttal. ningen, dä den ej är stäld pä wista Betalningstermkner, -ti l närwarande'stund antingen aldeles elttr ti nägon del utebliswit. Det är att för moda^ det Kongl Stats Contoiret eller i asta fall Hof Marskalken von Platen, angäende de:n.'a foldran kan lemna nödig upplysning. Också tro wi ost med säkerhet kunna förutsät. ta-, att rentia fordran ei kan träffa Pommerffa ' Kammaren, i bwars räkenskaper ej deraf finnes näg:tt spar och win e> heller nägonsin deraf emot. tagit det minsta, samt att i anseende härtill sabaim mätt och /steg tagaS, att Kammaren äterfär fin lörffrifning och derigenom styddas frän alla ansd-äD Med djupaste wördnad halma Committsens Ledamöter den Näden att framhärda Stormägtigste Allernädigste Konung Eder Kongl. Maj.ts Stockholm den 24 Jul. Allerunderdänigste tro. 1810. pliktigste lydigaste tje. nars och undersätare <7. kr. L. <7. o. r. V. u. 8. e. L. r. v. v. L, 8. XrcuL», 1. O. Lsrtax. Prv. Z04 Den L Aug. Ofwersättning.
Hans gud hade småningom mörknat till det gamla testamentets tordönsgud, till den hämnande Herran Zebaot, hvars befallningar han hörde i sin själ utan att därom behöfva bedja, och det var Tor och Åsarna, som i nattstormens dunder åkte kring lägret och med sina lurar hälsade sin sistfödde son på jorden. Då började hundarna vädra och morra, och den halfvuxna Max af Würtemberg, Lilla Prinsen, kom öfverlycklig och strålande till tältöppningen. – Majestät, – ropade han med klingande barnröst, – vakna, vakna! Fem och tjugu småländingar har varit ute och spelat med fienden! Bakom honom stod Måns Fransöske, stödd af den tappra kapten Schmiedeberg, som själf ännu gick med krycka efter en fäktning vid bagaget, där han med tolf man kämpat mot tre hundra polacker. Måns Fransöske hade aldrig burit sitt hufvud mer stolt och förnöjdt, fast han raglade af trötthet, men när han hörde, att han stod framför konungens tält, tvärstannade han ängsligt. Han böjde sig och borttvättade brådskande blodfläckarna från händerna. Hatten och mellanperuken och lilla peruken kastade han på marken, och utan att betänka reglementet påsatte han stora allongeperuken. När han blef i ordning sträckte han armarna utefter sidorna och steg in i tältöppningen och berättade och stammade och hackade tänder. Konungen, som satt kvar i granriset, upprepade sedan själf långsamt och undersökande hvart ord för att icke gå miste om en enda liten del af äfventyret. Han fröjdade sig som ett barn åt en underlig saga. Slutligen räckte han honom handen. – Oxehufvud talade rätt, – sade han. – Herrarna ha haft ett vackert parti med fienden. Efter den polske enstöringen gäckande bad att få låna fem louisdorer, vill jag lämna tio, och herren skall gå tillbaka och kasta in dem till honom genom fönstret. Måns Fransöske gick baklänges genom tältöppningen, och Schmiedeberg tog honom om lifvet och förde honom in i ringen af nyfiket väntande kamrater. Det var fänrikar och löjtnanter och kaptener, som voro hans jämnåriga men som redan stigit högre i graderna än han.