Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag delar visserligen den siste värde talarens åsigter så till vida, att det bos mig väckt förundran att ingen af Stats-Utskds medlemmar afgifvit någon reservatien; men det kommer kanske deraf, att man i Stats Utsk:t icke brukar reservera sig annat än i de stora frågorna. Fordom har man sett, att enskilde kommuner petitionera hos K. M., men här har Utskit framkommit med ett förslag i motsatt riktning. Här är det 14. St:r som anhålla att K. M. skall petitionera hos staden Jönköping. Detta anser jag så orätt, att jag måste med min röst protestera mot den 3:dje punkten. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag tror för min del att man kunnat både af allmänna tidningarne och på annat sätt erlära, att K. M. flera gånger funnit tjenligt göra sådana förfrågningar hos enskilda kommuner, som den, hvarom nu är fråga; så skedde, t. ex., när telegraf-inrättningarne infördes, på en del ställen förfrågan huruvida icke städerna ville kostnadsfritt upplåta passande lokal för telegrafbyrån; och jag tror icke att det är exempel på att någon stad afslagit detta, mer än nu nyligen staden Wenersborg. Jag finner i en sådan förfrågan icke något ondt, utan tvertom något ganska ändamålsenligt; och får derföre förena mig i yrkande om bifall till denna punkt. Gr. Taube, Henning Adolf: Jag kan icke neka till, att jag ansåg denna uttryckta önskan vara så oskyldig att den kunde bifallas, men om 7:de punkten förkastas, vore det obilligt att nu förbinda Jönköping, då man icke i afseende å de andra städerna framställt en sådan fråga. Jag önskar derföre, i likhet med Frih. af Ugglas och Hr Bildt, afslag å punkten. Gr. Mörner: I anledning af den siste värde talarens yttrande, att han icke trodde det andra städer gjort enahanda upp - Den 9 Maj f. m. 147 offringar, så får jag upplysa, att Örebro och Göteborg lemnat fritt alltsammans.
Der äro ädla frukter af solene, och ädla mogna frukter af månanom; Och af de höga bergen af begynnelsen, och af högomen i evig tid; Och ädla frukter af jordene, och hvad derpå är; hans nåd, som bodde i buskanom, komme öfver Josephs hufvud, och uppå Nazirs hjessa ibland hans bröder. Hans härlighet är såsom en förstfödd oxe, och hans horn äro såsom enhörningshorn; med dem skall han stånga folken ihop intill landsens ända. Detta är Ephraims tiotusende, och Manasses tusende. Och till Sebulon sade han: Sebulon, fröjda dig af din utgång. Men Isaschar, fröjda dig af dina hyddor. De skola kalla folk uppå berget, och offra der rättfärdighetenes offer; ty de skola suga hafsens ymnighet, och de fördolda håfvor i sandenom. Och till Gad sade han: Välsignad vare den utrymmaren Gad; han bor som ett lejon, och röfvar arm och hjessa. Och han såg, att honom ett hufvud gifvet var; en lärare, som är fördold, och kom med folkens öfverstar, och skaffade Herrans rättviso, och hans rätter med Israel. Och till Dan sade han: Dan, ett ungt lejon; han skall flyta af Basan. Och till Naphthali sade han: Naphthali skall hafva nog, ehvad honom lyster, och skall vara full med Herrans välsignelse; vesterut, och söderut skall hans besittning vara. Och till Asser sade han: Asser vare välsignad med söner; han vare sina bröder täck, och doppe sin fot i oljo. Jern och koppar vare på hans skor; din ålder vare såsom din ungdom. Ingen Gud är såsom dens starkas Gud; den som sitter i himmelen, han vare din hjelp; hans härlighet är i skyn. Det är Guds boning af begynnelsen, och hans armar äro härnedre evinnerlig; och han skall utdrifva din fienda för dig, och säga: Var förderfvad. Israel skall allena trygger bo; Jacobs brunn skall vara uppå det land, som korn och vin uti är, och dess himmel skall drypa dagg. Väl är dig, Israel; ho är din like?
S t u c v fett 3 fitllfomltgare orbnattbe att ©ber mebbclaS. gag fäflcr ©ber fpntterliga upptnärffautpet på befja nteb fäberneölanbetS attfeenbc od) fjelfftänbigpct få nara förettabc årcnbeit. 2>ag pär uitber loppet af förltbtte år låtit tttfårba noa Orbittitgar för panbetu, fabriferna odj närtngaritc. ©e mcbgtfma åt funffap ocf) fftcfltgpct t pmarje prfe eu friare merftttttgåfretå ocf) erbjuba ben enfftlbe öfab möjligpet att ftg för för ja. iöergåpanbtertngen ocf) folpanbcftt lia floa, genom färfftlba författningar, erhållit tttmibgab frihet, font, nteb ffofpet ocf) marfarnpet begagttab, ffafl förbef far att tbfattb Stiina regertngå Sag anfelt tilt atfaS gemenfamnta båtnab böra ocf) fituna för ttärmarattbe till mcrfftäfligpet antagaå.
Län, att utan utsyning, eller Kronobetjening® undersökning och utstämpling, få anställa svedjande å de platser i hemmanens beteshagar och på utmarker, som dertill äro tjenliga, med vilkor icke allenast att vid hvarje hemman en eller flera skogsparker besparas till hemmanens framtida behof af byggnadsvirke och gärdsel - Den jo Juni. e. m. 471 fång, och att den afsvedjade marken besås med höstsäde samt skogsoch gräsfrö , utan jemväl att samma mark med laggild gätdesgård inhägnas och från betande i fyra års tid fredas; förmälandes sig Utskotten , uppå anförda skäl, icke äga anledning tillstyrka bifall till hvad hegardt blifvit. 14:0 Från Lag samt OeconomieUtskotten, af den 18 juni, i anledning af gjorda motio. ner dels derom, att tjenliga ställen, der grus och sand till allmänna vägarnas fyllning må tagas, kunde af Kronobetjeningen varda åt de till väghållning skyldiga hemmans åboer utsedda, samt att, då ingen annan tillgång dertill finnes, än inom inägor, detsamma der måtte få hämtas} dels derom, att de väglottsägare, hvilka å sina tildeldta vägstycken hafva vattentrummor att underhålla, men äro aflägse boende, kunde, tillåtas att till förberörde vattentrummors underhållande fälla och begagna virke af näst intill belägna skog} och yttra Utskotten, i afseende på den förra Lågan redan tillfyllest vara stadgadt; samt angående den sednare, att de, uppå anförda grunder, icke anse sig kunna densamma tillstyrka. 15:0 Från Lagsamt OeconomieUtskotten , af den 18 Maj, hvaruti Utskotten, i anledning af derom gjorda motioner, yttra sig icke kunna tillstyrka någon förändring uti hvad i 20.
Med anledning af hvad Hr von Francken yttrade ang:de pension åt Enkefru Winge, får jag förklara att jag icke heller tänker försvara hvad Utsk:t i fråga derom föreslagit. IJtsk:t har ansett sig ej böra frångå den principen, att icke bevilja pension åt ecklesiastike embetsoch tjenstemän; och hvad denna punkt särskildt vidkommer, så har Utsk:t icke fått sig förelagd någon utredning af de ekonomiska förhållandena efter Prof. Agren, och icke heller någon uppgift på hvad Fru Ågren erhållit i inkomst af nådåret efter sin man. För min del får jag således, lika med Utsk:t, anhålla om afslag å denna motion. Hr af Dalström, Gustaf Jakob: Under de 14 år, jag var tjenstgörande vid Carlberg, hade jag tillfälle att lära känna det ovanliga nit och den sällsporda skicklighet, hvarmed Professor Ågren skötte den honom vid Krigs-akademien anförtrodda lärareplatsen i historia och geografi. Han var så hängifven sina lektioner och sitt lärarekall, att han icke ansåg sig ega tillfälle 124 Den 28 September e. m. att egna sig åt enskilda angelägenheter så, som han bort gora det. För sina harns uppfostran måste han åsamka sig skulder, ty de små lönetillgångarne vid Carlberg räckte ej tiil ens det nödvändigaste. För sin vetenskap och utgilvandet af arbeten deri måste han skuldsätta sig. Han erhöll visserligen, för sina fortjenster såsom lärare vid Krigs-akademien, ett pastorat, men han fick icke länge deraf draga någon fördel, ty döden bortryckte honom snart. Hans efterlemnade tillgångar, såväl som hvad nådeåret inbringade, räckte knappast till att betala den skuld, som förefanns. På grund af hvad jag anfört, och då det dessutom kunde blifva en uppmuntran för andra utmärkte märi alt oaflåtligen egna sig åt sin vetenskap, om de veta att staten efter deras död tager vård om deras efterlefvande, får jag anhålla att R. o. Ad. beviljar Enkefru Agren en årlig pension af 600 rdr. Hr von Koch, Nils Samuel:
NavigationsSkolorne kunde umbäras om, på sätt Läroverks-Commiteen tillstyrkt, Flottans StyrmansSkolor vid Stationerna i Stockholm, Götheborg och Carlskrona med ringa kostnad utvidgades, så att undervisning der kunde lemnäs äfven dem, som egnade sig åt Coopvaerdie-sjöfart; men man synes icke vilja begagna de minst kostsamma utvägarne, att vinna målet. De summor, Kongl. Maj:t, i Dess nådiga Proposition, äskat för INavigationsSkolornes inrättande, uppgå, om man sammanräknar dem för 5 år, till ungefär 3o,ooo R:dr. En motsvarande summa finnes, på sätt Friherre Sprengtporten anmärkt, i behåll, om Rikets Ständer bifalla Stats-och BancoUlskottens senare hemställan, att indraga det åt Södertelje Canal förut tillstyrkta anslag. Men att döma efter den erfarenhet vi äga om Canalernes framgång vid denna Riksdag, tror jag icke man kan antaga att så går. Om likväl på detta sätt tillgång erhålles, vill jag icke sätta mig emot att den till förevarande ändamål användes, så vida Rikets Ständers bidrag dermed upphöra; ty det är egentligen yrkets egen sak att förskaffa sig Skolor åt sina idkare. Ja, bildandet af skickliga Skeppare och Styrmän, genom hvilkas kunskaper Sjöskador förekommas, är att anse såsom en del af de försäkringsanslalter åt skepp och gods, hvarföre köpmannen, genom varans stegring tager sin ersättning af köparen. Lika litet Den i Februari i f. m. 41 sorn Staten betalar något till Sjöförsäkringen, lika litet tror jag att Staten bör bekosta allt hvad till inrättandet af Na viga - tionsSkolor erfordras. Sådane äro skälen, hvarföre jag anser Betänkandet, sådant det nu är, böra bifallas, hvarå jag anhåller om proposition. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, huruvida Ridderskapet och Adeln ansåg de vid ifrågavarande Betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterand e. Ropades Ja.
Jag anhåller om propos. i öfverensstämmelse med den framställning jag haft äran göra. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: För att förekomma tidsutdrägt vid denna frågas behandling, alstad jag från att yttra mig sedan Gr. Hamilton hade framställt den mening, som jag biträder. När nu deremot, geno m det ao8 D e n 5 April f. m. yttrande, som Frih. Hamilton afgifvit, och deruti Frildn förklarat, det han kommer att begära votering uti hvarje särskild punkt, emedan han för principens skull anser dem alla vara lika vigtiga, jag funnit, att de i sådan händelse, långt ifrån att vinna, komma att förlora mycken tid; så anser jag mig icke böla undertrycka hvad jag ämnat yttra, nemi. alt jag, i afseende på principen att befria varor från utförselstull, visserligen icke kan eller vill bestrida, att icke, hvad åtskilliga artiklar beträffar, del kan vara nytta alt borttaga denna tull för alt befordra varans afsättning; men när förhållandet är sådant alt 3 Stånd bestämt utförselstull å sådana varor, för hvilka R. o. Ad. borttagit densamma, och det Högloft. Ståndet står ensamt om sitt beslut, så äger R. o. Ad. föga hopp att dess åsigt skall vinna, hvarföre Ståndet icke heller bör borttaga tiden med onödiga voteringar. Det står oss alltid öppet att lästa oss vid den lindrigaste tullafgift, som utaf något af de öfriga Stånden blifvit antagen. Jag tror således att R. o. Ad. har fulla skäl att afstå från dess en gång fattade beslut. Hr Prytz: Jag skulle visserligen, helst i likhet med hvad Hr von Hohenhausen yttrat, tillstyrka att R. o. Ad. ville afstå från alla dess beslut om borttagande af utförselstull i de fall, der R. o. Ad slår ensamt emot de öfriga Stånden; men då flere talare yttrat, alt de flir deras del icke vilja medgifva sådant, och Frih.
Manskapet ej borde utgä till större antal än 25,000 Man; alt den wid förre Riksdagen beslutne Rotering af oroterad jord, ofördröjligen skulle sättas i werkställigbct, hwarom förbehäll i Riksdags Beslutet nu borde införas, samt att Riksens Ständer skulle bos Kongl. Maj:t i underdänjq. het anbälla, att Kongl. Majit täktes wid denna Riksdag gifwa Ständerne del af de anstal. ter, som Kongl, Maj t redan i Räder torde hafwa widtagit i afseende pä sistnämnde ange. lägna omständighet. Hans Hansson yrkar jemwäl, att förberörde nya Rotering snart mä anställas, och anser rättwist, att det erfördeliae antalet af Förstärknings Manskap skulle, likasom kosina, den för desi unde-häll, utgöras efter hwarje Stads eller Sockens Bewillningssumma, proportionaliter jemförd med den ifrän bela Riket utgäende Bewillningeu. samt att derwid ej skul. le haswas afseende pä den lindring i Bewill. ningen, som blifwit wisie Landsorter bewiljad. Utskottet, som wid öfwerwäqande af detta ämne i allmänhet funnit sig icke kunna tillstyr, ka nägon förändring uti de hufwudgrunder, i afseende pä Förstärknings, manskapets utgöran. de, som rnnehällas i Oeconomie Utskottets, wid förra Riksdag, härom afgifne Betänkande, bwil. ket sayrtelige Riks. Ständen dä till Kongl. Maj:ts
St. att antingen ålägga K. bef:de ifrågavar. bestyr såsom en skyldighet, eller ock stadga förbud för promotorialmåls upptagande, så alt icke den olikhet måtte få fortfara, som nu skall existera då vissa länsstyrelser emottaga promolorial-ansökningar, andra äter icke. Denna emot Utsk. rigtade anmärkn. anser jag likväl vara oriktig, emedan Utsk., enligt mitt sätt att se saken, icke ägt sträcka sitt yttrande utöfver hvad motionärerne föreslagit, hvilka, på sätt betänk, utvisar, endast påyrkat att alla länsstyrelser skulle åläggas att emottaga promotorialmål, men alldeles icke ifrågasatt att Utsk., i händelse det, såsom fallet nu är, skulle nekande besvara berörde yrkande, mätte tillstyrka R. St. att förbjuda K. bcf:de att någonsin befatta sig med dylika mål. Efter min tanka har Utsk. således i det afseendet förfarit rätt, då det afhållit sig från att derom yttra sig. Vidare har man lagt Utsk. till last, att det icke nog behjertat att vid remissen af Hr Hammarbergs motion de fleste talare inom detta Stånd yttrat sig till förmån för 330 Den 5 Februari. densamma. Denna anmärkn. kan jag icke godkänna, emedan jag anser de vid remisser af motioner yttrade meningar icke kunna gälla annat än såsom uttryck af hvarje talares enskilda öfvertygelse. Dessutom förmodar jag att många med mig gjort sig till regel att så mycket som möjligt söka undvika att på förhand yttra sig om väckta motioner, emedan det kan hända att motioner, som man icke gillar, då de underkastas vederbörl. Utsk:s pröfning af sig sjelfva förfalla. Man har ytterligare sagt att LagUtsk. bordt föreslå någon modifikation af hvad motionärerne påyrkat, i hvilket afseende en och annan talare förordat hvad Hr Berg von Linde i sin reservation föreslagit. Men äfven denna modifikation anser jag vara förkastlig, enär den strider emot den princip, som Utsk. lågt till grund för sitt tillstyrkande, eller att K. bef:de icke höra vara ombud och domare i samma mål.
Raabs omförmälda motion måtte lemnäs utan afseende, § 18- Af nuvarande ordalydelsen skulle kunna dragas den slutsats, att sådan bränvins-distillering, som i §:n omförmäles, icke finge utöfvas vid slutet af första månaden, då någon på en gång anmält, sig till bränvins-tillverkning under båda de tillåtna månaderna, och icke heller företagas tidigare, än fyra dygn före den anmälda bränningslidens utgång, ändock att bränvins-lillverkningen dessförinnan hunnit afslutas; men då skäl till dylika inskränkningar i rättigheten att genom distillering förädla varan icke synes vara för banden, bar Utskottet uti en förändrad redaktion af ifrågavarande § inrymt en större frihet i omförmälda hänseende; hemställande Utskottet, att denna ändring matte vinna Rikets Ständers bifall, Bevilln. in. fl. litsle. Bet.
SDRaj:t anfer förtjena att för frigöbruf göraö antoänDbara, äfroenfom till anDra för frigömatertelenö iflånDfättanDe ounDgängliga minDre arbe» ten, 200,000 Stor årligen unDer åren 1851, 1852 och 1853 600,000: — 15:0 9lifSDagö>23cf(ut 1851. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Lr.gUtskottets F. et dukande ti. 12-9 de 1 g §. icke kunna vinna tillämpning, utan liela Intecknade fastigheten böra gemensamt säljas; men i sådant fall skall ofta Ilända, att samma hemman eller någre deribland äfven blifvit sedermera intecknade gemensamt med andre hemman, som icke bland de förstnämnde äro inbegripna, hvaraf, så väl som i alla dylika fall, då för skuld blifvit utmätt ett hemman som gemensamt med annat icke uti mätt hemman häftar för annan intecknad Skuld, mycken oreda yppas genom frågan till huru stor del sistnämnde skuld skall utur förstnämnde hemman innehållas; hvarföre ock Styrelsen af Riksens Ständers Bank, utom hvars begifvande icke något i Banken pantsatt hemman får utmätningsvis för annan Skuld försäljas, ej lemnat tillstånd till sådan försäljning i de fall, då hemmanet hvarå utmätning blifvit sökt, gemensamt med annat hemman varit intecknadt för Bankens fordran; men rättigheten till ett slikt veto skall vara lika litet öppen för andra fordringsegare än Banken i lika prasdicament, som de Borgenärer, hvilka näst efter Banken hafva Inteckning i något hemman, äro belåtne med utöfningen af den Bankens rättighet, som förhindrar dem att någonsin göra sin sednare Inteckningsrätt gällande.
»Jaså, lilla fröken är svartsjuk! Nå, om jag också värkligen tyckte det var roligt att tala med fru P., än sedan? Förresten var det hon som talade, jag kom inte till ordet. Hon är ett litet våp, men såg charmant ut igår. Om du visste, hvad det är fruntimmersaktigt att vara svartsjuk! Apropå det, så voro dina »väninnor» ofantligt förtjusta att observera dig, så förtjusta, som endast riktigt »goda väninnor» kunna vara. Så ett annat bref, dateradt från en utländsk badort, dit han tyckt »det varit onödigt att hon följt med.» De hade då varit gifta kanske ett och ett halft år: »Jag gjorde ändå klokt, som inte tog dig med», skref han bland annat, »jag hade då varit tvungen att deltaga i utflykter och göra en mängd banala bekantskaper, ty ni kvinnor samtoch synnerligen, ja, också du, fast du inte är bland de allra värsta, äro alldeles för utpräglade »sällskapsdjur», »animalia socialia» på latin, ifall det smakar bättre. Nu får jag sköta mig i lugn och lefva alldeles som jag vill och behagar, utan att låta mig generas af någon eller något. Jag har, som du vet, aldrig tråkigt i eget sällskap, de människor, som ha det, anser jag föra sitt »fattigdomsbevis» med sig. Du skrifver, att du längtar efter mig. Det skall du inte bry dig om. Skaffa dig något att göra, ett broderi eller någon annan tidsödande förströelse, du som kvinna har många resurser! Det är jolmigt, att inte ett par gamla gifta människor skulle kunna vara skilda åt ett par veckor utan att »längta», det är något som fruntimmer inbilla sig »hör till». Marie höll detta bref länge i hand. Då hade hon alls inte tyckt, att det var besynnerligt för en man att skrifva något dylikt till sin unga hustru. Det var ju så Gerhards sätt. Han kunde aldrig visa, hvad han kände. Men nu tänkte hon: Kände han någonsin något för mig? Skulle jag nu vara nöjd med ett sådant bref? Palmers vänner påstodo, att han var en stor egoist. Men var han det, var det ej på det vanliga sättet, åtminstone ej vis à vis henne.
Utskottet har trott, att detta korta sammandrag här ägde sitt rätta ställe. Då dessa officiella uppgifter jemföras med de redan afgifna och härigenom hefästade enskilta underrättelser, gifva de på den framställda frågan den säkraste upplösningen. Om Sverige alltid kunde framvisa denna tafla, skulle troligen missväxt och deraf uppkommande hungersnöd varit mindre kände till sin verkliga betydelse, än de nu ofta beklagligen finnas. Härtill må läggas den gjorda och efter Utskottets öfvertygelse val grundade anmärkningen, att då missväxt verkligen är för handen, hjelpes den ej med inställning af fria Husbehofsbränningen, såsom endast för ögonblicket ett Palliativ, och i sina följder grundläggande nya missväxter genom den lucka, som då uppkommer uti en väl inrättad Landthushållning och Ladugårdsskötsel. C? O Den andra frågan, huruvida brist och uppjagade Spannemålspriser kunna blifva att under årets lopp befara, bör först i allmänhet besvaras och sedan öfvervägas, huruvida och i hvad mån Bränvinsbränningen dertill bidrager. Alla positiva beräkningar, hvarigenom man 6 a 7 månader förut vill noggrant bestämma tillräckligheten af en mer eller min* Bihang till RiksSt. TJtsh. Betllnkanden, dre förmånlig och mot Ilandets behof sva» rande skörd, måste vara i hög grad osäkra. Mera trovärdighet synes man böra lemna åt Resultatet af den öfver hela Landet i allmänhet rådande opinionen i detta ämne; och hvilken skulle yäl äga större rätt och upplysning att bestämma en sådan opinion ära Nationens samlade Representanter, i synnerhet af de Landtbruk ande Klasserna? De som emot Utskottets betänkande å nyo framföra sin farhåga för uppjagade Spannemålspriser och deraf uppkommande brist, åberopa sig Herrar Landsbofdingars Berättelser i detta ämne; och ofvan före har Utskottet haft äran visa deras noga öfverensstämmelse med dess egna uppgifter, hvilka sedermera blifvit ännu mera stadfästade genom Högvördiga PrestStåndets och Hedervärda RondeStåndets enhälliga erkännande af deras vigtighet och dertill lemnade odelade bifall.
Försälja en husgeråds persedel e ler annat gods, eller oele tillita ockrare om Lån och blottställas för deras oskäliga preyerier. — Den , som anförtror sin pant åt General - Assistance-C ontoiret, kati dessutom vara trygg, att den derstädes icke vanvårdas eller förstöres, och att, om den, efter förfallotiden, skulle gå till försäljning ä Auction, det blifvande öfversko! tet hålles hot,om tillhanda, så framt han, till dess utbekommande, inom Natt och år, efter försäljningsdägen, sig anmäler. Med stadgad öfvertygelse derom, att General-Assistance-Contoiret, oansedt allt hvad det samma kati föras till last, är en för HufvudStaden oumbärlig Inrättning, skulle Utskottet Stats Zhskottens Bttänkanden. 1743 likväl icke kunna erianna någon Staten S]iggande skyldighet, att denna Inrättning, af hvil. ken endast Hufvudstadens Innevånare äro uti tillfälle att sig begagna, med Statens skada och förlust underhålla. Imedlertid är sälten nu uti sådant skick, att en hantig indragning af General-AssistanceCoritoiret skulle för Staten åstadkomma en myc. ket större årlig förlust, än den , Slaten hvarje af de nästförflutne 2:ne åren fått vidkännas, enär Stats - Utskottet anser det icke böra kunna komma i fråga , att, vid Inrättningens upphörande, Lönerne skulle fråntagas den ordinarie Betje ningen. Efter det för nästledit år 1817 fastställdte pris på Spanriemål, besteg sig ordinarie allöningen, utom Pensioner, till R:dr 33,3g2: 24 sk. IPco, hvilken, utgift kunnat till en stor del bestridas med vinsten af I-åne-rörelsen.
10.de Dessa 2 punkter lades till handlingerne. ii:te punktenj bergsbrukets understöd. Denna punkt i Utlåtandet N:o 61 bifölls på det sätt, att det föreslagne beloppet skulle utgå och användas endast till Bergsbrukets understöd. Prot■ Vtdr. d. 8 Aug. 1840. 439 Den 8 Aug. 1840. f. och e. m. Fran Höglo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Då nu ånyo föredrogos’, ej mindre Stats-Utskottets Utlåtande N:o 64, angående beräkningen af Stats-Verkets inkomster, än ock samma Utskotts den 29 sisth Juli och den 1 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 226, 1 anledning af återremiss å ofvannämnde Utlåtande N:o 64, och vissa tlertill liörande bilagor, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o Den i l:a punkten upptagna indeldta delen af ordinarie räntan beräknades till 1,740,000 R:dr, och den Kronan behållna delen till 550,000 R:dr. 2:o 2:ra punkten, som i öfrigt bifölls, förändrades så, att värdet af spanmålen bestämdes till 5 R:dr 24 sk. B:co per tunna spanmål, och att, i stället för Utskottets förslag, rörande utmarksskatten å Öland, Ridderskapet och Adeln beslöt, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anhålla, att förhållandet med skattläggningen å utmarkerna på Öland på Statens bekostnad noga undersökes, samt, om dervid befmnes, att den skett emot gällande method och undervisning, befrielse derifrån skall rättvisligen beviljas och restitution erhållas af det belopp, som årligen erlagts, från och med den 1 Januari 1841 beräknadt. 3:o 3:dje 5:te och 18:de punkterna i Utlåtandet N:o 64 biföllos med den förändring, att värdet å spanmålen bestämdes till 5 R:dr 24 sk.