Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd är till sin talrikhet det största, och att det inom sig sluter de medlemmar af Representationen, hvilka äga den största vana med publika ärenders behandling, och måhända äfven den största kunskap i afseende på denna behandling. Dessutom torde, hvad Const.Utskrs förslag särskildt beträffar, äfven afseende derpå böra göras, att om äfven R. o. Ad:s ledamöter uti detta Utsk. skulle hafva ansett sig böra bevara Ståndets grundlagsenligen nu ägande rätt; så skulle de dock blifvit af de 3 ofrälse Ståndens medlemmar öfverröstade i Utsk., hvarigenom naturligtvis händer, att Utsk. inkommer med ett så beskaffadt förslag som detta. Jag tager mig således friheten afstyrka bifall till förslaget och förenar mig med den sista värda talaren derutinnan, att R. o. Ad:s gemensamma tanke måtte blifva, att förslaget är obehöfligt. Frih. Cederström, Jacob: Della förslag till än dring i grundlagen är Utskts eget, och icke något yttrande öfver ett derstädes af riksdagsman väckt förslag; jag vidblifver således i afseende på frågans behandling hvad jag förut denna dag yttrat. Men i afseende på ämnet och de talare, som yttrat sig emot förslaget, anhåller jag att få fästa R o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att orsaken, hvarföre detta stadgande i Riksd.Ordn. influtit, varit, att R. o. Ad., den tid grundlagen skrefs, ägde dubbel representation i Utsktn, eiler dubbelt antal ledamöter emot de öfriga Stånden. Sedan detta blef ändradt, och lika antal ledamöter af R. o. Ad., som af livartdera utaf de öfriga Stånden, skulle i Utsk:n inväljas, föreslogs också genast att ordförandeskapet skulle vara beroende af Utsktns val. Jag delade då den tanken, och den delades af en ganska stor massa af R. o. Ad., ehuruväl genom en obetydlig majoritet, vid voteringen derom, beslöts, att §:n skulle förblifva oförändrad.
Vore alla småstadsbor »brackor», skulle vi ju vara en riktig bracknatsjon, och det är vi väl ändå inte, Gud ske lof. Bra besynnerligt emellertid, att jag alldeles glömde af att be honom bo hos oss! Senare: Han ser värkligen mycket bra ut, när man vet, att han inte är sadelmakare! Jag tror han har utmärkt vackra ögon, fast de är nästan omöjliga att få fatt i. Åt alla bekanta säger jag, att jag är säker på Jockmocks Allehanda är mycket att lyckönska och vi med och det tror jag. Villys vän kan inte vara annat än rar i botten, om han också utvändigt är litet egen, för det är han. Det är kanske bara något slags modärnt sätt? Men att låta bli att gråta litet har varit omöjligt. Jag kände mig så sviken och så sårad. Men det var ju bara dumheter — och så tiger jag med det. Inte kan väl alla människor vara presis som jag behagar och vill! Villys vän! Kom i håg det, Lovisa lilla! Villys vän. Det är en orlofssedel som duger, det. Senare: Hela stan är uppfylld af vår nya redaktör. Ada tycker, han ser egen ut. Maja, som har riktig aversjon för honom, att han är ful. Maria Laxén är i extas och Fanny Flax står på näsan och läser rabulistiska böcker! I går var han här ett ärende, och då fick jag höra en så innerligt kär nyhet. Villy har fått en pjäs antagen till spelning på Dramaten. »Nej», sa jag strålande, »så förtjusande roligt! Jag är säker, att det är en alldeles utmärkt pjäs.» »Det tror jag man kan vara lugn för, då den blifvit antagen», sa han vårdslöst. Inte är sådant där trefligt för enkelt, tarfligt folk, som bara förstår ett: att vara glada åt sina vänners glädje och inte alls tycker om att bli afsnästa, när de är glada. Men det är den där kvickheten! Jag visste, den skulle knäppa mig! Senare: Vi har haft en liten bjudning för den nya redaktören. Jag tycker inte alls om hans sätt med unga flickor. Han gör dem alldeles vilda, det är hvad han gör.
A. 9 ende å Jägeristaten, Klerecistaten och Gästgifvars friheter, vilja för den minskning som genom den sålunda förändrade beräkningen :i salpeterhjelpens utgörande uppkommer för Militie-staten, LaudtcStatstjenstemännen och Lärostaten inom nämnde Län anslå följande ersättningar att å vederbörande hufvudtitlar uppföras, nemligen: för R:dr 33 sk. eller tillsammans 9,059 R:dr 27 sk. 6 rst.; och att dessutom på Allmänna Indrag ■ ningsstaten må blifva intill de nuvarande innehafvarnes afgång uppförde: för Ofverste-Löjtnanten Friherre Silfversparre 97 R:dr 28 sk. 10 rst. och för Fjerdingsman 27 R:dr 46 sk. 10 rst. Vidkommande åter frågan om den minskning, som Rusthållen inom de Småländska Länen i sina anslagna augmentsräntor komme att genom den ifrågavarande åtgärden vidkännas; så förekommer i afseende härå, att, då indelningsverket i Riket började år 1683 och för nämnde
Såsom en följd af ofvannämnde förslag, anser Utskottet Apologistiernes Lärare från denna rättighet böra uteslutas. Dessa Läro-anstalter, ehuru af vigt, äro icke i det nära förhållande till Kyrkan, att de af dennas Lärare kunna göra anspråk på någon uppoffring. Hvad slutligen angår Universitets-Lärarne och Gymnasiernes Lectorer, så böra hos dem förutsättas de lärdomsmeriter, hvarigenom tjenstårsberäkning, vid ansökning till ecclesiastik» lägenheter, för dem ej är behöflig. På grund af hvad sålunda anfördt blifvit, får Utskottet, under förutsättning att den vid sista Riksdag Eleinentar-Läroverken beviljade löneförhöjning kommer att förfara, vördsamt föreslå: att Rikets Höglofl. Ständer i underdånighet anhålla det Kongl. Maj:t täcktes låta utfärda Dess Nådiga Stadgande derom att Allni. Bcsv:- och Oecon.-Ulsk. Betänkande N.o 11 dubbel eller förhöjd tjenstårsberäkning må i allmänhet upphöra, nuvarande innehafvares rätt dock oförkränkt; men att likväl Ordinarie Lärare vid Rikets Lär doms-skolor* de ofvannämnde nya Skolorna undantagna, må tillsvidare för ett tjenstår räkna ett och ett halft; dock att denna förhöjda tjenstårsberäkning endast tillgodokommer dem, som förete vederbörligt betyg öfver årligen utöfvad presterlig tjenst, samt dessutom, efter erhållen befordran och afgång från Läroverk, kommer att upphöra. Hvilket, jemte flere Ledamöters serskilda mening, till Rikets Höglofl. Ständers närmare granskning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 26 Junii 1834- Reservation af Herr Prosten Lignell: "Mot Utskottets Beslut måste jag reservera min mening. Ser man på sättet huru den' ifrågasatta befordringsgrunden blifvit så vidt utsträckt, som den för närvarande är; så tycker man sig genast finna något från de vanliga formerna afvikande. I alla sociala förhållanden, der anledning företer sig till intrång i andras medborgerliga rättigheter, plägar den eller de, hvilkas rätt det rörer, få tillfälle att tala till sitt försvar.
Så länge de författningar gälla, som äro utfärdade om öfversmide, om tackjerns-handeln och vissa bruks rättighet till tackjernsköp från Bergslagerne, samt angående jernvräkeriet med hvad dertill hörer; eger BergsContoiret inseende öfver desse författningars efterlefnad, men får icke upptaga och afdöma de i anledning deraf uppkommande tvister. Planer till grufvors brytning, i de fall desse planer hittills bordt af Bergscollegium fastställas, insändas till BergsContoiret: egande detta Contoir, att i vigtigare fall, eller då fråga uppkommer om större förändringar i bergverkens förvaltning, tillkalla Bergmästaren i orten, eller någon annan tjensteman vid bergverken, till upplysningars afgifvande, hvarefter ärendet Kongl. Maj;t i underdånighet hemställes. De under BergsContoiret hörande ämbetsoch tjenstemän, såsom: Bergs-hauptmän, Bergmästare, Bergsfogdar, Geschworner, Bergs-fiscaler och Bergs-gewaldiger, m. fl., hvilkas bibehållande eller indragning hufvudsakligen beror af de förvaltnings - göromål j hvilka uti blifvande författningar för dem bestämmas, böra tills vidare, och intill dess att en närmare reglering deraf kan i sammanhang med desse författningars redaction verkställas, i Siink, Utsk, SttUnk' II i6z akttaga de derrr, enligt Instructioner och för. fattningar tillhörande skyldigheter; dock kan den Bergsfogdarne åliggande uppbörd af BergVerkens utskylder genast öfverflyttas till Kronans vanliga Uppbördsman, hvilka derföre, likasom för all annan uppbörd, böra vid LandsContoiren redovisa", hvarefter BergsFogdarne torde konna indragas, äfvensom Bergs-Fiscalerne synas vara öfVerflödige, Med tillstånds beviljande till Husbehofssågars anläggande inom Bergslags orterne bör förhållas på samma satt, som med sådant tillstånds meddelande i allmänhet kommer att ega rum.
Majit, under d. 17 April 1822, i Nåder bifallit, att bemälde Räntmästare må tills vidare uppbära en åttondedels proCent, af alla de Medel, hvilka från Kongl. Ränte-Kammaren till Landt-Ränteri-Cassornas förstärkande eller andra behof remitteras, räknadt från samma tid, den nya provisionella Regleringen af Landt-Räntmästarnes Remisslage vidtog, och äfven, likasom denna, intills först blifvande Riksmöte.” Stats-Utskottets Betänkanden. liZj ”Dessa underrättelser, åtföljde af samtliga till ämnet hörande handlingar, vill Kongl. Maj:t härigenom hafva meddelat Riksens Ständers Stats-Utskott, på det dymedelst Utskottet måtte sättas i tillfälle, att hos Riksens Ständer ej allenast framlägga de åtgärder, som egt rum i anledning af deras underdåniga önskan, om tillökning i Ränteri-Uppbördsmannens löne-inkomster, utan ock föreslå de ytterligare anstalter och iagttagelser för framtiden, hvilka ändamålet och omständigheterna kunna påkalla.” Kongl. Maj:t förblifver Riksens Ständers Stats-Utskott med Kongl. Nåd och Ynnest välbevågen. Datum Ut Supra. CARL JOHAN. C. D. Skogman." Utaf de, Stats-Utskottet derjemte tillställde handlingarne, har Utskottet inliemtat: att Remisslaget, hvilket allt sedan 1600-talet varit bestådt, under vilkor, att Landt-Räntmästarne, på egen bekostnad, skulle från Ränterierne till ii 38 Siats-Utskottets lie Länkan ilen. Slockholm eller andre orter, fortskaffa de penninge-poster, som för Kronans räkning disponerades, sedermera tid efter annan undergått förändringar, samt vid 1743 års Riksdag blifvit indraget, emot det att penninge-transporten skedde på Statens bekostnad; Men vid 1747 års
Det är väl möjeligt, att någon gång den olyckliga ställning för en Stat inträffar, att den nödgas åt efterkommande hänskjuta betalningen af skulder, dem Staten för sitt sjelfbestånd varit i nödens stund, och då inga andra utvägar funnits, tvungen att göra. Denna händelse kan icke på oss nu tillämpas, så mycket mindre, som behofvet visserligen icke fordrar en sådan åtgärd, och dessutom ifrågavarande utgifter icke synas vara af sådan egenskap, att efterverlden med dem bör belastas. Fartvg och materialier till F örsvarsverket, vara sällan öfver t-n half mansålder; det är närvarande generation, som drager njrttan af kostnaden till dessa behof, och det är följaktligen den som densamma äfven bör bestrida. Fästningsbyggnader åter fordra en längre tid till deras fullbordan, och kostnaden för dem blir följaktligen någorlunda jemt fördelt på närvarande oell kommande tider, hvarförutan den kommande tillika har utgiften för underhållet att bestrida. För öfrigt synes det mig åtmindstone tydligen och klart , att alla utgifter, som skola betäckas med Stats-Obligationer eller lån, måste blifva dvrare än med Contant; i förra fallet beror varupriserna naturligtvis på det agio, som uppkommer emellan Ben 7 Julii f, ni. obligation och myntet, och i båda fallen skall ränta betalas; blir obligationen med hög ränta, det vill såga, ungefär lika med den lagliga, söker den så kallade Capitalisten att i dem placera sina penningar, och jag öfverlemnar till Höga loflige Ridderskapets och Adelns upplysta bedömmande, verkan deraf på nu varande penninge-stållning och allmänna förlägenhet: blifva de åter med låg ränta, till exempel 5 procent, så måste Staten sålja dem för hvad de gälla, må hända lås icke 60 procent; och skola åter lån mot sådan ränta upptagas, år det mer ån troligt, att dessa icke kunna erhållas, åtminstone till högst obetydligt belopp. Dessutom, Mine Herrar, om Piiket utan verkeligt behof, sorn nu år fallet, i fredens djupa lung tillgriper detta medel, som ofelbart skall menligt verka på Statens Credit, hvad medel skall då utfinnas i händelse af Yerkeligt behof i Fäderneslandets fara?
N:o 169, i anledning af väckt motion, i fråga om undersökning af de, angående jord och skogar inom Norrbottens län utfärdade privilegier, frihetsbref m. m. Bifölls. Prol.-Utdrag den 15 September 1860. 709 N:o 170, i anledning af väckt motion om förändrad! sält för utfärdande af sådana Författningar, hvarigenom en förut gällande lagstiftning i en eller (lera delar förändras. Bifölls. N o 171, i anledning af väckt motion om ytterligare bestämmelser, i afseende å båtsmännens inom Blekinge län tjenstgörings—skyIdighet. Bifölls. och N:o 172, i anledning af Uiks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Betänkandet, N:o 131. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och godhändes Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 40, i anledning af gjorda ackords-anbud för Bankens återstående fordringar, på grund af protesterade vexlar. S. I). Föredrogos ånyo Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets: Memorial N:o 29, med förslag till voterings-proposilioner, till sammanjemnkande af de inom Biks-Slåndcn fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utskottets Utlåtande, N:o 2 1, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets under N:o 7 afgifna Betänkande, i Iråga om utskrifnings-sältet och inrättningen af Allmänna Bevärings-manskapet. Voterins-proposilionerna godkändes. och Betänkande, N:o 30, i anledning af väckt motion om förändrade föreskrifter, rörande vilkoren för erhållande af understöd af allmänna medel lill ulllyIlning, i följd af laga skifte. Godkändes. S. D. Föredrogos ånyo Bevitlnings-Utskotlets Memorial, N:o 39, med förslag till voterings-proposilioner, i anledning af Biks-Slåndens olika beslut i afseende på förändrade föreskrifter om allmänna bevillningens utgörande samt angående mantalsoch skattskrifningarnes förrättande.
Icke ännu och troligen aldrig skall jag öfvertygas att se saken orätt då jag påstår, att man omöjligt efter rätts grunder kan tillstyrka en sådan förhöjd skatt att genast från och med nästa år, såsom Betänkandet innehåller, påföras och utgå, egarne af jorden aldeles ohörde; och då jag icke inlåter mig i något försvar af deras egande rätt, den jag visserligen anser tvätydig, är det blott rättigheten att sjelfva få försvara den så vidt de kunna , hvilken jag nu vill hafva egarne förbehållen och som efter vår Lag ännn aldrig blifvit någon Svensk man betagen. Att Landshöfdingens och Magistratens utlåtanden i ämnet blifvit infordrade innefattar icke att egarne till jorden blifvit hörde de handlingar hvarpå deras egande rätt sig grundar och de skäl hvarmed de kunde tro sig i stånd försvar^ rättigheten att fortfarande betala den bestämda skatten utan förhöjning eller förvandling, äro ännu icke företedde och pröfvadelåt vara att de icke kunde komma att galla, så får dock icke sådant i förväg tagas för afgjordt. 1720 Stats-Utskottctx Betänkanden. När jag köpt en egendom på god tro , dervid sett säljarens fastebref, samt vederbörande krono-uppbördsmäns betyg öfver af Egendomen årligen erlagda ordinarie skatterdå frågar jag om vidare försigtighets mått kan af mig iagtagas för att få visshet att egande rätten är rätteligen förvärfvad äfvensom om de dermed förenade vilkor i afseende på skatterne. Så är ock, efter de uplysningar jag fått oek meddelat Utskottet, rätta förhållande med denna jord, inneliafvarnc hafva fastebref derå och icke någon debet sedel eller annat gällande bevis finnes, som visar det skatterne deraf någonsin utgått till högre helopp än det bestämde i penningar.
Det gamla förhållandet mellan de unga flickorna var icke längre det gamla; hvari skilnaden låg, var icke godt för någon utaf dem att säga, om ens de sjelfva sökte göra sig reda derför. De voro ännu de bästa vänner, de arbetade vid hvarandras sida för hvarje dag på ateliern och följdes till och med då och då långa vä- gar åt, när de gingo till och från. Men den gamla förtroligheten var endast en skugga af hvad den en gång varit. Klara var nu för öfrigt förlofvad med Fritz Ritter, öppet ringförlofvad, och hon hade ett gladt ämne och glada tankar, som oupphörligen lågo henne på t u D g a n, utan att hont änkte sig, hur hvarje ord var ett smärtande stygn för Ruth. Men när nu denna ändtligen kom med det sorgsna förtroendet, hvilket hon inbillade sig vara en nyhet för den andra; när Klara kände hennes späda arm darra under sin och hörde skälfningen i hennes röst, den hon sträfvade att visa lugn; då greps hon af denna oändliga, inträngande medkänsla, som är qvinnan egen, hennes hjerta flammade till af en plötslig värme, och i det hon tog ordet ur Ruths mun för att spara henne dess smärta, talade hon tusen förtröstansfulla ord om brodern, om huru allt skulle bli godt och lyckligt, om huru Ruth icke skulle oroa sig för en obetydlighet, som kunde bero på en tillfällighet, förklarade, öfvertygade, tröstade — till dess hon slutligen lemnade Ruth, lättare om hjertat än denna varit på långan tid och oändligt lisad endast af att ha en förtrogen i sina bekymmer. Men ack — - sedan dess gingo många dagar och den gamla smärtan kom troget igen med fördubblad kraft. Genom Fritz lyckades Klara en dag på eftersommaren få reda på, att professorn, som tagit Karl med sig ut, skulle komma hem. Naturligtvis voro flickorna nere vid centralstationen om qvällen, och huru klappade icke deras hjertan! Tåget kom och professorn kom — Karl var icke med. Ruth blef hvit, och det svartnade för hennes ögon. Hon måste sätta sig, om hon ej skulle falla.
Riksdag. 4:o Till minskning i Renskrifnings-Betjeningen kunde Utskotten ej behöfva aflemna mer än ett skrifvet och ordentligen nnderskrifvet original-exemplar af hvarje Betänkande eller annan skrifvelse till Expeditions-Utskottet; hvarifrån det slutligen aflemnas till förvarande i RiddarhusArchivet, 5:0 Till utgörande af det så kallade Bihang till samtlige Bils-Ståndens Fiotocoll, kunna ofvanbemälde lösa Acter af hvar och en sjelf hopfogas och sammanbindas i följande Flockar eller Samlingar: Första Samlingen: Innehållande Kongl, Maj;ts Nådiga Propositioner och Skrifvelser samt på Riks-Salen haline Tal. Andra Samlingen; Innehållande Rikets Ständers Revisorers samt Justitias-Ombudsmannens Berättelser. Dessa mäste för denna gång, såsom hittills omtryckas; menför ftamtiden borde de, till omtrycknings und Bih. till B, St, Prof, I.13H — i%:g, g:de Samt, 7 — ' «• . ^ 5'o Prof, Plär. (1. 15 Noy. list. vikande, genast utgifva* i BihangeU format och med den stil. Tredje Samlingen: Utgörande de ifrån Constiiutions - Utskottet ankomne Acter. Fjerde Samlingen: De från StåtsUtskottet. Femte Samlingen: De från Bevillning*-Utskottet. Sjette Samlingen: De från Banco» Utskottet. Sjunde Samlingen: De från LagUtskottet. Åttonde Samlingen: De från Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet. Nionde Samlingen: De frän Expeditions -Lkskottet ankomne förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifveiser till Kongl, Maj:t, Riksdags Beslut, ro, m. Tionde Samlingen: Utgörande de Protocolls Utdrag, hvarigenom Riks-Stån^ den meddelat hvarandra sina Beslut. Denna Samling måste tryckas i ett sammanhang.
Den samfällda summa jag beräknat för Departementets Expeditioner uppgår, enligt det af mig uppgjorda förslag till Stat för Departementet, till R:dr rint 56,000. Men då detta förslag förutsätter en reorganisation af Departementet, och äfven innehåller framställning om indragning af några numera öfverflödiga tjenster, torde jag få Nåden särskildt föredraga nämnde förslag och öfvergår emellertid nu till de under Departementet hörande utrikes anställde Embetsoch Tjenstemän. Minister-Staten. Allt sedan den 21 October 1765, då Kongl. Maj:ts Nådiga Reglemente för Dess Sändebud utfärdades, i öfverensstämmelse med dåvarande Sekreta Utskottets förslag, hafva å denna Stat varit anordnade icke allenast Traktamenten till de Diplomatiske Agenterne, Legationspredikanter, Drogmän och någre få Handels-Agenter, utan äfven Expectans-Arlvoden och pensioner för diplomatiske och Handels-Agenter samt deras Enkor, Equiperingsoch resepenningar m. m. Det synes dock med god ordning mera öfverensstämmande, att alla dessa olika utgiftstitlar, af hvilka några afse ordinarie utgifter, ambra åter tillfälliga och på förhand icke beräkneliga, skiljas från hvarandra och icke längre blifva sammanförda under en och samma rubrik. I öfverensstämmelse med denna åsigt har jag också endast uppfört de likartade utgifterne i samma Stat samt uppgjort särskilda förslag till normal-stater, nemligen: l:o för den egentliga Minister-Staten, upptagande aflöningarne till de Diplomatiske Agenterne och tjenstemänuen; 2:o lör Legations-Predikanter; 5:o för Pensions-Staten; och 4:o Equiperingsoch resepenningar med öfriga tillfälliga utgifter såsom Expenser och hemliga utgifter. Angående behofven för hvardera af dessa Stater skall jag nu i underdånighet yttra mig. Bil. N:o 2 till Kongl. Maj.ts Nåd, Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 41 Minister-Staten.
IDUN 1897 af programmet upptogs af » folklekar och danser », som i brokiga nationaldräkter afdansades på, scenen, ackompanjerade af den i orkestern placerade körens sång, och afbrutna af en del humoristiska intermesson, såsom bygdemålshistorier o. dyl. Det hela, som visserligen bar den omisskänneliga prägeln af amatörprestation, gick dock med lif och lust och » beklappades » if rigt. I ett som allt hade föreningen skäl att vara tillfreds med sin » nationalmatiné ». Konserten till förmån f ö r Konvalescenthetnmet å Musikaliska akademien i söndags kväll hade i denna högflodstid af musikaliska och dramatiska nöjen tyvärr endast förmått samla halft hus, trots det goda syftet och programmets gedigenhet. Det senares piéce, de resistance utgjordes obestridligen af Beethovens b-dur-trio för piano, violin och violoncell, som af fröken Ktcass, herr Zetterqvist och professor Neruda fick ett utmärkt utförande. Herr C. F. Lundqvists 3 ' pperliga föredrag af sånger af Schubert m. fl. intresserade därnäst; rikligt bifall kom för öfrigt det långa programmets samtliga nummer till godo: » en musikälskarinnas » romanser, herr Alfvéns violinnummer och B elimanskören s förträffligt soignerade kvartettsång. KAMRATEH är den bästa gåtva till de unga. Prenumerera på närmaste postanstalt. Helt år 3 kr. o nghvisslan ljuder och fabrikens otaliga maskiner stanna som genom ett trollslag. Väfvarnas bedöfvande slammer, som hela dagen genljudit i de tåliga arbeterskornas öron, efterträdes af en nästan oroväckande tystnad, hvilken i första stund hos dem framkallar samma känsla af yrsel, som det förfärliga dånet och bullret eljes pläga förorsaka den tillfällige besökaren i deras arbetslokal. Dag efter dag, från bittida om morgonen till sent o m aftonen, träla dessa kvinnor här vid det maskinmässiga arbetet att mata de oförtrutna maskinerna. Deras ögon se intet annat än oaflåtligt surande hjul eller skottens blixtsnabba ilande fram och åter.