Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta påslående, som hufvudsakligen blifvit anfördt af dem, hvilka ogilla nämnde stängselgrund, men till vederläggning hvaraf, å den motsatta sidan, flere skäl blifvit uppgifne, eger visserligen i så måtto sin riktighet, att stängsel-skyldigheten för mindre hemman i många fall derigenom skulle ökas; men sådant härleder sig hufvudsakligen derifrån, att dea förmon, som de i mindre delar utklufne hemmanen haft deraf, att de stängsel-lioier, hvilka genom klyfningar uppkommit, fått ingå i allmän beräkning och fallit de större hemmanen till last, samt ökat dessas hägnads-skyldigbet, nu skulle försvinna, hvilket dock med rättvisa och billighet synes instämma, och i allt fall, i mon af de större hemmanens skeende klyfning, med tiden skall helt och hållet upphöra. I afseende p& stängseln uti In*egorniij kunna, såsom ock i allmänhet i de afgifna yttranden blifvit medgifvet, mindre hemmansdelar genom den nya stängselgrunden svårligen blifva lidande, emedan deras i nämnde ego-slag vanligtvis inskränkta andel i allmänhet vid skiften utlägges i ett eller högst tvänne skiften, hvilket förhållande, då dessa skiften erhålla sådan form 12 Cap. 14 §. Skiftes-Stadgan föreskrifver, måste föranleda dertill, att de icke kunna blifva besvärade med någon tyngre hägnads-skyldigbet än som, i förhållande till ego-vidden, faller på den större hemmansegaren, hvilken måste svara icke blott mot flere smärre hemmansdelar, utan äfven för egna mellanhägnader. Deremot är, hvad Ut-egorna angår, förhållandet ofta annorlunda; ty] skiftena i sådana egor hafva, på det delegarne skulle få någorlunda jemn andel i den sämre och bättre samt mer och mindre skogbevexta marken, ofta blifvit utlagde tvärt öfver den, hela Skifteslaget tillhörige utmarks-trakten, hvarigenom inträffat, att mindre hemmans utmarks-andelar blifvit långa och smala, samt följaktligen nära lika kostsamma att instänga, sorn. den större hemmansegarens.
Dä denna näringsgren tillskyndat ett fremmande Land sä betydliga förmoner, hoppas Utffotten, att Swerige, som dertill äger de bästa utsigter, stall deraf draga en icke ringa bätnad, om fö. retaget underhjelpes af Statens uppmuntrande biträde och Patriotiska Medborgares werksamma nit. Orebro den 10 October rsro. pä Stats-Utskottets wägner: ^sok. lagerbjelke. 'kk. Weiämsn. Ok. bave». Hnöers ^oksnssoo. pä Allmänna Befwärsoch Geconomie-Utstottets wägnar: O, l)»k,ckv2rät. Jok. O. llult. b^ckmsn. llsns dljlssoo. OLtl bkogmso, b, buooiuk. Pxplis tior Lorxrre-8r3a6et «Ien n Oaobsr izio Wördsamt Memorial. 1-Ili det Wällofl. Borgare-Ständet har anmärk, ning förekommit emot Stats, Utskottets Betänkande om betalning af Hamburgffe Banquierer. ne, Den 11 October. 25 ne Averhoffs Arfwingars, E. A. von Halle K Sons samt Luis L Jencquels fordringar af Pommerske Kammaren. Som denna anmärkning endast rörer den omständighet i Betänkandet, att de authentika betyg hwilka det äläge Pommerske Kammaren att anskaffa till bestyrkande deraf, att berörde skuld till Krigs. kostnaden under Fälttäget i Pommern blifwit anwänd, borde innehälla, det samma Krigs, kostnader blifwit uti Lält-Lommitzariatets räkenskaper upptagne, sä sär Stats. Utskottet, dä uttrycket af Fält Lommitzariatets räkenskaper, torde kunna mitzförstäS, tillkännagifw», att Stats. Utskottet dermed endast äsyf. tat redowisning af wederb-rande, att de ifräga. warande summor werkeligen blifwit till krigskostnaden utbetalte.
56 l somliga stallen tillägg af 120 kr., fritt vivre, dräkt, m. m. samt ratt till pension, hvilkef ph det hela taget visar a t t ställningen ä r ganska god, isynnerhet nar man betänker, a t t sköterskan under sin iitbildningstid har allt fritt, samt efter de första par mbnaderna iifven erhåller lön; visserligen är denna lön ratt lag, men dock en god lijalp f ör eleven. Naturligtvis - fortsätter förelaserskaii - a r ej öfverallt i landet sjuksköterskornas stalning lika god; det finnes platser, diii. missförhållandet mellan det arbete som fordras ocli den lön som gifves är mycket i ögonen fallande. - M å det blifva sjuksköterskornas ocli framtidens sak a t t förbättra dylika förhiillanden. Detta galler nu närmast sjukhusen; bland de sköterskor, som agna sig %t privatvtrd, niirnnas Roda Korsets sjuksköterskor. Dessa erhålla under sin utbildningstid fri kost p$ lasarettet samt 20 kr. i rnhnaden till öfriga förnödenheter. Efter slutad k i m fi de fast lön af 4 0 kr. i månaden, sotn efter vissa oci. iikas till 60, clärtill 1 kr. per arbetsdag, hvaraf dock hälften skall sättas in i pensionskassan. Detta gör en årsinkomst af 600 till 800 kr. jainte pension. Siidra privatsköterskor kunna va1 förtjäna iiiigot inera, nien Iiafva ej förmånen af pension. Detta ä r ju ratt goda förhållanden, ocli vi knnna viil instäinma med fru N., a t t från den ekonomiska sidan ä r det intet väsentligt a t t invanda mot sjuksköterskans stallning. Kom mer så den andra frågan: lir sj~ !ktGd ett knll, som lim gifuu. Zifvet innelzåll? Härtill svarar fru h '. ett entusiastiskt ja!
Under de sist förflutne fem åren har något hemmen icke ingått i skatt eller blifvit af öde upptaget eller i ödesmål förfallit, hvaremot 4o nybygges-anläggningar beviljats, äfvensom hemmans-klyfningar årligen fortgått, under iakttagande af förfatlningarnes föreskrift örn undersökning rörande besutenheten. I afseende på skiftes-delningarnes fortgång inom denna landsort talar det förhållande, att, ehuru Länets alla hemman förut fullnog storskiftade, under nämde tid eller de första fem åren efter det Eder Kongl. Maj.ts Nådiga skiftes-stadga vidtog att vara gällande, icke mindre än 271 remisser blifvit sökte och af Eder Kongl. Majus befallningshafvande beviljade till laga skiften, af hvilka flere äro afslutade och andre under verkställighet. Verkningar ne häraf skola tvifvelsutan yttra sig uti en jordbrukets friare utveckling, sedan det tvång upphört, hvari ägoblandning och beroende af grannar förut hållit landtmannen fjettrad, och som onekligen vid många tillfällen förlamat hans verksamhet. Hå bruk och vattenverk här i Länet ganska sparsamt äro till vatten-uppdämningar å andras ägor berättigade, kan härutinnan något hinder för jordens odling icke sägas vara för hand. Arrendatorernes antal är ringa och kan, i saknad af tillförlitlige uppgifter, förhållandet emellan dem och sjelfegande jordbrukare ej med noggranhet bestämmas, men torde i en del af Länet kunna antagas som i till 20. Utom ett skatte-hemman, som innehafves af Hernösands hospital, finnes i öfrigt icke någon fastighet eller lägenhet de härstädes varande läroverk och fromma stiftelser underslagen. Antalet af post-hemman uppgår tili 23 och af gästgifvare-gårdar till 5o. Stcits-bidrag.
751 vill ja att afhjelpa det onda, hvaröfver med sä myckét skäl klagas; men, i samma mon matt aflägsnar möjligheten, att i hela sin vidd se oiägenheterne af närvarande skjulsningsanstalter håfne, tror jag, atterman bort vidtaga ett medel, sorn, åtmindstone till någon del, kunnat derföre hålla jordbrukaren skadeslös. De redan anmärkta prellminaira åtgärder, soni B redningen tili iakttagande föreslagit, skola säkerligen föranleda dertill, att den önskade radicalcuren länge uteblifver; och, vill man nu tillika för forvagnars införande stadga det vilkor, att dertill endast får tagas den skjuts, sorn ej beföfves för Resandes fortskaflande på förut vanligt sätt; så skall den utan tvifvel aldrig inträffa, ty hvar Och en skall för sig anse förmonligast, att på sistnämnde sätt få göra sina resor, och forvagnarne blifva då aldrig tillitade. Jag kan således icke annat än yrka, att, intill dess någon förändring i fkuitsningsskyldighetsn varder företagen, och Jordbru, karen befriad från det besvär han deraf nu drager, betalningen för skjutsen måtte höjas i den mon, att detta besvär varder till fullo ersatt. Beredning; n har antagit, att närvarande skjutsinrättning är en tunga för dem, som dermed äro belastade, eller, sorn vill säga detsamma, att skjutsningen för. den dertill indeldta, icke medför en .vinst, som kan motsvara de kostnader, som dess utgörande erfordrar. Hvad värde äger då den slutsats, man dragit af det förhållande, som visat sig vid jemförelse emellan förra och närvarande 752 Besv. och Ekon. TJtsk. BetankaiicLen. tiders Spannemålsvärde, samt det under serskilda lider olika belopp af skjutslegan. Om concurrencen på vägarns nu icke vore större än förr, ocFi skjutsningsbesväret således mera betungande, skulle den på sin höjd kunna ådagalägga, att nian nu icke äger mera skäl än fordom, till klagan öfver för ringa betalning för skjutsen, men ej att man till en sädanklagan saknar allanledning.
Mig synes som samma tvisteämnen ännu förefunnes, och ålerkomme periodiskt. 1809 års Const.Utsk., då det gjorde första förslaget till grundlag, stödde dess bestånd hufvudsakligen på utbildande af ett allmänt tänkesätt genom publiciteten. Lika sä föreställer jag mig äfven, att det är derigenom man skulle vinna hvad man önskar, och säkerligen är det icke medelst de strider, som vid riksdagarne äga rum om allmänna frågor. De mäste grundeligen behandlas, och resultaten deraf öfvergå till det allmänna tänkesättet. En sådan publicitet, i förening med tid att studera den der har man det rälta sättet att fä fram hvad man vill. Visserligen medgifver jag, att om dessa långa mellantider af 5 år skulle förkortas, visserliga hade Den 21 September e. m. 3sr» hade man skäl att deraf vänta någon fördel; men då man pä ena sidan öfverväger alla de olägenheter, som dermed åtfölja, all den tid, allt det arbete som förspilles, ej blott för den offentlige mannen, utan äfven för den enskilde, samt å den andra, eller i afseende på det allmänna tänkesättet, uppskattar hvad det synes hafva vunnit, så förefaller det mig som en obetydlighet mot de derpå nedlagda allmänna krafter. Man tyckes vara i samma belägenhet nu som för 20 år sedan. Det allmänna tänkesättets verkliga utbildning förutsätter, att män af grundliga studier vilja egna sig åt nationens politiska uppfostran; och det är en grundlig publicitet, icke den lägre dagbladslitleraturen, som skall reda det orediga, för att befordra en klar åsigt af samhällets sanna behof vid utförandet af de åt djupet riktade reformer, som i Sverige äro i fråga. Från verklig erfarenhet och grundlig kännedom måste hjelpen komma. Jag har äfven den öfvertygelse, alt en representationsförändring är af högsta vigt; att den medgifver en enklare behandlig af ärendena och att tätare riksdagar då bli kortare; att den följaktligen bör ske.
Bergmästare-embetets uppgift för år 1864 hade under samma år inom Wermland: malmbrytningen uppgått till 2,178,800 centner, eller något mer än 1 af all inom riket bruten jernmalm; tackjernstillverkningen utgjort 903,469 centner eller nära -J af hela rikets; stångjernstillverkningen 661,852 centner eller något mera än 4 af hela rikets; samt tillverkningen af jernmanufaktur 85,551 centner, eller mellan 4 och \ af hela rikets tillverkning. Dessa data funne Kongl. Maj:ts Befallningshafvande lemna stöd för det yrkande af bergshandteringens idkare, att deras handtering så mycket som möjligt borde tillgodoses vid bestämmandet af läget för stambanan genom Wermland. Filipstads jemte kringliggande bergslager, från hvilka provinsens masugnar och jernverk försågos med deras behof af malm och tackjern, voro visserligen medelst en af insjöar, kanaler och mindre jernvägar bildad sammanhängande kommunikationsled vid Christinehamn förenad med Wenern, äfvensom härigenom en möjlighet gifven att, äfven om Carlstads-linien valdes, kunna från nämnda bergslager med ringa prisskilnad forsla deras produkter öfver Christinehamn och Carlstad till vestra Wermlands jernverk; men då denna kommunikation, såsom beroende af vattendragens isbeläggning, alltid måste blifva inskränkt till vissa tider af året, och då, vid fråga om en så dyrbar kommunikationsanstalt som en genom det allmännas försorg och på dess bekostnad anlagd stambana, ej blott det närvarandes behof utan äfven framtidens kraf borde komma under öfvervägande, funne Kongl. Maj :ts Befallningshafvande angeläget att banan så utlades, att fördelarne af densamma må kunna framgent vidare utvecklas.
Landsting sammanträder för det ändamål, der så erfordras, till urtima möte. 16 Expeditions-Utskottets Förslag lill anderd. Skrifvelse, N:o 33. § 8. Riksdagsman i Första Kammaren, som vid Riksdags början sin befattning icke nio år innehaft, må dermed till Riksdagens slut fortfara, ändå att under tiden nio år från valet förflyta. § 9. Till ledamöter i Första Kammaren kunna endast väljas män, som uppnått trettiofem års ålder samt ega och minst tre år näst före valet egt fastighet till taxeringsvärde, ej understigande åttatiotusen Riksdaler, eller ock till Staten skatta, samt under tid, som nyss är sagd, skattat för minst fyratusen Riksdalers årlig inkomst af kapital eller arbete. Kommer Riksdagsman, efter det han vald blifvit, i den ställning, att han ej längre skulle varit valbar till ledamot i Kammaren, frånträder han sin befattning. § 10. F^ör den, som blifvit till ledamot i Första Kammaren utsedd, utfärdas vid valförrättningens slut fullmakt, som, när valet verkställts af landsting, underskrilves af dess Ordförande, med kontrasignation af landstingets Sekreterare, och, då valet skett al stad, undertecknas af stadsfullmäktiges Ordförande jemte två af desse fullmäktige. Fullmakterna böra hafva följande lydelse: “I kraft af det Riksdagsmannaval, som af N. N. landsting (stadsfullmäktige i N. N. stad) blifvit den förrättadt, varder N. N. härigenom befullmäktigad att fölen tid af nio år från nämnde dag vara ledamot af Riksdagens Första Kammare.“ Ort och tid. § Il Är någon missnöjd med Riksdagsmannaval, som af landsting eller stadsfullmäktige förrättadt är, må lian deröfver bos Konungen anföra underdåniga besvär. Flan eger för sådant ändamål bos landstingets Sekreterare eller stadsfullmäktiges Ordförande äska behörigt protokolls-utdrag, hvilket genast eller inom högst två dagar derefter bör till klaganden utlemnas ; och skall han, vid förlust af talan, sina till Iionungen ställda besvär, sist inom en månad efter valförrättningens slut, ingifva lil!
Maj 1843 sig utlåtit, att Kongl. HofRätten, vid öfvervägande af hvad, på sätt ofvan förmäldt är, och i öfrigt under ransakningen förekommit, samt enär Bergqvist icke gittat förebringa någon bevisning till bestyrkande af hvad han för sitt fredande uppgifvit, funne honom vara lagligen förvunnen att hafva i Nils Månssons namn, utan dennes vetskap och samtycke, till Smålands privatbank utfärdat lånreversal och derunder tecknat diktade personers namn såsom löftesmän samt å den sålunda falskeligen tillkomna handlingen upplånat penningar; hvarför Bergqvist förklarades saker till ansvar enligt 8 Kap. 3 § Missgerningsbalken, och derjemte förpligtades att till Nils Månsson utgifva det af RådstufvuRätten bestämda ersättningsbelopp; men som emot Bergqvist jemväl förekommit, att han, som, då ifrågavarande falska handling upprättades, var tillförordnad domare i Listers Härad af Blekinge län, å samma handling, pä häradshöfdinge-embetets vägnar, meddelat bevis, att låntagaren och löftesmännen voro véderhäftige, erkänt förbindelsen och derå tecknat bomärken, samt det icke tillhörde Kongl. HofRätten att döma öfver Bergqvists förseelse vid nämnda embetes utöfning, blefve målet i den delen förvisadt till handläggning af Kongl. HofRätten öfver Skåne och Blekinge, som, vid målets slutliga afgörande, bestämde ansvaret för det förfalskningsbrott, hvartill Bergqvist sålunda var förklarad saker; i hvilket afseende ett exemplar af utslaget jemte ransakningshandlingarne skulle till bemälde Kongl. HofRätt öfverlemnas. Inför sistnämnde Kongl. HofRätt är sedermera af Advokatfiskals-embelet derstädes åtal i detta mål emot häradshöfdingen Bergqvist utfördt, hvarvid Advokatfiskals-embetet andragit, att under ransakningen vore tillförlitligen uppdagadt, det häradshöfdingen Bergqvist, i sin innehafda egenskap af tillför - 99 ordnad domare i Listers Härad, försett ifrågavarande, af honom sjelf derefter till omsättning begagnade lånreversal med sitt, på häradshöfdinge-embetets
Vid föredragning af såväl Banco-Utskottets den 9 dennes f. m. på bordet lagda utlåtande N;o 51, i anledning af väckt fråga om åstadkommande af prof på ett förbättradt sedelmynt, som ock VälJoil. Borgare-Ståndets medelst protocollsutdrag af den 18 dennes gjorda inbjudning till Med-Slånden, att instämma uti Borgare-Ståndets i detta ämne fattade beslut, afslogs Utskottets utlåtande, och fann Ridderskapet och Adeln sig ej heller kunna antaga Borgare-Ståndets inbjudning, men beslöts, att Banco-Fullmäklige må bemyndigas, att använda de omkostnader, som kunna erfordras, för att förskaffa sig kännedom om de förbättringar, hvilka i sedelmvntslillverkning äro gjorde. S. D.
Att man dä går tillväga med varsamhet, att det lemnäs någon tid för att se, huru de första stegen på denna bana taga sig ut, det anser jag vara klokt och nyttigt. Frågan om räntepersedlarnes lösen efter en viss bestämd grund är den vigtigaste, emedan derigenom förekomrnes prejeri och att sådant icke alltid ägt rum, har man skälig anledn. att tro till följd af de klagomål, som uppstått emellan räntetagare oah räntegifvare. Detta anser jag vara hufvudfrågan och, som jag nyligen uttryckte mig, jag är glad alt den, som jag hoppas, går igenom, men att nu genast taga ut steget och införa en komplett lösen utaf alla dessa skattepersedlar emot penningar, det tror jag vara så mycket farligare, som det ännu icke är rätt säkert kändt, om det är förmånligt för allmogen. Om jag icke misstager mig allt för mycket, så har ett sådant heslut af R. St. blifvit fattadt på 1730:talet, att lösen skulle erläggas för skattepersedlarne, men det räckte icke länge förr än just räntegifvarne inkommo med klagomål deröfver och förklarade, att det vore mycket svårt att under goda år afsätta spanmålen, och önskade de sig derföre tillbaka till den tid, då de fingo lemna deras skatter in natura. Med denna erfarenhet är det försigtigt att antaga den grund, sorn upphäfver de största olägenheterna af nuvar. förhållanden. Jag anhåller att detta mitt yttrande mätte få åtfölja den K. propos:n till Utsk. Hr von Hartmansdorff: Jag hade icke ämnat yttra mig i denna fråga, emedan ämnet är outredt, på sätt jag redan anmärkt. Men då tal här blifvit hällne i sak och Gr. Anckarsvärd jemväl sig utlåtit för att pä förhand stämma meningarne efter sin tanka, så torde det vara skäl, för att icke säga nödigt, att de, som tänka olika, äfven yttra sig i den motsatta rigtningen. Jag vill dock först uttala något närmare min mening ronde formfrågan, emedan den jemväl af Frih. Hamilton blifvit vidrörd.
Ja; Den det ej vill, röstar Nej; _ Vinner Nej, antages till kontraproposition Preste-Ståndets beslut, att Rikets Ständer, utan att ingå i pröfning af det förslag till förändrad organisation af flottans officersoch underofficerspersonal, som Kongl. Maj:t framlagt, bifalla, att de för bemälda personals aflöningsstater nu anvisade medel må fortfarande utgå.» För hufvudvoteringen föreslås följande proposition: »Den som godkänner Utskottets hemställan, att Rikets Ständer, i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga förslag, medgifva att de för flottans befälsoch underbefälspersonal nu anvisade medel må, för tillämpning af de uppgjorda lönestaterna för Kongl. Flottan och Kongl. Skärgårdsartilleriet samt för organisationens fullständiga genomförande, fortfarande och framgent blifva använda, — röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; 8 Stats-Utskottets Memorial N:o 69. Vinner Nej, äntages: (l:sta alternativet) Ridderskapet och Adelns beslut. (2:dra alternativet) Preste-Ståndets beslut.» 12:o. Uti 2:dra punkten hade Utskottet hemställt, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för påskyndande af genomförandet utaf de förändrade lönestaterna för sjöförsvarets officersoch underofficerspersonal, anvisa ett årligt belopp af 75,000 R:dr, att tilläggas anslaget för aflöningsstaterna vid flottans stationer samt der qvarstå endast så länge och i den mån beloppet för berörda organisation erfordras. Denna hemställan är godkänd af Borgareoch Bonde-Stånden, hvaremot Ridderskapet och Adelil afslagit densamma, samt PresteStåndet, som icke gillade de af Utskottet i dess tillstyrkande begagnade ordalag, för sin del beslutat, att Rikets Ständer må till Kongl. Maj:ts nådiga disposition anvisa ett årligt belopp af 75,000 R:dr till bildande af den nya reservstat, som till följd af Kongl. Maj:ts beslutade organisation af flottans befäl erfordras.
Sedan jemväl denna motion blifvit bordlagd, åtskiljdes K. o. Ad. kl. £ 12 f. m. In fidem, O. Brakel. Måndagen den 31 Oktober 1859. Plenum kl. 4 2 e. ra. Just. ett prot.utdr. för den 24 och ett för d. 26 dennes. Öpnades Hrr Elektorers vid i dag anstäldt val uprättade listor å Ledamöter och Suppleanter i Utsk:n; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Constitution s-Utskottet. Ledamöter: JW 323. Frih. Eosenblad, Eulina. Hr Munch af Rosenschöld, Thomas; — 398. » Ihre, Eullm. Hr Tersmeden, Nils; * 258. Hr Svenske, Fullm. Frih. Cederström, Rudolf; — 494. » Croneborg, Fullm. Frih. Stjernstedt, Johan Wilhelm; — 1636. » Reuterskiöld, Carl Leonard; — 1871. v Ehrenpohl, Fullm. Hr Sjernsvärd, Rudolf Hodder; Suppleanter: — 1092. Hr Lejonmarck, Evald Gustaf; — 1702. b Törnebladh, Gustaf; Stats-Utskottet. Ledamöter: — 137. Gr. Skjöldebrand, Fullm. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl; — 254. Hr Lilliecrona, Fullm. Hr Tornerhjelm, Rudolf; — 678. » Bildt, Didrik Gillis; — 1960. A. » Montgommerie, Robert Nils Germund; — 1280. » Frölich, Fullm. Hr Lilliehöök, Erik Gustaf; — 1506. » Stjerngranat, Georg Gustaf Henrik; Pen 31 Oktober. 39 JW 2302. Hr Skogman, Carl Johan Alfred; — 2317. a Fåhraeus, Olof Immanuel; — 2329. a Thulstrup, Carl Magnus; Suppleanter: — 778.
Voteringen har utfallit med 52 Ja och 67 Nej; då således Nej vunnit, äro de uti kontrapropositionen intagna eventuela (ull-bestämmelser af Rikets Ständer antagna. 157'.de Voteringen (j340:o). Den, som vill bestämma eventuela utförselstullen å kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade, till 3 r:dr 24 sk. och å hällar öfver H tums tjocklek samt lod och lödjor öfver 1 skeppunds vigt stycket till 3 r:dr 16 sk. per skeppund stapelstadsvigt, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bestämmes denna tull å nämnde artiklar till 4 r:dr 24 sk. skeppundet stapelstadsvigt. Vid öppnandet af voteringssedlarne hafva befunnits 53 Ja och 66 Nej, i följd hvaraf och då Nej vunnit, Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med hvad kontrapropositionen innehåller. 158:de Voteringen (342:o). Den, som till kontra-proposition i hufvudsakligaj voteringen, angående eventuela införsels-afgiften å kläder, tiva: andra slag (än fruntimmers af 12 Förstärkta Stats-Ulskoltcls Memorial, N:o 278. (ill införsel lofgifna tyger) antager Ridderskapets och Adelns beslut, att bestämma denna införselstull till 40 procent af värdet, röstar Ja-, den, det ej vill, röstar Nej-, vinner Nej, antages (ill kontraproposition Borgare-ståndets beslut att bestämma tullen till 25 procent af värdet. Denna votering har utfallit med 67 Ja och 52 Nej; oell sorn Ja alltså vunnit, har för hufvudsakliga voteringen följande proposition blifvit be stämd för den 15fl'-de Voteringen (343:o). Den, som vill antaga eventuela införselstullen å kläder, nya: „andra slag, (ill 334 procent af värdet, löstal ja; den, det ej vill, röstar Nej-, vinner Nej, antages Riddersknpets oell Adelns beslut.