Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon började sitt nya lif med nya principer, förnuftiga, praktiska. Hon realiserade sitt bo. Det gälde att vara klok nu. Så hyrde hon en liten anspråkslös dublett, som hon inredde förtjusande utan allt för stora kostnader. Hon kunde dock lefva ganska komfortabelt; ty hennes kapital var icke så litet. Hon hade råd att hafva två rum, att behålla Magda, att äta godt och att då och då unna sig ett litet nöje. Och så såg hon framtiden an med godt mod. Af en så god början ansåg hon sig kunna vänta en god fortsättning, eller med andra ord: ett förverkligande af hennes vyer. Ty naturligtvis ingick det ej i Noras program, att låta sin ungdom och skönhet gå förlorade i ett obemärkt lif i det tysta, att låta hennes egentliga kapital ligga oräntadt. Hon hade inga anlag för att blifva nunna. Hennes hopp var att fånga en ny »guldfågel». Men denna gång skulle hon endast låta sin klokhet leda sig. Felix Brauner hade varit för vacker och för slug för henne. Hon hade ej kunnat herska, utan hon hade blifvit kär i honom. Och detta skulle aldrig mera få hända. Skötte hon sig väl, handlade hon riktigt affärsmessigt, så skulle hon i en icke alltför aflägsen framtid få se den dag randas, då hon skulle hafva nog utan att behöfva gå ut på jagt efter »guldfåglar», den dag randas, då hon sjelf vore rik. Hennes praktiska anlag firade en stor triumf den dagen, då hon »placerade» sina penningar. Det lät så trefligt detta: »placera.» Hvad hon var klok! Att sätta in sitt lilla kapital i en bank mot fyra eller fem procent, ja, herre Gud, nog vore det säkert, förstås; men det skulle tvinga henne till en svältkur på femeller sexhundra kronor om året. Nu satte hon in alltsammans i en visserligen ny och opröfvad affär; men ett företag, hvars »direktör» tillförsäkrade henne en säker afkastning af tjugo procent första året, ja, hon fick till och med lyfta denna ränta i förskott, och femtio procent när affären blefve mera upparbetad. Det der att få räntan i förskott tilltalade henne mycket, prospekten erbjödo de mest lofvande utsigter och direktören kände hon personligen. Några risker kunde således ej befaras.
Maj innevarande år allåten nådig Proposition (Nio 110), angående beviljande af anslag till förändring och tillbyggnad af Centrai-hospitalet vid Upsala, inhemtas, att sedan Serafimer-ordens-gillet den 13 Augusti sistlidet år hos Kongl. Majit gjort underdånig hemställan derom, alt, för uppförande af en ny hospitalsbyggnad vid Upsala hospital med utrymme för 100 å 120 patienter, ett belopp af 400,000 Ridr mätte af Rikets Ständer begäras, men Kongl. Majit, utaf förekomne anledningar, icke ansett sig böra derom tdl Rikets nu församlade Ständer allåta nådig Proposition, så hade Ordens—gillet, som funnit sig manadt att söka få de väsendtligaste bristfälligheterra vid ifrågavarande hospital afhulpna, i sådant hänseende och på det sjukvården derstädes icke ytterligare en längre tid skulle befinnas alltför otillfredsställande, uti underdånig skrifvelse den 4 sistlidne April till Kongl. Majit inkommit med framställning af följande innehåll; De antydda bristfällighcterna vid ifrågavarande vårdanstalt egde egentligen rum i celloch ekonomi-afdelningarne, i det att kökslokalen vöre både otillräcklig och illa belägen samt de för stormande, våldsamma och osnygga patienter af mankön afsedda cellerna i stora hospitalshuset, sådana dessa nu vöre beskaffade, icke kunde den » Wisby a » Stockholms a 13,221 » 85 » 22,675 a 37 a Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. (Fortsättning.) 37 kallare årstider» tillräckligt uppvärmas oell icke heller vore från hvarandra eller från den öfriga lokalen fullständigt afsöndrade, till följd hvaraf skrik och buller från dem hördes, hvarigenom åter tillfrisknande patienter beröfvades nödig ro och hvila.
Men om man således tryggt kan vidhålla den uppgiften, att någon för stark sedelutgifning icke har vållat den silfverutförsel, som sedan 1834 har inträffat, så finnes deremot så mycket mera skäl att påstå densamma hafva blifvit förorsakad genom den andra af ofvan uppgifna hufvudanledningar till sådan inverkan å Bankens silfverförråd, eller genom den brist, och det deraf följande höga pris å vexlar, som under den ifrågavarande tidsperioden i allmänhet har visat sig vara rådande. Dock, denna bristande vexeltillgång, och deraf föranledda stegring i vexelkursen, är åter en följd af det missförhållande, som egt rum emellan landets export och import, derigenom att det alltjemt ökade bebofvet af utländska varor icke kunnat till fullo motsvaras af de produkter, som den inhemska industrien haft att derför lemna såsom bytesoch betalnings-medel. Och denna undervigt, exporten till last, i den svenska handeln med utlandet, måste följaktligen antagas utgöra den egentliga och mest kraftigt verksamma orsaken till de ofta återkommandestarka påkänningar, som Bankens metalliska kassa fortfarande har varit. underkastad. Men om rätta ursprunget till den fara, hvaraf Bankens säkerhet och realisationens bestånd hotas, härigenom har blifvit funnet, huru skall nu Banken skyddas emot de förderfliga följder, som deraf kunna frambringas? Tvänne utvägar stå härvid hufvudsakligen till huds. Den ena, att genom strypning — förminskning af landets rörelseoch förlags-kapital — höja sedelmyntets värde och minska Bankens sedelansvarighet samt utöfva en tryckning å landets konsumtion ■ och den andra, alt genom ett kraftigt befrämjande af den inhemska industrien förringa hehofvet af främmande varors införsel, samt lätta och föröka frambringandet af sådana produkter, som kunna tjena såsom bytesmedel med utlandet. Genom den forsla af dessa utvägar — strypningen — har Banken till sin disposition ett försvarsvapen, som, om det fritt kan och får användas, är fullt tillräckligt att bevara Bankens förmåga att alltid med silfver inlösa sina sedlar.
Han wille och hemställa, om ej undantag borde göras för inlagor i besvärsoch fatallie-mäl, der någon rättighet stundom kunde gä förlorad under den tid som erfordrades till anskaffande af behöriga Chartor at strifwa pä» nien om flere undantag tillätes; blefwe ändamälet säkerligen förfeladt. Herr klarmorstsm, ffostan: Dä betänkandet L anledning af gjorde anmärkningar torde blifiva äterremitteradk, utber jag mig, art wilkorligtwis fa förestå ett tillägg wid den bt-ifwande Charta Sigild lala förordningen. Jag finner Herr bklinteberAZ anmärkning derom, att en allmän lika förhöjning of 60 procent blifvit föreflagrn, förtjena upmarksamhet och afseende. Likwäl kan jag icke ur minnit uprepa de ställen af Char/ä Sigillatä förordningen wid hwilka modificakioner i detta fall kunve och borde äga rum i men svin Bewillnings-Ukffvltet wid granst,ling af samma förordning i anledning af Herr kiintobergs yttrande torde finna jemkning köllå ffe, och det i följd deraf kunde hända, att Ut» Den r4 Julli39 t steket ansäg förhöjningen i wista cniständigheter wara för högt beräknad, man atc en mo'fwarande tillökning pä andra artiklar more lcmpelig, hwarigenom en brist i den paräknade suinman upkom; sa förestår jag, art fyllnaden sökes genom föreskrift att stampe! afgift eriäg.:es för alla tidningar, hwilka i Riket utgifwas, pä stut, i siere andra länder är brukeligt. Zerr von kofönstein, ä>Iil5: Ehuru hwad Landspöfdingen Friherre kkäkanton ansöri, icke synes behöfwa widare bewjs, torde mig dock tillätas, atc genom hwad jag erfarit, detsamma än widare bestyrka. Dä jag har den äran, att såsom Chef förests cu Stats.Expedilion, har jag nästan dageligen haft tillfälle röna olägenheten af de nu bruklige små biläggnings chartor.
Skrifvelse N.o 120. »95 Banco årligen, att utgå ifrån och med qvartalet år i832, då 3:dje systerns pensions-andel upphörde; doek med förbehåll, att, då ettdera af dessa pensions-anslag blifver ledigt, detsamma icke kommer att tillfalla den qvarvarande oförsörjda systern, utan skall till Stats-Verket indragas. Hvilket Rikets Ständer till svar å E. K. M;s högslberöre Nådiga Remiss få härmed i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Sept. i8'54. Pieste-Ståndet den 11 Borgare-Slåndet den 11 Bonde-Ståndet den 11 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition, angående ytterligare anslag för anläggandet af en vattenledning till Carlskrona. (SlatsUtsk. JNT;o 197-) S. A. K. Sedan Rikets senast församlade Ständer beslutat, att ett, för anläggandet af en vattenledning till Carlskrona, vid 1823 års Riksdag beviljadt men sedermera ej begagnadt anslag af 83,333 R:dr 16 sk. skulle för nämnde anläggning till enahanda belopp fortfarande utgå under 5 års tid med en femtedel årligen, emot vilkor, bland annat, att anslaget endast användes till materialiers anskaffande, och att arbetet, utan serskild ersättning, verkställdes genom Flottans försorg; i anledning hvaraf ock ett approximativt förslag å detta arbete blifvit uppgjordt, hvarvid kostnaden ansetts uppgå, oberäknadt dagsverkskostnaderne, till omkring 90,000
Jag tror, att hvar heldst fattigvården sträcker sig till barn, fattigvårdsstyrelsen bör tillse, alt barnen lämpligen uppfostra». Utskottens gjorda tillagg till 3 Art. I §. af det innehåll, att oäkta barn skola njuta fattigvård i den Socken, dit modern vid deras framfödande hort, kan jag ej godkänna, utan anser bäst vara, att oäkta barn ej annorlunda än äkta njuta den församlings fattigvård, till hvilken modern hörer, då fattigvården påkallas, och att den i Kongl, Kungörelsen d. 5 Dec. 1788 Föisamlingarne medgifna rått, att sjelfve pröfva, huruvida ett mindre arbetsfört tjenstehjon bör få sig der nedsätta må utsträckas till de qvinspersoner som medföra oäkta barn. Hvad i 4 Art. rörer grunderna för fattigförsörjningens bestridande, nödgas jag helt och hållet protestera emot dessa, såsom skiljde från all rättsprincip, dä det säges, att allmänna Bevillningsgrunden skall ligga till grund för fattigvårdens utgörande. Så snart godvillig öfverenskommelse ej träffas skall den omnämnde grunden tjena till rättelse, ty då kan ingen annan grund komma att gälla, än den föreslagne, af det skäl, att få Socknar finnas, der icke en man finnes, »om icke vill nöja sig med den grund Socknen föreslår. Vid ett sådant förhållande förklarar - 7$ l.ng Utskottets Betdnkandett, man envälde hos hvarje vanartig Sam* fundsmedlem, sorn blott för att motsäga en Allmänhet, ej ser sitt eget båsta, utan är nöjd att göra en onödig uppoffring för att vara befallande öfver sine Socknemän. 6 Art. 8 §, innehåller, att särskilde överenskommelser, som inom Församling garne tråffas, rörande fattigvården, skola Underställas Konungens Befallningshafvan^ de i Länet och Consistorium i Stiftet för att af dem granskas oqh stadfästas. Detta frånkånner Socknestämmobeslut den Laga förbindande kraft, som Kongl. Förordningen den 26 Fehr. 1817 dem tillagt.
Nederlags-re kognitionen — „ ■—- 2 — står: i vissa läs: af vissa i — 14 — 10 uppifr. står: stå läs: står — 19 — 10 nedifr. står: synes läs: syntes — 21 — 15 — står: måladt och lackeradt läs: måla dt eller lackeradt — 22 — 18 — står: i afseende å artikeln, läs: i afseende å artikeln bröd — „ — 9 — står: som papperet läs: som för papperet — 23 — 3 — står: kaffesurroguten läs: kaffesurrogater — 25 — 7 — står: från afgift läs: från tull och afgifter — „ — 3 — står: för strömming från 1 r:dr tili 32 sk. läs: för strömming från 1 r:dr till 30 sk. — 26 — 10 uppifr. står: behöflig läs: behöfligt — 30 — 7 nedifr. står: antagne läs: upptagne — 31 — 2 — står: af läs: å — 34 — 11 uppifr. står: artikeln läs: artiklarne. — 35 — 5 — står: tullförslag läs: taxeförslag — 38 — 17 nedifr. står: i rubriken läs: å rubrikerna — 39 — 4 — står: att knappar läs: att å knappar — 42 — 11 uppifr. står: behof och skydd läs: behof af skydd —-44 — 5 — står: 18 sk. läs: 12 sk. d 49 — 9och 10 — står: rör, bambuoch spanska Vass-, rottingar och andra slag, läs: Rör: Bambuoch Spanska vass-, rottingar och andra slag. — 52 — 13 nedifr. står: avisläs: accis — 53 — 2 uppifr. står: avis läs: accis Bih. tili B ät Trot. 1S47 och 1S4S, S Samt. r Afd. 11 Häjl. 1 Bevillnings-UtskotteU Betänkande> N.o i3.
Det är derföre endast resultaten af dessa undersökningar, som blifvit angifna uti de motiv till förändringar i tulltaxan, hvilka jemnte sjelfva taxeförslaget i underdånighet bifogas; föreställande sig Komiterade att genom det sålunda valda förfaringssättet äfven öfversigten öfver så väl det hela, som de förhållanden, hvilka angå hvarje särskild artikel, skall i väsentlig och behörig mån lättas. I afseende på taxeförslagets formella beskaffenhet hafva Komiterade sökt egna all omsorg åt hvad dermed stått i sammanhang, för att dymedelst tillse, det författningen måtte vinna erforderlig enkelhet och tydlighet. Då detta senare, till följd af nådig föreskrift, bort utgöra ett föremål för Komiterades särskilda uppmärksamhet, hafva Komiterade låtit sig angeläget vara att, der så funnits påkalladt, ej mindre i behöfliga delar förändra ordalydelsen af redan förefintliga rubriker, än ock införa nya sådana. Ehuru Komiterade i förra hänseendet stundom äfven tilllåtit sig att, för åvägabringande af mera enkelhet, i en gemensam hufvudrubrik sammanföra derunder förut särskildt upptagna artiklar, eller ock för dessa senare använda en, alla eller flera af dem samfäldt omfattande, benämning, vid de fall, der tullsatserna varit af lika belopp eller blifvit dertill föreslagna, äfvensom der gemensam afgiftsfrihet egt eller funnits böra ega rum, hafva Komiterade sålunda vid taxans uppgörande afsett mindre att få ett färre antal dylika rubriker, än att ali 24 tvetydighet måtte, så vidt ske kunde, undvikas. För sådant ändamål hafva dels i samma rubrik förut upptagna artiklar någon gång blifvit skilda och under särskilda titlar uppställda, dels förut icke i taxan förefintliga specifikationer blifvit der använda. A andra sidan har likväl äfven ett. ehuru jemnförelsevis ringa, fåtal artiklar, hvilka icke mera i handeln förekomma, eller deri gå under andra benämningar, blifvit ur taxan affördt.
Disconterna åt deras rirsprungliga föremål, att förlägga näringarne en del af deras dagliga production. l\\o Ökad Penriijigestock utan n<'gen våda fur Myntvärdet. Hittills varande Sedelemissioner, utan rätt till inlösen och titan fond, hafva endast föranledt en försämring i Sedelvärdet utöfver emissionens belopp, samt således motverkat sitt ändamål, att bringa mera penningar i rörelse. Men då genom detta förslag, och på sätt de i nästföljande Betänkande, N:o 93, innefattade reglementariska föreskrifter närmare ådagalägga, ingen Sedel kom att utgifvas, för hvilken icke full Silfvervaluta blifvit anskaffad, med rältighet alt äfven före Bankens allmänna Silfverutvexling använda samma valuta till Sedlars inlösen, blefve här förhållandet helt annorlunda. Beliöfde rörelsen mera penningar i omlopp, komnie det i Låneväg införda Silfret att qvarstanna i Banken och Bi/i. till li.-St. Fröt. iiT!7.$ och 6 Sami. 3 Band. i:dra Haft. 5 34 Banca-ff de derföre utgifna Sedlarne att öka penningestocken; behöfde deremot icke rörelsen denna tillökning eller icke så mycket, utan en stigande Cours visade tecken till begär att göra sig af med de nya Sed arne, så drog man in dem, till dess jemnvigten bletve återställd, utan att läri genom i ringaste måtto rubba sjelfva Låneoperationerna, i afseende på hvilka det vore likgiltigt, om Banken utlånte nya Sedlar, för hvilka Silfvervaluta låg i dess hvalf, eller gamla Sedlar, inlösta för detta Silfver. 5:0 Eli eljest saknad förmåga för Banken, att, under den tid, som föregår dess allmänna Silfve rutvexling, förekomma sä väl en större vackling i myntvärdet som coursförlust vid verkställ amiet af de änbef allda Silfverupphandlingarne.
I det Krigsråd som nu hölls, voro de fleste rösterne för en snar retraite sedan man var öfverflyglad; men Adlercreutz förklarade, att han ansåg fienden så hafva försvagat sin centre, att den troligen icke skulle kunna motstå ett hurtigt anfall, hvarföre han ock genast befallte attaque, som utfördes af 1:sta Brigaden, hvarvid numera General-Lieutenanten Grefve Björnstjerna och 2:dra Brigad-Adjutanten Carl Ramsay, såsom den dagen tjenstgörande hos Adlercreutz, särdeles skall hafva utmärkt sig. Utgången af denna attaque finnes i officiela rapporten derom detaillerad. Dömme nu läsaren sjelf, af denna obestridligt sanna berättelse om affairens gång, huruvida någon, och aldraminst bedrifternas åsyna vittne, som dervid alldeles icke luktade på röken, med skäl kan påstå: "Att drabbningen vid Sikajocki ingalunda företogs med vårt General-Befäls vilja." Men följom den ädle Författaren vidare, der han yttrar: "Och vi, efter vanligheten, erhöllo befallning att draga oss tillbaka." Vi voro alldeles icke med här. Kanske att presterskapet hade erhållit ordres draga sig undan, men att Arméen icke erhöll sådane ordres, synes af förestående relation. "Hindrades sådant af vår stora tross, som var frånspänd och omöjligt nu i hast kunde fås undan." Huru Författaren, som hörde till Savolax-Brigaden och låg bort kring Tomme, kunde hafva någon slarfva med på den så kallade stora Arméens tross, efter han kallar den vår, är verkligen förundransvärdt. Men till Författarens framtida efterrättelse får jag meddela, att då affairen flyttades till Sikajocki, eller då 2:dra Brigaden genombröt den 1:sta, var redan trossen ett godt stycke på vägen till Karinkanda och således icke i vägen för trouppens rörelse.
Maj:t har visserligen för afsigt att minska denna förstärkning, i den mån sådant utan våda för lugnets och säkerhetens upprätthållande kan ske, och har redan nådigst förordnat, att tre bataljoner infanteri och två sqvadroner dragoner skola till hemorten återgå, men dels har truppernes sammandragning och hitmärseh redan medfört kostnader och dels mäste sådana ytterligare uppkomma, så länge förhållandena göra en förstärkning af den ständiga garnisonen nödvändig; och då för betäckande af dessa kostnader erforderlig tillgång saknas inom de medel, som för närvarande finnas till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, har Kongl. Majit härmed velat af Rikets Ständer i nåder äska ett kreditiv af Etthundra Femtio Tusen riksdaler banko, att i mån af behof till berörda utgifters bestridande anlitas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers Stats-utskott med ali Kongl, nåd och ynnest välbevågen. Dalum ut supra. OSCAR. Gust. Peyron. Bih. till R. St. Prot. 1847 § 1848. 1 Sami. 1 Afd. 22 Iläft. ♦ 2 Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse, N".o ?8. Utdrag af ‘protokollet Öfver ett landtför svar s-är ende, hållet inför tians Maj:t Konungen i Stats-rådct å Stockholms Slott den 27 Mars 1848. Närvarande: Hans excellens, justitie stats-ministern, herr grefve Posse, Hans excellens, stats-ministern för utrikes ärendena, herr friherre Ihre. Stats-råden s Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waern, Friherre Gyllengranat, Faxe, , Fåhreeus. Stats-rådet och chefen för Landtförsvarsdepartementet friherre Peyron yttrade i underdånighet:
„Då det icke är sannolikt, att Södertelje kanal-bolag någonsin kan komma i tillfälle att till banken återgälda ifrågavarande låne-understöd, och då bolagets förmåga att, genom en ökad kredit, hålla kanalen vid makt i väsendtlig mån beror deraf, huruvida afskrifning af bolagets berörda skuld beviljas, samt en dylik åtgärd alltså måste leda till fördel och gagn jemväl för (let allmänna, helst bidrag af staten till kanalens underhåll eljest möjligen skulle kunna framdeles erfordras; hvartill kommer, att Rikets Ständer redan vid förutgångna riksdagar förordna! om afskrifning af de låne-biträden tili vida högre belopp, hvilka, i enahanda ändamål, blifvit till så väl Götha kanal-bolag, som Hjelmare kanaloch slussverks-bolag af banken meddelade, anser jag mig bora tillstyrka afskrifning af Södertelje kanal-bolags ifrågavarande skuld till banken., Häruti hafva instämt: Herrar Skogman, C. D.y Åkerman, Fr*v Gråå. ./. F., Bergman, L., och Lagergren, P. X 4 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o ii. N:o 44. Ank. till Exp. Utsk. den 29 Mars, kl. 2 e. m Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående beviljande af kreditiv-rätt ä Rikets Ständers Bauk för Stockholms stads Drätsel-kommission.
Del efter samma grund uträknade beloppet af de persedlar, hvartill andra persedlar blifvit utbytte eller förvandlade, skall, jemte likaledes uträknade beloppet af de olorändradt bibehållne persedlarne, uti jordaboken för hemmanet eller lägenheten såsom ensamma hemman eller lägenhet åtföljande persedel-ränta antecknas; börande härvid hvarje persedelslag till qvantitet och dess vid detta tillfälle beräknade värde särskildt utsättas. Med persedel-räntan kött förslås torrt nötkött. 5:o. För att, så vidt lämpligen ske kan, undvika bråktal i räntorna, bestämmes för hvarje persedelslag en enhet såsom den minsta, hvartill samma persedel i jordeboken uppföres för helt mantal, och för de mindre hemman, utjordar och andra lägenheter, hvilka i jordeboken upptagas under särskild nummer eller med särskild åsatt ränta. För klufna hemman är minsta enheten blott det minsta, som med lagligt mått mätes eller med laglig vigt väges. Yid tillämpningen af stadgandet om bestämmandet af minsta enheten för räntorna i hela mantal samt de hemman och lägenheter, hvilka i jordboken upptagas under särskild nummer, böra, der eu del af persedelslaget är gammal ränta och en del tillkommen genom utbyte eller förvandling, båda delarna sammanslås till en qvantitet, ini nan beloppet af den blifvande nya hela räntan beräknas. Hvad som då deraf, liksom när persedelslaget består af ensamt ny eller ensamt gammal ränta, befinnes utgöra bråk af minsta enheten, skall efter samma grund, som för småpersedlarne finnes bestämd, 200 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o i03. förvandlas och tilläggas penninge-räntan. Hvad som derefter i penninge-räntan af runstycken öfverstiger en half skilling, anses för hel, och hvad som understiger eller endast uppgår till en half skilling, uteslutes. Penninge-räntans minsta enhet blir för så väl helt mantal, som för mindre med särskild jordebruks-nummer samt äfven för lägenhet utan åsatt mantal, en skilling.
Efter denna åsigt syntes äfven Commilterade för Byggnads-lånen i Norrköping och Borås hafva handlat, då de, i likhet med hvad vid utlåningen från publika cassör i allmänhet iagttages, na ed högst få undantag, inskränkt lånesumman till hälften af brandförsäkringsvärdet ; och funno Fullmägtige, i betraktande af allt della, sig böra ytterligare gifva ByggnadsLåne-Comiteen i Wenersborg tillkänna, alt, enligt den oförtydliga meningen af de uti Kongl. Maj:ts ofvanåberopade Nådiga Bref och Rikets Ständers Reglemente för Riksgälds-Contoret meddelade fullkomligt öfverensstämmande stadganden i afseende på förvaltningen, utdelningen och redovisandet af de till byggnads-lån för enskilde personer anslagne medel, Comileen ovilkorligen måste vara Riksgälds-Contoret ansvarig för all den capilalförlust, som å ifrågavarande lån kunde uppkomma, innan skulde-brefven, jemte tillhörande handlingar, blifvit lill nämnde Conior insände och, efter den föreskrifna liqvidationens godkännande, Comiteen af Fullmägtige fått sig meddelad decharge för lånemedlens förvaltning. Vidare och i fråga om det belopp, hvartill lån kunde få högst meddelas, i förhållande till den pantförskrifne egendomens brandförsäkringsvärde, så befanns utaf de vid slutet af år i838 inkomne lånehandlingar, det, bland io meddelade lån, fem blifvit beviljade till högre belopp, än halfva brandförsäkrings-värdet. Denna omständighet, hvarigenom Riksgälds-Contorets säkerhet syntes alltför mycket äfventyras, föranlät Commissarialet hemställa, om icke, såsom allmän grund för låne-biträdens bestämmande, kunde föreskrifvas ett förhållande emellan lånet och brandförsäkrings-värdet såsom 5 till 8, eller att lånesumman finge öfverskjuta egendomens halfva värde med högst en åttondedel, samt att antingen det öfverskott af byggnads-lån, som utöfver |;delar blifvit Comiteen meddeladt, borde ånyo inbetalas eller ock ny antaglig säkerhet derför ställas.