Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är föreskrifva i förfallningarne om entrepenadauetioner och kan äfven tillämpas bär. Jag tillstyrker bifall lill betänk., med den af mig föreslagna förändring. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Gr. Lagerbjelke och Frih. von Kraemer hafva redan upplyst, att den hufvudsakligaste invändning, som jag hört göras emot Ulsk:s betänk., nemi. af Frih. Cederström, synes hvila på ett missförstånd. Frihm hade nerol, sä fattat Utsk:s mening, sorn skulle maximum och minimum blifva fixerade för evärdeliga lider. Men jag får tillika fästa Utsk:s Hrr ledamöters uppmärksamhet derpå, alt i någon mån synes Ctsk. sjelf hafva beredt möjligheten af detta missförstånd, dymedelst att ett par ord, som ganska lätt skulle kunna tillsättas, blifvit i l:a punkten af Utsk:s betänk, ulelemnade. Om man nemi. sade: ”Sedan hushållningssällskap och vederbörande kronobetjening blifvit hörde, utsälte K.-M:s Bef:h:de vid hvarje auctionstillfälle ett minimum” etc.; så vore allt missförstånd, i detta hänseende, förebygdt och Utsk:s syftemål vunnet. Med detta tillägg skulle åtminstone jag för min del rösta för antagande af betänk. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag erkänner visserligen välmeningen i Utsk:s förslag, men jag tror icke, att det är väl lyckadt, och jag befarar i allmänhet, att alla förslag, som utgå från samma grund, icke medföra åsyftad verkan. Denna grund är ett misstroende till vederbörande embetsman, antingen att de icke göra deras skyldighet eller att de sakna duglighet till sina platsers fyllande. Går man ut från denna grund, så söker man sig än den ena, än den andra sidovägen för alt ernå hvad man för samhällets bästa åsyftar; men ingen af dem kan lyckas, emedan man förbigår den rälla vägen. Bättre vore att, såsom våra förfäder, se lill att embetsmännen dugde, och sedan bygga författningarne på denna grund.
Skulle mängden af de väljande undandraga sig att vid uppropet rösta, och endast en eller några få 6in rösträttighet utöfva, gälle dock den pluralitet, som derigenom uppkommer. Om åter Församlingens Ledamöter skulle allmänt från omröstningen sig afhålla, gore Consistorium underdånig anmälan derom hos Kgl. Maj:t, så vida Pastoratet är Regall, men är det Consistorielt, eller är frågan om ett Sacellanie, utnämne Consistorium den af de föreslagne, som pröfvas vara den skickligaste och mest förtjente. §* 45* När omröstningen är slutad och hvarje Profpredikants röstetal blifvit i bägge Längderne utfördt, vare de såsom justerade ansedde och underskrifvas jemte Prolocollet, sedan det blifvit uppläst och godkändt, af Valförrättaren och minst 3 af Kyrko-Rådets eller Församlingens medlemmarValförrättaren tillkännagifve derpå valets utgång samt meddele anvisning till besvärs anförande, i händelse någon med förrättningen vore missnöjd, inom den i 47 §• Fjrpt Vtsk. Förslag till uncL Skri/v. N:o 373, 111 utsatta tid, hvarefter Acten slutas med Välsignelsens läsning från Altaret. §• 4®* Alla skriftliga Voteringssedlar, antingen de blifvit gillade, eller icke, numererade i den ordning de i Längden och Val-Protocollet antecknade blifvit, genomdragas och förseglas samt insändas ofördröjligen tillika med ena Val-lana:- den jemte Frågodagsoch Valdags-Protocollet till Consistorium; det andra exemplaret förvaras i Kyrkokistan. Om Besvär öfver Prestval, sä och om hvad iakttagas bör, sedan Prestval vunnit laga kraft. 5. 47- Besvär öfver Frågooch Valdagsförrattningame, äfven röstvärfning, olaga lönebeting, eller andra vid Prestval förelnpne olagligheter, böra till Consistorium ingifvas före klockan tolf å 22 dagen efter Valdagen, den likväl oräknad, eller, om Helgedag då infaller, å nästpåföljande Söknedag.
Herr Grefwe» och Landtmarffalken anmärkte at Ridderffapets och Adelns bifall til Stats - Utskottets förslag icke hindrade, at ifall . Herr Den 8 Augusts, 701 Herr krintrsköllls godkändes, bcwisen dä kunde ombytas emot reverser. Grefwe l.ökven kjelin, Larl (Znstkk, erhindrade at Under Officerarena äfwen mätte ät? njuta samma förmän som gemenskapen. Herr Grefwen och Landtmarffalken gjorde härpä proposition, hwilken Biföllö. Friherre 8 tact von Holstein, Oorlltr I^näviz;, yttrade sig förmoda, at Officerarena äfwenwäl borde härunder inbegripas. HerrGrefwen och Landtmarffalken förmälde at sädan wore ej nu Stats-Utskottets hemställan. Friherre 8t.iLi, ansäg i sädant fall denna punct böra äterremitteras. Herr Grefwen och Landtmarffalken yttrade derwid at saken wore afgjord. Uplästes följande: Kongl. Maj : ts Nädiga Proposition til Riksens Ständer, angäende bestämmande a§ en witz underhälls Summa för Konung dest Gemäl 702 De» 8 Augusti. Gemäl och närmaste Bröstarfwingar: Elfwen Stockholms Slott den Z Augusti 1809. Med rättwist förtroende Lil Rikfens Stän ders kända tänkefätt samt med öfwertygelse om destas enlighet med dem Kongl. Majtt Sjelf hyser ,öf>veriemnar Kongl. Mast nu til Riksens Ständers ompröfwande och ätgard et ämne, ej mindre wigligt dä det utur en a l l m ä n n a r e synpunet betragtas, än af egenskap at kräfwa Kongl. MajttS ensk ildt a nära deltagande.
Stockholm den 21 Juni 1866. 24 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 119. Förslag tili Förordning, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillcradr spirituösa drycker. § I Bränvin må ej till mindre belopp ån 15 kannor såljas af annan ån den, som enligt § 2 eller 4 dertill berättigad år. § 2. Den, som erhållit rättighet att idka minuthandel med bränvin, får ej sålja mindre ån en half kanna. § 3. Vid handel, som i förestående §§ omförmåles, må hvad såldt blifvit icke i mindre belopp, ån det minsta, som i hvartdera fallet såljas må, utlemnas eller mellan flera köpare fördelas: ej heller får något af det sålda å försäljningsstället förtåras. § 4. Den, som erhållit rättighet att idka utskänkning af bränvin, må sålja huru litet belopp som helst, och må detta å stället förtåras eller derifrån afhemtas. Å utskånkningsstålle skall mat alltid vara att tillgå. §5. i Utskänkning af bränvin må icke utöfvas af den, som idkar annan handel, till hvars bedrifvande särskild anmälan erfordras. Å landet utom köpingar vare lag samma för minuthandel med bränvin. § 6. Rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin må ej tilldelas annan ån den, som har god frejd, gjort sig känd för ordentlighet, kan försvarligt skrifva och råkna samt pröfvas i öfrigt tjenlig vara. Den Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Det kraftigaste läkemedlet var att låta det » födas på nytt » genom att naket draga det igenom en prestkrage, genom gärdet vid en korsväg e t c, medan man bad Fader vår. Hjelpte inte det, så ansågs den lille vara en bortbyting. Det behöfdes endast, att de vakande qvinnorna föllo i sömn för ett ögonblick, och till och med om de vakade, kunde trollet smyga sig in, krypa fram i en slagskugga, skjuta undan psalmboken och byta bort barnet. Hade man orsak tro att detta händt, så gälde det att få trollbarnet hemsändt och utbytt mot det rätta barnet. Först måste man likväl ha klart för sig, att det verkligen var en bortbyting. En sådan kändes igen på sitt stora hufvud och sin orimliga matlust. Men som äfven menniskobarn kunde ha dessa egenskaper, måste man pröfva den lilla. Ett godt sätt var att på påskdagens morgon hålla barnet naket emot solen. Var det en trollbyting, så remnade det då i bitar. Ett lindrigare medel var att locka det att tala och röja sin ålder, — ty bortbytingen var ju en gammal menniska och det var endast af elakhet, som han 3 åratal kunde låtsa sig hvarken tala eller förstå, endast äta. Fick man visshet om, att barnet var en bortbyting, så gälde det att misshandla det så i grundligt, att dess rätta föräldrar bragtes till medlidande och förmåddes att afhemta det. Man slog det lilla vidundret, spottade på det, lät det svälta, låtsade vilja bränna det i den heta ugnen o. s. v. Ibland tröttnade ungen på en dylik behandling, rullade ihop sig till en boll och trillade bort öfver berg och backar. Eller också visade sig helt plötsligt en gammal gubbe eller gumma, tog bortbytingen och lade fram det rätta barnet. Många dylika historier berättas från olika länder. Fick man ej igen det rätta barnet något så när snart efter dess bortröfvande, så ansågs det förloradt. Många historier berätta, om huru trollungen, som i långa tider plågat sin omgifning, helt plötsligt försvann utan att det rätta barnet återkom. Trollen ansågs vara goda mot de barn, de tagit, och tacksamma, när deras egna behandlades väl.
Det kan ju hända, att de icke passa, och det skall blifva mig ett nöje att ändra dem för samma betalning. Ja men, skall det så!“ “Men jag har icke beställt några kläder,“ inföll Bellman. “Det gör sak samma, då andra gjort det i ert ställe,“ svarade skräddaren och gjorde en uttrycksfull blängning åt karlen, som stod på tröskeln och vid dessa ord tycktes fast besluten att begifva sig utför trappan. Bellman hejdade honom likväl med de orden: “Stanna, min vän, och upplys mig om hvad del ni har i det här. Jag kan icke erinra mig, att vi någonsin sammanträffat förr, och vet bestämdt, att jag aldrig gifvit er i uppdrag att bestyra om kläder åt mig.“ Karlen såg ut, som hade han blifvit gripen på bar gärning vid begåendet af ett skälmstycke. “Om, om, herr Bellman vill afskeda skräddaren, så ... så skall allt blifva förklaradt,“ stammade han. Skräddaren ville emellertid icke låta afskeda sig, förrän kläderna blifvit profvade, och menade, att han nog kunde gifva besked om rätta sammanhanget, hvilket i all enkelhet var, att hans följeslagare, skomakare till profession, kommit in till honom och frågat, om han hade några färdiggjorda kläder, passande åt honom. Skräddaren hade då framtagit dem han nu medförde och velat profva dem, men då hade skomakaren förklarat, att icke han själf, utan poeten Bellman skulle hafva dem. Köpet uppgjordes så, att skomakaren fick kläderna för en spottstyfver, eftersom de voro bestämda för Bellman, och nu skulle det icke hända, att skräddaren gick, förrän han fått se huru de passade. Bellman kunde omöjligt hålla sig ifrån att skratta åt den lilla skräddarens sätt att gifva sin hyllning tillkänna genom att omtala det goda pris, hvarför han sålt kläderna. Skalden lät honom emellertid profva dem, hvarefter han afskedade tillskärare-konstnären. Bellman och den, som skulle stå till ansvar, voro nu allena. “Nå, min vän, låt mig nu veta, hvem som anmodat er att ombesörja min garderob,“ utlät sig Bellman och betraktade mannen.
Nu passade den ypperligt om skinnet också slog några icke fullt naturliga veck här och hvar. På hufvudet var babianens hår blackt rödbrunt, ljusnande framåt pannan, så att vi blott behöfde klippa bort själfva ansiktet och kamma en strimma af irländarens eget hår öfver kanten af apskinnet. Skäggkransen gjorde samma tjänst lägre ned och sedan hans ansikte färgats i samma nyans som opolerad koppar lämnade han absolut intet öfrigt att önska såsom gorilla. Åtminstone icke från guldgräfvar ståndpunkt, hoppades vi. Tio mot ett att hans egen mor inte skulle känna igen honom, om han så föll henne om halsen, sade öfversten belåtet, då profkostymeringen var slutförd. Håll er nu en smula krokig då ni går och rör er hasande, med ett skutt då och då. Knäna litet mera böjda så där ja! Det går ju alldeles utmärkt. Ni får tio procent af nettoinkomsten för er idé, vände han sig till mig. Det är den ärligt värd, men då hjälper ni mig väl en smula. Jag måste ställa till repetition med sällskapet för i afton och där är ett och hvarje annat att uträtta. Jag angaf min beredvillighet genom att fråga hvad jag kunde göra. Måla ihop tre annonsplakat här är papper och en pensel blanksvärtan är där i knuten om att museet återupptar sina föreställningar i afton, med en nyanländ gorilla. Representation hvar timme från sex till tolf, entréen höjd till en half dollar det kniper dem! En gorilla, som dansar en jig, röker och dricker whisky. Ni kan väl dricka whisky? till irländaren. Kan jag? upprepade gorillan. Försök bjuda så får ni se. Ja, därmed menar jag inte mera än ett par glas, som ni nog kan behöfva för att hålla kuraget uppe. Men dricker ni er full svarar jag för ingenting. Då kommer ni säkert fast. Jag målade annonsplakaten med bokstäfver, som visst voro både sneda och vinda, men så stora att de kunde läsas på långt håll. Så spikade jag upp ett af dem i hvart af de tre hotellen. I bar-rummen såg hvar människa i lägret dem säkert innan föreställningarna börjades.
Den 35 Maji. af sådana jettoner eger runi vid flere Akademiers sammanträden. Jag skulle tro, att dessa sammanträden äro af större omfattning och betydelse, än att de behöfva uppmuntras genom dessa jettoner. Det malle vara den vetenskapliga framställningen och en sysselsättning af högre lyftning, som skall ditlocka åhörare, och icke blott en liten drickspenning, som man der erhåller. Jag tillstyrker således, att alla så beskaffade anslag måtte försvinna. I 8 och r) punkterna förekomma anslag till Dramatiska Spectaclet: det förra af 45oo R:dr till byggnadens underhåll, det sednare till vedoch ljuspenningar. Omständigheterna äro nu förändrade, sedan det förra anslaget beslöts. Dramatiska Theatern har uppbrunnit, och några sådana dramatiska produkter af stort värde och mycken omkostnad, att de behöfva genom serskildt anslag uppmuntras, hafva sedan den liden icke blifvit gifna. De bägge Thealrarne hafva nu blifvit sammanslagna, och det större utrymme, som derigenom vunnits för den Dramatiska scenen, bör nu måhända fullt ersätta dessa 45oo R:dr, hvilka sålunda kunna besparas för StatsYerket. Friherre Klingspor_, Fredrik Philipj anförde skriftligen: Ehuru jag alltför lätt inser, att, ty värr, den tidpunkt ännu torde vara långt af - Den aa Maji. »7 aflägsen, då Statens tillgångar medgifva uppförandet af den utaf mig föreslagna RiksMusei-byggnad, till förvarande af de dyrbara konstsamlingar, vi äge så väl af Sculpturoch Målare-arbeten, som af Anti-ker; skulle jag likväl anse mig handla nog Lättsinnigt, om jag, för det tillgångar dertill för det närvarande säknas, afstod från ett förslag, som åsyftar att äfven i Sveriges Hufvudstad tillvägabringa en inrättning, hvarmed Europas öfrige Hufvudstäder samt flere
Han tyckes äfven förtjena denna allmänna hyllning, ty ett lifligare, och tillika lydaktigare, samt hvad putsning beträffar, ordentligare barn kan man sällan se. Han har nu, i följd af den redan tillryggalagde ångbåtsresan, på hvilken han, enligt hvad jag nämnt, var far och syster följaktig, äfvensom ditto Johanne-ferien, passerat någon tid hemma, men vistas derimellan för ständigt i S., der han för en till Hofrådet aflägsen slägtinge läser privat. Jag emotser redan en alltför bekymmerfull morgondag, emedan i och för hans studier, den, blifvit utsedd att på någon tid åter aflägsna den lilla älsklingen ifrån hemmet. Nu återstå de tvenne yngsta barnen, Hanna och Victor, hvilka afgjordt förblifvit mina älsklingar. Du kan omöjligt tänka dig ett oskuldsfullare, menlösare utseende, än det, hos den 10-åriga Hanna, hvilken väl icke i fägring kan jemföras med Leontine, men deremot oemotståndligare än dennes skönhet, fängslar hjertat. Hon har fullkomligt lånat Rosas ljusa lockar, hvilka i naturliga, ymniga vågor ledigt rulla öfver axlar och hals, äfvensom uttryck och färg af Rosas ögon. Har en den aldratäckaste rosenmund, samt en liten, något trubbig näsa, hvilken ännu mera bidrar att göra hennes utseende anspråkslöst. När hon sålunda, i sin hvita drägt står framfor mig med en nästan alltid frågande, något fruktande blick, o! hvad hon då är öfver all beskrifning ljuf, jag hänföres vid dylika tillfällen ovilkorligt att sluta den älskelige varelsen i mina armar. Lilla Victor, en prägtig brun yster fyra års pojke, gör ofta sin syster företrädet stridigt, öfvar egen hands rätt hvar han kommer öfver, utan att bekymra sig om huruvida hans företag falla sig väl eller illa; finner intet skåp eller dörr för hög till påklifning, samt gör dagarne igenom, oupphörligt sjungande, kring bord och bänkar sina förunderliga caprioler. Jag har oförmodat lyckats att i nästan lika grad med Rosa ådraga mig hans ynnest, hvarföre han vid hvarje af oss företagen promenade numera ständigt ses utgöra vårt sällskap.
Hwad kan och bör derefter förwäntäs äf kN Regering som täl detta? Skall den först förnedras för alt sedermera kunna gagna? Huru stall dessutom denna Riksens Ständers pröfningsrätt emel ian Konungen och den föredragande werkställas? Om saken, hwaroM fräga är, L NägoN Mohn kan wara underkastad «t skiljaktigt omdöme, stola da bäda parterne Upgifwa de grunder hwarefrer de handlat» och ömsesidigt wederlägga hwarannanZ Jag hemställer wördsaMMast. huruwida detta är möjligt och werkställbart! Dessutom siNnes ingen motswarighel i päföljd, emellan Konungen och den föredragande. Jag undantager fullkomligen den allmänna stadliga werka n, som af den förres för minstM - Den 15 Augusti. 7Z? minskade anseende upstär, dä den senare deremot allid inom dest enskilta förhastande inlkränkes. Jag fäster mig endast ivid den omständighet, att, i händelse Riksens Ständer ogilla en föredragandes upförande, som i följd af wägrad conkrasignation nedlagt sikc Embete, denne likwal aldrig är till något annat answar bunden, än pä sin höjd till en allman öfvertygelse om desi inffränkta begrepp och felagtiga omdöme. Dä den föredragande äger full rättighet, att, efter egen pröfning, göra etc urwal af de Konungens beslut han finner wara mot Regeringsformen stridande, sä kräfwer ämnet, hwarvmfrägaär, en klar och tydlig egenskap, för atr ej förwändas lill en ordtwist, hwaruti alind afgörande rätten, as den ena eller andra parten anses med mer eller mindre partiskhet förbunden. Dä en föredragande är ansvarig för sina rädslag, synes mig deraf wara en naturlig följd, att han icke contrafigncrar något annat beslut än det, för hwilket han kan answara. Stadgandet i Z8 § är Medes äfwen af detta skäl, öfwerstödigt. Af bet jag förut haft den äran anföra är det, under en allmän synpunct, skadligt.
Den punkt, som afser anslaget till Chalmerska Slöjde-skolan, bifölls, hvaremot yttrandet, i hvad det rörer anslaget af Manufactur-Discont-medlen till Technologiska Institutet, jemte hvad dermed eger sammanhang. Återremitterades. 9:o Befrämjande i allmänhet af slöjderna. Bifölls. 10:o Befrämjande i allmänhet af Handel och Sjöfart. Bifölls; och liro Bergsbrukets understöd. Godkändes. S. D. Föredrogs ånyo Stats-UIskottes Utlåtande, N:o59, i fråga om utgifternes reglering under Riks-Statens 8:de Hufvud-Titel. Härvid förekommo: l:o anslaget för fångars skjuts, underhåll, medicamenter, m. m., samt Spinnhusen. Litt. aj b och d biföllos; Litt. c återremitterades; och Ståndet lät förblifva vid hvad Utskottet under Litt. e sig yttrat. 2:do Anslag till underhåll af Kronans hus och byggnader i landsorterne. Utlåtandet bifölls. 3:o Fråga om arfvoden till Professoren, Doctor Schifter och Astronomi Adjuncten Selander. Pröfning af denna punkt uppskjöls tills vidare. 4:o Anslaget till Saltpeter-näringens upphjelpande. Utlåtandet bifölls. 5:o De för Flyinge och Strömsholms Stuteriers dagsverks-ersättning, hästafvelns förbättrande, samt hingsthållning i Elfborgs och Skaraborgs Län uppförda anslag. Ståndet lät förblifva vid hvad Utskottet i denna punkt sig yttrat. 6:0 Extra utgifter. Utlåtandet bifölls; och 7:o yttrandet, angående öfriga på 8:de Hufvud-Titeln uppförda anslag, hvaruti ingen föi ändring blifvit ifrågasatt. Godkändes. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande, N;o 57, angående regleringen af utgifterne å Riks-Stalens Sjette Hufvud-Titel: Trot. Utdr. d. i5 Maj 1840.
Betänkandet ■Stockholm och till lefversring i Riksgälds-Contolret begagnas, så att Stats-Utskottet funnit anledning instämma uti det yttrande, sorn Herrar Fullmagtiges Riksdags-Relation innehåller, att några alldeles ofelbara controller emot missbruk icke ääre kunna uttänkas. Det anförde exemplet med de till Götheborgs och Bohus Län reqvirerade Små-Sedlar visar, att man icke ens skulle kunna vara säker, att reqvirerade nya Små-Sedlar verkligen blifvs till orten afsände, och, om än afsändningen genom Riksgälds-Contoirets försorg och på dess bekostnad skulle komma stt verkställas, hvarvid dock flera betänkligheter förekomma-, återstår, att undersöks, huruvida penningarnes' användande till det afsedde ändamålet med någon säkerhet skulle kunna controlleras. — Om. Commissionairen för utvexlingen. är egennyttig, och vill begagna medlen för egen räkning, eller ock präja allmänheten på utvexlingen, blir afsigten med vexlings-anstalten , sorn är att befria orten från förslitne Små Sedlar, i mer eller mindr§ måtto förfelad. I förra fallet, och om Commissionairen använder penningarne för enskild räkning, antingen till bestridande af utgifter eller inlåning i orten, ökas väl tillgången på Små-Sedlar, men dermed afhjelpes dock icke den öfvevklagade olägenheten, enär den, som datt de nya Sedlarne, visserligen icke lärer bortbyta dem emot gamla och förslitna. Så länge Commissionairen för utvexlingen kan afvisa reqvirenter med det svar, att den erhållne Summan redan är utvexlad, skall framgången af hela vexlings-anstalten endast kom - Stuts-Utskottets Httänkanden. 1S15 ina att bero af haris nit och benägenhet, att betjena allmänheten, då på andra sidan för den egennyttige Commissionairen är öppnadt ett tillfälle, att, utan äfventyr af något ansvar, ving» la med allmänna medel, eller ock tvinga Allmänheten, när den får tillvexla sig nya Sedlar, att till honom erlägga särskild afgift.
Ej ma Gode Man eller Syssloman arfvode njuta förr än de slutlig redo för sig visat, 26. §. Vid Borgenärernes sammankomster utom Räften, skall minnes-Kok öfver deras beslut hållas. uppläsas och af någre bland dem sedan underskri! vas; och varde den af Gode Män eller Sysslomän förvarad, att vid påfordran Borgenärerne tillhanda hållas. 27. §. Gäldenär vare skyldig gifva Borgenärer deras Gode Män eller Syssloman, den Underrättelsen om Boets tillstånd, som af dem äskas. Tredskas Gäldenär att det fullgöra, åge Rätten förelägga honom Vite af fängelse ifrån Åtta dagar till Två månader. Eåter han sig deraf ej rätta, varde, enär öfver honom dömes, fälld till det ansvar, som för vårdslös Gäldenär i 3 Gap. 4 §. stadgadt är. 28. §. Har Rätten gifvit serskildt Utslag i något af de mål, sorn i detta Capitel nämnde äroj ege den dermed missnöjd är, att besvär deremot anföra, men Utslaget gånge ej dess mindre i verkställighet. 3. Cap. Om GaUlencirs Afträdes-förmon eller ansvar. 1. §. Viser Gäldenär att han genom vådlige händelser, såsom Sjö- och Brandskada, fiendens här - lgo Konungens Ncid. Propositioner'. jande eller annat sådant olycksfall, utan Hagot sitt vållande kommit i obestånd; njute afträdesförmon för Värdet af den skada han af de händelser eller olycksfall haft. Har Gäldenär, sedan olycka tirnat, ny gäld sig åsamkat, då må ej för sådan yngre gäld, den aldre olyckan honom lill godo räknas. 2. §. Aftrades-Förmån är Gäldenärs frihet forsin person.
Hofneli LIotts-Llaterne, bebagade Hans kongl, klapt, efter inbemtande ak Ltats-Radets underdåniga tanka, i leader förklara >Ld/Ko - t/// /f. d/. rÄ RH. 2 10 8,'^ vil^a, såsom en köl^jd sk de vid klans Alaris uppstigande pä kli ronen inträdds kärändrsde kärlisllandsn, föreslå Kiliets 8tsnder slt, i stället kör det Ilägre anslag, IlviII<et Hans >ks^:t oell De88 Höga Oemsl i Deras kärrs egensliap sk Kronprins oell Kronprinsessa ägt stt kär 8ig uppllärs, oell Iivilliet, ^emte det serskilda kkundpenningssnslaget sk 20,000 K:dr e^ vidare lioinme i kikiga stt utgå, Kiliets 8tänder ms kör Dans Kongl. Dögliet, Fvoriges iluvsrsnde Kronprins, anvisa en ekler klans Kongl. Dö^liets närvsrande inslrränlitare ileilok lämpad summs sk 25,000 K:dr; Ilvsr^emts 1Isn8 lVkapt, såsom elt kortksrsnde anslag kär derss kvongl. Däglieter Vi lkurstarne, klerälinsds en lika 8nmms, 8om till Deras Kongl. Däglaeters underlisll körut varit r>k