Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hrr Elektorers lista vid val af Suppleant i StatsUtsk:t efter J\s 1598 Hr Svedenborg, fullm. Gr. von Rosen, Fredrik Carl; och befanns dertill hafva blifvit utsedd M 2017, Hr Björnstjerna, Roger Magnus Eugéne Curt. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter JYs 2331 Hr Ros, Anders Emanuel; och befanns dertill hafva blifvit utsedd M 1598 Hr Svedenborg, fullm. Gr. von Rosen, Fredrik Carl. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af två ledamöter i Riddarh.-Utsk:l efter N:o 1222 Hr Linroth, fullm. Gr. Lewen haupt, Mauritz Emil August, och N:o 1947 Hr Odencrantz, Gerhard Detlof; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 1805. Hr Stjernspetz, Per Arvid Henrik. Hr Heijkenskjöld, Selim Lennart. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det tillkomme R. o. Ad. att utse 2 ledamöter, hvilka, jemlikt 47:de §:n Riksd.-Ordnm, borde deltaga i Talmans-öfverläggningarne, samt hemställde härefter, huruvida R. o. Ad. behagade företaga detta val nästa Onsdag den 8 dennes. Ropades ja. Den 4 November. 31 Efter tillkännagifvande att, till följd af Elektors-valet och den i dag skedda afsägelsen, 4 ledigheter ibland R. o. Ad:ns Hrr Bänkman uppkommit, nemligen: en i 5:te Bänkm:s-Afd:n efter N:o 166. Frih. Stjerncrona, David Erik; en i 7:de » » » N:o 338. Frih. Tersmeden, Wil helm Fredrik; en i 12:te » » » N:o 559. Hr Pereswetoff-Morath, fullm.
Maj:t i underdånighet öfverlemna att, efter vederbörandes hörande bevilja den sökta prolongationen af arrendet, emot hvilken Rikets Ständer för sin del icke hade något att erinra; att Rikets Ständer icke egde eller borde gå kommande Ständer i förväg med pröfning af frågor om de arrenden, hvilka, såsom förhållandet är med arrendet af Lunda hemman, icke löpa lill ända förr än efter nästa Lagtima Riksmötes början; att, i fall någon förmon i afseende på ifrågavarande arrende ansetts böra Lannge förunnas, för å hemmanet nedlagde kostnader, det varit bättre, alt någon företrädesrätt honom lemnats vid blifvande arrende-auetion till erhållande af det arrende, hvarå han sökt prolongation, hvilket kunde ske derigenom, att en viss penningcsumma eller qvantitet spanmål bestämdes, hvarmed hans blifvande arrende finge lindras; att Utskottet icke uppgifvit, huruvida Kongl. Kammar-Collegium tilleller afstyrkt bifall till arrendatorn Lannges ansökning och hvilka skäl till grund för Kongl. Collegii omdöme i målet blifvit anförde; att Utskottet icke närmare utredt frågan om lämpligheten att bevilja det af Lannge jemväl sökte skatteköp å Lunda hemman; samt, alt i afseende på villkoren för det ifrågaställde förlängda arrendet någon annan bestämmelse icke blifvit föreslagen än den, att arrende-afgiften borde utgå till oförändradt belopp; varande slutligen yrkadt, att Utskottet måtte närmare angifva de skäl och de garantier för lägenhetens förbättrande, som hos Rikets Ständer kunde tala för en tillstyrkan hos Kongl. Maj:t till bifall af den begärda prolongationen af arrendet. Med anledning häraf får Utskottet anföra, att, då Kongl. Maj:t genom Nådig remiss till Utskottet öfverlemnat Lannges till Kongl. Maj:t ingifne underdåniga ansökning om prolongation af arrendet å Lunda hemman, tillika - Stats-Utshotlets Vtlätandej IV.-o l8j.
Sits Just.ombudsman, om han har annat embete, och detta embete medförer större inkomster, än den lön han såsom Just.ombudsman i likhet med Just.cancelleren skulle komma att erhålla, må vara berättigad att såsom Just.ombudsman bibehålla den högre lön han förut innehaft, och att endast, ifall denna dess förut innehafvande lön är mindre, han enl. StatsUlsk:s förslag bör åtnjuta fyllnaden; äfvensom jag i öfrigt, i afseende på den af Hr von Hartmansdorff framställda anmärkn., skulle tro, att då Just.ombudsmannen är ledamot af ett collegium, det måste vara gifvet, att han på stat får den lön Utsk. föreslagit, och som jag hoppas Ständerne bevilja, samt deremot den lön, han i embetsverket hade sig tillagd, blefve till embetsverkets disposition för den genom hans afgång obesatta tjenstens bestridande. Jag instämmer i begäran om återremiss. StatsUtsk:s utlåt. Wto 246 återremitterades. Ånyo föredrogs och lades till handlingarna SlalsTJlskts den 5 dennes på bordet lagda mern. Wto 247, i anledn. af Hr Petres, Th., motion, att StatsUlsk. må till R. St. dels uppgifva totalkostnaden för nya lagförslagets codifiering, dels inberätta vid hvilken tid de till nämnda codifiering utsedde personer upphört att uppbära arfvode af statsmedlen. Likaledes lades till handlingarna SlatsUtslcs den 5 dennes på bordet lagda utlåttnt Wto 248, i anledn. af erhållna ålerremisser å utlåt. N:o 113; Wto 249, i anledn. af återremiss å utlåt. Då nu ånyo föredrogs Bancooch LagUtsk:ns den 5 dennes på bordet lagda betänk. JX:o 1, med förslag till lag för enskilda banker, blef det begärdt ånyo på bordet af Frihtne Cederström, Thure, och Cederström, Jacob.
Om än förbudet emot konventiklar, hvilket har sin grund i angelägenheten att kontrollera iakttagandet af kyrkans lära och liturgi, skulle under utvidgad religionsfrihet kunna umbäras i afseende på hemliga eller enskilda sammankomster; så blefve dock detta förbud icke urnbärligt i afseende på de offentliga. Det är Hendigen icke nog, att endast sådana konventiklar förbjudas, vid hvilka föredragas läror, stridande mot de sanktionerade. Ty kunde sammankomster obehindradt hållas och ordet der föras af hvem som helst, utan ansvar i annat fall, än då det kunde bevisas, att någon ling stridande mot sanktionerad lära blifvit föredra: j„» „n c„ntrr.ll mnt vilHVirplsers utsnriilumlp i församlineen försvun - — 78 — nen. Att åtala och bevisa allt, hvad emot troslärans antagna innehåll vid sådana tillfallen blifvit sagdt, af hvem helst som fört ordet, dertill skulle fordras rättegångar, i hvilkas utförande den största sorgfällighet sällan blefve tillräcklig att bereda tillfredsställande utgång; och i lall sådana rättegångar ofta af behofvet pakallades, vore snart ej annat råd, än att nedlägga dem alla. Antingen lärer man således nödgas bibehålla förbudet mot religionssammankomster, utan afseende på renlärigheten eller irrigheten af hvad der förehafves, eller ock blifva dessa sammankomster en öppen väg för främmande religionsförvandter att arbeta på de antagna lärornes undergräfvande. Bibehålles nu förbudet; så lemnäs väl dermed till en god del den klagan oafhulpen, som i religionsfrihetens namn föres öfver de enskilda samqvämens förnärmade frihet. Men sådant hindrar likväl icke, att ju afseende kari och bör göras på denna klagan, så vida i förbudsförfattningarna finnas verkliga brister, som behöfva afhjelpas. Kongl.
» Längre hann han icke, ty T o m, som inte ens gillade, att man konverserade med mindre fint folk ute i förstugan, hade knuffat upp dörren, som kokerskans handlof icke höll alltför fast, och med ett hätskt, ursinnigt tjut högg han sig fast i den stackars mannens ena ben, hvars tunna beklädnad icke lämnade mycket skydd. 1894 Det blef ett hemskt oväsen. Karlen gaf upp jämmerrop, kokerskan gallskrek, hunden morrade, slet och skällde. Alla dörrar öppnades både från grannarne och inifrån våningen, och frun i huset k o m utspringande. På en half minut fick hon T o m kringrappad och instängd i en garderob, skärsliparen indragen i köket och dörren stängd bakom honom. Sedan blef det undersökning, och det visade sig, att mannen lyckligtvis blifvit mera skrämd än egentligen illa medfaren. Benkläderna voro visserligen genombitna, men rispan var icke mer än tumslång. Och ett sår hade han fått, men det bestod i ett par tämligen obetydliga märken efter Torns tänder och blödde nästan icke alls. Det blef emellertid tvättadt, pålagdt med aseptinkompress och förbundet af Torns ängsliga matmor, under det hon ideligen jämrade sig öfver olyckshändelsen. Skärsliparen själf, som snart hämtat sig efter det obehagliga äfventyret, var den ende, som hade lugn och besinning, och det var han, som försökte trösta henne på sitt enkla godmodiga sätt. » Ah, kära frun, inte ska frun bry sig o m det, inte. Det gör ingenting. Det är ju rakt ingenting att tala om, vet jag. » Och när frun tog fram och gaf honom en stor, blank tvåkrona, då sken hans ansikte riktigt upp, och han sade o m och o m igen, att det var alldeles för mycket, och bockade sig så många gånger, innan han k o m till dörren, att Torns matmor gick in till sig igen med ett godt samvete och känslan af att hon gjort allt, som kunde begäras af matmodern till en hund, som är så välnppfostrad, att han endast biter små hål. Och skärsliparen, han vände belåten sin vackra slant i handen, medan han gick nedåt gatan.
Skiljaktigheten ligger hufvudsakligen deruti, att i stället för att Utsk. vill, att den mästare, sora sist baft gesällen i sin tjenst före mantalsskrifningen, skall ansvara för hans kronoutskylder, så afser min redaction att etablera en controll, hvarigenom man skall få rätt på gesällen, d. v. s. att den mästare, som antager honom i sin tjenst efter mantalsskrifningen, skall vara förbunden att af honom fordra bevis derpå, att han är mantalsskrifven. Är han icke det, och mästaren försummar att derom göra anmälan, skall lian sjelf ansvara för kronoutskylderna. Deri synes mig ligga fullkomlig rättvisa, och jag får således förnya min anhållan, att R. o. Ad. måtte antaga den redaction, jag föreslagit. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å hvad Utsk. i afseende på io4 § uti utlåt. N:o 5i föreslagit. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr af Billbergh: Jag anhåller att få veta, om och hvad beslut af de öfriga Stånden blifvit fattadt rör:de denna punkt, emedan jag förmodar, att de ej kunnat antaga den nu af Utsk, föreslagna redactionen, om de tänkt på saken, Underteckn. Piidd.Secret. tillkännagaf, att ingen underrättelse från något af de öfriga RiksSt:n ankommit om deras beslut, rör:de detta ämne, Den 9 Februari f. m. i5i 4° §• Hr Stuart: Lil<a med BorgareSt. kan jag icke finna, att någon särskild pröfningscommitte' bör inrättas för Götheborgs stad. Man har gjort en jemnförelse emellan Stockholm och Götheborg och sagt, att Götheborgs stad, enär den är närmast Stockholm i rang, borde ock åtnjuta samma heder och värdighet som hufvudstaden. Förhållandet är likväl i många afseenden ganska skiljaktigt. Stockholm står under en särskild styrelse och har ett särskildt uppbördsverk; Götheborg deremot står under länsstyrelsen, och dess bevilln. ingår i den för hela länet gemensamma. Götheborg har ej heller något särskildt uppbördsverk.
255 frihetens befästande 1809, tiar den senare deremot funnits alltifrån den enväldige hushållaren, Carl XI:s tid. Om hennes närvarande ofullståndiga beskaffenhet, har jag anmärkt något i ett föregående Plenum, och vidare skall jag göra det, då frågan om Styrelseverkets organisation förekommer. Den förra eller högre granskningen är den, sorn nu egentligen utgör föremålet för våra betraktelser. StatsVerkets Revision är förenad med den öfver Ranken och Riksgälds-Contoiret. Liksom den sednare synes hafva gifvit anledning till den förra, så synes hon ock hafva föranledt dess ofullständighet. Då Riksdagarne, elter Carl XI:s död upphörde, och Banken, vid krigets utbrott, råkade i misscredit, var en af åtgärderne till dess upprättande, att Kongl. Maj:t förordnade och tillät, att några vissa och dertill utnämnde Ständernei Deputerade, måtte hvart fjerde år komma uti Banken tillsamman, och der inhemta redo och räkenskap, för den imellertid förda förvaltningen, öfverse dess tillstånd, rätta och förekomma irringar &c. Som Riksens Ständer sedermera, efter 171g hvart tredje år, eller tätare än Revisionerne, sammankomino, så synas dessa derföre hafva upphört, under de så kallade frihetstiderna. Sedan Riksdagarnes hållande, efter 177a års RegeringsForm, blef obestämdt: så stadgades å nyo att BancoRevisorer *) Se Förordningen, rörand# Den 5 Martii. skulle emellan Riksdagarne, hvart tredje år sammanträda, jemlikt Kongl. Kungörelsen den ig Februari 1779. Efter RiksgäldsContoirets inrättning 1789, reviderades äfven dess förvaltning hvart tredje år af särskildta Riksens Ständers Revisorer, intilldess Revisionerna, vid 1800 års Riksdag, blefvo gemensamma för Bancooch Riksgälds Ver ken.
Men dä igenom den nu förestagne Bränwinsfriheten för alia personer fä > Städer som pä Landet, den inkomst förswtnner fom Kronan hittills hämtadt af Brännerirrni Stockholm och Götheborg, och igenom den lvustagne Tuil-frcheten för Bränwin ätwen en mmst-ing i denna inkomst ulan lwijwe! mäste lnlräffa, ffulie allt Let - Den 20 Januarii. 925 detta, af Bränwins - afgisten etter någon extra Bewillning ersättas, om ei Bala.-cr t tLstotSanstagen statt yppas. Jag känner ej hwad Tuttinkomsten lör denna artikel särskildt kan utgöra och det torde bluma swart nog att utreda; men jag wek att Vrännenerna > Stockholm och Götheborg under deras torra författning kunnat minst beräknas titt en afkastning af emellan 70 ^ 80,000 N:dr Banco, och konste wida derutöfwer. I händelse Tullen pa Bränwin, ehuru nedsatt, skutte till »agon de! dibehäiias, torde förlusten dera blstwa mindre betydlig, alwen som den i alla fall ar fwär att beräkna, och »ägon ersäkkoina derföre torde således ei komma istäga; men för nystnärnnde Summa af 8o,aoo R dr Banco bör StotsWerket utan kwttwe! hofwa ersätkni gDet blir dä ej mindre än 279,400 R.dr, som igenom almsten pä pannerymden stola StatöWerket erfättaö. Grunden till beräkningen för den nu föreflagne asgifren lar wara tagen af der antal Kannor som enligt den hmils gällande Författning om tilläten pannerymd sätt nyttjas. Enligt denna calcul, lär man hofwa räknat, att da hela beloppet af de i Swerige tittäkne pannors Kanmrymd, utgjort ester deras olika proportioner en kola!
Dessa Vacanta Nummer utgöra inalles 385 och i Spanmål å 6 Tunnor på Nummer, 2,310 Tunnor, hvilka beräknas efter nu antagne Statspris å 4§ R:d T:n med 10,395.— Summa Ordinarie Inkomst 1,926,99g. 47. 3. De enligt 60 § i Regerings formen, i egenskap af Bevillning, till StatsWerket inflytande inkom, ster, bestå' uti följande, nemligen; 1:0 Sjö Tullen» Uti RiksStaten för 1816 är den uptagen till 935,349 R:d *4 sk'5 rt.; men under de senare 3:110 åren till och med år 1816, har deraf influtit: Är 1814 1,362,510. 10. 3. 1815 1,575,352- 40- 7- 1816 1,071,580, 37- 3* S:a 4,009,444. 40. i. men som för närvarande icke Ian bestämmas, huruvida någon förändring uti beräkningen för den lommande tiden, må komma att äga rum, så har, i följd deraf, denna Inkomst nu blifvit uptagen Jika som tillförene med 935,349. 14. jV StatsUtskottets Eetänkanden. 2:o LandtTulls Ersättning af Stiiderne och Landet. Uti RiksStaten för år 1816 är den uptagen till 30,000 R:d och synes nu böra blifva oförändrad, hvadan altså upföres ... 30,000 3:0 PostMedlen. Uti 1816 års RiksStat äro 150,000 R:d påräknade, men under de senare 3:ne åren till och nied år 1816, har deraf influtit?
Den siste talarens villande tyckes blott bevisa, att förbudet den gången kom för sent. flade det kommit innan tiden för brännvinsbränningens verkställande inträffade, så bade Skåningarne naturligtvis ej kunnat skada sig sjelfva så mycket som de nu gjorde, emedan brännvinsförbudet kom för sent. Gr. Horn bar yttrat, alt Sorti K. M. till Jf. St. öfverlåtit att uppgöra lii ännvinsbränningS-lagstiflningen : så borde K. M. ej kunna utlärda något förbud i della hänseende. Men annat är att bestämma, luiru brännvinsbränningen må utöfvas under dén tiri bort är tillåten, oell annat är att bestämma oni linn linder någon tid ej må tillåtas. Gr. Horn bar äfven anfört ett skäl, som sv nes mig aldrabäst bevisa olämpligbeten att icke medgifva lörbud. Häri har nemi. sagt, att om det Liefve nödvändigt att inställa brännvinsbränningen, så borde riksdag för sådan orsaks skull sammankallas. Detta vore likväl att åstadkomma en för Rdiet alldeles onödig kostnad, som kunde besparas, om del hittills varande förhållandet (inge fortfara. Jag anhåller således om afslag på lietta Bevilln. UlSkts förslag. Hr Westfelt, Nils: Den af Gr. Horn föreslagna lind. skrifvelse, sorn äfven i betänk. N:o 2 (innes omnämnd, anhåller äfven jag, alt Ståndet måtte besluta; Vi hafva ett ganska färskt exempel på följderna af brännvinsförbud, nemi. förbudet år 1818. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna lios H ö g 1 o fl i g e Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829. Femtiondefjerde Häftet. STOCKHOLM. Torsdagen d. i 7 December 1829. Plenum klockan half till io Förmiddagen. Vjrrefve von Fersen, Hans:
Prot. 1850 & 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 28 Baft. 2 Slals-UlskolUts Memorial, N.o 257. serskildt förklarat, att, honom veterligen, vid sednast afslutade tomteköp i förnämligare delar af staden lösen icke öfverstigit 12 sk. banko per qvadrataln, Krigs-kollegium ansett sig kunna den underdåniga ansökningen understödja. Vid sålunda utredde förhållanden har Kongl. Maj:t i nåder ansett hinder från statens sida icke möta för den ifrågavarande försäljningen af ofvannämnde tomt, samt derföre behagat nådigst föreslå Rikets Ständer att för deras del medgifva, det samma tomt må till krögaren Joachimsson under full eganderätt upplåtas, emot den af honom erbjudna lösen, hvilken, efter 12 sk. banko qvadratalnen, uppginge till 143 R:dr 36 sk. samma mynt. Efter tagen kännedom af de uti den nådiga propositionen omförmälde handlingar, får Utskottet, enär den ifrågavarande tomten är af så inskränkt areal, att densamma svårligen torde blifva för något Kronans behof användbar, och då de erbjudne köpevilkoren icke heller synas för statsverket ofördelaktige, härmedelst tillstyrka Rikets Ständer, att bifalla Kongl. Maj:ts förevarande nådiga Proposition. Stockholm den 10 Juli 1851. Ank. till Exp. Utsk. den 19 Juli 1851, kl. 12 m. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till samtliga RIKS-STÅNDENS PROTOCOLL, Vid lagtima riksdagen i stockholm i8a3. Nionde Samlingen innehåilande Riks-Slåndens Protocolls Utdrag som innefatta beslut. Tredje Bandet. STOCKHOLM, 1824, hos Johan Haeggström, Den 3 November 1823. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Då nu å nyo föredrogs Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens d. 2 t sistl.
Och om nu härtill kommer, hvad som af annan motionär i ämnet upgifvits, att ehuru hvarje församling fått en folkskola i enlighet med författn:n, och många rikare församlingar två och flera, ännu 200,000 barn sakna tillfälle till skolundervisning, så torde summan af erfarenheten rörande Svenska folkskolan blifva, att den, oaktadt all välmening och upoffring, i sitt nuv:de skick är hett och hållet misslyckad. Men hvari ligga då felen? och huru skola de kunna afhjelpas? Åtskilliga, under nu snart tilländalupna motionstid ingifna, svar på dessa frågor finnas för handen. Först och främst har man ansett folkskolelärare-seminarieinrättningens mindre ändamålsenliga beskaffenhet såsom en af institutionens mest i ögonen fallande brister, och derföre har man föreslagit totalt uphäfvande af denna seminarie-inrättning, samt organiserandet af en ny, antingen med blott ett seminarium, helst på landet, i hjertat af riket, eller två sådane, som antingen kunde förläggas vid våra båda universiteler, eller ock det ena på landet, det andra i stad, till hvilket sednare måhända nuv:de seminarium i hufvudstaden kunde utbildas. Ty dessa nya seminarier borde vara med besked, och ej hatfbildandc, såsom de nuv:de; men ovisst är, huruvida ej lämpligast vore att rent af indraga hela seminarieinrättningen, hvilken man skulle kunna säga åstadkommer en mellanklass, oanvändbar till annat än det, hvartill den uteslutande blifvit danad (under närv:de förhållanden i det närmaste oanvändbar äfven till detta) och hänvisa direkte på universiteterna, der andra för samhällets yttre och inre bestånd blifvande arbetare danas. Naturligtvis har jag här i sigte inrättandet af de högre folkskolor, hvarom mera nedan skall yttras. Jag instämmer emedlertid med dem som hafva föreslagit uphäfvande af nuv:de seminarieinrättning, ehvad annat man må komma att sätta i stället. Vidare har man velat omorganisera sjelfva folkskolan. Denna skulle då ställas i mera enlighet med Hr Gr. Th.
Skrifvelse, Sto Utf]. 25 kommer alt, eller undersökning i författningsenlig ordning, beträffande ränlans bestämmande och sälerifrihelens indragning sami hvad lör öfrigt med skattläggningen och liqvidalionen har gemenskap, tillse, all Kronans räll härvid behörigen iak tiages, hafva Rikets Ständer, med anledning af E. K. Maj:ts ofvanherörda nådiga förslag, medgifvit alt ifrågavarande hemman Ölstorps egenskap af kronosäteri icke må utgöra hinder lör delsammas användande lill liqvid i laga ordning af Justitie-rådet Alexandersons om förmälda skallerältslördran. Rikets Ständer framhärda etc. / Stockholm den 7 Mars 1866. I H:o 27. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 4 Febr. 186 6. Preste-Ståndet den 2 8 Borgare-Ståndet den 2 8 Bonde-Ståndet den 7 Mars — I Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående restitution af ett utaf Häradsskrif varén J. A. Lindgren till Statsverket inbetaldt ers ät tning sbelopp. (Slats-lltskottels Utlåtande N:o 34.) 8. A. K. Af en lill Rikets Ständer aflålen nådig Proposition af den 7 November sistlidna år inhemtas, hurusom E. K. Maj:ls Befallningshafvande i Westmanlands län med förord till E. K. Maj:t insändt en af Häradsskrifvare:) i Strömsholms fögderi af nämnda län Johan Albert Lindgren i underdånighet gjord ansökning, del mätte E. K. Majit till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om berättigande för sökanden alt återfå ett af honom den 8 December 1864 lill länets ränteri levereradt ersättningsbelopp. De frågan rörande handlingar utvisa, ali, sedan Komministern N Arenander, hvilken på arrende innehaft indragna Irumpelareboslället Abv i Wäsby fögderi, West Bih. till R. St.
Som Rikets Ständer, med bifall till Utskottets, uti dess Utlåtande N:o 87, angående reglering af utgifterne under Riks-statens 6:te hufvudtitel, derom gjorde framställning, fortfarande beviljat ett årligt anslag af 8000 r:dr för vägar och kommunikationer, samt Kongl. Maj:t således, derest, i händelse af derom gjord underdånig ansökan, lindring uti eller befrielse ifrån förenämnde väghållningsskyldighet skulle i nåder pröfvas böra vederbörande beredas, lärer på detta anslag finna tillgång för meddelandet af större eller mindre bidrag till vederbörande vägars underhållande, hvartill för den del af den så kallade Kårbölevägen, som löper genom Helsingland, Kongl. Maj:t, jemlikt nådigt bref dea 6 Oktober StatsUtskottets Utlåtande, N:o 211. 3 1845, tills vidare anvisat årligen för Alfta och Ljusdahls tingslag 755 r:dr 30 sk, hemställer Utskottet, att den väckta motionen icke må till någon Rikets Ständers ålgård! föranleda. Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Juni 1851, kl. t e. m.