Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oen frihet Bruks-Idkare i allmänhet ät njuta - Den 2g Oclober. 4629 njuta att sä handla med SpannemZl, Sill eller Salt till egit och sitt Bruks - Folks behof, kan wistcrligcn ecke för Riddcrffapet och Adeln anses fäsom nägon ntcss, ilande förmän, lika som rättigheten, att med egne Fartyg utföra sine Bruks - Cffecter till Skapelstäderne, j den händelse Upstäderne e) med säkerhet, hastighet oeb emot billig fragt kunna besörja Transporten, ej eller lärer, säsom nägot Privilegium för Riddcrffapet och Adeln kunna anses, enär alla Bruks - ägare af hwad Ständ som hälst, af denna billiga rättighet läka sig begagna, och den alldrin, efter de upplysningar Utskottet kunnat erhälla, af Ridderffapet och Adeln säsom en enskild förmän finnes nyttjad. Friheten att sända sina Batar till fiskande, eller att tillbyta sig till Fisk, emot annan egen afwel, lärer ej kunna sträckas utom de Fifferier därut! Ridderffapet och Adeln äger enskild del och sälcdcs anmärkningen w!d is Z här kunna äberopas. Riddcrffupet och Adeln lärer äfwcn säkert icke nägonsin begagnat eller kunnat begagna en efter Utskottets tanka i den delen för alla lika öpen förmän. Att idka Oxhandel samt stalla Oxar utgör lik, tv si synnerligast i wiste Provincer en förmän som Utskottet ansett sig ej böra sörbigä, häldst Utskottet icke känner den äbcropade Förordningen af den ig Januari! ifiy4 wara genom nägon senare Författning »pphäswen och ändrad, och äfwen hwad städjandet angär af K^orio - och Kyrko Tionden af egit Frälse r Skäne, har Utskottet uoptagik det sammanhang deraf, som efter författning till Riddcrffapet och Adelns förmän inom denna Province lärer äga ruin.
Maj:ts nådiga förslag, beslulit: att inkomslerne och utgifterne å hvar och en för allmänna trafiken upplåten del af Statens jernvägar, skola särskildt redovisas, samt att den behållning, som kan å en eller annan sådan bandel uppkomma, må i första rummet användas till bestridande af underhållskostnaderne för rörelsen å andra handelar, hvarest dessa underhållskostnader icke af gods och passagerareafgilterne betäckas; men att beloppet af den behållna inkomst af Statens hela jernvägsrörelse, som vid hvart års slut har uppkommit, skall till Riksgälds-kontoret ingå; att, för den händelse utgifterne för rörelsen å Statens jernvägar icke af inkomsteme betäckas, den årligen uppkommande bristen må, sedan räkenskaperne rörande dessa medel undergått behörig granskning, uppå vederbörlig reqvisition af Riksgäldskontorets medel ersättas; alt, för verkställandet af arbeten å Statens jernvägsbyggnader, kommenderingar ur indelta arméen äfven framgent må användas under de i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse den 16 September 1857 upptagne vilkor, samt slutligen, att de 25,000,000 R:dr R:mt, som Rikets Ständer i olvanberörde måtto anslagit lill Statens jernvägsbyggnader, skola utgå med en fjerdedel under hvart och ett af de fyra åren 1800—1863, dock med rättighet för E. K. Majit att för hvartdera af de tre lörsta åren, i fall omständigheter vid arbetets utförande eller i öfrigt skulle dertill föranleda, använda utöfver årsanslaget högst 500,000 R:dr, som i detta fall komma alt å sista årets anslag afräknas, äfvensom, i händelse åter att under något år det bestämda anslaget icke skulle komma alt till fullo användas, återstoden må af E. K. Majit lör påföljande års arbeten disponeras.
St:s pröfning; så tillstyrker jag afslag å Utskrs betänk., hvilket jag gör under den förmodan, att, derest en sådan framställning hos K. M:t, som Utsk. föreslagit, verkligen skulle vara för fjerdeparts-ägarne nyttig, de sjelfve äro oförhindrade att gå i författning derom. Frih. Lösningsrätten i Fahlu bergslag är sammanhängande med de privilegier för Fahlu grufva, som ej kunna rubbas, utan att i och med detsamma jemväl rubbas de skyldigheter, sorn bergslagen åligga, och de tjenstbarheter, som provinsen åligger att till denna grufva utgöra. Jag tillstyrker på denna grund, lika med den siste talaren, afslag å detta betänkande. Sedan först propositioner å bifall och afslag blifvit både med ja och nej besvarade, samt propos. till aterremiss blif - Den 14 October e. m. 345 blifvit med nej besvarad, blef slutligen förnyad propos. till bifall med öfvervägande ja besvarad. Föredrogs ånyo Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s den 10 dennes pä bordet lagda utlåt. N:o 106, i anledn. af väckta motioner om rättighet lör Hernösands stift alt komma i åtnjutande af de 15.4 t:r spanmål, som derifrån årligen ulgå lill Upsala domkyrka. Begärdes ånyo på bordet af Hr von Hartmansdorff, Au g., samt Frih. Cederström, Jacob. Likaledes begärdes ånyo på bordet af Frih. Cederström, Jacob, och Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh., Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts den 10 dennes på hordet lagda utlåt. N:o 107, i anledn. af anmärkntr vid TJtskts betänk. N:o 26, ang:de skjutsningsanstalterna i Riket. Äfven begärdes ånyo på bordet af Hrr Ribbing, Bengt, och Råfelt, Anton, m. fl. ledamöter Allm. Besvärsoch Ekon.Utskls den 10 dennes på bordet lagda betänk.
Enligt min upfaltning är förutsättningen för K. M:s Propos., alt all påföljd för affall från Statskyrkan skulle uphöra; men då R. St:r afslagit K. M:s Piopos. om religionsfriheten, och således förklarat, att annan påföljd borde qvarstå för affall, tror jag, att Utsk. varit oförhindrad!, att föreslå annat straff för delta brott, t. ex. förlust af vissa medborgerliga rättigheter. Jag hade upgjort ett förslag, som jag visat för åtskilige ledamöter i Utsk., men hvilket icke vann någia sympathier, hvarföre jag lät detsamma förfalla. Frih. Alströmer, Jonas: Ehuru jag känner, alt detta Botänk. blifvit bifallet inom de öfriga Stånden, måste jag likväl instämma med flr von Koch, och önskar att R. o. Ad., oberoende af de öfriga Ståndens beslut, ville antaga K. M:s Propos., hvartill man icke bör vara förhindrad of den förutsättning, hvarunder K. M:s Propos. afgafs. 358 Den 22 Febrnarl. Gr. Sparre: Min öfvertygelse är, att Hr Gr. o. Landtm, ieke kan göra den framställning man här yrkat. Om Frih. Alströmer begär bifall till K. M:s Propos., så bör man ihågkomma, alt K. M. icke afgifvit någon Propos., emedan den afgifne förutsätter, att affall från Evangeliska Lutherska läran icke skall anses såsom ett brott. Hr von Koch har ifrågasatt, att man skall utbyta laridsförvisningsstraffet emot något annat, men just detta har K. M. förklarat icke kunna ske, emedan K. M, sagt, att om Propos:n om religionsfriheten icke vunne R. St:rs bifall, vore K. M. nödsakad att inhibera den sednare Proposm. En annan åtgärd än den Etsk. vidtagit skulle innebära en uppenbar förtydning af K. Hr Printzensköld, Carl: Jag är förekommen af Gr. Sparre, i hvars yttrande jag i a i ■ o instämmer, och anhåller om bifall till Utsk:s Betänk.
Vidare anmäles dyrheten af tillverkade modell-gevär vid Carl Gustafs Stads Kronofaktori, såsom studsare med slagkruts-antändning af ny invention samt så kallade vallgevär, hvarvid jemväl Kollegium tillförene fast uppmärksamhet, mea mast finna nöjaktiga de upplysningar derom, hvilka erhållits, nemligen, attén ny inventionsoch modellliliverkning förutsatt åtskilliga orngöringar och försök, förrän ändamålet af det nya eiler förbättrade geväret, vid undersökning deraf, ansetts vunnet. Att ilen större proftill verkningen af slagkrutsgevär utaf Konduktör Gernandts modell blifvit dyrare, än gevär af den äldre 1S15 års modellen, ligger dels uti behofvet af anskaffning utaf förändrade verktyg och hufvudsakligen uti den högre arbetskostnaden, till des arbetarne blefvo inöfvade uti den förändrade tillverkningen. Den anmärkta betydliga kassation af gevärspipor vid denna tillverkning förklaras deraf, att förordnadl blifvit, det i möjligaste måtto borde begagnas pipor från Faktoriets gamla förråd deraf, tillkommet under en äldre tid, då pipsmidet varit mindre pålitligt, eller ock eLt sämre jern hade blifvit användt. Med begagnande af pipor af det stora gamla upplaget å sådana lill forsöksgevär åsyftades hushållning; men förklaras deraf, ej mindre den stora kassalionen af pipor, än ock den större arbetskostnaden genom bearbetning af gevär, hvars pipor sedermera elfer efter profskjutning måste kasseras. Vid formen af ofvannäinnde Kronofakloris räkenskaper erinra Revisorerne, som orden lyda: ”att densamma, som länge öfverklagats såsom invecklad och otydlig, ännu oförändrad, foreter samma olägenhet”, hvarföre de föreslå åtskilliga förändringar. Kollegium, som, efter öfvertagande af Faklori-öfverstyreisen år iS36, insett, att den redogörelsemelhod, hvilken från Faktoriets forsta anläggning i Carl Gustafs
321 punct* "För hvarje Riksens Ständers Utskott, det sistnämnda undantaget, böra jemväl utses a! hvarje Stund minst Två Suppleanter, med det åliggande, som i 79 § vidare stadgas,” samt likaledes i 79 § efter orden: ”och gifve sådant derefter i sitt Stånds Plenum tillkänna,” redactionen på följande sätt förändras: 'då, i händelse leoigheten b einij as , de 1 främst i ordningen varande Suppleanten emedlertid intage hans rum Sadan t må äfven ske, när Ledamot befnnes aj Taga förfall hindrad; Mea har han, flera än Ti e gånger å rad, från Utskottets sammanträden, utan Laga förfall, sig afhållit, hvilket den främste derstädes varande Ledamoten af hvarje Stånd bör i vederbörande Stånds Plenum anmäla, vare den sålunda uteblifne frun Utskottet skild. Utan gällande skäl må ej etc.” Stockholm den 26 November 1823. Ankom den 11 December 1823»' Memorial till Riksens Ständer, angående Herr A. von Hartmansdorffs Motion Bikung till R, S.
En under sådane förhållanden lika naturlig som billig begäran vore visserligen den, att staten för sina 52 elever godtgjorde institutet den verkliga kostnaden för deras undervisning och vård, genom att med ofvan angifna deficil-belopp 2,533 R:dr 16 sk., tillöka det förut beviljade årliga anslag, samt sålunda åter försätta institutet i tillfälle att, utan vidare uppoffring för dem, använda afkastningen af sina testamentsoch gåfvomedel till att, jemlikt testatorers och gifvares välgörande afsigt, till vård och undervisning emottaga ett större antal döfstumma barn såsom gratister på donationsoch gåfvofonden, afpassadt efter densammas tillgångar, men utan nödtvång alt, såsom nu vöre förhållandet, öfverskrida dem och angripa kapitalet, hvarigenom äfven en önskvärd reglerad och oberoende financiel ställning åt inrättningen bereddes. Men för den händelse Rikets Ständer, som, vid hvarje tillförene beviljadt anslag eller tillökning deruti, förbehållit staten rättighet att få ett ökadt antal elever å inrättningen intaget, skulle finna betänkligt att nu anslå den, på sätt ofvan blifvit omförmäldt, erBih. till R St.
Det står nemligen icke, i hvilka regementer desse personer skulle införlifvas, utan sådant får ankomma på Konungens pröfning, och det blir Han, som modifierar det så, sorn Han finner nyttigt för landet. 32 Den 20 J a n u a r i i f. m. Herr Munck af Rosenschöld: Äfven jag finner Utskottens förslag behöfva någon förändring, och alt man bör utbyta ordet krigstjenst mot: antagande vid Arbetscompagnier. Det bör äfven tilläggas, att insättande på correctionshus blott föreslås för sådane personer, som, ehuru arbetsföre, sysslolöst kringstrukit och besvärat allmänbeten med tiggande, och icke vilja åtaga sig något för deras underhåll tillräckligt arbete; ly annars kunde förhållandet vid en inträffad missväxt blifva sådant, som Herr Cederschjöld omnämnt. Men skulle man kunna anvisa dem något lämpligt arbete, bör den vara förfallen till straff, som icke vill antaga det. Jag anhåller derföre, att Utskottens Utlåtande icke måtte i sin helhet bifallas. Herr Cederschiöld: Det är med mycken ledsnad jag ytterligare besvärar Ridderskapet och Adeln i detta ämne. Men som en väld Talare förment, att jag icke hållit mig vid orden, ber jag att få uppläsa ea del af förslaget, som torde vara nog till den Talarens vederläggning: ”Att nemligen alla ”de personer, hvilka enligt i Art. i §, i ’T8o5 års Legostadga, jemförd med 2 §. i ”Kongl.
2) Beror sannolikt på en genom s. k. lyckas. Elsa. tandsten framkallad inflammation af tandköttet. Denna bör ni i sådant fall låta borttaga och dessutom skölja munnen med en lösning (3 %) af klorsyradt kali. 3) Beror på gamla inflammationer. Dessa behandlas lätt Medel mot spruckna händer o c h kylmed massage; i brist på dylik grundlig frotskador. Färskt ister och litet kamfert tering med kamferolja två gånger dagligen. kokas en stund, röres sedan till det Young girl. Gör 2 — 3 gånger dagligen sköljningar med ljumt vatten och fukta derefter blir kallt. Elsa. med en blandning af lika delar blyvatten och karbollösninq (2 %). Dessa piller kan ni med Mot brännsår. Linolja och bomull små uppehåll fortfarande taga utan skada. borde vara lätt till hands i hvarje hus D:r — d. — Gurkorna ligga ett dygn i vatten, innan de skalas. Då de äro skalade, kokas de helt kort i litet saltadt vatten, uppläggas på linne att torka och läggas sedan i en stenburk, då lagen slås varm öfver dem. Till V / - &gt; kanna sönderskurna gurkor tages 1 stop stark ättika och 3 skalp, socker. Andra dagen afhälles lagen, uppkokas och slås varm på dem. Tredje dagen, då den kokas upp, få äfven gurkorna ett hastigt uppkok. En fyrbubbel handduk och tallrik ställes genast öfver burken, sedan öfverbindes den med pergament. Är man van vid syltning, kunna gurkorna vara hela. Omogen melon blir utmärkt att sylta på detta sätt. Lagen är utmärkt att späda stekar med, ger vacker färg och god smak. Ättika, som blir öfver på syltlök, späder jag oxstek med. Gamla Aurora. — Att sylta gurkor. Stora slanggurkor skalas (kärnhuset skrapas bort med silfversked) och skäras i lagom stora bitar. På hvarje kilo gurkbitar räknas drygt / kg. socker. Det senare kokas klart i en kopp ättika, hvarefter man ilägger några bitar ingefära samt gurkorna, hvilka man kokar tills de blifvit genomskinliga. Sockerlaget får derefter koka ihop till en tuon sirap, innan den slås öfver. Stenla.
SÖårt bifall till omförmälba, t (amma ffrif* »elfe intagna förflag. § 30. ©nligt f)»ab 2Bi uti unberbånig ffrifmelfe af ben 20 itutemaranbe månab boö jfongl. sUtaj:t anmält, Ijafme 28i, för 2fiår bel, beftutat belg en författning om fRifSbagS*53eflut 1866. 83 förlagslån af ben Ipbelfe, font finneg intagen i nätnnba ffriftoelfe, bets ocf, i farn* mansäng berrneb, att, tneb uppt)äftoanbe af fifta punften i 7 § af 17 Äap. .fpan* bels*33alfen, nämnba punft [falt erhålla ben föränbrabe Ipbelfe, forn t ben imber* båntga ffriftoelfett jemtoät finnes införb. § 81. 9Reb anlebning af åtfftlliga toib imtetoaranbe tRiföbag toäcfta förftag an* gåenbe föränbrtttg t nu gättanbe ftabganben rörattbe bomftolsinrättningen på tan* bet, Ijaftoe SBi, för to år bet, beflutat ben föränbrabe Ipbelfe af 1 Äap. 1 § 3tättegångö*23alfeu, font finnes intagen t 2Bår Ijärom tilt Äongt. 9Jtaj:t aflåtna unberbåntga ffriftoelfe af bett 28 ftfflibne 9Raj; Ijtoarjentie, od) bå, ftoab färffitbt beträffar £)ärabö*tRätternaS arbetsfätt, en föräitbrittg beri fpntS toara af bel)oftoet fpmterligett påfaltab, Söi uti fautnta un* berbåtttga ffriftoelfe anhållit, att jfongl.
Likaså måste det i samma reglementes 89 § förekommande stadgande anses såsom förfallet, sedan Civil-slatens fullmäktige vid sin sednaste sammankomst vägrat den för Borgmästare och Kommissions-landtmätare ifrågaställde delaktighet i Givil-statens pensions-inrättning; kommande naturligtvis det vid denna riksdag vidtagne beslut, angående bildandet af en fond för bemälde tjenstemäns pensionering, att införas bland de reglementariska föreskrifterna rörande nu beviljade utbetalningar. Slutligen får Utskottet anmäla, att hufvudsakligen enahanda stadganden, som 56, ,7 5 och g4 §§ i <845 års reglemente innehålla, komma att meddelas i den afdelning af nya reglementet, deruli Rikets nu församlade Ständers beslut angående de å Riksgäldskontoret vid innevarande riksdag anvisade anslag och lån skola sammanföras. Slockholm den Juli 1848. Bih. till K. St. 4 Sami. i Afd. 2 Band. 46 haltet. Skiti-Utskottels Memorial, N:o 280. till Reglemente för Riksgälds-kontoret.
Den 23:dje §:n innefattar förändringar af K. Förordna) d. 13 Juni 1800, hvilka äfven äro af civil-lags natur. Deremot anser jag att alla öfriga här förekommande stadganden tillhöra den ekonomiska lagstiftningen. Då det icke kan vara lämpligt att, till följd af förevande lags ekonomiska och civila beskaffenhet, särskilja densamma i 2:ne delar, torde ingen annan utväg förefinnas, än att biträda det af Hr Gripenstedt framställda förslag, hvilket jag för min del gillar. Jag kunde icke i hast upfatta detsamma, men tror, att det var af följande lydelse: att R. St. för sin del besluta, och i underd:het hemställa, det K. M , med uphäfvande af K. Kung. 1846 och K. Förordn:n 1848, måtte utfärda en så lydande förfatln. Frih. Tersmeden: Här är medgifvet, att några §§:r i förevar:de lag äro af civil-lags natur, men jag skulle likväl tro alt, med bibehållande af 1848 års K. Förordn., hvilken är af K. M. och R. St. antagen och hvars stadganden äro uti detta lagförslag intagne, hela den öfriga delen af förslaget tillhör den ekonomiska lagstiftningen. Då man uti denna förfatln. intagit stadganden, som redan finnas i en annan civil-lag, utan att man derigenom uphäfver namnet civil-lag, tror jag att man mycket väl kan, när det uti ingressen icke blifver förklarad! att 1848 års Förordn. är uphäfd, antaga det förslag, som af Hr Gripenstedt blifvit framställdt. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., alt, i afseende på ifrågavande ingress, blifvit yrkadt,afGr.
Tabellerna, som åtfölja denna underdåniga Berättelse, visa de, att medelafkastningen, under de sistförflutna fem åren, hvilka varit föga gifvande, blifvit beräknad till 158,3x5 tunnor säd och 256,489 tunnor Potatoes, en qvantitet, som utan tvifvel skulle vara nier än tillräcklig, om ingen brännvins-bränning begagnades, hvilken deremot nu uppslukar en högst betydlig del. Denna beräkning, som är grundad på inkomne uppgifter, är dock efter i—« 117 iefter min öfvertygelse, i mångfalldiga afseenden oriktig, i synnerhet hvad Potatoes-productionen beträffar. Det är kända ock erkändå sanningar, att af den Potatoes, som i orten consumeras såsom direct föda, en högst rulta3 del hämtas från främmande Provincer, att denna rotväxt i högst väsentlig del ingår uti alla folk-klassers dagliga spis och hos de fattigare till stor del ersätter brödfödan; att man således öfver hufvud taget, minst kan beräkna att 2 tunnor Potatoes årligen consumeras af hvarje individ, således af Länets cirka 8i,5oo innevånare, minst i63,ooo tunnor Potatoes. Det ar lika kändt och erkändt, att den qvantitet Potatoes, som åtgår till direkt födoämne ingalunda utgör hälften, knappast ti’edjedelen, emot hvad som användes lill brännvins-bränning, hvaraf följer, att om minst 163,000 tunnor åtgå till föda, åtgå deremot åtminstone 326,000 tunnor till bränvins-bränning; och ville man än medgifva att Provinsen tillföres, från kringliggande Provinser, 26,000 tunnor, som dock ingalunda är händelsen, skulle årligen Potatoes-produktionen ändå kunna beräknas lill minst 489,000 tunnor, hvilket jag ock anser ganska sannolikt.
At vid tillsättandet, af förtroeode-tjenster eller andra Beställningar, samt Fullinagters meddelande m. m. , hvartill Förslag icke eger rum, fligget d®1 StatsSecreterare och andre »om Full* $5* BeriltningtUlskoiiets Betdnkandtn. *nag(er, Öppne Bref, eller Constitutorialer m. m. contrasignera, att infordra och till handlingarne lägga behörig uppgift pä ofvannämnde Löne-belopp. 4jo Att Härads, och Mantalsskrifvare, vid af. lemnande: till HäradsProstame af Vablängdeme för Ecclesiastique beställningar, dervid foga en uppgift ur Taxer ingsl/äfigden å den afgångnes. Iiöneinkomst , hvilken desamma sedermera till Consistorierne medfölja ; men för Patronella Pajtorates och Sacellanier insändes blott den af Hä. ladsSkrifvaren lemnade uppgift. ^:o Att RegementsSkrifvare och Bokhållare genast efter erhållen underrättelse , om de inom Regementet yppade vacancer, till Chefen inlemna lika beskaffade Utdrag ur Bege mems Taxer ingi X-iängder. 6:0 Vid Transporter och Byten bifogas vid ansökningarne derom enahanda Utdrag i afseende på begge de ifrågavarande Tjensterne. 7:0 Att vid AfskedsAnsökningar bör en af* skrift af förra årets Debetsedel eller ack Utdrag if TaxeringsXjängderne» densamma biläggas. § 6. ■Undantag ifrån och lindring uti föregående ståå» gauden från stämplad t papper, befrias: Akademieme, i alla dem rörande ansökningar och Actionerj AkaderaieHemrnan, sorn ej äro Skatte, likaledes % Actioner, Fiskaliska; Börande Akademier, Gymnasier, HushåUs» Sällskaper, Kyrkor, Scholor och Hospitaler, Fattigvårdslnrättningar^ PensionsCassor och Bevillning!'
Och på denna förmodan fick jag äfven en bekräftelse, då jag en morgon inkom i salonen. Det var ännu helt tidigt, klockan var ännu icke sju, då jag nedkom i förstugan. Jag påsatte min hatt för den vanliga promenaden i Percys sällskap, då jag hastigt erinrade mig, att jag glömt mina handskar qvällen förut i salonen vid fönstret, der jag suttit och arbetat. Jag gick in för att hemta dem, rädd att mormor skulle finna dem der och få en anledning till klander och vrede öfver mitt slarf. Det fanns ännu ingen menniska i rummet, huspigan hade nyss städat och fönstren stodo ännu öppna. Imellertid lågo icke handskarna qvar, der jag förmodat; jag lutade mig ned för att söka på golfvet, då dörren i detsamma öppnades, och den tunga dammastgardinen, som troligen varit illa uppfäst, lossnade ur hållaren af draget och föll ned framför mig. Jag ämnade upplyfta den och lemna min plats, öfvertygad att huspigan tagit handskarna till vara, då ljudet af min mormors röst fastnaglade mig på stället. — Har han redan gått ned? — frågade hon helt högt, just som dörren slöts efter henne. — Ja, och jag tillstår, att jag finner det besynnerligt, då mylady ogillar detta tycke, att lemna dem tillfälle att ... Det var Spencer, som talade, och mormor afbröt henne. — Hvarför det? Det skulle vara mycket olämpligt att genom ett förbud reta Percy och fästa vigt vid saken, den der barnsligheten af honom är utan betydelse, han har aldrig sammanträffat med någon ung flicka förr, och hon är vacker som alla med det namnet, men han skall glömma henne, så snart han satt foten på kontinenten, hans kön medger ingen besvärlig fasthet i detta fall, — tillade hon med ett kort och hånfullt skratt. — Dessutom, — fortfor hon efter några ögonblick — skall jag påskynda Percys resa. Du har ju imellertid beständigt följt dem och icke ett ord af deras osmakliga pladder är oss obekant. Jag kände mig nära att qväfvas af harm och förskräckelse, men teg och höll mig stilla i fönsternischen.