Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man derföre i Frankrike i dagligt bruk bibehållit den gamla Franska alnen, såsom man nu föreslår att hos os* bibehålla vårt kända fotmåtl; om man i Frankrike bibehållit gamla livern — gamla Franska marien — likasom vi bibehållit den gamla Svenska victualiemarken • om man i Frankrike bibehållit det gamla Franska våtvarumå ttet, likasom vi behållit den gamla Svenska kannan: så hade man ej i Frankrike rönt sa mycket motstånd som man rönt; men då man der började att laga en viss del af jordens omkrets till enhet för längdmåttet och derpå grundade alla öfriga mått och vigter, samt på dessa alldeles nya enheter sedan införde lo-delningen, så väcktes motvilja mot det nya systemet; tv härigenom inträffade det försvårande förhållande, att g:ne nvheler på samma gång infördes. Häruti och icke i 1 o-delningen ensamt låg orsaken till den svårighet, som i Frankrike uppstått vid begagnandet af det nya systemet, och som nogsamt bevisas deraf att 10-delningen i myntet af alla med lätthet och villigt begagnats, emedan den gamla Franska livern bibehölls såsom mvntenhet meden så obetydlig minsk ning. att nuvar. franc är 80 gamla sons och livern deremot 81 sådana. Så är icke förhållandet i Sverige, ty bär är frågan om att, i stället för att dela den kända Svenska foten i ra, så delar man den i 10, i stället för att dela victualie-marken i 3g lod, så delas den i rotdels och rootdels marker; och i stället för flit dela kannan i stop, halfstop och qvarter, m. lia., så indelar man kannan i rotdels och rootdels kannor. Ar delta väl ett nytt, okändt begrepp att säga -fa, -j—, T7„ kanna. När måttet är bekant, så äro delarne deraf också bekante. Jag ber nu att få uppläsa hvad jag skriftligen i ämnet uppsatt. Hr Le frön uppläste derefter följande:
Första punktenj innefattande Utskottets tillstyrkan af underdånig hemställan i afseende å indragning af en byrå-chefs befattning inom Justitie-departementet, har af Borgare-ståndet blifvit återremitterad; men som denna punkt blifvit af de öfriga trenne riks-slånden godkänd, kan, jemlikt 75 § riksdags-ordningen, återremissen icke till någon vidare åtgärd föranleda. Andra punkten, angående föreslagen ersättning åt Hof-rätternas betjening för förlorade sportelinkomster, har af Ridderskaprt och Adeln samt Borgareståndet återremitterats, på grund af den anmärkning, att, genom Kongl, förordningen den 20 November 184-5, Hof-rälterne blifvit fri ka 1 lade från skyldigheten att låta utskrifva handlingarne i revisionssaker, hvaremot utskrifningen af protokollen fortfore; i följd hvaraf, och då den begärda ersättningen afsåge förlorad lösen för de förra, ett misstag, föranledt af det i den Kongl, propositionen begagnade uttryck, ansetts vara begånget och böra rättas. Erkännande riktigheten af denna anmärkning, får Utskottet på sådant sätt tillstyrka bifall till hvad Kongl. Maj:t i detta hänseende föreslagit, alt Utskottet hemställer, det Rikets Ständer måtte, såsom ersättning för de, genom upphörandet af skyldigheten att hos Hof-rält betala lösen för handlingarne i revisionssaker, Hof-rätternes betjening frångåugne sportelinkomsteo, å stat uppföra: för Svea Hof-rätt r:dr 700: . Götha Hof-rätt „ 565: Hof-rälten öfver Skåne och Blekinge . „ 265: — •—•
Rörande den af Riksdags-Fullmägtigarne Nils Mänsson från Malmöhus Län och Carl Fredrik Berg fran Götheborgs och' Bohus Idin .väcktefråga om upphäfvände af Kongl. Kungörelsen den 26 November 1816 angående Sättet för en menighets hörande i enskifte tillateli ge ärender. 5. Öfver Grefve Gustaf Löweplijelms gjord de Förslag, att böter i brottmål må utgå efter förmögenhet. Fran Hogvard. Pr este-Ståndet. S. D. Uti Höglofl. Ridderskapets och Afdelns genom Protokolls-Utdrag af den 7 den. nes meddelte beslut, att Statsoch Ranko-Utskottens Betänkande i anledning af den del af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Allmänna Penninge-rörelsen och mynt värdets upprätthållande, som angår Malmo,/ Götha Canal Bolags samt-Götheborgs XKskont-Verks utredning förrän detsamma till pröfning företages , bör jemte dertill hörande Bilagor, genom Statsoch Banko-Utskottens skyndsamma föranstaltande utaf de till Riksdagskostnaderne anslagne allmänna medel, till trycket befordras samt ett exemplar deraf till hvarje .Ledamot af Riks Stånden utdelas* farin Prest.Siandet skäligt att instämma; hvilket igenom Utdrag Protokollet skulle de öf - Prof. Utdr. d. 15 Mars 181 ga 8 9 inge Respektive Stånden samt Stats* och BankoUtskotten vördsamt och vanligen tillkännagifvas. S. D.
Det har icke förundrat mig att denna storartade plan och de stora ord, som man deri och vid förordandet af norra banan begagnat om jernhandteringens utveckling och öfriga näringars gagn, kunnat slå an på mången, som antingen icke varit i Wermland eller endast kastat hastiga blickar derinom, eller till och med på den, som länge bott der och fästat sig blidt vid en viss ort och en viss näring, emedan en någorlunda fullständig kännedom om denna vidsträckta provins och dess flera näringar icke är lätt förvärfva!); — men angtde det öfverdrifna och från inbillning eller illusion härflytande i berörde plan, har jag redan den dagen, då den Nåd. Proposm till Stats-lJtsk:t remitterades, yttrat mig, och jag beder nu alt få fästa uppmärksamhet derpå att samma intressen, som vid de omförmälda sammankomsterne 1858 understödde Fryksdalsboernas anspråk att stambanan skulle från Christinehamn förläggas genom nämnde härad och då arbetade emot densammas dragande åt vesterlandet, samma intressen är det, som nu mera tro sig hafva der upptäckt rikedom på skog, och vilja finnna stora fördelar för jernhandteringen deri, att bergslagen och vesterlandet sättas i nära förbindelse genom norra bansträckningen och den omnämnda bibanan. Striden om nordvestra stambanans läge i dess fortsättning från Christinehamn genom Wermland eller rättare sagdt vissa bruksegares och en del bergslagsboers bearbetningar att lå denna bana atdagd icke öfver Carlstad, såsom Öfversten Frih. Ericson och jernviigskomiléerne föreslagit, utan i nordligare rigtning öfver Norums bruk började således 1858 och har varit i nära 6 år fortsatt. Både före och under den tiden hafva flera undersökningar blifvit verkställda och planer uppgjorda till jernväg emellan Christinehamn och Arvika, och denna väg har sannolikt i detta afseende kostat staten vida mer än någon annan H. II. 8 114 Den 17 Januari. lika lång del af de redan anlagda stambanorne; hvarjemte vidlyftiga skrifter i frågan af de inom provinsen olika tänkande utgif vits.
Ohibtidsm. Einb.-Berättelse den 11 Juli 1844. ver, att sådan sönderstyckning, som Rikets Ständer omförmält, icke må verkställas, utan att vid den indelning i lotter, som för afyttrandet från Kronan ägt rum, framgent må förblifva. 438:o den 12 Juni 1841, angående ersättning åt vissa kommendanter för sportler, förlorade till följd af Kongl. Förordningen den 3 Joli 1840 om prejning från Rikets fästningar af örlogs och andra fartyg (399). Fortsättn, från N:o 137. Den 11 Juli 1842 har Kongl. Maj:t, uppå CivilDepaftemenlets underdåniga föredragning, i nåder förordnat om sportelersättningen. Stockholm al R. H. S. JustitieOrnbudsmans Expedition den 11 Juli 1844. Tabell, utvisande hvarest åtgärderna i anledning af Rikets Ständers vid 1840 och 1841 årens Riksdag allålna, i 10:de Samlingen af Bihanget till RiksStåndens Protokoll för samma Riksdag införda Skrifvelse!’, finnas upptagna i StatsDepartementens afgifna Förteckningar, jemte Tillägget dertill. Bil. till R. St. Just. Ombudsm. St. Just. Ombudsm. Kommitterades till tryckfrihetens vård berättelse den n Juli 1844- TILL Högloft* Stäntrcc Berättelse AF Deras till Tryckfrihetens vård utsedde Kommitterade, Af gifven vid Urtima Riksdagen i Stockholm år 1844. Vördsamt Memorial. Till fullgörande af Rikets Höglofl. Sländers åt Deras till Tryckfrihetens vård utsedde Kommitterade, genom öppet förordnande vid sistförflutna Riksdag den 10 Juni 1841, gifna uppdrag att vaka deröfver, det så väl Grundlagarne med de deruti vid samma Riksdag antagna förändringar, vid skeende omtryckning af dessa Lagar, som ock Rikets Höglofl.
När före v: de förslag behandlades af landstinget i Blekinge, ansåg man detsamma hafva billigheten för sig, emedan man antog, att de af landstingen beslutade företag snarare skulle komma landet än städerna till godo. Jag kan också nämna, att landstinget i Blekinge, bland annat, beviljat anslag till undersökningar af ifrågasatta jernvägsförbindelser. Om dessa förbindelser komma till stånd, erhålla naturligtvis äfven städerna deraf profit, men hufvudsakliga gagnet tillkommer dock landet, såsom varande den egentliga producenten, och nämnda anslag hafva således i främsta rummet afsett landets intresse. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden, dels att K. o. Ad. skulle bifalla Utsk:ts före - Den 0 Juni. v:de hemställan och lägga Bonde-St:ts inbjudning i denna del till handlingarne, och dels att Utskrts hemställan måtte afslås och inbjudningen antagas, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och inbjudningens läggande till handlingarne, hvarvid svarades mångå nej jemte några ja, samt sedermera propos. på afsiag å Utskrts hemställan och inbjudningens antagande, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Utskrts å sid. 3 gjorda hemställan rörande uteslutande af dels sista punkten i Irsta momrt af § 47 i Förordnrn om Landsting, dels ock ett i Irsta punkten af 3:dje momrt i samma § förekommande stadgande. Hr von Koch: När förslaget till förordning om landsting vid en föregrde riksdag debatterades på detta rum, förkastade K. o. Ad. de i förevrde punkt afhandlade stadgan demi och från alla håll yttrades de allvarligaste betänkligheter emot dessa stadganden. Då emellertid de 3 andra Stånden i denna del fattade ett motsatt beslut, hafva dessa stadganden dock inkommit i förordnrn. Det nu föreliggande förslaget till deras uteslutande anser jag vara synnerligen välbetänkt, och förordar derföre bifall till Utskrts hemställan i denna punkt. Gr. Liljencrants:
Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. Utdrag af Protocollet öfver Krigs-Är enden, hållet inför Hans Maf:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den t8 Januarii 18 3 f, Närvara ml er Hans ExceUence Justitia» Stats-Ministern Herr Grefve Rosenbladr Hans Excelience Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Grafve af Wetterstedtx % Bihang till R. St. Prot. 1334. 1 Sml. r Af/t. B h-tr tfrittet... Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse N:« 38. Sluts-Råden: lians Excellence Herr Grefve Mörner Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke Hans Excellence Herr Grefve LöwenhielmA Herr Grefve .Adelsvärdj Friherre Åkerhjelm j Popp ins j Hei-Cancelleren Friherre v. Schulzenheim> T. f. Föredraganden, Lands-Kamereraren Landegren. Lands-Kamereraren uppläste till justering ett, på grund af det inför Kongl. Maj:t i Stats-Rådet, den 26 October sistlidet Ar, hällne Prolocoll i Roteringsfragor, förfatladt Förslag lill Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Indelnings-jemkningen i Blekinge. På Stats-Rädets underdåniga tillstyrkande af bifall till detta Förslag, såsom öfverensstämmande med Kongl. Maj:ts förut fattade Beslut, täcktes Kongl. Maj:t samma Förslag, sådant det vid detta Protocoll finnes bilagdt, i Nåder gilla; och befallde Kongl. Maj;l, att skrifvelse, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Protocotlo • C. O. P ou gj. t STOCKHOLM, 1834; ho* E A. Walldé. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 27. 1 N:o 27.
Det är på grund af denr.a principe, hvars ofelbarhet sista arens erfarenhet nogsamt utvisar, som jag med flit frångått alla utvägar att locka Capitalisten till insättning i Credit-Cassan, genom påräknelighet af Capitalet; och i det stället sökt en absolut säker påräknelighet af Räntan; samt en total befrielse från möjlig-' heten, att blifva underkastad Process med Gäldenären. Föreningen af CreditCassans Uppbörd med Kronans, så väl i anseende till Uppbördsman som Utpantningssätt, verkställer detta på det alid ra enklaste vis. Om oägonsin hän , r da Den 2j April. da kunde, att en Egendom gick på UtmätningsAuction för en restlängd på de genom Räntorne till Credit-Cassan ökade Utskyider, skulle nödvändigt samma Egendom på första Auctionsdagen bortgå, om blott en enda kom, som kunde Contant betala restlängden, och äfven i det tillfället af oerhörd Penningebrist , skulle Egendomsvärdet ej hafva fallit lägre, än till ^ af Taxerings-värdet. Föreningen af Credit-Cassornes och Kronans Uppbörd är så vigtig, att jag just - derföre ansett en Cassa böra vara i hvart Län. Efter hvilket års Taxerings-värde tili Bevillning Inskrifnings-värdet skall beräknas, eller om en ny Taxerings-methode fordras, är en detaille, men en hö^st vigtig att med varsamhet bestämma. Beräkningsprincipen bör vara sådan, att 6 proCent af Inskrifningssumman, utom i tidepuncten af de största Nationella olyckor, kan af Egendomen erhållas. Inträffar en sådan, så är ali Credit botta, ehvad anstalt än vidtages. Någon kunde säga, att den fullkomliga bortovaio af alla Tvångslagar i afseende på Pantbrefs emottagande i liqvider, det fullkomliga förbjudande af deras begagnande vid Uppbörd , om ej pä Uppbördsmannens ansvar, äfvensom deras bestämmande till ett enda större belopp, nödvändigt skall göra Pantbrefven till ett föremål för ocker, göra dem till Vara; — jag svarar härtill:
Jag har icke kunnat öfvertygas af den siste talaren, att Ridderskapet och Adeln borde antaga båda inbjud - Den i F e l> r u a i i i e. m. ningarne af BondeStåndet, derföre att den ena saken är nyttig. Jag tror, att om den är nyttig, så är det enklast att Öfverlemna åt hvar och en, som deraf skall draga fördel, att bedomina det. Vidare har han sagt, alt om en Församling försökte att uppsluka den andra, skulle det ej vinna Konungens sanction; men då ser jag ej hvartill stadgandet skulle tjena. Hvad för öfrigt den saken angår, att missbruk ej skulle kunna uppkomma, derföre att authoriteter skulle höras, så förändrar det intet i ohilligheten. Då är det bättre att ingendera Församlingen höres; men om en skall höras, är det obilligt att den ena har större rätt än den andra. Så länge de ej förenat sig, stå de till hvarandra i fullkomlig likhet. Af dessa skäl förnyar jag min anhållan, att Ståndet måtte förblifva vid sitt beslut i frågan om röslberäkningen. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Att kyrkors sammanbyggande, under de villkor och förhållanden som Utskottet, i ett föregående Betänkande, föreslagit, är nyttigt, måtte icke kunna bestridas; men lika så säkert är ock, att delta ändamål skulle förfelas om hvarje Församling skulle hafva veto. Vanor, fördomar, ambition, consideralioner göra att den mindre Församlingen vill hafva sin egen kyrka. Om det vore något rättsförhållande, några rättigheter sorn 5o H. 8* Den i Februarii e, m. de förlorade med sin egen kyrka, skulle jag ej våga tillstyrka bifall till Presteoell BondeStåndens förslag; men då jag ej kan inse att någons verkliga rätt på ringaste sålt kränkes, eller att någon derigenom lider ringaste förlust; så kan jag ej tveka tillstyrka Ridderskapet och Adeln att instämma i Presteoch BondeStåndens mening, hvilka Stånd närmast äro i tillfälle att känna huru och på hvilken sida billigheten ligger.
Lagerbjelke har trott, att de redan beställda a:ne ångfartygen vore för vår flotta ett tillräckligt antal. Detta yttrande är egentligen det, som bestämde mig att nu här, tvärtemot min föresats, yttra mig. Jag kunde icke lemna det ovederlagdt; ty ett sådant yttrande, kommet från en man med Frih. Lagerbjelkes personliga anseende och det förtroende han äger om stor sakkännedom inom sitt yrke, kunde möjligen föranleda StatsUtsk. och de öfriga Stunden att tro alla vidare anslag till ångfartyg vara illa använda. De två beställda ångfartygen äro ej färdiga; men de kunde, äfven örn de vore det, i alla fall icke, pä långt när, uppfylla behofvet. Jag frågar, om IL R. o. Ad. tror, att 2:ne ångfartyg skulle vara nog, då vi äga en skärgård, på sina ställen lö mil bred, der de mest varierande vindar fordras; der man, såsom sjömännen säga, måste gå compassen rund för att framkomma, och der det enda hastiga befordringsmedlet är ångfartyg? Och ännu mera: skulle väl tvenne ångfartyg vara på långt när tillräckliga endast för att vid påkommande behof besörja skyndsamma och erforderliga transporter för en kust ända från Strömstad och till slutet af Bottniska viken? Jag är inom mig öfvertygad, att ångfartyg komma att spela en hufvudrol i vårt sjöförsvar; men jag lemnar gerna åt en större erfarenhet att bevisa denna sats, blott vi icke alldeles stadna bakom vår tid, I sjelfva Frankrike, som har 3 31 Den 3 Mars f. ra. fen linieskeppsflotta, mångdubbelt större än vi någonsin kunna få, bar en häftig strid uppstått, huruvida ej denna flotta borde raseras och lemna rum för mindre fartyg, dels med dels utan ångkraft och armerade med bombkanoner. Man strider derom inom Kamrarna och uti tryckta brochure!'. När detta sker hos en nation, der några skärgårdar knappt finnas och åtminstone ej kunna jemn föras med våra, samt i ett länd, der brännmaterielen för ångfartygen är så dyr, då hemställer jag likväl, om icke samma strid med vida större skäl kan och bör föras hos oss.
Maj:ts Nådiga omsorger, i ett ämne af denna stora vigt och omfattning, ej skulle underlåta att vid ärendets pröfning fatta sådane beslut, sorn kunde finnas närmast bidragande till det allmännas sannskyldiga bästa. Kongl. Maj:t behagade derföre i Nåder bifalla att förenämnde tilläggning skulle i den utgående förordningen inflyta. In fidem Protocolli J. F, Fåhraus, Utur Original-Protocollet rätteligen transum* tneradt intygar M. M. Rosbeck. Proto Proposition om Lurendr. o. Tullförsnillning, yCfj Protocoll öfver justitie-Ärender, hållet uti Kongl. Maj.-ts Högsta Domstol, Thors* dagen den G Martii 1823. Närvarande» »Justilite-Råderme Poppius, Blom, Friherre Kurk, ’ Noreus, Peterson, Grefve Strömfelt, Mannerstam» Fortsattes den si stihl ne Fördag, den t i denfiä månad, påbörjade läsning af handlingarne, hö» Vande till Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af den 7 sistlidne Februarii, hvarigenom Justitis-RevisHns-Expeditionen blifvit anbefalld, att t vän re af Commerce-Collegium och General-Tuli-Directionen afgifite underdånige yttranden, i hvad de rörde tillämpningen af de uti förordningen till förekommande af I/uréfidreje-ri och Tullförsnillning stadgade straff och ansvar, uti den för behandling af Lagfrågor faststälde ordning, infot Kongl. Majit i underdånighet föredraga. Läsningfen af handlingarne slutades, hvarefc ter Högste Domstolens ledamöter förenade sig i följande yttrande ; Vid granskningen af förslaget till nii gällande förordning, till förekommande af Löreudrejeri och Tullförsnillning, utfärdad under en ftihang lill Rikt-St.
Rem iss af den 18 sisth Januari! har E. K, M. behagat gifva Riksens Ständers Stats-Utskott i nåder tillkänna, att E. K. M:ts Befallningshafvande i Skaraborgs .Län hos E. K. M. i underd. hemställt, örn icke, till beredande af säkerhet för både contanta medel och angelägna handlingar, som 1 Länets Lands Cantzli och LandsContoir förvaras, antingen den åtgärd finge, genom Befälhafvaren för de i Länet förlagde Regementen, vidtagas, att militairisk vakt om nätterna, eller den mörka tiden af dygnet alla tider af året, blefve vid förenämnde Ämbetsrum att tillgå, eller ock ett årligt arfvode af 133 R:dr 16 sk. mitte anslaget varda för vaktgöring, som, genom någon eller några dertill utsedde personer, efter E. K. M:ts Befallningshafvandes för-5 anstaltande, kunde bestridas; och som E. K. M. Underdåniga Skrifve!ser. i nåder ansett det afskilda läget äf de Byggnader , tom innefatta Skaraborgs Lane-Styrelses Ämbetsrum, påkalla behofvet af deri vakthållning, hvarom E. K. M:ts Befallningshafvande i ofvanberörde måtto hemställan gjort; så har E. K. M., som, för sistlidet år, af Extra Utgiftsmedlen i nåder beviljat den af E. K. Mits Befallningshafvande till meranämnde föremål i underdånighet begärda summa af 133 R:dr 16 sk., till Riksens Ständers ompröfvande öfverlemnat, huruvida ett sådant anslag må fortfara och å Stat varda uppfördt. Detta hafva Riksens Ständer uti öfvervägande tagit; och alldenstund E. K.
Någon egentlig capital-tillvåxt torde följaglligen härigenom icke komma alt Banken tillskyndas; hvaremot eapital-förluster af icke iinga betydenliet ej åro o lån k ha ra, serdeles i början, innan Fabriksoch Induslri-egarnes credit-förhållanden och det egentligen tillförlitliga vårdet. af deras tillverkningar varda med full säkerhet kånda af låne-fo-ndens nya styrelse. Sådane capital-förlnsler har Banken åter icke att befara under nuvarande förhållanden, enär alla Manufactur-Discontens tillgångar och således hela dess öfverskott, uppgående till al dess skuld till Banken, år för återbetalningen af denna skuld ansvarig. Slutligen anser jag mig böra i sammanhang härmed fästa Rikets Slånders uppmärksamhet på nödvändigheten af en omarbetning af det för Manufaetur-Discont-fondens förvaltning år 1817 utfärdade Reglemente och en sammanfattning af de mångfaldiga sedermera meddelade föreskrifter, angående dess låne-tillgångars användande. ” Herr Unser: ”Emot Statsoch Banco-Ulskottens förevarande Belåukande får jag nedlägga följande reservation: Då till Utskottet blifvit remitterad en Kongl. Majds Nådiga Proposition om anvisande af nytt creditiv på 1 million R:dr, till förstärkning af den under Kongl. Commeree-Collegii förvaltning stående Manufactur-Disconten, och endast denna Nådiga Proposition utgjort föremål för öfverläggning och beslut i frågan, hafva Utskotten, Grundlagsenligen, icke bordt och icke haft rätt att yttra sig öfver andra frågor, ån huruvida det vore nyttigt och lämpligt bevilja större eller mindre del af del ifiågaslållde credilivet, samt huruvida medel vore för ändamålet att tillgå. I stället hafva Utskotten ej mindre utlåtit sig härom, fastän högst knapphändigt, ulan jemväl väckt en alldeles ny fråga, nemligen om öfveiflyttande af Manufactur-Discontens hela låne-rörelse, så vidt den grundas på creditiv fl an Banken, ifrån Kongl. Commeree-Collegii till Hrr Banco-fullmägtiges förvaltning.
Gunnar deremot, mera vand vid skog och mörker, kunde dock något litet skönja, och, vägledd af Elins ljusa hufvudkläde, kom han henne helt nära, och fattade slutligen hennes arm, för att öfvertyga sig, att det icke var en gast utan en mensklig varelse, om icke just Elin, hvilket han höll för omöjligt. Då först återfick Elin både mål och mod och varmt blod. – Ack Gunnar! Är det verkligen du? Gud i himmelen! hvad jag tackar dig för detta! — Och hon sjönk utmattad af alla dessa hopade känslor till hans bröst. Nu kände Gunnar att det verkligen var Elin, och han motstod icke att än en gång trycka henne till detta hjerta, som, likt en sörjande enkling, så länge suckat efter en dylik stund. Men hans hjertas slag var just det, som åter uppväckte Elin. Hastigt ryckte hon sig ifrån honom, utropande med qvinlig fintlighet: – Ack, jag vet ju icke hvad jag gör, så glad är jag att någon barmhertig menniska kom mig till hjelp i denna rysliga nödens stund, när jag sannerligen trodde att jag skulle få gå här och vanka hela natten, och kanske blifva ihjelrifven af vargar. Gunnar, kännande sin egen kraft och styrka samt den verkligt obetydliga faran, kunde icke rysa, utan endast småle åt denna Elins dödsångest, som han omöjligen förmådde dela. – Ack! du lilla stackars tös! – sade han, i denna mannens ljufva känsla att vara stöd och bistånd, att vara allt för den qvinna han allena älskar – hvad rädd du har varit! Du darrar ju ännu! Dina kläder äro kalla och våta, och dina händer äro dock så varma. Ä’ dina kinder så med? Nu skall jag bära dig härifrån, om du vill. Ack så gerna, så gerna! Du är minsann intet tung för mig åtminstone. – Nej tack! – sade Elin och vred sig undan – jag går hellre, bara jag får hålla i dig käraste Gunnar, att jag icke ännu en gång kommer vilse och allena i denna lede skogen. – Nej, det skall väl icke hända, så länge en gnista af lif hänger qvar i mig – svarade Gunnar, och tog henne om lifvet, för att hjelpa henne ur det busksnår, i hvilket hon råkat.