Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och den maten kan jag aldrig glömma! Den kunde ibland utgöras af så enkla saker som fläsk och bruna bönor; men huru dessa bönor voro kokade, hvad fläsket var lagom salt och lagom fett och lagom stekt! Hon förstod konsten, den goda gumman, att af en så anspråkslös rätt göra en delice, och på samma sätt var det med allt, hon bjöd på. Sålunda kan gärna den så kallade husmanskosten, hvilken blifvit mycket förkättrad, till en del dock oförskyldt, stundom få notisboken. 39 Kvinnor i statens tjänst. Samtidigt med att postverket och telegrafstyrelsen för närvarande måste inskränka antagandet af kvinnliga tjänstesö- kande, synes järnvägsstyrelsen fortfarande kunna mottaga dylika, o m man får döma af de senaste utnämningarna derstädes. V i d statens järnvägar utnämndes nämligen den 2 5 j a n. sex kvinnliga tjänstemän. Danske ministerns gemål, fru HegermaunLindencrone, har af konungen dekorerats med » Literis et Ariibus » som ett erkännande af det förträffliga sätt, hvarpå hon inöfvat och ledde uppförandet af Sullivans operett » H. S. Pinafore » på soarén i danska ministerhotellet den 1 8 jan. Åttio år fyllde den 2 5 jan. professorskan Emelie Retzius född Wahlberg, Anders Retzius ' efterlämnade maka. Teater och musik. Kungl. K. Den formsköna och välljudande k o m p o s i t i o n e n, hvars tvänne första satser vi sätta högst, fick ett alltigenom förträffligt utförande, och det lifliga bifallet gaf tydligen tillkänna, att publiken gärna skulle se, att kvintetten återupptoges v i d en följande soaré. I sitt slag föga mindre intressant var programmets s l u t n u m m e r, Griegs a n d r a violinsonat, s o m på ett mönstergilt sätt utfördes af hrr A u l i n och Rich. A n d e r s s o n. Konserten inleddes m e d Beethovens kvartett o p. 1 8 nr 3, där särskildt finalen väckte intresse.
Contoiret ksn derigenom komma att assignera så att Bankens vinst Öfverskrides och dess credit skadas. Hvad 5- procents-sedlarne angår, kan deremot inlösen och räntebetalning lämpas så att Bankens vinst dertill förslår. För ögonblicket synes visserligen allt lofva Riket en lycklig framtid; men vi håfve den likväl ej i våra händer, och min blick kan ej omfatta den mängd af olyckor som förmodligen skulle drabba oss, om sedelvårdet, skadadt genom 3 procents-sedlarne, skulle förmedelst andra utifrån tillstötande händelser ytterligare vackla och falja, hvilket deremot icke af oss sjelfva åstadkommes genom 5-procentssediarnes antagande. Hvad beträffar en vård Talares anmärkning, att man borde öka rörelse-capitalet genom flere sed* lars bringande i omlopp, så får jag erinra, att vi redan besiutit ett sått dertill genom silfverinsåttning i Banken. Detta år det enda sått som synes mig kunna blifva nyttigt, men allt annat vara förderfligt. Hvad åter angår uppsägningen af enskilta lån, för att få insätta penningarne i RiksgåidsContoiret, så tror jag ej att faran år så stor som man föreställer sig, emedan större delen af långifvare måtte föredraga 6 proeent för 5, örn låntagarne åro säkra; och årode det ej, s$ låra långifvarne i alla fall vål söka att vid första tillfälle indraga gina fordringar, På Ben 12 September /, ni, 547 Sessa skål tillstyrker jag antagande af de så kallade 5-procents-Iånen, samt att sättet och tiden för återbetalningen sedermera må bestämmas. Herr Grefven och LandtMarskalken fråjgade om Ridderskapet och Adéln ansåg öfyerlåggningen fulländad. Ropades Ja. Herr Grefven och handt Marjkcilken gjorde proposition till bifall å tJtskottens förslag oui låns upptagande emot 3 procents ränta och betalning vid anfordran. Ropades
De bröllopstal, som man ännu har i behåll, visa, att talemannen emellanåt begagnade sig af vissa småknep för att få den mer eller mindre berusade församlingen att bryta upp. Så kunde han t. ex. utropa: » Närvarande kungl. m:t låter eder alla aftackas samt tjänsteligen veta, att vi nu skola bryta upp till kyrka. » Visserligen tillfogas det i det skrifna utkastet af talet, att denna kungl. m:t var brudgummen själf, hvilken enligt tidens uppfattning njöt nästan kungligt anseende på denna sin hedersdag; men det var i hvarje fall ett ypperligt sätt att i en drucken församling skaffa sig gehör; och denna störtade sig säkerligen helt undersåtligt på dörren och ut till de väntande hästarne. I ett annat tal begagnar sig talemannen af ännu kraftigare medel för att få församlingen i väg till kyrkan. I slutet af talet ropar han alla i gevär: » Fånen är ute för att skada brudgummen; den lede äktenskapsdjävulen ligger på lur vid vägen till templet. Därför alle man — först ett Fader vår! Så med hast i väg till kyrkan; fängkrut på bössorna, så att vi kunna smälla löst på honom under vägs! » Och så bar det i väg. Målande beskrifver den utmärkte danske forskaren Troels Lund, af hvars rika bidrag till tidens kulturhistoria förf. äfven begagnat sig, ett sådant tåg ifrån bröllopsgård till kyrka. » TJtaf detta virrvarr af smyckade kvinnor, orediga män, otåliga, springande och beundrande åskådare formades så små- ningom, liksom till följd af en inre lag, ett ordnadt festtåg, allt medan de första lösa skotten brnnno af, ofta i farlig närhet af stråtaken. Färgrikt och icke utan värdighet buktade det sig fram genom gårdsporten ut på vägen. Ännu ej säkra på jämnvikten, stirrade de flesta med stel blick fram mot den båge, hästens öron för dem beskref, och endast få förmådde aktgifva på brudens lille broder ute vid yttersta vångaledet, där han tappert brottades med jämnåriga kamrater. Och dock kämpade han för allmänt bästa.
Huru och af hvem, Statsverket eller Riksgälds-kontoret, förvaltningen af de till Staten för grundskatternas friköpande ingångna summor skulle handhafvas, huru statsregleringen uppgöras, och de nya inrättningar, som af behofvet påkallades, blifva ordnade, komme derjemte 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 121. utan tvifvel att bilda en källa till tvister. Inträffade slutligen hvad sora är nästan sannolikt, att de skattskyldige jordegarne, inseende sin rätta fördel, icke synnerligen begagnade sig af den lemnade rättigheten till grundskatternas inlösen, så komme, oaktadt alla uppoffringar, den åsyftade jemnlikheten i skattebördor att uteblifva och i hvad fall som helst skulle de onera af ordinarie rotering m. m., som blefve qvarstående, utgöra en väsendtlig skilnad emellan den privilegierade och oprivilegierade jordens skyldigheter. Så nära förenadt är Svenska jordens nuvarande beskaltningssätt med Statens hela organisation, att det icke kan upphäfvas utan att denna i de flesta rigtningar omskapas.
Maj:t underställas; att stämmoböter borde utgå på sätt Utskottet föreslagit, med den skilnad, att i stämmobot bestämdes för debetsbeloppet emellan 4 och 5oo R:dr — 4 R-'dr> emellan 5 och 6oo R:dr — 5 R:dr, emellan 6 och 700 R;dr — 6 R:dr, o. s. v.; att Kronofogden, hvilken det åligger, att Uppbörds-resterne indrifva, borde af stämmobölerne erhålla någon andel, enär, om han än uppdroge indrifvandet af resterne åt Fogdeskrifvare eller Länsman, uppbörden dock alltid verkställdes på Kronofogdens ansvar, och, om de uppburne medlen förskingrades, honom ålåge desamma ersatta, samt dessutom den princip genomginge hela vår lagstiftning, att den, som beifrar lag-öfverträdelse eller försummelse, erhåller andel af de böter, sora kunna ådömas den försumlige; att det för stämmoböter föreslagna minimibelopp af 4 skvöre för litet och borde bestämmas till minst 12 sk., och för bötesbeloppet utsättas en beräkning, i förhållande till summan af utskylderne; alt nu gällande stadgande om stämmoböter borde oförändradt bibehållas, såsom tillräckligt verkande till det dermed afsedde ändamål: att tillhålla de skattskyldige sin betalningsskyldighet i rätter tid fullgöra; att nuvarande bötesbeloppet, 12 sk., stöde olla i ojemnt förhållande till skatten, som ej sällan, böterne inberäknade, ulgjorde endast r R:dr 8 sk. för man, och 3a sk. för qvinna; men om samma bötesbelopp nedsattes, skulle det icke medföra den åsyftade noggranheten bos de skattskyldige att sina krono-ulskylder erlägga, och alt böterne fördenskull, såsom nu, borde vara 12 sk., när utskylderne ej öfverstego 10 eller 12 R:dr, men ökasmed 1 sk. för hvarje hel Riksdaler deröfver; att det vore i principen origtigt, Bih. lid R. St.
Maj:t algifna underdåniga utlåtanden; 2:o Bemälde Revisorers berättelse om den år 1858 af dem verkställda granskning af Statsverkets saint andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1856, jemte de i anledning af samma berättelse infordrade och till Kongl. Majt afgifna underdåniga utlåtanden; 3:o Rikets Ständers år 1857 församlade Revisorers berättelse om granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning; 4:o Rikets Ständers år 1858 församlade Revisorers berättelse om granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning; 5:o Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående den år 1857 förrättade granskning af de under Kongl. Maj.ts och Rikets Kommers-kollegium ställda fonder och medel, jemte Kongl. Kommers-kollegii i anledning af denna berättelse afgifna uuderdåniga utlåtande; samt 6:o Samma Revisorers berättelse, angående den år 1858 förrättade granskning af de under Kongl. Maj:ls och Rikets Kommers-kollegium ställda fonder och medel, jemte Kongl. Kommers-kollegii i anledning af denna berättelse afgifna underdåniga utlåtande. S. D. Efter skedd föredragning remitterades till Banko-Utskottet: l:o Berättelse tilt Rikets Högloflige Ständer, angående Bankoverket, af Rikets Ständers Revisorer år 1857 ; 2:o D:o d:o, angående Bankoverket, af Rikets Ständers Revisorer år 1858. S. D. Föredrogs och lades lill handlingarne Stats-Utskottets Memorial N:o 1, med anmälan, att Stats-Utskottet fått emottaga Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, samt med öfverlemnande af ett exemplar af samma nådiga Proposition; hvaremot 20 Erot.-Utdrag den 4 och 5 November 1859.
— Var nu inte feg, fröken lilla, hviskade Porthan, — utan håll fast vid er mening, ni kan vara öfvertygad om, att jag inte sviker er. — Nej, om bara inte fru Kruse — Hvad behöfva vi bry oss om henne? Det var första gången han användt det betydelsefulla vi och oaktadt han talade i låg ton för att ej höras af de andra, var det ett visst eftertryck i betoningen, som kom fröken Elsa att rodna. Fru Holms mening hade segrat. I morgon skulle direktionen åter ha sammanträde för att besluta om detaljerna vid folkfesten. Ordföranden ville hälst fortsätta öfverläggningen, men damerna visade sig oroliga, de hade inga paraplyer, och vädret såg hotande ut. — Jag för min del är alls inte rädd för åska, inföll fru Kruse, men jag vet att fru Holm är det, så det är nog bäst att vi gå hvar och en till sitt. Tills i morgon kunna ju också de, som framstält förslaget om en folkfest i parken och röstat för den, närmare tänka sig in i saken och besluta hvilka anordningar böra vidtagas. Under det doktorn hjälpte fru Kruse på med den lilla koketta kavajen, tog löjtnanten tillfället i akt att halfhögt säga till fröken Allerstedt: — Det är bäst att skynda, ovädret bryter snart löst. Ja, det såg så ut. De tunga, blyfärgade molnen med de ljusa kanterna samlade sig allt tätare i väster, under det sällskapet gick ut ur societetshuset. — Vill du inte gå upp med mig Ines och låna en paraply eller kanske sitta hos mig tills det värsta är öfver, det är så hemskt att vara ensam, sade fru Holm, som blifvit helt blek och som fullkomligt tycktes ha förgätit ordväxlingen. — Jo, det kan jag väl göra. — Det är så förfärligt hur tryckande luften är innan ett oväder bryter löst, det är nästan en lättnad, när det kommer. — Åh, i dag behöfver man inte vänta länge, det kommer snart nog. Herrarne tycktes också lida af den där tryckande känslan, ty hvar och en af dem gjorde en ursäkt, den mest antagliga han kunde finna, för att lämna de båda damerna, så öfvertygade voro de att det snart skulle bryta löst. Fruarne hade gått upp för den låga trätrappan och voro nu inne i fru Holms förmak.
Till följd af länets läge invid hafvet, äfvensom att betydligare elfvar genomskära detsamma, utgör fisket en af de vigtigare binäringarna. Hvad hafsoch strömmingsfisket angår, utöfvas detsamma förnämligast af fiskare från Gefle och Hernösand äfvensom af efter kusten bosatte s. k. strandfiskare samt till en del äfven af den vid hafvet boende jordbrukande allmogen. Hvad beträffande laxfisket är nämndt i sista Femårs-berättelsen äger fortfarande sin tillämpning; och är anledning att hoppas, att, sedan de deri omförmälda undersökningarna vid domstol ägt rum, och Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, genom formliga beslut, som blifvit underställde Kammar-kollegii pröfning, meddelat ändamålsenliga föreskrifter beträffande fiskebragdernas inrättande och andra försigtighetsmått, i ändamål att undanrödja hindren för laxens uppgående i elfven samt att freda laxynglet, laxfisket skall kunna i någon mån upphjelpas. Saltpeter-tillverlcningen, i allmänhet af underordnad betydenhet inom detta län, har dock i så måtto visat ett stigande, att, då saltpeter-intägten 21 År 1844 utgjorde 26 Lisp:d 6 skålp:d, 1845 endast 14 „ 4 „ samt 1846 22 „ 17 „ den år 1847 uppgick till 63 „ 6 , eller till un gefär lika qvantitet som år 1843 levererades. Handel. Såvidt här menas så kallad handel å landet med landtmanna-produkter, kan den visserligen sägas utgöra en icke alldeles ovigtig binäring. Hvad åter angår handel å landet med köpmannavaror och hvilken äfven i någon mån här idkas, så hafva åsigterna ur stats-ekonomisk synpunkt om densammas fördelagtiga eller menliga inflytande på en orts välstånd likväl ägt många stadier och understundom visat sig vara hvarandra rakt motsatta.
I andanom — ty huru ringa ¯anda¯ som kan finnas i vissa författ:s arbeten, hafva de dock ett visst privilegium att se och höra mer än andra menniskor — hör således äfven undertecknad mången fråga: «Hvad kommer åt Feodor? Hvarföre lemnar han ej sina göromål åt en annan, för att sjelf i flygande fart rida till Grönskog och taga afsked af sin flicka; till, som han vet sig vara välkommen hos hennes far? Som en författ. står i ansvar för ¯dem¯ de föra fram på scenen; i synnerhet en som spelar en af hufvudrolerna, måste äfven besked lemnas om Feodor. Men först en liten fråga till de manliga läsare, som antingen af nyfikenhet eller andra motiver, hedra ett sådant här obetydligt arbete med sin uppmärksamhet. Ha de aldrig sjelfva genom en förhastad orättvis misstanke — en obetydlighet i det hela — eller genom ett af dem sjelfva begånget felsteg, blifvit försatta i bryderi eller kanske köld mot den flicka de egnat sin hyllning, och likväl väntat, att hon skulle göra första steget till en försoning? ¯Hon¯ är antingen okunnig om orsaken till hans förändrade uppförande, eller ock finner hon sig sårad i den, för den finkänsliga qvinnan, ömtåligaste punkten: ¯det gäckade förtroendet¯. — Händer det då, som ofta är fallet, att han finner sig träffad af en förhastad, eller omedveten anmärkning af hennes anhöriga, då är vanligtvis förbindelsen bruten, utan all förklaring. Ofta ana ej hennes närmaste, att det unga hjertat klappat fortare först af kärlek, sedan af felslagen förhoppning; ty i det yttre lifvet är sig allt likt. — Han fortfar med umgänget i huset. Hon dansar, sjunger och — ler; men hvem räknar hennes tysta suckar, hennes nedsväljda tårar, under det han, ¯egoisten¯, kastar sig i förströelsens hvirflar; glömmer, åtminstone låtsar glömma. Under andra experimenter med qvinnohjertan — vid en annan förbindelse, knuten af egennyttan och ärelystnaden — glömmer han sin första ungdomskärlek. Mången sådan karl har man ofta sedan hört säga: «Det är horribelt hvad hon förlorat sig! man ansåg henne dock förut för vacker!!»
Majd till uppförande af nödige förrådshus för bevarande af bevärings-manskapets materiel äskade summa, förslagsvis, 75,000 R:dr Runt, icke bör anvisas, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är berörde anslag af Rikets Ständer beviljadt.» Femte Haj vad-titeln. Uti Usta punkten af det förra Utlåtandet hade Utskottet tillstyrkt, alt den af Kongl Majit äskade förhöjning utaf Chefens för Sjöförsvars-departementet aflöning från nuvarande belopp 10,500 R:dr till 15,000 R:dr måtte beviljas. Denna punkt är godkänd af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, hvaremot nämnda aflöning blifvit bestämd af Borgare-ståndet till 13,500 Rulr och af Bonde-ståndet till 12,000 R:dr. \ id sådant förhållande får Utskottet, i öfverensstämmelse med förut följda grunder, föreslå följande voteringsproposition: »Den som vill att aflöningen för Sjöförsvars-departementets Chef bestämmes till 15,000 R:dr R:mt, röstar Ja: den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 13,500 R:dr samma mynt.» 40:o. Utskottets uti 2:dra punkten, mom. a, gjorda hemställan, att aflöningen för expeditions-sekreteraren i Sjöförsvars-departementets kansli-expedition, nu utgörande 2,767 R:dr 50 öre, men af Kongl. Majit föreslagen till 4,500 R:dr, måtte bestämmas till 4,000 Mats-Utskottets Memorial M 149. 21 R:dr, är godkämi af Borgare-ståndet, då deremot Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet, i enlighet med Kongl. Majrts Nådiga Proposition, fastställt aflöningen till 4,500 R:dr och Bonde-ståndet bestämt densamma till ?>,500 R:dr.
Utskottets förslag rörande bestämmandet af Tull-Verkets Utgifts-Stat till 56a,000 R:dr, och Preste-Ståndet till samma Stat beviljat en stimma af 547,000 R:dr, jemte rättighet för Tull-Verket, att tillgodonjuta portofrihet för dess brefvexling; så enär 3';’ne Stånd afsiagit denna af Utskottet i Betänkandet N:o 80 tillstyrkta - Stats-Utshotlets Memorial IV:o 2,5o. g styrkta förändring, och Tull-Verket alltså fortfarande kommer att erlägga postporto, anser Utskottet deraf följa, att Preste-Slåndet, sorn till öfrige Utgifts-Stater vid Tull-Verket bifallit ofvannämnde anslag af 547,000 Pi:dr, äfven beviljar den i och för brefvexlingen vid samma Embetsverk hittills erforderlig ansedda summa af i5,ooo R:dr, och att således Utgifts-Staten vid Tull-Verket är genom 3:ne Riks-Stånds beslut fastställd lill 56a,000 R:dr. Kommande, i följd häraf, Bonde-Ståndets beslut, hvarigenom oftanämnde Stat bestämmes till endast 4^0,000 R‘dr, ätt förfalla. Utskottets tillstyrkanden i öfriga till a:a Hufvud-Titeln hörande punkter, nemi.: 2:a punkten, med afstyrkande af ifrågaställd dels löneförhöjning, dels personal-tillökning för Kongl. IIof-Rätlerne; 3:e punkten, om Justitiae-Statens anslagssummas tillökande med 1000 R:dr; 5:e punkten, med afstyrkande af det uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition äskade tillökade anslag för reglerings verkställande inom Kongl. Kanimar-Collegium; j:e punkten, rörande den med Kongl. Bergs-Collegium verkställda reglering; 8:e punkten, rörande den med Kongl.
Län, der han vöre stationerad, finge densamma med sin redan innebafvande beställning förena och derföre åtnjuta ett arfvode af 2S0 R:dr Banco, som, tillhopa med Bataillons-Läkare-löncn af samma belopp, utgjorde 5oo Rrdr årligen och motsvarade ordinarie Provincial-Läkare-lön; att Kongl. Maj:t ansåge de redan befintliga 8 Provincial-Läkarne böra på nyssnämnde sätt bibehållas, med de arfvoden af sammanlagde aooo R:dr, som de för närvarande innehafva; att Kongl. Majit funne nyttigt, om 7 nya extra Provincial-Läkare, hvardera med 25o Rldrs arfvode, kunde tillsättas i Falköping, Kisa, UlricEehamn, Tjust, Norra Dalarne, Arvika och Oroust, samt 2:ne Provincial-Läkare, med 5oo R:drs lön hvardera, i Lycksele och Norrbotten, der skickliga sökande eljest svårligen torde kunna erhållas; varande dertill ett anslag af 2,780 R:dr erforderligt; alt Kongl. Majit ej ansåge ännu en Provincial-Läkare behöfvas i Östersund, hvarest en dylik redan funnes; alt pröfningen af förslaget om en Provineial-Läkares anställande i Hudiksvall borde uppskjutas intill dess frågan om utvidgning lill Lazarett af dervarande Curhus bfifvit afgjord; alt stationen för Provincial-Läkaren i Norra Halland, sedan Garnizons-Läkare i Warberg numera icke behöfdes, och en Läkare vöre vid dervarande hafsbad anställd, skulle förändras från Warberg till Kongsbacka, hvarest icke någon Läkare funnes, hvilket beslut borde lända till efterrättelse från först inträffande ledighet af Provincial-Läkare, så vida den nuvarande ej .skulle vilja, för sin tjenstetid, ombyta station; samt att Kongl. Majit icke funnit Dess Befallningshafvandes förslag lill Provincial-Läkare-vårdens förbättrande för närvarande föranleda till några ytterligare åtgärder.
Hr Klingvall reserverade sig emot den af Utskotten föreslagne beskattning, hvilken han trodde komma att medföra den olägenhet, att endast ganska få skulle anmäla sig till bränvinsbränning, hvarigenom minskning i Statens inkomst af denna bevillning skulle uppstå; äfvensom han ansåg, att den höga skatten skulle både åstadkomma ett vanvärde å spannemål och hafva till påföljd lurendrejeri af bränvin. 14:0 Af Herr Lefjler: ”Sorn jag icke i allo kan finna mig med någon af de nu uppläste Reservationer, icke heller kunnat gilla Utskottets Betänkande i alla dess punkter, får jag, för att undvika vidlyftighet och upprepande af hvad än i den ena än den andra Reservationen är anfördt, endast i allmänhet emot bemälde Betänkande anföra min Reservation, för att inom Borgare-Ståndet fullfölja de anmärkningar, som jag mot detsamma finner mig befogad att göra; och hvilken Reservation jag anhåller må få Betänkandet åtfölja.” Med Hr Lefjler förenade sig Hr Lector Laurenius, Hr P. Winblad och Hr Ståhl. 15:0 Af Riksdagsmännen Nils Månsson och Anders Nilsson från Malmöhus Län , Gustaf Larsson från Stockholms Län, Pehr gönsson och Pehr Nilsson från Christianstads Län, Olof Olofsson från Östergöthlands Län, Ola jeppsson från Blekinge Län, IJeter Persson från Calmar Län, Göran jonasson från Kronobergs Län, johannes Svensson från Jönköpings Län, Anders Ericsson och Eric Olofsson från Örebro Län, Anders Mårtensson från Jemtlands Län, Eric Ersson från Gefleborgs Län, Olaus Ericsson från Bohus Län, Lars Pehrsson från Westerås Län och Lars Larsson från Skaraborgs Lån; ”Emot de sammansatte Utskottens förslag, angående bestämmandet af Bihavs till RSt. Prat. , $Ae Sami a tära Af deln. 3'.aje Häftet. 3 54 Bevittna och Oecon.- Ut sk.
Båd ära, lag och rätt, och mynt och curs man vrängde, Vid Idoghetens gråt, som Lättjan slog och trängde. Man vände ögat se’n till landtmans glada byar: Här fordom Bonden bjöd båd’ Kung och purpur trots! 163 – I aldrig något land sol, måne, blixt och skyar Så lycklig bondeby bestråla, som hos oss; Hans jord hans egendom, hans frihet i hans vilja, Och träldom vågar ej på tröskeln af hans tilja. Nu åkern osådd låg; han satt uti sin stuga, Med armarna i kors, med dryg och uppblåst själ, Kringhvärfd af helig flärd, insvept i sömn och ljuga, Att vid trumpetens klang bereda rikets väl: Ej annat föremål hans nit nu ville njuta, Än vid ett riksdagsval sjelf mutad bli och muta. Ett ömsom söndradt Råd, af menighetens galla Sin purpur fläckad såg och hädda sina värf. Förvirring sågs i allt: i lyda och befalla; Och oskuld, att få rätt, gaf ut sin sista skärf. All rustning till sitt värn, när landet så omträngde, I rost och spindelväf på nakna murar hängde. Det hör vårt samfund till, att minnas och beundra Båd’ fosterlandets nöd och Gustafs dygd så stor! Hvem mins ej från den tid, då riksdagsklubban dundra’, Hur vän bortsålde vän, en son sin far försvor? Hur, i slikt tidehvarf, en usling sig förmådde, Att han till bilans egg sin egen bror förrådde? Vid patriotens disk man dyra safter sköljde; Förrädarn skänkte i, och trolösheten drack. Men egennyttan främst sitt fala hjerta döljde, Och stolta ja-ord njöt ur en förförisk rack: I ränkor, sus och dus, man gaf och tog till bästa, Och den blef patriot, som tog för sig det mesta. Beröm då denna dag, då, utan svärd att blotta, En Kung, en infödd Kung sitt seger-intåg höll! Förut sågs en och hvar om landets spira lotta, Då snart, ur hand i hand, hon vackla’, skalf och föll.