Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Erinran har blifvit gjord derom, att denna §. borde innehålla dels stadgande om rättighet för aen för fylleri tilltalade att skriftligen erkänna förseelsen., dels förbud för domare alt i mål, angående fylleri-brott, döma till edgång, men då på domarens pröfning, i hvarje fall, bör ankomma, huruvida ett skriftligt erkännande af fylleri-förseelse må göra till fyllest; samt det uppgifna behofvet att antyda domaren om olämpligheten af värjemålseds åläggande i mål af ifrågavarande beskaffenhet, icke är af erfarenheten vitsordadt, så torde nämnde erinran bora lemnäs utan afseende. n. §. I afseende på det af Utskottet bibehållne, i nämnde §. intagne, stadgande om 6 månaders prascriptionstid för åtal af fylleri-förseelser, är anförd t, att samma tid borde förlängas till 8 månader, emedan drinkaren eljest i de orter, der tiden emellan Häradstingen är längre än 6 månader, skulle under en eller annan månad kunna öfva dryckenskapslasten ulan Lag-Utskottats Betänknde, N:o 149• fraktan för åtal; men för vederläggning af denna anmärkning behöfver Utskottet endast erinra, att åklagares rätt till åtal å fylleriförseelser är beroende, icke på den tillfälliga omständighet att Ting infaller inom 6 måriader, efter det förseelsen sig tilldragit, utan derpå, att stämning eller kallelse på den felande utfärdas inom nämnde tid. i3> §• Då det bör kunna antagas, att nödig kännedom,angående ifrågavarande Författning, beredes allmänheten genom det hittills gällande, och i nämnde §. intagne stadgande, att Författningen skall från predikstolarne kungöras en gång om året samt anslås i rummen uti krogar, gästgifvaregårdar, med flere dylika ställen; så finner Utskottet sig sakna anledning biträda det vid återremissen framställde yrkande, alt Författningen jemväl borde vid Härads-Tingens början uppläsas och på Rättens dörr anslås.
B-co för hvardera af de öfriga arken utaf de bevis eller instrument ofver verkställde förrättningar, som af dem utfärdas; och hvad beträffar de Nämndemän tillkommande friheter, så bestå dessa deruti, att de, enligt serskilda författningar, äro fritagne, såväl från erläggande af Lagmansoch Häradshöfdinge-ränta, sorn från inqvarteringssky Idig het, hvarjemte, med vissa undantag, befrielse från utgörande af hålloch kronoskjuts dem är vorden förunnad. Det kan således, i Utskottets tanka, icke med skäl sägns, att Nämndemän befinna sig i saknad af förmoner, motsvarande de niodor, sorn med deras befallningar äro förenade, och då härtill kommer, dels att Nämnde - Allm, Betv.- och Occ.-JJtsk. Bet, N;o 10. 3 män, som af en eller annan orsak vilja frånträda den plals, hvartill de af sina medborgares förtroende blifvit kallade, efter förloppet af arne år, ega öppen rätt l il! en dylik afsägelse, dels att det är stridande emot den grundsatis, sorn med rätt;r alltmer svries göra sig gällande, att municipal;] befattningar, hvartill Nämndemaestjenster äro att hänföra, höra antingen utan, eller åtminstone emot så ringa ersättning som möjligt bestridas, finner Utskottet sig icke ega anledning tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer att till motionen lemna bifall, hvilket dock öfverlämnäs till Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning. Slockholm den 27 Mars 183^. 1 Ankom till Exp. Utsk. den 37 Mars kl. 8 e. ra. Betänkande, i anledning af väckt fråga om upphörande af Högloft. Ridderskapets och Adelns rättighet att å frälse egor anlägga krogar.
Dea stadgar i allmänhet, alt hos R, St. må förekomma frågor om nya oeconomiska lagars stiftande samt om grundel na för allm. inrättningar af alla slag, hvarom likväl endast i önskningsväg beslut kunna hos K. M. anmälas. Om nu således R. St. följa den formen att åt K. M. öfverlemna uppgörandet af grunderna för den nya inrättningen, hvilket är öfverensstämmande med Utskls förslag, kan jag ej annat finna, än att formen är iakttagen. I afseende på saken utber jag mig vid det förslag, jag gjort, att dela summan så, att den ena hälften stöde qvar för denna titel och den andra öfverflyttades på nästa, samt i afseende på hvad som blifvit sagdt, att behofvel för undervisningsverken vid sista riksdag blifvit fyldt, alt få nämna, att vid sista riksdagen, då 60,000 r:dr för undervisningsverken tillstyrktes, det ej skedde i den akt och mening, alt blott 18,000 rtdr skulle för universiteten användas; en vida större summa åsyftades, men R. St. föiv delade anslaget på sätt som skett. Jag frågar hvar och en, som befattar sig med delta ämne, om det är nödigt för ett universitet att följa med sin tid; om det är nödigt för ett universitet att hafva ett observatorium, åtminstone för ti-r dens bestämmande, att hafva ett chemiskt laboratorium m. m. Het är detta, hvarpå jag velat fästa uppmärksamheten, för att få StatsUtsk. att fördela anslaget, hvartill jag tycker 111ig linna så mycket mera skäl, som Utsk. icke tyckes hafva gjort sig reda för behofvet. Jag tror slutligen, att en sådan fördelning af anslaget skulle vara för R. St, att anse sorn en ren besparing för framtiden, och jag pr viss på, att dessa behof äro så gilna, att de, om ej nu genast, åtminstone rätt snart påkalla anslag. Jag yrkar återremiss, på det at! StatsUtsk. må kunna reservera en del af dessa medel för den kommande titeln. Frih. Boye:
Malmafsändningen till Bruken har dock uppgått till 577,583 Skeppund, eller, i medeltal, till 1 15,5r6 3/5 Skeppund årligen, hvartill orsaken ligger dels deruti, att ett äldre malm förråd af 32,082 Skeppund blifvit, vid 1807 års slut från Grufvan bortfördt, och dels deri, alt Bruken årligen, för masugnarnes behof, från grufvan hemta ett mindre parti blandsten eller fluss, hvilket äfven ingått i afsändningsräkningen. Arbetsstyrkan, som vid i832års slut utgjorde 3ai personer, uppgick vid 1838 års början lill 329. Hela folkmängden, sorn af grufvan underhålles, var, vid sistnämnde tid, ökad med 85 personer och utgjorde då 1,285, hvaremot de verkliga arbetarnes antal minskats vid samma tid från 26,75 procent till 24,9 procent, hvilket egenteligen härrör från det uråldriga och billiga aflöningssättet, att nemligen vid pass hälften af arbetarnes förtjenst utbetalas i contante penningar och den andra hälften godtgöres med spannmål, så att uttag af denna lämpas •fler hushållens olika storlek och behof, hvarigenom giftermål och folkökning befordras. De för landtbruket mindre förmånliga åren hafva ock vål - 14 — lat brist på tjenster bos Allmogen för grufarbetarnes barn, hvilka således saknat tillfälle att spridas i oiten. Oaktadt flere så väl större som mindre bergras inträffat under dessa 5 år, har blott en enda person derigenom omkommit, äfvensom de icke haft något menligt inflytande på brytningen och på grufvornes framtida bestånd. Spannmåls-consumtionen vid grufvan har, per medium, årligen utgjort 3,347 XJ\ tunnor, hälften Råg och hälften Korn, hvarå medii-priset varit io R:dr 20 sk. 4 rstRiksgäldssedlar per tunna. Landtbruket vid grufvans jordegendomar är icke af stor betydenhet, men bar dock, under de sednare åren, vunnit ansenlig förkofran. På binäringar för arbetsfolket är brist.
S Sami. 1 Afd. 7 Haft. 2 10 Bevillnings-Ulskollets Betänkande, N:o 13. i Oktober 1851, Götheborg den 15 Juli 1852, Malmö den 7 December 1852, Nyköping den 9 November 1852, Helsingborg den 20 Juni 1853, Jönköping den 20 September 1853, Wenersborg den 14 Oktober 1853 och Eksjö den 28 Mars innevarande år, hvilken omständighet, då sammanlagda beloppet af hvad från samtliga dessa Städer såsom salu-accis utgått uppgår till 1,190 R:dr, synes böra föranleda en nedsättning till 1,000 R:dr af den summa, Kongl. Maj:t ansett kunna på denna inkomst-titel hädanefter beräknas, funnit sig böra föreslå, att dels de öfriga Städer, uti hvilka rättighet att, utan afgift, införa och försälja kött, bröd och dricka, ännu icke är landtmannen medgifven, fortfarande böra erlägga ifrågavarande salu-accis-ersättnings-afgift, intilldess sådan införsels och försäljningsfrihet uti någon af dessa Städer varder beviljad, då, året derefter, samma Stad befrias från erläggandet af berörda afgift, dels ock en summa af 1,000 R:dr må vid statsregleringen upptagas såsom Städernes salu-accis-afgift, att fördelas och utgå enligt härhos bilagda förslag till förnyad Tar?/' för fördelning af salii-uccis-ersättningen utaf Städerna, hvilken tarif, i händelse den af Rikets Högloft. Ständer godkännes, skulle komma att på vanligt sätt såsom bilaga åtfölja den blifvande Bevillnings-stadgan. Stockholm den 20 April 1854. Bevillnings-Ulskollets Betänkande, N:o 13. 11 T A R I F till fördelning af Saln-accis-ersättningen utaf Stiidcrne. R:dr R:dr R:dr Transport 995 Transport 1,170 Stockholm — Falkenberg. Götheborg — I.Fjerde Klassen. Falköping . Arboga Grenna — Första Klassen. Christinehamn 40 Hjo
M. således ovilkorligen nödsakad att emedan Ilan genom ett sednare beslut endast kan anbefalla bankens utläggning samt anbringandet af rails för dubbel bana, från början föreskrifva att alla delar af banan, hvilka icke utgöra bank eller rails, skola genast upföras för dubbel bana; hvaremot om Gr. Hamiltons förslag antages, K. M. har sig öppet, Den 27 Augusti c. m. 493 alt viii banans första anläggning endast anbefalla anläggning för dubbel bana af till ändring alltför kostsamma delar af banan, hvaremot K. AI. kan låta anstå med anläggning för dubbel bana af alla sådane delar, hvilka frän början kunna inrättas för enkel bana och sedermera ulan öfverdrifven kostnad förändras. Gr. Hamiltons förslag kan leda till besparing vid banans första anläggning utan att ändock lägga binder i vägen för dess utläggning till dubbel bana, och detta förslag är således både för Staten och för bolaget fördelaktigare än det af Utsk. framställda. Att på sätt Frih. Cederström önskat K. o. Ad., sedan två Stånd nu mera bifallit hvad Utsk. föreslagit äfven skulle bifalla alltsamman det sämre med det bättre kunde icke medföra någon annan fördel ån att saken blefve slutligen afgjord en eller elt par dagar förer än eljest, ty om R. o. Ad. fattar eli emot de öfrige Stånden något olika, men mera välgrundadt beslut, så kan ifrån antingen Ståndet eller Utsk. en inbjudning till dem aflåtas att sig med R. o. Ad. förena, och det aldra vånsta som kanhända vore ali man finge votera i förstärkt StatsUtsk. emellan R. o. Adis och de andra Ståndens beslut. Jag anhåller vördsamt om propos. till bifall på Gr. Hamiltons förslag. Gr. Hamilton: Frih Cederström yttrade någon förundran huru man kunnat framställa ett förslag sådant som mitt, men han var nog lycklig att sjelf kunna draga sig ifrån denna förundran derigenom, att han ansåg, att det skedde af redaktions-begär. Jag vill icke förneka detta, men tror att ett sådant begär är lofligt, om man, genom en förändring i redaktionen, kan åstadkomma en förbättring deraf.
Helig pligt är derföre att allvarligt fästa folkens uppmärksamhet på denna lika enkla, sorn till sina följder vigtiga sanning; på erfarenhetens varnande vittnesbörd, att föreställningen om en evigt fortfarande fred är en from önskan, sora aldrig uppfylles, samt på tillförlitligheten af den uråldriga gyldene regeln: att det folk, som vill bevara freden, måste städse hålla sig beredt till krig, att det ena svärdet håller det andra i skidan. Men om det således, å ena sidan, är oeftergiflig pligt att varna folket för vådorna af försvarsverkets försummande under freden, och att äska beviljandet af de medel, som för dess betryggande erfordras, så är det, å den andra, en lika helig pligt, att så ordna försvarsanstalterna, att de, utan ändamålets förfelande, blifva för folket så litet betungande som möjligt. Vid ordnandet af ett lands försvarsverk måste trenne hufvudomständier a heter tagas i öfvervägande: 1:0 Grannstatens krigsstyrka, eller rättare den del deraf, de sannolikt kunna på en gång använda till anfall; *2:o Eget lands vidd och beskaffenhet, betraktade med hänseende till försvaret; Bil. Europeiska krigssättets närvarande beskaffenhet, samt tidens allmänna politiska förhållanden. Samtliga Europas Stater kunna betraktas såsom delar af ett stort Statsförbund, hvars syfte är att upprätthålla allas inbördes fred, utan uppoffring af någons sjelfständighet och nationalitet. Men detta förbund, som är en naturlig och nödvändig frukt af civilisationens fria framsteg, hvarken är eller bör någonsin blifva fotadt på formligen afslutade öfverenskommelse!', emedan sådant otvifvelaktigt skulle medföra de mindre Staternes beroende af de störres herrskande godtycke, tillintetgöra folkens dyrbaraste arf: Nationaliteten> samt i tidernas längd förstöra, i stället för att skydda, civilisationens fortgång. Europeiska Statsförbundets allmänna säkerhet hvilar och bör hvila på hvarje serskild Stats sjelfåtagna politiska pligt att så ordna sina försvarsanstalter, att de utan andra Staters ögonblickliga biträde kunna upprätthålla sitt oberoende och derigenom intaga en sjelfständig, aktningsbjudande ställning inom förbundet.
Oni en sådan anstalt kunde å Statens sida tillvägabringas eller stod att förena med befrämjandet af allmänt väl, vore vissér igen den föreslagne utvägen ganska lämplig; 'Men, da Magazins-Inrättningehs förnämligaste ändamål, efter Utskottets öfvertygelse, bör vara, att hafva tillräckligt undsättnings-,Lager, anskaffade af inhemsk Spannmål, utgör den del af Inrättningens ålig - jgio Stuts Utskottets Betänkandcn. gande att uppköpa Säd, endast e:t medel att befordra Inrättningens egentliga bestämmelse. Skulle deremot Magazifts-Inrätt ningens Fonder användas på sätt föreslagit är, understöddes v il enskildt© Spanomålshandeln , men Inrättningen blefve då ej annat än en Discont eiler Laneanstalt, sorn ingalunda kunde betrygga Landet för brist och hungersnöd, hvilket likväl utgör bufvudsakligaste skälet för denna Inrättnings bibehållande i ett Land, sorn är så ofta blottSläldt för missväxt. Att ifrågavarande Låne-biträde skulle på försök i mindre scala til nasta Riksdag tnedgifvas, kan tj eller Stats-Ufsköttet lii-iiiyäka enär Magasins-Inrättningens Fonder ppubbade behöfva anv&ndas till Undsätt nirtgyaLa^ers an* skaffande: Dessutom synes medlens disponerande till ifrågavarande ärjdatnals befrämjande ej tillhöra denna Inrättnings befattning, I sammanhäng tned ofvanotnförmäldte hemställan är vidare artfördt ; Att det vore bättre, att Maga zins*Inrättningen köpte och sulde Spannmål för året, än att, sorn Utskottet föreslagit, samla Lager under goda år, för att tillgripas i de hårda, emedan genom de stående Lagren nästan hela Fonden medtages och således föga qvarlemnas till Spannmåls uppköp för följande goda är, hvilka mera är anledning att hoppas, än härda, Emot afsigten och ändamålet med Allmänna Magazins-Inrättningen är detta Förslag alldeles stridande.
Hvad frågan om materiellen angår, så uppstår den besynnerlighet, att 2 Stånd, nemligen Presteoch BorgareStånden, antagit Utskottets förslag. Ridderskapet och Adeln har bestämt summan till 696,000 Ridr. Likaledes BondeStåndet, men med tillägg att ej mera skulle uppföras på Stat än 626,000 R:dr. Om Konungen skulle behöfva de öfriga 70,000 R:dr, skulle de tagas af öfverskotten. Nu är StatsUtskottet satt i nödvändighet, att fästa B011- deStåndets uppmärksamhet derpå, att Ståndet redan förut beslutat, att på öfverskotten inga Statsanslag skola äga rum. I öfvermorgon kommer BondeStåndet i känne - na Den i3 Octo ber. dom om detta förhållande, och kan utan inbjudning fatta sitt beslut. Dessa upplysningar har jag ansett mig höra lemna; och hemställer jag, att frågornas företagande må uppskjutas till morgondagen eller till Thorsdagen, dä icke allenast Ridderskapet och Adelil, utan samtelige Stånden känna, hvilka olika beslut blifvit fattade. Friherre Cederström: Den siste Talaren har ytterligare lemnat ett bidrag till nyttan och bchöfligheten af en begäran om instämmande, ty, i händelse man afvakta de det blifvande jemkningsförslaget, uppkommo naturligtvis Nämndfrågor i mångå beslut rörande Andra och Tredje llufvudTitlarne, och särskilt, i och för hvad BondeStåndet beslutat. De beslut RiksStånden fatta, kunna lika väl i jemkningsväg efter inbjudning från Stånden förenas till ett sammanstämmande helt, sorn efter Utskottets jemkningsförstag. Om således de andra Stånden skulle instämma med Ridderskapet och Adeln, förfaller hela det bestyret, och ExpeditionsUtskottet är i tillfälle att genast uppfatta till expedition hvad Rikets Ständer beslutat. Jag afvagtar Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition, för att derefter begära votering. Herr Crusenstolpe: Grefve von Schwerins upplysning innefattade intet, som kan verka Den i3 October. verka på beslutet.
Hr von Harlmansdorffs anförda skäl för BankoFullmäktiges förfarande i detta fall, icke vara af beskaffenhet att de böra af R. o. Ad. godkännas. Hr Lefrén, Johan Pehr: Förevar, fråga är med hänsyn lill beloppen, som dervid förekomma, ringa, men deremot stor i fråga om de grundsatser, hvarpå den bör hvila. Jag tror, att Hrr Fullmäktige i Banken och Riksg:s-konl. icke böra betrakta sig såsom Fullmäktige för hvar sitt Konungarike, utan såsom Fullmäktige för hvar sitt verk, och under sådana förhållanden synes det mig, att ett samband dem emellan bör ega rum. Följderne af ett motsatt förhållande hafva vi nogsamt med bekymmer erfarit. Vi hafva gjort bankrutt och en skamlig bankrutt just derföre, att Statsverket bidragit till eller inverkat på Bankens ruinerande. Enl. min åsigt bör derföre Riksg:s-kont. besörja utlåningar af dess egna medel och endast för tillfälliga behof anlita kreditivet på Banken. Man har sagt, att detta anlitande af kreditivet skall blifvit gjordt med omsorg och försigtighet. Jag klandrar också icke delta förfarande, men jag kan icke heller underlåta, alt erkänna, det BankoFullmäktige handlat ganska rätt derutinnan, att de hafva rådfört sig med Fullmäktige i Riksg:s-kont. och till dem gjort framställningar. Deruti ligger icke något ondt. Båda desse Fullmäktige äro hvar för' sig icke att betrakta såsom högmögende Collegier, utan de äro R. St:s Fullmäktige, och dem höfves icke att vara högfärdige sinsemellan. Frih. Palmstjerna: Mig synes, som om man fört diskus sionen utom ämnet, enär här endast är fråga örn BankolItsk:s förslag, att Revisorernes framställning icke må till någon R. St:s åtgärd föranleda. Saken är således ganska enkel och klar, serdeles som icke heller här någon fråga kan upkomma om rättelse i de åtgärder, Fullmäktige i Riksg:s-kont. och Banken hvar å sin sida företagit.
När tredje dagen led fram, gick han upp i tornet och tog ett dunbolster, tömmandes fjädrarne sakta ut i luften, så att de af vinden drefvos ut i hafvet, och hvar en fjäder föll, blef den i ryssarnes ögon ett skepp, och kunde ingen annat se, än att en oändlig hop med fartyg kom seglandes in i hamnen. Af somlig fjäder, som föll på landet, blef häst och karl. Då förskräcktes ryssarne och togo så hastigt till flykten, att de lemnade hela sitt läger till rof och byte. Om honom var ock den sägen, att när han behöfde ett skepp och ritade ett sådant i sanden, blef det ett skepp, derpå han genast kunde segla hvart han ville. Såsom ett minne af den del som sannfärdig är i denna berättelse, blef kitteln, deri Knut tillverkat sitt krut eller knallpulver, inmurad i slottsmuren på Wiborg, och den knifven, hvarmed han rört i kitteln och sedan nyttjat till att ihjälsticka de bortsvimmade ryssarne med, har länge derstädes blifvit förvarad. På Hammarskogs gård i Upland, fordomtima Knut Posse eller någon af hans ättemän tillhörig, förvarades ock länge en stor mortel, den han till stötning af kryddor och sådana jordarter, som han till sina kokningar behöfde, säges ha brukat. Denna mortel begagnades slutligen till matklocka derstädes. Huruvida dessa minnesmärken finnas ännu i dag, veta vi ej med visshet att förtälja. En visa sjöngs ock om honom och hans dräng Smäll, begynnande sålunda: Herr Posse och Smäll de talades vid – Då månde ryssarne säga sina hästar till: ”I löper nu som vi tro eder bäst, Eljest få vi de svenske till gäst!” När de kommo hem i sitt land, Voro de räknade få för sann. I Garns kyrka i Upland säges Knut Posse hafva sin lägerstad. Då Lucretia Gyllenhjelm, en naturlig dotter af konung Johan III och Catharina Hansdotter Westgöte af Sparreslägten, 1585 bortrycktes af döden, uppstod hos den djupt bedröfvade fadern, som haft henne mycket kär, en misstanke, att denna olycka vållats af en trollpacka.
Grefwe öe lL 6aröis har begärt, at stadgandet rörande Riksdagsmanna Helgden mätte före Riksdagens början pub lies - iz58 Ven 29 Augusts. liceras, jag fär proponera at en sädan publica, tion äfwen mätte werkställas när Riksdag siutaö, och Riksdagsmännen begifwa sig derifrän. Herr dloidengtolpe, Svin tywärr wi knappast kunna hoppas, at wäre efterkommande al. tid fä lika fom wi nu, äga en rättwis och mild Konung, tyckeS mig i denna §. böra tilläggas, at om genom Konunga-Magten en Swensk Undersäte, och ännu iner en Riksdagsman, skulle blifwa wäldförd, bör det tildora alla de Personer som g eller iZ §. §. af Regeringsformen omnämna , at ovilkorligen samfäldt wid en deras Sammankomst uti k tatS-Rädet göra Konungen underdänige erindringar härutinnan, samt, om detta^icke werkar ändring, dem alla äligga at sine Amberen nedlägga, pä lika sätt som slutmeningen af -8 Regeringsformen Contrasig» nanten älägges; börandeS det siuteligen tilhöra Riks Ständen, at samfäldt äfwenledes göra Konungen deröfwer wederbörliga erindringar emedan troligen detta är det enda sättet at förekomma Ämbetsmäns och lisimare - läga. hämdgiriga och egennyttiga stämplingar emot Medborgares Personliga säkerhet och wälfärd. 77 §. Friherre 8tael von kllolsteln. Det är wisserligen onödigt at wara för mycket upmarksam, men nödig försigtighet kan aldrig wara dfwerflödig. I denne H. stär, ej ma Riksdagsmän kunna under tilta! ställas eller sin frihet beröfwas m. m. tilstädes warande Ledamöter instämt. Detta stadgande rörer förhällandet under Riksdag, men händelser efter Riks - Dm 29 Augusti. 1859 Riksdag 'stines ej wara förutsedde.
S. D, Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 14 dennes aflåtne, samt den 23 i samma månad på bordet Iagde arne Memorial, innefattande 2:ne särskilta meningar, såsom alternativer, i frågan dels om upphäfvande af 114 § Regeringsformen, dels om bestämmande afen tid af 5 år, inom hvilkenGrundlagsändringsförslag ej skulle kunna algöras; fann Ridderskapet och Adeln, att då uti berörde frågor tvänne Stånd inom ConstitutionsUtskottet stad. nät emot två, frågorne således borde förfalla3 De n 27 Maji. 505 samt Utskoitets ofvannämnda tvänne Memorial endast läggas till Handlingarna. Ut supra. S D. Då nu å nyo föredrogs ConstitutionsUtskottets den 15 dennes afiåtne, samt den 23 i samma månad på bordet lagde, Memorial rörande Stats-Råds-Protocollens fulländade granskning, stadnade Ridderskupet och Adeln uti följande beslut: 1) Att den emot Herr Stats-Rådet Friherre Rudolf Cederström gjorde anmärkning må förfalla. 2) Att då Rikets väl ej kräfver den 1 107 §. Regeringsformen omnämnde åtgärd, de emot StatsSecreteraren B C Quiding och Förste Expeditions-Secreteraren A. Bergström väckte anmärkningar jemväl må förfalla. 3) Som ConstitutionsUtskottet med undantag af förutnämnde 3:ne anmärkningar, samt det raal, för hvilket StatsRådet och GeneralAdjutanten Herr Friherre Rudolf Cederström blifvit under tilltal inför Riks-Rätt ställd, i allt öfrigt icke funnit skäl, att »mot StatsRådets Ledamöter och Föredragande samt Konungens Rådgifvare i Commandomål något anmärka, utan ansett frikallelse från all ansvarighet för deras rådslag, och för utöfningen af deras Embeten intill början af innevarande Riksdag böra äga rum, ansåg Ridderskapet och Adeln, det denna del af Memorialet icke - 50 6 Den 2 7 Maji, fordrade annan åtgärd, än att lägga3 till Handr lingarne. 4) Att