Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och för ett ögonblick grep henne förtviflan: Om nu han, den förste, den ende, hvars bild hon år igenom hade burit i sitt hjerta, om han nu icke var den rätte! — - Hon kunde icke hålla uti denna ångest. » Fader, » sade hon, » skola vi nödvändigt till Rörholm? Jag vill hellre till baka, jag är ej frisk! » Han förstod henne icke; han talade kärleksfullt till henne, men det hjelpte ej; ångsten, som hon icke kunde anförtro någon, emedan ingen skulle förstå henne, stegrades allt som hon närmade sig målet. Då vagnen rullade öfver bron in mellan kastanjerna, in på Rörholm, då brast hon i gråt. Strax efter ankomsten ifrade öfversten på att komma ned och se uttappningsarbetet och Filippa måste med. Blek och med klappande hjerta följde hon fadren. Här nere, hvarest allt var idel minnen och allt talte om flydda sälla dagar, här skulle hon möta honom, den okände, som hon fruktade! Tvärs öfver mossen var lagd en fördämning och här stod en ångpump, men dess värf var bakasatt och försummad under det en annan liten varelse nu mottog de smekningar och omsorger, som förut slösats på honom. Till följd häraf föresatte jag mig att hädanefter icke glömma hans påminnelse utan tänka på att han hade lika stor rätt till mina smekningar och omsorger som hans lilla syster. Doris. Huskurer. Utmärkt tandpulver. Man köper för 25 öre pulvriserad violrot samt för 10 öre pulv. magnesia och blandar detta väl tillsammans, hvarpå man öfver blandningen häller några droppar pepparmynta. För att behålla den friska smaken bör pulvret förvaras i en väl tillsluten ask. Zuleima. Medel mot bleksot. 4 lod pomeransskal skäras fint och läggas på aftonen i blöt i 3 kvarter vatten. Dagen derpå kokas detta tillsammans med 2 lod millefolium och 2 lod malört tills det blir ett halfstop. Kryddorna afsilas och dekokten tillsattes med för 25 öre malörtsdroppar och för 10 öre jerndroppar. Förvaras på butelj. Tages en matsked morgon och afton. Zuleima. Medel mot kväljningar.
Alt det förbättrade skick , hvaruti allmänna Corrections-anslalterne obestridligen under senare åren blifvit försatte, gifva grundad anledning till den förhoppning, att de framgent skola blifva mot ändamålet fullt svarande, utan att kräfva någon synnerlig utvidgning, så framt, hvad Utskotten i serskildt Betänkande föreslagit, angående ej mindre Handtverks-Gesällers ställande under Tjenstehjons-Stadgan, än äfven skyldighet för hvar och en arbetsför person att förse sig med årstjenst eller annat lagligt försvar, varder till efterrättelse antaget; att till en ändamålsenlig organisation af Correctionsoch Arbetshus hörer en noggrann classification af personerne, som derstädes förvaras, så att icke försvarslöse, men i öfrigt ej vanfrejdade personer sammanblandas med dem, som för brott blifvit dömde, eller för större vanart gjort sig kände, hvilket ock, efter hvad Utskotten Ijag-samt Allm. Besv. o. Otc,Utsll.Bet-N:o5j, ig ega anledning förmoda, sorgfälligt iaktlages vid Corrections-Inrättningarne ; all nyttan af serskilda Corrections - anstalter för hvarje Landsort icke motsvarar den dermed förenade kostnad; att, i händelse för någon serskild ort, dylik arbets-inrättning finnes behöflig, så väl organisationen , som framtida underhållet deraf, torde böra besörjas genom bidrag af ortens invånare, utan tunga för Staten, samt slutligen, att, i händelse någorstädes genom enskilda bidrag Inrättningar redan blifvit eller framdeles blifva bildade tili emottagande af arbetsföre och välfrejdade personer, som sakna arbete och derföre aro sysslolöse, sådana inrättningars förblandning med Allmänna Corrections-anstalterne lärer innefatta misstag, deri rättelse, på anmälan, utan tvifvel vinnes. Utskotten sakna alltså skäl att, i anledning af de i ofvan antecknade punkter gjorda framställningar, föreslå någon åtgärd af Rikets Ständer. b) Öfver q:de, louie, inte f i4:de och l5'-de punkterne.
Ingen annan embetsman behöfver med någon del af sin årslön bekosta det offentliga rum, der han har att utöfva sitt embete, och pastor behöfver ej ens bekosta det hus, der han bor hvardagligen. Men att dock densamme skulle höra för sitt boställe med, om det än gäller flera hela årslöner, deltaga i kostnaden för det embetskus, der han har att tjenstgöra söndagligen, är ett antagande, som icke kan hafva och icke heller har till grund, vare sig lag eller häfd att åberopa. Det hemmantal, som i 26 Kap. 1 § Byggninga-Balken lägges vid kyrkobyggnad till grund för materialie-kostnaden, kan icke gälla om prestbol, och än mindre med något skäl tillämpas på dess innehafvare, huru man än så tyckt och velat det. Det är en fördom af förbiseende eller blindhet för skilnaden emellan prestbol och bondhemman, och emellan prest och bonde, men lagens mening var det aldrig. Också bland rikets alla tillförene uppbyggda kyrkor är det visst ingen enda, vid hvars uppförande någon prestbolsinnehafvare efter skattemannagrund deltagit. Ett försök dertill, sannolikt det första, gjordes väl redan för 80 år sedan af Sollefteå församling, då dess kyrka nybyggdes; men det tillbakavisades af högvederbörande myndighet med det besked, “att allmänna lagen icke i någon måtto rubbar ett Stånds erhållna privilegier, som thy tid efter annan bebrefvade äro“, och “som icke heller genom annat stadgande sådan skyldighet vore presterskapet ålagd för prestgårdarne“, blef församlingens pastor från berörde byggnadskostnad frikallad. För hemmantalets tillämpning, enligt citerade lagparagraf i Byggninga-Balken, förutsättes oförtydbart ett hemman eller en hemmansdel såsom viss skattemans 52 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 30. personligen tillhöriga egendom; men sådan skattlagd privategendom är ett prestbol alls icke. Till skattlagd enskild jordegendom, eller till hvad vi vocis heter hemman med skatt efter hemmantal, hörer inom egarens familj arfsrätt hos dess medlemmar och efterkommande.
jeremias Brun hade väl någon gång i sina drömmar mött bilden af en kvinna, men denna kvinna hade han aldrig funnit i verkligheten. Nu var han gammal, kunde detta barn framkalla hos honom känslor, okända, lockande? Öfver detta grubblade han första kvällen han hade träffat Irma. Nu blef Brun en daglig gäst i Karliugs hem. Han hade från början ämnat att gästa staden blott på några dagar. Nu förflöt den ena veckan och månaden efter den andra, och han — stannade. Nog gingo föimiddagarne en smula långsamt, då han vanligtvis vankade ensam på gatorna, men så gingo eftermiddagarne så mycket fortare. Irma förblef dragningskraften; hände det någon kväll, att hon ej var hemma, då var Brun ned &lt;) 2 IDUN stämd. Egentligen gjorde han sig aldrig reda för, ty hon kände ju, att hon smärtat honom så djupt. hvad han kände för henne. Han var nöjd med Och dock kunde hon icke handla annorlunda! så litet vänlighet från hennes sida — blott han Nu var hon så glad, så glad öfver att han ej fick vara i hennes närhet. Han märkte ej, att var ond på henne längre. Och nu ändtligen hon i sitt sätt mot honom var en smula konstskulle hon få kalla honom farbror och hålla af lad, aldrig riktigt obesvärad. Detta minskades honom, mycket mera än förr. just icke, snarare tvärt om, sedan han bedt Och farbror Jeremias sitter fortfarande med henne att kalla honom vid namn. Han glömde fotografien i sin hand. Men ser du på honom alldeles bort, att han var en till åren kommen närmare, så har han nu slumrat af i sin stol. man, och att han bort bibehålla sin värdighet Se, han småler i sömnen! Nu drömmer han sä- som sådan. Då hade Irma kanske funnit mera kert om sitt » hjärtebarn ». behag i honom. Nu kände hon sig så stel i hans Adda. närhet och hade helst velat undvika honom all* deles. Men pappa höll ju så mycket af sin gamle skolkamrat, och därför ville Irma åtminstone vara artig mot honom. Så förflöt vintern, sommaren kom och Brun måste nödvändigt resa ner till sin egendom. Hur olikt syntes ej allt honom nu mot förr! Han kunde ej hysa samma intresse för arbetet — hans Några praktiska vinkar för unga husmödrar.
Reservation: af herr Norin: ”Då, utom de exemplar af bilagorna lill Borgare-ståndets protokoller, som vid ofvannämnde eldsvåda blifvit förstörda, ej mindre än i4o exemplar af dessa handlingar äro tryckta, hvilket antal betydligt öfverstiger hvad, som fordrats för utdelningen bland bemälde Riks-stånds nuvarande ledamöter, sjmes omtryckningen af de r8 ark, bilagorna till de förstörda prolokollerna utgöra, kunna undvikas, helst de återstående ännu icke utdelade exemplarens antal torde vara tillräckligt för de ändamål, som vid bestämmandet af sättet, huru de efter riksdagens slut öfverblifna protokollerna borde användas, egentligen afsågos.” Nto 336. X Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Okt, kl. 3 •. m. Memorial, angående en förändring i Hiksgulds-konlorets Pensions-sfat. Sedan den nya pensions-staten vid Riksgälds-kontoret, hvilken finnes bifogad Stats-utkoltets memorial N:o 296, uppgjordes och af Rikets Ständer godkändes, har, genom förre Kamreraren N. 1. Öhmans under nästlidne Augusti månad timade död, den för honom å samma stat uppförda pension af 1200 R:dr upphört att vidare utgå; hvadan denna pension vid nämnde stats utskrifning och utfärdande måst uteslutas, derom Stats-utskottet ansett sig böra Rikets Ständer underrätta, med anmälan, alt, till följd af kamereraren Öhmans afgång, de å ifrågavarande stat uppförda pensioners årliga belopp minskats till 2,58y r:dr 5 sk. Stockholm den i3 Oktober 1848. STOCKHOLM, f. 4. Schultze’* Boktryckeri, 184S. Stals-Ulskoltets Memorial, M 557. 1 Ank. till Eip. Utsk. d. 18 Okt., kl. '/^ 12 f. m. Memorial i anledning af erhållen dterremiss å Memorialet JK 331.
Maj:ts Nådiga Beslut den 10 November 18O7 och Kongl. Comrner» ceCollegii, i följd deraf gifne Utslag d. 19 December 1816 - 527 44 9 Kammarherren Baron Maklean, enligt samma Besolutioner - 1,193 34 lo Rådmannen Koc - Transport 6,66? 24 158 Rikf' St. Revisor ers Berättelser. kurn, i följd äfven af desse beslut Samt Fahlu Arbetshus, efter Kongl, Maj:ts och Kongl. CornmerceCollegiL meranämde Resolutioner - Behållningar och fordringar vid 1816 års slut 23,765 34 iö Afgå skulder 8 Återstå 25,765 26 IQ Summa 35,673 28 2 Hvad Riksens Ständers Revisorer sålunda fun« nit och anmärkt, hafva Revisorerne med an ledning af den för dem utfärdade insiruction, jemväl hos Kongl. Maj:t i underdånighet an mält. Stockholm den 19 Nov. 1817. På Höglofl. Ridderskapets och Adelns vägnar: Jfoh. Henn. Gyllenborg. F. B Schwerin. C. L. Stael v. Hollstein. O. F Påhlman. A. M. Berghman. C. D. af Uhr. På Högv. PrestStåndets vägnar: Elias Heurlin. Carl Adolph Agardh, jfoft. Ulr. Blomdahl. Johan P. von Sydow, P. Kolmark. Jon. På Vällofl. EorgareStåndets vägnar: Nils Setterwall. H. W. Eckhoff. A. L. Schwan. Pehr Hjälmberg. Svante Planch. På Hederv. EondeStåndets vägnar : A. J-.son Hyckert. Jon Jonsson. Pehr Jonsson. Jc.cob Eriksson. Petter Jansson. Bengt Pehrsson. E. W. Brandel, (De härtill hörande 4 Bilagor finnas serskildt tryckte och hit in tecknade.)
Handlingar från dessa tider utvisa, att allmogen haft så kallade utelöpare, som försålt linneoch ylleväf, smiden och träkärl, och i de af Konung Gustal 11 Adol! den 25 Maj 1622 för staden Borås utfärdade privilegier stadgades, alt, som desse utelöpare varit städerna till förfång, skulle, efter nämnde privilegiers dalum, ingen hafva tillstånd till sådant utlopp kring riket, utan skulle de sig i staden nedsätta och der burskap vinna. Det visade sig likväl sedermera, alt allmogen i dessa trakter fortfor alt idka landsköp, ehuru genom nämnde stads anläggande varit afsedt att sådant förhindra ; .och genom Konung Carl XJ:s Bref till ortens Landshöfding af den 20 Oktober 1680, i anledning af lord klagan af bönderne i Åhs och Wedens härader deröfver, att staden Borås, under förmenande, det inträng skedde i dess privilegier, ville lägga hinder i vägen för den al dem idkade handel, medgals, att innevånarne i nämnde härader skulle lå bruka deras vanliga ringa handel med svarfveri och brynstenar. Sedermera halva genom särskilda resolutioner dels uppå allmogens, dels uppå städernas besvär, de medgifvanden skett, som gilvit anledning till den dessa orter beviljade handelsfrihet. Genom Kongl. Kungörelsen den o Juni 1822 sammanfördes de äldre stadgandena rörande frihet för allmogen i ofvannämnde sju härader af Elfsborgs län samt städerna Borås och Ulricehamn att genom gårdfarihandel försälja hvad af allmogen inom orten blifvit tillverkadt, hvarpå särskilda ändringar i berörde stadganden samt tillägg dertill blifvit gjorda genom Kongl. Kungörelserna den 29 November 1826, den 29 Augusti 1827, den 7 Juli 1828, den 6 Enligt 1734 års Lag, 6 Kap.
Nidderstaper och Aoeln gjorde Motion, ar förordnas bör/ huru Bytesoch Gäfwo-Bref a Last Egendoin, deri witzäumm-tej är nämnd, ma ckarterL8, tror Utjkottet tjenligaste rättesnöret harwid blifwa/ der wärdet, hwartil hemmanen kunna wara upstattadc wid Isxerin^en til 2lllmänna Bewillningens utgörande; och at LNarta LiZillata derefter uträknas och bestämmes/ i enlighet med hwad denna §. här widare omförmäler. Pä satt förbehållit blifwit/ torde sedermera order fulla i nast sista raden af förevarande §. fä meflutas, och en lika ändring tillätas, som ost wanföre i 14 §., at för hwarje 50 R:d. utöfwer izo bestas 8 H. Lbartg. i8- §. Wid förstaget til denna §. äro z:ne anmärkningar upgifne, nemligen, i:o At om någon förändring emot förra Förordningen i den har förelagde Stämpel-afgift är lampelig, gode Mans wär« bering ä de förmaner eller rättigheter, som utan witz 8umms innefattas uti ^ntenupti^iis eller andra dylika VoLuwenter, bör medfölja wid deras bewakande hos Domaren, eller ock före deras återtagande dit inlemnas, för at kunna derefter utstaka LliaNsns belopp. 2:0 At med siike Handlingars cb^rter^näe mät» te förhallas likasom med 6omraHc-r, och z:o At borgen för afgiften ej wore nödig, samt at wid order vi8po8icioner marte insatcaS:förmons lige Dispositioner til oftyld man. Någon widare underrättelse förmodar dock Uks stöttet i Vesta delar icke behöfwas, an endast at Borgens ställande lärer wara öfwerflödig, euär den påföljd tillika ar utstakad, at ingen anses såsom ägare af hwad Documemet honom tilläggerförr än han anskaffar behörig starta. !9. §.
Dessa, hvilkas läge och bestämmelse endast erbjuda kortare skotthåll för de pjeser, som å dem komma att användas, hafva derföre ock med afseende härpå, blifvit till betydlig besparing i byggnadskostnad, utförda för kammarladdnings-bombkanoner af lättare gods, som icke blott blifva mindre kostsamma än vanliga bombkanoner, utan äfven medföra den icke ovigtiga fördelen att vid skjutning fordra mindre både servis-manskap och krutladdningar. För de ifrågavarande verkens förseende med en så beskaffad bestyckning, som skulle bestå af 55 stycken lätta Bil. .11 2 & 5 till K. Majlis Prop. om Slalsv. 1853. 1 Sami. I Afd. 1 Käft. 4 26 Kongl. Maj:ls Nåd. Prog. om Statsverket 1835. bomftkanoner med kämmarladdnings-inrättning och laveltage af gjutet jern, jemte ICO stycken projektiler för hvarje kanon m. 111., har af General-Fälttygmästare-embetet ett anslag af 80,000 R:dr B:ko beräknats blifva erforderligt; och får jag enär merberörda, för hnfvudfästningeris försvar högst vigtiga verk icke kunna ulan vida lemnäs försvarslösa, underdånigst instämma i bemälda embetes underdåniga anhållan, det måtte Eders Kongl. Maj:t i nåder täckas nyssberörda anslag nu af Rikets Ständer äska, helst genom dess beviljande behofvet i detta hänseende blelve fullständigt alhulpet.
För öfrigt förefaller det mig som om ordföranden erhållit för mycket makt att, så att säga, plåga de skattskyldige med frågor, om han dertill har lust. Ena gången begär han att få veta hvad min ladugårdspiga har i lön, andra gången min bokhållares inkomst, en annan hvad mat och kost kunna vara värda o. s, v. Jag yrkar återremiss. Gr. Lagerbjelke: Den siste värde talaren har frågat, huru ordföranden skall bära sig åt, då någon skattskyldig icke bryr sig om att efterkomma hans begäran om upplyningars afgifvande. Mitt råd till den värde talaren är att skyndsamt läsa 80:de §:n, der det finnes föreskrifvet att ordföranden i sådant fall skall vända sig till K. Mits Befäle, som då eger vidtaga nödiga åtgärder. Hvad beträffar samme talares anmärkning derom, att en kittslig ordförande skulle kunna plåga en person med ständiga frågor, så förefaller det mig temligen lätt att förekomma sådant genom att icke svara på de framställda frågorna, och i sådant fall blir det väl budskickaren och icke den, till hvilken buden sändas, som plågas. Jag fortfar i min anhållan om bifall. Sedan öfverläggningen ansetts afslutad, samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å bifall, återremiss oeh afslag å §:n, framställde H. Exc. propos. å bifall till densamma och, då dervid svarades starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade ja haft öfver vigt en. § 36. Gr. Mörner: Det är åt bevillms-beredningens ordförande uppdraget att bestämma tid och ställe för beredningens sammanträde. Jag vågar ställa den fråga till Utsk:ts ordförande: Får han efter eget godtfinnande bestämma stället, eller skall det vara inom distriktet? Det är möjligt att om till ordförande tages en person, som icke är boende inom distriktet, så kan han bestämma orten efter som det för honom är beqvämast, men mindre beqvämt för ledamöterna. Gr. af Ugglas: Jag kan icke neka att det icke ligger något skäl för den anmärkning, som Gr.
Genom det namn efter landskapet, som rege:tet, — »efter häradet som kompaniet oftast bär, — efter gården, hvil»ket åtföljer numret, — fortlefver detta interesse genom mans»åldrar och rege:tenes historia betraktas än i dag. med bördens »rättighet, såsom provinsernas egen, likasom dessas serskilda »skaplynnen ännu återfinnas enahanda med dem, som för hun»drade år tillbaka utmärkte de olika rege:tene.» »Denna stolthet och tillfredsställelse underhålles äfvenså af »den lyckliga omständigheten, att denna indelta Armée icke be - l>en 28 Januari f. m. 15] »står af en tillspillogifven styrka, den nöd eller tvångslagar "sammanfört under fanan, utan utgöres af kärnan af befolkningen, sorn frivilligt åtagit sig det dyrbara förtroendet att gå »foste:landets ärender i farans stunder, samt att hvar och en af »dessa 30,000 individer är en väl bergad samliälls-medlem, — »oftast familjefäder, — under eget tak och på egen jordtäppa.— »hvilken tillika då han bortlägger sina vapen, är en nyttig och »idog arbetare, som icke en gång efter afskedet behöfver lida »nöd. utan vanligen kan, efter nödig omtanka för sin framtid »under tjenstetiden och mod eget arbete sedermera, vinna sitt »uppehälle inom den ort han tillhör och hvilken icke heller »förskjuter honom. Medvetandet och vissheten om dessa för»måner höjer åter den indelta soldatens sjelfkänsla och förbin»der honom att göra sig väl förtjent af fäderneslandet, hvarföre »han ock, för sin osvikliga pålitlighet, sin sedlighet och håll»ning, alltid varit utmärkt och ännu gäller såsom mönster för »andra trupper.» »Utom till sitt egentliga ändamål har samma indelta Aimée »äfven varit att påräkna och blifvit använd vid uförandet af de »stora och samhällsnyttiga arbetsföretag, som för det allmänna, »tid efter annan, blifvit utförda, — hvarom Sveaborg.
I sammanhang med denna fråga och enär Rikets Ständer jemväl tagit i öfvervägande, huru förhållas borde med de Embetsverk och Korpser, hvilka sedan förra Riksdagen blifvit reglerade med högre aflöningsstater, än de af Rikets Ständer 2) Samma Bihang, loide Samlingen, usta Afdelningen, N:o i5o. 20 fastställda, och af de dem tillagda förmåner kommit i åtnjutande, hade Rikets Ständer väl velat medgifva, att det högre aflöningsbeloppet mätte fortfarande, så länge då varande innehafvare qvarstodo, få tillgodonjutas, och skillnaden deremellan och den gamla staten, såsom hittills skett, utgå af de på Hufvudtitlarna uppkommande besparingar; men Rikets Ständer anhöllo tillika, att Kongl. Maj:t ville vara i nåder betänkt på en förändrad organisation af dessa Verk och Stater, hvarigenom de förut varande tillgångarna måtte finnas tillräckliga, eller, om någon förhöjning deri blefve af nöden, uppskjuta regleringens definitiva fastställande, till dess Rikets näst derefter sammanträdande Ständer blefvo i tillfälle att af förslaget taga kännedom och yttra sig om anvisande af den i anslaget erforderliga tillökning. Då Rikets Ständer sedermera, genom Deras under den 30 i samma månad aflåtna skrifvelse 3), till Kongl. Maj:t i underdånighet inberättade, huruledes De verkställt regleringen af utgifterna under Riksstatens Andra Hufvudtitel, hvarvid äfven till pröfning förekommit frågan om den, såsom följd af en sedan förra Riksdagen fullbordad reglering af Kongl..
Voteringen börjades klockan lialf till i eftermiddagen; och befunnos, vid dess slut klockan en qvart till 2 eftermiddagen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne blifvit öppnade, rösterne bafva utfallit sålunda; Ja — ion. Nej — 5i. I anledning hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde protocollet blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Gref‘ven och LändtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln ansett ConstitutionsUtskottets Memorial böra läggas till handlingarne. Föredrogs ånyo och bifölls SlalsUtskottets den i5 dennes aflåtne, och samma dag på bordet lagde Memorial, med tillägg till Rikets Ständers Reglemente för RiksgäldsContoret, innefattande de serskilda hufvudgrunder Rikets Ständer fastställt till iakttagande vid verkställigheten af den Uppoch Utlåning, som, till beredande af låneunderstöd för jordägare, blifvit beslutad alt af Riksgäldskontoret besörjas, Den 16 Mars f. m. 167 Vid förnyad föredragning bifölls ExpedilionsUtskottets den i5 dennes under N:o 46i aflätne, och samma dag på bordet lagde Memorial, med hemställan om förändring i redactionen af en redan justerad § i RiksdagsBeslutet. Föredrogs ExpeditionsUtskottets den io dennes, under N:o 442 aflätne Memorial, med förnyadt Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Regleringen af RiksStatens Tredje Hufvudtitel; och beslöt Ridderskapet och Adeln, att berörde Memorial borde läggas till handlingarne. Härefter upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUtskottets Förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse N:o 443 med förnyad Reglering af RiksStatens Tredje HufvudTittel.
Man har också i sjelfva denna 3:dje § hänvisat till instruktionen, och det är deraf klart, att föreskrifterna i denna sednare ega samma giltighet som stöde de i den förra. Man synes här vara särdeles förskräckt för den åsigt, att köpeskillingen skulle läggas till grund för upskattningen, men jag fruktar att de Herrar, som hysa en sådan farhåga, icke med tillräcklig upmärksamhet läst instruktionen, ty der står i l:amom:t af § 4: »den för sådan, under loppet af nästföregängna tio år, försåld egendom sednast betingade köpeskilling, så vida icke derunder inbegripits godtgörelse för inventarier eller växande gröda, eller köpet afslutats mellan nära anhöriga, eller vid försäljning förbehåll gjorts om så kallade undan tags-förmåner, eller dervid förekommit andra särskilda omständigheter, som skäligen anses hafva inverkat på köpeskillingens bestämmande utöfver eller under egendomens verkliga värde; hörande vid bestämmande af detta värde afseende icke fästas å beskaffenheten af sådane byggnader, som på egendomens afkastning icke hafva något egentligt inflytande»; och längre fram föreskrifves att, då någon afvikelse från salupriset eger rum, hör anledningen dertill särskildt uppgifvas. Det är således klart att, ehuru författmn förcskrifver att köpeskillingen skall tagas som en bland grunderna, hör dock afseende fästas vid de särskilda omständigheter, som kunna göra den förra grunden omöjlig att tillämpa. I 5:te och 6:te mom/n nämnes vidare såsom uppgifter, hvilka böra infordras, arealen och läget m. m., och dermed föreställer jag mig att Gr. Mörner bör vara fullt tillfredsställd.