Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
<72. angående anordnande af arfvoden åt Bankens Cassa-skrifvare. ^3. till svar å de inom 3:ne Riks-Stånd gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 38 frumlagde förslag till Departemental-indelning af Banco-Verket samt Redovisningsoch Tjenstgöring9- ordningen inom detta Verk. 74. j anledning af Herr Rosenblads, B., motion, om förändring i för delningen af styrelse åtgärderne i Banken och i sammansättningen af Bankens Under-styrelse. 75. i anledning afHerrGrefveCronhjelms motion, om utarbetande af fullstän diga Instructioner för Discont-Direclionerne och dessa Verks Revisorer. 76. med förslag till sammanjemkning af Riks Ståndens olika beslut, i anledning; af Utskottets under N:o 65 afgifne Utlåtande, om fortfarande understöd för ynglingen Silfverstolpe. 77. i anledning af de från Hedervärda Bonde-Siåndet erbållne äterre misser af Utskottets under Ntris 66 och 68 afgifne Betänkande!). 78. i anledning af Herr Grefve Frölichs motion, angående föreskrifters meddelande i afseende på undervigtigt guldGch silfvermynt, som till Banken ingår. 79. i anledning af Herr Rosenblads, Bernhard, motion, om rättighet för Banken att upptaga lån till förstärkande af fonden för IlandelsDisconten och belåningen af publika papper. 80. i anledning af Herr von Troils motion, angående afgifvande af spe cificeradt förslag å de publika papper, hvilka, enligt Rikets Stän ders beslut, komma att i Banken belånas. 81. angående revisionerne öfver Banco-Discont-Verkets förvaltning och räkenskaper samt f. d.
Utskottet, som åt frågan om den rätta mantalsskrifnings-orten egnat mycken uppmärksamhet, har icke funnit sig kunna föreslå några lämpligare stadganden i ämnet, än de, hvilka innefattas uti ifrågavarande §, och får Utskottet, hvars förslag blifvit af två Stand godkändt och till större delen äfven af det tredje bifallet, hemställa, att detsamma måtte af Piesteoch Borgare-Stånden varda i sin helhet godkändt. § 10. Första momentet af denna § är af samtlige Riks-Stånden godkändt, men del andra, hvilket af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden Bevillnings-Utskottets Utlåtande Jtf 34. S5 blifvit bifallet, har deremot af Borgare-Ståndet återremitterats, till följd af gjord erinran derom, att då Bevillnings-beredningen, enligt §§ 36 och 38 i Bevillningsstadgan, borde hafva slutat sina arbeten sä tidigt, att dess förslag kunde sednast 3 veckor före Taxerings-kommittéens sammanträde aflemnas, men sistnämnde Kommittés arbete, enligt Bevillnings-sladgans 44 §, borde vara afslutadt före Juni månads utgång, det vore nödigt, att tiden för mantals-längdens aflemnande till pastor framflyttades till Januari månads utgång, enär eljest Bevillnings-berednin - garna, som, i saknad af denna handling, icke kunde träda i verksamhet, icke skulle erhålla tillräcklig tid för handläggningen af de göromål, som nämnde Beredning fått sig uppdragne. Dessutom har blifvit anmärkt, att det på 5:te raden från slutet af sidan 15 förekommande uttrycket: »Bevillnings-taxeriugen» borde ändras till: »Bevillnings-beredningen».
Denna vada äf desto större ju hastigare indragningen skef. örn, t. ex., genorn denna, dfet till inlösen med Silfaer slutli. gen bestämde Sedelbéloppet skulle i Siifver-^är-' de ärligen stiga iö procent; sa bléfvé défaf en följd, att dét thed begärlighet fif Utländningéa etnottogs, serri först genom Cammisslönaif begagnade t!e tillfällen här arn till cäpitsléts insätt ände ä 3 procent, och slutligen med en betydlig båtnad använde detsamma till inköp äf våra inhemska produCief. Jag förbigår alla de öfriga olägenheter, som skulle åtfölja vérkställändet af en sådan Realisation, emedan de ligga förhoppen dag, och jag skyndar att undersöka, orri en rabatterad inlösen af Råneo - Sedlarna, till hela deras belopp, skulle bättre uppfylla ändamålet. Det är förut anmärkt, att alla hastiga öfvergångar från en ytterlighet till en annan, i Financer* na, äfvensom i alla andra grenar af Administrationen, äro af verklig våda. Nedsättandet af Eaneo-Sedel-stocken, från dess nominella belopp till ett reelt, af hälften mindre mmierair, skulle ock utan 935 Deri «o Juni utan all tvifvel betydligt ok a den nu Öfverklagade förlägenheten, och bereda en våldsam skakning I inånga enskilda Personers läge. Priser, som en gång blifvit uppjagade genom en stor i omlopp varande Sedelmassa, sätta sig icke alltid i lika förhållande af summa och till, sorn blifvit antag, na för mynt-realisationen. Myntets redbarhet utgör icke heller det enda vilkoret för dess af Sta C? ten påräknade användande. Det måste äfven vara att tillgå, uti tillräcklig och efter populationea samt varu-productionen lämpad myckenhet. Olägenheterna af en hastig mindskning, äfven blott af Rörelse-Capitalets nominella belopp, äro vida större, än olägenheterna af dess okände.
Sig för närvarande icke kunna förorda att berörde tillgångar, vare sig i form af anslag eller af län eller räntegaranti, varda till något annat jernviigsföretag disponerade; hvadan Kongl. Maj:t, med godkännande särskildt af Kommittéens yttrande beträffande det af Köping-Hults jernvägsbolag i underdånighet gjorda alternativa förslag, ansett hvarken dessa förslag eller öfriga i Komrnittéens Betänkande närmare upptagna framställningar om understöd för ifrågasatta jernvägs - anläggningar nu böra vinna afseende; utan har Kongl. Majit velat föreslå Rikets Ständer att bevilja omförmälde 25,000,000 R:dr att uteslutande användas till arbetena å Statens förutnämnde tvänne stambanor, nemligen den vestra frän Stockholm till Göteborg, med sammanbindnings bana emellan Hallsberg och Orebro, samt den södra från Malmö till Falköping.
Man torde erinra sig, med hvilken ifver fienderna af realisationen begagnade allmän betens ovilja mot onödiga skulder, för att utskrika oss och sjelfva saken, såsom åsyftande att inleda Riket i ett haf af Statsskulder, hvaraf sä många andra länder nödgas draga bördan, under det att vår afsigt, motiverad på en lång undersökning af fördelarna och missbruken af Statsskuld (1. c. p. 18—25), var att gifva lagligt skydd åt de skulder, som Staten, när det behöfdes, ingick, samt att således göra o be höfligt att låna genom sedeltillverkning och myntförsämring. Ingen lärer kunna neka, att, så länge ännu t. ex. hos vårt KammarColl. den grundsats kan göra sig gällande, vid bedömandet af våra Kronofordringar, att afse icke fordrans obestridliga riktighet, utan om, under en tilläfventyrs i5o-årig väntningstid, fordringsägaren, som aldrig å sin sida fått göra förbindelsens föreskrifter gällande, kunnat försumma någon af de många godtyckligt, och vanligen utan påföljd af liqvid, utsatta prescriptionstider, finnes icke den laga trygghet, på hvilken ensam en verklig Statscredit grundar sig och hvars saknad i behofvets stund dyrt får umgällas. Våra lagförslag stadnade här, och voro vi öfvertygade, att, antagna och bibehållna, skulle de icke allenast sluta de närvarande, utan äfven förekomma framtida oordningar i penningerörelsen, samt derigenom gifva det kraftfullaste stöd åt alla näringars lif och förkofran, ehuru detta senare efter sakens natur endast kunde ske efter hand. Men då för åtminstone de flesta bland oss den pligten icke syntes främmande att äfven hjelpa den enskilda förlägenheten, der detta kunde ske utan olägenhet för det allmänna, så framkastades uti ifrågavarande skrift ideen att öfvertaga de fromma Stiftelsernas fordringar mot annuiteter, motsvarande deras nu uppbärande ränta efter bevillningsafdrag, och tillika nedsättandet af räntan å dessa lån till 5 procent med successiv amortering.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att Hr Printzensköld visserligen begärt afslag å förevar. utlåt, i dess helhet, men att då Hr von Hartmansdorff, i sitt första anförande, från den uti detta utlåt, förekommande 2:dra punkt, hvarå han yrkat afslag, afskiljt lista och 2:dra punkterne, serkild propos. å hvardera punkten syntes böra framställas. Hr Printzensköld: I anledn. af Hr Gr. o. Landtmts sätt att upptaga mitt yttrande, får jag tillkännagifva att min mening endast var att begära afslag på den del af Ulsk:s framställning som innefattar tillstyrkande af en und. skrifvelse till K. M. Uppå härefter framställd propos. bifölls Utsk:s i första punkten afgifua yttrande att motionärens framställning ang:de för - Den 22 Jul i. 181 medling å hemmannen pä Wisingsö ej borde till någon ålgärd å R. St:s sida föranleda. Rr Gr. o. Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad. bifölle Utsk:s i 2:dra punkten gjorda hemställan att R. St. ville för sin del medgifva att så framt, efter föregången undersökning det skulle visa sig, alt hemmanen Tunnesta Skattegård, Torp Norregård och Ed Storegård, äga på den sökta förändringen giltiga anspråk, dessa hemman måtte tillerkännas enahanda förmån, om genom K. resolutionen d. 18 Juni 1842 blifvit beviljad Tunnesta Norregården 1 mantal, Vrixlösa Runskegården ^ mantal och Stigby Svenskgården £ mantal, att med befrielse från hemmantalsräntans utgörande, i likhet med öfriga hemman på Wisingsö deltaga i dagsverksskyldigheten till kronan och såvida dessa dagsverken icke in natura utfordras, erlägga lösen derför med £ af länets markegångspris å drängedagsverken.
Banco årlig och evärdelig ränta, eller ock åt Herrar Fullmägtige öfverlemnas, ätt, med afseende å Ståhles ringa betalningsförmåga, bestämma vilkoren för hans befrielse, samt af Kocks Son, Handelsbokhållaren här i Staden, Carl Johan Betänkanden. 249 Johan Kock, som erbjudit sig att, emot det Fadren finge vara på fri fot, årligen för evärdeliga tider skulle afbetalas 5o R:d. Banco å hans skulder till Disconten, på det sätt, att Handels-Bokhållaren Kock anskaffade så mycken fast och ograverad Egendom af Jord, att räntan deraf, 5o R:d. Banco, årligen kunde utgå man ifrån man, i hvars händer Egendomcn befunnes, hvilken i laglig ordning Borde uppskattas af vederbörande, som bestyrka värdet, samt gravationen vid Domstolen göres gällande, på det vid alia omvexlande köp och afhandlingar i en kommande tid måtte ega sin säkerhet; och har Kock derjemte anhållit, att om detta anbud icke antoges, Herrar Fullmägtiges Beslut, om den förut stadgade årliga afbetalningen åtminstone icke upphäfvas. Vid Öfvervägande af desse förslag, hafva Utskotten funnit desamma innefatta enahanda egenskap af beting , i afseende på Kocks och Ståhles förblifvande på fri fot, som föranledt Utskottens afstyrkandc af de i förra Betänkandet omfÖrmäldte accords underhandlingar. Och kunna alltså Utskotten af skäl, som då blifvit yttrade, icke heller tillstyrka antagande af de nu gjorde förslagen.
Küsel och låg strax på andra sidan Djurgårdsbron, sedan man passerat runnstycksporten, där bropenningen erlades, med utsikt åt hofståten vid Friedrichshof, åt gärdet med dess trupper och den landtliga stillheten i de löfrika skogsdungarna fram mot Rosendal. »Själfva vikens lugna bräddar,» skrifver en vän i det gjörwellska huset, berömd som svensk naturskildrare, C. Linnerhjelm, »prydas af vackra ansenliga löfträd, ömsom på högre, ömsom på lägre stränder, som variera af frodigt gräs, ekrika kullar och den vackra sviktande vassen». Då som nu var punkten en af de vackraste i Stockholms omgifningar, ty är icke Djurgårdsbrunnsviken den förverkligade bilden af den ideala stockholmsnaturen? Se den en sommardag med evigt skiftande dagrar och dallrande vatten, med blå himmel af ljus lycka, öfver hvilken det lätta vemodets sommarskyar segla. Eller än hellre se den en tidig majkväll, när träden blott hafva knoppar och grenverket tecknar sig mot det vårlätta aftontöcknet med en nästan artificiell finkänslighet – som på en teckning i sepia – kring denna vattenyta, som är den spegel, i hvilken den stockholmska våren helst ler mot sin egen rodnad. Här ute på Bellevue, eller som stället förtroligt benämndes Torpet, hade gjörwellska familjen tillbragt sina händelserikaste år. Här hade sonen vuxit till yngling och döttrarna till ungmör. Här genomlefde man under växlande lycka årens almanackor, från julgranens fest till midsommarstångens, då Floras barn på ängen intill sköflades, och fönster och svalar lyste »af gröna löf och Vergiss mein nichten». I trädgården var upprest ett verkligt litet vänskapsaltare, för hvilkets heliga eld mor och döttrar voro prästinnor, och till hvilket husets talrika vänner fördes för att afgifva eder och löften. En förtrogen i huset – »lilla Martin» – hofgravören, målarens broder, hade också ritat af det och hängt det på väggen som en votivtafla åt Kaptensuddens larer och penater från de många besökarna.
Ändamålsenligare och mycket lättande regleringen vore likväl om alla de för elementarläroverken anslagna prebendepastoraten, hvilka, i anseende till lärarnes trägna tjenstgöring och med pastoralvård alldeles olikartade tjenstebefattningar, icke kunna af dem sjelfva med framgång hvarken skötas eller tillses, finge återgå till kyrkan och en motsvarande summa ansloges för lärarnes aflöning. För sådant ändamål skulle erfordras ett belopp af omkring i5,ooo r:dr banko ulöfver den summa, som här nedanför föreslås för den nu ifrågavarande löneregleringen; O ^ o O 7 8:0 att å de ställen, der mindre till elementarläroverket hörande skolor nu finnäs, men hafva så ringa antal lärjungar, att de, såsom snarare hänförliga till pedagogier än till elementarläroverk, icke böra i sistnämnde egenskap bibehållas, de anslag, som n» äro för dem anvisade, må kunna af 83 Kongl. i\Iaj:t disponeras för å samina ställen organiserade ändamålsenliga pedagogier; g:o att nja elemenlarkolan bibehålles, sådan den är, med samma anslag som hittills, hvarför ock de 6,800 r:dr, hvilka för den äro anvisade, icke äro upptagna hvarken bland tillgångarne eller behofven. Dess bibehållande torde i många afseenden vara vigligt, dels såsom en normalskola för den metod, som i skolornas öfre afdelningar skulle komma att begagnas, dels ock såsom en experimentalskola, hvilken kan försöka förbättrade metoder och uppehålla den täflan, som är så nödig och gagnande, om lif skall kunna bibehållas i de frågor, som angå uppfostringsväsendet.
Dä man icke ville, att de skulle såsom undanflykt anföra, att de icke kunna ställa borgen, har man äfven trott, att det icke vore lämpligt att föreskrifva ett sådant vilkor. Detta förslag gillades af alla 4 Stånden och ingick till K. M. i Dec. månad 1829, i öfverensstämmelse hvarmed K. M:s författning utkom i83o. Under loppet af Febr. månad samma förekom till Ständernas granskning, hurusom revisorerna upplyst, det balancer visat sig hos domare, som haft uppbörd af chartse-sigillalosmedel , i följd hvaraf, sedan Ständerna uti en ny und. skrifvelse till K. M. derom anhållit, K. M. uti en ny författning af d. 1 Mars samma år stadgade, att domare skola ställa borgen för chartoeuppbörden. Tvärtemot tydliga stadgandet uti 53 5 Riksd.Ordn. fattade Ständerna således i detta ämne 2:ne olika beslut vid samma riksdag. Vår anmärkning vid Utskts förra utlåt, åsyftade således att återbringa saken i samma skick den var, när förra chartseförordningen skrefs, och då jag förmodar, att R. o. Ad. lärer inse, att det icke står att förena med en ovilkorlig pligt att hafva chartor till försäljning, att ställa borgen för chartaeuppbörden, anhåller jag, att R. o. Ad. ville förklara, att det skall få blifva vid hvad chartas-sigillatseförordningen stadgar. Underteckn. R i d d. S e c re t.: BondeSt:s protocollsutdrag lyder sålunda: "Vid förnyad föredragning af Bevilln Utsk:s "utlåt. N:o 35 i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk:s "betänk. N:o i3 om stämplade pappersafgiften biföll Bonde"St. betänk. N:o i3 med de i utlåt. N:o 35 tillstyrkta förvänd ringar och tillägg, utom i afseende på lysningssedel"för drängar, allmogens söner och alla personer, hvilka icke "betala bevillning för förmögenhet, äfvensom rör:de folkpass "för inrikes sjöresor med öppna båtar, hvilka alla handlingar
Under anförande, hurusom i sednare tider frågor mer och mer uppstått om sänkning af sjöar och strömmar för vattensjuk och fördränkt marks uttorkning och tillgodogörande, hvilka för landet gagnande företag, dertill statsanslag jemväl blifvit af Rikets Ständer beviljade, syntes i hög grad förtjente att uppmuntras och befrämjas, har Herr Danckwardt, M. G., uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Stats-Ulskoltet remitterad motion, föreslagit, att då, för verkställighet af dylika företag, det oftast vore nödigt att utrifva eller förändra skattlagde qvarnar och andra vattenverk, i hvilka fall den dessa verk åsatte grundräntas fortsatta utgörande kora me att utgöra en tunga å företaget, hvarförutan svårighet ofta mötte för densammns fördelande på den jord, som vinnes eller förbättras, Rikets Ständer alltså måtte besluta, att, när för ofvannämnde ändamål till grundränta skattlagde mjöloch sågqvarnar samt andra vattenverk, hvilkas grundränta är kronan behållen eller, om den är indeld, lämpligen kan mot annan Kronans behållna ränta utbytas, varda ulri ine eller så förändrade, att de icke kunna bära hela eller någon del af samma ränta, Kongl. Maj:t då må ega att, i händelse sådant i Nåder pröfvas skäligt, meddela befrielse från en sådan ränteandels framtida utgörande. Den förlust, Kronan härigenom skulle vidkännas, kunde, efter motionärens tanka, icke blifva af synnerlig betydenhet, helst densamma möjligen korame att betäckas genom afgälden af nya verk utaf dylik beskaffenhet, samt det understöd, Slaten i öfrigt åt företaget lenmade, kunde, i förhållande till ofvannämnde förmon, förminskas. Bilt. till R. St. Då uti i3 §. af Kongl. Förordningen den 20 Januari 1824 uttryckligen finnes stadgadt, det Kongl.
Som du omöjligen i dag, och kanhända icke heller i morgon, blir i tillfälle att använda en timma för mina angelägenheter hos farbror, så föredrager jag att under dessa pinsamma dagar vistas på landet, öfvertygad att du, englagoda Rosa, så snart du ser dig ega ett ledigt ögonblick, hastar till professorn och försöker hela kraften af din älskvärda vältalighet på hans just icke ännu stelnade hjerta. Men förmår någon mensklig varelse upplena det, så är det endast du! – I dödlig ångest tillbringar jag tre dagar borta. Onsdagsaftonen är jag tillbaka och hemtar lifvet eller döden från dina läppar. Ferdinand. ”Hvad det gör mig ondt om honom!” suckade Rosa, i det hon hoplade biljetten och åter stack den hos sig. ”Lifvet från mina läppar, stackars Ferdinand, lär blifva nog svagt. Gud vet hvad jag har att förkunna dig; men jag vågar ej fästa mig vid hoppet. Kunde jag blott komma till professorn, innan pappa hann att sätta sitt nya förslag i verkställighet. Detta förslag uppfyller mig likväl med en känsla, som jag icke kan gifva något namn. Hade icke dessa i dag tillstötande mörka händelser samlat, liksom i en brännpunkt, alla mina bekymmer för framtiden, skulle jag ansett denna känsla för en salighet; ty sedan vi blifva fattiga, kan mycket förändra sig. Nu åter, hvad kan det gagna? – För Ferdinand hade jag åtminstone vänskap, deltagande, hjertlig välvilja; jag hade kanske kunnat göra honom lycklig, kanske kunnat förändra hans lynne och inverka på hans bättre känslor. – Men denne fremling är mig alldeles likgiltig. – O, du arma hjerta, skall du evigt tiga! Likväl, hvem vet hvilka hinder kunna möta pappas senare plan! Garben synes mig vara en man af klart förstånd. Jag både fruktar och hoppas, att hans skarpa blick skall genomtränga den skimrande slöja, min far kastat öfver det mörka djupet; och då, jag ryser när jag tänker derpå! Gifve Gud att han egde nog mod att, i stället för allt detta tillernade falska prål, visa honom rätta förhållandet enkelt och sannt, och vädja till hans heder och ädelmod vid uppgörelsen! Säkert skulle mannen icke blifva obeveklig; ty han eger både känsla och bildning.
221 värmare, om den beslutes tili begagnande, till dimension, storlek och constrnction vara pertinent bestämd till både rum och kannetal, såväl för inmurade som s. k. lyftpannor, hvilka sednare, till undvikande af nya kostnader för Allmogen, borde få förblifva efter hvarje orts nu brukliga och allmännaste modeller. Hvad mäskvärmare vidkommer, vore måhända nyttigt att dem bibehålla, såsom ländande de till en verklig vedbesparing, ehuru de öka productionen till omkring 5o proc., hvarföre de finge i samma mån emot enkla verk contribuera. Den hitintills gällande tillåtelsen, att grannar emellan få öfverlåta brännvinsbrännings-rättigheten, borde upphöra, så att den, som ej sjelf kunde eller ville utöfva brännvinsbränningen vid sin egendom, ej måtte på någon annan få densamma transportera; och ingen borde för i sambruk varande hemman, till huru stort antal och hvad värde som helst, få utöfva brännvinsbränning mera än på ett ställe, likasom i fall en possessionat skulle äga flera särskilda egendomar, han ej derföre borde få hafva flera brännerier på närmare håll, än i mil emellan herregårdarna eller stamgodsen räknadt, och ej advocatoriskt på något af godsets underlydande hemman eller lägenheter. Sex månader af året, nemligen 3 månader om våren från d. i Mars och 3 månader om hösten från d. i Nov., vore tillräcklig tid för bi'ännvinsbränningen, den förra till verklig lättnad för densamma, i anseende till den om våren på många ställen vanligen inträffande foderbristen, och den sednare till slagtkreaturens gödning. Min öfvertygelse är altså den, att genom en sålunda minskad pannerymd och inskränkning af pannornas antal, som genom eftertänksam föreskrift ej kunde gifva anledning till nya förändringar, brännvinsbränningens forcerande och drifvande i största scala, productionen visst skulle i en högst betydlig mån minskas.
N:o 17, öfver vackt fråga om afskafifan? de af den i 4S och 49 Cap. MissgerningsBalken föreskrifne UrtjufvaEd. S. X). Vid förnyad föredragning af StatsJ Utskottets, den 28 sistlidne Januarii, under N:o 52 afgifne och den 3 dennes e. m. på Prof. Utdrag den i6" Februarii 1829. 69 bordet lagda Utlåtande, angående anslag af allmänna Medel till ätskillige vägars förbättrande , anläggning och underhåll , blef samma Utlåtande , på grund af dervid gjorda anmärkningar, till StatsUtskottet återremitterad!. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets, deri 19 sistl. Januarii, under Nio 33 afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagda Betänkande, angående gjorda Motioner om UandsFiscal st je aster nes upphörande. S. D. Föredrogos ånyo och återremitterades , på grund af dervid gjorda anmärkningar, följande Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den ig sistlidne Januari! aflåtne och den 3 dennes e. m. på bordet lagda Betänkanden: Nto 34, rörande Motioner, dels, att dén annu beridna delen af Smålands HussarRegemente matte få afsitta, dels, att GeneralMönstringar måtte hallas endast hvart 3ldje år, utan några andra Mönstringar deremellan, och dels, att både Ryttare och Soldater måtte få beklädas med Vadmal. Nio 35', rörande väckt fråga om RegH? strering af åtskilliga otryckta Riksdagshandlingar.
Att det må vara tillåtet de Gäldenärer, som hos Banken häfta för Lån mot inteckning och förbindelse att liqvideras på 33 | år med 2 procent årligen i Silfver utaf Lån-capitalets primitiva belopp, att i dess ställe, om och enär de det åstunda, inbetala i Baneo-Sedlar 6 procent för år räknadt af samma Capital-belopp, då Banken kommer att, med de sålunda inflytande betalnings-poster, öka sin 46 Banco-TJtskotlets Betänkande Ar:o 5o. Silfver-uppbandlings-fond, och deremot använda af sitt redan egande Silfver, medelst a Horing efter 144 sk. pris, så mycket som i betalning å lånet deremot svarar. I öfrigt, och såsom följd af den antydda grundsattsen, tillstyrker Banco-Utskottet! Att Bankens ofvannämnde på längre tid ställda fordringar må i förut fastställd ordning liqvideras, nemligen! JFastigheis-låneti a 4 procents ränta: medelst inbetalning af sex för hundrade årligen, räknadt på capital-återstoden vid i B14 års slut utaf de Lån, som före den tiden utgått, och på primitiva Capitalet af de sedermera utgifna eller i omsättnings-eller transport-väg beviljade. Fasti ghets-länen a 5 procents ränta: medelst inbetalning af sju för hundrade årligen, likaledes räknadt på Capital-återstoden vid 1814 års slut, utaf de före den tiden utgifna och på primitiva Capitalet af de sedermera i omsättningseller transportväg beviljade. UancoUtskottets Betänkande N.o 5o. Den vid licjviden mellan Stats-Verket och Banken efter 1800 års