Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
P '"'•.ctjag.-corps jag.-corps nens g: ^ 3 P1’å.s CD CD CD CD belopp. CD CD CD CD belopp. ? B 1: S s Äif: Fter fylh lefnadsåi a ” co n po ZZl CD a* ^ a-C? co >1* po 1 ' § ® po 'r^1 CD «rt-s -rj CD a p po cd" CD S*-}5 CD *-< Po £2 a 1-1 o-C? co po i—. It. Uppgift å antalet officerare och under-officerare af alla grader vid indelda och värtvade arméen samt Gotlands national-beväring, hvilka, enligt Landförsvars-komitéens förslag till pensionsgrunder, skulle varit berättigade till full pension i sin grad under loppet af år 1863, samt uträkning å pensionernes belopp: Indelda och vårfvade arméen: Antal. Med pension af: Summa. Summa summarum. Officerare 1 1,500 — 1,500 — 5 800 — 4,000 — 5,500 — Summa 273,225 — Bil. C. Tabell utvisande antalet af det från Wadstena krigsmanshus-kassa pensionerade manskapet af arméen samt pensionssumman i hvarje klass under åren 1855—1864. Ar 1855 »1856 »1857 » 1858 I medeltal om året Första klassen. Andra klassen. |Tredje klassen. Fjerde klassen. Summa. 54 Itdr. 36 Rdr. 18 Rdr. 12 Rdr. med förhöjning. Antal. Rdr. Antal. Rdr. Antal. Rdr. Antal. Rdr. Antal. Rdr. Antal. Arméens aflöning: Indelda arméen s>d3. Värfvade arméen » 76. Arméens pensionering: Officerares och under-officerares »109.
Att en sångare af hr Ödmanns rang, en den musikälskande allmänhetens förklarade gunstling, under sådana förhållanden skulle ha att glädja sig åt en intill sista plats fullsatt salong var en själf klar sak. H r Ödmann hälsades redan vid sin entré i första akten af en applåd o c h måste förnyade gånger framträda efter de tre första akterna, efter den andra medförande en väldig krans m e d band i svenska färgerna, en gärd af vänskap o c h erkännande från kamrater vid k. operan. De energiska applåderna efter femte akten gåfvo jubilaren tillfälle att under upprepade framträdanden för publiken exponera den skörd af kransar m e d skiftande band, lyror o c h buketter, som k o m m i t h o n o m till del från beundrare o c h — nog icke minst — beundrarinnor. Då hr Ö. efter slutad blomsterrevy till sist ånyo framträdde, möttes han af ett blomsterregn från öfversta radens närmast scenen belägna sidologer, hvarpå följde ännu en skallande applådsalfva. Julias katafalk, på hvilken en del af kransarne o c h buketterna placerats, var till sist nästan öfverhöljd af b l o m m o r. Äfven JuliaPetrini erhöll sin rika o c h väl förtjänta andel af aftonens entusiastiska hyllning. * \ A ... s. É Förbi! af Elin Idun Sch — y. (Forts, o c h slut.) Nansenjubileets kvinnor. Drottning Sofia hade g e n o m öfverhofmästarinnan L0VENSKIÖLD ererbjudit fru Sars — Fritiof Nansens svärmor — och hennes barnbarn, den 3 / - årige Liv Nansen, rum på slottet i Kristiania i onsdags, så att Nansen vid sin ankomst dit genast fick tillfälle att hälsa på sin lilla dotter. Fru Nansen hade, så- som bekant, rest sin man till mötes. 1 2 Vendela Hebbe, den bekanta författarinnan, fyllde i tisdags 88 år. Öfver sommaren vistas båda å Ösmo, beläget långt ute i skärgården, hvarifrån de ännu ej inflyttat. t Den sista posten. * Fröken Gustaf va von Post, dotter af öfverste W.
December 1859, på Statsrådet och Chefen för Ecklesiastik-departementet disponerat ett belopp af 25,000 R:dr, att för ofvanberörda ändamål användas; och hafva Revisorerne erfarit, att, efter det af dessa medel 24,985 R:dr 15 öre blifvit till Departements-chefen utbetalde, Kongl. Majit den 16 Mars 1860 i bref till Kongl. Stals-kontoret meddelat bemälde Chef full decharge för medlens användande,_ jemte det att den af honom uppgjorda räkning med tillhörande verifikationer blifvit till nämnda embetsverk öfverlemna^; hvilket Revisorerne trott sig böra anmäla, enär Revisorerne ansett sig vara förhindrade att granska en redogörelse, för hvilken Kongl. Majit redan lemnat vederbörande full decharge. § 11- I likhet med hvild förut iakttagits, få Revisorerne här nedan meddela uppgift å de vid revisionsårets slut balanserade och på anmälan hos Rikets Ständer beroende förskotten Utgifter till Kommittéen för reglerandet af vissa juridiska förhållanden emellan Sverige och Norge 5,963: 76. Dito till dito för undersökande af grunderna för städernas beskattning 17,191: 23. Dito till dito för utarbetande af förslag till militära helsovårdens i riket ordnande 4,076: 2. Dito till dito för kommunal-lagstiftningen i riket 19,795: 63. Dito till dito för granskning af stadgar för rikets elementar-läroverk 3,830: 26. Dito till dito för afgifvande af yttranden och förslag till ombildning af styrelse-verken 14,347: 64. Dito till dito för uppgörande af förslag till ny författning angående allmänna bevillningen 16,10/: 92. Dito till dito för afgifvande af förslag till ^ skjutsningsbesvärets ordnande 1^,624: 39. Dito till dito för ordnande af sundhetsförhållandena i riket 6,696: 43. Dito till dito för dito af medicinska undervisningen 5,308: 16.
Register. ioz waltningcn af Allmänna Brandförsäkrings - Cassan, 1018. — angäende Allmänna Beswärsoch Leconomic-Utstottets yttrande om förmedlade hemmans deltagande i allmänna wägars rödjande, roig. — rörande Allmänna Beswärsoch Scconomie, Utstottets Betänkande om ett sammandrag af alla Occonomista Författningar, 1019. — om anständ med företagande af Constitutions - Utstottets förslag till ^Riksdagsordning samt Instruction för Riksens Ständers Zustitie-Ombudsman ; om detta Embctcs besättande samt uppdrag ät Stats-Utstottet att förestå lön och rcsepenningar, 1221. — om Allmänna Bcswärsoch Pcconomie - Utstottets Betänkande angäende de Indelt? Regcmenternes Monderings-perscdlar samt Westgötha Dragone Regementes förändring till Infanteri, lort. om instämmande uti BondeStåndets remis, till utlätande af Allmänna Bcswärsoch Leconomic-Utstottet, af wäckt fräga om tjenligaste sättet till Land-Tullarncs afstaffande, 1078.— om remis titt Stats-Utstottet af Kongl. Majus Nädiga Proposition, angående biträde för Stats - werke-t af Rlksgälds-Contoirets Wexelförräd! HamburgcrBanco, iigz. — om äterremis till Stats-Utstottet ä dest Protocolls Utdrag öm upptagande af inrikes län m. m. iigz. — angäende Vanco-UtstottetS anmälan om ett f. d. Konungen tillhörigt depositum i Banquen, rigo. — om instämmande uti Preste-Ständcts remis till Banco-Utstottet af Hr.
Ingen anledning kan dertill hämtas deraf, att detta varit medelpriset för det sedan i8a3 uppköpta silfver, ty den tiden var icke 128 sk:r (utan 48 sk:r) alpari, och circa 1 £ pr:ct för att betacka alla kostnader vid uppköp och transport är för ringa, utom i fall af särdeles gynnande handelsställning. En Bank, som kan draga stora inkomster af sina på credit utgifna sedlar, får deremot vidkännas den vida mindre kostnaden, att alltid hålla sina kassor försedda med nödig tillgång. Jag anser således intet maximum böra bestämmas för denna kostnad, som bör afgå på Bancovinsten. Angående tiden för utvexlingens början , så i öfverensstämmelse med min reservation tillstyrker jag dess bestämmande, på sätt Grefve von Schwerin föreslagit. Om Den 9 J u 1 i i f. m. 55 alla erfordrade åtgärder redan i83o äro färdiga, ser jag icke någon orsak, hvarföre man skulle dröja till 1802, och i alla fall torde ' aktningen för Kongl, värdigheten fordra, att då Rikets Ständer begära Kongl. Maj:ts medverkan till en så viktig åtgärd, sorn ordnings återställande i myntväsendet, de icke inskränka sjelfpröfningen af denna medverkan, inom på förhand bestämda onödiga gränsor. Vid Herr Skogmans förslag, att omyntadt silfver borde få utvexlas af Banken, vill jag endast fästa det förbehåll, att detta må vara Banken tillåtit, såvida sedelhafvaren så önskar. Sedeln lyder på Svenskt mynt; rättigheten att få Svenskt mynt, i Svensk rörelse mera användbart än plantsar, hör derföre vara ovilkorlig. Men oaktadt en sådan inskränkning, är jag öfvertygad, att man frivilligt skulle mycket begagna en sådan rätt, ty så snart säkerhet finnes för det cirkulerande pappersmynlets orubbliga värde, äger det för inre rörelsens alla större transaktioner så stora företräden för det tunga silfvermyntet, att utvexlingen för inrikes behof troligen skulle blifva obetydlig, och för utrikes kunna med lika om ej större fördel plantsar och utländska myntsorter begagnas, som de Svenska.
Enär skiftesverket på Gotland, till följd af innevånarnes obenägenhet för detsamma och lagstiftarens, på sätt ofvan är omnämndt, visade eftergifvenhet, fortfarande, hvad egoblandningen angick, befann sig på samma ståndpunkt som förut, samt i allmänhet lämpliga skiften ej syntes kunna å Gotland komma till stånd, med mindre landet efter egoblandningens beskaffenhet blefve indeladt i flera större skifteslag, anhöllo Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 13 Februari 1841, att Kongl. Maj:t täcktes i nåder förordna om undersökningar och beredande af en sådan allmän reglering, hvarigenom, med tillämpning af skiftes-stadgans föreskrifter, den öfverklagade egoblandningen kunde afhjelpas och det Gotländska jordbruket vinna den förkofran, som med nämnda stadga åsyftats. De begärda undersökningarna blefve ock på Kongl. Maj:ts befallning verkställda, hvarefter, genom Kongl. Brefvet den 20 December 1850, stadgades, bland annat, att Gotlands läns socknar borde, med ledning af de i Landtmäteri-kontoret tillgängliga kartor och handlingar samt efter sammanträden med delegarne och undersökning på stället, af landtmätare på Statens bekostnad indelas i vissa skifteslag. Sedan denna indelning öfver hela länet försiggått och dels vunnit laga kraft, dels. efter i särskildt föreskrifven ordning anförda besvär, blifvit fastställd, samt sålunda det väsendtligaste hindret för åvägabringandet af laga skiften på Gotland blifvit undanröjdt, har, med anledning af den i motionen omförmälda, utaf Hushållnings-sällskapet i länet gjorda underdåniga framställning, som af Konungens Befallningshafvande derstädes blifvit understödd, samt, efter det Öfver-direktören vid Landtmäteriet blifvit hörd och sig yttrat så väl häröfver, som öfver de från ortens allmoge hos Kongl.
Regeringen derigenom kom i den egna ställning att afslå ett förslag, som obestridligen afsåg det allmännas fördel och minskning i dess kostnader, och emot hvilket folkets representanter sjelfva icke hyst betänklighet. I det motförslag, K. M:t nu framställt, har varit åsyltadt att tillgodose det allmännas fördel så långt som med rättvisa och billighet kan vara förenligt. Förhöjningen af 50 proc. är visserligen borttagen, men detta har icke skett utan allt vederlag. Ty dels innehåller förslaget, att egendom skall uppskattas efter hvad sådan egendom »i orten (lögst gäller», då den deremot enligt nu gällande lag skall uppskattas efter sitt rätta värde för egaren, och skillnaden emellan värdena enligt dessa båda beräkningsgrunder torde i de flesta fall utgöra flera proc., och dels är i 13:de §:n af det Kongl, förslaget infördt ett stadgande, som icke finnes i gällande lag, derom att, derest genom begagnandet af jord eller lägenhet för allmänt behof, skada för egaren uppkommer, ersättning för sådan skada skal! beviljas till högsta skäliga belopp. Vid tillämpningen af nu gällande lag, tror jag att vanligen den stadgade tillökningen af 50 proc. ansetts såsom en af 100 Den 17 Januari. lagen en gång för alla bestämd ersättning för dylik skada; men då den ene kan hafva betydligt större skada af expropriationen än den andre, synes ett sådant sätt att slumpvis gå tillväga, icke vara att föredraga för det nu föreslagna stadgandet. För min del kari jag icke finna annat, än att det Kongl, förslaget, rätt tillämpadt, bör vara för jordegarne tillfredsställande, och då man synes vilja medgifva, att nämndens sammansättning genom förslaget blifvit förbättrad, bör man ock kunna hoppas, att den bättre än hittills skall följa den instruktion, som iör densamma i lagen stadgas. Frih. Sprengtporten har väckt fråga om införande i lagen af en föreskrift, att innan rättighet till expropriation af K. M:t medgifves, vederbörande jordegare skulle höras, åtminstone i de fall, då ett större statsinteresse icke oundgängligen krälver den ifrågasatta expropriationen. Detta är en ny fråga, som icke utgjort föremål för ämnets behandling hittills.
Sedan granskningen af i833 års Räkenskaper för Stockholms Stora Barnhus var fullgjord och anmärkningar utfärdade, blefvo desse räkenskaper under min frånvaro från Contoiret afhämtade, hvarefter jag vid underrättelsen härom infann mig på Rikets Ständers Herrar Revisorers Embetsrum och påtecknade Hufvudboken att den blifvit granskad med anmärkningar den 26 October sistlidet år, hvilken påskrift bemälde Herrar Revisorer troligen icke före deras afgifne Berättelse observerat; och hafva samma räkenskaper, hvilka till Kongl. KammarRätten inkommo den a5 Maj sistlidet år, således blifvit granskade 7 månader före den tid Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction af den i5 October i83i för Kongl. KammarRätten föreskrifver. För öfrigt har jag jemnfört denna berättelse med Räkenskaperne och funnit den vara enlig med hvad de utvisa. Stockholm den 4 Februarii i836. F. A u g. Wibom. ( 29 ) K. Serafimer-Ordens-Giilets und. utlåtande. Sto rmägtigste Alle rnådigste Konung! Uti afgifven berättelse, angående verkställd granskning af StatsVerkets och andra af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, hafva Rikets Ständers sist församlade Revisorer, jemte tillkännagifvande, att Hospitalsoch Barnhus-fondens räkenskaper endast för år i832 men icke för år i833 blifvit granskade, af uppgifven orsak, att sistnämnde års Hufvudbok först den 3 Augusti nästlidet år till Eder Kongl. Majrts och Rikets KammarRätt inkommit, anmärkt, att, bland OrdensGillets skulder till diverse Verk och personer upptagas till Kuopio Läns Lazarett, capital .
M. kända behof”, på anförde skäl underställt R. St. att revisorernes anmärkn. icke mätte föranleda åtgärd. Deremot i fråga om en sidan 30, § 20 i revisorernes berättelse förekommande anmärkn. af innehåll: ”1 afseende å de under rubriken ”till af K. M. kände behof” under åren 1844 och 1845 utbetalda belopp, utgörande tillsammans 800 r:dr, fä revisorerne i allo instämma uti hvad om dylika dispositioner af förra revisorer blifvit yttradt och hemställdt”, yttrar Utsk. icke ett ord. Jag hemställer likväl huruvida det är rätt och konseqvent att sålunda upptaga den mindre summan och släppa den större. Har den förra anmärkmn varit förtjent af något yttrande, så hade väl den sednare än mera dermed bort uppmärksammas, har den sednare åter icke förtjent upptagas så har den förra det ännu mindre. Vidare yttra revisorerne, i fråga om myntverket, att då uti 1844 och 1845 årens räkenskaper blott visas hvad de af Myntmästaren K. myntet ersatte tillverkningskostnader utgjort, men ej antalet af de under hvartdera året tillverkade medaljer och hans bibehållna inkomst af sådan prägling, kunna revisorerne icke underlåta att ä denna afvikelse från reglementets tydliga föreskrift fästa uppmärksamhet. Uti sin förklaring häröfver säger myntmästaren alt som Den 1 Juli f. m. 405 han i alla fall skulle få bibehålla denna inkomst har han icke ansett sig böra redovisa dess belopp. Om han nu äfven har rätt deruti bör det väl icke hero på myntmästarens godtfinnande att fullgöra eller icke fullgöra reglementets tydliga föreskrift i denna del. Så länge reglementet icke i denna del är förändradt, bör det väl efterlefvas, ty eljest tjenar reglementet till ingenting. Många andra exempel skulle visserligen äfven kunna anföras, som röra frågor, hvilka dock i formelt afseende äro af vigt. Jag vill dock ej vidare uppehålla R. o. Ad. med detta ämne utan inskränker mig till att förnya min reservation emot det allt för mycket åt maktfullkommenhet och sjelfmyndighet stötande sätt, hvarmed Utsk. i denna § gått tillväga.
De åtgärder, som tid efter annan blifvit vidtagna för tillvägabringande af konventioner, angående presl-rättigheler, hafva visserligen i sin mån verkat fördelaktigt, men syftemålet att för en längre framtid på eli tillfyllestgörande och med hänsigt till hela riket, ändamålsenligt sätt ordna presterskapets aflöning, anse Rikets Ständer ingalunda kunna på denna väg uppnås, äfven om tiden för konventionernas bestånd skulle ytterligare utsträckas, eller om, i enlighet med Rikets Ständers vid 11847 och 1848 årens riksdag hos E. K. M:l gjorda underdåniga framställning, sådana konventioner ovilkorligen och således älven emot löngifvarnes bestridande skulle bringas till verkställighet. Ökade anspråk och deraf följande stridigheter skulle alltid kunna uppkomma vid förnyandet af så beskaffade konventioner, och del förhållande, som i främsta rummet bör undanrödjas, eller tvånget för presten alt omedelbart af församlingsboerne uppbära sina inkomster, komme dessutom att qvarstå. Möjligheten alt genom en löne-jemkning, der sådan ulan olägenhet kunde ske, bereda någon förbättring i del svagast aflönade presterskapets vilkor blefvc jemväl afskuren. En fullständig utredning af presterskapets inkomster, och uppgörande af ett derpå grundadt förslag till allmän löne-reglering är således, enligt Rikets Ständers åsigt, den enda åtgärd, som numera lämpligen kan vidtagas för alt befordra en tillfredsställande lösning af frågan om presterskapets aflöning och åstadkommandet derutinnan af en sådan förändring, som del allmänt insedda och jemväl från presterskapets sida i (lera hänseenden erkända behofvel oafvisligen påkallar, med syftning nemligen att derigenom måtte beredas åt presterskapets samtliga medlemmar mera sjelfständighet och anständig bergning, samt åt lärare och åhörare sinsemellan trefnad, endrägt och förtroende; — dock att, vid sådant ordnande för framtiden af denna samhällsvigtiga fråga, de presterskapet Bill. till 11. St. Skrifvelse N:o 88. lagligen eller genom häfdvunnen vana tillhörande inkomster icke finge till främmande ändamål förryckas.
Utsk. deröfver snart kommer att afgifva, H. R. o. Ad., jemlikt 37 § Ridd.Ordn. anställer val till både Ordf. och ledamöter i Directionen; hvilket dock till H. R. o. Ad:s egen ornpröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm d. 18 Sept. 1844- På Riddarhus-Utskottets vägnar: C. H. IF. F. Dalman. Hörsamste Memorial. Sedan Ridd.Direct. uti sin till II. R. o. Ad. afgifne riksdags2 H. 44 346 l)cn 21 September f. m. berättelse anmält, att Directionens Ordf. En af Rikets Herrar Öfverstemarskalken m. ra. Hr Gr. Jacob Pontusson De la Gardie d. 26 April 1842 allidit, samt att derefter dess af H. Ståndet utsedde suppleant, En af Rikets Herrar, Riksmarskalken, Ridd. och Commendeuren af K. M. Orden m. m. Ilr Gr. Magnus Brahe inträdt såsom Ordf. i Directionen; så har Direclionen nu alt anmäla den sorgliga händelse, att äfven H. Ex. Hr Gr. Brahe, under sisth gårdag, med döden afgått. Stockholm d. 17 Sept. 1844. U. Koskull. Fredr. Boye. Georg Ulfsparre. J. K. Cederstråle. J. A. Tornerhielm. G. Brakel. L. S. IV. F. Dalman. Upplästes ankomna prot.utdr. från Presteoch BondeSt:n af d. 11 och från BorgareSt. af d, 14 dennes. Lades till handlingarnc. Uppå tillkännagifvande af 11.
Om han varit en fattig karl, skulle hon då ha samtyckt att blifva hans hustru? Vid denna vändning i tankegången greps han af en annan hunger än den förra, – hans varma sunda naturs hunger efter tillgifvenhet, efter att vara älskad för sin egen skull, att känna den personliga trohetens oupplöslighet. Han visste ju mer än väl, att hon sagt »ja» till honom blott för hans penningar, att hon höll af honom derför att han hade det i sin hand att göra lifvet godt för henne, och derför att hon visste att han hade god vilja till det. Men han kände sig så fattig dervid, – han, som nyss kunnat köpa hela verlden. Han sträckte fram sin stora arbetsvana hand, tyst och fordringslöst som en allmosebedjande. Marianne såg åter frågande på honom, och då hon förstod, tog hon fram sin andra hand och lade den i hans. Han satt och stödde handen helt lätt mot hennes knä, medan han tyst betraktade hennes ansigte. I sjelfva den rörelse, med hvilken han böjde sig framåt, låg en finkänslig naturs hela omedvetna behag. Hon kände det som något hon icke kunde göra sig reda för, någonting obeskrifligt tilldragande. Han kunde icke fråga henne, om hon höll af honom. På en sådan fråga kunde hon endast svara ja, och det var icke det han ville. Han skulle önskat att hon velat stryka öfver hans kind med sin fina handske och säga: »stackars Börje». Det var hvad han bäst behöfde. Hon försökte se hans ansigte, men i dunklet syntes dragen endast oklart, och hon kunde icke uppfatta annat än hans ögon, som glänste emot henne. Hon kände sig gripen af något, hon visste ej hvad, och i det hon lät solfjädern falla ned så långt gehänget räckte, slog hon sin högra arm om hans hals. Han kände den mot sin nacke, han strök sin kind deremot, och han skulle velat ge mycket för att ega ord för de stridiga, underliga känslor, som rörde sig i hans inre. Men för fina skiftande stämningar passade icke det dagligdags tal han lärt, och så måste han tiga, men med en egendomlig känsla af bundenhet. Han gaf med en tryckning den lilla handen fri och sjönk åter tillbaka i sitt hörn. Strax derefter var man framme.
Enligt förslaget komme vid Infanteriet Öfversten, oberäknad! fourageringsoch remouterings-ersättning, ali erhålla i årlig lön 2,800 r:dr och Under-löjtnanten, då lian endast tjenstgjorde 45 dagar af året, 260 r:dr, men, då han tjeuslgjorde hela året, 486 r:dr. Således i förra fallet något mindre än j'ö:del, i sednare fallet ^:del af den lön Öfversten erhåller. Utskm hafva klandrat det medgifvande, som, enligt förslaget, lemnäs icke tjenstgörande officerare, att, efter gjord anmälan, uppehålla sig hvarhelst de åstunda. Detta är likväl icke annat än hvad Serneslre förordningen den 25 Maj 1798 § 4 redan innehåller. Stadgandet gäller visserligen här ej längre än 3 månader år ligen, men i verkligheten erhåller hvarje icke expeditionsförande officer af Indelta Arméen rättighet att emellan mötena vistas hvar han önskar. Denna fördel är i öfrigt i allo med billigheten öfverensstämmande, ty då Staten icke har råd eller icke vill aflöna sina tjenare så att de uteslutande på lönen kunna subsistera, bör hinder icke läggas för individen, att genom egen omtanka anskaffa hvad för honom i lefnadsköstnad erfordras, hvarföre han äfven bör äga rättighet välja sin bostad emellan de tider Staten påkallar hans tjenst. Aflöningssättet med årlig lön, egenteligen disponibilitets-aflöning, och tjenstgöringspenningar under verklig tjenstgöring föranleder äfven det medgifvande förslaget innehåller, nemligen att, då tjenstgöringspenningar icke erhållas, få, på derom gjord anmälan, vistas hvarest man önskar. Utskms ogillande af det föreslagna stadgandet, det hvar och en officer, till och med Kapten, är pligtig taga afsked då han blir be - Den 10 Juli. 453 rälligad lill pension eller vid 50 års ålder, hade troligen icke egt rum, om denna fråga, som vederbordts, behandlats i sammanhang med de föreslagna befordringslagarne.
Det belopp, som återstår oanvändt af de till försträckning åt Filial-banker vid föregående riksdagar anvisade 9,000,000 R:dr R:mt, må, efter Fullmägtiges bepröfvandc och under de i 173 § af 1838 års Banko-reglemente stadgade vilkor, såsom försträckning meddelas sådana redan oktrojerade Filial-banker, som till försträcknings erhållande äro berättigade. Mom. 3. Dessutom ega Fullmägtige att använda 1,000,000 R:drR:mt såsom kreditiv till sådana Filial-banker, som hädanefter kunna varda oktrojerade, hvaribland företrädesvis till en Filial-bank i Luleå, i fall dylik Bank skulle der komma till stånd och inom den 30 Juni 1861 för kreditivs erhållande från Riks-banken ställa godkänd säkerhet, samt för öfrigt till Filial-banker i orter, hvarest Bank-inrättning förut ej finnes. Om Bankens Reserv-fond samt Om Bankens grundfond och användandet af den å Bankens rörelse in/lutna vinst. Af de härom meddelade föreskrifter, intagna uti 174—177 §<§ af Bankoreglementet, synes den som angår Bankens reserv-fond, elier 174 §, böra sist i ordningen till pröfning förekomma. Utskottet öfvergår derföre genast till granskning af öfriga nu omnämnda Reglements §§ och får dervid till en början hemställa, att föreskriften i 175 §, rörande grundfondens belopp, måtte, med hufvudsakligt bibehållande af sin nuvarande ordalydelse, blifva följande: 47:o Bankens grundfond skall, utan beräkning af Bankens fasta egendom och inventarier, myntoch medalj-kabinettet deruti inbegripet, utgöra en summa af Femton millioner Riksdaler Riksmynt, hvadan möjligen inträffande kapital-förminskning under året af vinsten ersättes. Bih. lill It. St.