Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kanhända de kunna så blifva, om man deruti beräknar de extra anslag, som af Rikets Ständer år 1823 på dem anvisades; men 1824 och 1825 utgjorde de tillsammans 3i2,5oo R:dr; 1826 45o,ooo R:dr. För 1827 och 1828 kan jag ej säga beloppet, efter det ej är uppgifvit af StatsContoirel. Dessa öfverskott bero för framtiden på de grunder vi lägga för handeln och tullafgifterne. Jag kan icke begripa hvad Motionärens mening med sin framställning kan vara, om icke den, att sedan han afskurit Rikets Ständer möjligheten, att gifva en tillräcklig Bevillning, ty icke lära de gifva tvänne Bevillningar på en Riksdag, de skulle nödgas ingå på det Stats-lånesyslem han föreslagit. Detta tror jag ej går igenom. Det har blifvit bestridt af åtskillige Ledamöter, och af mig skall det alltid bestridas. Jag har yttrat, att, om Rikets Ständer för att betala Statens skuld till Banken, göra Statslån, då bifaller jag dem, men ej för andra ändamål. Jag tror dock, att medel ändå kunna beredas, och alt, 0111 SlaLsUtskotlet får lid på sig, skall det upptäcka, att tillgångar ännu finnas i RiksgäldsContoiret och StatsContoiret; ty åren 1827 och 1828 äro ännu ej redovisade, och medlen icke eller Den 12 Januarii. 345 öfverlemnade till RiksgäldsContoiret. I StatsContoiret skall finnas öfver en million, grundad deruppå, att tullbesparingarne för 1827 voro öfver 700,000 R:dr, och 1828 öfver 5oo,ooo R:dr. Det måste äfven finnas tillgång i andra vägar; något kanske af gamla Spannemålsstyrelsen, ehuru derom är löga hopp. — Allt detta kan ej utredas, förr än Bankens göromål blifva reglerade, och huru vill man bestämma Statsregleringen och Bevillningen, innan det blifvit afgjordt, huru financerne i allmänhet skola regleras?
— Nio 42. angående förtydligande af föreskriften i Kongl. Circulär-brefvet den 20 April 1850, om befrielse i visst fall från Mantals-penningars utgörande. V. 156. Nio 43. i anledning af verkstäld granskning af de under Kom merse-Kollegii förvaltning ställda fonder. V. 156. — Nio 44. angående undersökning i fråga om Fyrbåks anläggande på Gottska Sandön. V. 156. — Nio 45. angående upprättande af nytt sammandrag af de författningar m. m. som böra från predikstolen årligen uppläsas. V. 156. (i ( 42 ) Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers. — Nio 46. angående restitution till Regements-skrifvaren A. G. Enell af för högt beräknad och erlagd löne-bevillning. V. 223. — Nio 47. angående afsöndring af jord från f. d. Löjtnantsbostället vid Westgötha-Dals Regemente, Stommen Nio 1 till utvidgande af Jerns församlings kyrkogård inom Elfsborgs län. V. 223. — Nio 48. angående upplåtelse af jord från Trumslagare-bostället vid Kalmar Regemente Lilla Ökna Nio 2 i Jönköpings län till plan för Sockenstuga och Skolhus åt Ökna församling. V. 223. — Nio 49. angående godtgörelse till Arrendatorn A. Söderholtz för den vid hans tillträde till arrendet af Kungsbergs kungsgård befunna husröta. — Nio 50. angående utbyte af Kaplans-bostäilet Wiskeryd Nio 2 emot Trumpetare-bostället Bjärstad Storegården Nio 1. V. 223. — Nio 51. angående ytterligare begagnande af en del utaf det staden Wexiö beviljade byggnads-lån. V. 223. — Nio 52. angående upplåtelse åt Staden Jönköping af piats till Skolhus å den Jönköpings f. d. fästning tillhörande mark. V. 422.
Om aftonen börjades bäyerske regentens enträgenhet på nytt, och det så oafvisligt, att konungen af höflighet gaf efter. Han satte sig nu i kurfurstens stora loge, tog sin aftonmåltid på hofvet och tillbragte i hans sällskap hela den följande dagen, ganska belåten med både den bayerske fursten och hans hof. Man nyttjade der för tillfället, konungen till heder, galadrägt och gaf skådespel. Svenskarne, klädde i sina reskläder, hade, bland den öfriga grannlåten, just i anseende till denna enkelhet, ett ännu mera förnämt utseende. Under vistelsen i München kom man underfund med en ganska anmärkningsvärd omständighet. Bäyrarne, hvilkas regerande kurfurste (han fick först konungatitel af Napoleons nåd, då han gifte sin stjufson, Eugène Beauharnois, med en bäyersk prinsessa) lika litet som hans närmaste efterträdare hade manliga bröstarfvingar, föreställde sig, att konungen af Sverige väl en vacker dag kunde blifva deras beherrskare, och bemötte honom med ett slags dyrkan, hvarje gång han gick ut eller hem. Hopen kastade sig på knä, kysste Gustafs händer och kläder, utropande: «Gud, hvad han är lik vår älskade Max!« I början trodde konungen detta härröra från de gapande flockarnas våpighet; men slutligen fick han veta orsaken, och det är begripligt, att den föll honom på läppen 96. Anländ till Florens, skref Gustaf den 9 December till sin hofkansler (sedermera riksrådet) Ramel: «När jag reste genom München, sade man mig «att jag var slägt med bäyerska huset, och att jag «genom Wittelbackska grenen hade arfsrätt till Pfalt«ziska huset, i fall det en gång utslocknade. Jag «ansåg detta som en följd af genealogisternes okun«nighet, och att man trodde mig härstamma från «konung Carl X; men man påstod att mina rättig«heter tillhörde Holsteinska huset. Jag ber er att «låta undersöka den saken.
Vederbörande dock öppet lemnat att med arfvingarne förenas om en viss årlig afgift dädanefter, i stället för det som Sätra med torpen kunde af sig kasta. 403 — I sådan belägenhet blef denna sak lemnad, utan att hvarken någon ändring blifvit sökt i nyssnämnde dom, ehuru densamma så märkligen gåtl emot, att den vid Underdomstolarne tilldömda ränta gått förlorad, och det helt och hållet fick ankomma på kontraparterna att sjelfve determinera hvad de behagade gifva de fattiga. Huru mycket sedermera blifvit gifvet, derom är ingen viss upplysning att tillgå; men att Skytteska arfvingarne ämnat de fattiga litet eller intet, derom vittnar ett deras originalbref af den 19 Februari 1709, hvaruti arfvingarne, bland annat, åberopa sig förberörde Kongl. Hof-Rättens dom, såsom tillåtande de husarmas föreståndare frihet att ackordera om någon viss årlig afgift, men att de ingalunda dymedelst voro pålagde att i något ackord ingå, hvaraf tydligen följer, att dessa arfvingar voro sinnade att efter hand helt och hållet draga sig undan detta ok, hvarom deras hotelse att i underdånighet vilja söka Kongl. Maj:ts nådiga tillåtelse, att få renoncera alltsammans ögonskenligen vittnar. Att likväl 100 D:r S:mt för år 1708 varit detta bref följaktiga, utvisar Öfver-Ståthållare-Embetets skrifvelse af den 9 derpåfoljde Mars, som äfven infordrat Kollegii utlåtande öfver sakens dåvarande beskaffenhet, hvilket, om det afgått och nu stöde att igenfinna, torde gifva någon upplysning.
Dtlåtande af Presteståhdet, s. 526. af Adeln, s. 536, bif. af Bondeståndet, S. 555. af Borgareståndet, s. 594- ■J^rntjll verkning och försäljning, om större frihet i, StatsötskottetS betänkande, bif. af Adeln, s. 238. bif. och remitteradt till Ekonomiutskottet af Borgareståndet, s. 5245- Ekonomi Utskottets Utlåtande, bif. af Presteståndet, s. 1146. bif. af Borgareståndet, s. 1128, af Adeln, - s. 1158. återrem. af Bondeståndet, s. 1187. Nytt Utlåtande, bif» af Bondeståndet, III. s. 283. «— om medel till befordran af afsättning för svenska, på Norra Amerika; EkonomiUtskottets betänkande, bif. af Adeln, s. 359. af Presteståndet, s. 373- af Borgareståndet, s. 371» af Bondeståndet, s. 381. Iggerströms ansökan, angående förre JCamereraren vid Götha Canal Bolags DiscontContoir G. A., om afskrifning af dess iråkade Balänce; Statsoch BancoUtskottens betänkande bif, af Adeln, s. 34o. af Borgareståndet, s. 353. af Presteståndet, s. 368. Indelningar, om utbyte af tvänne, vid Kgl. BiflRegementet, StatsUtskottets betänkande, bif. af Borga, reståndet, s( 4i3. af Presteståndet, s. 422. af Bondeståndet, s. 426. återrem. af Adeln, s. 438.
De sutto i stora salen på nedre botten, sysselsatta med spånad. Salen hade hvitmålade möbler, och det renskurade golfvet var strödt med enris. I fönstren stodo blommande balsamin och myrten. Öfver soffan hängde ett par porträtt i nötta förgyllda ramar, det ena föreställde en vördig prost, det andra hans lika vördiga prostinna. Allt detta iakttogo John Hall och studenten, innan de knackade på köksdörren och skrämde de stackars fruntimren, hvilka förskräckta kommo ut och frågade, hvad som var på färde. – Vi äro ett par fattiga vandringsmän, som bedja om en dryck vatten, sade John. Den täckaste af de båda prästgårdsmamsellerna kom fram med en skopa vatten, som hon räckte honom. John förstod af studentens uppsyn, att det var hans flamma, som spelade Rebecca gentemot den törstige Eleazar. I detsamma kom prästfar genom trädgården och tittade in i köket. – God afton, god afton, godt folk, sade han. Har mor och flickorna intet annat än vatten att bjuda ett par vandringsmän? Sätt er här i köket och vänta, medan gröten kokar, och låt mig höra, hvarifrån ni komma. – Vi äro från Sverige, svarade John. – Och ha sett bättre dagar. Det hör jag på talet, sade prästfar vänligt. Han hade tändt sin pipa och slagit sig ned på fållbänken bredvid de båda männen. Ären I bröder? – Å nej, jag är från Götheborg, och min vän är från Småland. – Ären I för tillfället utan sysselsättning, ty jag förmodar att I lärt något yrke. – Jag har lärt att teckna och etsa, svarade John, som talade långsamt och försiktigt, ty han var rädd att förråda sig. – Tala om dina lefnadshändelser, det skulle roa mig att höra. Hela familjen var nu samlad i köket. Prästmor stod vid spiseln och passade på gröten, och de unga flickorna framsatte på det nyskurade köksbordet tallrikar och skedar jämte ett stort bröd, smör och mjölk åt de båda färdemännen. Studenten satt alldeles stum och kunde ej taga sina ögon från den vackra mamsell Augusta. Prästen satt på fållbänken bredvid studenten, men John Hall hade rest sig upp, då han skulle tala.
Alia mer eller mindre arbetade trädvaror, ej specificerade, derunder inbegripna Snickareoch Stolmakare-arbetcn: af Furu oell Gran, med eller utan betsning, målning eller lackering i skålp. o af Alm, Ask, Björk, Bok, Ek och andra inhemska trädslag, med eller utan betsning, målning eller lackering, eller med fanering af nämnde trädslag . i skålp. 4 af Mabogony, Jacaranda och andra utländska trädslag, massiva eller dermed fanerade, eller arbeten, försedda med äkta eller oäkta förgyllning . i skålp. 7 Anm. Ar arbetet sammansatt af flera trädslag, sker förlullningen efter det slag deribland, som drager högsta tullafgifl. Möbler försedda med stoppning, men utan öfvertyg Förtullas efter ofvanstående bestämmelser, utan förhöjning. försedda med stoppningoch öfvertyg Förtullas efter nämnde bestämmelser med 50 procents Förhöjning. So vidare förteckningen öfver vid införsel tullfria varor). Tvål-. Parfymerad och Savonetter i skålp. 16 Sämre slag i skålp. 3 Tågvirke, nytt i lisp. 24 Ull, okammad eller kammad: Grof Jutsk och Isländsk, eller annan härmed jemförlig . i skålp. 2 Tusch; se Färger. Tutanego; se Zink. Tutia, hänföres under Apolheksvaror. Tyll, spets-; se Spetsar. Tyll, bomulls-; se Väfnader, bomulls-. Tågvirke af förolyckade främmande fartyg; se Inventarier. Täljsten; se Sten, ej specificerad. 44 Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. R:dr sk. r:st Ull: All annan 1 skålp. På General-Tullstyrelsen ankommer att föreskrifva de särskildta controllör, som kunna anses nödiga lill förekommande af finare ulls införtullning såsom gröfre. Ur: Fick-: med guldboett 1 stycke 2 andra slag .. 1 stycke 32 Väggoch Studsare: af bronz, tullbeliandlas som metaller, sammansatta, ej specificerade, arbetade. andra slag ..
Sedan provincial-läkarebeställningen i Herjeådalens distrikt af Jemtlands län blifvit ledig, har Sundhets-kollegium tid efter annan i stadgad ordning kungjort densamma till återbesättande, utan att någon sökande sig anmält. Med tillkännagifvande häraf, har Kollegium 1 underdånighet fästat uppmärksamheten på svårigheten att, uti en så aflägsen landsort, kunna erhålla någon fullt qvalifiserad läkare, hvilket ock redan förut år 1837 föranledt Kongl. Maj:t att tillåta den sist aflidne tillförordnade provincialläkaren att, emot lönens åtnjutande, såsom arfvode, tillhandagå orten med läkarebiträde; men vid inträffande medico-legala förrättningar har man, i följd af hans inkompetens dertill, varit nödsakad att beordra annan legitimerad läkare. Kollegium, som hyser den öfvertygelse!!, att med den nuvarande ringa lönen å stat, hvilken blott utgör 432 R:dr 24 sk. banko, ingen sökande sig anmäler, hemställer, att lönen måtte förhöjas till minst 666 R:dr 32 sk. banko; och får jag så mycket heldre föreslå, att Eders Kongl. Maj:t måtte af Rikets Ständer äska ifrågavarande löns förhöjning till detta belopp med 234 R:dr 8 sk. banko, som extra läkares beordrande att i distriktet tjenstgöra skulle blifva för Statsverket betydligt kostsammare. Uppå jemväl Statsrådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, behagade Kongl. Maj:t i nåder bifalla, hvad sålunda blifvit föreslaget. 24:o.
Priset å koppar var, år 1860, 67 R:dr 18 öre och, år 1861, 67 R:dr 94 öre per centner; och torde således kopparräntan för nästa statsregleringsperiod ej kunna beräknas till mer än 1,100 centner, som, å 67 R:dr, utföras med 7:o. Tiondetackjernet. Med anledning deraf, att tackjernstill verkningen vid hyttor, belägna utom de privilegierade bergslagen, vid sista riksmötet blef från tionde befriad, beräknades då inkomsten häraf till allenast 17,000 centner med ett värde af 34,000 R:dr. Den har visserligen under de tre åren 1858—1860 i medeltal uppgått till 37,003 centner, som vid försäljning inbragt 94,653 R:dr, men af ofvannämnda orsak torde likväl denna inkomsttitel nu böra bibehållas vid sitt förra belopp, eller 8:o. Svafvelbrukstionden, omfattande jemväl vitriol och rödfärg, beräknades vid sista statsregleringen till endast 1,700 R:dr; men då densamma i medeltal under de tre åren 1858—1860 lemnat 5,810 R:dr, synes den kunna nu utföras med åtminstone 9:o. Mantalsp enning arne, hvilka af Rikets
Men det inträffar dock stundom att en person, 518 Den 30 December. sorn icke har arfvingar, försummar att uppgöra testamente, och detta kommer sannolikt att inträffa oftare hädanefter än hittills i följd af befolkningens förökning och större rörlighet. Detta är dock saker, om hvilka man kan hysa olika tanke. Men Frih. Armfelts afgifna reservation tyckes icke stå i riktigt sammanhang med hvad han nu anfört. Dock tror jag att, om man vill lemna efterlefvande maka endast besittningsrätt på lifstid, så är nästan intet vunnet. Jag har endast velat nämna dessa ord, utan att derföre framställa något bestämdt yrkande. Frih. Armfelt: 1 den siste värde talarens yttrade finnas ett pär ord, som jag måste upptaga till besvarande. Han säger nemi., att min reservation går ut på annat än mitt mundtliga yttrande. Det är sannt att min reservation, såsom mera hypotetiskt uppställd och börjande med ordet »Om», kan anses snarare gå ut på en begäran om återremiss än ett yrkande på afslag. Detta härleder sig deraf, att, då jag icke kunde inom alla Riks-St:n få mundtligen framställa och försvara min mening, jag ansåg mig böra i nödfall nöja mig med den återremiss, som, äfven om man gillar motionens syfte, syntes mig af formella skäl icke kunna förvägras; hvaremot jag på detta rum, der jag hade tillfälle att närmare utveckla min mening, både kunde yrka och verkligen också yrkade hvad jag anser vara det rätta, nemi. att motionen, hvars sjelfva syfte jag för min del ogillar, måtte icke återremitteras, utan helt och hållet afslås. Detta yrkar jag fortfarande. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till ifrågav:de Betänk, och dels alslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Betänkt, hvartill svarades många nej jemte åtskilliga ja, och sedermera propos. på afslag å detsamma, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Treffenberg, Curry:
Under sådana förhållanden, och då jag anser att man bör tydligt uttrycka hvad man vill, i synnerhet då det är fråga om ett undantag från den så vigtiga allmänna regeln, att den, som gör affärer, äfven bör ansvara för sina skulder, anhåller jag att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts inbjudning, behagade vidhålla sitt förut i ämnet fattade beslut. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på antagande af Utsk:ts inbjudning, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå samt godkännande af de föreslagna voter:s-propos:na, hvilken propos. med ja besvarades. Utsk:ts inbjudning och förslag till voter:s-propos:r rörande § 7. Hr von Koch: Då jag förra gången, när denna fråga var föremål för R. o. Ad:s behandling, fullkomligt uttalade mina åsigter i afseende å detta ämne, vill jag ej nu, genom ett onödigt upprepande af desamma, upptaga R. o. Ad:s tid, utan anhåller jag att Ståndet äfven i denna punkt täcktes vidblifva sitt en gång fattade beslut. Sedan öfverläggningen förklarats härmed slutad, framställdes först propos. på antagande af Utsk:ts inbjudning, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå samt go<h* 246 Den 10 November. kännande af de föreslagna voter:s-propos:na, hvilken propos. med ja besvarades, Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Lag-(Jtsk:ts den 7 dennes bordlagde Betänk. N:o 79, i ani. af motion om förändring i lagstiftningen rörande äktenskapsförord samt mannens målsmansrätt för hustrun. Upplästes och godkändes nedannämnde, från Exped.-Utsk:t inkomne, förslag till U. St:rs underd. skrifvelser till K. M., nemligen: N:o 151, i fråga om ersättning af Statsverket till 3 officersenkor för innehållen aflöning för deras numera aflidne män under krigsfångenskap; N:o 152, i ani. af K. M:s Nåd.
Prot. 1840 oeh 1841- 4 Sunil. 1 Afd. 2 Band. 18 Slats-TJtskoltets Utlåtande, N.o 42T - Grundlagar ställa Regeringens rådgifvare till ansvar, och detta stundom ganska hardt, för deras regerings-rådslag. Men hvarför? Om icke emedan Nationen anser de deraf föranledda regeringsbeslut verkligen vara gällande. Ty voro de det icke, så vöre ansvaret äfven en orimlighet. Jag har äfven i denna fråga deltagit i remmissen till Conslitutions-Utskottet och anser högst nödigt alt denna sak strängt efter Grundlagarnes föreskrift behandlas. Men just af samma öfvertygelse anser jag äfven skulden vara Nationens, emedan den är Regeringens. Också är jag förvissad, att fordringsegarne, hvarhelst de finnas, ännu tilltro Svensk Regerings beslut ega giltighet, och att de nog ega eller skalla sig medel att utkräfva sin rätt exeoutivt, om så olyckligtvis skulle behöfvas. Så mycket jag beklagar sjelfva förhållandet i denna sak, anser jag dock ännu beklagligare, att icke förlägenheten aflijelptes i dess första framträdande, då det kunnat ske på ett lätt, ett ädelt och värdigt sätt, genom Öppen beredvillighet mot Regeringens öppna framställning. Mea hvad som nu visserligen är mera inveckladt, är dock ingalunda omöjligt. Jag vill visserligen icke föreslå någon förändring i anslaget till Minister-Staten, hvilket, emot en redan fastställd reglering, vöre oformligt. Deremot anser jag ett årligt extra anslag af 100,000 Riksdaler under 5 års tid böra beviljas till den ofta omtalta bristens successiva betäckande, med underdånig anhållan, det behagade Kongl. Maj:t vid kommande Riksdag eller , om äfven så önskas, vid de vanliga Stats-Revisionerne, låta meddela ordentlig redovisning, huru medlen till ändamålet blifvit använde, så vida icke Rikets Ständer anse lämpligare att låta hela denna liqvid genom dess egna Fullmägtige besörjas. En sådan behandling af detta ärende har jag dessutom ansett vara föranledd af hvad Utskottet yttrat i dess förut afgifna Utlålande NT:o 40•
En del af de egendomsägare kring lmfvudstaden , hvilka hittills brukat sina egendomar med statdrängar, hafva under de sednare åren börjat att inföia vid sina egendomar ett för deu arbetande folkklassen i ekonomiskt afseende O ännu mer förderfligt hushållningssätl, derigenom att de, i stället att hafva statdrängar för hela året, antaga arbetare endast för sömmarmånaderne. Dessa blifva då med hustrur och harn utan tillfälle att om vintern kunna erhålla någon förtjenst, och exempel saknas ej att sådane arbetare af nöd blifvit tvungne alt olofligen förskalfa sig det nödtorftiga uppehälle, sorn hus - 6 bönders hårdhet samt egennyttiga och förvända hushållningssätt förhindra dem att ärligen förtjena. Den hos allmogen stigande lyxen i klädedrägt, husgeråd och boningar samt dess sorglöshet för kommande dagar hindra ock välmågan att tillväxa, och såsom ett ganska svårt hinder derför uppgifvas äfven det minskade förtroende i handel och vandel, som uppstålt af det tillfälle, som genom Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835 angående handel af lösören blifvit beredt hvar och en mindre rättsinnad person att skydda sitt lösörebo för utmätning, och deråt allmogen allt mer och mer sig begagnar. Arbetslönerna rätta sig icke efter sädespriserna, utan äro nästan oförändrade, bättre och sämre år. För ett sömmar-karl-dagsverke betalas 24 å 32 sk. banko och för ett sommar-qvinns-dagsverke 12 å 16 sk. banko. Vinterdagsverken kosta hälften eller en tredjedel mindre, och för slöjd, timring och murning betalas någon förhöjning. I trakten af hufvudstaden är det numera ej så god tillgång på arbetsförtjenst sorn förr, synnerligast om vintern, då ganska många arbetsföre personer sakna arbete, men i öfriga delar af Länet är ännu ingen svårighet lör den, som vill och kan arbeta, alt förtjena sitt uppehälle. Någon annan anmärkningsvärd konstflit finnes ej, än skeppsbyggeri, som idkas af skärgårdsallmogen, synnerligast i Wätö socken. Näringar.
Emot de Hrr, som yttrat att Frih. Palmstjernas förslag vore så helt och hållet nytt, att det icke kunde behandlas i sammanhang med Utsk:s förslag, ber jag att få erinra, att samma förslag, som Frih. Palmstjerna framställt, redan under den förra discussionen i ämnet här på Riddarhuset framställdes af bland andra, mig sjelf. Utsk. har också i sitt betänk, pag. 9 omförmält detta förslag. Der står: ”Under åberopande af de skäl, som grundlagt K. M:s i förevar:de ämne framställde förslag, hafva åtskilliga ledamöter utaf R. o. Ad. samt PresteSt. hemställt, dels att de af summan nu utgående persedelräntor måtte förvandlas antingen till spanmål och smör eller ock till dessa tvänne artiklar, jemte dagsverken och jern eller ock till 2 å 3 för orterna mest vanliga artiklar.” Vidare är inom begge förenämnde RiksStånd föreslagit, ”att, med undantag af de hufvudsaklige räntepersedlarne: spanmål, smör och drängedagsverken, hvilka borde utgå i enlighet med nu gällande grunder, alla öfriga under ordinarie räntan inbegripne persedlar, mätte förvandlas i penningar, samt derefter i all framtid med ett bestämt belopp kontant utgöras.” Hr Den 7 Sep te ml) er e. m. 05 Hr Nordensvan har i sin reservation framställt alldeles samma förslag; huru kan man då påslå ali della förslag är alldeles nytt och att yttrande deröfver nu icke skulle kunna meddelas. Då en reservant framställt detta förslag, är det väl då tänkhart att nu afslå Utsk:s betänk, och förklara att man vill såsom en serskildt motion behandla denna sak. För min del anser jag grundlagen icke, utan den uppenbaraste misstydning, så kunna förstås, och jag måste deremot reservera mig. Gr. Anckarsvärd: Mine Hrr, jag befinner mig vid detta tillfälle i en särdeles egen ställning, då mitt omdöme finnér sig i strid emot personer, vid hvars åsigter jag gemenligen fäster det största afseende.