Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelkes förslag, delar jag äfven hans åsigt rör:de jordvärdets stigande efter all probabilite under de kommande 40 åren såväl som under de sist förflutna, så att då man beräknar den häfstång till idoghetens lifvande, som ligger i en kommunikations-anstalt sådan som den ilrågavande, skall Staten icke kunna sägas derpå hafva gjort någon förlust. Den 28 Augusti f. m. 515 Del är dessutom ganska problematiskt huruvida den s. k. allmänheten suckar mycket öfver det beslut, som i går fattades; jag tror att när man kommit till sans och fått se den nytta som fäderneslandet vinner af denna anstalt, skall allmänheten gifva sig tillfreds och lacka Gud till att Sverige icke ligger andra länder efter i sådant fall. Jag yrkar bifall till Utsk:s förslag. Gr. Mörner: Det är med anledn. dels af Gr. Hamiltons och dels af Hr Prinlzenskölds yttranden, som jag åter begärt ordet. Den 4:de punkten innehåller: ”alt det, åligger bolaget ali i öfverensstämmelse med det reglemente, som af K. M. i nåder utfärdas, sedermera fortfarande underhålla jernbanan i fullt ändamålsenligt skick oell fortfarande verksamhet; skolande sådant genom, af K. M. förordnade personer, anställd besigtning årligen styrkas, innan utdelning å jernvägsaktierne får ega rum”. Det nådiga reglementet kommer således alt omfatta luiru rörelsen på jernbanan skall bedrifvas och hvad som skall besigtigas, och i denna föreskrift har man säkerhet alt icke besigtningen skall inskränkas uteslutande till sjelfva hanan, utan till allt hvad dermed står i sammanhang, hvadan äfven deras fruktan, som anse alt förhållandet icke skulle komma att utrönas, derest icke de af Gr. Lagerbjelke föreslagna ord i 5 mom. insattes, är fullkomligt öfverflödig. Att Utsk. icke skrifvit ett fullständigt reglemente för jernvägen, deruti tror jag (Ilsk. hafva handlat ganska välbetänkt. Utsk. bar dessutom i slutet af sitt utlåt, hemställt, det skulle Ständerne anhålla det täcktes Konungen meddela de ytterligare föreskrifter, sora K.
befallt honom sadla » Wilder Jäger » samt Vid inköp af till brödet nödiga ingredienförbjudit honom att såsom vanligt vara henne ser, bör man ogerna taga mindre än 1 säck följaktig. På hans böner och föreställningar mjöl af hvarje sort och cirka 8 kilogram hade hon ej lyssnat, utan endast svingat sig socker, emedan mycket små partier falla sig upp på hästen och i sträckt galopp ridit bort åt proportionsvis dyrast; likaså bör man förse Jastrauerskogen. » O, hon tar bestämdt lifvet sig med smör och ägg under de tider af af sig. — » Wilder Jäger » hade ej varit ute året, då prisen å dessa varor äro blligast. på nere dagar. » Skulle så inträffa, att man någon gång icke Ack, jag förstod hennes mening allt för väl! får köpare till de kakor, som ej kunna förAtt få ett par hästar sadlade och hasta efter varas goda öfver en eller annan dag, så ligger uti samma riktning ' var ett ögonblicks verk. det icke så stort penningevärde i dessa att » Hunden skall hjelpa oss, » utropade jag. man derigenom kan ådragas en större ekoJurgen förstod min mening, ty han löste nomisk förlust, så vidt icke detta missförhålMacleod från den kedja, hvarmed han hölls lande ofta upprepas. bunden i hundgården. Tjutande och med Försäljning af matvaror är, snart sagdt, långa språng rusade han i väg, vädrande den enda handel, som i dessa tider kan föreBeatrix ' spår. tagas med något hopp om framgång, ty äfven Jag var i den hemskaste oro. V i redo i om flertalet menniskor i alla andra afseenden fyrsprång ned till Jastrauerskogen — • intet spår måste inskränka sina utgifter, så kan dock efter Beatrix! V i fortsatte vår färd, blindt ingen, trots samtliga » svältkonstnärers » påstå- följande Macleod. Ändtligen kommo vi genom ende, utan olägenhet undvara » det dagliga skogen ut på ett stort fält, som sluttade skarpt brödet ». nedåt, begränsadt å ena sidan af en bäck, Visst och sant är dock, att den, som egnar som löpte jemte en hög, bred stenvall.
Dito till befästnings-arbeten å Waxholm och uti Stockholms skärgård 50,000: 50,000: Dito till Carlstens Fästning och Marstrands hamnförsvar samt befästningsarbeten vid inloppet till Carlskrona, gemensamt, 40,000: 40,000: —■ — Försäljningsmedel (för försåld proviant) 32,934: 11. 1. 29,786: 40. 6. Balans till påföljande äret: Credit. Utgift: Carlstens — Kongl. Flottan i Carlskrona, till kapeller och skjul öfver lavettagen å Kastellet Kungsholmen 639: 31. — Summa 14,812: 36. 2. hvilka alla komma att upplagas till redovisande i 1844 års räkenskaper. Å den, i 1843 års Revisions-berättelse omnämnda, f. d. Fortifikations-redogöraren å Carlsborg K. N. Hallströms, balans hafva i afräkning 363 R:dr 32 sk. 11 rst. blifvit, den 7 December 1843, inbetalda, hvilka medel i räkenskaperna, under titel: ”deponerade medel,” upptagits och blifvit i Rikets Ständers Bank insatta. En per Mille Fonden, uppkommen genom det i 5 §. af Kongl. Förordningen den 22 Maj 1794 och Kongl. Brefvet den 18 September samma år intagna stadgande, att, i följd af den staden Götheborg förunnade nederlagsfrihet å utländskt gods, en per mille skulle erläggas i afgift, vid inkommandet och utgåendet af dylika varor, samt utaf dessa medel bildas en fond för allmänna byggnader i Götheborg, hörande till militär-behof och stadens försvar; hvilken afgift sedermera, på grund af Neder lags-förordningen den 5 Maj 1813, upphört. Denna fonds räkenskaper, som i Kongl. Kammar-Rätten undergått granskning för båda åren utan anmärkning, utvisa: Debet. år 1§4*. år 1§43. Utgift: Arfvode för fondens räkning i Banken 3: 3: Balans till påföljande äret:
5 Ari. i författningen med* gifver, skulle i synnerhet bidraga till fylleri hos den lägre arbetande classen. i>) att all försäljning af brännvin under forsslandet deraf, från en ort till en annan, 30 Bevilln»,Lag XiAllmMesv.o.Oer.‘Utsk.Bii.Nini6. äfvensom »Jenna varas kringförande på åkdon till Kyrkor och samlingsställen samt byar emellan, måtte förbjudas; c) att inga krogar å landet må få finnas, utom Gästgifverierne} a) att inga Kungörelsef om brännvinsförsäljningar i enskilda hus eller gårdar må från Prediksstolarne få uppläsas! och *) at', vid åtal 3 Lönnkrogen, åklagare rnS varda tillåtet att åberopa, såsom vittne, ilen som sjelf njutit varan. Sluteligen hafva ock åtskillig? Talare, be* träffande io'.de frågan, yttrat sig emot Utskottens dervid framställda förslag, att Kongl. Majas Befallningshafvandes Domsrätt, i mål, som angå oloflig brännvinslörsäljning, må upphöra, och dessa mål hädanefter vid allmänna Domstolar* ne ’ åtalas och afdömas, hufvudsakligen på den grund, att mål af denna natur skulle fordra en skyndsammare behandling och afgörande, än vid de vanliga Domstolarne kan förväntas eller åstadkommas. Då likväl, 1 öfverensstämmelse med hvad i det förra Betänkandet blifvit yttradt, Lagoch Oecortomie* Utskotten anse, att det yrkade bi* behållandet af förbudet i 4 §.
Fögderier Litt. I. P o w w w w E? £ w 5? m SS SL fe SS r jr e* oa fe tr E E 5’ jas oa o 3 oa 09 3 oa 3 H 3* 3 n 2 0 ÖQ 3 2 c 5’ oa 3 Upsala Län .. 17 i 46 _ 32 44 Stockholms 16 15 _ 19 _ Södermanlands — _ 30 Östergöthlands Gottlands — _ Calmar. Christianstads distrikt Engelholms d:o — Cimbritshamns d:o Malmöhus __ _ __ Hallands _ __ Götheborgs 20 — _ Elfsborgs 12 32 Skaraborgs — 4 9 , _ 32 32 Nerikes. Kopparbergs Gefleborgs. C <y n 3 W Co ‘re" g ? ► P CP5 - fe 2* ? > cp re" ^ P i Upsala Län Stockholms Södermanlands Östergöthlands Gottlands Calmar. Calmar öland Blekinge . \ 16 33 Jönköpings Kronobergs Christianstads. Upsala Län Stockholms Södermanlands Östergöthlands Gottlands Calmar. Calmar Öland Blekinge Jönköpings Kronobergs Christianstads. Christianstads distrikt Engelholms d:o Cimbritshamns d.o Malmöhus Hallands Götheborgs Elfsborgs Skaraborgs Nerikes. Nerike Bergslagen Wermlands Westmanlands St. Kopparbergs Gefleborgs. Gestrikland Helsingland Wester-Norrlands jemtlands. Jemtland Herjeådalen Westerbottens Norrbottens Jordeboks-Dagsverke. Litt. I. Sammandrag af samtlige Sj Uneus jfMurliegångs-Wajcor för åren —ÄH-tit. Upsala En Tunna Hvete. Eu Tunna Råg. En Tunna Korn. En Tunna Malt. Eu T Hal inna ra. Ett ju Smör. Litt. i. Ett M Salt Fläsk. Ett Torrt Klitt. Ett M Talg. Ett Humla. Ett st. Oxe. Ett st Ko. Ett st. Får. Ett st. Ett st. Ett st. Litt. I. Ett Jfå Li Vr X. akEu^sc ögo Veij n. onEtt jfå Hårdvallshö. Ett So lass H 25 nmar■> om få.
Herr Landt-Narskalken gjorde derefter pro, position i likhet »ned hivad Grefwe Erner föreslagit, sm hwilket Herr Landl.Marskalken förmälte äfwen 544 Den -i Julli - öfwen wara hufwudsakligen instämmande rued hwad Le-or.qare-Sländek, eirtigt protocotls-utocag >af den is Jul-i, som nu företeddes, för sin de! bestulit. Pooposiuouen bifölls. ^lästes ett i frän Stais-Ulskok ef inkommit beta nkgikde om öiiksgäldsrContci, eks enjkilte, sanik desi och E lpfts Werkeks samfalle penninge behof, li l grund för bewl!!liingens bestämniande m m. Greswe Norner, ^Zolpn OÖILN, yltrade all det wore lika enligt med grundlagar,c^ som med ämnets wigt, att dei nu upläste betän/ande stulle förbtiswa pä bordel hwilaude; men hemstälde derjemte, om icke, pä det Ridderskap-' och Adeln matie komma i belägenhet, atl, wid mälels föredragning kunna jalia ett fui-.ständigt beflut, en afdrift ak betänkandet kunde kill Banco-U »stoltet ösiverlemnas och Utsko let anmodas alt skyndsammast inkomma till Riksens Ständers plena med » lärande öfver de pu eter deruti som med Banque» agde gemenskap. Häruti instämde Friherre Imlioncranl/:; och Grefwe Nornors förslag b ef, uppå gjord proposition af Herr Lantn-iNarskalken, bisialiit. Grefwe
Pag. 12 (Fortsättning) rad. 4 nedifr. står: sospital — läs: hospital. » 28 (Fortsättning) rad. 15—15 uppifr. står: fyra procent ä detsammas ursprungliga belopp skola före slutet af hvarje år till Riksgalds-kontoret inbetalas, af hvilka fyra procent, tre beräknas — läs: fem procent å detsammas ursprungliga belopp skola före slutet af hvarje år til! Riksgäldskontoret inbetalas, af hvilka fem procent fyra beräknas. » 76 (Fortsättning) rad. 2 uppifr. står: sättas — läs: rättas. I reservationerna står på liera särskilda ställen: Riksdags-fullmägtigen C. E. Sköldberg — läs: C. G. Sköldberg. Me tili Ii. St. Stockholm, tryckt bos Sam. Homstedt, i sou. Slats-Utskottels Memorial JW 124. 1 N:o 124. Ank, lil] Exp.-Utsk. den 6 Juli 1860, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af fiiks-Ständens skiljaktiga beslut, angående regle ringen af utgifterna under Riks-stalens Första Hufvud-lilel. (U. A.) Efter tagen kännedom af Riks-Ståndens, genom Protokolls-utdrag Stats-Utskottet delgifna beslut, i anledning af Utskottets uti Utlåtandet M 47 gjorda förslag och hemställanden, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Första Hufvudtitel, får Utskottet härmed afgifva det vidare yttrande i vissa af dessa frågor, hvartill skiljaktigheterna i Riks-Ståndens omförmälda beslut funnits föranleda.
1: 50 samt för dödsannons inom ram kr. 5: — ett pris som måste betraktas som synnerligen moderat, då hänsyn tages till vår upplagas ovanliga storlek och den jämna och utbredda spridning tillkännagifvandet därigenom erhåller. Bedaktionen af Idun. * Under oket För Idun af Hella. K on satt med händerna slappt nedsjunkna i knäet och stirrade framför sig i den af en enda lampa upplysta salongen. Plötsligt spratt hon till vid den tunna skarpa klangen från pendylen borta på spegelbordet. Hon räknade klockslagen, ty hon kunde i dunklet icke se urtaflan. Elfva! Hon lade med en suck af trötthet ihop det framför henne på bordet liggande handarbete, hvarmed hon under aftonens lopp då och då gjort ett försök att sysselsätta sig. Men de styng hon i kväll tagit därpå, kunde lätt räknas. Hon reste sig och började gå fram och tillbaka på det mattbelagda golfvet. Slutligen kastade hon sig ned i den i ett hörn af rummet stående gungstolen. Hon tillslöt ögonen och stödde hufvudet tungt mot konsolatören, under det hon i ett nervöst oroligt tempo trampade stolens medar. Klockan slog tolf. Hon rätade på sig och trädde långsamt fram i lampskenet. Hon måste väl gå till sängs, fastän det var ändå olidligare att ligga och kasta sig af och an i sängen och vänta, vänta — men det skulle endast reta honom, att finna henne uppe, då han kom hem. Hon stod med mörk uppsyn och smärtsamt hopknäppta händer, utan att blifva färdig med att sätta i verket beslutet att släcka lampan och gå och lägga sig. Huru förgrämdt var icke uttrycket i detta bleka anlete, huru trött var icke hållningen på detta ännu ungdomliga hufvud, som förr burits så käckt och stolt! Slutligen släckte hon lampan och gick in i sängkammaren. Det var varmt därinne. Hon tyckte sig redan i inbillningen känna den motbjudande blandning af tobaksdoft och punschångor, som hennes man brukade medföra, och gick bort och öppnade fönstret och lät sin heta panna svalkas af den friska nattluften. Då rummet blifvit afkyldt, stängde hon fönstret och började långsamt kläda af sig. Då hon lagt sig, föllo hennes ögon på de på nattduksbordet liggande bönböckerna. Hon sköt dem åt sidan.
Åt ”Skol-Styrelsen inom hvarje dislrict vare bufvudinseendet å dervarande skolor anförtrodt,” Som Bonde-Ståndets beslut, alt communerne måga bestämma skolornes anta] och beskaffenhet i hvarje pastorat, icke är af något annat Stånd biträdt, lärer detta beslut förfalla, heldsl de öfrige Stånden bestämdt föreskrifva, att i hvarje socken skall finnas minst en lärare, der icke folkmängden är så ringa och local-föi hållanden för öfrigt medgifva , att en lärare kan ändamålsenligt bestrida undervisningen för flere socknar. Genom hvad Preste-Ståndet i denna del beslutat, har detta Stånd, lika med Ridderskapel och Adeln samt Borgare-Ståndet , ordagrant antagit Utskottens förslag i 1 mom. af denna § , hvilket således kommer alt bibehållas efter förslagets lydelse: ”1 hvarje socken bör anställas minst en lärare; dock må tvänne ”eller flere socknar ornen lärare sig förena, der folkmängden är så "ringa, att en lärare kan ändamålsenligt bestrida undervisningen ”samt local-förhållandet för öfrigt sådant medgifver/* Hvad åter ardra mom. af förslaget beträffar, skiljer sig Preste-Ståndet från de öfrige Stånden, genom föreskriften, att i hvarje socken skall finnas minst en, helst fast, Skola, så vida icke locala hinder möta, då genom Utskottens förslag, det Ridderskapet och Adeln jemte Borgare-Ståndet godkänt, denna fordran icke är utsträckt vidare, än till hvarje pastorat, och BondeStåndets beslut medgifver en än ytterligare inskränkning af denna fordran. Då detta enskilda beslut således lärer förfalla , torde Preste-Ståndet icke finna någon betänklighet alt instämma med Ridderskapet oeh Adeln samt Borgare-Ståndet om förslagets antagande i denna del, helst vilkoret om undanlag, der locala hinder möta, är äfven i Utskottens förslag förutsatt, genom den allmänna bestämmelsen , som öfverlemnar åt vederbörande Embetsmyndigheter att pröfva, hvilka undantag från föréskrifternes tillämpning, som måga meclgifvas.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Hr Gripenstedt: Joli. Aug,: Hvad den satsen vidkommer, att directa val, ifrån tbeoretisk synpunkt tagna, äga företräde framför val i afdelningar; så har min opinion blifvit uttryckt af den siste talaren, ehuru detta företräde i praktiken torde vara tvifvelaktigt. Hvad åter angår den sats, sora af Hr Lagerhjelm blifvit yttrad, eller att inflytelsen på valen till eleqtorer skulle vara mindre, då dessa skedde på det sätt som de nu tillgå, genom bänkman, än på sätt Utsk. föreslagit, så har detta endast blifvit påstådt, men icke bevisadt. En annan värd talare, Hr von Troil, har deremot sagt motsatsen, och såsom bevis exempelvis uppgifvit några tidpunkter, då bänkm:s-inrättningen skulle hafva varit särdeles missbrukad. Vidare har Hr Lagerhjelm mot Utsk:s skäl, att det vore svårt att inom bänkm.afdeln;na, som innehålla ett mindre antal personer, finna sådana, som vore tjenlige till bankmän, anfört, att som bänkman ofta tillsättas genom lottning, vore just detta ett tecken till att det finnes nog mångå sujetter. Det är sannt, att ett sådant förhållande kan bevisa detta, men det kan äfven bevisa något annat, och jag fruktar att så är. — Vidare har det af en annan talare blifvit sagdt, att det vore fördelaktigt, om minoriteten äfven fick yttra sig; — den meningen vill jag icke bestrida, men jag vill bestrida, att sådant kommer att äga rum genom bänkm.valens bibehållande. Väl är det sannt, att vid sjelfva bänkm.valet en mer eller mindre del kan tillsättas af minoriteten, men vid valet af electorer tager majoriteten ut sin rätt och i 3:dje instansen eller i utskrsvalen försvinner minoritetens inflytande helt och hållet. Jag De n ii April f. ui. förenar mig således med dem, som tillstyrkt antagande af Utsk:s förslag. Hr Lagerhjelm:
Jag anser det för mig åtminstone bara en heder, en ära, att såsom ledamot af detta RiksStånd få deltaga uti öfverläggningarna och besluten om fäderneslandets angelägenheter från samma plats, som af mina förfäder varit för samma ändamål begagnad, icke glömmande de tänkespråk, som murarne af denna byggnad bära på deras yttre sida åt Riddarhustorget. För min del är jag således af den tanken att nuvartde inredning hvarken behöfver eller bör förändras, >och tror dessutom att, det blefve en vanprydnad för detta rum att införa sådana beqvämlighetsanstalter som de unga männen synes önska. Man skulle då lika gerna kunna inrätta sälen i form af liggstolar ty äfven dessa höra till heqvämligheten; och dä den skall uteslutande ligga till grund för en förändrad inredning af Riddarhussalen, så bör ju ingenting underlåtas, som kan leda till ett så, efterlängtadt mål, äfven om man derigenom komme att alldeles förstöra den fulländade symmetri som utaf architecten blifvit inlagd uti hela inredningen af denna sal; en åtgärd, som likväl enligt min öfvertygelse nära nog vore ett helgerån. Jag är af den sinnesart, att jag gerna upolTrar heqvämligheten för tillfredsställelsen att hafva denna uråldriga byggnad bibehållen i sitt ursprungliga skick. Må man göra de förbättringar, som äro alldeles nödvändiga; såsom golfvets omläggning, inrättande af en osynlig värmapparat o. s. v.; men på det högsta protesterar jag mot hvarje sådan förändring, som afser att införa några beqvämlighets-inrättningar, hvarigenom salens utseende komme att helt och hållet förändras. Det är Riddarh.-Direktms förtjenst att detta icke redan skett, såsom en följd af det nog förhastade beslut, sora vid sistförllutne Riksdag af R. o. Ad. vid ett tillfälle, då icke serdeles många ledamöter voro tillstädes, blef fattadt, och jag får härmed betyga Direkt:n, för detta sitt kloka handlingssätt, min varma erkänsla och tacksamhet, likasom jag år icke mindre tacksam emot Utsk., som genom sitt omdöme om Direkt:ns förfarande i detta fall Den 11 Febranri.
Preslc-Ståndet den 4 Borgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet deri 1! Rikets Ständers förordnande för Häradshöfdingen, Riddaren af K. N. O. Garl Wester, att vara Rikets Ständers Justitieombudsman. Vi efterst;rifne Sveriges Rikes Ständer etc. etc. etc., som härstädes å lagtima riksdag äro församlade, gore veterligl: att, sedan, enligt hvad §§ 96 och 97 Regeringsformen samt § 63 Riksdagsordningen stadga och förmå, väre Elektorer i laglig ordning utsett Häradshöfdingen i Listers härad, Riddaren af Kongl. Majlis Nordstjerneorden! Carl Wester alt bekläda Justitie-Ombudsmans-embetet; sä vilje Vi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Carl Wester, att vara Vår Justilie-Ombudsman. hvarvid honom åligger att ställa sig till efterrättelse Rikets Grundlagar och laga stadgar, jemte den särskilda Instruktion, sorn under den 1 Mars 1830 blifvit för Justitie-Ombudsmannen utfärdad; och kornmer han att åtnjuta de löne-vilkor och öfriga förmåner, som Vi för detta embete anslagit. Till yttermera visso hafva Vi detta förordnande underskrifva oell mod våra insegel bekräftat, som skedde i Slockholm den 8 Februari 1860. 46 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 25. Xo 95. Uppläsl och godkändt hos Ridd. och Adeln den 4 Fehr. 1860. Presle-Slåndet den 4 Borgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet den 8 jRikets Ständers förordnande för Advokat-Jiskalen Nils August Fröman, att vara Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans Suppleant.
Då denna § förmodligen blir återremitte rad, vill jag icke besvära K. o. Ad. med något längre anförande, men måste dock till besvarande upptaga Hr Stuarts yttrande ang:de påpekningarne, som han ansett nödvändiga. Jag vill då citera 3:dje mcnr.t. Der står: ”egendomens vid verkställd värdering för erhållande af lån från hypotheksinrättning antagna värde, såvida sådan värdering skett under nästföregående tio år»; detta är ordagrannt citeradt ur 25:te §:n i stadgan; men derefter kommer Utsk:ts påpekning: »och det Den 18 Maj e. m. egendomen dervid åsätta värde sedermera icke blifvit i väsendtlig mån förändradt.” Jag hemställer, om en sådan anvisning är nödvändig. Jag föreställer mig nemi., att en tax:s-komité icke är så enfaldig, att den tager till ledning för omdömet ett hypotheksvärde, som den vet är i väsendtlig mån föränderligt. Om det är förändradt, få de icke veta, utan att derom skaffa sig underrättelse. Derföre har jag också velat öfverlemna dem åt deras eget omdöme. Jag fortfar i mitt yrkande på återremiss. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. hlef §:n återremitterad. § 5- Gr. Mö rner: Med afseende på det sammanhang, hvari denna § står till de af B. o. Ad. redan återremitterade §§ om fastigheters uppskattning, får jag yrka densammas återremitterande till Utsk:t, och tinner jag ytterligare skäl dertill uti det förhållande, att, enligt min tanke, misstag är begånget i afseende på ordningen vid uppräknandet af de faktorer, hvarpå tax:s-komitén skall grunda sitt omdöme. A terremitterades. § 6. Gr. Mörner:
Idun bör ej saknas i något hem; den vill för alla vara en god tomte, en tillförlitlig rädgifvare. Princip och erotik. ^ ^ T a n talade med mild, lugn röst, som f-Ykk ty^de på en i ämnet tillkämpad öfvertygelse, oåtkomlig för vidare skiftningar. En viss välvillig öfverlägsenhet i tonen stämde öfverens med hans manliga utseende — gestalten lång och värdigt uppburen, blicken klar och vinnande. Men hans sjelfsäkerhet tycktes snarare förtryta än verka öfvertygande pä hans unga motståndarinna. Än brusade hon upp vid hans påståenden, än anföll hon dem med skämt och ironi, alltid med varm känsla, af att hon hade rätt. Hennes lifliga ögon talade om entusiasm och intelligens, och ett beslutsamt drag kring munnen gaf karaktär åt hennes väl formade drag. Båda voro synbarligen intresserade af att utbyta tankar med hvar andra, och allt efter som samtalet fortskred, antog det en allvarligare prägel. » Ni har en sådan förmåga, lektor Hallin, » M I pv I i M L / \ J IN Idun, erhålles c i t gratlsexemplar för hela den tid, under hvilken abonnementet räcker. Aro de samlade abonnenterna färre än 6, torde prenumerautbrast den unga flickan, » att föra folk bakom ljuset med skenbara sanningar. Men låt oss en gång gå till grunden för våra åsigter! Hvarför påstår ni, att männen böra hindra qviunan från allt deltagande i lagstiftningen? Ä r det icke en orättvisa? » » På sätt och vis, fröken Signe. Men glöm inte, att menskliga rättigheter måste utdelas inom samhället med en viss urskilning, så som pröfvad erfarenhet funnit vara lämpligast. En stor del qvinnor nu för tiden inse icke, att de för det allmänna bästas skull böra uppgifva detta anspråk på absolut likställighet med mannen. Jag säger ej. » » Den högsta rätt bör alltid eftersträfvas och ej afprutas med hänsyn till mindre vigtiga fördelar », afbröt Signe. » Jag menar ej », fortsatte lektorn, » att det är förmätet af qvinnan att begära full likställighet med mannen, men jag tror, att samhällets behof bäst tillgodoses, om hon framdeles liksom hittills begränsar sin verksamhet inom vissa områden.