Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kunde val synas billigt, att alla i fråga varande Löntagare njuta lika rätt ; men jag bör fästa Ri d dårskap et s och Adelns upmärksamhet derpå att, då åtskilliga Collc-gier och Embetsverk, vid den allmänna organisatiori och reglering deraf* kom blifvit i fråga ställd och af den Committé, som Riksens Stander beshrtit skall föreslås, lÄde böra och kunna undergå förändringar och indragningar. JuslitieExpeditionen, Hofrätterne och KammarCollegium åter äro Verk, hvilka alltid torde bibehållas till den personal, som der nu häfver lön på stat, om oeksåformen för sjelfva Inrättningen skulle, på sätt redan är föreslaget* eller på annat sätt, framdeles undergå förändring. Anledningen till det särskildta anslag, som. samma Verk erhöll 1812 , är ännu lika gällande, nemligen att deras göromål'äro mera trägne än de öfriga Collegiernas, och det skulle således , i min tanka , icke vara billigt att fråntaga dem en redan erhållen, tillökning, hvarigenom de obetydligt skulle se sina Lönevilkor förbättrade vid den allmänna tilökningen. Hvad JustitieExpedi* ICO Den 2 Juli, e. Hl, tionen enskildt angar, är äfven det1 skäl talande, att långt Hera Ordinarie Embetsoch Tjenstemän der äro tjenstgörande, än de som hafva lön, sä att, t. ex., för 7 RevisionsSecretcrare endast 5 löner och för ProtocollsSecreterare endast 2 löder linnas. Om ock de förres* antal kunde tala mindskning , äro deremot mindst 4 ProtocollsSecreterare oumbärlige, samt borde följaktligen hafva lön på stat. / ' ( Jag öfvérlemnar sluteligen till StatsUtskottets eget godtfinnande att, i fall min anmärkning vinner afseende, föreslå om den 1812 gjorda tillökning bör endast beräknas, såsom hittills, i penningar, eller lika xned den öfriga lönen utgå. Herr Danchvardt, Carl Gustaf:
Skrifvelse af den 23 Maji 1818, anvisade till betäckande af den brist, som, genom Läro-Werkens förändrade organisation ock nya reglering, skulle uppkomma, icke allenast 3139 T:r 23 k:pr Spannemål, utan också de indragne och disponible 153 T:r af F.örläningsSpannemålen; men som likväl den i Hufvudstaden vidtagne förändring och utvidgning af Läro-anstalterne, enligt hvad här ofvan blifvit förmäldt , medfört en minskning af 375 T:r Spannemål uti de förut disponible tillgångarne, samt, vid den allmänna regleringen med UndervisningsWerken i Riket, de i Stockholm befintlige ej erhöllo något tillökadt anslag; alltså och enär den Spannemål, som, genom behaglig tids förläningens indragning intill sista Riksdag, Kronan tillflutit, blifvit af Riksens Ständer anslagen till Scholsoell Undervisnings-Werkens fullkomliga iordningbringande, hafva Riksens Ständer bifallit, att ett belopp, svarande emot den behaglig tids förlänings-spannemål, som efter senaste Riksdag blifvit indragen och, enligt erhållne uppgifter från E. K. M:ts och Rikets Kammar-Collegiurn, endast utgör ifio|' T:r, må utaf öfverskoiten på Stats-Werkets Inkomster, efter Riks-Markegångs-pris beräknadt, utgå till Läro Werken i Stockholm intill nästa Riksdag, 71* XJndtrd&niga Sirtfvittir'. för att användas till Lönförbättring för de Lfrare, som, genom afgångne Lärares pensionerande, icke kommit i åtnjutande af fulla Löner, dock med vilkor, att denna Interims-anvisning, i mån af de tjenstfries afgång eller befordran samt den af dem innehafde Spannemålens återgående till sitt egenteliga föremål, må upphöraj Men något ytterligare anslag till fyllande af bristen uti meranämnde 375 Ttr kunna Riksens Ständer icke bevilja, enär i nästan alla öf* riga Tjenstemanna-Corpser olikhet sig företer uti Lönbeloppen, och de yngre
Den gamla förordnm lyder så: »Verkställes annat till bränneri hörande arbete emellan kl. 8 på morgonen och kl. 5 på aftonen å söneller helgedag bote» etc. Enligt nya förslaget skulle §:n komma att lyda så: »Verkställes annat till bränneri hörande arbete, utom tillsyn vid malteller jästberedriing», etc. Hvad skall jag hafva tillsyn öfver, om icke något skall arbetas? Är det således meningen att jag får tillverka malt eller jäst å sönoch helgedagar? — Jag känner tillräckligt för att veta att det är alldeles onödigt att ställa sin handtering så att man dermed behöfver sysselsätta sig om sönoch helgedagarne. Jag anser förändringen fullkomligt obehöflig och anhåller om bifall till den gamla §:n oförändrad. 134 Den 8 Maj. Hr De Maré: Det var med anledning af Hr von Knorrings forsta anförande jag tillät mig säga, att om ett missbruk egt rum, detta vore kontrollörens fel. Sedan Hr von Knorring emellertid förklarat att kontrollören anställde åtal mot bränvinstillverkaren, kan äfven jag icke anse annat än att kontrollören fullgjort sin skyldighet. Emellertid kan jag icke underlåta att finna, det äfven denna sednare del af historien bort af Hr von Knorring omtalas i sammanhang med det öfriga. Frih. Cederström: Min värde vän, Frih. Alströmer, försvarar med mvcken skicklighet det Betänk., i hvars utarbetande han deltagit, men för mig, som icke återhålles af sådana grannlagenhetsskäl, framstår tydligt, att Betänkt! har sina svaga punkter. Frih. Alströmer åberopar väl, för att lugna vissa farhågor, att ingen af Preste-St:s ledamöter motsatt sig förändringen, men, med all aktning för det Högv. Ståndet, kan man dock säga: Interdum dormitat quoque Homerus. Vidare har Hr Frihm sagt att man icke borde neka ett nödfallsarbete, ri. v. s. att draga oxen ur brunnen. Frih. Braunerhjelm har likväl försäkrat, att någon sådan nödvändighet i detta fall icke förefinnes, och refererande mig till den utmärkta insigt i detta ämne, Frih.
Maj:ts nådiga stat för år 1849 anslagna summa till detta behof. På grund af hvad den underdåniga förklaringen sålunda innehåller, får Utskottet tillstyrka, att ifrågavarande anmärkning får förfalla. Bih. lill R. St. (Rev.-ber. pag. 74. Förkl. pag. 238.) Jemte omförmälande, alt, ehuru Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref den 29 Maj 1848 förständigat Kongl. Krigs-kollegium, att endast i mån af behof hos Kongl. Stats-kontoret reqvirera och lyfta de till förefallande utgifters bestridande erforderliga medel, likväl under år 1849 sa stora belopp blifvit uttagna, alt behållningen å ar tiller i-afdelningens depositions-räkning i Rikets Ständers Bank vid årets slut uppgått till icke mindre än 234,337 R:dr 9 sk. 9 r:st., hafva Revisorerne anmärkt, alt, då Kongl. Kollegium icke närmare redogjort för behofvet af en så betydlig kontant behållning, och det ej eller af tillgängliga handlingar kunnat inhcmtas, att densamma varit till förefallande utgifters bestridande behöflig, större delen deraf syntes verkligen hafva bort kunna såsom besparing disponeras; men som Utskottet inhemlat,' att Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref den 3 Juli 1831 erinrat vederbörande, att för framtiden ställa sig föreskriften i Kongl. Brefvet den 29 Maj 1848 till behörig efterrättelse, samt att sedermera någon behofvet öfverstigaude kontant behållning icke funnits hos Kongl. Krigs-kollegium innestående, och det anmärkta förhållandet således blifvit rättadt, torde ifrågavarande anmärkning få förfalla. Artillcri-Afdelningen. (Extra Stats-anslagen.) § 30. (Rev.-ber. pag. 76. Förkl. pag. 238.) Revisorerne hafva fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, sedan disponenten af Husqvarna gevärs-faktori i Januari 1849 anhållit om ett förskott af 20.000
Då man frågar om en sak, bör man verkligen tacksamt önska att få upplysningar och ej ka^ta bort alltsamman med de orden: » Då lefva vi allt för litet mera än den summan. » Det är ej vackert att tvinga en annan att öppna sitt hjärta och sedan skratta däråt. Detta bafver jag skrifvit, på det att ej den lilla husmodern må tro sig felaktigt bedömd af alla Iduns läsarinnor. Och jag, som går till ett fattigt hem, jag önskar att jag kunde, om än ej spara precis så grundligt, fastän det är prisvärdt, så att jag dock kunde taga mitt kall så modigt och så på allvar som hon. Johanna. 1893 glas skummad mjölk. Åtgången för veckan blir exempelvis: Uägg 0: 75 Mjölk, skummad, 9 liter a. kaffe, Brasil 0: 60 Kaksocker 0: 15 Hästkött och skummjölksost 0: 75 Salt 0: 03 Smör 1: — Flott 0: 13 l 8 ' 5: — Ägg äta vi aldrig, ty dels äro de dyra och dels riskera vi att finna en kyckling i dem om sommaren, och om vintern äro de ofta B k ä m d a. Dessert få vi hos svärmor, öl dricka vi ej, ty vattenledning finnes i huset. Då de andra täflande ej brytt sig om att upptaga bröd till maten, har jag ej velat göra det heller, men i det stället har jag satt upp ända till 40 öre mjöl för att vara liberal. Ättika och senap förderfva endast magen. Alla veckor skola vi handla lika; vi äta lika mycket kött som fisk. Vildt skola vi ofta äta under jakttiden, ty jag har några goda vänner, på hvilkas marker jag nog får jaga; gevär och ammunition låna de mig säkert, och i allmänhet delas villebrådet, äfven om jag ej skjutit något, ty jag är en dålig skytt. Äfven funderar jag på att köpa ett metspö, ty då blir fisken billigast. Vi slå bort endast potatisblad och sillben, men taga väl vara på benen i buljongsköttet, ty det kan malas till mjöl. Vi göra bullar af all mat i likhet med den bekanta, för den tyska armén reglementerade, •ärtkorfven. Vi använda blott salt, ty andra kryddor skada matsmältningen, och så slipper man vänta på dem vid bordet.
K^^r/ve/ss /r'// -8/«-rt/sr° a/rAtte-rcie /k/ö^es/iKssevo/K/ree/rs rz/r/i^öVa-rc/e/ 6r//V6?r -8/oe^/ro/ms -8/o^ 24 1841. 8edan Rikets 8länder, i ändamäl att ät Kustoell Roteiiällare i Riket liereda en lindring i de onera, livilka ined ruslnmosoell rolerinASsk^ldiAlieterngs utAÖrande klittills varit körensde, uli underdäniA skrifvelse den 3o December ,8^o, Iros RonZI. l>1aj.'t lillkannaZikvit, att Rikets 8tandei, säsom vederlag tor den sä kallade' Nötespassevolgnce-alAiften, 8ju Riksdaler per numer ärligen, livilken ak»ift, i öfverensstämmelse med Xon^l, Alsjlts oell Rikets 8länder8 vid 1828—>63o ärens kiksdax fsttads I»eslul, bordt under en lid al' semion är, eller lill slutet af äret i8/jd, sk Rustoell Rotebällare erlä^Aas lii! ryttarens eller 8otd3len8 personells unde, däl! oell sjösvärd under möten oell mönstriii»gr, uppå Riks-slatens tredje IluHud-titel lill RonZl. klsjtls Uädiza disposition i oell tor berörde bsl,of, trän >8^, ärs början, anvisat en summa, stor 1^6,000 R:dr, somt Rikets 8tänder, cdter del, Ivon^l Uapt under den 22 derpä följande Rebruari, 3^-l tillfälle meddelg
Om, emot enkla förnuftets fordran och alla tiders praxis, man kunde, utan eget bestämdt medgifvande, föilora hvad man äger, blott lör uteblifva törklarande att viljabehålla hvad man har, skulle möjligen säkerheten för egen? dom rätten komma i en vådlig ställning; enär, i anseende till en frånvarande egendomsägare, det kotnme att bero på en Inspektors eller Fogdes godtfinnande vid uppkommande frågor, där tystnaden skulle anses såsom bifall, antingen han meddelade Husbonden underrättelse om hvad denne kunde äfventyra, eller genom tystnad blottställd honom tör fr lust. StatsUt6kottet har likväl på detta b täukliga förhållande icke gjort minsta afse nde och utan att iViotionen är upptagen och b.-svarad, likväl meddelat föreskrift t vid lutet at Betänkandet, 6om tydtligen utmärka, att de, hvilka såsom frånvarande blbvu till peimanent Rotering förbundne, icke kunna till någon förändring deri vid den föresi gne undersökningen, göra några Deri 4 Maji, e. ni. an pråk, som således vid detta Riksmöte allena böra göras gällande, och vid sådant förhål - lande tror jäg mig af anlörde skäl icke sakna anledning tillstyrka, att dr, som extra Roteringens permanence icke bifallit, äfvensom de, för hvilka Förmyndare i PeirnanenceRoteringen ingått, borde äga öppet, att, i likhet med dem, som bestämdt vägrat ingå i permanente Rotering, ifrån den samma iörflyttas i enahanda förhållande med de sistnämnde; hvaremot jag torde få fästa Utskottets uppmärksamhet derpå , att de Utsockne FrälseHemman och SkatteHemtnan i Skåne, som icke ingått i extra Roteringen och hvilka äro underkastade samma Roteringsskyldighet, som Skatte - och Frälsehemman i allmänhet, borde i alla fall, i likhet med öfrige Provincer, en beständig Rotering vidkännas. jag anhåller, alt Betänkandet med desse Anmärkningar återremitteras. Friherre Boije, Ludvig:
Slutligen får jag anmärka en sak, som visserligen kan vara af mindre betydenhet, men, när den efter min öfvertygelse ej är bil„ lig, tior jag det ej är orätt derå göra anmärk; Ben 29 Maji. 5 85 ning; 1S*5 ars BevillningsFörordning ålada viss afgift för Betjenter, som ökades allt mer och mer, eftersom antalet öfversteg tvenne, med t.Hägg, att derunder inbegreps Kammartjenare, Taffeltäckare, Jägare &c. Detta arnu bibehållet sålunda, att Hofmästare och Kammartjenare äro väl inbegripne i antalet af betjening, samt att afgift erlägges för dem såsom sådana, och dessutom för Hofmästare 10 R:dr och Kammartjenare 5 R:dr; när man ej taxerar i allmänhet caracterer, anser jag det ej här eller Jämpeligt. Skola dessa hafva högre afgift än Betjenter, hvartill ej är orsak, böra de åtmindstone icke äfven taxeras som Betjenter, utan i beräkningen uteslutas från deras antal; rättast torde vara att bibehålla ReJactionen i 1815 års Förordning. Som flere Ledamöter begärt Bevillnings^ Förordningens återremiss, anhåller jag, att mina anmärkningar må få medfölja, i händelse Bevillningsutskottet skulle finna dem förtjena uppmärksamhet. Herr Manner staniy Johan: Då de redan gjorde anmärkningar troligen föranleda till återremiss, utbeder jag mig att få göra ett tillägg, nemligen beträffande sammansättningen af StädernesTaxeringsCommittéer, och det stora antal Ledamöter, som BorgareStåndet jemförd* sevis emot de andre Classer, hvaraf dessa Coramittéer utgöras, dit invälja. I Stockholm, till exampel2 utgöres denna 5«6 Dan 29 Maji. Committé af 48 Ledamöter utaf BorgareStandet, men endast af a4 af de andre Stånden tillsammans Ett sådant stadgande lärer vara grundadt derpå, alt Borgerskapets antal i Släde'ne är 6törre, än de öfrige innevånarnes. Men då borde också på landet samma grund följas, och samma förhållande äga rum.
Pral. 1850 & 1851. i Sami., 1 A/ii., 51 Haft. 6 Stats-Utskottcls Utlåtande, JYI 89. (lenna fråga egnat all den uppmärksamhet, ärendets vigt krafvel', samt dervid funnit, att icke blott rättvisan fordrar, att de yngre universitets-lärarne erhålla ersättning för de förmåner, dem, på sätt ofvan blifvit omförmäldt, frångått, utan äfven att grundad farhåga är för handen, att, om de missförhållanden, som nu ega rum, icke snart afhjelpas, och anslag beviljas åt ifrågavarande tjenstemän, universiteten i en icke aflägsen framtid torde komma att sakna lämplige personer för sina lärostolar. Oin deremot yngre, med ovanligare anlag utrustade, universitets-lärare, medelst understöd af statsmedel, sattes i tillfälle alt vid universitetet qvarstanna, vore sådant af synnerlig vigt, med hänsigt icke allenast till universitetets omedelbara behof och nytta, ulan ock till den vetenskapliga bildningens allmännare anspråk på uppmuntran och befordringsmedel. Utan allmänt understöd skulle desse yngre lärare i de flesta fall nödgas, för bristande utkomst, afbryta en verksamhet, hvaruti de eljest kunnat med framgång fortfara och gagna, och sedan lönerna vid elementar-läroverken blifvit af Rikets sednast församlade Ständer betydligt förbättrade, hade ny anledning för yngre lärare vid universitetet uppkommit att vid de lägre läroverken söka anställning, hvarigenom ökad svårighet för universiteten att fästa dem vid sig, uppstått. Den fördel, som genom förhöjde lönevilkor tillskyndats skollärarne, utöfvade alltså på universiteten ett menligt inflytande, och om sagde löneförbättring skall medföra den fördel, Rikets Ständer dermed åsyftat, och icke i stället fortfarande utgöra ett hinder för den högre intelligensens utveckling, blir det en nödvändighet att anvisa medel, genom hvilkas lillgodonjutande det varder möjligt för män med utmärktare anlag och kunskaper, att söka anställning vid universiteten, samt der qvarstanna, och icke nödgas för näringsomsorger öfvergifva vetenskapens tjenst.» »För vinnande af nu antydda ändamål, anser Utskottet det af Kongl.
Hvad jag åter nu anfört, hade Herr Lind bordt kunna höra; men då han det icke gjort, äger han att läsa det innan justeringen af denna dagens Protocoll. Jag är emedlertid öfvertygad, att Herr Lind, då han läst alla mina berörde yttranden, skall finna, det jag icke sagt ett ord af allt det han trott mig yttra. Grefve von Platens Baltzar Bogislaus : Såsom en af de verksamme vid 1809 års händelser, och mer än mången bekant med den tidens omständigheter, hade äfven jag trott mig böra deröfver yttra min tanka; men jag finner mig nu så förekommen af Herr von Hartmansdorff, att jag blott helt och hållet instämmer med honom. För öfrigt hemställer jag till Ridderskapet och Adeln, om det icke ligger för mycket ansvarighet på oss i afseende på de vigtiga saker vi håfve att behandla, för att ej borttaga tiden med att tvista om ord; och får jag alltså till Herr Grefven och Ordföranden göra den enkla framställning, att vi måtte få öfvergå till andra ämnen. Herr Rosenqvist Fredrik Leonhard, hade inlemnat följande, som upplästes: Då frågan om den sista RiddarhusOrdningens antaglighet är med 198 röster emot 126 afgjord efter deras önskan, som nu hafva olika åsigter med dem, Ridderskapet och n H. i4 210 Den 6 Februarii f. m. Adeln i berörde ämne yttrat, då den nya RiddarhusOrdningen vid i8a3 års Riksdag föreslogs, är det endast om grundsatsen och icke sak, som det nu tvistas; och beklagligen hafva strider af det slaget alltid varit mest både envisa och blodiga. Det bade derföre varit önskligt, att alla vidare discussioner om RiddarhusOrdningen fått vara slutade. Men då det nu gått så långt, att en bland Ridderskapets och Adelns egna Ledamöter till och med väckt fråga om anklagelse och ansvar, i händelse någon bland oss åsidosatt — hvad?
Särskildt funnos jämt förestår. Hon hade under sitt arbete vid högst få platser för sjuka af en högre samhospitalen allt mer kommit till insikt om behällsklass, platser, som berättigade till eget hofvet af en sådan mindre anstalt, orduad mer rum, bättre kost m. m., de s. k. första-klasssom ett hem; och lifvad af sitt gamla intresse, platserna. Beträffande kvinnor blef nu denna satte hon nu planen i verket. Hon inköpte brist i någon mån afhjälpt genom Holmehus. en på Malmö stads område belägen villa, omFröken Hermansson hade, då hon öppnade gifven af en liten park. Här fick hon utan denna anstalt, redan samlat en rik erfarenhet svårighet kongl. m:ts tillstånd att mottaga tio på sinnessjukvårdens område. I tjugu år sinnessjuka kvinnor, och den 15 maj 1882 öpphade hon oafbrutet egnat sig åt denna verknades anstalten. Platser där ha alltjämt varit samhet och det på ett i hög grad framstående mycket eftersökta och arbetet har krönts med ^.ICKERT. stor framgång. Patientantalet ökades 1885 till tolf. Fröken Hermansson, som i dessa dagar fyllt femtiosex år, har nu i trettioett år ägnat sig helt och uteslutande åt vården af sinnesoch nervsjukdomar. Den ledighet, hon under en och annan sommarmånad kunnat få, har hon begagnat till studier å hospital såväl i Norge, Danmark och England, som inom sitt eget land. Man kan förstå, hvilken fond af erfarenhet hon sålunda skall hafva samlat, lifvad af det varmaste intresse, rikt begåfvad till hufvud och hjärta. De många, som hafva hennes kloka och ömma omvårdnad att tacka för återvunnet sinneslugn, kunna bäst vitsorda, hvad hon är. Må hon ännu många år kunna fortsätta sin ädla verksamhet för lidande medsystrar! Vi hade önskat att ge en rikare och lifiigare bild af fröken Hermanssons verksamhet och person. Vi begärde för sådant ändamål af henne några materialier, men hennes anspråkslöshet har gjort, att vi, såsom synes, endast kunnat teckna de yttre dragen af detta innehållsrika lif.
A Sami. 1 Afd. 12 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande M 29. intill 1863 års slut af Kongl. Maj:t begärda särskilda summor af tillsammans 7,440,632 R:dr, att användas: till banans fortsättning från Finjasjön, förbi och i närheten af sjön Salen, åt Nässjö och vidare öfver Tenhult till Jönköping 6,000,000 R:dr, och till jernvägsarbetena mellan Falköping och Jönköping 1,440,632 » eller tillhopa 7,440,632 R:dr. Arbetena å omförmälda stambana, hvars hela längd, enligt den sålunda antagna sträckningen, komme att blifva 35,76 mil, hade sedermera så fortgått, att banan från Malmö kunnat öppnas ända till Elmhult inom Kronobergs län, 12,6 mil från nämnda stad; och kunde det motses, att sträckan mellan Elmhult och stationen Liatorp, 1,4 mil, blefve för allmänna trafiken tillgänglig före 1862 års slut*). Från banans norra ändpunkt vid Falköping hade arbetena å den 3^ mil långa sträckan till Mullsjö station nått sin fullbordan, så att denna del af banan kunnat samtidigt med vestra stambanan för allmänna trafiken öppnas. Enär medel till fullbordande af linien mellan Mullsjö och Jönköping ännu icke blifvit anvisade, hade deremot denna linie endast delvis kunnat bearbetas. Enligt den af Kongl.
För närvarande och innan den norra banan blir färdig, anser jag det således vara något för djerft, att på lån bygga en sådan sammanbindningsbana, för att sålunda erhålla en beqvämlighet, deraf ännu ganska få större städer i Europa kommit i åtnjutande. Frih. Hamilton, Hugo: Afven jag anhåller att få yttra några ord till understöd för denna vigtiga motion. Jag tror nemi. att få bansträckningar äro af den vigt, som ifrågavarande stycke från Porla till Christinehamn. Den banan kommer otvifvelaktig! att blifva en s. k. matare eller tillförare af gods till vestra stambanan och åter; och skall säkerligen i betydlig mån bidraga dertill, att sistnämnde bana kommer att bära sig. För medierska Sveriges bergslager är det nära nog en lifsfråga att kunna med sina produkter komma till en hamn vid Wenern och derifrån vidare spridas. Jemväl för Nerikes spannmålstrakter är det af stor vigt att erhålla en débouché för sina varor; — och då det således blir högst fördelaktigt, icke allenast för många orter uti landet, utan äfven och i synnerhet för vestra stambanan, att erhålla denna bansträckning mellan Porla och Christinehamn under nästa statsregleringsperiod öppnad, synes mig, att enhvar med mig måste anse såsom särdeles nödigt, att tillräckliga medel anslås till denna bansträcknings omedelbara färdigbyggande. Min åsigt är, att åtminstone en stor del af de medel, som äro afsedda för sammanbindningsbanan i Stockholm, på ett bättre och nyttigare sätt skulle användas i och för bansträckningen mellan Porla och Christinehamn, än för omnämnde bana i Stockholm. — Det är icke allenast utgiften för detta arbete, som man skyr; — icke blott för att draga dessa medel åt ett annat håll, som man tvekar att inlåta sig på detta företag. De äro många, de som med mig hysa den tro, att en sammanbindningsbana genom Stockholm skall kunna medföra nytta, måhända för staden Stockholm, men deremot i någon väsendtligare män hvarken för de norra eller södra orterna.