Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förbigår denna mängd af nollor, som skola visa oss en nedsatt bevillning, under det folket i Tullbommar uppehålles och måste afbörda sig ökade afgifter i Tullkamrarne för rättigheten att lefva; i ChartaeSigillalasContoiren för rättigheten att fordra lagarnes rättvisa; på PoslContoiren för att communicera sig med hvarandra, eller på KronofogdeContoiren för att få förädla en product, sorn de eljest icke kunde afyttra. Jag låter det silfver oräknadi ligga Den ij December f. m. i65 > Bankens hvalf, som skall bevisa ”realise”radt öfverskott af Rikets exporter öfver dess "importer,” oaktadt i3o skill!ngs cours på Hamburg i år och 119 skillings i8a5. Jag vill till och med lemna hedern ål Styrelsen, att genom sina omsorger ”att bereda ”Staten tillgångar och att dem förvalta,” hafva beredt hvad jag trodde vara följder af Rikets Ständers på egen hand år 1828 utarbetade Riksdagsbeslut, helst de synas stå i ett visst osammanhang med den af Styv reisen allena beslutade Skeppshandeiri, Magasinsutredningen och Finska liqvidalionen m. m. Jag vill slutligen helt och hållet glömma, att mig veterligen hvarken RiksgäldsContoirets Fullmägtige upptäckt någon guldgrufva, eller Styrelsen en gång till RiksgäldsContoiret aflemnat allt hvad den bordt, enligt Rikets Ständers fastställda Stater, aflemna, och att i ett sådant sakernas skick det är alldeles otänkbart, att de många af RiksgäldsContoiret utbetaldta millioner hafva någon annan källa, än folkets fickor; och jag vill blunda för den frikostighet, hvarmed man vid denna Riksdag, utan bevillningens ökande eller lån, anslagit 3 millioner till Försvarsverkets iståndsättande, för att ej se, huru Svenska folket står väntande, att få någon afräkning på kommande skatter af dessa öfverskotter på sin alltid illa beräknade femåriga budget, och hvilka det i sin anletes svett måst sammanskrapa, för att Kronan i sin ängslan måtte få sitt; i66
- Den 21 Augusti» 109? öfrigt får ja q, i sammanhang med hwad osman anfört blifwit, erinra, at, sedan otwifwelaktigt synes wara, det ifrägawarande fordrindsägare komma at erhälla Reverser eller Ac evter pä 50 Riksdaler Banco stycket, sä mäste, samm en följd deraf, nägon contant snmma anfiäs, sä wäl til gäldande, af de fordrings summor, som äro under 50 Riksby som til godtgörande, af hwad den ena eller andra Borgenären finnes stafwa at fordra, utöfwer dest sista 60 tal Beträffande härnäst Högloft. StatsUtskottets 2ln§ senare forflager til erhällande af nödige medel, för Statens öfrige stenninge behof, til et up;> gifwit belopp af omkring 4 Millioner, der under inbegrepne Arm l eus fordringar; bestäends det förra förslaget deruti, at, uppä RikSgäldSContoirets Obligationer pä Zo Riksd. stycketj med löpande lffProcens ärlig Ränta, under Riksens Högloft. Ständers Garantie, upptaga Länställde salunda, at först efter 6 ärs förlopp en lordel af det Capital, hwarä Reversen är stäld, wid stwarje ärs början, utlottas, för at innom det löpande årets stut, Lil Capital och Ränta, inlösas, samt det sednare deruti, at för Lem, som icke, pä nyst anförde sätt, wilja biträda Staten, utwäg mätte öpnas, at i likhet, med förhällandet i England, genom permamenta Annuiteter, göra Staten försträckning, emot Sju Procents Ränta, och med wilkor, at Längifwaren icke äger Återfordra Länet, men Regeringen deremot kan detsamma upsäga til äterbetalning.
Men de särskilda underdåniga framställningar Rikets Ständer vid Riksdagarne 1845, 1848 och 1851, under olika förhållanden, gjort i afseende på elementar-läroverken, innefatta icke sådana reglor, att de kunna, genom ett samfäldt åberopande nu med hvarandra sammanförda, tjena till grunder för en skolordning. Ett öfverlygande bevis derför är, bland annat, att dessa, vid de tvänne förstnämnda Riksdagarna, tilikännagifna önskningar hafva, nästan ordagrannt upprepade, legat till grund för den Kongl, befallning, genom hvars tillämpning just den mångfalld af olika förfaringssätt inom skolorna uppkommit, som man nu önskar afhjelpt. Genom ett så obestämdt tillägg uppkommer ovisshet så väl derom, hvilka af dessa beslut, som menas, och hvilka bland dem, der de icke öfverensstämma, sorn böra tjena till efterrättelse, som huru långt de skola blifva Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 115. 19 bindande i detaljen. Skulle något i detta hänseende nämnas, hade väl hufvudsakligen bordt åberopas Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 20 Oktober 1848, hvilken afgafs i sammanhang med beslutet om förhöjdt anslag till elementar-läroverken. Eller ock, om man hyser någon farhåga om afvikelse från den riktning, denna underdåniga skrifvelse utmärker, hade Utskottet, efter en förutgången noggrann utredning af ämnet, bordt utarbeta och i eli sammanhang framställa de allmänna grunder för skolverkets ordnande, hvilka det ansett vara de rätta. I stället för en dunkel och mångtydig hänvisning hade då träd t en klar, för alia öppen, framställning. Icke heller har jag kunnat biträda det beslut af Utskottets plenum, i följd hvaraf afdeiningens tillstyrkande af bifall till motionerna om naturlärans införande vid läroverken, förfallit.
Innan konkurrens tipstår, har man på de flesta ställen ansett nödvändigt uprätta taxor äfven för hvad enskilde säljare erhålla af enskilde köpare. Uvlika taxor finnas i samhällenas barndom nästan å alla förnödenheter. För bröd, kött, dricka och dylikt försvinna de vanligen senast. 1 afseende å resande har man här ännu taxor för mat, ruin m. m. En dylik taxa å skjuts filo skjutspenningar — intet annat. Nu mera begär väl ingen, att taxan å mat eller rum skall sättas under värdet. Man skulle skratta åt ett dylikt anspråk. Likasom om en resande fordrade att på fartyg — på en ångbåt — fort* skaffas för ett pris, som icke godtgjorde redaren Denne skulle nu ej ens vilja underkasta sig en taxa. Men många hafva ännu mod att äska, att skjjitspengarne skola vara först och främst, — utan afseende derå om den skjutsande får ersättning för sin kostnad å folk. dragare, foder m. m., — så låga. att den resande får färdas för godt köp. och derjemte, — utan afseende å de olika förhållandena de olika trakterna, — så jemna, att den resande icke besväras med svåra kalkyler för resan, ja knappt med efterseende i dagboken af skjutspengarnes belopp. Man skulle hafva svårt förklara en dylik pretention, om man icke kände att våra lagstiftare i afseende å denna angelägenhet sönderfalla uti två klasser, »skjutsande» och »icke skjutsande», samt att den stora majoriteten utgöres af den senare klassen. När nan tillika vet. att hvar och en har en stor benägenhet att anse det för honom fördelaktiga vara det rätta, att det naturligtvis är föidelaktigaie för de resande lagstiftarn att betala låga lin höga skjutspengar, samt att det löga interessanta ämnet fordrar forskning i gamla författningar och eftertanke; så lärer man häruti finna förklaringsgrunden dertill att kloke, hederlige och liberale män, i fullkomligt, god tro, anse hvarje förhöjning i skjutspengarne, — dem många minnas hälften lägre än nu, — såsom ett ingrepp i sina och alla resandes häldvunna rättigheter, såsom ett obilligt tillskansande från de skjutsandes sida Opit !i Juni f. m.
Lades på bordet. Friherre Rehbinder, Johan Fredric j anfÖrj ‘de skrifteligen} (Se Bilagan N;o i3.) } Lades på bordet* Friherre Rehbinder, Johan Fredricj upplåste ytterligare följande: » (Se Bilagan N;o i4.) \ Ridd'. 0, Ad. Prot, I, B. 47 738 Den 26 Februarii, Friherre Cederström, Jacob: Det år i an.’ ledning af Friherre Rehbinders Memorial, sorn jag anhåller att till Protocollet få förklara, att intilldess han bestämdt uppgifvit och styrkt hvad han uppgifvit om Landshöfdingarnes rapporter, måste man anse hans uppgifter vara af den halt med hvilken han velat stämpla Landshöfdingarnes. Grefve Posse, Arvid: Då Friherre Rehbinder uti dess nu uppläste anförande bestämdt förklarat att den af honom emot ”de fleste Landshöfdingar” gjorde tillvitelse att hafva afgifvit rapporter stridande emot rätta förhållandet, icke varit riktad emot mig, är jag för egen del visserligen nöjd med denna förklaring. Och jag förbigår så mycket hälldre att vidare yttra mig i sjelfva saken, som jag finner detta ämne vara af den beskaffenhet, att det aldrig bordt väckas inom det rum, der Rikets angelägenheter skola med alfvar behandlas, men icke obestämda klagomål framkastas emot Embetsman, dem hvar och en äger öppet att tilltala i laglig väg om de felat. I afseende på Herr Friherrens anmärkning att jag icke rätt fattat hans mening då jag trott att han sjelf ansett sig vara novice i Riksdagsärenders behandling, är jag så mycket mera skyldig att medgifva mitt misstag i detta fall, som Herr Friherren nu behagat lemna Höglofl. Ridderskapet och Adeln del af sin merite-förteckning såsom Riksdagsman, Likväl torde Herr Friherren å sin sida finna att jag icke saknat Den 26 Fehruariii anledning till detta misstag, ty hrad kunde Herr Friherrens oerfarenhet i annat an Riksdagsmanna-vana behöfva omnämnas, då ändamålet var att visa den anspråkslöshet och förlägenhet hvarmed Herr Frillerren Uppträdde såsom talare?
Vid sådant förhållande får Utskottet föreslå omröstning enligt följande proposition! ”Den, som vill, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta undersöka, om någon annan af de Staten tillhörande byggnader och deribland del nu af Kommers-kollegium begagnade hus å Riddarholmen, må vara till Riks-arkivels inrymmande tjenlig, samt att, för den händelse ali en förändrad lokal för Riks-arkivet af Kongl. Majit godkännes, en summa al 10,000 Ridr Runi, för flyttning och behöflig inredning, nu anvisas att, i mån af behof, utgå, röstar p; den det ej vill, röstar npj; vinner nej, anses frågan härom hafva förfallit.” Stn/s-Ulskoftets Memorial iV.-o 197. 15 31 :o. Af Utskottet tillstyrktes uti I17:de punkten, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:ts disposition stalia en summa af högst 15,000 R:dr för att, i mån af behof, användas till inköp för Statens räkning af ett utaf Målaren Marcus Larsson ut lördt större arbete. Detta tillstyrkande är godkändt af Bonde-ståndet, men a Isläget af Ridderskapel och Adeln samt Preste-ståndet., hvaremot Borgare-ståndet för ifrågavarande ändamål anslagit en summa af 10.000 R:dr, Dä Utskottets framställning är i dess helhet af Ivänne Riks-slånd afslagen, samt af de öfriga häda Stånden, eller Borgareoch Bonde-stånden, det förra beviljat en lägre anslagssumma, än det sednare Ståndet, i enlighet med Utskottets förslag, anvisat, mäste, enligt förut följda grunder, frågan om skillnaden emellan dessa anslagsbélopp, derom Bonde-ståndet är ensamt, anses hafva förfallit, sä att högre summa, än den Borgare-ståndet anslagit, icke kan blifva föremål för omröstning.
Wieland och Herder, Voss och Humboldtarne, fram för allt Schiller, men äfven så många, många andra gestalter, kallar minnet fram i dessa rum. Här bytte de idéer med Goethe, hörde honom läsa högt med sin klangfulla, rika stämma eller sågo honom fröjdas som ett barn och en konstnär åt den helleniska liniefinheten i en kamé eller renässansens skönhetsglädje i en handteckning eller en naturens utvecklingslag, uppdagad i kristallen eller plantan, färgbrytningen eller kraniet. Eller också rasa öfver den katolskt-romantiska reaktionen, som ej begrep att konstens uppgift är sinnlich zu überzeugen! Alla de yppersta i Tyskland, alla de där på genomresa stadda ryktbarheterna, trädde någon gång under de femtio åren in i detta Juno-rum där man väntat att »möta en gubbe och fann en Zevs». Här blef, efter Schillers död, Zelter den helst sedde gästvännen; hit kom Jean Paul, beredd att finna Goethe »vara ett isberg», men såg snart, att isskorpan var mycket tunn och glöden under den mycket stark; hit kom den unge Grillparzer och kunde endast brista i hejdlös gråt; hit kom den fräcke unge Heine – och kunde i sin betagenhet endast stamma något om »plommonen, som växte på vägen mellan Jena och Weimar»! Här sökte Madame Staël förgäfves göra Goethe meddelsam; allra minst lyckades hon få veta hans tankar om evighetens gåtor, ett ämne han »ansåg lämpligt endast för kvinnors grubbel, medan denna tillvaro var nog för en mans forskningar» – ja, »att den hvilken i dessa ämnen med insikt förklarar sig inskränkt, är fullkomligheten närmast!» Enhvar, som under den Goethes mognadstid, hvilken följde på den italienska resan, trädde inför honom, erhöll det intryck, Napoleon med ett ord sammanfattade: Se där en man! Samtiden vittnar om, att Goethes känsla nu var lika djup och äkta som hans ande klar och universel; att hans renhjärtenhet var ungdomsstrålande: att egennytta, svek, låga beräkningar, små motiv och lumpna handlingar voro honom i hela hans lif omöjliga.
[1371] _ Sängar o. Sängk ä l der, de elegantaste, 100 ark godt allt, som hör till en välordnad Sängutstyrsel, realiseras nu till ovanpapper 1 samt jämte Täcken, Filtar, Fjäder och Dun samt Hofleverantör Otto Gillbergs &amp; Portfölj fabrik, Specialaffär för alla finare arbeten i lä- der, plysch, sammet och siden etc. 36 &amp; 38 H a m n g a t a n 36 &amp; 38. Rekommenderar sina tillverkningar af alla slags Etuier, Portmonnäer, Plånböcker, Portföljer, Damväskor, Sy&amp; Smyckeskrin m. m., i vackra mönster. Montering af Tapesseriarbeien. Obs. Fullständigt snickeri i fabriken. Goda varor. Egen tillverkning, Billiga priser. [2273] Svenska Konstväfnader och Broderier. •- de enklaste till S SS ästsort era de m a g a s i n spetsknyppling T af Knyppeltråd af linne, bomull och silke uti alla förekommande nummer samt Knyppeldynor, Knyppelpinnar, Knyppelnålar och Knyppelmönster expedieras uti större eller mindre poster pr efterkraf till alla platser inom riket. Kabatt vid större köp! Priskurant på begäran. P. Behandling af afskurna blommor. Blommor böra aldrig skäras af i solsken och i rum afskurna ej omedelbart utsättas för solen; lika skadligt är det dock att å andra sidan helt och hållet beröfva dem dagsljus. Vidare skadar det blommorna att ordna dem i stora, hårdt bundna buketter, utan de böra endast ställas i kärl, tillräckligt stora, så att största delen af stjälken täckes af vatten. Vattnet bör alla dagar bytas om, hvarvid man icke bör försumma att jämnt afskära spetsarne af stjälkarna, ett förfaringssätt, som äfven bör iakttagas, innan man sätter de nyafskurna blommorna i vatten. Stjälkens kanaler öppnas därigenom och insugandet af vattnet underlättas; denna är verksam endast i det fall, att man använder en hvass knif. Tager man en sax, ästadkommes därigenom motsatt verkan, emedan stjälkens kanaler då hoptryckas och skadas, hvilket naturligtvis hindrar vattnets fria inträngande.
— Nio 40. i anledning af väckta motioner angående börds-rättens uphäfvande. — Nio 41. i anledning af väckt motion om förklaring af stadgandet i 5 Kap. 1 §. Jorda-Balken, angående bördeskillingsbeskaffenhet. IX. B. 164. A. 168. — Nio 42. i anledning af väckt motion om uphäfvande af lagens stadgande angående morgongåfva. IX. B. 164. A. 168. — Nio 43. i anledning af vackt motion om förklaring, huruvida 1845 års arfslag må inverka på fördelning af egendom, som förut blifvit emellan barn gjord af föräldrar, hvilka likväl, först efter det nämnde lag blef gällande, aflidit. IX. B. 164. A. 168. — Nio 44. i anledning af framställde anmärkningar emot Utskottets Betänkande Nio 29 öfver Kongl. Majlis Nådiga Proposition om ändring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818, angående inteckning i fast egendom. — Nio 45. i anledning af väckta motioner om arfsrätt för oäkta barn. — Nio 46. i anledning af väckt motion, alt 1 §. af 9 Kap. Arfda-Balken måtte tillökas med ett nytt stadgande för bestämmande af hvad egendom i boupteckning bör uplagas och värderas. IX. B. 253. A. 267. — Nio 47. i anledning af väckt motion, angående Kronofogdes och Landtmälares rätt att såsom rättegångs fullmäktige begagnas. IX. B. 253. A. 267. — Nio 48. i anledning af väckt motion om ändring i lagens stadgaoden om liden, då hemman å landet och hus i staden skola afträdas. — Nio 49. i anledning af väckt motion om ändring i 21 Kap. 3 §. Rättegångs-Balken. IX. B. 253. A. 268.
M:s förevarande nådiga skrifvelse upplyser, dels Rikets Ständer serskildt inberntat, bemäld® öfverste, som numera uppnått en ålder af mera än 70 år och utöfver 10 år innehaft nämnda kommendantsbeställning, genom sin långvariga och nitiska tjensteutofning gjort sig förtjent att, när ålder och helsotillstånd icke vidare medgifva tjenstens fortsatta bestridande, af staten tillgodonjuta bidrag för sitt underhåll, samt härvid jemväl förekommer det förhållande, att denne kommendant är den enda bland de å fångvårdsstaterne uppförde dylfke tjenstemän, hvilken icke med samma befattning förenar den af föreståndare vid korrektionseller arbetsinrättning och i sistnämnde egenskap är berättigad till pension, hafva Rikets Ständer funnt sig ega skäl att medgifva, det öfverste Expeditions-Utskottets Forslag till lind. Skrifvelse, IV.-o re». 165 Ström må, efter afskedstagande från nämnda kommendants-beställning, under sin återstående lifstid å allmänna i ndrag ni ngssta tei i uppbära det för samma tjenst i gällande stat bestämda årliga arvode trehundrade tretiutre riksdaler 1(3 sk. Beträffande derefter pensions-rätten för de rid straffangelser och allmänna arbetsinrättningar tjenstgörande läkare, hvilka vid de olika stationerne Stockholm, Norrköping, Götheborg och Malmö, åtnjuta en aflöning af 75, 150, 25 ) å 400 r:dr, oberäknadt vissa personella arvoden, så har, såsom skäl för E. K. M:S till desse tjenstemäns förmon nu gjorda nådiga framställning, uti högstberörda skrifvelse hufvudsakligen blifvit åberopadt det ringa beloppet af de med nämnda läkarebefattningar i allmänhet förenade löneförmoner, äfvensom den trägna tjenstgöring, samma befattningar under nuvarande förhållanden, i jemförelse med hvad tillförne egt rum, för innehafvarne medföra.
Men i fråga om det härtill beviljade stats-bidrags utgående i egenskap af antingen lån eller anslag, ulan återbetalnings-skyldighet, hafva arne Riks-Stånd stannat emot a.-ne; vid hvilket förhållande denna, Riksgälds-Conlorets inkomster och utgifter rörande, fråga, lärer, jemlikt Regerings-Formens 69 §., böra genom omröstning i Förstärkt Slats-Utskott afgöras; och får Utskottet i sådant afseende föreslå följande voteringsproposition: Den, som, lika med Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet, bifaller, att det, vid sista Riksdag, för Emåns upprensning beviljade lån af Trettiofem Tusen Riksdaler må, emot enahanda vilkor och förbehåll i afseende på arbetets utförande m. m., som då stadgades, få, i likhet med den Bih. till R. St. Prot. 18/fi. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band 25 Haft. 2 IO Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 26J. för samma företag dessutom anslagna summa af Tio Tusen Riksdaler utgå såsom Stats-anslag utan återbetalningsskyldighet, voterar Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, är, i öfverensstämmelse med Borgareoch Bonde-Ståndens beslut, framställningen om den för ifrågavarande förelag beviljade låne-summas utgående såsom anslag utan återbetalnipgsskyldighet afslagen.
Hr von Hartmansdorffs högst upplysande och sakrika föredrag har för mig varit så bevisande, och har så ovedersägligen ådagalagt följderna af den nu existerande fattigvårds-stiflningens natur och egenskaper, att 4*4 Dcti i3 Mars f. m, dertill torde vara föga eller intet att tillägga; äfvenledes instämmer jag helt och hållet med hvad Frih. Cederström i denna fråga yttrat. Hr von Rosen har mot mig anmärkt, att jag misstagit mig uti min uppfattning af ii §:n. Om så förhåller sig, så är jag den förste att ingå på misstaget, helst jag ingenting högre önskar, än att det vore ett misstag; men efter mitt begrepp om Svenska språkbruket och om ordställningens egenskaper, kan jag omöjligen annat än, i likhet med hvad Hr Ribbing yttrat, komma till den slutsatsen af §:n, att det är den, som från annan fattigvårdssamhälle intager arbetsfolk, hvilken är förbunden att till den sålunda intagna familjens underhåll erlägga en fjerdedel mera än hvad som eljest åligger honom att utgöra i fattigvårdsafgift, äfven sedan tjenstehjonet har flyttat från hans tjenst, och äfven, såsom jag hade äran uti mitt första yttrande nämna, om denna afflyttning sker efter första årets tjenstetid. Jag kan åtminstone icke fatta någon annan mening af denna §. Har jag orätt, så är det så mycket bättre; men att §:n är otydlig och följaktligen behöfver till redactionen förtydligas, torde vara obestridligt, då det kan finnas personer inom Huset — ty jag har i detta hänseende icke varit ensam — hvilka fatta innehållet deraf annorlunda an andre ledamöter. Jag skulle gerna vilja instämma uti Frih. Sprengtporten förslag, att, under de förhållanden förslaget förutsätter, öka fattigvårdsafgiften med en fjerdedel, och jag skulle till och med icke draga i betänkande att höja denna tillökning ända till halfva beloppet, om jag icke vore tvekande i afseende på resultaten af sjelfva lagbudet i följd af dess ordställning.
Hjerta har ansett ändamålet med de begärda ångfartygen endast vära att anställa försök, och derföre trott sig knappt kunna bevilja ett. Jag kan väl icke instämma med Grefve Cronstedt, att ändamålet med dessa ångfartyg skulle vara att motsvara forvagnar och skjutshästar; tv jag tror, att de äro ämnade till transportmedel i behofvets stund för Skärgårdsfartygen. Men jag kan icke eller gilla livad Herr Hjerta sagt, att man borde vänta med deras anskaffande, till dess andra länders erfarenhet bättre constaterat ångkraftens användande i stormigt väder. De försök, som här blifvit gjorde, hafva redan lem - Den 2 November e. in. 1 '7 nät tillräcklige resultat; och om i andra länder med andra kuster ångfartyg ej duga till hoxering på öppna hafsfjärdar, bevisar detta intet emot deras användbarhet hos oss, med en aderton mil djup skärgård. Då Herr Hjerta ansett anskaffandet på förhand af i ooo Skeppund bomber öfverflödigt, emedan de lätteligen skulle kunna förfärdigas, när de behöfvas, hemställer jag, huru detta öfverensstämmer med Herr Hjertås yttrande, att allt vårt arbete är så dåligt, att man borrie dröja ännu i fem år med alla de ifrågavarande anslagen, för att under tiden låta arbetarne lära sig bättre methoder och utländska uppfinningar. För öfrigt får jag i anledning af det försvar, hvaruti Grefve Cronstedt ingått, rörande hushållningen med Flottans medel, blott erinra, att, så vidt jag kunnat fatta, har Herr Hjerta icke till - vitat Flottans administration något fel i detta afseende. Jag förenar mig med dem, som yrkat bifall till Utlåtandet. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag bar af ett billigt misstroende till mig sjelf tvekat att yttra mig i detta ämne; men jag anser saken vara alltför vigtig för att icke till protocollet öfverföra mina betänkligheter. Jag har alltid trott, oeh tror, att Regeringen bör vara tillräckligt försedd med medel till Försvarsverkets materiel. Men det är det föreslagna användandet af dessa medel, som gör mig tvekande.