Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förutser väl, att om än Ridderskapet och Adeln skulle vilja göra någon förändring i StatsUtskottets Utlåtande, vore det förgäfves, emedan de 3 öfriga Stånden redan detsamma bifallit. Jag får således blott reservera mig emot en grundsats, som innebär sammanblandning af enskildta Corporationers och Statsmedels förvaltning. 42 Den 12 O c l o b e r f. m. Hvarefter denna punkt blef, uppå af Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken gjord proposition, afRidderskapet och Adeln bifallen. Andra Punkten. Angående Rikets Ständers Revisorers rätt att granska Arméens PensionsCassas f örvaltning. Friherre af Nordin, Carl Johan: Jag utgår från den åsigt, att Rikets Ständer och deras Revisorer hafva rätt att granska alla Cassör, som njuta bidrag af Statsmedlen. Således bestrider jag icke, att Rikets Ständer kunna besluta, att en sådan granskning skall för sig gå äfven af Armeens PensionsCassa; men jag hemställer, om det kan vara af behofvet på kallad t. Amrnens PensionsCassas hittills ägande bidrag af Statsmedel hafva uppgått till 4^,000 R:dr. KrigsBefälets till flerfaldigt denna summa. KrigsBefälet granskar i alla dess delar denna Cassa, och öfver dess tillstånd utgifves en tryckt berättelse. Således tror jag, att en fullständig controll der redan äger rum, och att Rikets Ständers Revisorer, thy förutan, hafva så fullständig sysselsättning, att det icke är af behofvet påkalladt, att med ett onödigt granskningsarbete upptaga den korta tid Revisorerne äro tillsamman. Jag får.derföre hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna denna granskning icke vara för närvarande af behofvet påkallad. Den 12 October f. m. 43 Herr von Hartmansdorff: Nu genast yppar sig olägenheten af sammanblandning af Armeens och Statens medel.
Vådan af denna ständiga brottning med cursen måste i längden blifva kostsam och så mycmera farlig, som det för en kort lid införskrifna silfret emedlertid kunnat förleda Banco-Fullmägtige, att derpå stödja en hastig och illa beräknad ökning af sedelstocken, hvarom jag vidare i punkten 11 kommer att yttra mig. Banco-Styrelsen bör, i min tanka, i detta fall handla såsom vore det för enskild räkning, nemligen endast invexla silfver emot sedlar, då det kan ske utan förlust, således att det inlemnade silfret aldrig må kosta öfver 128 sk. Om genom räntefria förskott eller andra Fullmägtiges åtgärder silfverinskeppning till detta pris kan underlättas, så bör sådant till Fullmägtiges klokhet öfverlemnas. För bedömandet af de garantier, hvarpå Realisationen hvilar, är nödvändigt att betrakta dessa punkter i förening. Om, genom Låne-röretsens öfverflyltning, Banken blifvit försedd med en lätt realisabel valuta och första steget till förbättrad reglering af vår låne-rörelse, genom privat-associalioners framkallande, blifvit taget, anser jag, i6 Hor till Banco-Utskottets Utlåtande N.-o 16. att Banken hade kunnat medgifva silfverfondens ytterligare sänkning, och att Utländska creditivs begagnande ej hort beliöfvas, men, då man icke, genom en reorganisation af vår creditrörelse, sökt lifva industrien och gifva det enda rätta stödet åt en realisation, var det naturligt, att man måste, i händelse af fortfarande ofördelaktig handels-conjunctur, kastas emellan de båda ytterligheterne: strypning eller utländsk skuldsättning. Enligt Betänkandet N:o 6, som stadgade en minimi-proportion af 2 till 5 emellan silfvercassan och Bankens förfallna skulder samt ett Utländskt creditiv på 1 million, hade Utskottet förberedt sedelindragning eller creditivels anlitande, när 2,3oo,ooo Specie vore ur Banken utvexlade.
Sigrid såg helt förfärad ut och hon drog sig de tro, att molnen aldrig mer skulle ' skingras. skulle Isidor veta! Men, kära du, människorna Eegnet smattrade dagen lång på rutorna och gå nog ej spårlöst bort liksom molnen: deras - s ofrivilligt ett stycke ifrån honom. — O Gud, så du kan missförstå mig! — utvinden pep och hven i alla knutar och vrår. Då gärningar lefva efter dem. OD ropade hon med darrande stämma, och hon dolkände Sigrid en besynnerlig smärta i sitt bröst, — Kanhända! Ack, den som ändå visste hvad då värkte såret efter den där lilla taggen, som hela lifvet tjänar till 1 Säg, hvarför lefver man? de ansiktet i sina händer. en gång stungit henne, och hon bäfvade vid — För att älska och vara lycklig! Då försvann Isidors vrede i ett ögonblick. (Forts.) — Förlåt mig, älskade lilla Sigrid! bad han tanken på, att hon icke ägde Isidors förtroende innerligt och drog henne åter intill sig. — Ser så helt och fullt som hon en gång drömt att * du, min älskling, vi män tycka icke om att tala äga det. Ändtligen bröt åter en solstråle genom molom det förflutna, allra minst då vi ha något Innehållsförteckning. att bikta. Är det dig icke nog, att jag älskar nen, och då blef det så ljust och gladt i den dig öfver allt annat på jorden, och att aldrig lilla kammaren. — I d u n s 500:de ens och Sigrid hoppades på nytt. någon före dig varit mig så kär som du. n u m m e r. — E n radikalkur; a f G. eringar o c h litet annat smått o c h Så hviskade en röst i hennes inre och åter s g m o d å t. Petterkvist. B r e f I X. B a k a Men det halfva förtroendet hade likt en törntog hon sin tillflykt till den djupa furuskogen. v ä g e n ». — K v i n n o r n a p å u t - &lt;3 tagg inträngt i Sigrids själ, och sent skulle hon och sin sorg, sitt hopp och sina farhågor. A f Adolf Hellander.
Hennes bristfälliga literära och vetenskapliga uppfostran förhindrade det. Hon talade såsom en konstnär, icke så som en kåsör. Hon lät undfalla sig en slående tanke, en skarp anmärkning; hon framkastade helt plötsligt ett briljaut uttryck; hon satte åhörarne in i en hel situation genom en åtbörd, en hänsyftning, men hon fullföljde icke ett ämne eller ett bevis, hon förde icke en tankegång vidare eller bidrog icke att leda konversationens tråd till en konsekvent slutföljd. Detta var icke hennes sak. Hon kunde vara dramatisk, abrupt, inträngande, men hon kunde icke foga sig efter gången af ett allmänt meningsutbyte, förande det framåt i en logisk tankekedja, enligt det sokratiska idealet för ett samtal. Och här måste vi, då vi tala om det intryck hon gjorde i sällskapslifvet, äfven vidröra hennes yttre utseende. Dock, hur gagnlöst synes icke detta vara! Inga ord kunna väljas, som icke skola göra ett skeft eller öfverdrifvet intryck på dem, hvilka aldrig sett henne; och för dem, som sett och kännt henne, behöfvas inga ord. Hennes drag voro kraftiga och hvardagliga, mycket rörliga och uttrycksfulla, i synnerhet kring näsan och munnen; och det var denna uttrycksfulla rörlighet, som gjorde, att de kunde på ett så sällsamt och förtjusande sätt byta om uttryck, då de från hvila öfvergingo till verksamhet. I början var, skulle man säga, utseendet alldagligt, men sedermera kunde det i ovanlig grad uttrycka flickålderns intagande enkelhet och friskhet. Det var fullt af lif, och däri ingick dessutom alltid det egendomliga behaget i hennes hållning och rörelser. Det var ett utseende, som det var en fröjd att uppmärksamt betrakta. Det kunde uttrycka allting med en så påtaglig åskådlighet, att den kom en att skratta af oblandad glädje. Det kunde flöda öfver af munterhet; det visade en oemotståndlig skalkaktighet, då hon var road; det var mäktigt af ett nästan skräckinjagande allvar, och det kunde, då hon var misstrogen och på sin vakt, bli alldeles förstenande. Ett verkligt genomskinligt ansiktsuttryck, i hvilket hvarje sinnesrörelse framträdde med naturnödvändighetens omedelbarhet.
Remedium i Rikets mynt, om ändring i. Se Mynt. Renström, S., Motion No 18, Olli upphäfvandfe eller inskränkning af förbudet mot beräkning af högre ränta än 6 för hundra om året. Sammans. Bankooch Lag-Utsk. Betänk. R. St. underdån. Skrifv. Rese-reglemeilte, angående vissa ändringar i gällande. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk Betänk. Revisionsskilling, om upphörande, i tvistemål af. Se Borgen för kostnad och skada. Revisorer, Riiiets Ständers, Olli ett tillägg i Instruktionen föi\ Motion No 10- Stats-Utsk Utlåt. N:o 84 och Mein. N:o 144. — Om ändring i 1 och 7 §§ i Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer 3G af Statsverket den 17 April 1841'. Motion Nio 9. Stats-Utsk. Utlåt N:o 84 och Mein. N o 144. R. St. uuderdån. Skrifv. No 125. Rhodin, G., Motion N o 125, angående anslag till upptnuddring af norra grenen utaf Göta eif eller den s. k. Nordre eif, närmast Kongelf, och ombyggnad af dervarande bro. Stats-Utsk. Utlåt. N;o 141. Motion N:o 126, om förhöjning af elen för Häradsskrifvare bestämda pen sion å indragningsstat. Stats-Utsk. Utlåt. No i 53. R. St. underdån. Skrifv. N:o 186. Motion N:o 127, angående elementarläroverkets i Lidköping uppförande å stat såsom femklassigt läroverk. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. un derd. Skrifv. N:o 169. Motion N o 202, oin låneunderstöd för anläggning af dels bibana från Herrljunga öfver Håkantorp och Wenersborg till Uddevalla, dels ock en grenbana emellan Håkantorp och Lidköping. Stats-Utsk. Utlåt. No 88 samt Mein.
I anledning af återremiss . — 4 1 34 — a.a. 25 Febr. a.a. 23 Febr. 23 Febr. a. a. 22 Febr. 6:o af Bevillnings-Utskottet till Bondé-Ståndet, angående Tullstämpel-afgiftens nedsättning . — 5 1 2 — 1 Febr. 28 Jan. 1 Febr. 25 Jan. 7:o af Banko-Utskottet till Bidderskapet och Adeln, angående åtgärder till förekommande af felaktigt silfvermynt — 6 i 3 — 22 Dec. 24 Dec. 23 Dec. 30 Dec. 8:o af Lag-Utskottet till D:o ang. Nya Krigs-artiklar m. m. — 7 1 2 18 Jan. 25 Jan. a. a. 25 Jan. 25 Jan. £. W - 1 £ M. mgl. Proposit ler Skrifvelse! Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande > Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. 1 ^ i w * I ‘en a II e+- Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:0 N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:0 ¥ Motioner, remitterade till handläggning, återställas: 9:o af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet till BondeStåndet , ang. Handelserörelse på landet 8 — 2 — a. a. 4 Jan. a. a. 4 Jan. a. a. 4 Jan. 30 Dec. 10:o af I):o till l):o, ang. fördelningen af Stämmo-böter 8 — 5 — 14 Jan. 14 Jan. 14 Jan. 11 Jan. ll:o af D:o till D:o, ang.
Prof. 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Afd. 20 Höft. 2 Statslist kottets Utlåtande, N:o 68. om förnyelse af borgen för ifrågavarande arrende gå i författning, hufvudsakligen anfört, att då, jemlikt Krigsoch Kammar-kollegiernas, på nådig befallning, utfärdade kungörelse af den 26 Februari 1817, bland annat blifvit stadgadt, att, för de till kronan indragna militie-boställen, Kongl. Maj.ts befallningshafvande borde bevaka kronans rätt i afseende på borgens förnyelse m. m., hvaremot för de boställen, hvilkas arrenden tillfalla visse vid regementet anställde personer eller ingå till regementet för att användas för dess behof, det vore vederbörande regements chefers eller befälhalvares skyldighet att dios Landshöfdingen i behörig tid derom påminna, så hade, af sådan anledning och enär boställs-arrendena för kompanichefs-bohemmanen först lillgodonjötos af båtsmanskompani-cheferne och sedermera, i följd af Kongl, brefvet den 2 November 1824, ingått till flottans kassa, för att till (lottans behof användas, sökanden ansett sig hvarken åligga eller tillkomma att taga be fattning med något, som rörde dylika boställen, annorledes än då sådant hos Kongl. Maj:ts befallningshafvande af Befälhafvande amiralen handräckningsvis äskades. \id öfvervägande af detta med hvad handlingarna i öfrigt innehålla, har Utskottet icke kunnat förbise de flerfaldiga förhållanden, hvilka, ehuru icke af beskaffenhet att vid ärendets behandling i domstolsväg. medföra sökandens befrielse från den yrkade ersättningsskyldigheten, likväl såsom billighetsgrunder synas förtjente af synnerlig uppmärksamhet.
Kammar-Kollegii Bref den 3 4 Slals-Vlskollels Utlåtande N:o 21. Juni 1829 vore till Posthemman anslaget; att hemmanet Melby N:o 2 i Segerstads socken, med en Kronan behållen ränta af 4 R:dr 26 sk. 3 rst., kronotionde 5j kappar Råg och 10j kappar Korn samt utmarksskatt 6f kappar, hälften Råg och hälften Korn, bestode af i mantal, deraf 1 mantal blifvit den^l5 Oktober 1828 till skatte såldt och det öfriga \ mantal genom Kongl. KammarKollegii Utslag den 28 Juli 1817 anslaget till bohemman åt bemälde Tjensteman samt deltoge i Roten N:o 45 för i mantal; — att hemmanet N:o 9 Bredinge i Kastlösa socken utgjorde | mantal, som den 27 Februari 1811 blifvit till skatte försåldt med en ränta af 10 R:dr 13 sk. 9 rst., Kronan behållen, samt kronotionde ll£ kappar Råg och 21 ;j kappar Korn och utmarksskatt 1T% kappar, hälften Råg och hälften Korn, hvarförutan hemmanet deltoge i Roten N:o 80 för ett helt mantal; — att Länsmans-böhemmanen Melby och Näsby, tillsammantagna vore till mantalet alldeles lika med det till vederlag föreslagna skattehemmanet Bredinge och att, ehuru förstnämnde båda hemman hade icke obetydligt större egorymd än Bredinge, nemligen 22 tunnland 14,443 kappland uppskattad jord, öfvervigten i detta hänseende dock till större delen tillkomme afrösningsjorden, hvaremot sistberörde hemman vore vida bättre i anseende till jordens större bördighet, hade ungefärligen lika årligt utsäde med de tvänne andra och underhölle större antal kreatur; utvisande för öfrigt hemmanens taxeringsvärden, som enligt 1852 års taxeringslängd utgjorde:
Sparres uttryck, om R. St:r helt enkelt gåfve det svar, att Ständerna afslagit K. M:s Propos., än om de tillkännagåfve, att de visserligen funnit den Nåd. Piopos:n, i den form densamma blifvit framställd, icke kunna antagas, men att de likväl i likhet med K» M. ansett frågan vara af den Den 4 Febi aari. vigt, att den ingalunda bör förfalla, hvarföre R. St:r ansåge, alt man borde tillvägagå på det eller det viset, som Ständerna finna vara det lämpligaste för att upnå målet. För min del finner jag denna procedur vara på en gång den mest grannlaga och den lämpligaste. Skulle detta förslag icke vara det rättaste eller bästa, så må man föreslå något annat, som är bättre. Vigtigt är dock i alla händelser att Ständerna uttrycka den önskan att K. M. måtte aflåta ny Propos., försedd med de upiysningar i ämnet, som äro beböfliga. Jag ber att få fästa Gr. Sparres upmärksamhet uppå, att då frågan första gången förevar, yttrade lian att saken ännu icke var mogen och att tiden för dess lösning ännu icke var inne. Detta måtte väl innebära, att alla undersökningar eller upiysningar i ämnet ännu icke blifvit verkställda och meddelade. Den siste värde talaren har frågat, huru man skall få veta, hvilka som affallit, och han har svarat: »Genom tortyr och inqvisition. » Jag får fästa den värde talarens upmärksamhet derpå, att han sjelf förklarat, det desse dissenters ingenting frukta, utan gå öppet fram och säga: Hvad kan eller vågar man göra? ålan vågar icke landsförvisa oss! Jag hemställer om sådana personer, man må kalla dem affällingar eller hvad som helst, dölja sig i mörkret, eller handla i smyg, eller om de icke gå fullkomligt öppet till väga? Jag kan således icke finna att hvarken inqvisition eller tortyr behöfver användas för att få reda på åtminstone det ungefärliga antalet af dissenters.
Majits och Rikets Commerce-Collegium stående Fonder och Medel, nemligen: Manufactur-Discontoch UllDiscont-Fonderne, Spinnhus-Fonden och Allmänna Arbetshus-Fonden samt Manufactur-och Eskilstuna Fristads-Medlen. Revisorerne hafva dervid forst inhemtat, att sedan Rikets, vid sistförflutne 1817 och 1818 årens Riksdag församlade Stander, som, med anledning ej mindre af åtskilliga, uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Allmänna Penninge örelsen och Mynt-väsendets upprätthållande, meddelade framställningar, angående Fabrikernes behof af ytterligare understöd, samt grunderne för Lån-rättigheten i ManufaeturDiscont-Fonden, ån ock af deras Revisorers Berättelse, om de under Kongl. Commerce—Collegii disposition stående Fonders förvaltning, tagit dessa ämnen i öfvervägande, hos Kongl. Majit uti underdånig skrifvelse af den 1 \ Julii sistnåmde år, dels anmält, det Rikets Ständer beslutit, att öka det Mannfactur-Discont-Fonden af Banken beviljade Lånbitråde, 491,286 Ridr n sk. 5 rist. med ett ytterligare anslag af 508,713 R Commerce-Collegii underdåniga Utlåtande, behagat, uti aflåten Skrifvelse till bemålte Collegium, af den g December 18 18 ■> i Nåder förklara: att den till så kallade Förlagslån af Manufactur-Discont-Fonden bestämda summa, stor 200,000 R:dr, hvaraf redan ett belopp af tillsammans 182,479 R:dr 8 sk. 7 r:st. hade utgått såsom stående Lån, dels på vissa år, och dels på obestämd tid, må, ej allenast till den del, som öfverstiger sistbesagda summa, utan afven för hvad af densamma vid förfallotiderne inbetalas, efter Kongl. Maj.-ts Nådiga pröfning, användas till understöd för anläggningar af nya, hår i Riket förut okånde uppfinningar och inrättningar i Fabriksoch Slöjdevåg:
När deremot all oroterad jord belädes med extra rotering, och det befanns att, ibland oroterade hemman, hela bergslager ingingo, som sedan indelningstiden återgått inom landslag och således voro skyldige att bära alla de onera, som landslag ålägger, så blef förhållandet helt annorlunda. Om man aldrig så litet tittar in i frågan, så finnér man att den blifvit så fullständigt utredd of 1828 och iS34 arens riksdagars Ekon.Ulsk., alt ingenting dervid är att erinra, i följd hvaraf all oroterad skattskyldig jord skall med rotering beläggas. Jag vill tillägga, ali sedan Ständerne fastställt ifrflgavar. vacance-afgift lill 12 r:dr, så skedde detta utan hänsigt lill något annat au till hvad de roterade hemmanen utgjorde per mantal, hvarigenom roteringsbördan någorlunda blef lika med hvad den in natura utgjorde; men man glömde alt dervid undantagn prestbohl, hvilka äfven med denna vacance-afgift helades, och deribland äfven presteoch andra bohl i Jemtland och Herjeådalen, hvilket ej rättades förrän vid 1823 eller 1828 årens riksdagar, jag minnes ej rätt vid hvilkendera, då klagomål häröfver af PresleSt. anfördes, då äfven restitution af den erlagda vacauceafgiften beviljades. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Mig synes att Gr. von Platen rätteligen 11 liedL frågans beskaffenhet och riktigheten af den handläggning, som Ulsktn henne egnat. Jag har dock förnummit, alt åtskilliga anmärku:r, förmodligen af misstag om sakens rätta skick, blifvit framställda, hvarföre det torde tillåtas mig att försöka utreda rälta föi hållandet. Betänk, afhandlar tvanne frågor: den första, hvilken den jord är, som bör vara rotellibetsafgifl underkastad, och den andra,— till hvad belopp bör denna afgift utgöras? Den jord, sorn är i fråga, är den, hvilken till sin natur är underkastad ordinarie rotering; hvilken denna jord är, bestämmes af våra kameralförfattningar och beror således icke på godtycke.
Den sjuke tillfrisknade, men — inom tre dagar var den kraftige läkaren död, i sina bästa år död i difteri, smittad af den man, hvars lif han räddat. Hans människovänliga verksamhet var slut. Och med hans bortgång inbröto tunga dagar för hans familj. Hans hustru, som så hastigt och oväntadt blifvit änka, tillintetgjord af sorg, stod ensam med fyra barn, det äldsta 13 år, det yngsta 3 månader gammalt. Och till sorgen kommo mycket allvarsamma ekonomiska bekymmer. Under den nästan hopplösa tid hon med sina barn efter sin mans död vistades hos sin bror, direktör Teodor Holmberg å Tärna, erhöll hon en dag bref från en trofast väninna på Gripsholms gamla slott, som framkastade tanken rörande åldfruplatsen, hvilken, mänskligt att döma, inom kort måste blifva ledig. Fru W. begaf sig genast till Stockholm och fick audiens hos konung Oscar, som särdeles nådigt och med stor välvilja åhörde hennes framställning. Han kunde dock intet löfte gifva, utan yttrade endast, att om ingen annan stode platsen närmare, skulle hon, fru W. vara vid godt mod. Men ännu var platsen ej ledig. Och vå- ren 1882 flyttade fru W. med sina barn tillbaka till det gamla hemmet i Espö, där far och mor, nu åldriga och sorgsna, stodo på trappan och med öppna armar, ehuru med tårade ögon, emottogo den älskade äldsta dottern, som åter sökte huld och skydd under det gamla fädernetaket. Ett år kvarstannade hon här; så kom eu dag på våren bud med posten, att platsen vid Gripsholm vore ledig. Oaktadt hon hade många medsökande, erhöll hon densamma på slottsintendenten kammarherre Ekenstiernas förord och tack vare flera ädle män, särskildt n. v. generaldirektör Wieselgren och riksmarskalken excellensen Sparre, hvilka ömmade för hennes belägenhet, och som till hennes förmån lade sitt ord hos konungen, men framför allt på grund af dennes minnesgodhet. Sysselsatt som han just vid detta tillfälle var i Norge, skref han dock ett särskildt bref till generaldirektör Wieselgren för att genom denne genast låta underrätta fru W. att hon erhållit platsen.
Hvad beträffar den i 2:dra momentet af Friherre af Schmidts motion ifråga satta ersättningen utaf Statsverkets tillgångar till Amiralitets-krigsmanskassan för den inkomst, nämnde kassa skulle blifva beröfvad, i händelse att det stadgade vitet för rustoch rotehållare vid Kongl. Flottans särskilda korpser, som uteblifver från generalmönstring, skulle komma att upphäfvas, anser Utskottet, att då, enligt hvad upplyst blifvit, detta bötesbelopp årligen uppgår till en högst obetydlig summa och det således för Amiralitets-krigsmanskassan icke kan medföra någon särdeles förlust om den skulle blifva i saknad af berörde inkomst, sig böra hemställa, att Friherre af Schmidts motion i detta afseende icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. I afseende å Riksdags-fullmägtigen Svenséns motion, Usta punkten, om nödvändigheten af att befälet måtte förbjudas att, på något sätt, inblanda sig i de af - 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 82. tal, som träffas emellan rustoell rotehållare samt rekryter; så, enär Rikets Ständer tillförene, med anledning af en likartad motion, i underdånig skrifvelse anhållit om rättelse i berörde afseende, utan att detta ansetts böra föranleda lill någon Kon^i. Maj.ts åtgärd, emedan, enligt Kongl. Krigs-kollegii uppgift, några sådana klagomål hvarken vid generalmönstringar eller eljest skola blifvit anförde, och då det för öfrigt beror på rustoch rotehållare att i laga ordning öfverklaga dylika missbruk, der de möjligen kunna ega rum, finner Utskottet sig böra hemställa, att hvad Svensén i 'lista punkten föreslagit, eller att befälet måtte förbjudas att inblanda sig uti uppgörelse af knekte-kontrakt, icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Man kan med visshet uppskatta det understöd, Theatern på detta sätt erhåller, till mellan 5o och 60,000 Ridr Bico, eller till nära tre gånger så mycket, som det Staten består till vitterhetens och de fria konsternas uppmuntran inom Fäderneslandet. Det tyckes då vara, å både Styrelsens och Rikets Ständers sida, nog gjordt för denna anstalt. Jag ämnar icke heller anklaga Kongl. TheaterStyrelsen för en dålig förvaltning af sitt uppdrag; jag är tvärtom öfvertygad , att dess Directörer, hvilka varit litterärt utmärkte och agtningsvärde män, gjort allt hvad de förmått, att väl uppfylla sitt svåra och ansvarsfulla kall. Men, Mine Herrar, denna inrättning har 366 Den io December f. m. blifvit en ér äro icke förenlige med tidens anda och ■vår Grundlag. Det är väl sant, att ingen ting finnes stadgadt, som uttryckligen medgifver rättigheten till enskilda Theatrars anläggning; men för att vara conseqvent, torde denna näringsgren icke böra fjättras mera än andra, hvars uppräknande här skulle blifva för vidlöftigt. Hit kommer ingen utländsk, ganska medelmåttig virtuos, som man ej tillåter att draga nytta af sin talang och som våra egna Artister ej täfla om att understödja i sitt företag; ingen främmande speculant på allmänhetens nyfikenhet besöker vårt Land, som man förnekar att visa sina dockor, sina djur eller sina små färdigheter; endast den infödde, som vill anlägga en Theater, förmenas det. Alla andra Stater hafva tillåtit enskilda Theater-inrättningar; skola vi ensamme vara mera illiberala? Stockholm har fordom haft åtskillige sådane; skulle de nu, i vår liberala tid, icke kunna tillåtas?