Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Folkmängden har således under dessa fem år tillväxt med 4,003 personer inom hela Länet, eller fördeladt på de särskilde Fögderierne och Städerne med 134 inom Frösåkers och Närdinghundra Fögderi på en folkmängd af 944 inom Lyhundra Fögderi på 989 inom Åkers och Wermdö Fögderi på 965 inom Långhundra Fögderi på . 12 inom Sollentuna Fögderi på 773 inom Sotholms Härad på . 678 inom Svartlösa och Öknebo Härader på 32 inom Färentuna Fögderi på 46 inom Städerne på ... 18,302. 16,168. 14,721. 15,291. 11,380. 11,254. 12,399. 5,018. 4,456. Folkökningen utgör således på hvarje 1000 för Länet 37 och för Sotholms Härad, der den varit störst, 68. Då vi hafi den lyckan, att under dessa fern år åtnjuta ett oafbrutet fredslugn och helsotillståndet inom Länet, med få undantag, hvarom längre fram vidare förmäles, i allmänhet varit godt, torde denna förökning icke böra anses öfverstiga hvad som under sådane förhållanden är vanligt, eller någon särskild orsak dertill behöfva sökas. Att folknuminerns tillväxt inom Sotholms Härad dessutom till någon del endast varit tillfällig och beroende af inoch utflyttningar, bevisas deraf, att den vid mantalsskrifningen sistlidet år befunnits återigen minskad med icke mindre än 208 personer, utan att någon svårare sjukdom eller annan olycka sådant förorsakat. Det större sedeförderf hos allmogen i trakterna kring hufvudstaden och deraf uppkommande svaghet hos affödan, i förening med ständiga inflyttningar tillstaden, torde vara orsaken dertill, att folkökningen i de närmast Stockholm belägne Fögderierne är mindre än i de öfrige. Sedligheten och Bildrtingen hos folket synes vara i något stigande.
H o n — ty vi tänka här mest på Iduns unga läsekrets bland det täcka könet — äger naturligtvis ingen färdighet i teckning. Öga och hand äro ovana och måste först öfvas. Detta sker bäst, då icke en ordentlig kurs i teckning kan föregå, genom att kalkera enkla och lätta förebilder, som sedan transporteras på akvarellpapper och noggrannt uppritas med en spetsig, ej för lös penna, för att sedan färgläggas. Kalkering, höra vi någon utropa, är ju fusk, inte lär man sig rita på det sättet, Jo, med förlof, kalkering, då den rätt utföres, är en ganska god öfning och icke endast ett latmansgöra. (Kalkering begagnas till och med rätt mycket af säkra tecknare.) Genom den lär man sig rätt bra att noggrant följa mönstrets linier, man lär sig att själf se, om teckningen stämmer öfverens med originalet, och då är man ju på god väg. Om eleven använder all den noggrannhet, hvaraf hon, med god vilja, kan vara mäktig, så bör hon härigenom kunna åstadkomma en rätt god afbildning och tidigare börja, hvad hon ju sträfvar efter, att måla, än annars vore fallet. För ofvan antydda ändamål har öfverläraren vid Tekniska skolan i Stockholm, hr Fr. Liljcblad, utgifvit ett litet häfte » 16 blad för nybörjare i akvarellmålning, med upplysande text », ä kr. 3: 60, som finnes att tillgå hos utgifvaren. Meningen är att låta detta första häfte, som vi tro oss kunna rekommendera, efterföljas af ett andra, innehållande: draperier, naturföremål, frukter m. m. åskådliggörande målningens fortgång under arbetet. U r notisboken. Vår första kvinnliga kemist. Till Idun meddelas: Fröken Lovisa Hammarström, som 1874 — 76 erhöll sin kemiska uppfostran hos professor Werner Cronquist i Stockholm, därefter blef assistent hos honom, sedan kemist vid Bångbro och Fagersta, har nu inrättadt ett eget kemiskt laboratorium i Kopparberg, där hon verkställer allehanda kemiska analyser o c h arbeten. Fröken H. torde vara den första svenska kvinna, s o m utöfvar själfständig verksamhet som analytisk kemist.
Dessa för kommunerna vigtiga handlingar förvaras nu i pastorsarkiven, och då desse arkiv på de flesta ställen äro inrättade i prestgården, och prestgården oftast är belägen på långt afstånd från sockenstugan, der kommunalstämma och kommunalnämndens sammanträde merendels hållas, så saknas der ofta de föreskrifter, som i författningar finnas och som af Landsliöfdinge-embetet äro påbjudna; och då kommunalstämmans och kommunalnämndens ordförande cj heller alltid kan hafva tillfälle att hvarje Söndag vara vid kyrkan, för att der få del af de allmänna kungörelserna, så synes det mig vara lämpligast, att ordförande i kommunalnämnden, som i de flesta fall är den, som får verkställa församlingens kommunala angelägenheter, förvarade och hade hand öfver ofvannämnda handlingar. Jag vågar alltså föreslå: att den i pastorsarkivet varande Svensk Författningssamling och Landshöfdinge-embetets allmänna kungörelser öfverlemnas till förvar till ordföranden i kommunalnämnden; och att de till kyrkan ankommande författningar och allmänna kungörelser, sedan de blifvit upplästa från predikstolen, skola utlemnas till ordföranden i kommunalnämnden, som för desammas vård ansvarar. Om remiss till vederbörligt Utskott an hålles. Stockholm den 11 November 1865. Joh. Andersson, från Jönköpings län. Bill. till JR. St. Il Sami. 4 Afd. 178 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Johannes Andersson från Jönköpings län, om eftergift af danaarf efter pigan Sigrid Nilsdotter till förmån för Hakarps församlings fattigvård. Den 29 Oktober 1852 atled under Stensholm inom Hakarps församling af Tveta härad och Jönköpings län pigan Sigrid Nilsdotter, efterlemnande qvarlåtenskap, enligt förmyndareräkning vid sistlidue års slut uppgående till 127 R:dr 87 öre, samt såsom ende arfvinge sin på okänd ort vistande broder Johan Nilsson. Redan år 1823 lemnade denne sin födelsebygd och flyttade sist till Stockholm, hvarest han allmänt tros hafva dött.
Det kännes förödmjukande att taga tillbaka sådana ord, och Kristina var icke den, som tålde en förödmjukelse. Men lika litet var hon den, som med uppsåt vidhöll en orättvisa. Den anklagade måste få en upprättelse: hvilken? Hon teg några ögonblick. Hennes nya vrede vände sig mot anklagelsens upphof. Sådane äro de! Vara kronans rådgifvare och inte mera tillförlitliga än Jean Holm, som skickar 100,000 moskoviter mot Stockholm Du där, lägg ringklockan tillbaka på hennes plats. Det är inte dig hon skall kalla till förhör och rannsakning. Hagar ställde ringklockan åter på nattduksbordet. Inom hennes fast slutna läppar rörde sig något, som sökte ord. Rollerna voro ombytta. Nu var askungen en prinsessa, och drottningen måste bedja henne om ursäkt. Hon bedrog sig. Var askungen en prinsessa, så förblef drottningen en drottning. Kristina stod där i sin hvita nattdräkt, med sitt upplösta hår och sina glänsande blå ögon, så kunglig som någonsin, räckande handen åt tjenarinnan att kyssa. Stora portar sade hon vända sig ofta på små gångjärn. Undra ej, om de stundom gnissla. Du är oskyldigt anklagad, du har att begära en nåd af mig. Rebellen kysste den framräckta handen: ett hjärteslag för, ett annat emot. Detta något, som sökte ord, lydde nu: jag begär ingen nåd, jag begär rättvisa. Men när orden fingo ljud, hade de fått en annan lydelse: Jag begär nådig frökens orlof från tjensten. Hvad? genmälde Kristina, åter uppbrusande. Är du så högmodig, att du inte kan tåla ett oförskyldt ord? Har du redan fått nog af att vara så afundsvärdt lycklig, som du själf sade förr och som väl andra torde säga ännu? Har du fått nog af en plats vid min sida och en framtid af ära? Måste jag upprepa, att du är en stackars enfaldig gås, som med all din lärdom inte har lärt dig den yppersta af all visdom, konsten att lefva? Orlof från tjensten? Gå från min tjenst till juden, din morfar, innan du ens fått ett namn bland kristna?
Säkert är, så tänkte jag för mig sjelf, hofrättsrådinnan mycket intressantare än jag, efter Josef så gerna talar med henne så länge. Sedan jag slutat min lektion, gick jag till förmaket. Der såg jag någonting, som jag kanske icke borde uppteckna i mitt album. Dock, när jag rätt tänker efter, så håller jag ju album endast för att på gamla dar minnas gammalt nytt, samt för att bedömma rätta arten af mina ungdomskänslor. Derföre bör jag uppskrifva äfven sådant, som icke är så roligt. När jag kom in i förmaket, satt Josef vid hofrättsrådinnans sida och höll hennes händer i sina. Det var en obehaglig känsla, som Celia kände, och det är sannt, att jag tillbakahöll den fot, som ämnade göra ett steg. Sveko mig mina ögon? Blef icke Josef förlägen, då jag inträdde? Den, som icke blef förlägen, var min principale, som småleende sade: Så här är det; man skall reta unga flickor till svartsjuka. Nu vill jag lemna herrskapet på tu man hand. Låt se, huru ni nu ställer saken till rätta. Med dessa ord aflägsnade hon sig. Josef smålog och sade: Kusiner kunna sig emellan ha ett och annat groll, små trätofrön, som böra aflägsnas. Vid sådana tillfällen gifver man sin hand till försäkran om stadig vänskap. Snart hade Josef aflägsnat mina obeskedliga känslor. Ja, han tillochmed kom fram med, att han blifvit förlägen, men att denna förlägenhet kom deraf, att hans Celia blef förlägen. Huru skulle jag betvifla att Josef älskar mig. I går på aftonen fann jag att han älskar mig mer än jag nånsin trott mig kunna älskas. Då jag för honom bannade mig sjelf, och medgaf att det var en fläkt af den svarta sjukdom, som kallas svartsjuka, hvilken troligen hade förorsakat min dumma förlägenhet, urskuldade han mig på det mest vältaliga sätt. Han sade, att hvilken annan ung flicka som helst, som varit i mitt läge och oförmodadt kommit att bevista en scen sådan som emellan honom och hans kusin, hade visst äfven blifvit litet häpen och förlägen.
Inbjudningen antogs och hvad det öfriga af Utskottens yttrande öfver denna punkt angick, fann Ridderskapet och Adeln det bero af det beslut, som Borgare-Ståndet i det afseendet komme att fatta, då frågan återkommer lill dess handläggning. 27 § Inbjudningen antogs. 28 §. I afseende på beräkningen af ång-npparaters afverknings-förmåga instämde Ridderskapet och Adeln i Preste-Ståndets heslut. I öfrigt vidblef Ståndet sitt förut fattade beslut, och godkände voterings-propositionerna N:ris 2, 3 och 4. 29. §. Inbjudningen antogs. 30 och 31 §. §. Ridderskapet och Adeln antog den lydelse af dessa §. §., som Presteoch Bonde-Stånden beslutat. 32 §. Utskottens yttrande godkändes. 33 §. Utskottens yttrande befanns icke erfordra någon åtgärd af Ridderskapet och Adeln. 34 §. Denna §. antogs, sådan den af Presteoch Bonde-Stånden blifvit beslutad. 35 §. Inbjudniugen lill Bonde-Ståndet befanns icke erfordra någon åtgärd å Ridderskapets och Adelns sida och den under N:o 5 föreslagna voterings-proposition alslogs. Beträffande frågan om förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående huru med debiteringen och uppbörden af bränvins-brännings-afgiften bör förfaras, så fann Ridderskapet och Adeln, att Utskotten borde med förslag i detta afseende inkomma, och att, intill dess det skett, frågan icke kunde blifva föremål för Ståndets öfverläggning. Inbjudningen till Presteoeh Borgare-Stånden, till instämmande i de 2:ne öfrige Ståndens beslut, angående formuläret till mätningsoch stämplings-bevis befanns icke erfordra någon åtgärd af Ridderskapet och Adeln. Från Högvörd. Preste-Standet. S. D. f. m. Föredrogs Stats-Utskotjtets Memorial N:o 470, i anledning af återremiss å Memorialet N:o 423. Lades till handlingane.
För den händelse, att jag har mina penningar i mitt eget kontor eller min egen låda, så mätte väl ingen kunna förbjuda mig att deri nedlägga en mindre sedel än å 100 R:dr Inko, eller att ifrån lådan utlaga en mindre summa än 100 R:dr. Antingen äro följaktligen de uplästa orden ett gyckel, eller också är Banken skyldig att emottaga depositioner å hvad belopp som helst. Sådan arden gamla författn:n. Hvad innehålla nu de nya? Jo, i konkurslagens 17:de § heter det: ”Penningar, som, för såld egendom eller för fordringar, inflyta och till boets förvaltning ej nödige äro, skola af gode män i R. St:rs Bank eller i landtränteriet insättas” etc. Om gode männen i en konkurs vilja insätta en mindre summa än 100 b:ko, så säga Banko-Fullmägtige: ”Nej; J fån ej insätta ett så ringa belopp”. Hvilkendera har nu vitsord, antingen det af R. Sl:r aliena stiftade Banko-reglementet, eller den af Konung och Ständer gemensamt stiftade konkurslagen. Pä samma sätt förhåller det sig med en mängd kassor. Det är i deras af Konungen stadfästade reglementen uttryckligen stadgadt, att inflytande penningar skola i Banken insättas. Det är icke kassorna förment att låna ut en summa af 1000 R:dr mot 5 proc. Derför utgör räntan 50 R:dr. Hvem lian då neka en låntagare att, enl. kassans reglemente, i Banken insätta detta räntebelopp? Det står till och med i vissa, efter formulär upsatta, förskrifningar, det låntagaren förbinder sig att, för verkets räkning, i Banken insätta hvarje ränteeller kapital-betalning. Kunna dessa författn:r och reglementen godtyckligt eller ensidigt af R. St:r uphäfvas? Jag tror det ej. Låtom oss nu vidare tillse förhållandet med kassorna. Man har framdragit exemplet af Stockholms stads npbördsverk, och sagt, att för dess räkning borde ej få göras smärre insättningar. Men aldenstund Stockholms stad är folkrik och der finnas många personer med små tillgångar samt följaktligen ringa skatter, så förekommer der en myckenhet af sådana små insättningar.
Hr Rosenblad: Jag förenar mig med Hr v. Hartmansdorff och vill blott tillägga, att jag hoppas, det den dag icke må komma, då Svenska drängar sjunka i allmänna opinionen derföre, att de bära den blå eller gröna tröjan. Gr. Frölich förenade sig med Hr Rosenblad. 8:de punkten bifölls. 9:de punkten, mom:n a), b), c) och d). Hr Bildt, Knut: Innan jag yttrar mig ang:de de yngre capitainernas vid Artilleriet löner, anhåller jag om upplysning, huru frågan i de öfriga Stånden blifvit afgjord. Underteckn. Ridd. Secret.: PresteSt har uti ifrågavar. g:de ppnkt fattat följande beslut; ”Vid g:de punkten bi”föllos de i utlåt. N:o2i5 tillstyrkta anslag till lönförhöjning ”för i:sta constaplarna vid Artilleriet, äfvensom för Raket”corpsen, och gillades för öfrigt utlåt. N:o 81 i denna punkt.” Från BorgareSt. har någon underrättelse i berörde afseende icke ankommit. BondeSt. har sålunda afgjort punkten: ”Stån”det afslog Utsk:s tillstyrkande i mom. f), rörtde batterihandtverkare, mom. k) örn anslag till läroverket inom hvart”dera artiller-ireg:tet, och mom. n) örn tvgstatscompagniet; ”men i öfriga delar af denua punkt bifölls Utsk:s betänk. ”N:o 81 med den af Utsk. i utlåt. N:o 2i5 föreslagna förändring af mom. e), rör:de förhöjning i aflöningsheloppet ”för första constaplarne.” Hr Bildt uppläste derefter följande: Vördsamt får jag fästa R. o. Ad.‘s uppmärksamhet på billigheten att söka rättelse i g:de mom. af StatsUtsk:s betänk. N:o 2i5, så vidt detta rörer 2:dra capitaineslönerna vid Artilleriet.
Banco, och när Stiftskassan en gång, efter Adelns tagna beslut, också kommer under Riddarhus-Directionens styrelse, blir väl hela beloppet omkring 300,000 R:d. Administrationen af ett sådant penninge* verk måste ju fordra Directeurernas granskning i alla detailler, till förvissande af Verkets säkerhet; och den enda kontroll för denna vidlöf* tiga uppbörd ligger endast i den årliga Revision af Räkenskaperna som af en RiddarhusDirecteur i sönder verkställes. Vid Cadett-rums, Academiska Stipendiers, Nådegåfvors och Pensioners utdelande af Riddarhusets stiftelser förekommer ofta nödvändigheten att besvara enskilda personers bref i dessa ärender; jemte det att byggnads och reparations omsorger icke uteblifva, när Kassa-tillgången medgifver att vederbörligen underhålla Riddarhuset och dess tillydande byggnader. Allt detta ansvar och besvär bör ju inte sakna den lilla vedergällning och uppmuntran derför, som hitintills erhållits, och jag får vördsamt till Ridderskapet och Adelns upplysta pröfning hemställa om det voss billigt, vid samma tid man går att öka ali® Den i Augusti, penninglöner, alldeles indraga RiddarhusDirecteurernas obetydliga honoraner, Att positift neka möjligheten deraf att ju icke kunna träffa lika nit och omtanka hos Rid» darhusDirecteurer, hvilka icke njuto någon inkomst af Riddarhuset, vore en alltför otillåtlig förmodan 5 men jag vågar dock tro att, i be*, dömandet häraf, säkrare är hålla sig vid erfa* renheten i jemuförliga händelser, och mera grunda sin beräkning på vanliga menniskolynnet ärt på probabiliteter. Det känner jag, att Stockholms Stads Brandförsäkrings-kassa ifrån sin första inrättning är 1746 ända till år 1807 inte ägde någon Direction med arfvode; men att det Verkets Öfverstyrelse, Herrar Etthundrade af Stockholms husägare, funno för godt, till denna Kassa-Directionens mera bindande ansvar, vid ti 11- fälle af det Verkets nya organisation, gifva sina
Ur Gustaf ' Vasas saga. Dikter af Daniel FaFallström, musiken af A.szdreas Halldn, illustrationerna af Einar Torsslozo samt efter tafior af J. G. Smdberg och C. G. Hellqvist. Dessa dikter äga icke den storslagna enkelhet, som Biimet kriifver. Siilrerligen skall hva,r och en, ung såväl som gaminal, röna ett starkare intryck af den enkla berättelsen i Fryxells historin om Gustaf Vasas lefnndsöden an af denna versifierade utliiggning diiraf. - Egendomligt förefaller det, att höra Gustafs mor vid hans vagga sjunga: ~ 0 r n. d har ~ lycka, som du har mod: en glansande seger jag siaru Mm Iran ej underl %ta att finna det val tidigt att; utltita sig om ett lindebarns mod, och annu mera tränger sig denna anmärkning på liimen, nar i niista scen en iingel uppträder och bringar den lille modet såsom gåfva. E n besynnerlig vers %r denna: » Du lyser som stjariia, dn doftar soni ros och din leende mund för den flyktande sorgen genast sin kos som hinden för hund. » End&amp; föreligger här .en högeligen ogra~nmatikalisl och ologislr konstrulit: ion, eller ock är ordet för på båda stallena presens af verbet föra, något som ger en ternligen öfverraslrande mening åt sista raden. Illustrationerna iiro goda och utstyrseln vacker. Ny sa-mling Folks~gor. Efter Frans Ottos » Der Jugend Lieblingsiniirchenschat~~~. Med originalets illnstrationer. Pris .si, 75. 303 Fastan val lrnappast nfigon af dessa folksagor härstammar fran vikt eget laud, äro dock de flesta a.£ dem så. införlifvade ined vår sagolitterator, att vi anse dem fullt .höra oss till. Hvillcet barnahjärta har ej klappat af medlidande med de till korpar f örvancllade sju bröderna och deras trogna, allt uppoffrande syster?
~ H v a d r ilet for fmoner, att koinnia till Stockholm s i der iii. kognitoh sade den intr51luide, i det han kom fram emot den gamle, * ja, farbror kinner val knappt igen mig; det har bIHst inanga v5der sedan vi rikades sist., Han \ .ar liten och jovialisk, med ett par gulgr3 mustascher, som slukade hela knrlen, och med ett par skrattande kisögon. g o visst, jo visst,. sade herr ' l ' obiasson, soni mr ingen ilel ville se rörd ut, och han skakadc kraftigt hand med sin g9st. &gt;Det Br en hel historia, bara hnr jag kunnat hitta farbror,. sade denne. Farbror hade bott p i hotell och jag s3g det i tidningarlie; fiir resten har jag fltt g s till v5ga som en tletektiv. H 3 tag i fnrbror skulle iae di. Siilana konster. att inte kunna underrBtta iiiig !a Alldeles den ramla tonen! Herr Tobiassoii blef varm oin hier!at bara af att höra den. &gt;Ja, att jag 5r gift, det vet farbror. Och hur, det skdl farbror sjelf IS se .. Jo, det syntes. Det formligen sken omkring honom. Herr l ' ol&gt;iasson kinde sig smatt generad, det gjorde han alltid inför nygifta. Och iiXr man i r lycklig, har man sSdant behof att dela med sig .. fortsatte hrorsonen, * och farl~ror kan d i rakt inte 13 sitta. ensam julafton. Vi ha ilct litet och enkclr hos oss, men der i r hemtrefnad och bariiaglidje. Farbror skall komma till oss i qVa11. Jq går inte, förr Bil jag Zar farbror med. Herre Gud, det skall riktigt piminna on1 galilla tider: jag har ju firat t r i julaftnar hos farbror jag. Hvad det var en hirlighet att f3 koinma från student-. rummet ned till farbrors lilla hem1 Kom nu med strax, farbror. - Farlxor skall se mina bytingar; jag har t r i stycken redm.
Personalen på byrån har utgjorts af fröken Gertrud Adelborg, stisom föreståndarinna och bokförare, fröken Theresa Geijer, med .sarskild sysselsättning vid platsanskaffningen, fröken Sigrid Ulrich, biträde vid kassan och bokföringen, samt såsom extra biträden under olika tider, fröken Ida a € Klint, fru E. Hrodin, fröknarna E. Ulrich och H. Lagerlöf. Harjemte liafva styrelsens och förvaltnings~itskottets medlemmar i mer eller mindre mån medverkat i de vid byrån förekommande arbetena. Den aflöning, som utgått för byråns ordinarie personal, kan ej anses innefatta full ersättning för det verkstalda, synnerligen trägna arbetet. Ordinarie arbetstiden på byrån har fortgått från kl. 11. f. m. till kl. 4 e. in. Ett försök har under året gjorts att hålla b y r h öppen såsom lasbyr&amp; ' för förbundets n~edlen~mar afven några eftermiddagstiminar i veckan, men då besöken varit temligen fitaliga, upphördes hiirrned efter någon tid. Genom en styrelsemedlems godhetsfulla bemedling har byrån gratis fatt till sitt förfogande en telefonapparat af Bellbolaget. Såsom förut har byråns verksamhet förgrenat sig i åtskilliga riktningar, bland hvilka de hufvudsakligaste hafva varit: Mecldelande n / - ' rdcl och upplysningalinom olika omrhråden, bl and livilka siirskildt böra fram hållas: Rdd i ekonoiniska, juridiska och Iygieniska ange18ge1zheter. För att kunna tippfylla de kraf, som i. detta afseende st5llas på byriln, har denna fortfarande sig tillförsiiltradt biträde af framstående yrkesmän inom dessa omraden. iIfecldel~l~clerz rned ffirbund och inrattningar af art, jernförlig n-icd Fredrilra-Rremer-Förbundets, såviil inom Sverige som i andra lander. I ' latsansle~# ' niizy, till förmån för såviil arbetssökande som arbetsgifvare.
Oriktigheten af den satsen, att del skulle blifva en fördel för landet att exportera tackjern till förädling af utländningen, torde bär icke behöfva bevisas; emedan tackjernsproductionen inom bergslagerna, såsom beroende pä skogslillgången, icke kan uppdrifvas olver en viss gräns i värde, ingalunda motsvarande slångjernets, så länge begge dessa productioner, såsom nu, bedrifvas i olika orter och sålunda understödja hvarandra , helst då i betraktande tuges, att skogen, som till betydlig del ingår i tillverknings - Den 28 April £. m. kostnaden, nu tillgodogöres i stället för att ulan nit nylla förstöras, hvilket i annat fall på många ställen Liefve händelsen; och under denna förutsättning frågar jag;— hvilket inbringar ett högre capital, antingen man exporterar 000,000 SIt tackjern eller ett lika stort qvantum stångjern, och i hvilketdera fallet en större arbetspersonal sysselsattes vid malmens brytning, halning och transport, om såsom nu blåsningen och smidet fördelas efter malmoch skogstillgång, eller hela rörelsen enligt Utsk:s förslag inskränkes och concenteras inom bergslagerna? eller till hvad annat skall skogen användas på trakter, der en steril och stenbunden mark hindrar all odling, och folket ej äger annat näringsfång au kolning och transporter? Uppgiften om saknad afsättning å tackjernet vitsordas icke af uppgifterna från vågarne, som utvisa ganska knappa behållningar deraf från det ena året till det andra. Dlåsningarnes större eller mindre belopp rättar sig vanligen efter stångjernets större eller mindre begärlighet och afsättning, såsom exempel hvarå må anföras, alt enligt Bergs-collegii und. berättelse för år 18 !g uppgick tack jernsproduction öfver hela Riket samma år lill 5gi,g65 Stt och slångjernstillverkningen lill 58:5,144 Sf?, beroende dessa mindre skiljaktigheter från de vid bruken qvarliggande tackjernsbehållningar från e 11 till ett annat år. Hvad åter priset angar emellan tackjern och stångjern, med hvarannan jemförde, slår det förra nu i betydligt lingie värde till det sednare, än i äldre lider.