Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta skulle naturligtvis ske antingen genom försäljningen af vexlar å Preussiska Thaler — men huruvida en sådan försäljning kunde gå för sig, är ganska problematiskt — eller ock att tillgodogöra den utestående behållningen genom att transportera in densamma, och det skulle medföra mera kostnad än om man hade motsvarande valuta stående i Hamburg. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exe. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels afslag å Utskrts uti före vide punkt gjorda hemställan, framställdes propos. å bifall dertill samt besvarades med ja. Utskits förslag biföllos. 8:de punkten. Frih. Tersmeden: I anledn. af nu upläste 8:de punkt ber jag att få uplysa, det bankofullmäktige Lade föreslagit ast något förhöja den maximi-summa, de ega hafva utestående i Hamburg och Altona, i anledn. deraf att sådant vid vissa tider visat sig vara af behofvet påkalladt. BankoUtskit har i ett följande Betänk. N:o 27 föreslagit att en sådan tillökning i sillverposterna skall få ega rum, så länge indragning pågår af utlänska lånet; men likväl icke ansett denna rätt sedermera böra bankofullmäktige medgifvas, då under vanliga förhideu maximi-posten bör vara tillräcklig. Jag har velat yttra detta, i händelse R. o. Ad. önskar någon förändring i g:n. Utsk:ts förslag blef, uppå härefter framställd propos., af R. o. Ad. bifallet. 17 Ii I) e 11 1S .1 ii 11 f. m. - 9;de—IJ:te punkternn. Lltsk-.ts hemställande!) biföllos, 12:te punkten. Hr Lilliehöök: Jag anser mig böra fasta upmärksamheteri på 2:ne olikheter i afs;de å formen vid utfärdandet af de här föreslagne postremiss-vexlarne.
Jag hade verkligen fruktat för att här hade behöfts en fullständigare utredning af frågan, än motionens beskaffenhet gjort nödvändig; men sedan jag hört den siste värde talaren yttra sig, så linner jag öfverflödigt, alt gå in i den egentliga frågans upptagande. Jag vill blott fästa uppmärksamheten derå, att i Frankrike, der man under en revolution, då två tredjedelar af all landels jord gick på våldsamt sätt i främmande händer, försökte en sådan jemning af jordens beskattning med kostnad af flere hundrade millioner francs, sä har raan dock icke hunnit målet, utan det största omissnöje har der gjort sig gällande. Jag förenar mig med Hr Akerman, att tillstyrka bifall lill Ulsk:s betänk. Frih. von Kraemer, Rob. Fredr.: På den afdelning af SlatsUtsk., som först behandlade denna fråga, hade jag tillfälle att laga kännedom af dessa vidlyftiga motioner, men kom då till den öfvertygelsen, att för ett B. Sl:s Utsk. var det omöjligt att ensamt uppgöra några hufvudgrunder för en särlan skattejemning. Afdelningen stannade då vid det beslut, att, för att åtminstone göra något, föreslå en comité', men i Utsk. föll denna åsigt. Jag åberopar för min del hvad Hr Akerman nyligen yttrat, och delar i allo hans äsigler i ämnet, samt tillstyrker således bifall till Utsk:s betänk. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jemte det jas instämmer i det yttrande, som Hr Akerman afgifvit, anhåller jag fä fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet pä en omständighet vid denna fråga, hvilken man vanligen, icke tager i betraktande, nemi. att skattejemningen eller den starkast beskattade jordens befrielse ifrån de tyngder, som på henne hvila, skulle åstadkomma just motsatsen af hvad man måhända åsyftar. IMan skulle nemi. för den obemedlade, för allmogen i allmänhet försvåra åtkomsten af jord. Hvarföre kan nu bonden så ofta blifva fastighetsägare i Sverige? Jo, derföre att en del af jorden är så hardt beskattad, alt lion gifvet’ föga behållning, och att köpeskillingen följaktligen är så myckel ringare.
Biskopen i Lund har 40,000 R:dr b:ko, och til) denna summa tror jag att haus inkomster verkligen borde kunna Den 4 Mars e. m. 71 upgå, samt det derefter befunnes, att denne Biskop kunde vara tillräckligt aflönad med t. ex. 12,000 R:dr b:ko, så upstode ju en behållning af 28,000 R:dr samma mynt. Detta belopp blefve ju således, efter afdrag af praebende-pastorernas aflöning, tillgängligt antingen för verkställande af den i Utsk:s förslag åsyftade förbättring af det lägre Presterskapets löner, eller också till förstärkande af de för ringa aflönade Biskoparnes inkomster. Jag slutar med att till Hr Tersmeden frambära min innerliga tacksamhet för den faderliga förmaning han gifvit mig. Att han från sin stela hierarkiska ståndpunkt skall anse mig öfverdrifven, är ganska naturligt; men då vi säkerligen under Riksdagens lopp få tillfälle att med hvarandra kollationera våra åsigter, skall jag då icke underlåta att ånyo uptaga detta ämne, hvarmed jag för tillfället ej vill uptaga det Höglofl. Ståndets tid. Frih. von Schultzenheim, David Theodor: Jag kan icke annat än med en känsla af ledsnad, betrakta det anförande, som en ledamot af Ekon.Utsk. afgifvit, och hvilket gifvit anledning till hela denna diskussion. Hade han inom Utsk. framställt sina åsigter, skulle de der hafva kunnat blifva vederlagda, och hade icke velat låta med skäl öfvertyga sig, hade lian kunnat bifoga en reservation mot Betänk., hvarigenom en del af denna öfverläggning varit öfverflödig. Han har dock sedermera under diskussionen framkommit med grundsatser, hvilka jag vore böjd för att anse såsom paradoxer. I detta afseende ber jag framför allt att få nämna, det han anser det så ofantligt vigtigt, att Biskoparne äro jordbrukare, att han icke på något vilkor vill fråntaga dem prrebendena.
I sammanhang härmed och då det synes ingalunda billigt att borgenärer, som redan äro lidande genom gäldenärens oförmåga att fullgöra sina ingångna förbindelser, skola, till ytterligare förlust för dem sjelfva, gifva af boels afträdda tillgångar underhåll åt gäldenären och hans familj under en längre tidrymd, som ej beror på dem alt bestämma, eller till dess konkursdomen fallit, anser jag tiden för underhållet höra inskränkas endast intilldess gäldenär besvurit boupteckningen och öfverlemnat boet till gode mannen; honom likväl förbehållet att för sig, hustru och oförsörjda barn behålla nödiga gångoch sängkläder, äfvensom han hör vara berättigad till ersättning för resa och uppehälle vid de tillfällen då han, efter kallelse, inställer sig vid Rätten till förhör eller annorstädes till uplysuingars afgifvande ronde konkursmassan. 1 enlighet dermed föreslår jag följande lydelse af 55 § i nuvande konkurslag: 55 §. Gäldenär, som ej lön, fordran eller annan tillgång eger, hvilken ej går i betalning för gäld, njute af konkursmassan nödigt underhåll för sig, husfru och oförsörjda barn, under den lid han ej må begifva sig från sitt hemvist; efter ty som i 47 och 52 §§:ne sägs ; så ock hvad som erfordras för resa och uppehälle, då han efter kallelse har att inställa sig vid Rätten till förhör eller annorstädes, lill uplysnings afgifvande rör:de konkursmassan, dock ej mer, om han vistas utom domsagan, än som tarfvades om han derinom, å ort der han sist vistades sig uppehölle. För öfrigt eger lian undantaga nödige gångoch sängkläder för sig, hustru och oförsörjda barn. Kommer tvist upp i anledn. af hvad nu stadgadt är; pröfve Rätten hvad gäldenären skäligen beslås eller tilldelas må: finnes gäldenär hafva, utan laga skäl, dröjt med boupleckningsedens afläggande eller boets öfverlemnande lill goda män; äge Rätteninskränka tiden för det underhåll han njuta skall, efter ty som omständigheterna dertill föranleda. Varder gäldenär efter 49:de § i bysättningshäkte insatt; gånge kostnaden derför ur konkursmassan ut.
Dä man väl tillåter, att den fordringsägare, som begär utmätning, får godset utmätt och i qvarstad salt, så är det visserligen sant alt derigenom uppehälles verkställigheten af en afslutad köpeafhandling; men den tillintet - 340 Den 19 Februari. göres alldeles icke, ty när ed aflägges derpå, så står det fast; och när det visat sig, alt åtskilliga fordringsägare, sora gjort försök att utfå sina fordringar, slutligen förlorat, och afhaudlingarne blifvit fastställde, och utmätningssökanden blott ådragit sig kostnader, så skall hvar och en småningom undvika att dervid göra åtal, utan afhandlingarne anses ostridiga och komma att hindra utmätningsförsöken. Det var dessa betänkligheter, som framställde sig, och sorn bidrogo att man ansåg det vara bättre att qvarblifva vid 1835 års författning, och att ej utbyta den publicitet, som deri föreskrifves, mot en blott edgång. För min del har jag varit af den tanka, att det säkraste och bästa vore att återgå till den grund, som 1734 års lag stadgar, nemi. att, för att äga anspråk på den lösegendom, som finnes i annor mans bo, bör man kunna visa, att man varit ägare deraf innan den i gäldenärs bo inkom. Antager mau denna grundsats, så finner man, alt derigenom försvinner helt och hållet frågan derom, att utmätning eller concurs skall kuuna hindra fordringsägare alt få göra sin rätt gällande. Tilläfventyrs hvilar frågan yiterst på begreppet om sjelfva äganderätten till lösegendomen. Lagen stadgar i 1 cap. 5 § Handelsbo. ”Säljer man tvem ett; gähle skadan åter, och bote 10 daler; och den behålle godset, som först köpte”. Häraf fattar man det begrepp, att afhandlingar gälla utan alt tradition af egendom ägt rum, och det är ock rätt, att så förhåller sig, när frågan är mellan köpare och säljare.
En sådan undersökning, hvad kronotionden beträffar, skulle troligtvis ådagalägga, att om den i statsregleringen beräknade kronotionden återtoges från statsverket och icke vidare affordrades tiondegifvarne såsom en i statsregleringen ingående grundskatt; så blefve det derigenom möjligt för äfven de fattigare församlingarna att utan alltför tryckande uppoffringar lemna behöflig lönförbättring åt sina själasörjare, synnerligast åt komministrarna, samt att bygga och underhålla ändamålsenliga kyrkor, och att draga den nu på många ställen ganska tunga beskattningen för fattigvården. I sjelfva verket komme kronotionden derigenom endast att återgå till den bestämmelse, hvarför den blifvit af våra förfäder beviljad, nemligen till presterskapet, till sockenkyrkorna och till de fattiga, sedan man numera funnit utvägar att genom annan beskattning bestrida de för tiondens beviljande främmande anslag, som nu utgå af den år 1527 till kronan indragna andelen af tionden af säd. Jag får derföre vördsamt föreslå, att Rikets Ständer besluta: l:o att den i Kronans räkenskaper s. k. kronotionden icke må efter år 1866 affordras tiondegifvarne eller i nämnda räkenskaper upptagas, och att de statsanslag, hvilka utgått af kronotionden, måtte af andra statsverkets tillgångar bestridas; börande det dock åligga kommunerna att sjelfva och utan något bidrag från statsverket, vare sig under benämningen “vinoch byggnads-säd“ eller eljest, dels bygga och underhålla sina sockenkyrkor med hvad som till de heliga sakramenternas utdelande eller i annat afseende kan erfordras, dels gifva nöjaktigt understöd åt de fattiga, och dels aflöna ett för själavården behöfligt antal lärare sålunda, att minsta lönen bestämmes till 2,500 R:dr R:mt för kyrkoherde och till 1,250 R:dr R:mt för komminister; 2:o att ett lämpligt förslagsanslag måtte för nästa statsregleringsperiod ställas till Regeringens disposition för bestridande af de anslag, hvilka nu äro anordnade att utgå af kronotionden, och att en fullständig utredning, Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
2:dra punkten, ang:de personalen vid Banko-Fullmäktiges expedition. Hr vöu Hartmansdorff, Äng.: Jag hemställer, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förra beslut, behagade godkänna oraröslnings-förslaget. R. o. Ad. beslöt att, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, godkänna den i denna punkt föreslagna voterings-propos. 3:dje punkten, ang:de redaktionen af d:de §:n i Instruktionen för Under-Styrelsen; och 4:de punkten, äng:de ifrågastäldt stadgande, att vexlingskassörerne skola till upralming emottaga penninge-remisser, som ingå från Riksgälds-Kont., Ränterier eller andra, samt att sådana remisser, efter verkstöld upr ökning, utbytas emot större sedlar, på grund af hvilka expeditionskassören meddelar kassa-attest. Lades till handlingarne. 5:te punkten, innehållande sammanjemknings-förslag, rörande General-Bokslutets upprättande. Bifölls. Oile punkten, ang:de förslaget om fördelning af löne-inkomsterne för Bankens embetsoch tjenstemän samt mkt betjente i lön och tjenstgörings-penningar. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer vördsamt, alt R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut och godkänna omröstnings-förslaget. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Innan R. o. Ad. afslår inbjudningen, anhåller jag att Ståndet ännu en gång ville taga i betraktande, huruvida det verkligen*kan vara rätt att på sätt, som hår förra gången genomdrefs, hela inkomsten, som beslås Bankoverkets tjenstemän, skall anses såsom lön. Sådant är visserligen förmånligt för Bankens tjenstemän, men, i jemförelse med Statens, innefattar det en altför stor förmån, ty pensionen blifver derigenom för Ban 17* - 260 Den 3 November f. m. kens tjenstemän högre än för de personer, som ål Statens tjenst egnat sin verksamhet.
Om orsaken härtill hvartill, hvad inrikes handeln beträffar, till någon del kan anses härleda sig från ett relativt till ortens område allt för stort antal handlande, hvilket uppgått ända till 40, af hvilka likväl flere under sistförflulne år blifvit tvungne att uppgifva sin stat, hafva äfven andra omständigheter inträffat, som bidragit till handelns minskning och deribland att ortens produkter af garn, lin och väfnader, som förut nästan uteslutande afyttrats till stadens handlande, numera i större partier uppköpas af en mängd kringresande dels af allmogen dels af andra personer, hvilka dermed begifva sig till marknaderne i Upsala, Westerås, Sala och Hedemora, derifrån de i stället hemföra en mängd handelsoch lyx-artiklar, dem de sedermera till handlandes förfång i hemorten afyttra, och minskad afsättning af spanuemål, såsom en följd af den rika afkastning sednare årens lyckliga skördar inbringat, hvarigenom allmogen tvärt emot hvad förhållandet förut varit, kommit i ett till handlande 0111 icke fullkomligt, åtminstone mera oberoende tillstånd. Försäljningen af spanuemål har alltid förut ingredierat såsom en hufvud-artikel i handels-rörelsen och för att bedöma i hvad mån delta varit förhållandet, erfordras blott att jemföra årliga införskrifningarne af nämnde vara under sistförfluLne fem år, i hvilket afseeende så väl derå som å stadens egentliga import och export under berörde tid, meddelas följande uppgift: tunnor Lisp kannor Afgångne varor: Garn, Linne härfver Jern, smidt eller valsadt, lill utrikes ort Skepp. För bedrifvandet af utrikes sjöfart har bildat sig ett särskildt Rederibolag, under firma Hudiksvalls Handels-kompagnie, som för nämnde ändamål använder ett större skepp, 2:ne briggar och en skonert om tillsammans 390 läster. Handlandes öfrige fartyg bestående af fyra skonerter o h fem galeaser om sammanräknadt 229 läster begagnas för inrikes sjöfall. Stadens fabriker, deribland tvenne nya snusoch tobaks-fabriker under sednare åren tillkommit, utgöres af följande: En Segelduks-fabrik. Tren ne Färgerier. En Gördelmakare.
Slutligen böra Utskotten anmäla, att, ehuru, i anseende lill vigten af den anstalt, som nu är föreslagen, och för att deråt gifva den fulländning, som ändamålet ovilkorligen klafver, Utskotten icke kunnat i förslagen om anslags-beloppen helt och hållit inskränka sig Lill de befintlige tillgångarne af behållna Slats-medel, som för närvarande äro ovilkorligen disponibla för detta behof, hafva Utskotten likväl förutsatt, att, om förslagen i öfrigt af Rikets Ständer godkännas, tillgång för det överskjutande anslagsbeloppet skall kunna, utan ökad beskattning, beredas. Så vidt Utskotten nu icke serskildt yttrat sig öfver de öfverlemnade motionerne, få Utskotten, såsom utlåtande deröfver, åberopa de i allmänhet framställde förslagen. Stockholm den 24 November 1840. Stats-, Lagsamt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskotlens Betänkande ' N\o 89. 15 Bilaga. Uppgift på antalet af fängelserum inom Länsfängelserne samt det derstädes beräknade utrymmet och högsta fång-antalet för de sista fem åren. Antalet af Påräknadt Högsta fångantalet under Fängelsets namn. fängelserum. utrymme för fångar. de senare fem åren. I motstående ia rum fflrChristianstads d:o . 12 64 lil < varas^så väl fästningssom f länsfångar. Fängelsets namn. Antalet af fängelserum. Påräknadt utrymme för fångar. Högsta fångantalet under de senare fern åren. Af Herr Professorn Doctor Thomander: ”Emot de sammansatta Utskottens beslut nödsakas jag reservera mig. I den Nådiga Propositionen är äskadt ett anslag af 270,000 R:dr lill Läns-fängelsernas ombyggnad eller förbättring. Jag bifaller för min del detta anslag å extra Stals-regleringen. Det Stats-Råds-protocoll, som finnes den Nådiga Propositionen följagtigt, gifver icke den ringaste anledning till den misstänka, sorn skulle de äskade medlen vara för ändamålet, åtminstone i den närmaste framliden, otillräckliga.
Dörren gick ner till golfvet utan tröskel, och på det den ej måtte skrapa det med kostbara träslag inlagda golfvet, voro gångjärnen så inrättade, att de vid dörrens öppnande höjde den, men åter sänkte dörren, när den stängdes. Nu stod von Jacobson inne i förmaket. Detta var fullständigt färdigt och ordnadt. Hvilket förtjusande rum! Basreliefer upptogo behagligt speglarnes ställe mellan bägge fönstren och öfver spiseln. Möblerna voro sirade med det mest omsorgsfullt utförda bildhuggeri och hade öfverdrag af ljusblått silkesbrokad, af hvilket stoff också fönstergardinerna voro förfärdigade. Vid ena fönstret med utsikt åt trädgårdssidan satt mamsell Christine, som rodnade vackert, då von Jacobson kom in i rummet. Han drog fram en taburett till hennes båge och satt några ögonblick och kontemplerade henne utan att säga ett ord. Mamsell Christine var också tyst och förde nålen flitigt upp och ner. Men slutligen blef tystnaden alltför besvärande, och hon bröt den. – Har ingenting försports om konungens tillstånd? frågade hon. – Jo, i går råkade jag Chalmers par hasard. Han, Smitten och Björnberg kommo direkte från Stockholm. Chalmers berättelse rörande ransakningen om kungens mord var förfärlig. Allt tyder på att vi snart ha att vänta kungens slut. Wachtmeister sade mig, att han skulle dröja inne i staden för att afvakta kurirens ankomst. – Det är ett fasaväckande illdåd, man föröfvat mot vår milde monark, sade mamsell Christine. Är det sant, att Ribbing ...? – Ja, man säger så ... – Min far bevisade som vanligt sin stora klokskap, då han nekade att gifva mig till honom. Jag kunde i denna momang ha varit Ribbingens olyckliga hustru. Mamsell Christine suckade. – Herr Hall tycks ha haft den stora klokskapen att supponera, att alla mamsell Christines friare kunde bli kungamördare, och han har därför varit af tillräckligt rojalistiskt sinnelag att förkasta dem alla och med sitt val stanna på Wachtmeister, som har den stora fördelen, att han är bror till riksdrotsen och att han snart blir amiral. – Min far trodde aldrig, att – – Att jag skulle duga till kungamördare.
BancoUtskott d. 13 Marni 1833. S. t), Hetr Leffler anförde följande t ”Riksens Ständers Herrar Revisorer hafva ’’uti sin berättelse för år 1830, 5 .§. 2 Afd. fä’’stat kommande Riksens Ständers uppmärksamhet v’derpå : att Banquens säkerhet vöre, efter Hettar ”Revisorers tanka, blott ofullkomligt bevarad, för ''det Lån, som Götheborgs Stad från densamma ”erhållit,^ emedan den af Stadens Magistrat och ''Äldste tecknade borgen icke innefattade de van» ’’liga orden: Én för ella och alla för ert. Utan ’’att nu försöka utreda, hurti Riksens Ständer vid ^”1818 års Riksdag* Sjelfve, på af dåvarande Ban’’co»Utskottet anförde skäl, föreskrifvit sättet, på ^hvilket denna borgen borde tecknas och att sam”ma Borgen blifvit i enlighet dermed tecknad, ''hvilka båda omständigheter ärö af Högloft. Ut» 'skottet förut kände, önskar jag endast att i all Bihang lill Riks, St. Prot, *823. a:te Sami. N:o 4, 50 Banco Utskottets BetänJtanden. ödmjukhet kunna ådagalägga, att Banquen vei*’keligen har full säkerket för detta Eån. ’’Om mah behagar att se på den lista, serni 'finnes uti Banken öfver de inteéknade Egendo*’marnes vardén, uppgjord 1817, eller efter den ’’tid, då Egendomsvärdet var söm högst, lärer ”deraf finnas, att ehuru ConjunctUren för det nan ”varande, för alla fastigheter, är missgynnande ”och således det då Upptagne värdet, ehuru re”dari uti Götheborg nedsatt under hvad Egen. ”domarne kostade Staden, kan anses nog högt, ”desse, det oagtadt, lemna full säkerhet För Elne”Summan. Ailä de betydligare af derr. äro asa ”surerade, och för en del liela premiebeloppet ”betaldt för all tid.
Flena underställas. 2:0 Yppar sig den . .. ofvan föreskrifvet är. *j/i Constitutioris«Utskottets betäkanäcn. §• 33* Lag - Utskottet , , . utom KrigsStaten. Justitiae-Ombudsmannens denna Berättelse förvises. 1:0 Lag-Utskottet utom KrigsStaten. 20 Justitias-Ombudsmannens . denna b erättelss förvises. §• 34- Allmänna svärs bör göras. Be af - 1:0 Besvärs , gadt. Allmänna . är stad - öro Vilja sens Ständer bör afgöras. Rik - §• 3®r Utom förenämnde .. förfalle frågan. l.o Utom förenämnda Konungens yttranden. 2:0 Stånden kunna .. besvär och angelägenheter. 5:0 Skulle Riksens Ständer Constitutions - Utskottet. Constitutions-Uskottets betänkanäen. 55 $. Alla Riksens Ständers omedelbarligen öfverlemnas. §- Konungens Propositioner frågan bör förvisas. $. Hvar och en allmän fråga , . till expedition be - 4'o Blifva göromålen . för falle frågan. 37- i‘o Alla Riksens Ständers till Ståndens Plena inkomma. 2:0 Intet Utskott omedelbarligen öfverlemr nas. 44. 1:0 Konungens Propositioner betänkandens afgifvande. 2:0 Hvarje Riksstånd härom meddelas. 3 o Vill Utskott ... frågan bör förvisas. 49* 1:0 Hvar och en allmän fråga .. ovägerligen fattas. 56 Constitutions-Utskottcs betänkanden. $- De allmänna beslut ., . högt uppläsas. §. Till följe af Regerings-Formens »kulle med döden afgå. 2:0 Då saken Acter och Handlingar. 3.0 Aterförviser till expedition betagas. 57- 1:0
Ad:s i denna fråga redan fattade beslut. Då sålunda af de Upplästa prot.utdrtn utröntes, att 3 Stånd numera sammanstämmande beslutat, det ärendet borde af SlatsUtsk. behandlas, fann R. o. Ad. ingen annan åtgärd vara att vidtaga i aniedn. af StatsUtskts mein. N:o4'7 och PresteStts inbjudning, än att lägga desamma till handlingarna. Ånyo föredrogs Hr Rosenblads, Bernh., den 9 dennes på bordet lagda motion om återställande af den i K. förorda, den 12 Febr. 1820 stadgade rättighet till visitationers anställande efter lurendrejadt eller tullförsnilladt gods. Gr. Hamilton, Henning Ludv. H u g o : Något hinder för remiss af Hr Rosenblads motion till Fxped.Utsk. lärer icke vara för handen; men då i aniedn. af åtskilliga till Utsk. remitterade motioner frågan om husvisitation redan är af Utsk. afgjord, och Stånden sannolikt innan kort få emottaga Ulskts betänk, deröfver, synes mig Hr Rosenblads motion vara öfverflödig, synnerligast som Utsk. icke underlåtit att gå hans önskan lill mötes, medelst tillstyrkande af åtskilliga stränga föreskrifter uti förevar, hänseende. Om Hr Rosenblad nu vore tillstädes, skulle jag hemställa till honora, huruvida han icke ville låta motionen hvila intilldess han läst Utsk:s betänkande. Hr Munck af Rosenschöld* Nils R udo 1 ph, uppläste följande: Då Hr Cederschjöld, Robert Theophron, väckte motion att R.