Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta låter, som om stadgandet vöre generelt; jag tror det dock icke, emedan det egentligen lärer röra Kronans skogar och jägeri-betjeningen. Den 15 November f. m. 59 .lag har för öfrigt ingenting att tillägga, utan ber blott att detta mitt yttrande måtte få åtfölja till I,ag-Utsk:t, öfvertygad att Utsk:t skall noga öfverväga den frågan, huruvida det är rätt att fatta saken så allmänt, som här blifvit gjordt. Sedan öfverläggningen förklarats slutad, blef den ifrågavarande motionen jemte yttrandet remitterad till Lag-Utsk:t; hvarefter, i enlighet med motionärens derom gjorda anhållan, propos. å motionens kommunicerande med de öfriga Riks-St:n framställdes och med ja besvarades. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t Gr. Wachtmeisters, Hans, d. 12 dennes bordlagde motion JY! 19, ang:de ändring i gällande läroverks-stadga, i fråga om lärjunges befrielse från de klassiska språkens läsning. Föredrogs Hr Brakels, Mauritz, d. 12 dennes på bordet lagda motion A? 20, ang:de ordnandet af Sveriges sjöförsvar.j Hr Lilliehöök, Garl Bertil: Hvar och en, som anser att Sverige bör ega ett sjöförsvar, måste hålla motionären räkning, för det varma intresse han hyser derför, och den fosterlandskärlek, som uttalar sig i hans förslag. Men då åtskilligt i motionen förekommer, som synes mig sagdt för att i viss mån förringa den af K. M. förordnade Sjöförsvars-komiténs arbete, samt åtskilligt annat tyckes vara vilseledande, har jag, särdeles som jag varit ledamot i nämnde komité, ansett mig, utan att för öfrigt vilja klandra motionären, böra anhålla att för någon stund få taga R. o. Ad:s uppmärksamhet i anspråk, för att påpeka ett och annat, som i motionen förefallit mig anmärkningsvärd!.
40 af dess förenämnda Betänkande, eller beträffande mötesunderhållet och beklädnadskostnaden för be vä ringseliterna, med undantag af bevärings-underofficerarue; i afseende hvarå Utskottet tillstyrkt bifall till Kongl. Maj:ts Proposition, eller att det förra mätte få bestridas af anslaget å 4:de Hufvud-liteln till beväringsmanskapets vupenöiuingar, och deri sednare (eller beklädnadskostnaden) af de för anskaffning och underhäll af beväringsmanskapets beklädnad i allmänhet afsedda medel. Utskottets berörda hemställan har af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet blifvit gillad; hvaremot Bonde-Ståndet afslagit densamma. Den ledamot af Borgare-Ståndet, som utverkat återremissen, har ansett beklädnadskostnaden för bevärings-eliterna böra tagas af allmänna beväringsfonden och endast bristen böra fyllas af de för beväringsmanskapets beklädnad i allmänhet afsedda medel. Något skäl för denna sin åsigt har han likväl icke anfört; och torde något sådant desto mindre förefinnis, som, långt ifrån att fråga nu skulle vara om någon tillökning i anslaget för ifrågavarande ändamål, det tvärtom kan med temlig visshet antagas, att, i anseende tiil det mindre antal beväringsskyldige, som, eliterna inberäknade, hädanefter skulle komma alt vapenöfvas, beklädnadskostnaden bör Sammansätta Stats-, Lagsamt Allm. Beteto. Ekon.-Ulshottels Utlåtande A/o 21. Ji blifva ringare än tillförene; och dä i allt fall »Beväringsfonden», såvida med densamma skall kunna vinnas det ändamål som åsyftas, icke kan förslå till bestridande äfven af beklädnadskostuad för eliterna; anser Utskottet sig icke kunna annat an tillstyrka, att Borgareoch Bonde-Stånden måtte, i likhet med de begge öfrigä Biks-Stånden, godkänna Utskottets gjorda framställning i denna del af dess ifrågavarande Betänkande.
Det vore icke mindre nödigt att erhålla upplysning, huruvida de sökandes kunskaper och förmåga alt undervisa sedermera blifvit underhållna samt utvecklade; och prof finnas jemväl stadgade för sökande till klockareoch orgelnist-beställningar, med hvilka skollärare-befatlningarne, så vidt möjligt, kunna ställas i sammanhang; hvarförutan förekommer härjemte att om äfven vid folkskolornas första inrättning, då en så stor mängd af skolor skulle på en gång förses med lärare, det varit nödvändigt att på allt sätt underlätta dessas antagande, samma förhållanden numera icke äro för handen, då folk skoleväsendet är nästan fullständigt ordnadt, hvadan ock på flera ställen inträffat att skolstyrelse, af egen myndighet, ålagt de sökande ett prof, hvilket likväl desse, då det ej varit i författningarne föreskrifvet, ofta vägrat att un derkasta sig. Expcditians-Ulskoltels Förslag lill undt. Skrifvelse, N:o 183. På grund af hvad i denna omständighet blifvit anfördt, och då jemväl svnes lämpligt att, om skolstyrelse på annat sätt vunnit fullt tillförlitlig kännedom af desökandes egenskaper, den i sådant fall må konna befria från afläggandet af ett serskildt prof, hvilket dessutom ej heller bör till alltför lång tid utsträckas, emedan, helst om flera sökande anmält sig, skolan på detta sätt skulle alltför länge blifva i saknad af ordinarie lärare och en betänklig ojemnhet inträffa i undervisningen, få Rikets Ständer underdånigst hemställa, att Folkskolestadgans (i §. 2 mom. måtte erhålla följande lydelse: ”Vid tillsättande af lärare i folkskola förfares sålunda, att, sedan ledigheten blifvit genom officiella tidningen trenne gånger kungjord, och de sökande inom sextio dagar ifrån ledighetens första kungörande sina ansökningar till skolstyrelsen ingifvit, äger skolstyrelsen, der den så nödigt finner, förelägga de sökande läseprof, hvilket bör fullgöras genom undervisning i den skola, der befattningen är ledig, under minst en dag, högst en vecka.
Maj 1817, angående hvad iakttagas bör i anseende till vexlar och invisningar, ställda att betalas i svenskt mynt för utländsk mans räkning, Kongl, brefvet den 5 nästpåföljde November och Kommers-kollegii derpå grundade kungörelse den 24- i samma månad, angående hvad som bör iakttagas vid uppköp af vexelbref genom sysloman, Kongl, brefvet till Kommers-kollegium den 22 Mars 1821, angående förklaring af 9 § i ofvanberörde Kongl, förordning den 12 Juni 1816 samt Kongl, kungörelsen den 27 Augusti 1828, angående rätta förståndet af de i 4 och 5 §§ af sistnämnde Kongl, förordning innefattade stadgande!). Medelst dessa sednare författningar hafva, bland annat, vexelgifvare fått sig ålagdt att i vexehi tydligen utsätta den kurs, hvarefter vexeln blifvit Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse > N:o 213. 535 slaten, i sammanhang hvarmed är vordet förordnadt, att den, som vexel här i riket köpt och densamma till här i riket vistande man åter försälja vill, icke må, vid påföljd att höta vexelns hela belopp, derför fordra eller taga högre betalning, än den, som å vexeln antecknad och förut erlaggd blifvit. Dessa och öfriga likartade föreskrifter hvilka af bemödandet att förekomma kursens stegring varit framkallade, innefatta så tryckande hand på den utrikes vexelhandeln att nödvändigheten destoheldre bjuder deras undanrödjande, som alla tiders erfarenhet städse ådagalagt, det hvarje försök att sätta en gräns för vexelkursen varit fruktlöst, och i stället utöfva t en menlig inverkan på penningeväsendet, samt inskränkt den frihet i aftal, som utgör det hufvudsakligaste vilkoret för all slags handel och således äfven för vexelhandeln, hvarföre uti andra länders v exelia gstiftni agar någon dylik inskränkning ej heller förekommer.
Ar med redlighet, nit och verksamhet arbetat i Riksgälds-Contoret, och nu i många år nästan ensam med fullkomligaste bifall innehaft hufvudförvaltningen af detta Rikets Ständers vigtiga Verk, samt derunder åtskilliga gånger frivilligt åtagit sigdettaVerk rörande bestyr, som genom hans klokhet och sparsamhet ledt till betydliga besparingar för Staten. Vid det nu ifrågavande arbete, som han äfven frivilligt åtagit sig efter räkning verkställa både å Riksgälds-Contorets förra lius och det till Rikgälds-Contor nu inredda Hessensteinska huset, kan jag med trygghet påstå, alt 5o procent i omkostningar blifvit besparade och af desse besparade utgifter anser jag högsta billighet fordra, att Öfver-Commissarien Ek kommer i åtnjutande af det arfvode af 2000 R:dr B:co, som Afdelningen välbetänkt föreslagit åt honom; hvarföre jag vördsamt härmed får reservera mig emot all nedsättning af njrssnämnde summa. Hade detta arbete skolat verkställas genom Byggmästares tillsyn och försorg, hade vi möjligen kommit till den bekymmersamma erfarenhet, som uppförandet af allmänna nybyggnader och reparationer ofta gifvit vid handen. Stats-Utskottela Utlåtande N.o Sy. 7 AT Herrar Santesson och PToernj hvilka nnsågo alt gralificationens belopp gerna kunde nedsättas lill 1,000 R:dr Banco. Nio 57. Ankom till Exp.-Utsk. den »4 April kl. 6 e. m. Utlåtandej i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelseom ytterligare Statsanslag för Armeens Pensions-Cassa^ om dispositionen af accords-reglerings-anslaget och om beliiningsrätt ä accords-fondens obligationer.
Hade mest hela natten legat vaken och tänkt på min resa till öfra Egypten, för hvilken jag finner mig särdeles hågad, så att jag ej fått sömn förän långt efter midnatt. Om morgonen gick jag bittida till Murad effendi och blef länge der. Sedan kom han till mig och satt här länge, allt väntande på sina betjenter, som voro ute på bestyr för mig. Gick sedan till Kutub khaneh för att få den mig lofvade katalogen, men den som skulle kopiera den hade blifvit sjuk och derigenom hindrad från fullgörandet af sitt löfte. Dit hittade jag väl, men var tvungen att taga en åsna för att hitta tillbaka. Blef sedan hemma sittande till maghrib och åt, men blef kort derpå efterskickad af Murad effendi, med hvilken jag tillbragte den öfriga delen af aftonen, tills för Kairo ovanligt sent. Gick ut på föremiddagen och satt en stund hos Köhler på kansliet, vandrade sedan omkring åt Guanijeh och skulle söka Bab ennasr, för att derifrån vandra upp på bergen, men hittade den ej. Vandrade hem och satt hemma till maghrib, då Murad effendi kom till mig och satt en stund; sedan följdes vi åt till honom, drucko der thé, gingo så till ett litet simpelt café och hörde på en sagoberättare, en gammal gubbe, som i mitt tycke ganska präktigt föredrog en berättelse från folklifvet här i Masr. De här så vanliga handklappningarne och wassalam brukade äfven denne gubbe. Nyanceringarne i stämman voro hos honom mindre märkbara, ehuru dock tillräckligen enoncerade; ty gubben var hes och hans stämma till följe deraf något skränande. För öfrigt var gubben högst nyter och treflig; så äfven hans auditorium, som då och då skrattade högljudt och vid profetens namn alltid tyst mumlade välsignelsen öfver honom, men var för öfrigt högst anständigt. Murad effendi är särdeles hygglig, men Paris ligger mig allt i hågen och jag litar ej mera så mycket på menniskors hygglighet. Gick ut om morgonen till Moski för att vexla en half dukat, men som ingen ville taga den, förde jag den tillbaka till Bokti och fick annat mynt.
omgifvande sinneverlden, så att intet orent, intet sträfva fram till det soliga målet: upplysning och vetande, så, skära, samla och, när stunden blir inne, dela med sig af sin skörd åt den hungOLOF. lågt, må, må komma dem vid. I frid och lugn få de rande, i mörkret vandrande hopen derutanför. Vore det inte bättre att rifva ned murarne, så att ljuset kunde tränga till alla? gande, olyckliga jemlikhetsfeber, som, som bränner vår samtid lik eld! OLOF. Olof! Har äfven du smittats af denna smy PROFESSORN. sympatiserat med morbrors åsigter. I dag vet Det vet jag inte. Ännu i går skulle jag ha jag ingenting, förstår ingenting, tror ingenting. Det käns som om jag, från denna lugna, soliga utan fäste för hvarken blick eller tanke. PROFESSORN. väg morbror beskrifvit, kommit ut på en öde hed, femton år arbetat på mitt stora verk om idealerna. När allt blir färdigt, hoppas jag hafva lyckats bevisa, att den, den enda möjligheten för menskligheten att höja sig, i så väl andligt som kroppsligt afseende, är genom fasthållande af sköngen, måste sökas högt. En tillfällig lek af fantasien. Jag har nu i hetsprincipen inom sig. Idealet, som är sanninOLOF. inte så djupt, när det faller. Förlåt, hvad sade du? Det är bättre att söka det lågt, så faller det PROFESSORN (tittar förvirrad upp). OLOF! Jag sa', att jag reser till Upsala... naturligtvis först öfvervara förlofningsfesten. Du blef väl mycket glad öfver Gertruds förlofning? Jag? Ja, naturligtvis. OLOF. I öfvermorgon, ja. Mycket riktigt. Du vill PROFESSORN. hvarandra som syskon, som syskon. Men jag skriptet? Hur många grader är det? Femton. OLOF. Naturligtvis, naturligtvis. Ni ha' ju älskat PROFESSORN. glömmer mig alldeles . Glasögonen? Manu med? Går till biblioteket. Då tar jag sommaröfverrocken. Följer du OLOF. PROFESSORN. Nej, såvida inte morbror särskildt önskar...
Nu behöfver man blott tillse Sedelans numeraire; man skulle då också undersöka dess ålder, för att ej emottaga en förfallen Sedel. BancoUtskottet har låtit göra utdrag ur Böckerne, och de sorn föreställa sig, att så stora suramor gått förlorade, skola förvånas öfver deras misstag, då förhållandet blir fraralagdt. 494 Den 9 Junii f, m. Hvad Herr Cederschjöld åter fföreslagit, tror jag skulle blifva utan all påföljd; emedan ingen inskickade Sedlame till ombyte: man verkade derigenom blott bekymmer, utan att något ändamål blefve vunnet. ' I följd af allt detta, hemställer jag vördsamt, om man ej kunde inskränka sig att nu remittera Herr Strussenfelts motion till Utskotten, för att blifva besvarad i sammanhang med Kongl. Maj:ts Nådiga framställning i samma ämne. Herr Strussenfelt: Jag kan alldeles icke vara ense med den siste värde Ledamoten derom, att remiss till Utskott af min framställning skulle vara af nöden. Då Betänkandet för andra gången är under pröfning, lärer det ej vara Ståndet förment, att med tillägg eller ändringar detsamma antaga, I öfrigt tror jag för min del, att ifrågavarande anstallt hvarken skall medföra våda eller besvär för Banken. Det är en måttlig pretention, att vilja veta, huru mycket penningar finnas i landet. Friherre Boije'. Jag högaktar Motionär rernes välmening, men anhåller, att få framställa följderne; och de torde, kan hända, sjelfve återtaga Motionen. För det första blir vår kännedom om Bankens Sedtlstock och öfriga tillstånd, icke en smula större; ty så länge publiciteten nekas oss, förblifver Allmänheten lika okunnig. För det andra skulle naturligtvis alla Sedlar 8 till *o millioner åferströmma Den 9 Juni i f, m. 495 från Finland, men då de icke kunde af oss lösas med varor, sä skulle Finnarnes Commissionairer söka deras realisering derigenom, att växlar uppköptes, och vår Cours skulle då raka förfärligt opp, till skada för vårt handals-förhållsnde och vårt myntväsende.
Dock sorn den ränte-garanti, hvilken bolaget förut innehaft, varit omedelbart al Rikets Ständer beviljad, vill Kongl. Maj:!, som anser frågan om eganderätten till de al bolaget i Stats-kontorel deponerade medel icke kunna före hufvudfrågans afgörande till pröfning upptagas, härmed lill Rikets Ständers pröfning öfverlemna, huruvida Rikets Ständer finna ärendet i dess nu befintliga skick böra till något deras beslut föranleda; och blifva handlingarna i målet, för att dervid tjena till upplysning, Rikets Ständers Stats-Utskott tillställde. Kongl. Maj.-t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. I. F. Fåhreeus. Kongl, Maj:fs Nådiga Skrifvelse Nto 38. Utdrag aj Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i. Stats-Rådet å Stockholms Slott den 28 November 1856, dervid jenie lil Hons Kongl. Höghet Kronprinsen var närvarande. Nai va ran d e: Hans Excellens, Justitie-Slats-Miuistern, Herr Gunther. Hans Excellens, Statsministern för Utrikes ärenden, Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råden : Herr Fåhreeus, IVollens teea, Gripenstedt, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou och Ahnqvist. Stats-Rådet Grefve Mörner anmäldes vara af sjukdom förhindrad att tillstädes komma. Vidare föredrog Departements-Chefen Herr Stats-Rådet Fåhreeus: 1:0.
Ett förslag angtde besvärsmåls afgörande af DeparttsChef jemte 3 StatsRåd, är af mig upgjordt. Det har åtminstone den förtjenst att vara kort och jag tror enkelt. På grund häraf torde det tillåtas mig att upläsa detsamma, endast för att visa möjligheten att lösa gåtan, ej med anspråk alt detta är enda, eller bästa sättet, eller för att nu derom framkalla en discussion. Egentligen behöfver, utom några redactionsförändr:r i 7 och 18 §§, endast ett tillägg göras, genom ett nytt mom. i 17 § Reg:sformen ungefär så lydande: § 17. 2.o. Konungens rätt ali pröfva och afgöra de mål, som jemlikt förfatlningarne få lios Konungen fullföljas genom besvär öfver Embelsmyndighelers meddelade beslut, men icke tillkomma Högsta Domstolens uplagande och ej eller angå tillsättande af tjensler, må Konungen, när Honom godt synes, updraga ål 3 ledamöter af StatsRådet jemte vederbörande Deparl-sChef; dock skall, derest icke alla (minst Tre af) desse StatsRådels Ledamöter blifva om beslutet i något mål ense, detsamma inför Konungen i StatsRådet anmälas och der afgöras. De till StatsRådels afgörande af Konungen öfverlemnade ärenden skola föredragas af Expcd-.sChefen i del Departement hvartill de enligt stadgad fördelning höra, eller ock af den embetsman, som af Konungen eljest varder dertill utsedd ; föredraganden inhcmlar de nplysningar som för ärendets pröfning erfordras samt kontrasignerar beslutet med den ansvarighet i 38 § sägs. Den 28 Februari f. m. 627 Alla beslut uli ofvannämnde besvärsmål utfärdas i Konuugens namn och med l)ess höga underskrift eller under Dess Secrel. Milt förslag innefattar just hvad jag den 12 Juli 1854 här yrkade hufvudsakligen öfverensstämmande med Hr v. Hartmansdorff. Vi besegrades då endast med 4 röster.
Fabrikernes behof of ytterligare understöd och fastställande af en viss bestämd Procent af tillverkningarnes värde såsom Fåne-andel, tiPika med Riksdagsmannens från Norrköping^ Bruks-Patron Ekelunds till Vällofl. Borgare-Ståndet ingifne Memorial i samma ämne, har, i anledning häraf, i Kongl. Commerce - Collegiura företagit den granskning och öfverläggning i dessa ämnen, som Utskottet tillhört; Hvarvid Utskottet af Herrar Revisorernes omförmäUe Berättelse inhämtat, hurusom, jemte det till Riksens HögloftStänder anmälan blifvit gjord om hvad Kongl. Majd, i anledning af Riksens Ständers vid 1815 års Riksdag gjorde underdåniga hemställan om upphörande af åtskilliga från desse Fonder utgående och för ändamålet roed desamma främmande utgifter, uti Nådig Skrifvelse till Kongl. Commerce - Collegiurn a£ den 6 Mars 1816 förordnat och beslutit, Herrar Revisorer i öfrigt sig utlåtit, att då de å 139° StatsUtskotu ts Fet 'tiniänden. eria sidan funnit den Författning, söm, bestämde Manufactur-Discohtens ändamål och förvaltning, nemligen Reglementet derföre af den ai April 1779 Stadgar, att de Lån, som Fabriksidkare ägde att der tillgodonjuta borde beräknas och bestätnmas efter det föregående årets tillverkningsvärdé, samt Förtdens vid årets början behållne belopp, imellan samtlige de Fånberättigade, eftér en lika grund fördelas, äfvensom att desse Län skulle på högst
Ständers Stmsoch Banco-Utskotts sammanträde den zi Junii 1823. S. D. Vid sluleiig justering af Utskottens lifgifvande Betänkande, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående de af en särskild i Nåder tillförordnad Committée utarbetade Betänkanden om reglering af Rikets penningeverk m. m., tillika med de i öfrigt till Utskottens samfällda behandling remitterade memorialer oell yttranden rörande enahanda ämnen, med dertill hörande Bilagor; åberopades af nedannämnde ledamöter deras, under öfverläggningarne yttrade, med pluralitetens icke öfverensstämmande, tankar, rörande de, så väl uti nämnde Betänkande, som uti de detsamma bilagde särskilde Utlåtanden, förekommande ämnen; oell begärdes att desse skiljagtige meningar måtte blifva det afgående Betänkandet vidfogade; på sätt som följer; nemi.: 1:0 Herr Assessoren Lagerhjelm åberopade sitt den 31 af förliden månad, i sammanhang med Utskottens sammansatta FinanceBerednirtgs-förslag uppläste anförande; Och, som Herr Assessoren nu begärde att detta yttrande, hvilket i ett sammanhang innefattade den åsigt af ämnet, sorn Herr Assessoren för sin del ansett ledande till mera fullständiga och ändamålsenliga resultater, än dem sorn Utskotten antagit, måtte varda Utskottens Betänkan Bihang till Riki-Stdndeas Prat. iSi5, Gite Sami, Bilag, till Memor, N:o 20. yi ixxiv Stat^- a£h Banto-Utskotttnt Utlåtanden. de bilagdt, för att såmedelst ådagalägga , jemte det skiljaktiga uti grundåsigterne, afven de särskilde tankar, Herr Assessoren hyst, rörande ej mindre åtskillige af de förslag detta Betänkande framställer, än äfven dem, hvilka uti flere af de dervid bilagde Utlåtanderne innefattas; alltså skulle samma anförande, som under N:o i finnes härhos bilagdt, blifva Utskottens Betänkande till Rikets Höglofl.
Det förra fordrar en ytterst betydlig kostnad och en lång tid, för att fullkomnas; 32 D cn i5 Februari f. m. ty det livilar på grunden af total och oafbruten ensamhet under hela fängelsetiden, och med det antal arbetsfångar vi äga, skulle denna väg lill förbättringen icke stå i förening med den trängande skyndsamheten och våra tillgångar. Det andra systemet synes derföre mera verkställbart, såsom hvilande på grunden af paltiel ensamhet, och således icke erfordrande en så förfärlig mängd af s. k. celler; och det är att förmoda, att vederbör, som nu komma i tillfälle att pröfva saken, vigten af ändamålet och; möjligheten af tillgångarna för dess ernående, fästa sig vid det möjliga, om än i effecten ej det ofelbaraste. Under tiden synes det vara högst angeläget att vara betänkt på något, som motar de våldsamheter, hvilka nu förekomma vid våra fängelser. Om sättet derför hafva visserligen olika meningar blifvit framställda, men i allmänhet synes man böjd för stränga och allvarsamma lagar, till skydd för fångbevakningar och samhället. Någras philantropi förer dem till åsigten af mildare lagstiftning; de' synas utgå från erkännandet af en allmän menniskorätt, äfven hos fångar, och komma derföre till dessa åsigter. För min del, tror jag det vara nödvändigt, att i dätta afseende gå allvarsamt tillväga, enär fångar och deras samfund utgör ett undantag från fria menniskor och deras samfund. Jag instämmer derföre med motionären i den åsigt, att den philantropi, som bjuder omsorgsfull och rättvis vård om brottslingen, låter väl förena sig med skyldigheten att, genom lagliga och allvarliga medel, hindra honom att göra samhället mera skada än han gjort; ty samhället eller det stora liela står i första rummet, och individen, i hvilken cathegori han sig befinner, i det andra. Det exempel af Carlskrona arbetscompagnier, der krigslagarna tillämpas, ehuru denna personal ej aflagt krigsmannaeden, som jag åberopat, talar för saken. Sedan i8o4 har denna lagstiftning, i afseende på dem, blifvit använd.
Tiden mellan hwarje anmaning bök noga bestämmas, och det torde wara nog mycket beaärdt att en stor folksamling inom tio minuter ffulle kunna ffingras. Sedan de förutgäende signalerna äro beffrifna, bör det ock uppgifwas till hwad ytterligheter den bewäpnade styrkan är berättigad ait gä. Detta igenfmnes i Förslagets z och det är således först den fjerde, hwilken efter min tanka bör erhälla form af en lagparagraph. — Allt det föregående kan och bör säsom en Kung - Den 29 September. 309 Kunglig Förordning till allmänhetens underrättelse utfärdas. Answaret derest denna Förordning ej ätlydes, är hwad som i lagform behöfwer stadgas. I afseende pä detta answar bör märkas, att alla de oiagligheter, som ste före den förelagda tiden, mäste arnäs såsom de eljest efter Lag äro bestämda; men att allt hwad som gär ut pä att hindra anmaningarne, signalerna, folkets skingrande, och allt bet wäld som eljest efter sledd och börd anmaning utöfwas, är att anse säsom uppror, tp upprör innebär en olydnad emot executiva magtens Åtgärder, yttrad r en folksamling och med förlitande pä dest styrka. Detta gör att den 4 §. till en hufwudsaklig del annorlunda beböfde redigeras. Wid en sädan ny redaction, sä wäl af denna, som do följande straffparagrapherna, torde man kunna önsta att uttrycken mera sattes i Lagens befallande och bestämda stil, och en och annan twetydighet och mindre logist tanka rättades, bwilkct otwifwelagtigt händer dä Lag-Utskottets upplysta Ledamöter underkasta sitt förslag en nogare granstning.