Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Summa. 6 kompanier i Blekinge 1,500 27 1,527 3 » i södra Möre 801 15 816 2,301 42 2,343 Smålands kompani 121 Tjusts » 118 Ostergötlands » 194 Första och andra Södermanlands kompanier ... 276 » « » södra Roslags » . ... 262 » » » norra » » 267 » Norrlands l:a och 2:a )) 314 Andra » » » » » . , 348 Norra och södra Hallands » 364 Första och andra Bohus-läns » ... 469 Vestergötlands kompani 87 Första och andra Olands kompanier 263 » » » Gotlands » 260 3,343 b) Nya ordinarie roleringen. Blekinge lini Stockholms Upsala Ostergötlands Kalmar Gotlands Hallands Göteborgs och Bohus Elfsborgs Vesternorrlands Vesterbottens Hela rotar. 20" 2,301 Anslagna etc. till ordinarie rustningens understöd. 3,385 5,686. Sammandrag. Gamla rasioch rotehålls-nummer 5,686 ifrågasättes för arméen 1,347 » » Gotlands försvar - 260 1,607 återstår för flottan 4,079 skulle ytterligare för arméen användas: ordinarie båtsmansroteringen i Helsingland och Gestrikland 205 Tjusts och Smålands kompanier 239 444 återstode 3,635. Nya ordinarie rotering s-nummer som kunna uppsättas. 124 ifrågasättes för arméen 51 » Gotlands försvar återstår för flottan skulle ytterligare för arméen användas: ordinarie båtsmansrotering i Helsingland Tjusts och Smålands kompanier ^ 57 67~ och Gestrikland 12 5 17 återstode 50. lil Bil. 0. Förslag öfver soldatnmumer vid infanteriet år 1864. Värfvade. Till soldater icke använde nummer. Effektive nummer. 71 B 3 3 Bl cn O a. Anslagne nummer 92. Indragne » ... A. Sammandrag. 96.
Direktörer' jemte bauko-ombudet äro tillräcklige för assignationeroes underteck - 90 Den 28 Oktober e. ni. ilande, kunna affärerna sköias lika bra räfven om en eller annan Direktör skulle vara borta. Om Direktionerna i !åne-konl:n skola tillsältas på sätt Utsk. här föreslagit, tror jag att stora olägenheter skola upkomma, samt att följden icke skulle blifva någon annan, än alt de låne-sökande, hvilka fått sina lån afslagne, skriftligen begära att deröfver erhålla prot.utdr. och att, då Direklionerne skola stå på så lös fot, som bär är föresläget, klagomålen komma att sträcka sig till Fullmtge, samt tidningsartiklar utgifvas, för att derigenom några månader före valen försöka imponera på desamma. På grund af dessa skäl och då många förvecklingar enl. min tanka skola upsla genom antagandet af Utsk:s förslag, anhåller jag vördsamt alt R. o. Ad. mätte afslå detsamma, samt förblifva vid hvad som hittills är stadgadt. Hr Printzensköld, Carl: I likhet med den siste värde talaren, och i motsats med den, sorn före honom hade ordet, tillstyrker jag afstäg å Utsk:s förslag. Man har såsom skäl för förändringen anfört, att genom densamma skulle äfven vid låne-kont:n erhållas affärsmän, hvilka skulle bättre än de delegerade, som inom hvarje RiksSlånd nu nises, sköta affärerna, men jag hemställer lill dem, som äro så nitiska för förslaget, örn man val rimligen kan begära att Banko-Fullmtge skola ega så fullständig kännedom om affärsmännen i Götheborg, Malmö och Wisby, att de med tillräcklig sakkännedom skola kunna välja gräddan af dessa, för Bankens angelägenheter så dyrbara personer. Månne man icke, äfven vid detta tillfälle, kan draga samma slutsats, sora jag på f. m. gjorde om Diskont-Direktörerna i Stockholm, att hvar och en nästan tvekar att antaga Direktörs-befattningen.
Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts gemensamma Utlåtande öfver Herr Gyllenrams3 C. A., Memorial om Pensioners anslående till understöd för Embetsoch Tjenstemän som hafva flera Barn. Uti till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifvit Memorial, hvilket till Statssamt Allmänna ^Besvärsoch Ekonomi-Utskottens åtgärd blifvit remitteradt, har Herr Gyllenram, C. A., framställt angelägenheten deraf, alt då Ernbetsoch Tjenstemän i allmänhet, ehuru vid sista Statsoch Fesvärs-Utslottens Bettin}anden. 3429 Riksdagen förhulpne till någon med tidens fordringar enlig Lönförbättring, likväl finna sig i den ställning, att sakna nödige tillgångar för sine barns uppfostran, när de med flere sådane äro försedde, Staten måtte åtaga sig att bidraga (till ett för Samhället så vigtigt ändamål; i hvilket afseende Herr Gyllenram föreslagit, att den Militaire eller Civile Embets* och Tjensteman som ägde åtta lefvande äkta barn af bägge könen skulle vid det gtdes födelse erhålla en Pension af Staten för alla dem som voro söner af minst 50 högst 100 R:dr hvardera, med grader deremellan, och att den som ägde Sex söner, skulle vid den 7:des födelse, erhålla en lika förmån, dock så, att denne Pension endast fortfore till dess hvardera ynglingen fyllt 16 år; Förmodande Herr Gyllenram, att desse händelser skola blifva nog sällsynte; hvarjemte i öfrigt anföres nyttan deraf för Staten, att härigenom sätta fattige föräldrar i tillfälle att till Rikets tjenst uppfostra sine barn; Och skulle såsom Fond härtill, påräknas besparde Stats-medel samt Controllen handhafvas af Församlirv* garnes Kyrkoherdar, hvilka bäst kunna vitsorda hvarje familles mer eller mindre behof af de föreslagne Pensionerne.
Jag har begärt ordet endast för att anhålla, att denna dags diskussion måtte blifva till Stats-Utsk:t remitterad, men, medan jag har ordet, begagnar jag tillfället att få upplysa Gr. von Platen derom: l:o att mina ord icke haft afseende å något ojusteradt protokoll, utan just på det yttrande, Gr. von Platen här algaf i förra plenum, och 2:0 att det upplästa citatet ur ett Hr Grins anförande icke går så långt tillbaka, som 20 å 30 år, icke ens till 1851, utan att det finnes att läsa i ett Hr Gr:ns anförande till Stats-Råds-protok:t d. 14 Okt, 1862, hvilket är bilagdt K. M:ts Propos. till R. St:r vid sistförflutne Riksdag. Hr Brakel, Mauritz: Jag hade vid detta tillfälle ämnat framlägga ytterligare skäl lör de åsigter, som jag förra plenum haft äran att här framställa, men Hr Skogman har gjort detta så fullständigt, så i' alla delar tillfredsställande, Den 11 November f. m. 83 att det skulle vara i högsta grad obehörigt af mig att nu dermed upptaga R. o. Ad:s tid. Jag är, som sagdt, fullt nöjd med allt hvad Hr Skogman i sitt långa oell sakrika anförande yttrat, och ber blott att med några få ord få till besvarande upptaga det yttrande, Gr. von Platen här i dag afgifvit. Gr. von Platen bär sagt, att personalens öfning stöde i närmaste sammanhang med befälets delning. Delta har jag uppfattat på så sätt, att delningen af flottans befäl i tvenne korpser, »Kongl. Flottan» och »Skärgårdsartilleriet», skulle just vara det, som gjorde att befälet inom hvar och en af dessa särskilda korpser finge större öfning. Detta skulle otvifvelaktig! vara sannt, om, somHrGr:n föregifvit, pansarbåts-officerns och monitors-officerns yrke vore verkligen så himmelsvidt skiljda från hvarandra.
Jemväl finnas 2 Pråm-Sprutor och 3 Reserv-Sprutor med service, samt 5 såkallade Vakt-Sprutor, bland hvilka 4 erhålla service af manskap från Högvakterne vid Kongl. Slottet, Gustaf Adolfs Torg, Artilleri-Gården och Södertnalms-Torg, i närheten af hvilka ställen dess Sprutor alltid äro till hands, samt den 5:te af Stadens Militair-Compngnie, vid hvars Cassern den förvaras. Vid eldslill fällen är äfven att tillgå en Baiulförsäkrings-Contoiret tillhörig större Spruta med Tillbringare, hvarvid 123 Mun af Handels-Classernes Betjening äro tjenstgörande; och för Öfrigt finnas Slang-Sprutor och Släckningsanstalter vid Banken, på Skeppsholmen, vid Artilleri-Gården och andra publika Byggnader, äfvensom i en och annan enskild persons Egendom; hvarförutan Staden äger en myckenhet Brand-segel samt annan gröfre och mindre Brandredskap. I hvarje hus hålles ock af egaren en vattentunna, 2 vattenämbar, 1 handspruta, 1 brandyxa och 2 svabbar, hvilken redskap är dubbel i de större husen, med tillägg af en Brandhake samt en Slege; och besigtigas denna redskap vid Brandsyn, som en gång hvarje år öfver hela Staden verkställes, och hvarvid tillika Byggnadernes och eldstädernes beskaffenhet undersökes samt föreskrift meddelas örn reparation af det, som befi niles bristfälligt och eldsfarligt, Gu tornes underhåll och renhållning besörjes fortfarande på det sätt, alt det åligger hvarje Husoch Tomt-egare att, i lika längd med sin egendoms sträckning, underhålla stenläggningen eller greningen och ansvara för renhållningen A halfva bredden af alla intill egendomen gränsande gator och till 12 alnars bredd inpå hvarje tillstötande Torg eller öppen plats; men för den öfriga delen af sistnämnde ställen bestrides kostnaden i dessa afseen-" den af Stadens m«del eller Statsanslag. Till
Jag har dock föreställt mig, att Riksg:scont. skulle fä sitt creditiv inom Riket, ehuru jag icke fästat mig dervid såsom ett uteslutande vilkor; men om nu creditivet fås inom landet, så lärer väl den, som lemnär det, icke begära mer än 3 dagars sigt, och då Riksg:scont. har 8 dagars sigt, synes detta vara fullt tillräckligt. Man har dock icke heratat det hufvudsakligaste inkastet derifrån, ty äfven mina motståndare tyckas förutse och medgifva, att ett tillräckligt creditiv utgör en fullkomligt säker basis, hvarpå en sådan rörelse, som jag föreslagit, kan byggas. Man har deremot sagt, att förslaget skulle blifva det största hindret för rea Ji - Den 9 M a r s f. ra. lisationens bestånd. Om så vore, skulle jag vara den förste att afstyrka förslaget; meu jag kan ej inse någon fara för realisationen, och jag stödjer mig härvid icke blott på egen insigt, utan äfven på den mening, jag haft tillfälle att hora af många, hvilka desto bättre måste känna den allm. rörelsen, som de just lefva deraf. Då dessa sammanstämt med mig, har jag vågat framställa min mening, och dessa personer hafva den tankan, att i Sverige finnes ett nog litet rörelsecapita!, och att näst efter realisationen det förhållande naturligen skall uppkomma, att en minskning i rörelseCapitalet inträffar. Jag har således sökt afhjelpa en olägenhet af realisationen genom ett förslag, som tillika innebär ett frö till realisationens bestånd derigenom, att det hindrar all strypning. Jag instämmer i samma kärlek och Önskningar för realisationen som mina motståndare; men lag ser i mitt förslag just ett medel att öka fördelarna deraf. Jag respeclerar emedlertid mina motståndares åsigt, och ber derföre örn samma afseende för min. Man frågar, hval* cassan skall tagas för att göra face emot de obligationer, som presenteras till inlösen. Jag svarar: i creditivet, sorn saknas i XJtskts förslag.
Då mänga Cassör, hvars enda föremål är alt säkert utlåna sina behållningar, belåna viss jord ända till f af taxeringsvärdet, tyckes här gerna det halfva kunna medgifvas, hälst om man afser, att sedan 1823 i många Län taxeringsvärdet blifvit med -Vdel minskadt, och således halfva nu uppförda värde endast är T9^ af 1823 års. Till correctiv mot de få fall, der ägarne, för bränvinseller andra speculationers skuld, låtit högt uppsätta sina aoG Den 17 Februarii e. m. utvisa, äge Fullmägtige att i förhållande derefter nedsätta lånebeloppet. 5:o Önskar någon lånesökande, i hvars erbjudna pant flere inteckningar finnas, att en äldre inteckning af RiksgäldsContoret inlöses, må detta beviljas under vilkor, att den ifrågavarande inteckningen lemnar den i föregående punkt äsknde säkerhet, att det infriade skuldebrefvet transporteras på RiksgäldsContoret, och att gäldenärenafgifver särskilt förbindelse, innehållande de vilkor, till ränta, afbetalning och öfriga förbehåll, som för lånet, efter nedanföre stadgade föreskrifter, komma att blifva gällande. 6:0 Kan, af bristande tillgång eller annan orsak, ej hela det sökta lånet beviljas, behöfva dock hvarken hemman, är här föreslagit, att låta Fullmägtige få nedsätta lånebeloppet, efter pröfning af i senare tider tillkomna äganderättsliandlingar, (de från äldre tider kunna naturligtvis icke tjena till efterrättelse). 2:0 Befrämjandet af äldre inteckningars inlösen utan minskning i Riksgälds-Contorets säkerhet. Härvid kunna 3 fall förekomma, nemligen a) att alla inteckningshafvare, för att lätta liqiliden , postponera sin inteckningsrätt, då det är tillräckligt med att aflemna till RiksgäldsContoret intecknadt skuldebref för lånet.
Jag får tacka för Hr Frih. o. Ordf:detis meddelande, och är öfvertygad, att Ståndet alitid skall med intresse och tacksamhet emottaga underrättelse om Hr Gr. o. Laudtmis helsotillstånd. Frih. Cederström, Budolf: Alla R. o Ad:s medlemmar intagas säkert, i likhet med mig, af djupt deltagande vid underrättelsen om Hr Gr. o. Landtnäs insjuknande; det är derföre med tillfredsställelse sorn vi förnummit, det Hr Frih. o. Ord liden på Ståndets vägnar gjort sig underrättad om den vördade patientens helsotillstånd, likasom vi framgent alltid med tacksamhet mottaga de underrättelser, som Hr Frih. o. Ordf:den, under Hr Gr. o. Laadtuus sjukdom, i detta afseende täckes inhemta och oss meddela. Föredrogs Hederv. BondeSt:s d. 28 dennes på hordet lagda Prot.-utdrag K:o 452, innehållande, att vid föredragning af StatsUtsk:s Mein.
Säkerheten finnes således redan till fullo, och icke en skilling af det högre värdet kan Staten frångå, genom den ord-. 44 Den 4 April f. m. ning som nu galler: hvadan ej heller nånsin, hvarken af KamtnarRätt eller Riksens Ständers Revisorer den ringaste anmärkning härutinnan blifvit gjord. Återstår derefter sålunda blott uppställningsformen, elier att i Tableau fä fram det rätta värdet af inkomst och utgift i Svensk* Bancosedlar.” "Fråga har härvid uppstått, att i Statsverkets allmänna räkenskap tillöka en column för Hamburger Banco, men Comittérade hafva ansett mindre lämpligt att i generelle Räkenskapen eller RiksStaten införa en column för främmande myntslag.” ”Inkomsten af vexlar inflyter genom Tulln allena j och derifrån aflefvereras den genast till Räntekammaren, mot qvittence, tecknadt å åtföljande reversal, som upplyser, att lefvereringen skett i Hamburger Banco, eller Pund Sterling, med ett ord, i vexlar sådan den bl rf» vit gjord Der är förhållandet sålunda enkelt, under en enda Titel af lefverering, emedan Tullverket icke bestrider någre utgifter för egen räkning i främmande myntsort. Förvandling af vexlarne till Svenskt Banco i TullRäkenskapen kan alltså ha blott ett föremål i Tableau nemligen ait gifva svar på den frågan, huru mycket har Tullintraden för eo viss tiderymd utgjort i Svenskt Banco? Det är billigt att denna upplysning erhålies af Tullräkenskaperg men derföre a<t den är mindre vig* tig, än säkerheten om uppbörden, och en redig räkenskapsfortn, tå är det den som bör Den 4 April f. rm intaga rummet inom coiunin, men sjelfva den verkeliga myntsorten utföras. Och denna förvandling bör ej ske annorstädes än i Hufvud* Boken, i en summa, för ett helt års uppbörd i Hamburger Banco, efter samma års medelcours. Då har man ali den Statistiska upplysning som för beräkningen erfordras, utan att uppbördsmännen få det minsta dermed att skaffa. ”1 Statsverkets räkenskaper åter, bör samma ordning fullföljas.
Att emellertid i förråden hafva en alltför stor massa sjukvårdspersedlar, för hvilka under fred föga omsättning kan beredas, vore mindre välbetänkt; men då å andra sidan stora persedel-anskaffningar före krigets första utbrott böra undvikas och arméen i detta som i andra afseenden bör vara så rustad, att den hastigt och med tillförsigt kan gå en fiende till mötes, anse kommitterade det vara af yttersta vigt, att åtminstone den nödvändigaste sjukvårdsutredning af sängoch sängkläder för den mindre krigsfoten, 50,000 man, och för depoterna 25,000 man, finnes i förråden att genast tillgå. Då de nu i regementenas samt i arméens allmänna förråd befintliga sjukvårds-persedlar kunna anses motsvara behofvet vid depoterna och vid arméens llyttande sjukhus, fordras ytterligare sådane persedlar för de fasta sjukhusen till ett antal motsvarande 9 procent af styrkan eller 4,500 man. Kommitterade föreslå derföre: att säng och gångkläder för 4,500 sjuka må ytterligare anskaffas. Kostnaden härför, enligt de kongl, förordningen den i 3 Juni 1855 åtföljande förteckningar samt af kongl, krigs-kollegium uppgifna priser, uppgår till 454,500 rdr, deruti dock icke inberäknade sängar och sängtaflor, ej heller läder-persedlar, såsom olämplige att i förråd under längre tid förvaras. Dessa, liksom inventarie-persedlarne för sjukrummen och den speciella sjukskötseln, torde hastigt nog kunna vid kriguppbrottet hinna anskaffas. Hvad instrumental-utredningen beträffar, så torde, i följd såväl af det större antalet fältbataljoner vid infanteriet som andra förändringar i organisationen och den större styrkan för krigsfoten, en tillökning i denna utredning blifva behöflig. Dess större eller mindre tillräcklighet är dock tili en del beroende af dess fördelning, af sjukhusens antal m. m. d. Det kan ock ifrågasättas, huruvida af instrumental-utredningen allt bör finnas till fullt antal i förråden eller af vissa delar blott det nödvändigaste och resten först, då behöfligt är, anskaffas, beroende på den tid som dertill erfordras och i hvad mån ett långvarigt upplag i förråd kan vara af menlig inverkan.
Afven synes del mig af diskussionen inom detta hus tydligen ådagaläggas, att ett förtydligande af författningen är af behofvet högligen påkalladt, emedan vi här, hört flere af K. bef:de hafva olika äsigter om författningens tillämpning. Utan ali vidare upprepa de skäl, som redan förut blifvit anförda, anhåller jag blott om bifall lill den föreslagna tind. skrifvelsen i sin helhet. 30 i l)en 18 Mars. Frih. Raab: Jag har nied fägnad förnummit, ali större delen af de talare, sorn begärt ordet, här instämt i den åsigt, som jag förut yttrat, nemi. att det vore nyttigt att bifalla första delen af Utsk:s betänk. Det egentliga skälet, som de, hvilka yrkat afslag, hållet sig vid, är att författningen är så ny, att icke något behof af förändring derutinnan borde kunna äga rum. Här är ieke fråga om annan förändring, än den, som syftar derhän alt författningens anda må riktigt förslås och att den må tillämpas lika öfver hela riket, hvilket är lill komplett evidens bevisadt bil lills icke hafva varit fallet. Man har fästat sig dervid, att när skjulspenuiugarue blifvit förhöjda, borde en motsvarande förmån tillkomma de resande. I detta afseende har Frih. Palmstjerna fästat Hrrmes uppmärksamhet derpå, att författningen icke afsåg någon sådan förmån för de resande. Den afsåg blott, att åstadkomma ett sjelfvilligt åtagande af skjutsbesväret, hvilket omöjligen kan i värt land flyttas ifrån jordbruket; men det ligger redan en stor fördel deruti, alt den hittills af tvång skjutsande kan slippa, derigenom alt någon annan emot ersättning åtager sig denna skyldighet. Jag tror mig icke behöfva vara vidlyftigare vid besvarandet af de Hrns åsigler, som önska afslag. Deremot ber jag att fä vända mig med några ord emot de Hrr, som lika med mig yrkat bifall. Jag begärde att i första delen af förslaget få inlägga ordet i allmänhet.
Ben: af Herr Wijkj att den af Utskottet föreslagne utförselstull å Ben alla andra slagj, oarbetade skulle innebära detsamma som förbud för utförsel af denna vara, genom hvars samlande många fattiga erhöllo sitt uppehälle. Den användbarhet i och för åtskillige näringar, som sådane ben redan länge utrikes egt och hvilken äfven börjat blifva känd inom vårt eget land, bar föranledt Utskottet att föreslå någon förhöjning i utförsel - B c villn .-Utskottats Utlåtande N;o 4^- tullen derför, på det att ej denna vara måtte på landets bekostnad för vanpris afyltras; och då de fabrikat, som deraf kunna göras äro af nödvändighet för åtskillige af våra egne näringar, samt det icke synes att befara att de, hvilka sysselsätta sig med samlandet af ben, genom denna tillökning i tullen, skola komma att på något sätt blifva lidande, bar Utskottet ej kunnat frånträda dess förra förslag i denna del. Blodiglar: af Herr Cederschjöldj alt då consumtionen af denna vara i det sydliga Europa betydligen förökat sig, kunde den fria utförseln deraf föranleda dertill, att vi sjelfve blefvo i saknad af denna artikel. Då Utskottet likväl byst den förmodan, det svårigheten att bibehålla dessa djur vid lif under en längre transport, fullkomligt tryggar för ali farhåga, att hvad som deraf kan afsättas inom landet skall komma att utföras, har Utskottet icke funnit skäl alt tillstyrka någon ulförseltull derför, utan vidblifvit sitt förslag, att de må kunna fritt utföras. Broderduk: af Herr af Billbergh, att under denna rubrik borde införas en tredje benämning, som Kongl. Kungörelsen den 25 Februarii i83a upptager, nemligen Stramaille; och som Utskottet ansett att, så vidt möjligt vore, alla slag af varor borde i Taxan upptagas, torde rubriken Broderduk och Marle ändras till Broderduk, Marle och Stramaille &c. Bränvin: af Herr af Billbergh, att. i stället • för orden af Säd och Potatoes borde sättas af
Förordning af den 27 Oct. 1812, hvilken uti 8 §. tillåter ”den, som till utskrifning förbunden är, att i sitt ställe sätta annan duglig karl;” och ehuru Utskottet anser det icke vara den conscriptions-skyldige genom berörde Författning betaget, att, under hvilketdera af beväringsåren Sorn hälst, för sig lega annan karl och att följakteligen denna förmon skäligen ej kunde vägras, i händelse fråga derom skulle väckas; likväl och som, vid Författningens tillämpning, olika meningar i detta afseende tilläfventyrs kulina uppstå, samt härtill jemväl kommer en omständighet, som i Författningen ej finnes anmärkt, men, i Utskottets tanka, ej får förbises, nemligen, att den karl, som föreslås till antagande i stället för en Beväringsskyldig, hvilken redan blifvit exercerad, bör hafva öfning i excercicen, enär Staten i annat fall skulle på den Beväringsskyldiges entledigande förlora; alltså och då ett förtydligande af ifrågavarande Författning i omförmälde afseende torde böra ega rum, får Utskottet vöfdsahit föreslå, det underdårtig anhållan göres derom, att Kongl. Majit täck - I2 'Allni. Besv. och Oecon. Utskottets Betankande N.o 33. tes öfver 8 §. i merberörde Kongl. Förordning låta utfärda en sådan förklaring, att den rättighet, som i samma §. blifvit en Beväringsskyldig medgilven, att lega annan karl i sitt ställe, gäller fortfarande under alla conscriptionsåren, så att en inom desse år varande person, äfven sedan han blifvit inmönstrad och exercerad, må ifrån conscriptions-skyldiglieten njuta befrielse, så vida han i stället anskaffar annan duglig karl, och denne, utom öfrige i nämnde §. uppräknade egenskaper, antingen förut undergått Bevärings-exercice, eller varit i krigstjenst och således deruti eger redan förvärfvad öfning. Dock varder detta till Rikets Höglofl.
Om det icke är orättmätigt, att genom frihetens förlust beröfva en menniska, för viss tid eller för lifstiden, snart sagdt, alla medborgerliga rättigheter, så kan jag icke inse hvarföre det skulle vara mera principvidrigt att för viss tid eller för lifstiden döma henne förlustig en mindre del af dessa medborgerliga rättigheter. För min del tvekar jag derföre icke att yrka bifall till den nu föredragna §:n. Den 11 Jall e. m. 405 Hr von Ehrenheim, Per: Ehuru jag delar den åsigt, att förlust af medborgerligt förtroende bör stadgas såsom straffpåföljd, och anser det vara grundadt på goda skäl att i strafflagen utsattes, att förlust af god frejd är med denna straffart förenad, kan jag likväl icke finna att det, för vinnande af detta ändamål, är behöfligt att i denna § stadgas, det den, som är dömd medborgerligt förtroende förlustig, skall »såsom vanfrejdad anses.» Genom hvad sedermera i §:n säges, att han skall vara »utestängd från alla sådana rättigheter och förmåner, för hvilkas tillgodonjutande god frejd erfordras», tyckes mig dessa ord vara alldeles öfverflödiga och endast att anse såsom innefattande ett omdöme öfver den sakfälldes karakter, hvilket jag icke auser lämpligt. Jag lar således anhålla, att R. o. Ad. måtte bifalla §:n, med uteslutande af orden »såsom vanfrejdad ansedd och förthy.» Gr. Sparre: Hvad först angår sjelfva saken, eller att en person kan dömas medborgerligt förtroende förlustig enligt denna lag, så kan jag ingå derpå på den grund, att derigenom beredes utväg till en rehabilitation, som i nu gällande lag icke finnes medgifven, men som jag anser vara behöflig. Det kan nemi. icke undgås, att vissa brott i det allmänna omdömet medföra förlust af medborgerligt förtroende, eller med andra ord medföra vanfrejd.