Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Även om Vi i landsfaderlig omsorg eftergivit Statsverkets del i bevillningen och givit den till Riksgäldsverket ökas den ändå med 60.000 riksdaler, på grund av realisationen av riksgäldssedlarna och kurantsedlarna. Vi har jämkat bevillningen för att dels täcka behovet och dels få en rättvisare fördelning. En del tjänstemän har haft en märklig lindring, medan arbetarklassen varit hårt beskattade. Följer tabeller på vad ämbetsmän i civil och militär stat, kungliga hovoch stallstatsbetjänter, ecklesiastik staten, borgerskapet, brukspatroner, ägare av manufakturer och fabriker, ägare av kopparbruk och mässingsbruk, ridderskapets, adelns, prästernas och andra ståndspersoners tjänstefolk och allmogen skall betala i skatt. Judar, italienare, skålvästgötar, glasoch porslinsförare samt hästbytare, som har tillstånd att stryka kring i landet, skall kunna visa upp att de betalt sin skatt. Fruar och hustrur är befriade, då deras män betalar. Änkor och ogifta kvinnor betalar förmögenhetsskatt. Verk och inrättningar som har flera ägare betalar gemensamt för bolaget. Personer med löner från flera sysslor betalar för varje lön. Pensionärer befrias om inte pensionen överstiger 660 riksdaler. Artikel II. Om bevillning av löner, inkomster, egendomar, handelsrörelse, näringar, lantbruk och inrättningar. Bevillning av städerna, som är uppdelade i flera klasser. Artikel III Om bevillning utgörande efter fönsterlufter i städer och på landet. För varje fönsterluft i alla privata hus även om de inte är bebodda betalas en avgift Artikel lV Angående bevillning för överflöd. Alla olika yrkesbefattningar räknas upp och tjänstemännen betalar olika belopp i skatt på te, choklad, socker, puder, vin och andra tillåtna utländska drycker. Skatt betalas för ekipage och slädar, olika var i landet de finns. Avgifter för överflödig betjäning Avgifter för kortoch biljardspel. Avgift för sidentygstapeter och möbler, samt för friheten att bära fickur. Avgift för rättigheten att bära sidentyg. Skatt på ställen där te och choklad säljes. Avgift för dem som röker, tuggar eller snusar tobak. Avgift för hundar. Artikel V Särskild bevillning till Riksgäldens betalande av den jord som här nedan nämns.
Men så kommer invändningar, att damerna, som äro vana vid de där nyssnämnda stalldrängsfolorna i hälsningsväg och lärt sig förblanda dem med ridderligt galanteri, skola tycka illa vara. Och därför har man bedt mig att på detta sätt preparera saken. Hvilket skett. M Iduns panoptikon. HjUndertecknad är icke djupt bevandrad i sta% tistiken och kan därför icke säga, huru många tusen föreningar för olika ändamål, som finnas i Stockholm, men nu lär det bli en till. Det har åtminstone talats ganska mycket därom — det är dock ej den nya fastighetsbanken det gäller — och jag för min del egnar idéen mina varmaste sympatier. Initiativet har utgått från några herrar, men dessa äro de första att inse omöjligheten att genomföra föreningens syfte utan fruntimmernas medverkan eller åtminstone gillande. Det gäller en reform i hälsningssättet. Inte den gamla idén med ett hatt-icke-aftagningssällskap eller s. k. militära hälsningssättet. Det är för revolutionärt, oaktadt vi sett borgmästare och råd ställa sig i spetsen därför i en af våra landsortsstäder, och det går inte. En gammal regel bjuder också: måtta i allt. Och det är just detta man vill söka åvägabringa. Det hos oss öfliga hälsningssättet har det lilla felet att göra oss en smula löjliga för andra folk, som j u just nu på vårtiden komma hit turistvis — en smula löjliga säger jag, både damer och herrar. Damernas automatiska marionettartade ryck eller knyck på nacken, förenad, såsom den alltid blir, med drag af främmande stelhet, för ett ögonblick kastadt öfver äfven det lifligaste och vänligaste ansikte, är ursprungligen ett engelskt mode, men alldeles öfverdrifvet hos oss och för längesedan bortlagdt i sitt hemland. Vilja damerna nu nödvändigt behålla det, å la bonne heure, det vare deras ensak. Jag kan det blott beklaga, men hjälpa står ej i min makt! Också är det ej om dem, som det är fråga, utan om herrarne och deras hälsningssätt, hvilket åter kommit ifrån Tyskland oeh, i likhet med alla tyska moder utan undantag, är förskräckligt.
Den 24 FebruariL 733 Arméens ifrågasatta organisation, hvarigenom ali anledning af partiskhet hos mig, torde försvinna, ty det är ej jag, som hvarkeniföreslagit eller verkstält densamma, utan min företrädare i tjensten, framledne Herr Grefve Adlercreutz. Utdrag af Kongl. Brefvet af den 23 Mars 1813 contrasigneradt: G. IVirsén. ”Arméen skall fördelas i Brigader och Divisioner, under befäl af Generaler, som i deana egenskap komma att förses med löner på stat, och under sig hafva nödige Stabsofficerare och öfrige tjenstemän, hvarigenom hvarje sådan fördelning af krigsrnagten må finnas för Fälttjenstgöringen fullkomligen organiserad, och vid förekommande tillfällen genom egen kraft vara activ och användbar.’’ "Till N. N Regemente håfve Vi, på sätt här nedanföre närmare utsättes. i nåder antagit det af Eder (Herr Grefve Adlercreutz) i underdånighet upprättade förslag till organisation af lönereglering, och uppdraga Eder att för de öfrige Regementer i underdånighet förslag upprätta., ”Sedan indelta Öfverstelönern», enligt det antagna förslaget, (uppgjordt af Eder Herr Grefve Adlercreutz) efter hand komma att anvisas till fond för Brigad■ och Divisions Befälets aflöning och ÖfverfleLieutenants
1 ”i den ordning, lag och författningar stadga” utbytas mot: ”vid det äfventyr, 180 § stadgarmen deremot ogillat 11 :te punkten och såsom sitt beslut antagit den af doktor Sandberg föreslagna, här ofvan upptagna, redaktion af 180 § i Banko-reglementet. Vällofl. Borgare-slåndel har återremitterat begge ifrågavarande punkter och hedervärda Bonde-ståndet bifallit 2:dra punkten, med den förändring, doktor Sandberg i sin reservation föreslagit samt 11: te punkten ”med den förändring, hvartill Ståndets vid %\dra punkten fattade beslut föranleder.”
Maj:t täcktes låta närmare »utreda förhållandet och, derest vigtförtullning af vin och andra spirituosa skulle fin»nas medföra öfvervägande fördelar, införa bestämmelserna derom i den blifvande t ull»taxan, med möjligen minsta rubbning i de tullafgifter Rikets Ständer efter gällande »förtullningsgrund antogo.» — Bevillnings—utskottets förslag vann icke Rikets Ständers bifall. — Nu har herr Rosenblad emellertid j sitt taxeförslag ytterligare utvecklat denna fråga och meddelat, bland annat, den upplysning, att rojningsmethoden funnits så osäker, att den på ett enda konjakseller vinfat utvisat från 20 ända till 60 kannors innehåll under det verkliga, vid uppmätning utrönta; hvarjemte motionären erinrat om omöjligheten att å tullkammare, der större partier till för tull - ning på en gång förekomma, utöfva den kontroll medelst fatens uppmätning, som nu gällande förtullningssätt gjorde behöflig, oberäknadt den kostnad och tidsutdrägt Bevillnings-Ulskollets Betänkande, Jtf 5. 15 samt menliga inverkan på sjelfva varan, som genom fatens störtning och uppmätning förorsakades. Med afseende härå, och enär tillförlitlig grund för tharaberäkningen ansågs vara vunnen genom de i sådant hänseende vidtagne undersökningar, hvilka i motionen vidare finnas beskrifne, har herr Rosenblad, på sätt förut är nämndt, tillstyrkt, att vigtförtullning af spirituosa måtte, såsom medförande stor vinst både för tullkontrollen och de tratikerande, varda antagen.
Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att, sedan^R. o. Ad. nu genomgått dagens föredragnings-lista, det anslag till fortsättning af dagens plenum på e. m., som, i anseende till mängden af de å närande lista uplagna mål, blifvit ulfärdadt, komme att nedtagas; hvarefter H. R. o. Ad. åtskiljdes kl, f till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 316 Den 13 September f m. Onsdagen den 13 September 1854. Plenum kl. | 10 f. m. Justerades 8 prot.-utdr. för d. 9 dennes, samt pleni-prot. för d. 16 sisll. Juni. Företog H. R. o. Ad. val af 21 ordinarie ledamöter och 5 suppleanter till Förstärkt BankoUtsk., och befunuosj vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedde: Ordinarie Ledamöter: N:o 8. Gr. Oxenstjerna, Fullm. .Frih.] Åkerhjelm, Carl, med 21 röster; N:o 115. Gr. Lagerbjelke, Gustaf, med 22 röster; N:o 118. Gr. von Essen, Fullm. Gr. Sparre, Erik, med 22 röster; N:o 122. Gr. Puke, Folke Magnus, med 21 röster; N:o 140. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus, med 22 röster; N:o 3. Frih. Gyllenstjerna, Fullm. Hr Bildt, Didrik Gillis, med 22 röster; N:o 77. Frih. Rehbinder, Fredrik Wilhelm, med 22 röster; N:o 246. Frih. Manderström, Ludvig, med 22 röster; N:o 279. Frih. Wrangel af Sausis, Fullm. Frih. Cederström, Ru dolf, med 22 röster; N:o 302. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar, med 22 röster; N:o 311.
Elisabeth Muncks brudkrans bands säkerligen ej af orangeblommor; och, framför allt, kungens framställare, hr Ranft, får ej, då » Kung Kristian stod vid högan mast » uppstämmes, se angenämt öfverraskad ut, blotta sitt hufvud och taga åt sig hyllningen, allt under det han vänligt helsar på de sjungande. Styckets handling är slut, då kungen förenat de älskande, se ' n stiger han tillbaka in i ramen af de öfriga medspelande, och folksången gäller styckets fosterland, alla lands fosterlandskärlek, möjligen den danske monarken, om han finnes i salongen, men bestämdt ej Kristian IV, såsom den där spelat med i pjesen. — Det är att utan skäl afstå från en god effekt att låta hofmästaren på bröllopet uppträda i samma dräkt, som han burit i andra akten; Köpenhamnarne jubla, dåteater-r * evy. de få se sin tillbedde Olaf Poulsen komma in i guldbroderad hvit atlas, för att meddela den stora » hemligheten », att kungen kommit. Allt detta är småsaker, men i regissörens arbete är det kanske mer än någonsin de otaliga småsakerna, som bilda den stora helheten, och jag har endast anfört exempel! Sista aktens balett var vacker och stiltrogen och dansades mycket karakteristiskt, isynnerhet af fröknarna Brandt och Rosén. Men nog hade det väl varit skäl att brudparet och Öfriga bröllopsgäster något deltagit i dansen, t. ex. i den lätta kontradansen; både Ebbesen, Flemming och fröken Munck ha ' ju i de föregående akterna talat därom. Bland de spelande fyllde några af herrarne bäst ut sina uppgifter. Herr Holmquist var både säker och rolig i Björns roll, och herr Johanson har god hållning och talar förträffligt. Det var kanske väl litet omedelbar känsla i vredesutbrotten, som nu föreföllo litet operamessigt gjorda, men för öfrigt är endast godt att säga om Pål Flemming. Hvad som tryter i herr Hjertstedts framställning, kan man rättvisligen ej förebrå honom: den spensliga figuren och den tunna stämman.
En Regering, forn, under ledning af ett vidt omfattande genie redan i flere Lagfliftningens grenar gifvit det öfriga Europa de mäft lärorika efterdömen, har nogfamt infett nödvändigheten, att under det krigifka lynne, forn tidehvarfvets händelfer uppväckt och ännu underhållet, förekomma de eftertänkliga mifsbruk, forn eljeft i medborgerliga fammaalefnaden vore att i en framtid befara, lamt t derföre icke allenaft med forgfällighet på alla Rällen, der ej egenfkapen af en krigs-theater k gjordt allt annat förhållande oundgängligt, fubordonnerat alla andra authoriteter under den C — 34 — ' efter Grundlagens etablerade lonner inrättade Borgerliga Adminiftrationens öfverinfeende oell " ftyrelfe; utan ock ilrån deltagande i Lagftil^ tande Magten visligen uteftängt den ålder, lorn, oberäknadt en denlamma alltid vidlådande häftighet, ikulle genom närvarande tidehvarfs nattan epidemilka finnesart lätteligen vandägtas till billdande af ett janitfchar - Syftetne, iika vådligt för Regenten 1'om för den medborgeliga friheten, medell! en inrotad ovillja mot alla former, ett fjelfsvåldigt mennifkoförakt och en brottslig liknöjdhet för Medborgares få väl lidande forn rättigheter. Att en ladan finnesart llår i närmalle fammanhang nied föreftällnmgen om en oinfkränkt befallande rätt och en deremot 1'värande blind lydnad, det vill * fäga: begrepet om endaft Heirar och Trälar , är lika oitridigt, forn att den, ty värr, i en * nog allmänt rådande ton hos ungdomen af alla Kläder, karakteriferar vårt tidehvarf, i fynnerhet i utfigten af det tillkommande, om icke ett klokt förutfeende 1'öker att förebygga det .onda. Ibland de kraftigafte medel härtill anfer jag det Ikulle vara om 55 års ålder förelkrefs, fåforn den, hvarunder ingen ägde rättighet att blifva vald Ledamot uti Lagftiftande Corpfen.
Likvist och då tvenne RiksStånd, hvilkas Representanter utgöra mängden af Svenska Medborgare, redan antagit Betänkandet, har jag någon anledning förmoda att Utskottet ej så alldeles misstagit sig i den principe det följdt. Att Vällofl. BorgareStåndet ej gillat Betänkandet, är icke underligt; ty Landtmannens och StadsBorgarens interesse i detta ämne äro hvarannan så frånskillde, att om något annat skedt, hade sådant varit ganska oförmodat. Om nu de Herrar Ledamöter, som talat för Bränningens indragning, och hvilka jag erkänner i vissa fall haft anledning för deras fattade öfvertygelse, ej gilla Utskottets Betänkande, som likvisst kanske nog vidlyftigt sökt uppgifva alla skäl för rättvisa sina åtgärder, blifva alla tillägg af röig ett öfverflöd. För min enskilta del utbeder jag mig dock ödmjukeligen få nämna den farhåga jag bär, att ett temporairt Bräuvinsförbud åtminstone 312 Deli 24 Januarii. i de fleste Landsörter, skulle medföra ett stort missnöje. Ledd äfven af denna känsla, torde således förlåtas mig, om jag genast motsade Herrar 5ve* denhjelms och Flachs första Motion, såsom i min tanka både i Oeconomiskt och Politiskt afseende för det Allmänna mindre nyttigt. Kronobergs
Ang, 44 » 8 ” dito ” 18 ” 3 ” &»«*) 188 ’ 30 * dito ■ 34 • 2 ” hvayaf skattläggningsmännen uppgifvit vara i årligt bruk: Åker, 5 tunland 31 kappland, Äng, 15 » 2 ” samt Skog och betesmark/ Vid Kultsjö Bergagården: Aker, 10 tunland 9,5 kappland uppskattade till 7 tid, Ang 35 ” 4,5 ” dito » 18 betesmark} 98 * 19 ” dito » 37 ” 20 kpld, Kongl. Maj:ta Nåd. Proposition ,JS& 22. 11 hvaraf i årligt bruk: $.ker, 6 tunland 16 kappland, Äng, 17 ” 9 ” samt Skog Och orr » nn » betesmark Afven hos Kammar-kollegium hade emot förenämnda instrument en del anmärkningar blifvit gjorda; och hade, för fullständig jemförelse af hemmanens godhet och förmåner, hos Kollegium blifvit verkställd uträkning af deras mantal och räntor enligt den för skattläggningen i Jönköpings län gällande method af den 20 och 21 Januari 1691, på grund hvaraf samma mantal och räntor, med iakttagande af de gjorda anmärkningarna, skulle utgöra: Enligt Jordeboken. Enligt Skattläggningsmännens uträkning.
Jag kan icke finna, att det medför någon väsendtlig nytta, ehvad man har en större eller mindre myntenhet. För mitt förstånd är det klart, att det är myntets intrinseca värde, icke dess benämning, som bestämmer detsammas förhållande till varor, arbeten och tjenster. Jag vet icke heller hvad man menaimed detta goda köp, som en mindre myntenhet skulle tillvägabringa, och inser icke fördelen deraf; ty antingen skul - 1 Den 7 SI a j. 3o5 skulle della goda köp blifva allmänt för alla varor, arbeten och tjenster, eller ock blott för vissa. I förra fallet vore det utan nytta, emedan man förlorade i egenskap af säljare, arbetare eller tjenstskyldig, lavad man vunne i egenskap af köpare och användare af andras arbete och tjenster. I sednare fallet deremot vore det orättvist och skulle, på bekostnad af vissa yrken och arbeten, leda till förmån för andra. Lika med Hr Cederschjöld tror jag den närvar, tidpunkten vara den minst tjenliga för antagande af ett nytt system i myntväsendet, och att dermed bör uppskjutas till nästa riksdag. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag kan ej dela deras tanka, som ansett 79 §. Reg.-F. icke lemna R. St. rättighet att deltaga i lagstiftningen, ang:de myntets underafdelningar och form. Jag tror, på de skäl, som Hr v. Troil si grundligen utvecklat, att meningen i 79 §. Reg.-F., hvilken lyder sålunda: ”Ingen förändring i Rikets mynt till skrot eller korn, det vare sig till förhöjning eller afslag, må äga liim utan R. St:s bifall,” bestämdt påkallar R. St:s bifall lill förändring i afseende på myntets storlek, och således tillägger dem rättighet att deltaga i lagstiftningen om såväl myntenheten, som dess underafdelningar. Hvad sjelfva saken beträffar, kan jag icke annat än i principen instämma med Hr Lefren, ehuru jag, lika med Hr Cederschjöld och Hr Hegardt, anser den närvar, tidpunkten icke vara tjenlig för införandet af en ny myntbenämning.
Om hvarje ny organisation kostar mera ån den gamla, så år det icke svårt att organisera; men i sådant fall lärer ock Riket föga vinna dervid, ty ändamålet med all organisation måtte vara att för samma medel, sorn tillförene, uträtta mera, eller att uträtta detsamma med mindre tillgångar. Nu söker ån den ene, ån den andre förbättring i sina vilkor, och det vore, enär man ser saken, endast från de sökandes sida, rått vål, om man kunde göra dem alla till viljes. Men betraktar man Statens oförmåga dertill, så måste svaret till de styrande blifva; ”Söken att billigt jemna vilkoren för alla, inom den anslagna tillgången, och att ställa del arne så att medlen råcka till för det hela, ty mera kan icke gifvas.” Nu då Statens utgifter regleras, undrtc 136 Den 5 Julli J. m. förutsåttning, att hvad son» brister skulle fy Ilai genom bevillning, går man under förutsåttning af denna yttersta tillgång måhånda längre ån man borde, I denna söndring af Statsoch BevillningsUtskottens göromål, af Debet och Credit i Statsförslaget, synes mig vara en brist, hvars skadliga följder vid detta tillfälle icke böra med stillatigande förbigås. I afseende på usta Hnfvudtiteln vill jag, då de anmärkningar, hvartill de större Summorna föranleda, redan blifvit gjorda, hålla mig till några af de mindre. Till meubler för det Kongl. Slottet åro , utom de redan på Stat uppförde 5ooo Rsdr årligen, ytterligare af StatsUtskottet anslagne 5ooo, eller tillsammans 8000 R:dr om året. Härvid får jag anmärka, att Riksens Ständer redan 1809 i December månad , begärde att inventering skulle förrättas å de Kongl. Slotten öfver der befintelige meubler, på det att de obrukbara måtte försäljas, och nya inköpas för de genom försäljningen inflytande medlen. Under den 19 Junii 1810 anbefallte Kongl. Maj:t verkställigheten häraf, och inventeringen förrättades af ett KammarRåd å Statens och af HofAuditeuren å det Kongl. Hofvets vägnar.
R:dr, må, under antagande af arbetets utförande inom 1869 års slut, anvisa en tredjedel af samma kostnad i jemnadt tal med 3,924,000 R:dr; varande dervid tillika af Kongl. Majit hemstäldt, dels att den nedsättning i utgifterna, som kunde blifva en följd af vederbörande kommuners beslut om upplåtelse af jord till bananläggningen eller om i i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54. 17 om bidrag till expropriationskostnaden, måtte afräknas först å de följande årens anslag, dels jemväl att, till förberedande arbeten å denna linie, likasom till fortsättning å dem på linien mellan Arvika och riksgränsen, som fordra längre tid för utförandet, må af förenämnda belopp få förskottsvis under år 1866 utgå 500,000 R:dr, då återstoden för år 1867 blefve 3,424,000 R:dr.“ Sedan Utskottet sålunda återgifvit hvad Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, med deri åberopade, till Utskottet öfverlemnade handlingar, i fråga om den nordvestra stambanan hufvudsakligen innehålla, får Utskottet derjemte här upptaga de förslag, som blifvit framställda uti de inom Riks-Stånden väckta och till Utskottet remitterade motioner, hvilka på ifrågavarande stambanas anläggning hafva afseende.
Med den förstnämnde var hans bekantskap inledd förmedelst en opera ”Proserpina”, som uppfördes, med texten af honom och musiken af Kraus, om sommaren 1781 på Ulriksdal 52. Närmare, innerligare blef den alltifrån det ej långt derefter företagna samarbetet på operan ”Äneas i Carthago”. Man ser i ett af de bref, som Kraus från Sverige hemsände till sina Anhöriga, huru mycket han gladde sig att (genom Zibets förord) hafva till text ”bekommit ett poem, skrifvet af Sveriges bäste skald”. En för tjugu år sedan utgifven och högst angenäm biographi, hvars aktningsvärde författare nu sjelf gått att uppsöka Konstens hjeltar i den bättre verld, der de egentligen äro hemmastadde, har fullständigt skildrat den i sin kraftfullaste ålder bortryckte mästare, om hvars verk sjelfve Gluck yttrade: ”den mannen har en stor stil”.
Ej eller synes det vara angeläget, att Rikets Ständer, vid denna Riksdag, uttala någon mening, om hvilketdera systemet, det Auburnska eller det Philadelphiska, i vår Straff-lag bör antagas. Om det sistnämnde kommer alt följas, måsle Criminal.-lag-förslagets slraff-scala väl i någon nion förändras; men detta, likasom många andrai verkslällighetsmått,. kan ej med tillförlitlighet bedömas eller bestämmas, utan i; förening med Criminal-lag-förslaget i det hela. För öfrigt får Utskottet tillägga, att, ehuru gagnelig! det ostridigt skulle vara, att ett strafffängelse, inrättadt eftenpenitentiär-principen, så snart som möjligt,.blefve här i Riket anlagdt, och fastän Utskottet icke anser något uttryckligt hinder af lag möta derför, att förbrytare, sorn efter Missgernings-Balken för vissa år dömas, lill fästningsarbete, blefvo uti ett; dylikt fängelse insatte och till allmänt arbete hällne,. — finner Utskottet likväl,för dess del, betänkligt tillstyrka, alt något förslag till Författning för närvarande af Rikets Ständer framställes derom, att förbrytare, hvilka efter nu gällande lag dömas till fästningsarbete, skulle, i afseende på straffets verkställighet, underkastas de bestämmelser, som uti Criminal-lag-förslaget förekomma, en Författning, hvilken! det derjemte torde vara så mycket: mindre af: nöden: att nui vidtaga*, Lag-Utskottets Ul lät ande „ N.‘o t/f.2. 49 som något efter penilentiär-systemet iurätladt straff-fängelse icke finnes eller kun blifva innan nästa Riksdag fullbordadt. Med dessa erinringar tror Utskottet sig hafva, så vidt i sammanhang med de egentliga föremålen för detta Betänkande kunnat ske, besvarat de af Herr Frih erie Cederström, Herr Stråle och Herr Petreé i afseende på straff-fängelse-systemet, gjorda motioner.
Ridderskapet och Adeln benäget finner, att de vidtagne anstalterne varit både nödvändige och nyttige, samt böra derföre icke misskännas; helst den principen står fast, att en 382 Ben \-j April. é. m. väl örganisefad och väl utredd Armée är mycket mera fruktansvärd , än en till antal vida större, sorn saknar nödigt befäl och andra öutnbäriiga krigsförnödenheter. Att Vacancöi fgifterne pär préférence söktes i Extra Rote* ringen, bör ej förefalla underligt, emedan denna uppsättning var ny och i alla afseendetl ieke att jemföras med den ordinarie Soldaten. Föröfrigt är det visst icke mitt afsigt att understödja Herr Majoren von Brynts motion, den han dessutom sjelf återkallat; tvärtom anser jag af högsta Vigt, att alltid halva i beredskap tillräckligt antal troupper NB. att allt annat, som dermed gemenskap äger, äfven må komma i beräkning; annars bhfver förhållandet sådant det Var i3o8, då Sverige hade en ganska talrik Armée på benen , trien som, i brist af nödigt befäl Och andra krigSförnödenheter, ingenting Uträttade, utan biet ett rof för förstörelse Och elände. Som jag i egenskap af General-Adjutant haft en närmare del i de klandrade anstalterna, har jag trott mig skyldig upplysa de anledningar som föranledt dertill, och det skulle högligen såra mig, om af Riksens Stände;', och i synnerhet af detta upplysta Stånd, hv. ra v’ jng har äran vara medlem, jag ett ögonblick kunde misstänkas att hafva tillstyrkt <-11. -r vidtagit några lagstridiga, onyttiga och skadliga åtgärder.