Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När en mantel föll tillbaka, bröts fackelskenet mot ett svärdfäste. Han, som nyss talat, var synbarligen den förnämste. Han var av medelmåttig höjd, hans rörelser häftiga och befallande. Hans ansikte och vapenskrud doldes av kappan. - Ha, ha! skrattade han, och hans röst ljöd ihålig och ohygglig, vi vilja se, hur det förhåller sig. Apodemius och Eusebius, I han på skändligt sätt plundrat Apollon. Rubb och stubb! Bilden, bilden menar jag. Han själv! Vi skola se, om han finnes. - Rask gärning! fortfor mannen, i det han gick fram till pytians trefot och sparkade omkull den. Hit, karlar, och lyften undan stenen! Fort! Vi vilja se, om Apollon... Vi vilja styrka, att de äro lögner, alla dessa sägner ... Hur var det, Osius? Du sade, att en präst ännu lever här? - Ja, domine, svarade den tillfrågade med en djup bugning. - Vi skola vid tillfälle lägga honom på sträckbänk. Här måste ännu finnas gömda skatter. Anteckna min tanke, Eusebius, så att vi icke glömma honom Vad? Ären I förlamade eller huru? Kunnen I ej lyfta en så usel tyngd, I slavar? Osius, du nye Goliat, hjälp dem att öppna porten till underjorden! Sedan mannen, som nämndes Osius, förenat sina krafter med de andres, lyckades de skjuta åt sidan den häll, som täckte den pytiska hålan. - Osius, fortfor han, som kallats dominus, du är en Stentor och din röst en rycktråd genom tio tusen palatiner, uppställda i slagordning. Nåväl, väck nu Apollon! Ropa, ryt, ty kanske sover han eller är han död! - Herre, vad är din vilja? - Dumhuvud! Galning! Begriper du ej, att det är ett infall? Ett härligt infall, vid alla änglar! Så, bort till hålan, lägg dig vid randen och ropa ned i helvetet: Apollon! - Du skämtar väl icke, herre? - Ve dig, om jag skämtade! Skynda! Osius nalkades åter hålan, som nu gapade med bredare svalg.
N:o 211. angående ändringar oell tillägg uti de om Skiftesverket i Riket gällande föreskrifter. XV. 229. — N:o 212. angående Expedilions-Taxan. XV. 229. — N:o 213. angående å Post-kontoren inlösbara anvisningar på lägre penningebelopp. XV. 229. — N:o 214. med öfverlemnande af ny Bevillnings-Stadga. XV. 240. — N:o 215. angående beräkningen af Statsverkets inkomster. XV. 223. — N:o 216. angående Kronans rätt, vid återbetalning af lån, som blifvit i jordebok antecknade. XV. 266. — N:o 217. angående lag för enskilta Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar. XV. 266. — N:o 218. angående ändringar och tillägg vid gällande föreskrifter i afseende på hemmans klyfning oell jordafsöndring. XV. 266. — N:o 219. angående vissa bestämmelser i afseende å inlösen af enkel bränvins-brännings-redskap. XV. 266. — N:o 220. angående grunderna för debitering och redovisning af afgifterna för bränvinsförsäljning. XV. 266. — N:o 221. angående införsels-tullen å Vin. XV. 249. — N:o 222. om användandet af de för en tillämnad vattenledning till Carlskrona anskaffade jernrör. XV. 270. •— N:o 223. om ändring i Kongl. Förordningen den 22 December 1841 till förekommande af oloflig inoch utförsel af varor m. m. XV. 270. ( 72 ) Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers. — N:o 224. med reglemente för Bankens styrelse och förvaltning. XV. 270. — N:o 225. angående utsättande af belöning för uppfinning af instrument för bränvins-mätning och. profning. XV. 270.
Stats-Utskottet har åt detta ämne lämnat behörig uppmärksamhet, och medgifver väl, att, såsom Kongl. Kammar-Collegium och Kongl. Stats-Contoiret äfven vitsordat, Lands-Kamererares tjenstbefattning är ansvarsfull och sysselsättande, samt genom i sednare tider ökade göromål påfordrar större arbetsbiträde nu än förr; men då, såsom bemäldte Embetsverk jemväl yttrat, största delen af Lands-Kamererarne aö Stats-ZJtskottets Betänkanden. innehafva indeldta löner, hvilka åtfölja varuvärdet och af olika myntförhållanden äro oberoende, alla njuta särskildte procenter för vissa extra uppbörder och i sednare tider fått sig tillagd en förhöjd Expeditionslösen, samt dessutom uppbära Expencer och Resepenningar, hvilka å en del Län äro indel te, men i andra dels indeldte, dels oindelte, dels ock till hela beloppet utgå i Contant, hvarförutan Staten beslår lön för en Lands-Contoirs-Skrifvare, anser StatsUtskottet, det Lands-Kamrerarnes löneinkomster fullt motsvara hvad deras vederlikar åtnjuta och jemväl böra förse dem med nödig utkomst, heldst i de Län, der Löneinkomsten är mindre, deras behof af arbetsbiträde synes stå i ett någorlunda motsvarande förhållande; och kan på dessa grunder samt i anseende till Statsverkets knappa tillgångar, icke tillstyrka bifall till LandsKamererarnes underdåniga ansökning om förbättring i deras Lönevilkor. Då likväl härvid förekommit, hvad Utskottet icke kunnat med tillförlitlighet utröna, att i några Län Ved till eldning uti Embetsrummen icke skulle från Kronans Parker och Allmänningar erhållas, utan måste af Lands-Kamereraren anskaffas, men billigheten synes påfordra, att de med någon utgift härtill icke betungas, bör Utskottet vördsamt föreslå Riksens Högloft.
Jag vidblifver min åsigt, att det vore riktigast att bestämma sedelutgifningen till ett belopp motsvarande halfva grundfonden, men då jag icke kan annat än godkänna Hr von Köchs skäl att vid denna Riksdag icke gå längre, utan stanna vid 75 proc. af grundfonden, vill jag afstå från yrkande af propos. å mitt förslag och instämma i Hr von Köchs. Gr. Sparre: Just den omständighet, att privatbankerne sträckt deras sedelutgifningsrätt något för långt har föranledt Utsk. att föreslå inskränkningar i denna rätt, och påståendet att Utskrs förslag icke innehåller någon inskränkning deri är i sanning ett alldeles nytt upslag i saken. Jag tilltror mig kunna med temmelig säkerhet säga, att riksmyntkassan i en privatbank aldrig kan understiga j af grundfonden, och vanligtvis är den mycket större. Ar det då ingen inskränkning att stadga, att riksmyntkassan ej får grunda sedelutgifning? Att göra ytterligare inskränkningar, vore visserligen försigtigt, men om tidpunkten nu är inne att vara så ytterligt försigtig och lägga en sådan börda på penningerörel - Den 24 Febrnarl. 387 sen, att den med möda kan operera, det lemnar jaa derhän. Vi känna, att en af de utvägar Sverige hittills baft att genom den mycket omtalade b I a n kok rei I i te n anskaffa penningar utifrån numera är stängd. Kan det vid sådant förhållande vara skäl att lägga sådana band på de penningeverk vi hafva inom landet, att äfven dessa källor för vår industri och handel utsina? Jag för min del tror det ej, utan anser fortfarande, att den medelväg Utsk. valt är den rätta. Gr. Anckarsvärd: Jag vili med afs:de på denna punkt inskränka mig till att fullkomligt instämma i Hr von Köchs förslag, hvilket jag anser skydda allmänheten mot vådorna af en allt för stor sedelutgifningsrätt, på samma gång som det upfyller Privatbankernas anspråk på en billig vinst. Hr Aminoff:
Brot. 18S3 di 1854. 7 Sami. 2 Afd. 2 Häft. 3 18 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskottens Utlåtande, N:o i. olika slag af likare och en mängd inslrumenter samt dessutom olla nödgades anlita biträde af någon slöjdkunnig person, dels ock vöre ofullständig och otillämplig på flere nu för tiden förekommande förhållanden; hvarföre motionären föreslagit, det Rikets Ständer skulle till Kongl. Maj:t ingå med underdånig framställning om utfärdande af en ny, efter tidens fordringar lämpad, justerare-taxa; samt 3:o af Riksdags-fullmäktigen Johan Guslaf Wasmuth fran Sloclchn/ms Ilin, hvilken, med uppgift att det stadgande, hvarigenom säljare, sorn begagna sig af vigter och målkärl, äro skyldige att, vid 3 R:dr 16 sk. vite, hvarje år låta kröna desamma, skall särdeles för den om nämnda stadgande okunniga delen af allmogen medfört flere olä genheter, änskönt de begagnade, förut justerade vigterna och mälkärlen befunnits till sin beskaffenhet oförändrade, yrkat, att, med upphäfvande af samma stadgande, det måtte förordnas, att en dylik omjustering af vigter och målkärl, som begagnas vid handel, bör ega rum endast hvart femte år. För gemensam behandling af ofvannämnde Nådiga Proposition äfvensom al berörde tre motioner hafva Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten sammanlrädt.
När nu 3:ne RiksSt. redan fattat deras beslut, så skulle R. o. Ad., i händelse Ståndet afveke från de öfriga 3:ne Stånden med sin särskilda mening, intet uträtta. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte instämma med Högv. PresteSt., hvarigenom år 1S46 utsattes, och således den minsta skada vållas, som af ett sådant beslut möjligen skulle kunna åstadkommas. Ofverläggningen förklarades härmed vara slutad, hvarefter II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att om han icke misstagit sig, hade de talare, hvilka vid början af ofverläggningen yrkat ovillkorligt bifall till betänk., numera förenat sig med dem, som yrkat bifall derå, med den af PresteSt. beslutade förändring, hvadan II. Ex. ausåge sig böra i öfverensstämmelse dermed framställa propos. och finge hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskrs betänk. N:o S4, med den förändring, alt, uti den Utsk. tillstyrkta und. skrifvelse, orden ”med 1845 års slut” utbytas emot orden ”sednast med 1846 års slut.” Ropades ja. Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s 27 sisth Nov. f. m. på bordet lagda betänk. N:o 85, i anledn. af väckt motion om förtydligande af K. förordn. d. 11 Febr. 1S32, ang:de landlmannaseglalionen. R. o. Ad. biföll detta betänk., hvilket jemväl af de öfriga RiksSlin var bifallet. Föredrogs Allm. Besv.- o, Ekon.Utsk:s d. 27 sisth Nov. f. m. på bordet lagda betänk. N:o 86, i anledn. af väckt motion om upphörande af stapelstädernes åliggande att importera vissa qvantiteler salt. Underl, t. f.
Hon såg upp, hennes tårbländade blick sökte hans, och kinden glödde, medan darrande och blygt ett ja smög öfver hennes läppar. Kring om dem var allt vår och jubel; solen, som nyss beslöjats för en stund, bröt nu åter fram ur en ullskys brustna pärlemor, och lifvets unga vårlycka mötte deras egen i älskogsbekännelsens första, saliga timme. Därute öfver dalen sjöng lärkan sina jublande hymner, järnvägsspårets stål glittrade i solskenet, rasslande för snälltåget, som närmade sig söder ifrån. Och gripen af ett plötsligt behof att ge uttryck åt all den lycka, som svällde inom henne, lösgjorde hon sig ur älskarens omfamning och vinkade med sin hvita näsduk en helsning åt lokomotivet, där det blixtsnabbt brusade förbi med vagnarne efter sig, flämtande af ansträngning, men ändå skälfvande i styrka — en väldig symbol af frihet, glädje och kraft. mellan 50 o c h 60 år — bär, liksom sina anhängare, sedan flere år alltid » delad kjol », men man kan just ej säga. att hennes stora fötter taga sig bra ut under de tämligen korta mörkblå mameBref till Idun. luckernai En hälft åtsittande öppen jacka o c h London i april. bluslif därunder fullborda hennes toalett. En praktisk o c h hygienisk dräkt för kvinnor — Mrs Hancock, iförd sin » Muddy weather Dress », såväl öfversom underdräkt — det tycks verkligen hvilken j a g beskrifvit i ett föregående bref, är en vara snart sagdt en brännande fråga i vår tid. Det liflig dam på omkring 45 år. Man kan tryggt vill säga, en sådan dräkt är nödvändig, ej så säga, att denna dräkt på intet vis är i ögonen mycket för den kvinna,som beskedligt sitter hemma fallande. Vet man e j, att inga kjolar, utan knä- och syr ett litet broderi, läser en » spännande robyxor bäras under kjolen, anar man det ej.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. beredning, underkastas enahanda påföljd, som finnes stadgad för ättikelillverkare, apothekare och bränvinsdislillatörer, eller att utom ansvar för oloflig bränvinsbränning enligt 34 §, höta första gången 500 II:dig andra gången 1,000 R:dr och tredje gången 1500 ll:dr, jemte förlust, i sistnämnde fall, af rättigheten att bereda prässjäst i förening med bränvinsbränning. Tillkommer ej denna skärpning i ansvaret, fruktar jag, att den eljest nyttiga prässjäst-beredningen urartar till en allmännare, bela året om fortgående bränvinsbränning, så att den för nödig och nyttig ansedda inskränkningen deruti, så småningom i sjelfva verket under en förevändning göres om intet. Föreskriften uti nu gällande 43 § att, vare sig i stad eller på landet, icke mindre qvantitet bränvin än en kanna får försäljas på andra ställen än sådane gästgifvaregårdar samt värdshus, källare och andre tillåtne näringsställen, hvarest mat alltid och ovilkorligen derjemte mäste vara alt tillgå, torde destoheldre vara orimlig, som den står i strid icke allenast med den i samma § lemnade tillåtelse för jordbrukare, alt till underhafvande och sådane personer, sorn hos dem förrätta arbete, försälja det ringare qvantum af en fjerdedel kanna, utan äfven med den rättighet det såkallade Distillerings-bolaget i hufvudstaden äger, att berörde qvantum försälja. Utom dess synes det innefatta en orättvisa, att ingen må äga att annorstädes än der bränvin på stället förtäres, det är krogen, inköpa mindre än en kanua bränvin, då deremot hvem som helst fritt får köpa en boutelj vin.
Kla~abe~gogatam 59, S&amp;ocokhoPm, t \ % minuters v8.g f r h Centralstationen, erl) judcr crfkiil enkla soin deganta rum n. 11. eller 2 och 3 tr. Pris: friii, l: 23 per dygn. - Ref. Med. Doktor, B. W. Wretlind, Stockholm, Doktoa H. Atersfröm, ' Cpsala ni. fl. Vaktmästare möter rid stationen. Goda f.a / ge, BiZZiga pnadser .P Allm. Telefon 68 40. d 65fora VáafOmiganUam b, hörnhuset viil ~riinkeber,rr:: turg. m~arerin A MOPPRDFO no. no Förordad. af professorerna Olof H-iiiniarsten, ' C. E., Eergstraiid, ikd. d: ï Ch. Eiii. Hagclalil111. fl. Hiilsoviiiiiieir, tidskrift för allmiin och enikilcl Ii~lsovbrcl, yttr&amp; i sitt niiminer för den 1 februari följande:. Idun Stockholm, Fredagen den 9 juni 1893. N:r 23 (286) Prenumerationspris pr år: Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher I d u n n i. p l. k r. 9: —, » 7: 50 Byrå; Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr (Aftonbladets h u s.) postRedaktör och utgifvare: FRITHIOF Allm. Telef. Nanna t err Daniel Fallström gaf för ett par nummer sedan i sammanhang med sin sympatiska skildring af fru Alexandra Bildt, vår älskvärda ambassadfru i Rom, en framställning af de mödor, som societetens lysande damer må- ste underkasta sig, då de kommit till den punkten, att nöjet icke längre är en fest, utan ett tungt arbete.
Men när jag har lemnat denna bekännelse, att jag i principen gillar att döttrar och söner må äga lika arfsrätt, hvarföre jag finner ett ytterligare stöd äfven deruti, alt förhållandet är nu i lagen att, i båga om egendom i staden, de äga lika rätt; kan jag icke undgå att göra den anmärkn., att jag måhända trott, att det varit mindre lämpligt af LagUtsk. att nu partielt föreslå denna lagförändring och icke dermed vänta tills pröfningen af det nya lagförslaget förekommer. Jag säger detta så mycket mera, som just den olika arfsrätten efter stadseller landsrätt är en hufvudprincip i den gamla lagen, hvarigenom, om man antager denna förändring, sambandet emellan den gamla lagens särskildta stadganden ännu mer förryckes än nu är förhållandet. Jag får vidare tillägga, att det måhända fördröjer antagandet af det nya lagförslaget i sin helhet, om man nu börjar att antaga än den ena än den andra delen deraf; men jag lägger dock ingen särdeles vigt derpå, utan skall jag, om H. Ståndet i allmänhet finner sig böjdt för att antaga den föreslagna förändringen, icke motsätta mig densamma. Men jag måste i fråga om de partiella stadganden, som här förekomma, göra några anmärkn:r, hvilka, om man derpå behagar göra afseende, borde föranleda återremiss. Efter mitt förmenande har LagUtsk. icke allenast bort föreslå den förändring i de a sista punkterna af 3 §:n 9 cap. Gifterm.-b:n, alt morgongåfvan skall upphäfvas, i den händelse alt hustrun har barn efter mannen, utan jag tror, att hela stadgandet om morgongåfva bör alldeles, i likhet med hvad nya lagförslaget innehåller, upphäfvas, då man antager lika giftorätt. Morgongåfvan infördes just till ersättning derför att hustrun icke hade lika giftorätt med mannen. Derföre stadgar 9 cap.
(Från Skolmästaren Lurfverus till Conrector Bondmark, dat. d. 21 Octobris.) Jag får berätta käre Broder, att min k. son Petrus nu, efter fem och trefjerdedels års condition på Serafimersholms Grefliga gods, genom salige Pastor Oréns i Larfnäs timad afgång och Hennes Höggrefveliga Nådes högtgällande protection varit så lycklig att komma i besittning af nämnde gjäll, der han förleden söndag 20:de efter Trinitatis höll sin inträdespredikan, hvari han talade något litet om djefvulen: om ej denna lägenheten så snart genom min k. son Petri fästmös, Hennes Nådes Kammarjungfrus, medverkande och Den Högstes besynnerliga nåd tillfallit honom, hade han kanhända tillbjudits medfölja sin fordna förnäma discipel till utländska Academier, dit Herrn nu till följe af Högtsalige Generalens m. m. Fideicommiss-disposition rest för att fullkomna sina studier, hvilken hederspost han så i anseende till sin ovana vid den främmande mundarten som ock i hänseende till annat, svårligen i alla fall kunnat våga sig emottaga, och ännu mindre nu kan sakna, emedan, ehuru stor en sådan ära än varit, lika som den han snart sagdt i sex års tid åtnjutit, att få umgås med högt och förnämt folk, dock synes kärare vara att få sätta fötterna under egit bord och vara herre sjelf, hvilket han lärt, ty den som lärt sig lyda har ock gemenligen lärt sig befalla. – Käraste Broder torde påminna sig, att han på Högtsalige Herr Grefvens, Generalens och Commendeurens med Stora Korssets af Stor-Grefveliga Magerska Ordens första Classes vocation till Huspredikant, blef ordinerad till prest, och att han ofördröjeligen efter vigningen afreste för att inställa sig i sitt em– bete, hvilket i ett så högt ljus fordrade både förstånd och ödmjukhet.
Detta belopp kan lättare delas än 40, ty om denna sednare summa delas på det sätt. hvarpå mantalspenningarne hittills utgått skall deraf upkomma talen 20|:delar och 13£:del, hvilket icke öfverensstämmer med decimal-systemet, hvaremot §:delar utaf 30, utgöra 20 och |-:del 10. Jag föreställer mig också, att detta belopp skall vara tillfyllestgörande för uplifvande af den utaf Hr Adelborg omnämnda fosterlandskärleken. Gr. Liljencrantz, Gust. Fred.: Afven jag finner, att Utsk. alldeles icke haft i sin makt att. annorlunda förfara nemi. att förelägga R. St:r ett förslag grundadt på den K. Proposm. StatsUtsk. har som vi veta icke motionsrätt och har således ieke eller, sorn fallet är med andra Utsk., kunnat, när ingen motion blifvit i ämnet afgifven föreslå annat än det gjort. En annan fråga är huruvida R. St:r å sin sida böra söka rättelse i det missförhållande som nu kan anses förefinnas. De af Utsk. föreslagne beloppen af 12, 19 eller 37 ören förefalla mig svåra att liqvidera och ohandterliga vid summering af vidlyftiga räkenskaper, hvadan jag önskade att Den 4 Mars f. ua. dessa belopp förändrades till 10, 20 eller 40 öre, till ernående af hvilket ändamål jag anhåller att Betänk, uti ifrågavar:de afseende må varda återremitteradt. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag är hufvudsakligen förekommen af den siste talaren. Enl. min åsigt har det icke legat inom StatsUtsk:s skön att höja eller sänka mantalspenningarna, ty det är helt och hållet en beskattningsfråga. Den siste talarens yttrande är ett fullkomligt misstag, ty vi hafva 10 ören i silfver och 2 ören i koppar, och 10 samt 2 utgör summan 12.. Samma är förhållandet med ziffran 37 ty vi håfve 25 ören, och om jag till dessa lägger 10 och 2 upkommer ziffran 37.
Af den 3 Juli , som den 5 lades på bordet, rörande några begärd ta nya Löne-anslag å Kongl. Sundhets-Collegii Stat. 3:0 Äfvenledes af dén 3 Juli , som den 5 blifvit laggd på bordet, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remisser om Lönförbättring för Laijds-Stats-Befjeningen. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn, Robsahm. S. D, Den 7 Julit 715 S. B. Då nu a nyo föredrogs Särskildta Utskottets den 30 Juni afgifna och den 5 i denna manad på bordet lagda Memorial, i anledning af vackt fräga, att , intilldess Vexel-coursen hunnit falla till alpari, och Rikets importer och exporter blifvit återställde uti jemvigt, all sjöhandel må upphöra ra. m., blef samma Betänkande , som afstyrker den gjorda motionen, af B&rgare-Ståndet bifallet, Ut supra. Ex Pratocolla Carl Mag. Jiobsahm, S. D. Vid föredragning af Banco - Utskottets den 4 Juli meddeldta Utlåtande, i anledning af ^Riksens Ständers Särskildta Utskotts Betänkande * af den 17 Juni, rörande de delar deraf, som angå Lane - bidrag från Riksens Ständers Bank, fann Borgare-Ståndet för godt, att detsamma bifalla, dock med det uttryckliga förbehåll, att Städernas rättighet till Låns åtnjutande å deras Fastigheter förblifva i likhet och enahanda proportion emot Landet, som Banco - Utskottets under den 27 Maj afgifna Betänkande i denna del innehåller, äfvensom att Ståndet om det reglementariska vid sådana Lån-biträdens meddelande, efter ytterligare förekommande, granskning af samma ä-mrie, må sitt utlåtande och beslut meddela. Uti hvilket beslut de Respective Med - Stånden skulle vördsamt och vänligen inbjudas, att instämma. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn.
Om lösens beräknande för SkatteHemman, Arfvingar emellan, samt gräns för Hemmansklyfningar, samt från Allmänna Besvärsoch OeconomiceUtskottet serskildt, rörande väckt fråga om Boskapsafvel uppmuntrande i Blekinge. Att OeconomiceUtskottets Memorial, i anledning afgjord Motion, angående en undersökning om Stenkohl finnes på Öland, blifvit lagdt till Handlingarne, Af den 12 Mars, innehållande: Att BorgareStåndet vid föredragning af de Den 17 Martn, e. m. 261 vid lS15 ärs Riksdag beredda förslag till ändring i Rikets Grundlagar, bifallit de nya Redactionerne af 4., 29., 37., 41. och 8r. §§. Regerings - Formen ; men ogillat de före-; slagne ändringarne uti 28., 38., 53., 56., 60. och 96. samt den nya §. emellan 37. och 38. hvarjemte Ståndet antagit de förändringar, 60m blifvit föreslagne uti 3S., 63. och 68- Riksdagsordningen, men bibehållit 14., 15., 29., 46. och 56. §§■ oförändrade; äfvensom Ståndet gillat de uti TryckfrihetsFörordningen föreslagne förändringar, så väl uti ingressen, som i t. §. 5-, 6., 7,8. och 9. Mom. jemte 8.
Har jordägaren eller arrendatorn haft en man, åt hvilken han anförtrott nycklarna till sin spanmålsbod, så hafva vi taxerat denne såsom inspector, men har han sjelf haft spanmålsbods-nycklarna samt låtit sjelf inoch utmäta sin spanmål, så hafva vi ansett rättsvidrigt, att taxera honom för en inspector, hvilket han sjelf varit. Detta i min tanke rättvisa sätt att bedömma förhållandet skulle upphöra och Taxer:s-comiteen sakna grund för ett sådant ski - Den 7 Octobcr f. ni. pande af lagen, om bestämmelsen af 2 lill 4 mantal ur denna § skulle försvinna. Hr Ribbing, Bengt: Det är nu, såsom alltid då man vill intränga för långt i det enskildta lifvet och dess verksamhetskrets, alt man ej kan komma till någon bestämdhet i lagstiftningen. Jag undrar hvem som kan controllera om jag sköter min jord sjelf eller icke. Jag, såsom ståndsperson och jordbrukare, går ganska ofta upp örn morgnarna och disponerar om arbetet. Det händer äfven ofta, att jag sjelf täger i plogen och kör några faror för nöjes skull , för öfning? skull, eller för att visa mina arbetare huru de böra göta. Hvem kan då säga, om jag brukar min jord sjelf eller icke? Hvem kan säga, om en bonde alltid sjelf brukar sin jord? Ofta inträffar att han gör det mindre än herremannen. Jag anser således försöket fåfängt att någonsin komma till någon bestämdhet härutinnan, utan man måste öfverlemna detta till taxerts-männens pligtkänsla och omdöme; och på denna grund tror jag, att man icke kan komma till något bättre lagstadgande än Utsk. föreslagit med den deri i sednare betänk, gjorda förändring. Jag får derföre vördsamt hemställa, om det ej kunde gå an att bifalla Utsk:s förslag. Frih. von Kraemer: Jag har sökt bevisa, att verkligen misstag eller oriktigheter äga rum i följd af de olika föreskrifterna, då först säges att personerna skola taxeras efter deras kända verkliga tjenstgöring, och sedan stadgas , att de, då egendomen utgör mera än 4 mantal, skola taxeras såsom inspectorer, fastän deras verkliga tjenstgöring kan vara en rättarebefattning.