Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr rgds för hvarje elev om året; då härtill lägges möblering i boningsrum, underhåll af en del säng - Den 4 Mars. 75 kläder, duktyg m. ra., finnes lätt alt snarare förlust än vinst måste upstå, hvarföre Styrelsen nödsakats höja afgiften under sednare år från 450 till 500 R:dr rgds. — Skall vid Institutet leranäs undervisning i ostoch smör-beredning, och vill man der hafva ladugårds-skötseln ändamålsenligt handhafd och slutligen vill man, såsom vid allmänna Landtbruks-möten blifvit ofta yrkadt, kunna till Ultuna sända personer, för att inhemta kunskap i denna vigtiga del af landthushållningen, då finnes sannerligen ingen annan utväg än alt bevilja det erforderliga anslaget, alltid ihågkommande att Ultuna Kungsgård är Kronans egendom, och att således alla de byggnader def upföras och alla de inventarier der finnas äfven äro en Statens tillhörighet. Hr von Hartmansdorff, Aug: Då en ledamot, som är landtbrukare, talat emot den K. Propos:n, torde det icke förvåna Ståndet, om en annan medlem, som icke är landtman, talar för benne. Jag har varit vid Ultuna och sett att den ifrågavar:de byggnaden behöfver ersättas med en ny. Jag kan icke bedöma, huruvida Institutet upfyller .sitt ändamål, och jag vill således icke yttra mig deröfver, men jag tror, att Sverige bör i detta hänseende bekosta åtminstone en anstalt, sorn någorledes motsvarar hvad dermed åsyftas. När man vet, att Konungariket Wurtemberg anslagit det furstliga slottet Hohenheim till sådant bruk, och att det ännu mindre Konungariket Sachsen blott för skogshushållning uplåtit det vackra slottet Tarand, så torde man med skäl kunna förvänta, att Konungariket Sverige skall göra något motsvarande för sina undersåtare. Man bar redan anmärkt, att Ultuna Landtbruks-Institut är väl beläget. Jag anser läget vara så gynnande, att R. St:r borde äfven med afseende derå vara beredvilliga att lemna de för inrättningen behöfliga anslag.
I förevar:de fråga är tvetydigheten likartad med den som i de nyssnämnde målen förekommit, nemihuruvida Staten kan med skäl lägga sig till medel, som honom icke tillhöra, och hvilka endast genom vederbörandes misstag eller försummelse förlorats. Om litte punkten, rörtde en Landskamrerares rätt, att låta sin reservation åtfölja Landshöfdts utlåtande, är jag af den tanke, att denna rättighet bordt få begagnas. Hvarföre hafva både Landskamrerare och Lands-Sekret. berättigats, att till prot. yttra sina skiljaktiga meningar. Det kan icke vara endast på det att dessa tjenstemän, skola, i händelse af räfst, kunna skydda sig för ansvar, utan derföre att vederbörrde Colhr, eller Konungen, som till högre eller slutlig pröfning emottager målet, skola få veta, hvilka skiljaktiga åsigter egt rum inom Landshöfd.-embetet, samt derefter be 6* - 84 Den 5 Juli f. m. slämma antingen elen rådgifvande eller den beslutande haft rätt. Onder den tid jag var Stats-Sekret., inträffade, i ett fattigvårds-mål från Östergöthland att Lands-Sekret. var af annan mening än Landshöfd. Bådas yttranden inkommo då till uplysning vid målets pröfning, och så anser jag det alltid böra tillgå. När intet är i detta hänseende uttryckligen stadgadt, så borde visserligen Regeringen hafva förklarat det ena eller andra vara rätt för tillfället. Mendet sora är rätt för en gång, bör vara det för alla dylika händelser. Om nu Begeringens mening är, såsom Hr Gripenstedt antydt, alt stadga, det man, för framtiden, bör iakttaga det af mig förordade sättet att gå till väga, hvarföre kunde man icke så gerna uttala del genast? Anraärknm vid 12:te punkten, ang:de befordringslagarnes tillämpning vid en kyrkoherde-beställnings tillsättande, anser jag vara obefogad. Jag vill icke här inlåta mig i något, som rörer de personer, hvilka vore i fråga, utan blott tala om sådana allmänna förhållanden, som kunna höra till sakens bedömande i sin grund.
Efter denna allmänna framställning, går Utskottet att yttra sig öfver de särskilda anmärkningar, som mot Betänkandet blifvit gjorde. Det har blifvit erinradt, att, enligt Utskottets plan, denna tidning icke skulle blifva annat än en ny upplaga af det så kallade årstrycket. Till besvarande häraf, får Utskottet vördsamt erinra, att den visserligen skulle upptaga de författningar, som finnas i årstrycket, men derjemte mängfalldiga flere, och framför allt sådan», som röra ekonomiska lagskipningen, hvilka i statistiskt hänseende medföra största interesset. Då upplagan af årstrycket derigenom s Besv. och Ekon, Utsk. BetSnkanrlen. 1505 gamma man minskas, utan att Statsverkets kostnad ökes, så torde ingen olägenhet vara att befara deraf, att författningarne pä ett fullständigare och beqvämare sätt utgifvas. Härvid kan väl invändas, att vid sådant förhållande årstrycket helt och hållet borde Indragasj men dels torde detta för det närvarande icke låta sig göra, dels torde säkerheten fordra, att på saft, sorn Utskottet Föreslagit, göra försök med en förordningstidning, jemte årstrycket, med den af Utskottet föreslagne inskränkning, och, efter vunnen erfarenhet om dess mer eller mindre tillämplighet, sedermera besluta om detta sednares upphörande eller förändring, hvilket dessutom torde böra få bero på Kongl. Majus Nådiga pröfning och afgörande. 1 afseende på den gjorda anmärkningen, att det skulla vara mera ändamålsenligt, om, i stället, att i den föreslagne Statstidningen införa både allmänt gällande förordningar och äfven underrättelser om resolutioner, domar och utslag i enskilda mai, ©lier andra regeringsåtgärder och beslut, en särskild lagsamling under Kongl. Majus Nådiga authorisation utgåfves i nummerföljd, i hvilken lagsamling borde upptagas alla till efterlefnad utfärdade författningar* men deremot Statstidningen komme att inneha!» Bihang till RiksSt. \§o6 Besv. och Ekon. Utsk.
Hrr, att jag endast ur §:n uteslutit ordet Bänkman. 26 §:n. ”Med anslag till plenum och Utsk:s sammanträden fortares pä sätt 46 § Riksd.-Ordn. föreskrifver. Anslag till Electorssammanträden skola ske sist kl. 8 om aftonen dagen förut. Om, under varande f. m:s-plenum fortsättning pröfvas nödigt jiä e. m., bör anslag derom innan kl. 1 pä dagen vara gjordt”. Afven här är endast ordet Bänkman uteslutet. 34 §:n. ”Sedan voteringseller val-uppropet är slutadt, öppnas sedlarne af ordftn, samt granskas af honom och de ledamöter, som vid bordet sitta, då minst 3 af de sednare öfver förrättningen föra särskilda prot., hvilka, efter fulländad omröstning, kollationeras. Derefter upprättas ett omröstningseller val-prot., hvilket underskrifves af alla dem, sorn vid hordet sitta, och genast uppläses”. Nu hafva vi hört en talare föreslå, att, pä det att valen må kunna gå fortare, flera afd:r af valsedlarnes öppnare skulle bildas. Denna dubbelhet synes mig kunna undvikas om man iakttoge det sätt, som jag tror hafva vid åtskilliga tillfällen varit brukligt, då flere listor bordt genomgås. Det består deruti, att man söker till - 474 Den 12 Februari etn. sammans flera listor, hvilka äro lika. Landtmarskalken och 3 utaf dem som sitta vid bordet läsa samtidigt hvar sin lista, och de 3 öfrige föra prot. eller först de valdes namn, samt derefter ett streck för hvarje röst, pä vanligt sätt. Derigenom går valet så mycket fortare. Hr Akerman, Fredr.: Då ifrågavar. motion remitterades till Ridd.-Utsk., uttalade jag redan då den åsigten, att förändringen icke vore nödig och, fortfarande i samma tänkesätt, anser jag mig pligtig, att försvara dem, oaktadt den hårda dom, Hr von Hartmansdorff uttalat öfver dem, som önska bibehållandet af Bänkm:s-indelningeu och hvilka han velat stämpla nära nog sorn förrädare emot R. o.
Bih. till Riks. St. Utlåtande iV.-o 66- N:o 66. Ankom till Exped.-Utsk. den i5 Julii itfofl. Utlåtande, med ättledning af anmärkt}ingär frun T'(illofl. Borgare-Ståndet, vid B an naij tskottets Betänkande JV:o 44* angående grunderna för återbetalning af det till Götheborgs Stad utgifna BancoLån, Enligt ingånget Protocolls-Uldrag från Välloflige Borgare-Ståndet af den 4 förlidne Junii hafva, vid föredragning af det ifrågavarande Betänkandet, sådana erinringar förekommit , som till återremiss föranledt. Dessa innefatta egentligen: att, då Götheborgs Stads Fullmägtige hos Rikets Ständer anhöllo att få återgälda Stadens återstående skuld till Banken af 100,000 R:dr på det sätt, som i8a3 års Ständer uti andra alternativet medgåfvo, sådant skett under den Banco-Utskoltets Utlåtande N.o 66. ig förutsättning, alt denna återstod skulle få anses såsom ett nytt Lån; men att Utskottet ej så förstått eller fattat meningen då, vid dess medgifvande för Staden att få begagna detta andra alternativ, blifvit, såsom vilkor, fästadt, att 14,000 R:dr borde årligen inbetalas, hvarigenom det förut stadgade vilkor af 7 procent uppsattes till 14 procent i förhållande till omförmälde 100,000 R:dr. Deremot och då Staden från sista Riksdag liqviderat med Banken på helt andra grunder, syntes en deruti medgifven förändring icke böra annorlunda betraktas än såsom en till ett nytt lån hörande ny afhandling, eller ock, i fall den princip skulle stå fast, att 7 procent af primitiva Lånesurnman borde årligen inbetalas, saken återgå till det skick, uti hvilket den var när vilkoren först bestämdes, och Staden således i och genom betalnings-tidens förlängning få sig tillgodoberäknadt hvad den under sislförflutna fem åren betalt utöfver 7 procent.
Det är vid sådana tillfällen det uttryck passar, som säger: » Idealet kan g å under i välmening ». Hufvud3aken blir fullkomligt otydlig för en genom alla de prydnader, som sättas på, liksom en aria, hvilken sjunges med allt för många fioriturer. Orsaken hvarför man finner alla des^.a praktord i språket så öfverflödiga ligger nog däri, att man känner, att det är en tomhet, som skall täckas med ett blomsterregn. Ett uttryck, som icke har något innehåll, verkar alltid fränstötande eller gör alldeles ingen verkan på en. Annorlunda är det i naturen! Der firjnes ingenting, som icke har en orsak för att existera, intet, som icke är uttryck för en hel lång rad af förutsättningar - Tvål, och därför kommer som ett logiskt resultat, — etfc sorgligt eller glädjande resultat. Naturen kan nu, en gång för alla, icke ljuga, och det är därför man alltid vänder tillbaka till den, ty äfven när den är hård och grym, är den alllid sann. Mången har säkert lagt märke till, huru ofta vissa blommor gifva en viss prägel åt ett landskap. Det förefaller en nästan, som om det vore blommorna, som betecknade de olika landskapens karaktär. Och dock äro blommorna resultatet af den olika jordmånens karaktär. Det är den våta, den steniga, den sandiga jorden, som skapar den vexlande floran, men man tänker mindre på orsaken än på resultatet, det är resultatet man gläder sig öfver, och det är det man minns. En så liten och obetydlig blomma, som ljungen bär, kan, i den oändlighet hvari den utbreder sig, ge en ganska säregen färgton till stora, vida landsträckningar. I bergtrakter och på sandhedar, där ljungplantan växer, klär den landskapet i en varm, omväxlande färgprakt. När sommaren är inne och ljungen blir rödviolett, lilas-färgad, karmosinröd, ger den en sådan skala af sammetsaktiga färger åt jorden, att det först och sist är ljungen man minns. ' I England såg jag första gången ljungen blomma i stor utsträckning, och ännu många år efter, då jag tänker på England, ser jag dessa violettröda sträckningar af böljande jord med höstsol öfver.
N:o fyj. 23 ler Lagenhetens förmoner uti Fisken , Mjöloch Sågqvarnar samt afsättnings-tillfälien rn. m.,och hvilket äfven i Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Extra Roteringens verkställande i Riket, af den 5 Februarii r 81 t, till iakttagande finnes anbefalldt, då i 3.'dje §. föreskrifves, att 2 mantal i Skåne vore det högsta, som på en Rote bestås, hvaremot Comiterade endast tagit tili grund hvarje Hemmans årliga och behållna afkastning, hvilken dock icke blifvit alltid uträknad efter hvad Landtmätare-Chartor och Beskrifningar samt Storskiftesoch Enskiftes-Handlingar kunnat upplysa, utan dels efter de upplysningar , Roterings - Co rnmissionens i Orten vistande Ledamöter meddelat, och dels efter uppgifter, som tillstädesvarande Allmoge lemnat om de Roteskyldige Hemmans och Lägenheters godhet, äring och behållna inkomst, och hvilka uppgifter icke alltid kunna antagas för så pålitlige, att icke misstag deruti arn möjlige; täcktes Kongl. Majit, efter Nådig pröfning af ej mindre de af Roterings-Gommissionen vidtagna åtgärder samt de deremot, i gg serskilda Besvärs-Atter, af ett vida större antal Rotehållare anförda klagomål, ari af hvad de Kongl. Collegierne öfver allt detta i underdånighet yttrat, under den 2 1 October r S • 7 , förklaras att, då en jemkning al Extra Roteringen bordt föregå indelningen till Ordinarie Krrecktehållet, Coutmissionen rätteligen förfarit, då densamma icke tillagt de Hemman, sorn år ibir i4 Stattsamt Oec. Utsh. Uti.
Majlis nådiga Proposition antydes, att dessa arbeten stå i förbindelse med åtskilliga förändringar, som ansetts nödvändiga att vidtaga för att bringa stationernas varf i tidsenligt skick, samt angeläget torde vara att berörda arbeten icke i brist på medel komma att uppskjutas, hafva Rikets Ständer funnit sig böra bevilja åtminstone någon del af den summa, E. K. Majit för detta ändamål begärt; och hafva Rikets Ständer alltså på det sätt bifallit E. K. Majits ifrågavarande nådiga framställning, att, lör angelägna arbeten och anskaffningar vid flottans stationer, blifvit för nästa statsregleringsperiod anvisadl en summa af 150,000 Ridr, att med en tredjedel utgå under hvartdcra året 1864, 1865 och 1866. 12:o. Till anskaffande a/ ett obeväradl mindre ångfartyg får Stockholms stations behof : 30,000 Ridr, alt på en gäng utgå. I afseende å delta anslagsbelopp inhemtas af Stalsråds-protokollet, att från nämnda station gjorts framställning derom alt ett belopp af 32,000 Ridr måtte beviljas till anskaffning af tvänne obevärade mindre ångfartyg, ämnade att ersätta ångfartygen Ägir och Nordstjernan, hvilka snart blefve otjenstbara: alt Förvaltningen af Sjöärendena äfven vitsordat beholvet för stationen af tvänne så beskaffade fartyg, men ansett alt tillgång lill byggande af det ena af dessa fartyg luinde inom anslaget lill flottans underhåll beredas; hvaremot i afseende å del andra, hvilket, enligt Förvaltningens åsigt, borde blifva något större, än vid stationen varit afsedt, för att kunna användas äfven i yttre skärgården, Förvaltningen ansett nödigt att särskilda medel härtill af Rikets Ständer anvisades, helst kostnaden derför icke lämpligen borde uppföras å nybyggnadsanslaget, såsom afsedt uteslutande för bevärade fartyg. Då Expeditions-Utskottats Förs lag till under cl. Skrifvelse, IS: o 144. 33
29:0 om ändring i nu gällande stadgande om Öfver-Domstol i Tullmål. i834 den 28 Augusti i underdånighet anmäld; öfverlemnad till Justitie-Re v isions-Expedi tionen. 30:o angående fortfarande nedsättning i Alun-Tionden för Lofvers Bruk. 31 :o angående frågan om nedsättning i afgifterne å Svenska Alun-tillverkningen i allmänhet. i834 den 26 Augusti aflemnade till Kammar-Expeditionen. 32:o angående upphörande till kraft och verkan af det vid sista Riksdagen fattade beslut om upplagande för Statens räkning af ett lån å 2 millioner Specie. i834 den 4 October i underdånighet anmäld. Svar, innefattande Kongl. Maj:ls åsigter i ämnet expedierad t till Rikets Ständer. 33:0 angående Bankens öppnande till utvexling af Silfver. i834 den 10 September i underdånighet anmäld. Nådig Kungörelse härom utfärdad äfvensom om MynlbestämningsLagens tillämpning i afseende på så väl liqvider och betalningar enskilde emellan, som debitering och utgörande af allmänna utskylder. — I sammanhang med beslutet om Bankens öppnande till Silfverulvexling äro serskilde föreskrifter meddelade de i Hufvudstaden varande penningeförvallande Verk. 34:o i anledning af deras Revisorers åren i83o och i83a afgifne berättelser om samma år verkställd granskning af Stats-Verkets räkenskaper och förvaltning. i834 den i3 September i underdånighet anmäld. St. Just. Ombudm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1S40. punkterne skulle genom Krigsoch i 8 och 14 punk terne genom Kararaaroch Ecclesiastik-Expeditionerna i underdånighet anmälas. Beträffande Rikets Ständer i 3 och 6 punkterne gjorde framställningar, dels angående behandlingen af återbetalningsoch ersättningsfrågor Kronan och enskilde personer emellan, dels i anledning af Revisorernes anmärkning rörande den vid Skeppsbron i Stockholm på Tullverkets bekostnad uppförde Svängkran, förklarade Kongl. Maj:t
For att 6tminstone i vfirt .lnnd soka hajda denna grymma forfoljelsemabi vadjas till de ' rattarilimde bland Sveriges kvinnor, att, sorn det heter i uppropet, aicke satta modets fordringar hogre an rattskansla och plikt, genom att ~ k o p a uppstoppade f6glm oller fjadrar a£ sbdana fjlglar, hvilka icke for matnyttiga andamiil andock mest uppoffrm B. Afven mot andra W e r af djurpllgeri, for hvilka vfira smlffiglar falla offer, inlagges en liflig protest. Listor d&amp;r de, som vilja forbinda sig att verka till fAglarnes skydd, kunna anteckna sig, till handahlilles af ofvannhnnda djurskyddsforenings styrelse. Statsunderstod at hogre flickskolor. K. m: t har fijr hvardera af h e n 1897, 1898 och 1899 ' tilldelat foljmde laroanstalter i Stockholm statsunderstod: Wallinska flickskolan, Lyseum for fiickor, Soder~nalms hogre lkroanstalt for flickor, @ termalms hogre laroanstalt for flickor, Ateneum for flickor samt Ahlinska skolan hvardera 3,000 kr. ; Anna Sandstroms skola 2,000 kr. samt Kungsholms elementar. skola for flickor 1,700 kr. Dessutom hafva 83 i landsortsstaderna befintliga hogre flickskolor for samma tidrymd kommit i Atnjutmde af statsbidrag, vnrierande mellan det hogsta beloppet 3,000 och det Iagsta 500. Som villkor for iitnjutande af understod fr %n det anslng pii 200,000 kr., som forra riksdagen beviljade hogre skolor for kvinlig ungdom, a, som bekant, faststlilldt, att skolan skall aga .minst fem klasser och aft kommunen eller enskild donator lgmna ett bidrag, motsvarande minst samma belopp som statsunderstodet.
A dessa anmärkningar, dem Utskottet tagit i öfvervägande, får Utskottet kortligen svara, att, om än den cmförrnalda grunds»ttsen, att rj stifta Strafflagar mot brott, sorn äro okända eller ovanliga, är i vissa afseendea LngUtskoiuts Utlåtande N:o i5g. rigtig ; så rtiä den dock icke ega tillämpning längre, än till dess behofvet af Lag visat sig, hvilket inträffar så snarf en enda handling, den Lagstiftaren anser böra stämplas såsom brott, men hvarå straff ännu ej blifvit bestämdt, finnes vara utöfvad , emedan handlingen eljest måste antingen lemnäs ostraffad eller ock, hvad ännu sämre är, bestraffas efter godtycke; — att, ehuru i allmänna Lagen icke helt och hållet saknas grunder, hvarefter straff för ifrågavarande brott kan i nödfall bestämmas, något till händelsen egent. ligen lämpligt Lagsladgande likväl ej finnes, och således är behölligt, samt ändtfigen , alt Utskottet, med fästadt afseende på den straffbestämmelse, som senare momentet af 7 i 3o Capitlet Missgernings-Balken , jemfördt med Kongl. Förordningen den 20 Januari! 1779, innehåller, anser straffet af ett års fästningsarbete för den , som bortfört en annans barn, ändå att han inom s,j timmar detsamma återställer, ingalunda vara för strängt, då deremot det i Kongl. Majus Nådiga Proposition föreslagna ansvaret i detta fall synes Utskottet hvarken nog afskräckande eller svarande emot den oro och fruktan, sorn saknaden af det bortförda barnet tillskyndar dess föräldrar, anhörige eller andra vårdare. Utskottet finner sig derföre ej ega skäl att i någon måtto frångå sitt förra yttran - LagVcs&ottets Vtlätande N:o 169. de, hvilket alltså oförändradt till Högloft Ridderskapets och Adelns profning åter eifverlemnas. En Ledamots serskilda mening bifogas, Stockholm den 19 Januarii 1830. Reservation.
Guldsmedernes smycken och ädelstenar voro deremot ängsligt dolda och inlåsta liksom kvinnor. Der funnos långa med blått eller rödt silke och guldtråd lindade pipskaft af korkeken. De hade ibland en längd af fyra fot, men sjelfva det brunröda piphufvudet af bränd lera var ej större än en barnhand. De påminde om vissa äldre mästares kvinnofigurer, hvilka på en lång kropp bära ett litet hufvud. Der glindrade beduinens egendomliga vattenpipa, hvilken gurglar som en kamel och doftar som – doftar som en nerkisk kuskkammare tidigt en morgon. Den består af en med guldeller silfverbleck beslagen kokosnöt, från hvilken två långa rör skjuta ut som ben från en spindels runda kropp. I spetsen af det ena röret lägger beduinen sin tumbak samt suger röken genom den med vatten fyllda kokosnöten upp i det andra röret, på hvars spets han fästat ett plommonformigt munstycke. Att röka en sådan pipa var som att kyssa en tsjerkessiska: man slutade icke förr än läpparna började svullna och ömma. I sin mörka källaraktiga bod satt signetförsäljaren med sin grafstickel. Madrasstopparen hukade sig öfver ett uppfläkt bolster, med prylen mellan sina hvita tänder och ögonen hopknipna till två svarta strimmor. Bagarens åsna trippade fram med en stor plåt på ryggen. På plåten lågo runda, nygräddade bröd bestrukna med smör eller drufsirap. Att äta dem var som att älskas af sultanens gamla mor: man blef fet och välmående och ett mål för all verldens afund. Nelly märkte till sin öfverraskning att den sofvande staden var full af rörligt lif och idog flit. Men alla dessa brokigt klädda och ropande eller samtalande menniskor föreföllo mera som drömmar än verklighet. Larmet var alldeles olikt bullret i en vesterländsk stad. Det var mer dämpadt. Det låg en viss egendomlig tystnad midt i sorlet. Det var som lifvet i ett hus, der man fruktar att väcka någon sofvande eller störa någon som ligger för döden. Icke heller arbetet var som hos oss, nej ingalunda. Nästan hvar och en tycktes arbeta uteslutande för egen räkning och efter eget tycke.
Ved, ljus och expenser 1,061; 43. Till inköp och underhåll af böcker, musikalier, instrumenter och inventarier 320: 33. 2,755: 76. I Balans till år 1864: Kontant behållning - 3: 69. Dessa räkenskaper, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskade utan anmärkning, hafva ej heller från Revisorernes sida föranledt till någon erinran. Vid Akademien hafva under år 1863 varit inskrifne 218 elever, om hvilka den öfver ifrågavarande undervisningsanstalt upprättade katalog lemnar nedanstående uppgifter: Från Stockholms stad voro 33 manliga och 54 qvinliga elever. » Summa 218. Kongl. Bibliotheket. Granskningen af Bibliothekets räkenskaper har hvarken i Kongl Kammar-rätten eller från Revisorernes sida gifvit anledning till någon anmärkning. Förhållandet med inkomster och utgifter redogöres i nedanstående tabell: Debet. Uppbörd-. Kredit. Utgifter: För uppköp och inbindning af böcker m. m U6,672: 41. Balans till år 1864: Kongl. Serafhnerordens-gillet. Allmänna hospitalsoch barnhusfondens räkenskaper, hvilkas granskning i Kongl. Kammar-rätten föranledt till anmärkning, förete med afseende på inkomster och utgifter följande förhållanden: Debet. Uppbörd: Kronooch kyrkotionde 113,468: 68. Hyresmedel och tomtören 356: 80. Kollektoch armbössemedel 349: 40. Inskrifningspenningar och årsafgifter 51,740: 20. Ersatt underhåll 31,500: — Räntemedel 3,602: 39. Arfsoch qvarlätenskaps-medel 15,934: 83. Försäljning af Danviks f. d. dårhusbyggnader 35,100: — Tillökade fastighetsoch inventarievärden 272,202: 2. 695,016: 26. Kredit. Balans från år 1862: Öfverlevereringar och skulder 63,880: 75. Af skrifningar: För åtskillige orsaker 16,736: 22.