Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan de redan vitagna förbättringar vid både blasia i n fg a r och smiden, samt den derigenom minskade kolåtgång, skulle, med den hi! tills rådande misshushållning med skogen, vår jerntilIverkning svårligen kunna bibehållas vid hvad den nu är; men så snart densamma, enligt hvad Utsk. äfven tillstyrkt, likasom all annan dess välfångna egendom öfverJemnas till ägarnes fria disposition och vård, med rättighet att den fritt använda och försälja, får den ett högre värde, och befrias säkerligen från ali den vanvårdnad och förstörelse densamma hittills varit underkastad; och tviflar jag icke, att tillgång på brännämne då skall blifva tillräckligt, både för bergsrörelsen och alla andra framtida behof. Utsk. har vid smidets reglerande inom bergslagerna, som jag tror, icke fäslut behörig uppmärksamhet på förhål - Den 16 November f. m. 23 landet mellan bruksägare och bergsmän.
Derigenom skulle han äfven otvifvelaktig! få större förhoppning att en dag se lyftad "från sina skuldror åtminstone en del af de bördor, som nu så tungt hvila derpå, då det icke är nog för honom , att han i farans stund bjuder sitt eget hjerteblod till offer för fosterlandets räddning , utan att han äfven derutöfver, hela sin lefnad igenom, måste träla sig fram i svett och möda, under oupphörliga, ständigt förnyade, de svåraste ansträngningar. Och ej heller skola väl alla öfrige Sveriges innebyggare en dag, då derom allvarsamt fråga blir, visa sig mindre villige att uppfylla deras pligt mot deras älskade land. De skola det så mycket mindre, som inom deras bröst fosterlandskärleken alltid måste vara så mycket varmare, som de, genom fullare kännedom af deras fäderneslands ärorika häfder, måste hafva blifvit mera känslige för allt som rör dettas inre heder och yttre anseende. De veta, de känna mer än väl — alla tiders erfarenhet har lärt dem det — hvilken mäktig kraft bor inom den nation , som vid första hotelse står färdig att mangrannt resa sig till sitt försvar. Såsom den starke mannen, D c ti y Maj f. m. under fulll medvetande af sin egen inre styrka, med liög panna och saker blick , stolt går sin viig iram lill målet, obekymrad om alla de faror och förhinder, som ligga kring hans väg,—så ock del folk, som är lifvadt af denna samma vissa sjelfförtröstan ; det skrider med säkra steg oaflåtligt framåt på bildningens bana, lyfter sig derpå dag från dag allt högre och högre, till dess det slutligen vinner på samma gång det största materiella välstånd och den högsta iutellectuella förädling. Jag slutar nu den politiska dehn af frågan.
Träd-plantering, i Skåne, Remiss II: 5;6. E, U. Bet, VIII: 521. Besl. E. U. Bet. Besl. JX:l672 654,607.665.708.718. E. U. Mern. Tröskes 1 agor, af Ek, npphäfvande af förbudet deremot, Remiss II; 482, L. o. E. IT. Bet. Skrif. X: 135. Tullgarn, Kongsgård, dess framtida användande, Remiss II; 456. S. U. Bet. IV; 98. Skrif, X: 72. K. M. Skrif, I: 271. Ees). IX: 304. 243. Tull-Verket, Revisor. Berätt, II: 1I2. Skrif. X: 44o. ' omskapning deraf, Land-Tullarnes upphörande m, in. R-einiss 11: 467. 473. 487- S. o. E. tJ. Bet. IV; 1069. S. o. E. U. Bet, IV; 1757. Skrif.X; 494, .— Tullafgifterne, Remiss II: 438- 610. Rev. U. Bet, V. 38o. Bev, U. Bet. V: 4i8. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 fröt.
Som Jag fann Det var skada att ej Ja! men då hade också Jo, Snarare Nå, Åtföljd af Emilia, hvilken förtjenar namnet af Följde så en uppvisning af flickornas arbeten Vill onkel se Inseende att, ehuru Jag bjöd sålunda farväl åt Mitt ressällskap utgjordes af herrskapet Med ett Icke hunna långt på gatan, yttrade Agander, Under förvandlingarne af min toilette, öppnade Pagander, som är Onkel må ej tro att Intet under derföre, återtog Pagander, att ni finner mig i Visserligen varnade mig Det är en nyttig Just som vi passerade förbi Tack vare Som den opåräknade Vi fortsatte nu vår färd och sedan jag köpt mig ett nummer af Genom Per och Pål Lavater Punsch reqvirerades, och det första glaset egnades åt minnet af Att den, som Vare sig att I triumf infördes nemligen Hans obestånd härledde sig från hans frikostighet mot Punsch flöt nu i strömmar, och sedan vi lyssnat till Till hufvudstaden, och Jo, emedan jag, fortfor morbror P., varnad af Och nu har jag hunnit slutet på fru majorskan: Richelieus tid fröken Rosa: fröken Rosita: musiken till fru Patapon: fröken Garibaldi: fröken Martha: bror Rosenmüller: bror Finke: bror Bläckstadius: bror Tuting: och mäster Smith: Sedan presenterna blifvit öfverlemnade fattade majoren sitt glas och yttrade: I Haft tanken på Bokhandels-Anmälan. Uti alla boklådor i riket finnes följande: Frågar du, så svarar jag, 500 skämtsamma frågor och svar, eller s. k. Tentamensfrågor; sammanskrifne af Nétob, 75 öre. Jorden rundt på 80 dagar, groteska pennritningar, urklippta af Fergus under resan, 1 kr. Sa’ han och Sa’ hon. Ordstäfsbok, innehållande omkring 1,100 Ordstäf, 75 öre. Driftkuku. Muntrations-Kalender för år 1878. Med många gubbar, 1 kr. Från skogen och sjön.
Skulle någon af Iduns mänga läsare och läsarinnor vilja gifva ett godt råd angående valet af skridskor? Hvilken sort är bäst och sitter stadigast på foten? Hvad är priset, och hvar finnas sådana att tillgå? Vill någon af iduns läsarinnor vara god lemna upplysning om, hvar man skall (a sälja snideriarbeten? Svar emotses med tacksamhet af G. N. Om någon af Iduns läsarinnor skulle känna ett verkligen bepröfvadt verksamt medel mot mal, hvilken äro mycket fiendtlig mot mitt ylle, skulle jag vara ytterst tacksam, om hon ville meddela detsamma. S. A. Kan någon godhetsfullt upplysa om, hvad som bör iakttagas, då fönstren, under innevarande årstid, städse på insidan äro öfverdragna af ett rinnande vattenlager, samt då innanfönstren, som blifvit insatta, oaktadtall försiktighet därvid, gärna vilja frysa och blifva ogenomskinliga. Huset är ej nytt, och i alla andra där befintliga bostäder äro fönstren fullkomligt klara. Hur bör s. k. » MörkrädsJa » hos barn lämpligast behandlas? Prenumerant. (G-. Om Karin vill uppgifva sin adress till Elina, Tofnäs, Järntl. län, skall sändas beskrifning på en modern antimakass samt profver på spetsar. Elina. Morötter hålla sig friska, om de förvaras nedbäddade i en låda eller fjärding med torr (kan torkas i bakugn) sjösand eller t orr aska. Emy. Om Elvira uppger sin adress till Iduns byrå och bifogar brefporto skola de båda profven tillsändas henne. Den för etsning behöfliga Fluor ainonium fås på hvilket apotek som helst. Heter ej Flor ammonia. Id. Mest praktisk och ändamålsenlig julklapp vore att ni krokade en couvrepiéd åt eder fästman. Lämpligt garn finnes hos K. L. Lundberg &amp; C:o m. fl. Stockholm. Ellen. » Bigärden », tidning för biskötsel, letnnar pålitliga underrättelser om såväl nijödtillverkning som öfriga upplysningar, och postprenumerationspriset är endast kr. 1:20 pr år. Fullständig kurs i glödritning kan erhållas af därtill van lärarinna Pris 1 kr.
Enär de inom stiften befintliga Pedagogien åtnjöto inkomst af stats-medel, dels i kronotionde, dels i kontant ersättning för djeknepenningar, hafva Revisorerne, enligt 3:dje anfört, hurusom det jemväl bordo åligga dessa lägre läroverk att, hvad likväl endast inom några stift iakttagits, till syftets Konsistorium inlemna sin räkenskap, uti tillämpliga delar upprättad i öfverensstå iin,e.lse med det genom 1856 års cirkulär påbjudna formulär. Kammar-rätten får i undt fånighet likaledes hemställa, att Konsistorierna måtte erhålla nådig föreskrift att tillse, Iqt årsfedogörelser för de inom hvarje stift befintliga — 380 — sådana paedagogier, sorn åtnjuta inkomst af statsmedel, varda afgifna, på sätt och för det ändamål, som i åberopade nådiga cirkulär den 17 September 1856 upptages. Af Revisorerne är vidare, uti 4:de f, anmärkt, att verifikationerna till flera Konsistoriers och Elementar-läroverks räkenskaper blifvit infästade emellan räkenskapens särskilda konti, i stället för att, såsom Revisorerne ansett, konti och verifikationerna skolat hvar tor sig fortgå i en följd, och de sednare helst bort uti särskildt band häftas, i ändamål att granskningen må derigenom kunna lättare verkställas. Ehuru den uppgifna olägenheten af sättet för verifikationernas infästande endast bestått deri, att de fogats omedelbart efter hvarje särskild kassas räkning, skall Kammar-rätten dock, enär ett sådant ordnande af verifikationerna, som af Rikets Ständers Revisorer funnits tjenligare, synes mera öfverensstämmande nied de fastställda räkenskapsformuiären, erinra vederbörande Konsistorier om detsaiumas iakttagande. Huruvida åter verifikationerna borde särskildt häftas, dervid, om så skedde, räkenskapsbandens antal blefve ökadt, torde bero synnerligast på handlingarnas större eller mindre vidlyftighet; och Kammar-rätten hemställer underdånigst, att det i detta hänseende må på Kammar-rätten få ankomma att, när fråga derom väckes, i hvarje fall efter omständigheterna förordna.
Kanske skulle han till på köpet anse henne för en pratsjuk gammal gumma! Nej, bort med komedien! Hvarför skulle hon icke våga visa sig sådan som hon var? Hon visste ju med sig, att hon dock i botten var en verkligt gedigen karaktär. Hvarför skulle hon i sitt umgänge med honom vara så förskräckligt skygg och grannlaga? Det blef endast pinsamt både för henne sjelf och för honom, och det fans ingen som höll henne räkning för hennes grannlagenhet. Hvarför skulle hon vara så sjukligt rädd för att såra hans känslor; hade han någonsin brytt sig om att taga hänsyn till hennes? Hvad var det för en pjunkig förskräckelse, hvarför kunde hon icke låta sin egoism bli rå och grof liksom andra? Glädjen att få uppoffra sig för andra var minsann icke så stor. Så gick hon länge, af och an på golfvet, vridande sig som en mask under sin egen oegennytta. Men hon kunde icke bli den kvitt; och hon ville icke bli den kvitt. TIONDE KAPITLET. William Zimmermanns lilla pjes spelades på dramatiska teatern en afton i november. Efter middagen hade han som vanligt kommit på besök hos modern. Han var i godt humör och tycktes icke vara det ringaste orolig. »Är du icke rädd?» frågade hon småleende. »Nej. Du ska’ se den gör lycka. Den är dålig nog till att gå i folk och ändå inte så dålig, att den äcklar.» De följdes åt till teatern. Modern hade plats på parkett; William skulle sitta i griljerad loge medan hans egen pjes spelades. Det ansågs opassande att författaren exponerade sig i sjelfva teatersalongen; han skulle eljes haft god lust att bryta med traditionen, ty han hade icke spår af rampfeber. Pelle Wahlberg och Hedström aflade besök hos honom i hans fängelse strax innan ridån skulle gå upp. Pelle var i öfverdådigt humör. »Har du snygga gångkläder på dig, hva?» – han grep tag i skörten på Williams redingote. »Det är bra, för du ska’ in och bocka dig. Tamme fan ska’ du inte!» »Nej, det skall bli osanning!» försäkrade William med eftertryck. »Jag håller vad! Hva’? En butelj champis?» »Låt gå. Men du förlorar.»
Dessa namn, som man icke vill kalla vexlar eller invisningar, äro dock icke annat än genom sin i bancoreglementet föreskrifna form skilda från vexlar. Sätt dem i vexelform, så gifver man sin vexel till Banken på 3 månaders uppsägning, och det blir samma sak, I stället viii man nu taga vinsten från Banken och gifva den åt Riksg.cont., emot det att Riksg.cont. skulle lemna räntebärande obligationer åt Banken, hvilka likväl icke skulle gifva någon ränta förr än Banken ville använda dem lill silfverfondens förstärkning. Alla dessa utvägar, som, annorlunda benämnda, icke äro annat än elt försök att skuldsätta Sverige på utländsk ort, blifva, som jag hoppas, på de anmärkmr, som deremot blifvit gjorda, förkastade. Jag anhåller nu att för R. o. Ad. få uppläsa mina ideer för reglering af Sveriges financiella ställning med hänsigt till framtiden. 1 :o afsigt er: a) Myntvärdets orubblighet. b) Tillgång på capitaler för näringarne, i jemnt stigande med folkmängd och behof. 5 II. 71 502 Den 13 December. c) Beqvämlighet i transaclionor genom vexelrörelse lill och ifrän R. St:s Bank samt länens ränterier. cl) Ständig tillgång pä vexlar i Banken på utländska handelsplatser, så att behofvet af silfver•myntets utvexling i Banken för export icke må ifrågakomma ulan betydlig vinst för Banken. e) Räntefotens successiva nedsättning. f) Bancoverkets lånerörelse fördelad inom districter och län. g) Förenkling af Bancoverkets förvaltning genom upphörande af dess fastighetsoch odlingslåuerörelser. 2:o Villkor: a)
St:rs lagstiftning uti frågor, som ha afseende på våra kyrkliga och religiösa förhållanden, borde, efter mitt förmenande, rätteligen byggas, har jag härmed tagit mig friheten anföra gemensamma motiver för fyra särskilda motioner, hvilka alla hafva det syftemål, att, i afseende på Gudstjensten och ordningen inom de särskilda Kyrkosamfunden, förändra de hittills gällande lagbud till mera öfverensstämmelse med det gudomliga Sabbatsbudets och kristliga behofvets fordringar, samt derigenom medverka till förebyggande af en till söndring och villfarelse ledande separatism; och som dessa utaf mig åsyftade förändringar torde höra till olika Utskotts behandling, så får jag uti denna motion inskränka mig till att vördsamt föreslå: Det R. St:r måtte för sin del besluta, att, med ändring af 26 §:n i nu gällande Förordn., ang:de vilko ren för försäljning af bränvin, all utskänkning, såväl i stad som på landet, må vara under Helgedag förbjuden vid samma ansvar, som för förbrytelser mot samma § i öfrigt stadgadt är. Remitterades till Bevilln.Utsk. Sedermera anförde Hr Ehrenborg, dels muntligen dels skriftligen : 1:0 Med angifvande af dessa grundsatser, hvarpå lagstiftningen ronde frågor inom det kyrkliga och andliga området bör, efter mitt förmenande, byggas, särdeles i vår tid, har jag häruti tagit mig friheten införa gemensamma motiver för fyra särskilda motioner; men som dessa motioner torde komma att remitteras till olika Utskotts behandling, får jag i denna inskränka mig till att föreslå: Det R. St:r för sin del måtte besluta ett tillägg till 3 kap. 8 §:n Missg.Bm, hvaruti en straffbestämmelse må stadgas, tillräckligt kraftig att inställa och förekomma handels idkande uti salubodar under Helgedag. Uti en del trakter beifras aldrig detta brott, utan rangeras saken emellan åklagare och handlande på ett för bådadera i ekonomiskt afseende visserligen fördelaktigt sätt; men äfven der åklagaremakten icke blundar för Den 26 November e. m. 397 oskicket, blir dock bötesbeloppet, af Tre B:dr 16 sk. b:ko, en i allmänhet föga känbar afbränning på sabbatshandelns vinst.
Skrifvare, Socken-, antagande deraf, Remiss II: 5oo. S. U. Bet. IV; 163. Besl. IX: g6. Skulder, förfallne, tid för deras betalande, Remiss II: 454. L. U. Bet. VII: 29. Prof. VII: 191. Resi. IX: 202. — -fordringstnål, tid för Utslags verkställande deri. se äfven Gäld. Skäde-penning, öfver H, K. H. Kron-Prinsen Oscars myndighetsålders dag; Remiss II: 476.488. 5°5. 517» B. U. Bet. VI: 69. öfver Jubelfesten 1817, Remiss II: 486. B* U, Bet, VI: 82. I20. — till åminnelse af vigtiga händelser under Riksmötet, B. U, Bet. VI: 623. Skåde-spel, förbud mot deras uppförande på S«noch Ifögtids-dagar, Remiss II; 487. E. U. Bet.' Skrif. X: II7. Slagsmål, straffet derför och Domstol för mål derom, se Domstolar för mål om fylleri m. m. Sluss-Verk, se Kanal-Verk. Smitta, Venerisk, afgift till dess hämmande, K, M. Besl. IX; 721. 722. Skrif, X: 591. — anstalter till dess hämmande, Remiss II: 505. E. U, Bet. VIII: 373. E. U. Bet. VIII: 811. Besl. IX: 477. 48?. 4g6. 508. öplogning, se Vägar vintertiden, eknar, i Riket, ny reglering af dem, Remiss 11: 499.' E. U. Bet. Besl. IX: I28. i3l. 134. 146. anmSl, Undsättnings-, priset derå, Remiss II: 43g, S. U. Bet. IV: 3*1.
Är anmälan på samma dag af flere gjord, njuten de lika rätt, der ej visas kan, att den ene förut afvelat den andres tillernade elier redan gjorda anmälan, i hvilket lall inmutnings-rätten den sednare ensam tillhör. §• 11. Ilar mutsedel blifvit meddelad å fyndighet, som efter 1 kap. ej inmutas får, vare den ogild, och utmål för sådan grufva förbjudet, om klander deremot anmäles, dä ulmålet läggas skall; egande dock den, hvars rätt blifvit förnärmad, att dessförinnan, när han vill, få all verkan af mutsedeln häfven genom klagan hos Bergs-öfverstyrelsen, om den inmutade fyndigheten ej utgör föremål för inmutning enligt 1 §., men efter stämning hos domaren, om för inmutningen sådant hinder mött som i 2 §. sägs; och skall inmutaren, för allt arbete, som blifvit verkstäldt vid en grufva dea der sedermera förklaras hafva olagligen tillkommit, ansvara såsom för åverkan, om åtal derå i laga tid anställes. Är mutsedel meddelad för inmutning ånyo af sådan äldre grufva, som uppgifvits vara sönad eller ödelagd, vare förre innehafvaren, der han ej om grufvans nedläggande gjort sådan anmälan, som i 50 §. sägs, mot sin vilja icke skyldig att för nya 524 Expeditions-Vtskottels Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 4 SS. inmutaren vika, innan han blifvit dömd sin rätt förlustig; och skall, i kådan tvist, klander mot den, som grufvan under arbete innehar, icke galla, der det grundas på försummelse eller annat förhållande, som egt rum för längre tid tillbaka, än två år före klandrets instämmande. 3 Kap. Om skärpning och annat försöks-arbele. §■ 12.
Det var bränvinet, som drog Johan i olycka, och kärleken till Johan, som vållade min. I fängelset föddes vår lille gosse; han skulle nu varit ett år och tio månader, om han lefvat, men det kanske är bäst, som det är; han behöfver nu inte skämmas för sina föräldrar, åtminstone inte inför människor. Ja, och sedan, när jag hade tjänt ut mitt straff, så förbarmade sig kyrkoherden öfver mig och tog mig i sitt hus, men han tyckte inte jag borde stanna kvar där i församlingen, för folket kunde förstås inte glömma, att jag varit straffad, och därför ansåg han det vara bäst för min egen skull, att jag kom bland främmande människor, som inte kände till den där historien, och så kom jag hit. Och nu har jag talat slut. Nej, inte riktigt) j g ännu en sak att bekänna. Nyss, när jag var in i sängkammaren och fruns lille gosse låg där som en Guds engel och jag tänkte på, att min lille gosse, om han lefvat, nu varit lika stor och lika rar, så vet jag inte, hur det kom sig, jag kunde inte stå emot frestelsen, fast jag visste, att det var illa gjordt af en sådan en som jag, och så smög jag mig fram och kysste honom, bara på lockarne, frun, bara på lockarne, det kan jag försäkra frun. » a n a r Hon tystnade, hon hade slutat. Länge satt matmodern tyst; slutligen reste hon sig upp, gick fram till den brottsliga och räckte henne sina båda händer. » Stackars Fredrika, » sade hon, » här skall du ej känna dig bland främmande människor. » » Frun vill då, att jag skall stauna? » » Ja, Fredrika, från i dag är du min trotjänarinna. » » Tack, frun, det skall frun ej behöfva ångra. » Och det gjorde hon ej heller. Men barnen saknade den forna jungfruns fina byrå med den stora spegeln, ljusstakarne, vaserna, porträtten och alla de små faten och porslinsgubbarne. Det är ej alla, som kunna skilja mellan guld och slagg. Kvinliga turister. et är lyckligtvis ej längre opassande för damer af värld att röra sig en smula i Guds fria natur.
Man skryter, att skatterne blifvit inbetalta, men man tiger troligtvis med det sätt, hvarpå sådant blif. vit möjligt. Under det Ränterier och Allmänna Verk fått sitt, har den enskilte fordringsägaren fått föga eller intet, och hans enda bedröfliga tröst är den, att snart får Kronan ej eller något. Jag upprepar ännu en gång: Folket har val ännu att äta; men det är i allmänhet blottadt på capital, utsigter, dragare, redskap, för att fortsätta sin näring och åtmindstone utan allt hopp om nya företag, odlingar, förbättringar, ja, allt hvartill förlag fordras. Endast med ett smålöje bör man bemöta jemförelsen mellan gamla tider och nu. Den nöd, som fanns till exempel i Konung Carl XILs lid var af eii helt annan art än den, som nu finnes. Skulcjer och egendomsköp voro nästan en oerhörd sak; hela hushållningen bestod i enkla operationer; capital, förlag, speoulation voro ord, hvaremot Landtmannen ej hade något svarande begrepp. Krig, pest, hungersnöd, vöro sannerligen förfärliga Den i Mars. S landsplågor, men de förstörde icke den bas, hvarpå arbetskraft och idoghet kunde bygga ny välmåga; de förstörde det närvarande, men de förstörde icke möjligheten af ett tillkommande lika godt eller bättre. Men afven den vanhäfdade åkern kan upplijelpas, ehuru med lång och varsam omsorg. Vår belägenhet är hård, rnen icke förtviflad. För att kunna hjelpa måste man först uppsöka det onda, se efter huru det uppkommit och mognat, utröna sjukdomens art; — och då detta ske dt, upptäckes botemedlet nästan af sig sjelft. Allt annat sätt att förfara blir experimenter; och för experimenter äro vi Gu nås just offer. Först torde man böra göra sig noga reda För den skillnad, hvarom jag redan gifvit en vink, mellan Landtbrukets natur förr och nu, det vill säga mellan nöd och nöds aflijelpande förr och nu. I det stora Skrå-systemet ingick nödvän., digt, att
Godkändes, med iagtlagande, dels att, enligt Utlåtandet N:o 27, ordet 3’hammarskatts” i 5:te raden frun böljan må från denna §. uteslutas, dels ock att på 3:dje raden från slutet af sidan, efter orden privilegieradt skeppund” införas orden: ' Frälse och”. §§. 74, 75, 76, 77, 78 och 79 godkändes med iakttagande så väl af rättelsen från ”Taxerings” till ”Berednings”, som ock i afseende på numerföljden af en i §. 77 citerad §. §. 80. Gillades, med iagttagande af den förändring, alt orden ”TaxeringsComiteen” å näst den sista raden, utbytas mot ”Beredningsoch Taxerings Comité erne”. §§. 81, 82, 83 och 84 godkändes. §. 85. Ansåg Ståndet böra utgå. §\ De år, då ingen Taxerings-Comité sammanträder, skall BeredningsCo mi tern, innan den åtskiljes, bland sina medlemmar välja och föreslå en fff hvarje Stånd och Class till ledamöter i Pröfnings-Comitéen, hvilket val i prolocollet antecknas.j §. 86. Förklarade Ståndet böra utgå. §• De hos Berednings-Comitéen förda protocoll och längder, sedan de biil'- Fröt. Utdr. d. #7 Oct. 184.0. vit behörigen justerade1, samt af Ordföranden och tvänne Ledamöter åtecknade, skola, jemte mantalslängden och dess bilagor af Härads-Skrifvaren emottagas, för att, det Ar, då Taxerings-Comité hålles: densamma tillställas, men de öfriga åren till Konungens Befallningshafvande insändas, senast inom tvenne veckor efter det Berednings-Comiteerne slutat sina förrättningar, vid bot af 1 R:dr till socknens fattige för hvarje dag dermed längre dröjes.
Med afseende icke allenast å det serdeles förtjenstfulla sätt, hvarpå Riksantiqvarien Hildebrand allt ifrån år 1837, då han till Bankens Garde des medailles antogs, besörjt de göromål honom i nämnda egenskap ålegat, utan äfven derå att, efter hvad Fullmäktige upplyst, Riks-antiqvarien för närvarande är för Bankens Mynt-kabinett sysselsatt med ett serskildt arbete af ganska mödosam beskaffenhet, har Utskottet ansett sig böra Fullmäktiges ofvanberörde förslag understödja och får alltså hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att Riks-antiqvarien B. E. Hildebrand för dess befattning såsom Bankens Garde des medailles må, från och med början af innevarande år 1857 och tills vidare, undfå ett personelt, årligt arfvode af 200 R:dr R:mt, att från Bankens indragnings-stat utgå. Stockholm den 10 Augusti 1857. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1857. Tillhör banko-Ttskottels Memorial iV.-o 42. Rättelse: i Banko-Utskottets Memorial l\:o 4°2. I Aflönings-staten för Tumba bruk tillägges, sidd. 25—26 För Pappersmästareii. Natura-förmäner: 6 Tunnor Råg, 4 » Malt, 12 famnar Ved. 5 INI. Ljus. bilt. lill K. St. brot. t SÖV $ t söT. V Sami. / Ajli. 20 Haft. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri. 1857 i Banko-Ulskotieta Memorial N:o 44. 1 \:ö 44. Ank. lill Exp.-Utsk. den 2 Sept. 1857. kl. 5 e. m. Memorial, angående afskrifning af ett tBankens räkenskaper balanceradt belopp af 100 B:dr. Sedan Hikels Ständer, vid innevarande Riksdag, beslutat, alt hela beloppet af Bankens vid 1856 års slut såsom utelöpande bokförda transport-sedlar på 5