Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är ej svårt att inse, alt det var konsumenterne som lingö kanske mångdubbelt betala dessa 3000 r:dr. Då det endast finnes 12 eller 16 sockerfabrikanter i landet, så är det verkligen bra hardt om desse skola efter behag få beskatta konsumenterne. En värd talare har visserligen sagt, att den som icke vill köpa socker af dem, han kan låta bli, men då socker är en nödvändighetsvara och då man icke får föra in denna vara, så synes det orimligt, att man skall vara nödsakad betala allt hvad fabrikanten kan linna för godt derföre begära. Det är sant, att detta numera icke kan komma ifråga, om förbudet borttages och deremot 6 sk. b:co bestämmes, men med denna höga tull blir det ändock omöjligt alt införskrifva socker, och de nu allt för högt uppslegrade priserna komma i sådant fall att bibehållas. Hr Hjerta: Det kan visserligen, såsom den siste värde talaren anmärkt, vara en tröst för somliga, att den som icke vill köpa och betala socker så dyrt, som patronerne begära, så kan han låta bli att äta socker, och detta är obestridligen en rättighet, som står öppen för hvarje svensk medborgare, men en annan begäran, som icke heller syues så alldeles obillig, är, att den som önskar och bar råd alt köpa socker, bör kunna på något annat sätt få köpa del för sina penningar, ifall den Svenska sockerfabrikanten icke vill lemna det ulan allt för öfverdrifna fordringar.
Vår tid fördrager ej att kyrkan uttalar offentliga straffdomar, — att den uppträder i strid mot den kristliga försonande anda, som den har att utbreda; och minst af allt, att den, för vårdande af församlingens andliga lif, eger använda medel, som kunna väcka misstankar om tillvaron af en makt, hvars fjettrar protestantismen brutit. Med en sådan makt sammanhänger dock den inqvisitoriska ordning, hvars införande motionären ifrågaställt; och det motstånd förslaget inom Preste-ståndet rönt, under den diskussion, som, före remissen, deraf framka lats, synes hufvudsakligen vara föranledt af hvad förslaget i omförmälda hänseende innehåller. Allmänt har man emellertid erkänt behofvet af åtgärders vidtagande för kyrkotuktens upprätthållande; men man måste dock söka målet på annat sätt än genom upplifvande af ett medel, som gifvit vika för tidens åsigter, eller genom ett förfarande, hvilket i sin tillämpning skulle, efter hvad redan är antydt, sätta kyrkan i en ställning som, oförenlig med dess bestämmelse, lätteligen kunde minska förtroendet för den andliga kraft, den har att utveckla; och då den utsträckning af -1855 års författning, som motionären påyrkat, är för ändamålet obehöflig, får Utskottet, som således ej kan godkänna de hufvudsakliga principer, hvilka motionären söker göra gällande och följaktligen ej anser nödigt framställa de anmärkningar, hvartill förslagets detaljer gifva rik anledning, hemställa. om icke Herr Konlrakts-prosten Landgrens motion jemväl må lemnäs ulan afseende. Stockholm den 15 Februari 1858. Herrar Domprostarne Björling och Bring begärde få antecknadt att de ej instämma i de motiver, som i förestående betänkande blifvit anförda för afslag till Herr Kontraktprosten Landgrens motion. Lag-Utskottets Betänkande M 75. 7 N:o 75. Ank. till Exp.-TJtsk. d. 15 Febr. 1858, kl. 1 e. m.
Derefter tog han jätte-qvinnans skinn-pels, stoppade den med halm och lade på sängen, grep så jättens stora nyckel-knippa, öppnade de tolf låsarne, knep den fagra gull-harpan, och ilade ned till sin båt, som stod gömd i vassen vid sjö-stranden. Efter någon stund kom jätten hem igen. »Hvar kan väl mor vara», tänkte han vid sig sjelf, när hans hustru icke syntes till; »jaså, hon har lagt sig att hvila en stund, det kunde jag väl tänka. Men huru länge käringen nu sof, ville hon likväl icke vakna, ehuru gilles-gästerna snart voro att förvänta. Jätten gick nu att väcka henne och ropade: »vak upp, mor!» Men ingen svarade. Han ropade andra gången, men ännu intet svar. Då blef jätten misslynt, och ruskade häftigt på skinn-pelsen, som låg i sängen. Nu först märkte han, att det icke var hans gumma, utan en halmkärfve, hvaröfver man dragit hennes kläder. Vid denna upptäckt begynte tussen ana oråd, och sprang att titta efter sin gyllene harpa. Men nyckel-knippan var borta, de tolf låsarne öppnade, och guld-harpan sin kos. Och när han slutligen gick till ugnsluckan för att skåda gästabuds-maten, se! då satt hans egen käring stekt i ugnen, och grinade emot honom. Nu blef jätten utom sig af harm och vrede, samt rusade ut för att hämnas på honom, som vållat all denna ofärd. När han kom till stranden, såg han hvarest pojken satt i sin båt och lekte på harpan; men harpo-slagen ljödo öfver vattnet, och de gyllene strängarne glimmade fagert emot solen. Jätten sprang nu i sjön, för att gripa pojken; men der var för djupt, han lade sig då vid landet och begynte dricka, för att tömma ut vattnet. Vid det han drack med all makt, blef der ett sådant ström-drag, att den lilla båten fördes allt närmare och närmare in emot landet. Men just som jätten skulle taga den fast, hade han druckit för mycket, så att han sprack. Detta vardt tussens bane.
Så kommo korta adresser af president och lärare, hvarefter studenterna passerade rundt kring bordet, och erhöllo hvar sin pappersrulle, som sades efteråt skola ifyllas med resp. namn och så fullständiga diplomet. Så talade åter prästmannen. Hans öfvertygelse var, att de medicinska studierna ej behöfva menligt inverka på kvinnans » sweetness », och hufvudmeningen af de elegant uttalade orden var, att läkaren och prä- sten skola arbeta tillsammans — för kyrkans sak! Under talets förlopp hade jag glömt, att de, som särskildt hade alt ge akt därpå, voro mogna kvinnor, ty talet smakade mer af det man brukar bjudas på i flickskolorna när » inspektor » förmanar barnen! Och jag trodde verkligen att » doktorerna » hade haft nog däraf i de » colleges » där de preparerat sig för inträde i » Medical College », men säkert visste talaren att så ej var fallet, då ingen bestämd skolunderbyggnad fordras för inträde i läroverket. Det hela afslutades med en kvinnlig doktors tal » for the faculty », som helt enkelt var ett uppkok på hygienisk statistik, hvilket fick fylla ett vetenskapligt kraf i programmet. Hvad de nygraderade doktorerna gjort under de 12 månaderna, delade i tre fyramånaders kurser, fick m a n ej veta. De praktfullaste rosor prydde scenen nere vid rampen, och » doktorerna » skyndade nu ett söka upp hvar sin andel däraf ängsligt lösande de vid hvarje blomsterpjäs vidfästade visitkorten med vänners och beundrares namn. Presidenten hade underrättat publiken, att de lyckliga nygraderade önskade se dem närvarande vid den » reception » som nu skulle gifvas i » smårummen ». Men rummen voro för små och trängseln olidlig, hvarför jag tog min hustrus arm, och vi voro nu ute på gatan där jag frågade min fru-doktor (promoverad i Paris efter 10 års trägna studier) » what do you think of that? » — Hon log och s v a r a d e: » oh nonsens! » Egendomligt är, att dylika afslutningar kallas här och hvar i England » Commencement ».
Jag kunde hafva mycket att säga om Holbergdyrkandet och Holberguppfattningen på olika tider, likaså skulle det ha varit intressant att få uttala sig mera omständligt om de olika sidorna af Holberggransknin-gen i dess historiska utveckling, men med hänsyn till utrymmet och den främmande publiken, har jag måst inskränka mig till det som jag ansett mest egnadt att väcka svenska läsares uppmärksamhet på och lust till att göra närmare bekantskap jmed » den guddomlige norrbaggen », som ju Thorild kallade honom, och detta kunde enligt min mening nu, då jubileet har utropat lians storhet och betydelse öfver Sverige som öfver det öfriga Norden, bäst ske genom att i all korthet påpeka de olika vägar, på hvilka man lättast når till honom genom den rika Holbergliteraturen.Om ” förklädnad och skyddande likhet ” inom pressen. Lund i augusti 1885. Herr Redaktör! Jag tror mig veta, att ni ej afvisar meddelanden, som i någon mon äro egnade att upplysa era talrika läsare om förhållanden, hvilka för en del af dem möjligen äro obekanta. Jag tager mig derföre friheten att till er sända medföljande lilla uppsats, för hvilken jag, sanningen att säga, hemtat idén från en af hr professor G. Retzius utgifven bok » Om förklädnad och skyddande likhet inom djurriket ». — Hvad jag heter? Tills vidare heter jag Scavola. » Svenska Dagbladet » hade för någon tid sedan en artikel, undertecknad Medici, i hvilken klandrades att hr G. Retzius, ehuru aflönad professor vid Karolinska institutet, använde sin tid till att redigera » Aftonbladet » *. Hr Retzius beskylde hr Wallenberg för att hafva författat artikeln; men hr bankdirektören frånsade sig all del deri. Sedan flertalet af studerande vid nyssnämnda institut offentligen förklarat, att hr R. på ett i allo tillfredsställande sätt uppfylt sina skyldigheter som lärare — hvilket ingen har rättighet .att betvifla i betraktande af _ / * Man har visserligen jemförelsevis anmärkt äfven mot prof. Sandahl, att han jemte sin lärarebefattning vid Karolinska institutet sköter en vidsträckt praktik; men just genom denna stora praktik förvärfvar han mången erfarenhet i och för den undervisning hem leinnar vid institutet.
H r Jjemon (Ruyz) lär ha instuderat partiet för tonsättaren själf. Han gör ock sitt bästa, men många brister vidlåda ännu såväl sångtekniken som spelet. H r Lundqvist som ciceronen Mateo gör hvad göras kan af den långa balladen i första akten. Att hr Brag har mycket goda anlag för det komiska operafacket, fick han äfven här som musikanföraren Pedrillo Pedruga tillfälle lägga i dagen. Öfriga uppträdande gjorde sitt bästa. — Baletterna äro vackra och anslående samt väl inöfvade. Flere inropningar ägde rum. Efter sista akten måste äfven kompositören upprepade gånger framträda. Konungen, som med kronprinsen samt prinsarne Carl och Eugen bevistade hela föreställningen, gaf flere gånger signal till applåder. Vasateatern har under loppet af föga mer än en vecka åter haft att uppvisa tvänne nya program. Först drog Oflenbachs glada » Pariserlif » en serie goda hus, främst naturligtvis på grund af fru Anna Petterson Norries briljanta tolkning af det kvinnliga hufvud partiet. Och i tisdags afton gjorde » Lilla helgonet » sitt återinträde inför hufvudstadspubliken under ett bifall, som med skäl kan kallas frenetiskt och till fullo förebådar, att » Sainte Nitouches » dyrkan än en gång bör kunna blifva både långvarig och intensiv. Den äfventyrslystna lilla fröken de Flavigny har ock i den nämnda celebra gästen en framställarinna, som genom ett betagande lifligt och skälmaktigt spel får fram det kvicka partiets alla pointer, på samma gång hennes öfverlägsna sångkonst afvinner den spirituela Hervéska musiken det mesta möjliga. Hr Warbergs organist-operettkompositör var också en alltigenom förträfflig prestation, som höll munterheten uppe utan afbrott, och hr Rönnblad hade i Fernands uniform en af sina bästa aftnar. Teater och musik. » Lilla helgonet » artar sig otvifvelaktigt att bli Vasateaterns högsta trumf för säsongen. Kungl. operan uppförde i lördags för första gången Ivar Hallströms förr aldrig gifna 3-aktsopera » Granadas dotter » till text af H. Christiernsson. Salongen var fullsatt och bifallet ljudade litet emellan.
Beträffande denna stambana, hvilken skulle komma all utgöra jernvägs-förbindelsen mellan Slockholm och Göteborg samt alltså sammanbinda Östersjön med Nordsjön, och hvilken banas riktning genom Westergötland redan är bestämd, har frågan om dess ledning på narra eller södra sidan af Mälaren utgjort det väsentligaste tvisteämnet för de stridiga åsiglerna. Jernvägs-kommilléen, som, ansett ifrågavarande bana böra frän Stockholm ledas öfver Almaresläke och Giresta till Westerås och Köping samt der ansluta sig till Köping-Hull-jernvägen, har, såsom skäl för denna banas sålunda föreslagna anläggning norr om Mälaren, anfört, alt det företräde, hvilket densammas ledning söder om nämnde sjö medförde genom besparing af 6 mils jernvägsbyggnad och minskning af banans längd med 3j mil, mot vägdes af den allmännare nytta, som både i stats-ekonomiskl hänseende och med afseende på landels försvar kunde af den norra linien påräknas. Denna linie komtne nemligen, undantagandes ölvergången vid Almirestäke, alt Iram gå genom fruktbarare och folk rikare landskaper, än den södra, som skulle genomskära blott en provins, Södermanland, och allenast vidröra södra delen af Nerikes sädesrika slättbygd. Genom den större fruktbarheten och talrikare befolkningen längs norra linien jemte den betydliga jernhandteringen inom de provinser densamma skulle genomgå, mäste der förelinnas större produktion och varu-omsällning samt lifligare affärsrörelse, än inom de trakter af Södermanland och Nerike, som af den södra banan skulle beröras. Dessutom vore att förmoda, det produktionen af landlmanna-varor omkring den norra jernvägs-linien komme att betydligt tilltaga derigenom att, sedan bibanor blifvit frän bruks-distriklerna anlagda, allmogen icke behölde vidare anlitas för forsling, ulan kunde egna sin tid åt jordbrukets förbättrande samt nya odlingar.
En modifikation, mot hvilken sjelfva formalismen svårligen skulle baft något att invända, hade det ju varit, om man t. ex. sagt: att i anseende till gäldenärens medgifna obestånd och de anspråk, som af Sysslomannen i hans gäldbundna bo blifvit gjorda pä hans samtliga borgenärers delaktighet i de utmätta och försålda tillgångarna, någon köpeskillingsliqvid ej kunde äga ruin, utan ankomme det på den eller dem af borgenärerna, sorn dertill funne fog, att i den ordning,. konkurslagen föreskrifver, hos vederbörlig domstol anmäla sig om afträdande af gäldenärens inom riket befintliga tillgångar till borgenärernas förnöjande; och skulle råderuin härtill vara borgenärerna öppet i sex månader, under hvilken tid köpe - — 36 — skillingsmedlen finge förblifva i allmänt förvar, med stöd af 8 kap. 2 § Rättegångsbalken, i öfverensstämmelse hvarmed de utmätningssökande jemväl ägde att medlen emot borgen lyfta; kommande, efter nämnde tids förlopp, i händelse målet icke blifvit vid domstol anhängiggjordt, frågan om köpeskillingsliqvid att ånyo företagas och dermed lagligen förfaras. Hade saken blifvit så behandlad, och derigenom uppkommit en ny svensk konkurs jemte den förut anhängiga norrska; så hade derifrån härrört den olägenheten, att till förebyggande af öfverbetaluing för borgenärer, som i båda konkurserna bevakat, utdelningar ur ingendera massan kunnat göras utan kännedom af den andras tillstånd. Men denna olägenhet hade icke varit svårare, än hvad som inträffar i hvarje fall, när fordringar i särskilda konkurser bevakas, hos gäldenärer, som solidariskt för dessa fordringar ansvara. Det förstås, att icke i någondera konkursen andre fordringsägare kunnat något erhålla, än de, sorn i densamma bevakat, och att af ingendera konkursmassan kunnat utdelas andra tillgångar, än som varit i dess land befintliga. Och för öfrigt inser jag icke, hvilka svårigheter denna behandling af saken skulle vållat.
Stats-Secreteraren bereder till föredragning alla Befordringsoch Ansöknings-ärender, samt har till biträde 1 Expeditions-Secreteiare, hvarförutan för sjelfva Expeditionen uti detta Departement på Stat fores: Bihang lii’ KUti-St, Prat. iUna Sami. IH1J. 6a6 Betänkande om Riktis Styrelse-Verk. i Protocolls-Secreterare. 3 Cancellister och i Registrator. Under detta Departement höra nedannämnde Verk och Inrättningar, nemligen: i:o Styrelsen för Allmänna Läkarevärden i Ri. ket, som får: i Chef och a:ne Ledamöter. i Secreterare, som bör vara Medecin* Doctor, samt nödig Betjening. Denna Styrelse kommer, i stället för Sundhets-Coilegium , att hafva inseende öfver allt det, som angår Sundhets-tillståndet, samt Läkarevården och Sjukskötseln , så väl hos Rikets Innebyggare i allmänhet , som vid Krigsmakten till Lands och Sjöss i fredsoch krigstider.
Den ‘i a Julii f. m. 1065 större ändamåls enligheten af enskild actie-teckning. Hvad åter denna beträffar, tror jag, att ännu ett skäl bidragit (ill dess upptagande i Comittéens så tidigt dömda, så sent lästa Betänkande, det vigtiga skäl, nemligen, att man dymedelst hoppades på ett imiirect sätt vinna en verklig och högst önskvärd garanti emot framtida osäkerhet, i afseende på liesta n d e t af financiella beslut och åtgärder, samt emot möjligheten af ytterligare obr-gransade sedel-emissioner. Det är ej min afsigt, att här åter framställa ett förslag, som synes vara satt utur fråga, jag kan icke uppväcka döda. Men jag har med tillfredsställelse omfattat en anledning till det enskilta yttrande, att afsigten med förslaget var god och välsinnad. Äfven den värde Ledamoten sjelf har i denna afsigt instämt, då han nyss önskat utfinnandet oclj antagandet af en sidan garanti, en önskan den jag till alla delar biträder. — Sluteligen har Herr Tham yttrat sin mening och tillstyrkan vara, att vi, hvad finaneerna beträffa, må inträda uti ett inöjeligast förenkladt väntningsoch beredelse-tillstånd, intill dess vi, i den ordning Grundlagen utstakar, lyckats att vinna denna ofta omförmälta moraliska garanti emot möjliga missbruk af en arbitrair myndighet hvad penninge-väsendet beträffar. Äfven i detta hänseende instämmer jag, samt af allt mitt hjerta med den värde Talarens åsigt. io66 jyen 2 3 Julii f. m. He?r Ceder schjöld, Pehr Gustaf: Jag ber at$ få förklara Herr von Ovanten min tacksamhet för de grunde!iga bevis, han gifvit för möjligheten, att genast tillvägabringa en realisation med Bankens nuvarande silfver-capital ; och jag önskar, att de Förenade Utskotten må behjerta hans förslag, ehuru jag ej i allo kan instämma i de siutsattser harr deraf dragit.
Maj:t, genom inneroaranbe är utfärbab förorbning, till efterrättelfe frän od) meb näftkommanbe är, mebbelat nööiga förejkrifter angäenbe ftämplingen af ©roenfka fabrikötilhuerkningar od) afgifterna berraib. £ill befrämjanbe af be inf>cmfka fabrikernaé od) fyanbtroerkerier* naé uppkomfk od) förkofran f>afvr»a anjlag blifroit anmifabe, belö till jlöjbeppofttioner i ©töckholm od) Malmö, belö till lägre tcknifka jkolor li-grftrfnifta i nämnbe begge jtäber, belö ock till refeunberfiöb ät näringöibkare, forn i3?cfcu°nbe*rftöb främmanbe lättber fokt inhemta jkörre infigter od) jkickligbet i fina peken. Sti"faf"fläs (Efter ben reorgantfation, £eknologtjka inflitutet i ©töckholm nu* Xefnoio.qifta mera erhållit, l)ar unbermiöningen bcrfläbeö fortgätt pä ett fullt till* freböftällanbe fått; men i famma män, font benna l)ögre läroanflalt 44 panhet cd) fiöfart. fpncé Sömma att motfmara Det DermeD åfpftaDe änDamål, framhår äfmen befyofmet af fä bejfajfaDe lägre tefnijfa jfolor, Der ynglingar, Ijmilfa ämna ingå i näringarne, må funna förmärfma Den funjfap ocf> |?tcfltgl)et, forn erforDraé för inträDe i
Rikets Ständer vid nåslförfliitne Riksdag hafva förklarat denna fråga, sorn då var deras pröfning underställd, böra förfalla; dock anse Utskotten, enär Göinge Häraders invånare funnit sig befogade att i detta ämne nu åter till Rikets Ständer göra enahanda framställning, hvaraf synes, att de betragta anläggandet af en Köping och ett Post-Contor i Wittsjö by såsom varande af stor fördel för orten deromkring, att Utskotten böra, i likhet med hvad vid sistförflutne Riksdag af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i detta ämne anfördes, under erkännande af den stora vigt, som ligger derå, alt åt hvarje landsort beredas ökade tillfällen till afsättning och rörelse, men derjemte, under förklarande, att i närvarande fråga flere skål, ån de anförda, torde böra visas vara för handen, innan berörde anläggningar kunna tillstyrkas, hemställa, att Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det Kongl Maj:t täcktes i Nåder anbefalla undersökning om lämpligheten af en Köping jemte Post-Contor i Wittsjö, och i afseende på sig dervid företeende omständigheter Dess Nådiga beslut å ämnet meddela. Stockholm den 10 September i84o. lä Statssamt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskoltens Betänkande, JV;o 28, N:o 28. Ani», till Exp. Ulsfc. den 1? Sept., lil. 2 c. ra.
Om förhållandet med Löfås Silfver-Verk - 44* jDe« 17 Februarii. y.o Angående yrkadt åtal af vederbörandes försummelse att insända de för Riks-Hufvudbokens uppgörande anbefallde Omslut. 6:0 Öfver hegardt anslag af Statens Me* del till underhållande af Police Inrättningen i Götheborg. 7.0 Om understöd af allmänna Medel till Kyrkooch Prestegårds-byggnad i Neder-Torneå Församling. 8:0 Om Pension för Härads»Skrifvaren Rydström. 9:0 Angående Tullgarns Kungsgårds öfverlemnande till Hans Kongl. Höghet Prins Oscar. 10:0 Rörande sökt förbättring i aflönings* villkoren för Krigs-Revisions betjeningen i KonglKammar-Rätten. 11:0 Om betalning af innestående Pension för Krono-Fogden Westberg. 12:0 I anledning af gjord Motion om tillökte Compagni-Mötes-Platser för Blekinge Läns Båtsmans Indelning. 13:0 Angående Tryckning af åtskilliga Handlingar i frågan om hämmande af Luxe och Öfverflöd m. m. Om rättighet'till Skattelösen af Lotshemman. 1 j:0 Angående Jordransakningars verkställande m. m. 16:0 Om Postfrihet för Magistraternes Embetsbref. 17:0 Angående yrkad ändring i nu gällande föreskrifter om Magistraternes skyldighet att förvara en nyckel till Landt Ränteriernes Cassa-Kistor. Hvarjemte Preste-Ståndet låtit bero*?vid Stats-Utskottets förnyade Utlåtande, dels i frågan om afskrifning utaf värdet med flere kostnader i och för åtskillige på Kungsholmen belägne, till Curhus upplåtne Byggnader; dels ock om sökt Lån af allmänna Medel till Landskrona Stads Kyrkobyggnad.
Ridderskapet och Adeln i detta ämne fattat; och biföllos Utskottets inbjudningar till Bonde-Ståndet att förena sig med Borgare-Ståndet, i fråga om tullen å Ull; i Presteoch Borgare-Ståndens beslut, att tullen å Buteljer, burkar och flaskor skulle blifva sådan, som Utskottet i betänkandet, JN;o 12, föreslagit; i Preste-Ståndels beslut derom, att Linnegarn, ofärgadt och färgadt, bör sammanföras till en rubrik, med derå anlaget gemensamt värde af Tre R:dr och införseltull af En R:dr per skålpund, samt i Presteoch Borgare-Ståndens beslut, att för all annan spik och allt Manufac/uroch Handtverks-smide skulle antagas ett Gemensamt värde af Tre Riksdaler oell full af En ll:dr o O per skålpund ; men de öfriga till Bonde-Ståndet gjorda inbjudningar afslogos; hvaremot Ståndet godkände de af Utskottet uppställda voteriugs-propositioner, samt biföll, hvad Utskottet i öfrigt hemställt och tillstyrkt. Den 5 April. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Banco-Utskottets den 2 dennes f. m. på bordet lagda utlåtande, A:o 49j öfver en väckt fråga, att Banco-Fullmäglige må berättigas å deposition i Hamburg emottaga silfver utöfver det bestämda beloppet af 500,000 Rxlr silfver-specie. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskotlets den 2 dennes på bordet lagda memorial, N:o 3ij i anledning af Riks-Ståndens 0- Bih. till R. St.