Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riodcrskapet och Adelns Protocoller för nästl. och närwarande Riksdag saint Bihanget til de respective RiksStändens Protocoll wid närwarande Riksmöte ansett sig lcke kunna tillstyrka att af Statens M del bewilja understöd till samma trycknings, kostnad, sä har anmärkning deremot blifwit gjord, ur det skäl, at Riksdags. Ordningen ut - iv Den ii October. irnckeligen föreskrifwcr, att Riks-Ständens Protocoll, jemte Bihanget dertill skola tryckas. Stats Utskottet har icke sökt bestrida Riksdags . Ordningens uttryckeliga stadgande i denna del, men dels tror Stats - Utskottet hufwudan. ledningen till detta stadgande hafwa warit att förhindra det icke nägot Riks. Ständ, mätte, pä eget skön, und-mhälla en sädan tryckning, samt att, nägon magt icke mätte kunna förbjuda densamma; dels sär Stats. Utskottet erinra, att af stadgandet att Protocollen stola tryckas, alldeles icke föijer, att sädant bör ste pä StatsWerkets bekostnad. Stats Utskottet anser äfwen calculen att denne kostnad, endast skulle uppgä till Looo R.dr wara allt för otillräckeligt till. lagen. Om Summan uppgäfwes till 10,000 R:dr. för hela den ifrägawarande tryckningskostnaden jemte tryckningskostnaden af de öfrige RikS-Ständens Protocoll, skulle StatS.Utstottet med mycket stöl icke anse den öfwerdrifwen. Att Stats - Verket, om den förskjuter densamma, stulle ätkomma sin ersättning derföre, kan Stats. Utskottet icke förmoda, sä länge det antages för säkert, att ingen enskilt finner sin räkning wid, att gä i förlag till desie kostnader.
Ett nödvändigt vilkor för hypotbeks-föreningars uppkomst och bestånd iir stadga i myntvärdet, som nu blifvit betryggad genom verkställighet af Lagen om mynlbeslämningen af den 1 Mars i83o, enligt Kongl. Majrts den 10 sistlidne månad derom utfärdade Nådiga Kungörelse. Delegares i hypotheks-förening gemensamma ansvarighet bör omfatta betalning af både upplånade capital och räntor derå; men under en vigtig organisation och förvaltning af dylika föreningar komme den i sjelfva Kongl. Majit s Nådiga Skrfvcl c A’:o 67. 3 verket snart att inskränkas till omsorg endast för ordentligt fullgörande af årligen åtagna betalningar lill ränta och capital-utsläckning. Denna ansvarighet synes kunna sålunda tillämpas, alt den gäller såsom en af samtliga delegare i Lypotheks-föreningen ingången laga borgen tili ytterligare säkerhet för alla å Föreningens vägnar utgifna reverser, obligationer och andra förbindelser, hvilka ursprungligen hvila på motsvarande belopp af inteckningar uti jordegendom. Hypotheks-Föreningar böra ej tillika vara JPvivat-Banker, både förderas egen säkerhets skull och i anseende till de väsendtligen olika grunder, hvarpå desse kvar för sig nyttiga inrättningar livila. Om vid stadfästande af Hypotheks-Föreningar Statens första åliggande är att tillse, det dé innefatta tillfyllestgörande garantier för ordning och säkerhet; så bör Staten ock i andra rummet vaka deröfver, att Föreningarnes credit-rövelse icke kan utöfva menligt inflytande på den allmänna penninge-rörelsen och derigenom försvaga grundvalen för all förkofran i samhället, myntvärdets stadga. I detta hänseende bör det ej tillåtas Hypotheks-Föreningar att utgifva andra förbindelser än sådane, som löpa med ränta och äro antingen ouppsägbare eller ställda på viss ömsesidig uppsägningstid och på summor, bestämda till ett visst minim i-belopp. E11 ytterligare garantie för Hypolheks - Föreningars ändamålsenliga verksamhet vinnes genom offentlighet af Förvaltningens redogörelse och allmänt inseende öfver fastställda Reglementens behöriga iakttagande. Kongl.
Med Hr Rosenblad, som äfven yttrat sig i ämnet, kan jag visserligen icke mäta mig i sakkännedom, men ber det oaktadt vördsamligen att, efter de upplysningar jag sökt inhemta, få besvaia honom och först i afseende på hans tydning af ordet, dominium, endast i afseende på Kronans behållna rätt till ifrågavar. hemman, höghet och herrlighet, hvilket enl. talarens förmening här endast skulle betyda det samma som hvad i Danmark förs ta t ts under Kronans behållna rätt till höjhed och härlighed, rätt till jagt, fiske &c. — Att saken blifvit så tydd var ingalunda obekant hvarken för de förenade Utsk:n eller nfdelningarna deraf, meri man kunde ej föreställa sig, ali Svenska Regerm hade sett denna rätt ifrån så inskränkt synpunkt eller blott som en rättighet att idka jagt på dessa hemmans mark; ty då hade det blott varit denna jag i rättighet, som blifvit upplåten åt en Adrian Tripp, en Gr. Lilje o. s. v., i stället för full frälsemannarättighet m. in. i de ordalag sorn betänk, upplyser. Vidare har Hr Rosenblad sagt, att denna sak ej kunde komma i fråga, emedan en handling finnes, hvarom Utsktn bort hafva tagit kännedom, som afskar möjligheten af sakens företagande, nemi. Carl XIRs bref, som gör slut på reductions-frågan. Detta bref synes mig ej kunna tillämpas här, ty det är alldeles icke fråga om någon reduction af Kronans förfäningar, af det skäl alt någon sådan förläning tdl kyrkorna aldrig blifvit gjord. Det finnes nemi. ej något enda document, som bestyrker någon förläning till dessa kyrkor; man kan icke, säger jag, med någon handling styrka delta, och dä kan ju naturligen ingen reduction komma i fråga, ulan blott ett 16 H. 25 »94 Den 5 November e. m. återkräfvande af en olagligen t i II väl lael rättighet. Man har sagt, att Utsk:n förklarat, del hemmanen borde tillfalla Kronan:
Slutligen hafva delegerade, som, under deras besök vid Ultuna, med tillfredsställelse afhört derstädes förrättad årsexamen med 28 ifrån Institutet denna höst afgående elever, tillika underrättat sig om den vid Institutet af Staten bekostade agrikulturkemiska försöksanstalten; och har den plan för försökens anställande, som af anstaltens nitiske föreståndare, läraren i agrikultur-kemi, Magister Bergstrand blifvit uppgjord och som, på ett för sådant ändamål upplåtet experimentalfält, af honom fullföljes, synts delegerade serdeles tillfredsställande och förtjent af upmärksamhet. - 166 Anslaget för Trädgårdsföreningens elevskola. Redogörelsen för berörda anslag har utan anmärkning blifvit granskad i Kongl. Kammar-rätten. Inkomster och utgifter redovisas sålanda: Debet. Credit. Balans från år 1858: Utgifter: För elevernas underhåll och undervisning m. m. 4,300: 82. Revisorerna hafva icke funnit något att härvid erinra. Skiften och afvittringar. Genom Kongl, brefvet den 20 Augusti 1858 är förorduadt, att det för ofvannämnda ändamål beviljade anslag, 63,000 R:dr, sammanlagdt med det årliga belopp af 57,000 R:dr, som Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag, till afvittringsarbetets påskyndande, för nästpåföljde statsregleringsperiod ställt till Kongl. Maj:ts disposition och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisat, skulle användas i öfverensstämmelse med de af Kongl. Maj:t. uti nådigt bref till Öfverdirektören vid Landtmäteriet i riket af den 14 Juni 1858, gifue föreskrifter, enligt hvilka utaf den för år 1859 disponibla tillgång, tillsammans 120,000
Huruvida de äro kompetenta att afgifva yttrande i sådana saker vill jag ej afgöra, men om de tro sig dertill vara lika lämpliga som Utsk., af hvars ledamöter kanske ingen varit på stället, så må det ursäktas dem. Emellertid får jag lemna några uplysningar om dessa ställen. Flyinge äger ej åkerbruk, utan är det utarrenderadt och skötes under Walleberg. Dahlby är äfven utarrenderadt, men till 2:ne personer, alla tre blifva ej fria förr än 1874. Arrendatorn på Walleberg begär öfver 70,000 Rdr i afträde efter 1858. Dahlby kunde innan sista Riksdag erhållits för billigare, men lokalen bar många olägenheter som Institut. Det skall årligen aflemna 6,000 lisp. hö, 6,000 lisp. halm till Flyinge på mils afstånd. Dess ägor ligga i tvänne planer, med nära \ mils afstånd; de hafva båda den form, att bredden förhåller sig till längden som 1 till 10, med boningshuset vid ena ändan och gästgifvaregården med sin krog på 100 alnar derifrån. — På hvilket af ställena som helst skall nybyggas och tegelbruk anläggas; vid Dahlby skall det dr ifvås med torf som köpes på ■§ mil; vid Alnarp kan det sko med stenkol som hämtas vid Lomma på y mil. Timmer, bräder och kalk skola till Dahlby köras 2:ne mil, till Alnarp ^ mil. Skall en lärare hämtas från Lund, sker det med åkdon på en mil till Dahlby, på 20 minuter till Alnarp. — KammarColkm anser det onödigt alt Landsbro får några trland jord vid Alnarp till sommarställe, utan kan nöja sig med de 4 trland han äger vid staden; men dessa äro dertill olämpliga såsom bestående af sank äng.
Detta redactions-förslag och det af förra Riksdagens Lag-Utskott framställda skiljde sig, dels genom uteslutande af några föreskrifter i afseende på åhörarnes skyldighet att åtlyda Ordförandens befallningar att ansvara efter lag för oljud, och att icke åstadkomma trängsel för dem, som Ratten tillhöra , m. ^ fl. sladganden, hvilka sjelfmant syntes följa af sakens natur, och således icke erfordrade något serskildt lagbud, dels ock deruti, att offentligheten vid Police-Kamrar, enligt det förra förslaget, endast skulle sträcka sig till sådane mål, i hvilka desamma ”ega Domsrätt,” hvaraf följden blefve den, att allmänheten finge tillträde endast vid mål af jemförelsevis obetydligare art, såsom om försummad lyckltändning, gaturenhållning, klämtning, ra. m. dylikt, men att deremot all offentlighet vore utestängd ifrån ransakningar om gröfre afvikelser, hvari allmänna säkerheten är mera i fråga, i hvilka godtycket är farligast och ansvarets stränghet både påkallar och väcker en större uppmärksamhet. Efter hvad Utskottet inhemtat, hafva Rikets Ständer vid i8a3 års Riksdag, i anledning af då väckt fråga om offentlighet i rättegångssättet, uti a flå ten underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, ibland annat, andragit, det Rikets Ständer, med antagande af den grundsats, att hvarje medborgare bör ega öppet tillfälle att sjelf inhemta kännedom om lagskipningens gång, samt, med afseende derå, att aktningen för Lagarne och förtroendet för
RiksStunden, med bifall till Utskottets Betänkande N:o5, beslutat tryckning af de till K. M:t senast inkomne, Landshöfdingarnes så kallade fem års Berättelser, så har Utskottet, i afseende på verkställigheten af detta beslut, skolat hemställa, om icke R. H. St:r skulle finna lämpligt hos K. M:t i underd. anhålla, det täcktes K. M:t i Nåder låta för anstalta derom, att dessa Berättelser, tillika med det hos GeneralLandtmäteriContoiret författade Sammandrag af Tabellerne, hörande till samma Berättelser, varda med skyndsamhet till trycket befordrade samt uppläggas till ett antal af i5oo exemplar, och deraf 800 till RdksStåndens disposition öfverlemnas; hvarvid i underd. lärer böra anmälas, att tryekningskostnaderne komma, att, efter vederbörligen godkände räkningar, betalas af RiksgäldsContoiret utaf de till Riks dagsutgifternes bestridande anvisade medel. Den ig Januarii 1829. Betänkande, om inrättande af en allmänn Klubb för alla fyra Riks-Ståndens Ledamöter. (R:g:s-A.) Hos Höglofl. R. o. A. har Hr von Qvanten Carl, föreslagit, att, på Statens bekostnad, mätte inrättas 106 Stats-Utskottets en Allmän eller gemensam Klubb, der Ledamöter af samtlige RiksStåtiden kunde samlas, för att discutera förekommande Riksdags-ärenden; hvilken motion, jemte åtskilige Ledamöters i ämnet afgifne yttranden, till StatsUtskottet blifvit remitterad. I anledning häraf, får Utskottet förklara, att, efter dess öfvertygelse, inrättandet af en allmän eller för samtlige Riks-Ståndens Ledamöter gemensam Klubb bredvid de redan på spridda ställen organiserade enskilda Stånds-Klubbarne, skulle icke i någon måtto komma att motsvara Motionärens afsigt.
Herre Gud, hvarför skall han, med alla sina lyckliga naturgåfvor, vara så falsk och dubbel! – så opålitlig och ombytlig! ”Alltid kommer jag till er när jag är sådan,” sade han, ”ni har ju nästan aldrig sett mig glad. – Men i Ryssland, der var jag det.” Om styrelsesättet vore ett annat, skulle han vilja bo i Ryssland, men han skulle ju icke kunna stanna der ett halft år utan att bli sänd till Sibirien. Dock hoppades han att icke behöfva sluta sina dagar i Köpenhamn. Han berättade också att en rysk senator – en mycket framstående och inflytelserik man – sagt till honom i ett stort sällskap att han skulle vilja ge Brandes stryk tills denne icke kunde röra sig. Orsaken var att en fru, som senatorn gick och slog för, hade förälskat sig i Brandes. ”Hvad tror ni jag skall tycka om de blickar fru * * kastar på er?” sade han, ”och hvad tror ni hennes man skall säga? Det var i den der furstinnans hus. Hon var också förälskad och så ännu en, till senatorns harm. ”Det är underligt att inte alla damerna resa efter er till Moskva,” sade han. ”Jo, jag skall göra det, ty jag skall lyfta ett arf,” svarade en af de tre, hvilka benämdes Juno, Minerva och Venus, derför att de alla täflade inför Paris. Ha, ha, ha! ”Ja och jag skulle ha god lust att resa dit och hemta honom,” tillade furstinnan. Det gjorde hon ju också, reste dit och hemtade honom ut till sitt gods, der han stannade i åtta dagar.264 Det var samma qväll, som han på nytt talade om första älskarinnan, vid hvilken han synes hafva varit fästad på fullt allvar. Han hade icke alls varit förälskad i henne från början. Det var hon, som blef kär i honom och ville komma i ett ”Kærlighedsforhold” till honom. – ”Och det er saa umaadelig let at faa en Mand til det” – sade han. Men ”sandselig tiltruket” af henne hade han aldrig känt sig.
Hufvudsakligast af Hr Lagerhjelm, men äfven af Frih. Raab, har blifvit yltradt något om frihandel. Den förre, som åberopade Englands exempel, har yrkat förbudens borttagande, och den sednare har förklarat, det han förväntat, att i K. M:s skrifvelse finna en större nedsättning i tullen, till lossande af de band, som förbuden f. n. lägga pä vår bandel. Det synes af den K. skrifvelsen, att K. M. haft benägenhet för förbudens borttagande äfvensom i verkligheten önskat nedsättning i en del artiklar, som nu mot hög tull i riket införas; men hvad förbuden angår, så Den 11 Januari. 125 är det visserligen en sanning, att man lätt kan säga att alla förbud böra borttagas och ersättas af en lindrig tull; men dervid möta likväl många betänkligheter. Vi se nu, att många motioner blifvit väckte i fråga om nedsättning af införselstullen på varor, som jemväl äro föremål för en större tillverkning inom riket och som en följd af år bibehållits vid bestämde tullafgifter. Från städer icke endast med utrikes utan äfven med endast inrikes handel, hafva petitioner inkommit till K. M. och bemödanden blifvit gjorde till åstadkommande af nedsättning i tullen å dylika varor. Detta är varnande röster mot förbudens borttagande, varnande för näringsidkarne i synnerhet, som sålunda se, att ofta och ständigt dylika bemödanden göras, understödde af röster, hvilka spridas i landet i 1000:de-tals exemplar, till åstadkommande af nedsättning i tullen på än den ena, än den andra varan, som varit förbudne men f. n. äro till införsel tillätne. Dessa närings-idkare måste befara att, om förbuden å deras tillverkningar borttoges, man icke lärer underlåta att sedermera yrka nedsättning i de tullar, som i st. f. förbuden blifvit af R. St:r antagna och af K. M. gillade.
Om A. efter öfverlagdt beslut att beröfva B. synen, utslog hans öga, så att B., som förut vöre enögd, blefve blind, skulle A. enl. det Kongl. Förslaget dömas efter den strängaste straffbestämmelsen för kroppslig misshandel, hvaraf död ej följt; men om A. efter öfverlagdt beslut att tilldela B. ett slag utan att förorsaka honom någon åkomma, verkställde denna sin afsigt och sedermera, under derigenom upkommande slagsmål, i hettan fattade och verkställde beslut att utslå B:s öga, så att denne blefve blind, skulle A. eill. berörda Förslag vara förfallen till ansvar, icke efter den nyssnämnde svåraste, utan efter den derunder närmaste straffbestämmelsen. Utsk:ts förslag, om jag ej missförstår det, hänför deremot A. i begge fallen Den 21 Mars f. m. rinder samma straffkategori. I strid mot det Kongl. Förslaget har i sådan händelse den af Utsk:t antagna indelningsgrunden lemnat utan alside den väsentliga skillnad i straffbarhet, som förefinnes emellan å ena sidan den, sorn med vilja tillfogar en annan något stadigvarande svårt mehn till helsan och tillika handlat efter öfverlagdt beslut att åstadkomma just detta eller något annat dermed jemförligt ondt, och ä andra sidan den, som väl med vilja gjort en sådan skada, men hvars öfverläggning utgått på motsatsen eller tillfogandet af endast något hastigt öfvergående lidande. I det Kongl. Förslaget har den indelningsgrund, som antagits vid distinktionen emellan mord och dråp, jemväl blifvit följd vid upstiillningen af straffkategorierne för den svårasle kroppsliga misshandling, hvaraf icke kommit död, och derigenom har äfven lemnats en för andra fall behöflig anvisning i afside å grunderne för straffbarhetens bedömande. — Utskits förslag angifver deremot, om jag riktigt upfattat ordens betydelse, olika indelningsgrunder för de svåraste slagen af kroppslig misshandel, och lätteligen skulle deraf kunna föranledas en betänklig villrådighet vid dessa grunders tillämpning i andra läll.
Vid uppgörande af Kongl, privilegierna den 16 Oktober 1723 kommo deremot de nya provinsernas rättigheter och skyldigheter under öfvervägande, enligt hvad. ingressen tydligen visar, der det heter, alt, emedan Adeln i i Skåne, Halland och Blekinge ”genom deras laga fullmäktige vid denna riksdag framtedt och Oss föredraga låtit deras medbragta uråldriga privilegier, friheter och rättigheter, som de uti fordna Svenska och Danska Konungars handfästningar och recesser finnas och sedermera, genom fredsfördragen, Malmö Recess och flere förordningar, fastställde och befästade äro, ty håfve Wi och vill härmed, och i kraft af detta Wårt öppna bref sammanfoga Adeln uti förbemälde återvunna provinser med ail den öfriga Riksens Adel, begge deras gamla välförvärfvade adliga pri vilegier, friheter och rättigheter återställa, styrka och stadfästa, på sålt och viSj som allt härefter följer.”
Efter tillkännagifvande, att Frih. Klinckowström, Rudolf, som nu blifvit utsedd till Ledamot af Stats-Utsk:t, förut varit Suppleant i samma lltsk., anmodade Hr Gr. o. Landtm. R. o. Ad:ns •42 Den 5 Januari. Hrr Elektorer att välja en ny Suppleant i meranämnde Utsk. efter Frih. Klinckowström. Upplästes ett af Frih. Palmstjerna, Hjalmar, inlemnadt mern. af följ:de lydelse: Hindrad af tjenstegöromål att bestrida den plats såsom Suppleant uti Höglofl. Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t, hvartill K. o. Ad:ns Elektorer behagat utse mig, får jag härmed anhålla att detta förtroende mig få afsäga, under hemställan att dock fortfarande få åtnjuta min riksdagsmannarätt. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till denna anhållan lemnat samtycke, anmodades Ståndets Hrr Elektorer att utse en ny Suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter Frih. Palmstjerna. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts d. 30 sisth December och den 3 dennes på bordet lagde Betänk. N:o 21, i ani. af väckta motioner ang:de förändring i sättet för kronobrefbäringens utgörande m. m. Hr von Koch, Nils Samuel: Bland de obestämda pålagor, som hvila på jordbruket, finnes ingen, som är mera ojemn än kronobrefbäringen. 1 vissa delar af landet är den nästan ingen och i andra deremot ganska tryckande. I denna omständighet torde ock anledningen kunna sökas till den ringa sympathi, motionen tillvunnit sig i Utsk:t, emedan inga ledamöter derstädes funnits från de orter der denna börda värst kännes.
Detta påstående innebär ett våld, i nationalekonomiskt afseende, och en hjertlös kränkning af fredliga och idoga medborgares rätt att på ärligt sätt i sitt anletes svett förvärfva sitt dagliga bröd. Det innebär derjemte ett framkallande af proletariatets samhällskräfta, hvilken säkerligen en dag också skall utkräfva vedergällning för lidna oförrätter. Icke blott sakens vigt, utan äfven det namn jag bär, förpligta mig alltså att offentligen och på det bestämdaste protestera emot sådana åsigter. Och, i en tid, som företrädesvis berömmer sig af en hög och ständigt stigande civilisation, må det väl åtminstone frågas, huru det kan stå tillsammans med R. Stirs värdighet och anseende att yfvas öfver den national-ekonomiska visdom, som undertrycker och förqväfver det lif, som »Svenska handaslöjdernas fosterfader», för omkring 150 år sedan, gaf åt Sveriges näringar. Tempora mutantur, et nos cum illis. Ett folk och dess representation borde dock icke låta föra sig af tidsandans vind - 196 Den 10 Mars f. m. kast, utan styra den rätta kursen, om det ock ined kamp och möda måste kryssa gent emot dess vindar. Man har sökt försvara att handelstraktaten gjordes gällande innan K. St:r komrno i tillfälle att derom yttra sig. Man har deråt gifvit de mest sväfvande förklaringar. Jag förbiser icke R. F:s 12:te §; men om en handling, laglig efter denna §, genom biomständigheter gör intrång på samma grundlags 57:de, 60:de och 61:sta §§, då är den ovedersägligen icke laglig. Sanning är sanning och låter icke bortförklara sig. Men, oafsedt delta, läser man i handelstraktatens 16:de art., att denna traktat skall i sin helhet underställas nationalrepresentationernes i Sverige och Norge godkännande. Det, som underställes någons godkännande, är naturligtvis underkastadt möjligheten af att icke godkännas. I)å en underställning blifvit erkänd böra ske, har man alltså äfven medgifvit och enkännt möjligheten af ett afslag.
Prat. 1862—1863. 1:a Sami. l:a Afd. F STOCKHOLM, 1862. TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, KONGL. BOKTRYCKARE. Bil. JfyP ltill Kongl. Maj:ts nåd. Prop. JW1 om Statsverket 1862, 9 hufvudtiteln. 1 Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departements-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet å Stockkolms Slott Fredagen den 13 Juni 1862; i närvaro af: Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes-Arendena, Grefve Manderström, Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Ehnemark, Lagerstråle, Malmsten, 1 Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld. Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet: Den af Hans Excellens f. d. Justitie-Statsministern, Justitie-Rådet m. m. Claes Ephraim Giinthers enka Fru Hilda Augusta Sophia Gunther, född Grevesmill, i underdånighet gjorda ansökning att, då, enligt bifogadt, till riktigheten bestyrkt, transsumt utur den efter Excellensen Gunther den 1 Oktober år 1861 förrättade bouppteckning, behållningen i Sökandens och hennes aflidne mans bo icke kunnat upptagas till högre värde än 10,349 R:dr 96 öre Riksmynt och Sökanden insåge omöjligheten att med denna ringa, till en del af möbler och husgerådssaker bestående tillgång kunna åt sig och fyra oförsörjda minderåriga barn förskaffa de oundgängligaste lifsförnödenheter, än mindre bereda barnen tillfälle till uppfostran och undervisning, Kongl Maj:t, med afseende å Sökandens aflidne mans omfattande och, såsom Sökanden vågade 1 2 Bil. JW1 till Kongl. Maj:ts nåd.