Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hufvudordsaken till de slitningar och ytterligheter t’’- sorn under de sednare åren ägt rum; till olikheterna i Producternas pris, så väl i förhållande till hvarandra, som ock det ena årets pris jemfördt med det andras, synes mig ligga deri, att å ena sidan Producenterne satt ett för ringa värde uppå BancoSedefn, som de så lätt kupnat dels förtjena, dels upplåna ; och att å den andra, de Penninge-Räntetagande, ibland hvilka i v;s a aLe ndn Slaten sjelf kan räknas, genom Den 17 Martu, t. m. hållande i pris, siräfvat att gifva BancoSödel» ett värde, som den icke mera kunde och således ej heller borde äga. * L> »f Q* 6 iwD y 1 < jlIl^{sJiO> cSU.BaKt Af all strid draga merendels främmande Personer , som i striden icke deltaga , största fördelen. Så har ock Utlänningen och dess Agenter allena riktat sig uppå den Opinionsstrid, sorn Myntförvillelsen hos oss väckt. De Producerande hafva vant sig vid att taga utifrån de flesta af sina förnödenheter och Ad* ministrationen sjelf har , i afsigt att köpa den så kallade Penningens värde genom de inhemska Producternas hållande uti ett relativt lågt pris, öppnat vägarna för Importen, så ofta yttre omS&n4igl3$t£r det tiifåfffadiö'? -seJ nosan la «4t Skulle begreppen i dessi afseenden kunna rättas och närma sig till hvarandra; skulle genom åtgärder, som egentligen höra till StatsFinancens eller rättare till StatsOcono mjpns område, ty sann StatsFinance är icke annat än klok
Det skulle således blifva Statsrådet Grubbe, som skulle grundlägga den nya minisleren,— en utväg den jag ingalunda vill tillstyrka; men om detta betänk, återremitteras lill Const Utsk., så skulle, på grund af återremissen, möjligen Const Utsk , med frångående af sitt tillstyrkande, uti sjelfva sitt afstyrkande af åtgärden kunna nedlägga sådana förklaringar, som kunde föranleda R. St. till den af mig omtalade petitionen. På grund häraf yrkar jag ännn vidare återremiss af betänkandet. Gr. Anckarsvärd: Jag förlänger ogerna discussioner, som ej leda till något ändamål; men åtskilliga inkast hafva här blifvit gjorda mot mitt yttrande, hvilka jag anser mig tvungen att upptaga och besvara. Frih. Cederström besitter en obestridlig förmåga att bortvända andras tal och att bortsophistera hvad hans motståndare yttrat, och denna förmåga har han verkligen på ett utmärkt sätt sökt göra gällande mot milt anförande. Så framt jag ej misstagit mig örn Hr Frihtns yttrande, likasom jag tror att han gjort om mitt, och i hvilken händelse jag på förhand anhåller 0111 ursägt för mitt misstag, så har Hr Frih:n sagt, att jag vttrat, det Const.Utsk. kunde förordna Riksrätt och kunde stadga sina omdömen om regertsförhandlingar utan afseende på något prot. Något sådant har jag aldrig tänkt och följaktligen icke heller kunnat yttra. Hr Frih:n har trott sig kunna tillrättavisa ett misstag å min sida, då jag yttrade, alt Const.Utsk. vid sista riksdagen beslutade en Riksrätt, såsom jag trodde, icke på grund af infordradt prot. utan på grund al under riksdagen förefallna åtgärder, i det Hr Frih:n meddelat den upplysning att anmärkntn gjordes på grund af en K. propos., beledsagad af det Slatsråds-prot., sorn gaf anleda, lill anmärknCn Denna uppgift af Hr Frih:n synes mig alldeles icke kunna hafva någon inverkan på mitt förmenande af Const.- Uts'k:s rättighet att äfven göra anmärkn:r och förordna Riksrätter på grund af anmärkntr mot åtgärder, sorn blifvit vidtagna under riksdagens lopp.
Pensiönairer livad deni anses böra fortfarande tillgodokörnma och Staten skäligen må vidkännas samt hvartill den af Kongl. Maju i Nåder äskade Summa, efter hvad Utskouet äger säker anledning förutsätta, äfven lernnar tillgång. Hvilket allt vördsammeligen underställes Riksens Höglofl. Ständers pröfning och åtgärd; Hvarvid Utskottet ock skolat anmäla, att Dess förra yttrande är bifallet af Högvördige Präste - Ståndet deti 4 samt af Vallöf!. Borgare-Ståndet den 3 i denna månad. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskott$ Memorial, rörande Creditiven enligt 63 §. uti isoy års Regerings - Form. -Enligt 63 §. uti 1809 års Regerings - Form, skola för oförsedde händelser, 2:rie serskilda tillräckliga Summor vid hvarje Riksdag afsättas och anslås till Kong!. Maj:ts Höga disposition. Och är det med arilädning häraf Stats - Utskottet får vtirdsämligen föreslå och tillstyrka, att den större Summan, som från Ranken skall utgå, måtte bestämmas till Två Millioner Riksdaler, och den andra, likasom vid föfra Riksdagen, anvisas på Riksgälds - Gontoirel till belopp af En Million Fem Hundra Tusen (1,500,000) Riksdaler Råneo, hvaraf En. Tredjedel vid utomordentlige tillfällen och behof, uppå Kongl. Majrts Nådiga tillkännagifvandé härom, från Contoiret utbetalas; men de öfrige Två Tredjedelar ne eiler En Million Riksdaler icke utan i fall af utomordentlige Försvars-anstalter; Och må hela Summan af En och En half Million Riksdaler aflemnas uti RiksgäldsContoirets Credit Sedlar efter fastställd realisations-grönd; Hvilket Rikets Höglofl. Ständers bepröfvande vördsamligen underställes. Stockholm den 8 Juiii 1818. Stata-Utskottets Betänkanden. Riksens Högloft.
Kungörelsen den 11 Maj 1855, angående sättet för grundräntors och kronotiondens utgörande, tillkommen efter Rikets Ständers önskningar, och hvarigenom väl blifvit jordegaren beredd en lindring i dess utskylder, tjenstemannens förmån af sin innehafvande indelta lön blifvit i samma förhållande förminskad. Genom denna åtgärd hafva indelta arméens Officerares och Underofficerares äfvensom Korporalerues lönevilkor blifvit betydligt nedsatte. Förlusten af uppsägningsrätten, hvilken äfven de löntagare, som, enligt åberopade kungörelse, skulle kunna tills vidare sig deraf begagna, till stor del sjelfvilligt frånträdt, för att gå Eders Kongl. Majlis nådiga afsigter till mötes, samt skyldigheten att i stället åtnöjas med lösen för räntor och kronotionde, efter ett för 10 år beräknadt medelpris, hafva under år 1855 flerestädes tillskyndat den indelta löntagaren en förminskning af 20 lill 25 procent i sina inkomster; och denna förlust torde för nu löpande år snarare blifva större än mindre. 28 Bil. JYi 3 lill Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1836. Då mångå och vigtiga skäl tala för de nuvarande bostads-boställenas bibehållande, anser jag mig icke böra såsom vilkor för en möjligen blifvande lönreglering, föreslå någon förändring uti deras disposition, ehuruväl icke kan förnekas, att inkomsten deraf sannolikt skulle kunna påräknas större, i händelse de på bestämda år för Regementets eller korpsens räkning utarrenderades, i stället att nu skötas af löntagarne sjelfve eller deras arrendatorer, på alltid obestämda tider; men den enda åtgärd, som lämpligen nu skulle kunna med dessa, likasom med öfriga den indelta Arméen anslagna boställen vidtagas och äfven synes af omständigheterna påkallad, vore, elter min tanka, en förnyad uppskattning af deras verkliga afkastning, verkställd efter samma grunder vid samtliga indelta regementer och korpser.
Komiterade denna vigtiga angelägenhet lämpligt kunna utredas genom besvarande af följande hufvudfrågor: Uppfyller Krigs-kollegium, i sitt nuvarande skick, till alla delar sitt ändamål, att vara ett centralt förvaltningsverk för rikets försvar till lands, eller kan detta ändamål bättre ernås genom Kollegii ombildning, medelst en i vissa delar förändrad orga nisation; och bör i sådant fall det nuvarande Presidents-embetet bibehållas? samt Hvilka äro fördelarne, eller de möjliga olägenheterna deraf, att ärendena, uppå Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 105. 11 fristående afdelningar beredda och föredragna, i vissa fall af Afdelnings-chefen allena afgöras? Komiterade, sora i vissa fall dela de af 1858 års Komité, så vidt Krigs-kollegium angår, inför Eders Kongl. Majit framlagda åsigter, hafva ansett sig böra ingå i granskning af åtskilliga inkast och betänkligheter, som Krigs-kollegium mot förenämnda 1858 års Komitées betänkande framställt, för såvidt de äfven stå i strid med Komilerades egna åsigter i ämnet och med det organisationsförslag lill Krigs-kollegii ombildning, som af Komitéen framställes. Sedan Komitéen, för besvarande af de uppställda frågorna, redogjort för det olika inflytande, Kollegii President tid efter annan halt på ärendenas behandling, och jemfört behofvet af den kollegiala organisationen för målens utredning inom detta och andra Kollegier, kommer Komitéen till den åsigt, att: Krigs-kollegium bör såsom Riks-kollegium upphöra och ombildas till: en I{r i g s-för v alin ing, inom hvilken ärendena, efter sin olika art, pröfvas och afgöras utaf särskilda, af hvarandra oberoende Afdelningar eller Embeten, under hvar sin ansvarige Chef, i vissa mål allena beslutande, i vissa mål samfäldt med embetsledamöter.
De hade, då de skildes för att hvar på sitt håll dinera, aftalat att, så snart den värsta hettan lagt sig, ge sig ut på ett gemensamt ströftåg rundt på ön. Den myckna nakna stenen, hvilken utgjorde den ojämförligt större delen af ön, verkade nämligen såsom en kalorifer: den samlade solvärmen i sig, höll den kvar i sig och utstrålade den, så att ön midt på dagen hvilade i en sannskyldig bakugnsatmosfär, medan kvällningarna trots det stora och kalla hafvet blefvo helt ljumma. Emma Berg hade ingen ro. Så snart hon förtärt sin stekta makrill och sin körsbärssoppa, hvilka enligt landets sed framsattes i omvänd ordning, kastade hon sin spetsduk kring hufvudet och gick ut. Det fanns något i henne, hvarmed hon icke kunde vara allena, – hvad, visste hon ej, men hon måste bort ifrån det. En ångest var i henne, den bankade i hennes pulsar, hon kände den i hjärtslagen. – Hvarför var det henne så underligt till mods? Var det rätt, att hon kommit hit? Hvad var det som drog henne till honom, då dock intet fanns i hans väsen, som sökte närma sig henne, vinna henne. Hvarför var hon här? Hur hade det gått till? Solen brände på hennes hufvud, hettan stod rundt omkring henne, hennes tankar vände sig ideligen rundt kring ena och samma frågor. Hon vandrade mekaniskt, utan att veta hvarthän. Plötsligt hörde hon barnskratt och skri, blickade upp och märkte, att hon råkat komma till badstället, bortom hvilket några små fiskarpojkar plaskade omkring i vattnet med uppvikta byxor och sprungo sin väg vid hennes åsyn. Hon var trött. Solen lyste bländande, och hafvet låg som en oerhörd blank silfverplåt, hvilken återkastade den dubbelt bländande. Hon hade ingen lust att vända om. Hemma ville hon icke vara, och det lockade henne icke någonstädes som helst hän på denna nakna, torra, öde ö. Hon gick ett stycke fram och satte sig i den fördjupade stenen, tätt nere vid vattnet. Helt små vågor kommo rullande in emot henne och slogo kluckande upp till henne. Något hviskade vid hennes öra: här har han badat ... Hon blef sittande.
Ständers Constitu» kions-U skott afgifwer un Memorial as den 2z ben» neö ber yttrande öfwer den af Herr KOnnerstsm, Joban, wäckte fräga, rörande sarhild föreskrift eller Instruktion för den TrycksrihetS-Eommittecn, som en» ligt Regerings-Formens stadgande, skall as Riksens Ständer wäljas, akt Utskottet icke funnit skäl, att berörde Instruktion tillstyrka. Hwad Utskottet salunda anfört blef af Preste-Siandet bifallit. Hwilket skulle de Rcfpective Med-Sanden samt Cslistirnttons» Utskottet wördsamt och wänligen tiiikännagifwas. Or Lu^rs. Lx ?rotvcollo I. O. ^Imkjvist. Utdrag af Protokollet hällit hos - Högwördige Preste-Ståndet den l December 1809. S. D. Riksens Högloft. Ständers StatS»UtftkoltS den 25.nästledne Nowember afgifne ullätande, i an» Den 7 December. 407 i anledning af Kongl. Maj:ts nädiga proposition kill Riksens Ständer angående bestämmandet af en wist underhälls summa för f. d. Konung 6usrat Häolpk, Dest Gemål.och närmaste Bröstarswingar föredrogs och blef i hela dest widd af Preste. Ständer bifallu; Hwarom de Respective Med, Ständen samt Slätö, Utffoktet ffulle wördsamt och wänligen underrättas, l^lr 8u^ira. Cx ?rotoco!Io. -Umizvisr. S. D. Efter npläsande af Högloft. Ridderffa, pet och Adelns samt Hederwäcda Bonde-SländetS Protocolls-Utdrag, rörande Riksens Högloft.
Lagen tillerkänner ingalunda derföre åt husbönder, lärare, eller målsmän någon rätt, att under utbrott af vrede eller passion, utan skäl eller behof, tilldela den, som står under hans lydnad, alla de skador, som möjligen kunna hänföras under 14 g. Tvertom vill jag påstå, att den, som agar till följd af sin vredes utbrott, är icke i utöfning af någon laga rättighet att aga. Frih. Alströmer. Carl Jonas Oscar: Jag anhåller att få instämma i Hr Nordenfelts yttrande ronde denna ifrågavrde 17 §. Hr v. Ehrenheim: Afven jag hyser betänkligheter vid den na § och anser att rättigheter] att aga dermed blifvit usträckt utöfver hvad skäligt är och hvad de särskildta författningar, hvarpå denna rättighet sig grundar, afse. Den ägande kan nemi. hafva vida öfverskridit den aga, Skol-lagen eller Legostadgan iriedgifver, utan att derföre mindre lyte, kreppsfe! eller lindrigare sjukdom af agan följt, och handlingen skulle likväl inför allmän domstol vara straffri, om denna g blefve lag. Då, efter min tanke, ett maktmissbruk ej bör få blifva ostraffadt och straffet säkrast träffar den felande, om del beror på de allmänna domstolarna att ådöma det, så anhåller jag om äterremiss å denna §, för att den må blifva så upstäid, att straffrihet för den ägande ej må ega rum, om han öfverskridit laga rättighet att aga. Hr Olivecrona: Jag förmodar att några af de betänklig heter, sora Hr Nordenfelt yttrat, härleda sig från de uttryck, som förekomma i den 14 §:n, särdeles ordet »misshandel», som lätt förblandas med ordet misshandling, hvilket sednare ord återigen, enligt vanligt språkbruk, utmärker en synnerligt svår förgripelse emot annans person. Af 14 § skall man emelltid finna, att under begreppet misshandel subsumeras äfven minsta slag utan åkomma, såsom hugg, slag, knuffning, hårdragning eller dylik mindre förgripelse mot annans person.
De tolf sångerna voro lyckligt fullbordade; väl proportionerade, slätputsade och (inpräntade lågo de på hans skrifbord som ett led soldater på parad. Han hade fått henne, och hon honom, de hade tre gånger träffats i aftonens skygd och svurit hvarandra kärlek o c h tro, alla hinder voro undanröjda, himmelen var klar och fri, och vårgröna susade björkarne i Solhagen öfver deras unga lycka. Hvad gjordes väl vidare behof? Ja, hvad gjordes väl vidare behof? Henrik gick fram o c h åter på golfvet och läste upp stycket i sin helhet för modern, som satt i korgstolen framför skrifbordet och lyssnade. Hon skulle kritisera, hade han sagt. Jo, det blef just en skön kritik! Den hederliga gumman grät som ett barn af glädje och rörelse; allt efter som Henrik hann längre in i den enkla handlingens gång, höjde han rösten och påskyndade sin marsch, fru Lagers tårar trillade allt stridare och hetare; emellanåt, när den käre pojken slungade fram ett särskildt grannt klingande rim eller en välsvarfvad fras med en rysligt falsk höjning af rösten och en beledsagande gest med den lediga handen, flög det en blixt af varmaste modersstolthet ur hennes simmande ögon, dem hon höjde till en lång beundrande blick på sonen. Slutligen smittades äfven Henrik af rörelsen, hans röst stockades, han kunde ej få fram ett ord, utan sjönk ned i soffan bredvid modern, öfverhöljd af hennes smekningar. De kommo öfverens om, att det enda sättet att få arbetet publiceradt vore att Henrik vände sig till en förläggare; att någon sådan ens det ringaste skulle tveka att köpa förlaget, därpå tvitlade de ej ett ögonblick; det gällde endast att bestämma, hvilken skulle blifva den lycklige. Och som de ej hade det ringaste skäl att gynna den ene framför den andre, beslöts, att han skulle vända sig till den förste bäste, som fanns i hans väg. Kvällen därpå lemnade Lager till alla sina kamraters oerhörda förvåning kontoret en hel timme tidigare än vanligt.
Med fru Edgren kände jag mig hemmastadd, men icke med fru Agrell. Fru Agrell ser bra ut. Hon måste ha varit en fullkomlig skönhet. Hon ser yngre ut än hon är. Hennes ansigte är slätt och mjukt i konturerna. Hon har vackra ögon. Men hon förefaller obetydlig och kälkborgerlig vid sidan af fru Edgren. Hon ser så hjertans fruntimmersaktig ut. En rikedom af buckligt hår innefattar hennes lilla ansigte, det hänger nedåt ryggen, det fyller i nacken, det skuggar pannan i en mjuk brunblond lugg, der tycks vara både löst och fast. Hennes figur är så rund och fyllig. Det är en liten söt och vacker fru, men ett snille? Nej. – Hon tycker om att göra sig grann. Man skulle icke bli förvånad om hon vore bornerad. Det fins ingenting djerft och friskt hos henne. Fru Edgren är hennes fullkomliga motsats. Jag förvånades öfver att hon är så lång, nästan lika lång som jag. Hon har en präktig figur, hvarken fet eller mager. Hennes rörelser äro lätta och smidiga som en ung flickas. Hon är liflig och fri; lägger an derpå. Hon är mycket ful. Ful mun, fula tänder, ful hy. Men då hon talar och rör sig blir hon så behaglig att man glömmer utseendet. Under musiken sprang hon bort i en vrå för att få fnittra och pladdra som en ung yrhätta. Att vid 36 år vara så uppsluppet barnslig, smakar nästan af affektation. Hon var klädd med anmärkningsvärd smak. Enkelt, distinguerat, chic. Knappt turnyr och icke spår af krinolin. Drägten slöt sig temligen stramt åt hennes vackra kropp, och det syntes af hennes medvetna plastik att hon sjelf tänker på hur vacker den är. Hennes armar äro icke hvita, men linierna äro fasta och fina. Händerna äro långa och smala, med upphöjda ådror och icke hvita. Det fins något fritt, friskt och djerft hos henne, som slår an. Skada att hon skall vara rik!258 Friherrinnan talade om att hon och hennes syskon brukade leka teater som barn. De kunde aldrig begripa hvarför de äldre skrattade så åt att de handlande personerna alltid utgjordes af informatorns och guvernantens barn.
DS liela den pS slat uppförda summa utgör 17,500 r:dr, sS måtte 2,653 r:dr 16 sk., d. v. s. den egentliga administrationskostnaden, icke deraf utgöra mellan 40 oell 50 proc. Jag får för öfrigt tillägga, att den fond, som nu finnes, hufvudsakligen är samlad genom besparingar och reserverade medel af f. d. Adclsfane-regitet, och att hvad sorn blifvit till inrättningen skänkt, såväl af Konungen, som af enskilde personer, åtgått lill inrättningens första uppsättning. Ilr Gripenstedt: Den siste värde talaren har den oturen, att ofta antingen höra illa eller citera orätt. Jag har icke sagt, att adminislrationskostnadernc för Invalidinrättningen å Ulriksdal utgjorde 40 ä 50 proc. af liela anslagssumman, men jag har sagt, att den utgjorde 40 ä 50 proc. af hvad för invalidcrncs egen räkningåtgår. Till administrationskostnader räknar jag nemi. hvad som å staten finues uppfördt under rubriken för aflöning eller 2,653: 16, äfvensom de under rubriken atskillige andra utgifter uppförda 2,778: 45. 4., enär desse utgifter icke direet komma invaliderna tillgodo, men uppkomma lill följd af inrättningens beskaffenhet och existens. Om de rätteligen böra kallas administrationskostnader eller något annat, lemnar jag derhän — namnet betyder föga; saken är densamma och obestridlig. Dessa summor, sammanlagda öfverstiga 5,000 r:dr, och om jag jemför denna summa med hvad som till invalidernes underhåll och beklädnad årligen åtgår, hvilket i staten finnes upptaget till något öfver 12,000 r:dr, så befinnes ganska rikligt den förstnämnde af dessa summor utgöra emellan 4 0 och 50 proc. af den sednare; II. S. 13. Hr Westerstrand: Afven om jag skulle medgifva, hvad jag likväl icke kan, att de under rubrik atskillige andra utgifter upptagne 2,778: 45.
Den ena kan sysselsätta sig med brottmålen; och så vida dessa icke upptaga hela tiden, kunna bland tvistemål väljas vissa klasser, såsom skiftesmål, jordatvister, att påföras denna afdelning, hvarigenom undvikes den befarade olägenheten, att stridiga beslut skulle härröra från lika måls handläggning på särskilda afdelningar. Denna i all händelse nödiga förändring, utan hvilken aldraminst lagförslagets rättegångsordning skulle kunna gå i fullbordan, blefve väl ej heller genom den af mig uppgifna planens utförande umbärlig; men åtminstone har jag ingen anledning att befara, det den icke äfven då blefve tillräcklig. I den stora hufvudfrågan, om domstolarnes organisation och verksamhet, återstår dock ännu att taga i betraktande en punkt af största vigt, frågan om den tillgång på kandidater till domare, som genom planens utförande vore att förvänta. Skulle icke brist på tillfälle till bildning för domareyrket uppstå genom den nu befintliga hofrättsbetjeningens afskaffånde och genom underrälternes minskade verkningskrets, der unge lagkarlar nu göra sina lärospån, såsom biträdande de ständiga domrarna eller för dem vikarierande? På samma grund, som jag ansett föreningen af underrätts och hofrätts göromål fördelaktig för sjelfva domarens bildning och hans embetes handhafvande, betraktar jag äfven det enskilda biträdet hos en på detta sätt sysselsatt domare eller vikarierandet för honom såsom den rätta skolan för en kandidat till domarebefattningen. För de biträdande öppnas nemligen tillfälle att bevista både underrätts och landstingsrätts sammanträden, att vid 33 vid beggedera sysselsätta sig med protokolls loring, uppsättning och expedierande af beslut, således att följa målens gång från och med parternes första inställelse för rätta till och med domstolens slutliga öfverläggning och omröstning, samt att förvärfva skicklighet i de olika arter af skrifningsarbete, som till tjenstgöringen höra. Att examinera och inskrifva auskultanter, kan uppdragas åt de föreslagna domstolarna, i fall det anses behöfligt.
Ordet sammankomma har visserligen, äfven det, en vidsträcktare och tvåfaldig betydelse, hvadan olika tolkningar deraf ägt rum; men då R. St. vid flera riksdagar funnit för godt att antaga den tolkning, jag nu har föreslagit, så förstår jag knappast huru det är möjligt att framkomma med påstående om något, så ovillkorligen grundlagsvidrigt förfarande derutinnan, som flere ledamöter här tillåtit sig påstå. Men jag skall ytterligare söka tydliggöra förhållandet. Om t. ex. en riksdag räckte så länge som 3 år, — man kan tänka sig det, — huru skulle det då gå? — skulle ny riksdagskallelse under pågående riksdag utfärdas? Det faller mig besynnerligt före; och annat lärer väl icke någon kunna påstå. Men här visar sig tydligen huruledes all svårighet dervid vore häfd, om man tager för regel att den påföljande riksdagen Liefve utsatt 3 år efter det ungefärligen motsedda slutet af den tilländagående. Gr. Horn har framställt några för mig högst svårfattliga invändningar, syftande derhän, om jag hörde rätt, alt R. St;s sammanvaro, just genom tillämpning af den äldre tolkningen, skulle kunna utsträckas ända till den näst derpåföljande riksdagen ; men då R. St. icke äga rättighet att längre än 4 månader samman - Den 2 April. 243 vara, så är det K. M. obetaget att efter de 4 första månaderne låta afblåsa riksdagen, när K. M. så vill. Således förfaller ju Gr. Horns inkast. O Återgående till en annan talares yttrande, erinrar jag mig hurusom Hr Dalman redogjort för frågans behandling vid den riksdag, då den mesta meningsskiljaktighet härom egde rum. Jag har äfven sökt göra mig underrättad om innehållet af berörde diskussioner. Jag finnér dervid, att Exp.Utsk.-s dåvarande Ordf., Frih. Jacob Cederström, kämpade med all kraft emot de åsigter, som framställdes af Gr. Horn, Hr Munk af Rosensköld och Gr. David Frölich, hvilka alla förfäktade den åsigt, som Gr. Lagerbjelke med flere talare nu förfäkta.