Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Viskullo således återföias till det elände, som rådde i förra och till och med i början af detta århundrade. Vid alla Härads-rätter förvaras nog bittra minnen af denna tid, i såväl protokollerna som saköreslängderna; ja lill och med straffjurnalerne. Härom skulle kunna skrifvas en volym, men för mitt ändamål torde det vara tillfyllest att endast antyda och påminna härom, enär förhållanden» ännu lära vara i friskt minne. Den förespeglade ekonomiska vinsten af tvångslagar i detta fall reducerar sig till förlust. Det förhållande, att frälsehemman, som sedan uråldriga tider egt fri disposition öfver sina ekeskogar, i närvarande stund hafva sådane sparade och äfven till en del väl vårda de i behåll, under det å skattehemmanen, som icke längre än sedan 1830 varit i besittning af en slik rättighet, denna skog år mera sällsynt; ehuru det är bevisligt, att ekeskogarne i allmänhet äfven af allmogen nu mera vårdas med omsorg. Detta bevisar, att under det tvångslagar ne med sina åtal, böter och straff alldra mest florerade, denna skog ändå tillgrejis. Traditionen har också åtskilligt att förmäla ifrån den liden, då trädet tillhörd» SO Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekon.-Ulsk. Betänkande) N:o 36. kronan, ehuru den vextgifvande jorden tillhörde den enskildte mannen; icke derom hur det planterades och vårdades, utan derom, hur den späda plantan uppryckfes och förstördes, utan annat ändamål, än att der icke måtte varda träd af den, till förfång för jordegaren och frestelse till lagbrott hos efterkommande. En annan omständighet är, att jordens odling måste gå i jemnbredd med dea Skade folkmängden. Den jord, sorn är bördig nog för frambringande af säd och tjenlig för odling, får naturligtvis ej längre endast bära skog. Skogsdungarne måste lemna plats för böljande sädesfält]; och om icke skogen rödjes, eller, såsom det kallas, gailras, så kan icke marken bära gräs till kreaturens föda.
Riksdag gjorda koncessioner och åtaganden i afseende på inqvartering under krigstid blefvo, när sådan tid inträffade, behörigen iakttagna, hvilket, efter hvad motionären trodde sig vilja minnas, icke skulle egt rum under krigsåren 1813 och 1814, har denne motionär hemställt och föreslagit: l:o att ersättning för kost och inqvartering åt soldat och båtsman under tåg måtte utgå med 50 procent utöfver dess nuvarande belopp; 2:o att vederbörande måtte ånyo undfå befallning att icke låta hvarken större eller mindre trupp tåga landvägen, der sjötransport möjligen kunde begagnas; samt 3:o att Utskottet måtte utreda och framställa beskaffenheten af inqvarteringsåliggandet enligt Riks-Ståndens ömsesidiga koncessioner och beslut vid 1809 års Riksdag, så att den då gjorda bestämmelsen icke må sjunka i glömska och den jemnare fördelning af inqvarterings-skyldigheten, som af nämnde års Ständer varit afsedd, således beredas. Af den sednare motionären, eller Riksdagsfullmäktigen Cederskog, är det förslag väckt, att då den, enligt författningarne, hittills utgående ersättning till inqvarterings-gifvare för kost åt tågande trupp icke utgjorde tillräcklig vedergällning för detta kosthåll, och inqvarterings-skyldigheten dessutom åtföljdes af flere slags utgifter och besvär, som alldeles icke af Kronan ersattes, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet begära, att de inqvarterings-skyldige, hvilka lemna inqvartering med nattläger åt tågande trupp, må, utom den förut utgående ersättningen, af allmänna medel undfå godtgörelse för hvarje man af truppen med 16 öre Riksmynt. Enär Utskottet i 17:de punkten af sitt under N:o 71 afgifna Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under 4:de Hufvud-titeln, redan yttrat sig öfver Kongl. Maj:ts Nådiga framställning om ökad ersättning åt inqvarterings-gifvare vid indelta regementernas marcher till och från möten, samt Utskottets framställning blifvit af Rikets Ständer godkänd, har Utskottet funnit något yttrande öfver motionärernes i denna del framställda förslag icke erfordras.
»Han skrattade åt mig.» »Kan ingen af de andra herrarna hjälpa er?» »Jag har varit hos dem, donna Elisa. Hela morgonen har jag skickats från Herodes till Pilatus.» »Fader Elia,» sade donna Elisa och sänkte rösten, »har ni glömt att anropa helgonen?» »Jag har anropat både den svarta madonnan och San Sebastiano och Santa Lucia. Jag har bedt till så många, som jag kunnat nämna vid namn.» »Tror ni, fader Elia,» sade donna Elisa och sänkte rösten ännu mer,» att don Antonio Greco blef hjälpt, därför att han lofvade pengar till donna Micaelas järnväg?» »Jag har inga pengar att ge,» sade gubben tröstlöst. »Ni borde ändock tänka på detta, fader Elia,» sade donna Elisa, »eftersom ni är i så stor nöd. Ni skulle försöka lofva Kristusbilden, att ni själf och alla, som höra till ert skrå, skola tala och sjunga om järnvägen samt öfvertala människor att lämna bidrag till den, om ni får behålla er kyrka. Vi veta ej om det kan hjälpa, men man bör försöka allt möjligt, fader Elia. Det kostar ingenting att lofva.» »Jag vill lofva hvad som helst för er skull,» sade gubben. Han lade åter sitt blinda hufvud upp emot den svarta kistan, och donna Elisa förstod, att han gjort löftet för att få vara i ro med sin sorg. »Skall jag bära fram ert löfte för Kristusbilden?» sade hon. »Gör som ni vill, donna Elisa,» sade gubben. Men samma dag hade gamle fra Felice stigit upp vid femtiden på morgonen och börjat sopa i sin kyrka. Han kände sig alldeles kry och frisk, men bäst han gick där, tyckte han, att det var som om San Pasquale med stenpåsen, som satt utanför kyrkdörren, skulle hafva något att säga honom. Han gick ut till honom, men det var ingenting på färde med San Pasquale, tvärtom. Just då gled solen upp bakom Etna, och utför den mörka bergsluttningen kommo strålarna nedilande, mångfärgade som harpsträngar.
M:s disposition, för alt dermed börja jernvägsarbete!!, oell instämmer med Frih. Sprengtporten rör:de sättet att använda dessa. Jag tror nemi., att man kan skadeslöst börja arbetet i Skåne, utan att hafva derföre ovilkorligen beslutat fortsättningen af en sådan bana, ty äfven om en sådan bana skulle stanna i Skåne, tror jag, på sätt jag förut atilydt, alt den kommer att bära sig sjelf. Jag tror äfven, att den andra banan bör börjas vid Götheborg och fortsättas till den punkt 256 Den 23 September e. m. i Westergöthland, sorn K. M. finner lämplig att bestämma såsom den, hvarifrån en hana bör gå till Jönköping, och en annan till Stockholm genom Westergöthland. Jag skulle yisserligen hafva trott för min del, att den Skånska jernbanan företrädesvis bort byggas framför den andra, men jag har ingenting emot, alt begge banorna på en gång företagas, och tror det vara skäl i att icke på en, ulan på Ivänne punkter samla en så stor arbetsstyrka, sorn det ifrågavar:de stora anslaget förutsätter. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilh.: Hr Bildt har an märkt, att jag icke framställt något skål för Malmö-Jönköpings-banaUs företräde framför den emellan Götheborg och Stockholm. Detta kommer sig deraf, alt jag icke har lemnat den förstnämnda hanan något företräde. Jag har endast begärt, att båda dessa banor måtte anses fört jenia af ett jemförligt afseende. Gr. Posse bar yttrat, alt han icke föreställt sig, att jag skulle kunna framställa ett så obilligt förslag till fördelning af det anslag, jag förordat emellan dessa båda banor. Jag finner detta Gr:ns yttrande serdeles vänskapligt, aldrahelst som jag tror, att det sall, hvarmed det blifvit beledsagadl, mycket lätt uplöser sig i vallen, så snart Gr:n blir bekant med de skäl, pä grund hvaraf jag föreslagit denna fördelning.
1 Mitt tredje hörs på norrmäns tunga Mest efter hvarje menings slut. Den s o m det dubblar blott Ett resultat har nått. Som hvarje liten baby-snut Båd ' lalla kan o c h sjunga. Sifferlogogryf. Den forna glädjen ville dock aldrig rätt återvända till k o - nungagården. Helgonet, s o m bannande skridit genom dess salar, hade släckt festens ljusa brölloppsfacklor. Tiderna mulnade allt mer, digerdöden härjade landet, de danske lågo hårdt på med örlog, och konungen själf var på ständiga resor i sina bägge riken. (Forts.) * Innehållsförteckning. Idun Prenumerationspris pr år: Mun m e d Modetidning och kolorerade planscher I d u n m. pl. Idun ensam B .yra Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr. k r. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas å b y r å n k l. Allm. Telef. Amelina &lt;j^| » * arbetsfält, som Tf&gt; äfven under de hetsigaste strider om det rätta området för kvinnans verksamhet aldrig blifvit henne förnekadt, är sjukvården. I hemmet kom sjukvården helt naturligt på hennes lott, då hennes plats först och förnämligast var där. Men äfven när hon som barmhärtighetssyster vandrade från den ena sjukbädden till den andra, när hon, trotsande faror och vedermödor, följde i krigarnes spår för att taga vård om de sårade, eller när hon i lasarett och hospital oförtröttadt vakade vid sjuksäng och dödsbädd — - äfven då sade man, att här var hennes rätta plats. Ingen ifrågasatte då, att hennes krafter ej skulle räcka till både arbete och nattvak. Det var blott när hon steg fram och ville taga del i det lönade arbetet, som motståndet kom; det var när hon dristigt sträckte sin hand efter några af de fullmogna frukterna på kunskapens träd, som det blef tal om, att detta icke passade för henne. Men det, som skall fram, det går fram, huru än människorna spjärna helgfri Tryckeri Aktiebolag 6:te årg. Utgifningstid: hvarje Iduns fredag.
Häruti hade deputerade från Herjeådalen äfvensom E. K. M:ts Befallningshafvande, hvad denna de! af länet rörde, instämt; och hade E. K. Mits Befallningshafvande icke ansett nödigt alt kalla deputerade ifrån länets öfriga två fögderier, enär endast persedlar till kronovärdi af 81 R:dr (i sk. 1 rst. derifrån utgjordes med förvandling efter markegång, samt, enligt E. K. M:ts Befallningshafvandes förmenande, dessa persedlar, såsom utgående af qvarnar, sågar, afradsland och fiskevatten, med högst iå undantag icke voro ständiga räntor, utan arrenden, och kommo till en del att försvinna i den mån lägenheterna blefvo skaltlagde. 220 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o i03. E. K. M:t, som uti den Nådiga Propositionen täckts förklara, att vid det jemväl af Kammar-kollegium upplysta förhållande, att en del af de uti persedlar utgående skatterna voro alt anse såsom arrenden och således ej föremål för närvarande reglering, all fråga derom förfölle, samt funnit qvarn-räntorna uti Jemtland, likasom uti Rikets andra provinser, kunna utan olägenhet fortfarande uti spanmål utgöras, har nu föreslagit Rikets Ständer att: l:o. De inom Jemtlands län varande spanmåls-qvarnräntor bestämmas fortfarande i spanmål, såsom i rikets öfriga län; , 2:o. Alla öfriga uti ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta. att, jemte nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Och hafva Rikets Ständer bifallit hvad i den Nådiga Propositionen sålunda blifvit för ifrågavarande län föreslaget. Norrbottens län. E. K. M:t hade ansett, att, utaf de nuvarande ränte-persedlarne, spanmål och smör samt dessutom penningar, lämpligen kunde komma i fråga att såsom särskilde skatte-titlar bibehållas.
S. D. \\ id förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottens den 5 och 9 dennes på bordet lagde Betänkande, N:o 21, i anledning af väckte frågor om förändring af gällande stadganden, angående skyldighet att bygga och underhålla prestgård, tingshus och häradsfängelse, afslogs 374 Prot.-Utdrag den 12 Juli 1851. Utskottets tillstyrkande om aflåtande af en underdånig skrifvelse i ämnet till Kongl. Majit, samt blef förevarande Utlåtande i öfriga delar bifallet. S. D. Vid föredragning af Konstitutions-Utskottets den 9 dennes f. m. på bordet lagda Memorial, N:o 9, med förslag till ändringar och tillägg i 28 § Regeringsformen, antogos ifrågavarande förslag att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Vid föredragning af Banko-Utskottets den 9 dennes f. m. på bordet lagde Memorial, N:o 57, i anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet N:o 39, vidblef Ridderskapet och Adeln sina förut i fråga om 2:dra, 5:te och 11:te punkterne af nämnde Utlåtande fattade beslut; samt ansågs förevarande Memorial i öfrigt icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handling arne. S. D. Vid föredragning af Banko-Utskottets den 9 dennes f. m. på bordet lagda Memorial, N:o 58, i anledning-af Riks-ståndens skiljaktiga beslut öfver Utlåtandet N:o 44, fann Ridderskapet och Adeln för godt att antaga Utskottets inbjudning till frångående af Ståndets beslut om förändring af de i det föreslagna 4:de momentet af Banko-reglementets 143 § nämnde assignationers belopp, samt ansågs den uti förevarande Memorial föreslagna voteringsproposition till följd deraf komma att förfalla. S. D. Föredrogs och bifölls Banko-Utskottets den 9 dennes f. m. på bordet lagde Memorial, N:o 53, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i 7:de artikeln af gällande Banko-reglemente.
Ställda fonder. XIII. 3o3. — N:o 85. angående en ansökning af arrendatorerne utaf Nyqvarns qvarn och bro alt bibehållas vid arrendet af dessa lägenheter. XIII. 3o3. — N:o 86. angående rättighet för enkan efter aflidne Professoren Fries att retroactivt beräkna en henne tillagd pension. XIII. 3o3. — N:o 87. angående ersättning till nämndemän och fjerdingsmän för syner och värderingar m. m. XIII. 3o3. —• N:o 88. angående så kallade undantagscontracters intecknande. XIII. 3o3. — N:o 89. i anledning af väckt fråga om förtydligande af 2 § i 41 caP* Missgernings-balken. XIII. 3o3. — N:o 90. i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition om medels anvisande till gevärsfabrikationen. XIII. 422. — N:o 91. i anledning af Kongl. Majlis nådiga remiss å f. d. Lieutenanten I. W. af Unis underdåniga ansökning om pension. XIII. 422- — N:o 92. angående förnyande af förut väckt fråga om delägarerätt uti Civilstatens pensionsinrättning för Borgmästare i Rikets städer, med undantag af Stockholm, samt för desse tjenstemäns enkor och barn. XIII. 422. — N:o 93. angående Commissions-landtmälares berättigande till delaktighet i Civii-statens pensions-inrättning. XIII. 422. ( 95 ) Expeditioner till Kongl. Maj:t, Piikets Ständers: — Nto 94. rörande väckt fråga om kungsladugården Halltorps på Oland vinnande till Kronan. XIII. 422•
Beviset ligger lika enkelt som uppenbart i det faktum, att styfvers-mynlet allmänt cirkulerar i rörelsen, dä deremot de gamla runstyckena icke voro i omlopp, just derföre att de icke behöfdes. Härmed tyckes också hela systemet vara afgjordt. Ty denna, den gamla, välbekanta och behöfliga slyfvern blifver bestående såsom den sista myntsorten, om den högre enheten bestämmes till 24 sk., och denna sedermera enligt decimalsystemet indelas i 100 delar. Hvad jag nu haft den äran alt anföra synes för mig redan på ett afgörande sätt tala för myntenhetens bestämmande till 24 sk., men såsom ytterligare skäl härför tillkommer den påfallande lätthet, hvarmed öfvergången till detta system från det närvar, skulle gå för sig. Tänkom oss systemet ulfördt. Enheten, kronan eller bankdalern vore lika med 24 sk. — dess underafdelningar 75, 50, 25 styfver motsvarades precist af närvar. 18, 12 och 6 sk.; derefter vidtoge nytt mynt i styfrar, lika (eller åtminstone så lika, att icke det ringaste afseende behöfde göras på skillnaden) med det gamla. Det är ju således påtagligt, att ingen menniska i Sveriges rike skulle ett ögonblick vara villrådig om det nya myntet, utan att alla liqvider, äfven dagen efter dess införande, kunde ske så obehindradt, att allmänheten knappast skulle märka hvilken högst väsendtlig och välgörande förändring som inträffat. Jag ber nu, att såsom bevis på det nya räknesättets fördelar och märkvärdiga enkelhet blott få anföra ett enda exempel. Allmogen har ofta ränleliqvider å små summor, och ingen må undra att den för närvar, dermed svårligen kan reda sig. Om jag frågar hvad är 6 procent af 35 r:dr, så tror jag att få af allmogen skulle kunna svara mig precist derpå och jag vågar t. o. m. påstå, att mången af Eder, mine Hrr, skulle finna sig brydd att strax på stående fot göra det. Beviset härför ligger deruti, att beloppet verkligen utgör den kuriösa summan af 2 r:dr 4 sk. 9 | rist.
St. från att bevilja något anslag till afbetalning på den s. k. cabinetlscassnns skuld, utan tillika tillstyrkt dem att rent af förneka Rikets skyldighet att betala denna skuld, alldenstund den icke är Rikels. 76 §:n af nu gällande Reg.Form säger: ”Ulan R. St:s samtycke kan,” gifven akt derpå, mine herrar ! "kan Konungen icke lån ineller utrikes göra eller Riket med ny gäld belasta.” Orden ”kan icke” tillkännagifva, att det är en omöjlighet för Konungen att utan R. St:s samtycke, uti Rikets namn och uti sin egenskap af Sveriges Konung, lån ineller utrikes göra eller Riket med ny gäld belasta. Inga andra skulder, vare sig genom lån ineller utrikes eller på annat sätt tillkomna, äro således Rikels, än de, 662 Den 27 F c b r u a r i f. ra. hvilka med dess Ständers samtycke blifvit gjorda. Alla andra transactioner af dylik beskaffenhet äro af noll och intet värde, hvad Statens betalningsskyldighet angår; men om dylika göras, få ministrarne derför 1:0 såsom Statens embetsman, såsom inför folket, förestäldt af sina ombud, R. St., ansvarige rådgifvare enl. grundlagens föreskrifter till svars stånda, emedan de icke gjort Konungen uppmärksam derpå, att
Då likväl några åtgärder, sam skulle genom en för alla tider beståndande realisation af Banquens sedlar fullständigt uppfyda ändamålen och penningeväsendets ordnande, icks nu kunnat af Utskotten tillstyrkas, utan endast 458 Sanco'Utsiottets Betänkanden, sådana anstalter föreslås, som vid ett inträffade lämpligare förhållande i framtiden lunde gö» ia det möjligt, sorn man nu endast kunnat anse såsom önskvärd!; har det äfven bordt särskildt betraktas, huruvida icke det uppgifna, förslaget, till beredande af åtminstone någon trygghet i penningeförhällanden, vöre angeläget att vidtaga, dels för att derigenom kunna förbereda en större möjlighet för realisationens fullkomnande, dels af enahanda anledningar, som beredt särskilda försäkringsanstalter för annan enskild egendom; barrud torde då böra betraktas, hura sorn, i stället att bereda annalkandet af tidpunkten för realisationens företagande, den anstalt möjligen skulle kunna aflägsna den genom det redan I förhand ernådde tillfredsställandet af mägtiga interessen» Genom ett enkelt fortfarande af den öppna tillåtelsen för alla, att af anstalten sig begagna, kunde äter omöjligen en slutlig delaktighet äfven för alla, uti den för dem tillgängliga förmånen beredas; enär delta skulle förutsätta insättning i Banquen af ett silfverqvantum, svarande éj blott mot summan af alia enskilde förbindelser, för hvilka penningevärde utgjorde föremålet. Der möjliga begagnandet af den utväg några värde ^Ledamöter vidlyftigt beskrifva, att utan användande af e« betydlig capital-tillgång i rörligt mynt, bereda sig den åsyftade partiella säkerheten föv capital-förhållanden till ett ganska stort belopp, hafva väl Utskotten ock insett. j8ancO'ZJt'sbottet$: Eetwikandml.
Många hafva gått i hans fotspår, såväl kvinnor som män, om hvilka det skall blifva oss ett nöje att en annan gång få erinra Iduns läsarinnor; men det var dock B o r g, som bröt den väg, på hvilken de andra sedan trängt fram o c h där vi nu ganska obehindradt kunna vandra. Heder alltså åt vår gamle förkämpe! Honnör, I svenska kvinnor, för minnet af gubben B o r g, vår modige anförare på böljornas väg. * * * Men ej blott med ord böra vi prisa en så praktiskt verksam man som Ossian B o r g. Våren är nu inne. D e n korta tid, vårt klimat tillåter oss njuta af badets o c h simkonstens nytta o c h behag, börjar o m några veckor för att räcka några korta månader. L å t o m oss då begagna den flyende sommaren att verka i B o r g s anda! D e t finnes, tack vare denne mans o c h hans meningsfränders arbete, en liten stamtrupp af kvinnliga simmare o c h simvänner i vårt land. Men de b o spridda här o c h hvar, o c h den verksamhet, de ägna åt simkonstens främjande, blir därför ej m y c k e t fruktbringande. Skulle ej då, fråga vi, mer kunna uträttas för den goda saken, o m på hvarje ort de, som intressera sig för simkonstens utbredning särskildt bland den kvinnliga ungdomen, slöte sig tillsammans o c h bildade små lokalföreningar, dit man så småningom skulle söka draga alla tänkande o c h fördomsfria kvinnor o c h män i trakten? A t t s. k. simsällskap redan finnas på flere ställen i vårt land veta vi väl, äfvensom att den verksamhet, de utvecklat för s i m k o n - stens främjande på sin ort, är värd allt erkännande. M e n de arbeta ej — tyckes oss — så m y c k e t som behöfligt är för simkonstens utbredning just bland det k ö n, som mest behöfver en förbättrad fysisk uppfostran o c h ett understöd i sin k a m p m e d fördomen.
R:dr banko i arf tillfälle Öfversten af Ekenstams döttrar; och hade dessa i sin underdåniga ansökan, bland annat, anfört, att Utslagets verkställande emot dem skulle, med afseende jemväl å prioriterad borgenärs rätt, inbringa blott en del af det fastställda - Slals-Ulskollels Ullålande A;o SI. 9 ställda beloppet, men beröfva sökanderna ända till sista skarfven den lilla behållning, som de eljest kunnat, till någon hjelp i sin medellösa belägenhet, påräkna efter sin fader. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit oeh hvad handlingarne för öfrigt innehöllo, hade Kongl. Majit icke ansett skäl vara för handen till eftergift af den ersättning, stor 80 Ridr 21 sk. 10 rst. banko, som motsvarade de i Bergvalls balans inberäknade Tull-statens pensionsmedel, och ej heller af den på det öfriga beloppet åklagaren i målet tillkommande provision; men deremot, enär genom utkräfvande jemväl af det härefter å balansen återstående belopp Öfversten af Ekenstams sterbhusdelegare skulle blifva nödsakade att till borgenärer afträda all boets egendom, i Nåder föreslagit Rikets Ständer att betria bemälde Öfverstes efterlefvande döttrar från den honom i lifstiden ådömda ersättning, utom hvad angick ofvanberörde pensionsmedel och åklagare-provision. Stats-Utskottet, som från samtliga Riks-stånden erhållit remiss å högstberörde Nådiga Proposition och undfått del af dertill hörande handlingar, har tagit detta ärende i öfvervägande och får, med afseende å de i den Kongl. Propositionen anförda förhållanden och ömmande omständigheter, tillstyrka att hvad Kongl. Majit i berörde hänseende Nådigst föreslagit, måtte af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 26 Mars 1857. Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Mars 18ö7, k(, 1 e. m. Ulla tande, i anledning af väckt fråga om eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter jungfru Inga Catharina Tinglöf. (I. A.)
Upplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos.: Den som bifaller Lagsamt Allm. Besv.- och Ekonötsk:ns i lista punkten af betänk. N:o 54, gjorda hemställan, röstar ja; den det ej vill röstar nej; vinner nej, bifaller R. o. Ad. hvad Gr. Sparre uti berörde betänk, bifogad reservation föreslagit. Vid voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 22. Nej — 20. 2:dra punkten, ang:de byggnadsoch underhållsskyldigheten af prestgårdarne i Halland; 3:dje punkten, ang:de ifrägastålld skyldighet för ågare af sätes och ladugårdar samt rå- och rörs-hemman, att deltaga i uppförandet och underhållandet af prestgård, tingshus och härads fängelse; 4:de punkten, ang:de väckt fråga att kostnaderne för kyrkooch prestgårds-byggnad må efter förmedladt hemmantal beräknas ; 5:te punkten, ang:de soldaters deltagande i kyrkobyggnad ; och 6:te punkten, ang:de föreslågne förändrade grunder för utgörande af dagsverken till byggnad eller reparation af kyrka, klockstapel och socknestuga, med hvad mera dertill hörer. 34 530 Den 30 September. R. o. Ad. biföll livad Utsk:n i dessa punkter hemställt och föreslagit. 7:de punkten, ang:de ej mindre ifrägaställd förklaring, huruvida icke dagsverken till kyrkobyggnad böra utgöras afven för sddane hemman, hvilka begagnas såsom utbruk, äfvensom om icke statfolk i allmänhet må anses utgöra matlag och såsom sådane vara pligtige att uti en dylik byggnadsskyldighet deltaga; om ock en del motionärers f örslag om förändrade bestämmelser i afseende å likstolsafgiften jemte öfriga presterskapet tillkommande rättigheter. Lades till handlingarne. Föredrogs och bifölls Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ns d. 27 dennes på bordet lagda utlåt.