Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. i underdånighet anhålla, att i Nåder stadgas måtte, det vid de tillfällen, då frågor om förmedlings återgång kunna uppkomma, all bevisnings-skyldighet i detta fall må K. M. och Kronan ensamt åligga. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godt. hos Ridd. och Adeln d. 29 Aug. 1829- Prés te-Ståndet d. 1 Sept. — Borgare-Ståndet d. 1 Bonde-Ståndet d. 10 Rikels Ständers underdåniga Skrifvelse j angående afskrifning af åtskilliga Anmärknirigsmedel• S. A. K. I anledning af derom väckt fråga, att skatter, som åtskillige mer och mindre fattige och nödställde medborgare blifvit, i följd af E. lv. Majrts och Rikets KammarRätts anmärkningar, dömde att betala för till och med tio år tillbaka, måtte, i anseende till de skattskyldiges oförmåga att dem erlägga, äfvensom till saknad kunskap om sitt åliggande att för nämnde tid sådane utskylder utgöra, varda afskrifne, hafva R. St. utaf de upplysningar, do varit i tillfälle alt sig förskaffa, inhemta!: att, vid Bevillningsdebiteringen i Stockholms Stad för åren 1819, 1820, 1821, 1822 och i8a3, KammarRättens Revisions-Contoir pä serskilda tider anmärkt, Exp. Utsi'. Förslag till urul. Skrifa.
— N:o 170. i anledning af ett RiksStånds återremiss å Utskottets utlåtande N:o 157. XXV. B. 29. A. 8i. — N:o 171. i anledning af väckt fråga om förhöjning i arfvodet för läkarevården vid Tumba bruk. XXV. B. 29. Å. 8.. XXVI. U. .38. A. i95. — N:o 172. öfver Hr Rosenblads, Bernhard, motion om understöd och ersättning för de fabriksanläggningar, som, till följd af inlörselsförbuds upphörande eller tulinedsättningar, kunna anses lidande. XXV. B. 29. A. 83. —• N:o 173. öfver en af Herr Norin väckt motion, om afsättande utaf en fond, för att bilda en för skeppsbyggerier, till handelsflottans förökande, särskild lånetillgång. XXV. B. 29. A. 84. — N:o 174. innefattande förslag till åtskilliga förändrade reglementariska stadganden för Bankoverkets styrelse och förvaltning. XXV. B. 146, 161. Å. 232, 244. XXVI. U. 172, 2o5. A. 2.4. — N:o 175. med förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 3 artikeln t afdelningen uti Bankoreglementet af d. 26 Maj .835. (Utlåtandena N:is 44' 79 oc^ *35.) XXV. B. 87. A. .39. — N:o 176. med förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 3 artikeln, 2 afdelningen i nu gällande Bankoreglemente. XXV. B. 87, .40. Å. i53. XXVI. U. 44- A. 5o. — N:o 177. med förslag till ändring af åtskilliga §§ uti 3 art. 4 afdelningen af nuvarande Bankoreglemente. XXV. B. 87. Å. .41. XXVI. U. 44.
Inträffar å bolagets sida försumlighet i sina åligganden eller åtagna förbindelsers upfyllande sednare än här ofvan är sagdt, tillfälle jernvägen utan ersättning Staten, men vare bolaget berälligadt att fritt disponera all till densamma hörande rörlig materiel”. Jag anhåller vördsamt om propos. på bifall till delta förslag. Frih. Cederström: Jernvägsanläggningens icke förete eller främste, men ihärdigaste, antagonist har i dag framlagt ett förslag, hvarom ingenting finnes nämndl, hvarken i Hr Wserns motion eller i StatsUtsk:s utlåt. Månne det icke då är en ny motion, hvilken man kunde begära på bordet? Delta afhåller jag mig dock från att begära, på det all den tidsutdrägt, som möjligen kan undvikas, åtminstone ej genom milt förvållande må ökas. Månne icke den värde antagonisten jemväl förbisett den punkt, som varit ämnad alt närmast härefter föredragas, deruti Utsk. hemställer: ”alt R. St. tillika anhålla, det K. M. täcktes meddela de ytterligare föreskrifter som K. M. kan finna nödiga, ej mindre för befrämjande af företaget än ock för betryggande af Statens rätt och beredande af allmänhetens fördel etc.” Gr. Lagerbjelke har med mycket nit, i förvarandet af Statens fördelar och rättigheter, sökt att bespara K. M. all möjlig omtanka; men det må tillåtas mig betvifla sannolikheten deraf, att en enskild riksdagsman, om än utrustad med alldrig så stora anlag och lyckliga egenskaper, besitter den rikedom af erfarenhet, den mångfald af insigter, den omfattande blick isynnerhet, som K. M. med inbegrepp af hela sin ansvariga Rådgifvarepersonal, bör förmodas ega och i ökadt mått hafva genom regeringsärendernes handläggning sig förvärfva!. Jag tror derföre att, om R. St. till följd af den enskilde ledamotens begäran stadga några försigtighetsmått i en och annan del, så skulle det dock kunna hända alt den aktnings - 556 Den 29 Augusti f. m. värde ledamoten hade glömt bort (eller möjligen icke funnit) behofvet af ett oell annat dylikt, mera nödigt kanske än dem lian förordat. När derefter ärendet, på sådant sätt af R.
Ståndet i öfrigt gillat afslaget å det till befälets lönereglering äskade anslag, i32i r:dr 39 sk., hvaremot, med afvikande från Utskts förslag, Ståndet beviljat 2,335 r:dr 18 sk. såsom utgörande det erforderliga beloppet till fyllnad i gaget för det tjenstgörande manskapet eller till lika belopp med hvad manskapet af Wendes artilleri-reg:le åtnjuter; och att Utsk:s förslag om en sqvadrons frånskil jande från reg:tet och förläggande till Norrland ansetts böra förfalla. Frih. von Kraemer: Jag anhåller att R. o. Ad. ville förena sig i samma beslut, som PresteSt. fattat. Frih. Cederström, Jacob: För min del deremot instämmer jag med General Cederströms yttrande, och i begäran om afslag å Utsk:s betänk, samt bifall till Konungens nåd. propos. Jag är öfvertygad, att när PresteSt. erhåller del af det jemkningsbetänk., som StatsUtsk. åligger att framställa, Ståndet i denna punkt frånträder sitt förra beslut för att sig med R. o. Ad. förena. Gr. Horn, Claes Fredr.: Såvida den siste talarens afsigt är att vinna något af det begärda ökade anslaget för Kronprinsens Husar-reg:te, så tror jag ej det vara välbetänkt att yrka den af honom framställda propos. Jag skulle tro det vara rättast och till ändamålet mest ledande att förena sig med PresteStåndet. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Under åbero pande af min reservation, får jag förena mig med Frih. von 3 D e n ii Augusti e. m. Kraemer, med undantag likvisst af PrestSLs beslut i deri punkten, Sorn rörer en sqvadrons förläggande i Norrland. Elr Lefren, Joli. Pehr: I sakens nuvar. skick anser jag mig pligtig att förena inig i de siste talarnes åsigter; nemi. att förblifva vid hvad EhesteSt. beslutat.
Den 18 augusti har kungen meddelat sin, hemliga utskottets och statsrådets tillstyrkan att välja Johan Baptist Julius Bernadotte, furste av Ponte Corvo, till Sveriges kronprins. Då vi är fullkomligt övertygade om hans utmärkta egenskaper och dygder, har vi genom enhälligt beslut valt honom till kronprins den 21 augusti. Efter det han förklarat sitt samtycke att åtaga sig detta dyra kall, har vi fastställt en successionsordning, att prinsens manliga bröstarvingar äger rätt till tronen. Sedan han före sin ankomst till Sverige, uppfyllt de villkor som ställs på tronföljaren och avgivit sin försäkran, har vi den 5 november avsagt vår hyllningsed. Han kommer att kalla sig Carl Johan enligt den adoptionsakt, som förrättats på Drottningholm slott. Vi anhöll hos konungen att efter det alla riksdagsärenden var avslutade i Örebro den 18 oktober, avgå till Stockholm för att mottaga och hylla kronprinsen. Vissa grundlagsändringar uppsköts till nästa riksdag. Det gäller regeringsformen, riksdagsordningen och tryckfrihetsförordningen. Då denna riksdag av förklarliga skäl kom tätt på den förra, beslutades att sådana mål, som ännu inte hunnit avgöras och prövats efter förra riksdagen skall få tiden till nästa riksdag att utföras. Nu togs beslut endast i frågor, som oundvikligen inte kunde uppskjutas. Vissa bankärenden redovisas. Staten för kronprinsen och hans familj anslogs till 66.666 riksdaler. Löneförhöjning på 33 1 / 3 % till ämbetsmän i statlig tjänst. Finner utskottet av dessa protokoll, att någon statsrådets ledamot, eller någon för tillfället förordnad föredragande, uppenbarligen handlat emot rikets grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon överträdelse därav, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådan överträdelse, eller den vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande av någon upplysning, eller att den föredragande underlåtit att, i de fall, som 38 § av denna regeringsform förutsätter, sin kontrasignation å ett Konungens beslut vägra, då skall konstitutionsutskottet ställa en sådan under tilltal av justitieombudsmannen inför riksrätten, och gånge härmed som i 101 och 102 §§ om tilltal emot regeringsrätten föreskrives.
Det fins i sjelfva verket ingenting på tidningsmannabanan, som ej en qvinna kan göra lika bra som en man, men åtskilligt, hon kan göra bättre än han. » » Men detta lif har dock sina faror för en ung flicka, och Paris under andra kejsardömets tid måtte ej ha varit något synnerligen lämpligt ställe för en ung dam att på egen hand taga sig fram såsom journalist. » » Må så vara, men aldrig har jag varit utsatt för några större obehag, ehuru jag varit här både under kriget — 71 och kommunens dagar. Jagharströfvat genom Versailles gator sent på natten, då staden genomsvärmades af soldater, och trängde mig fram genom barrikaderna den 23 Mars 1871 till Hotel de Ville för att vara närvarande vid rådplägningen mellan kommunardernas ledare. Likafullt lefver jag ännu och är oskadd till lif och lem. Jag har aldrig gått beväpnad, ehuru jag under kriget lade mig till med en liten miniatyrpistol. Sinnesnärvaro, kallblodighet och en af okunnighet om faran alstrad oförskräekthet äro bättre än alla vapen. » » Men hur kan ni försvara den saken, att qvinnor skulle ha större framgång än män just på den banan? » » Emedan de få tillträde, der detta nekas män. Ministrar äro tillmötesgående mot en qvinna, då de skulle vara förbehållsamme mot män. Och så är det öfverallt, der man har att göra med män, ända ned till gendarmerna. Jag påminner mig just en af mina största triumfer, hvilken jag vann just på grund af mitt kön. Det var vid den stora debatten i Versailles den 24 Maj. Nästan alla utländska korrespondenter blefvo nekade tillträde, men Thiers, som alltid varit mig synnerligen bevågen, skaffade mig plats bland de fruntimmer, som fått biljetter till sammanträdet, i en griljerad loge, från hvilken jag kunde se och höra allt. Jag satt såsom fastnaglad på min plats från tidigt på morgonen till sent på natten, då debatten slutade och den nya regeringen var tillsatt, utan att göra minsta anteckning, men utan att ett ord undgick mig.
Till Mälareprovinsernas Hypoteksförening emot 4 procent ränta utlånte 9,100 Återstod af till G. O. Bäckström för inrättande af gästgifveri å Södermalm emot 4^ procent ränta försträckte 10,915 Till Pantlåne-inrättningens bedrifvande emot 4 procent ränta å 300,000 R:dr och 6 procent ränta å 20,000 R:dr 320,000 För inköp af f. d. Geijerska huset emot 5 procent ränta 59,305 Förskjutne Riksdagsomkostnader emot 5 procent ränta 14,650 Af Hamnoch Brobyggnadsfonden emot 4J procent ränta 430,300 7. 53. hvarefter återstodo räntelöpande skulder R:mt R:dr 1,251,300 19,887 20,850 39,672 1,331,710 987,508 56 344,201 1,513,914 844,270 669,643 hvartill komma tjenstemännens innestående begrafningshjelpsmedel, som vid 1860 års slut utgjorde 96,033 R:dr 87 öre R:mt, och hvarå ränta erlägges å 5 procent; och befinnes alltså vid anställd jemförelse, att den räntelöpande skulden blifvit under dessa fem år ökad med 328,757 R:dr 98 öre R:mt. Stockholms stad. Hamnoch Brobyggnadsfonden, m. m. 47 Genom realisering af stadens fastighetstillgångar kan dock ej skulden först blifva betald och derefter ett öfverskott uppstå, staden eller dess Drätselverk tillgodo, emedan af stadens fastigheter och tomter omkring jj-delar äro oumbärlige för allmänna municipala behof, så att endast en sjettedel är att anse såsom en kapitaltillgång, användbar till gäldande af stadskassans skulder.
Bevillnings-förordningen innehölle att »personlig skyddsafgift »erlägges utaf hvar och en i mantalslängd upptagen person, som, enligt gällande författ»ningar, skall utgöra mantalspenningar», men frän sistnämnda beskattning voro frikallade, genom Kongl. Förordningen den 8 Mars 1770, innehafvare eller brukare af hemman med mindre värde än 1,500 R:dr, torpare, backstugusittare, arbetskarlar, fiskare, drängar m. fl., som hafva fyra minderåriga barn, och, genom Kongl. Kungörelsen den 15 December 1854, alla backstugusittare och inhysesfolk utan undantag, samt den nuvarande lydelsen af Bevillnings-förordningens 1 § således kunde leda dertill, att alla dessa, hvilka hittills blifvit debiterade och erlagt folkskole-afgift, komme att derifrån befrias, Rikets Ständer mätte, i öfverensstämmelse med den åsigt, som vid 1844—1845 års riksdag, då folkskole—afgi ften beviljades, gjorde sig gällande, medelst antagande såsom allmän grundsats att hvarje arbetsför medlem i samhället bör genom personlig skyddsafgift i första rummet bidraga till det uppvexande, mindre bemedlade slägtets undervisning, besluta och hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om en sådan förklaring af Kongl. Kungörelsen den 13 Mars 1846, att den till folkundervisningens befrämjande stadgade afgift af 40 öre för man och 20 öre för qvinna bör utgå så väl af dem som utgöra mantalspenningar och personlig skyddsafgift, som ock af alla andra mellan 18 och 60 års ålder, som äro arbetsföre och som icke för fattigdoms skull måste befrias från alla af gifter; och har, uti ett sedermera till motionen gjordt tillägg, herr Doktor Sandberg der jemte framställt angelägenheten af en så skymdsam ärendets behandling, att den ifrågaställda nådiga förklaringen kunde vinna tillämpning redan för det innevarande året.
På grund häraf, och då genom de af Comiterade föreslagne åtgärder i allmänhet bör erhållas erforderlig och tillförlitlig controll derå, alt utskylder icke obehörigen lill rest föras, anse Comiterade det hvarken vara af verkligt behof påkalladt eller lämpligt, att bestämd föreskrift bibehålles om restransakningars företagande, när restantierne uppgå till något visst belopp, utan synes det böra vara till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes pröfning öfveriemnadt att vidtaga sådan åtgärd, då serskilda omständigheter dertill kunna föranleda. Denna förändring kan 177 dessutom icke vara förenad med någon våda för Staten, enär underlåtenhet af berörde åtgärd i de fall, då den vore af behof påkallad, naturligtvis komme att till laga ansvar föranleda. 1 afseende å indrifning af utskvlder och böter påförde per5i-J,0m f«l's"diadt ° it* -ii i stadgande angående at söner, som bortllyltat llran skattskrilnmgsstallet, ulan alt om degärder i afseende a bot tras vistelseort upplysning kunnat erhållas, finnes för närvarande, flyttade personers krogenom Kongl. Brefvet den 14 November 1811 och Kammarafrifning' 01' Collegii derpå grundade Kungörelse den 13 Januari 1812 jemte llere sedermera meddelte beslut, stadgadt, att dylike personer böra öfver hela Riket efterlysas och afskrifning af deras utskylder icke förordnas förr, än natt och år förflutit, utan att någon underrättelse om den restskyldige vunnits. Då dessa efterlysningar i de flesta läll komma att afse personer, tillhörande arbetsklassen och å hvilka uppmärksamheten föga fästas, är det lätt funnet, hvad äfven erfarenheten bekräftat, att ganska sällan något vinnes med dylika åtgärder, hvilka likväl förorsaka betydligt besvär. Om Comiterades förslag, angående de personella utskyldernes uppbärande höstetiden, varder gilladt, torde för öfrigt de fall, för hvilka berörde stadgande är meddeladt, mera sällan förekomma. Af dessa skäl anse
Det var svårt för henne att se d e t onda hon vållat, att höra Gudruns klagan. Ve böd hon öfver den mö, ' som lärde Gudrun att grata och som bröt hennes tungas band. Nu kunde Brynhild få yppa sitt hjerta, nu bands hon ej langre af nigon hänsyn. Den ' man hon älskat kunde hon ej f; ega i lifvet: det otillåtna grep hon aldrig efter. Men i döden var han hennes, der nådde dem ej norners dom ' slut. Det var till honom hon gifvit sig, höge kungen, som guldprydd satt på Granes bogar: ej äro edra ögon så adla som halis.&gt; wEn jag älskat, och ingen iner.&gt; I lifvet hade hon böjt sig för pligten:, ej höfs hustru att, i hugen flyktig, i lifvet ega en annans man., Men nu hade hon löst gåtan: döden skulle gifva dem hvarandra. Det förutsätter visshet om Sigurds kärlek till henne: derom tyda afven Sigurds sista ord, d2 han i dödsstunden förklarar, att han ej grep in i Gunnars rätt, ej svek svurna eder. Han hade alltså behoj9 hafva denna rätt och dessa eder i åtanke. Nar Gunnar förnam Bryninilds afsigt att följa Sigurd, vardt han högligen bedröfvad och försökte allt att afstyrka henne. Men hon höll från sig en hvar, lat sig ej lockas från langa färden. Gunnar bad Högne om råd i den stora nöden och bad honom med alla hans man stiga in till Brynhild och hindra henne, tills samtal bragt henne till sans.&gt; Men Högne svarade, att, ingen ma locka henne f r h långa farden, och måtte hon aldrig återvända., Sorgsen gick Gunnar åter in till Brynhild, som delade ut sina skatter och ordnade för döden. Tärnor och tjenare dråpos, enligt tidens sed, för att med Sigurd och Brynhild inträda i Valhall: stort följe, kostbart utrustadt, var, ärofullt. Sex af Brynliilds tärnor och åtta af hennes svenner vor0 nu dräpta.
IV.o 41- då Skiftes-Stadgan icke påbjuder andra grunder för jordens uppskattning och bestämmandet af dess inbördes jemförliga förhållande, än de, hvilka i följd af Storskiftesoch Enskiftes-Författningarne förut •varit gällande och funnits uppfylla ändamålet ; då det åligger Landtmätaren och Gode männen, att, efter rådplägning med delegarne, verkställa graderingen efter bästa öfvertygelse örn jordens godhet och den behållna afkastning, som deraf kan vara att påräkna, dervid någon allmän, på serskilda jord-arters urskiljande grundad regel, ehuru tvifvelsutan innefattande en nyttig hjelpreda till ledning och bestämmande af ett säkert omdöme, likväl svårligen torde kunna såsom Lagstadgande till allmän efterrättelse påbjudas; då Förrättnings - männen icke synas kunna undgå, att, i händelse delegarne enhälligt förena sig om taxeringen, dervid låta bero, men deremot måste vara Skiljesmän , i fall stridiga meningar delegarne emellan derom uppstå, och således egentligen endast i delta fall utöfva den dem tillagda beslutande rätt; då, på sätt förra Betänkandet innehåller, den förändrade beräkningen af gra - Lag-samt Allni. Besv. o. Oec. Lisk. Uti:
Termometern hade sjunkit till 10 12 grader - men. h3.r slbr en torr vnrm luft elnot, oss, och vid luiddngstiden hafva vi 25 grader nrmr. 411a trait st8 just nu i sin saftigaste gronska, rosorna blomma ocli otaliga andra buskviixter - hittills for oss okiinda - prunka rned granna blow mor, hafvet djupt under v h a fatter ligger stilla som en ljusblil matta, invafd rned silfverglitter. Vi bo i ett stort luftigt fiirsta klassens hotell, belaget p % stadens hogsta platl, diirifrln man har en hiirlig utsikt ofver XIedelhafvet och dess knster. Hvilken underlig juldton, fjarran frln alla de r&amp;ra och fjiirran frBn allt som darhemma karaktiiriserar v8r midvintersfest! Sedan vi efter den besvarliga natten om ' nord h~iltlt ut en stund i skona breda franska s h g a r - sedan fyra mlnader tillbalm ha vi ej legat s&amp; godt - de spanska ullmadrassema plruinte nib mast om potatisshkar fast rned mycket mera lif i sig - f H r i till viigvisare en ung arab a£ hotellets folk, Stambuli, rned stora milda ogon, och sB bar det af ut pfi upptacktsfard i okanda regioner - in i arabkvarteren. I Oran, liksom ofverallt i Algeriet, finns en bestamd gram rnellan europ6ernas och arabernas omrlde. Den europeiska delen liknar hvarje mnan fransk prorinsstad - naturligtvis utan alla historiska minnesmiirken. Den arabiska staden bter det, som viicker virt intresse, dB den iinnu alltjamt Br oberord sf vasterlandsk kultur.
Vidkommande derefter den af Kongl. Majit äskade tillökning i Institutets nuvarande anslags-summa, får Utskottet anmäla, att, vid granskningen af den föreslagna aflöningsoch utgifts-staten, Utskottet icke funnit något att anmärka emot de derutinnan upptagna belopp; dock hemställer Utskottet, att af den åt Föreståndaren till 6.000 Ridr och åt Kemie Professorn till 4,500 Ridr föreslagna aflöning, 5,000 Ridr för den förre och 4,000 Ridr för den sednare må utgöra lön och återstoden, eller 1,000 Ridr för Föreståndaren och 500 Ridr för Kemie Professorn, utgå såsom hyres-ersättning, intilldess den nya byggnaden blifver färdig och bemälde tjenstemän då derstädes erhålla boställsrum. Anslags-tillökningen för Institutet blifver alltså 28,350 Ridr; och tillstyrker Utskottet - 64 Ståts-Utskottets Utlåtande M 122. att anslaget för Teknologiska Institutet må med sagde belopp förhöjas. 32.
Jag vili icke, likasom han vidlyftigt upgifva de skäl, som dertill bestämma mig, de finnas der han redan anvisat dem. Hr Den 11 Februari. 4C5 Hr Bergenstråle, Claes: Utsk. har utgått ifrån den synpunkten att de 5 dagar, som förut varit föreskrifna, utgöra en vida längre tiderymd nu, än på den tid då författningen stiftades, emedan dc lätta kommunikationer vi nu ega göra, att man kan färdas på stimma tid nu vida längre än man kunde innan dessa lättade kommunikationer funnos. Dessutom har med den nuvande tillåtelsen af 5 dygn, säkerligen ej varit afsedt för uträttandet af affärer, utan endast för nöjet eller något annat icke vigtigt ändamål och i fall man skulle göra den föreskrift, att 14 dagars vistande öfver gränsen vore tillåtet i och för uträttande af affärer, hvem kan väl då ansvara för att 14 dagar vore dertill mera tillräckliga än 5 ? Jag tror icke att det förtjenar göra någon ändring i deri föreskrift, som i detta afseende hittills varit gällande. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Jag her att få fästa upmärksamhelen på ännu ett skäl att taga motionen i närmare öfvervägande. Den ifrågavar.-de författningen tillkom nemi. på en lid, då det knappast var möjligt att från någon annan Svensk ort än Skåne öfverresa till Kontinenten, och således kunde den ena embetsmannen då icke anses vara af det anmärkta stadgandet mera gynnad än den andra. Men sedan kommunikationerne genom ångbåtstrafiken numera förbättrats, bar detta förhållande väsentligen förändrats, ty nu kunna endast embetsman i de södra otterne med någon fördel begagna sig af den i författningen medgifna rättigheten, då de Heste öfrige deremot icke kunna det, på annat sätt än derigenom att de med upoffring af tid och kostnad först landsätta sig i Skåne. Om t. ex. en embetsman i Stockholm hade någon angelägenhet, som gjorde för honom nödigt att hastigt med ångbåt öfverresa till Kontinenten och genast åter, skulle han icke ulan serskildt nådigt tillstånd kunna det, emedan den korta tiden af 5 dagar, som för en sådan resa från Skåne äro tillräckliga, icke äro det från Stockholm.