Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1077 ändamål, och han, i händelse olyckor vållat hans obestånd, emot fordrindsegares obilliga harm eller hämdlystnad kan, genom sitt försättande i Cessionsti llstånd, påkalla Domarens pröfning, huruvida han må ur J3y sä t tn i ngs-liii ck te t entledigas; anser Utskottet, då hvarken Motionärerne uppgifvit eller Utskottet tilltror sig kunna föreslå något annat nog verkande tvångsmedel emot tredskande, vårdslöse och bedräglige Gäldenärer, Lagens stadgande om Bysättning icke höra upphäfvas; äfvensom, då ändamålet med Bysättning: Gäldenärs förmående att betala sin skuld , fort-, får intill dess han förnöjt sin fordringsegare samt det ej lär ligga ipom gränsen af Domares och Executorers Ämbetsbefattning att bedöma till hvad mål yrkad bysättning kan Inda, eller om anledning är, ntf undangömde tillgångar derigenom kunna framtvingas; Utskottet icke finner skäl att tillstyrka bifall å de gjorde förslagen, att viss tid borde bestämmas, utöfver hvil-? ken Gäldenär ej skulle få hållas i bysättnings-liäckte, samt att en vidsträcktare pröfning än nu är medgifven , om och när detta tvångsmedel skulle ege rum, borde åt Domaren öfverlemnas, lieldst, i förra afseendet, någon rättvis och billig grund för en sådan tids bestämmande ej lärer finnas, då samma tidlängd skulle verka mycket olika i män af Gäldenä^ens medborgerliga förhållanden och moraliska bildning, samt, i det sednare, enskild känne - io78 Lagutskottet: Betdnkanden. dom eller Öfvertygelse om Gäldenärens hederskänsla merendels skulle utgöra enda grunden för afslag eller bifall till yrkad Bysättning, Ej eiler anser Utskottet det vara med rättsbegrepp förenligt, att en. Borgenär, som redan är lidande derigenom, att han icke kan utbekomma sin fordran,.
Landtmis nu gjorda erinran, grundad på det beslut, som R. o. Ad. föregide plenum lättat, får jag anmäla, det jag, för min del, ämnar föreslå några mindre betydliga tullsatser å följande varor, nemi. fläsk, ost, smör, spanmål. malen och omalen, samt tackjern; och som jag förmodar, att, alla dessa artiklar ej komma att föredragas på en gång, anhåller jag att få vid hvar och en särskildt göra den framställning, jag finner af nöden. 1 afseende fi den första af de nämnda artiklarne, eller fläsk, ber jag att få erinra, att då en vara, hvilken som helst, så vida den skall kunna produceras, nödvändigt måste stå i visst förhållande Den 2 Juni e. m. 31 till produktiöns-kostnaden, så anser jag att fläsk icke står i något sådant förhållande. Vi hafva i Stockholm under sednaste vinter haft erfarenhet deraf att fläsk af god beskaffenhet sålts till 5 å högst 6 rdr Lisp. Detta är ett pris. till hvilket det icke kan af någon landtbrukare med fördel produceras. Jeni (ores detta pris med pri set å kött, så visar sig det förhållande, att köttet, som varit sämre än vanligt, lill följd af betets beskaffenhet, och ehuru kreaturen sålts till vanpris, dock i Stockholm icke stått Ingre, än 6 rdr 32 sk., och i närvide stund 7 rdr 5 0 öre pr Lisp. Att under sådana förhållanden importen af fläsk skall årligen tilltaga är otvifvelaktigt, ty en klok landthushållare upföder icke svin under utsigt att få köttet dåligt, betaldt. Vi kunna icke, enligt min öfvertygelse, i detta, lika litet som i något annat fall, förbise de ofördelaktiga konjunkturer, hvarunder Sveriges landtbrukare stå i fråga om all produktion. I andra länder, der m^n har stora bokoch ekskogar, upföder man svin, utan att det kostar någonting. Så icke här; ty äfven der bokskogar finnas, veta vi, att de icke lemna tillgång på förenämde gödningsmedel, annat än under vissa år.
Närvarande: H. E. Justitie-Stats-Ministern, Herr Grefve Sparre. H. E. Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne, Herr Friherre Stjerneld. Statsråden: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt, Grefve von Platen. Chefen för Finans-Departementet, Statsrådet Sandströmer, uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut fattade beslut, uppsatt förslag till nådig proposition till Rikets Ständer, angående eftergift till förmåu för Trelleborgs attigvård af ett kronan tillfallet danaarf efter aflidne Postmästaren A. Wallvik. 14 Kongl. Majlis Nåd. Proposition, JVT 17. Kongl. Maj:t behagade i nåder gilla berörde förslag samt befallte, att nådig proposition skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständer afgå, sådan den finnes protokollet bilagd. Ex protocollo, C. Hallberg. Ank. till Eip.-Utsk. d. 9 Dee 18S0, kl. <1 f. ra. Kongl. Majlis Nådiga Proposition till Rikets Standerangående eftergift, till förmån får Sallerups församlings fattigvård af Kronans ratt till ett efter aflidne Husmannen Nils Hansson Modig fallet Danaarf. Gifven Stockholms Slott den 15 November 1850. Hos Kongl. Majit har Dess Befallningshafvande i Malmöhus län till nådigt bifall i underdånighet anmält en af fattigvårds-styrelsen i Sallerups socken och Oxie härad al berörde län framställd anhållan, att, sedan Husmannen Nils Hansson Modig i Östra Kattarp af nämnde socken, utan arfvingar afiidit, samt, af sådan anledning Oxie Häradsrätt, genom Utslag den 4 Februari innevarande år, förklarat det behållningen af den afl i d nes qvarlåtenskap, uppgående enligt verkställd utredning till 127 riksdaler 20 sk. 2 rst. banko, borde, såsom danaarf Kronan tillfalla, Kongl.
Dessa, ehuru ganska betydliga, skola visserligen icke lemna särdeles stor tillgång för ihopsamlande af någon ny fond, om de skola medtagas till bestridande af alla de extra ordinarie utgifter, som Sländerne vid denna riksdag beviljat alt intill den nästkommande utgå; men jag betviflar högeligen, att det skall kunna låta sig göra att träda så nära in på möjligheten af hvad som kan verkställas, och sålunda blottställa Coniord för uppsägningar på en gång af en större massa af räntebärande papper, hvarigenom crediten för de inrättningar, som utgifvit dessa papper, skall pericliteras. Jag antager således, alt Sländerne i den slutliga åtgärden rör:de linanceregleringen k om ine att stanna i sådane beslut, som förutsätta en successiv realisation af dessa räntebärande papper, så att vi torde vara samlade vid nästa riksdag innan de hinna realiseras, och att sålunda fiir Riksg.cont. ingen fara att ej kunna anskaffa medel tilt lilla credilivel kan uppkomma. För öfrigt synes det mig vara någonting ganska oskyldigt, om Sländerne skulle vilja besluta nu, likasom vid förra riksdagen, att, om något öfverskott uppkommer, skall derutafafsättas eli så och så stort belopp till bildande af en fond för det stora credilivel. StatsUtsk. har nu erfarit huru hvarje sparad styfver varit välkommen, och det skadar ju icke att ett blifvande StatsUtsk. får göra samma behagliga erfarenhet. Jag förenar mig således med Hr von Hartmansdorff, att Ulsk:s hemställan mätte förbigås, och målet derigenom förblifva i samma skick, som det var vid den sistförflutna riksdagen. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Hvad jag emot fö revarande betänk, bar att anmärka, dä jag åt mera sakkunnige öfverlemna!1 de öfriga frågorna, inskränker sig till följande.
Sä wida det är rigtigt och högsi magt päliggande, att Staken bör äga oswneiig säkerhet för åtnjutandet af dess ifrägawarande intägt utan mistning ost) försnillning, och om icke inindre angeläget är atr utestänga tillfället och fresielscn för tillgrepp, än art aflägsna alla sädane anledningar, som kunna blottställa redelige tjenstemän för milanka ester oförtjent siugga, anser Utskottet till »vinnande af desse ändamål aldeles owilkorligen növwändigt, att Cort» trollen för Chartä-Sigillakä - W-wket sättes pä eu hel annan fot, samt att upbörden och försäljningar af Chartor stiljes frän det Contoir och de Ämbetsmän, hwilka med stämrlingen hafwa befattning, och att någon extra stämpling hädanefter icke blifwer tillälen, uran hwar och en förbunden att antingen strifwa sina handlingar ä behörig Charta eller dem dermed belägga. — I sammanhang härmed har äfwen Utskottet Ull särskildt Protocoils-Utdrag, hwilket nu wördsammast äberopas, hemstät dr, dels om ej alt det papper, som erfordras till Charta - Sigillatn stulle kunna bekommas frän Banquens Pappersbruk och der tillwerkas med wisst märke, tecken och artat, jenne Zzs Den Z Zebruarii. jemte intryckt valeur för de tillamnade olika Charlot, hwaraf sä Mycket som skulle tjena kill Bilags-Chartor borde för besparing och pä der Banquen desto häldre
Då det till 5 Il:dr 16 sk. il r:st. beräknade anslaget till Ladan vid Isala, hvilket, af lika skäl, bör såsom ärligt bibehållas, redan är i spanmål bestämdt, fordras dervid ingen annan åtgärd, än föreskrift om dess framtida liqviderande efter medelpris, i enlighet med hvad angående andra dylika anslag varder stadgadt. Vidkommande anslaget lill Runna qvarndamm, hvarför lösen ej kan ifrågakomma, så länge qvarnen har krono natur; så synes dess försvinnande ändamålsenligast kunna sålunda beredas, att vid blifvande förvandling af qvarnens ränta ifrån dess dervid beräknade medelvärde afdrages de anslagne dagsverkenas värde, enligt medelpris för lika tid, samt qvarnräntan således för framtiden utföres till det derefter uppkommande nedsatta belopp. 4:o. Räntor och Tionde, som tillgodonjutas i följd af vissa hemman åtföljande besvär. De betydligaste af hit hänförlige anslag utgöras af Rusthållsoch Augmentsräntorna, hvilka, enligt ofvanomförmälde Uppgift, år 1844 beräknades: För Arméen till . och för Flottan till 662,289: 15. io. 46,965: 13. 7. {lii/, lill K. 31. Nåd. Vrop lill It. St. dr 18 4j) tillhopa 709,254: 2 9. 5. 13 98 I afseende å Rusthållens egna räntor kan naturligtvis någon förändring icke ifrågakomma, då frihet för deras utgörande åtnjutes lör rustningens upprätthållande; och Comiterade hafva redan i det föregående yttrat sig, angående deras fortfarande upptagande i Jordebok och Räkenskaper, för alt under behörig anordningstitel afföras.
Rdr och af militie-boställs-kassan 6,466| Rdr 32 sk., eller tillsammans 51,328 Rdr 32 sk.; vid hvilket förhållande, och då således aflöningen för Kongl. Kollegii utginge af flere särskilde fonder, hvilka alla med undantag af förenade mötes-passevolans-fonderna njöto stats-anslag, samt deraf följde, att hela aflöningsbeloppet icke på ett ställe blefve synligt, Revisorerne, för vinnande af detta ändamål, ansett, att det å Riks-staten för Kongl. Kollegii aflöning uppförda anslag borde ökas till hela det derför, utöfver förenade passevolans-fondernas bidrag, 3,100 Rdr, erforderliga belopp, och anslagen för de öfriga fonder, som till aflöningen lemnade bidrag, förminskas med dessa bidrag motsvarande belopp. Då emellertid på sätt Kongl. Krigs-kollegium uti dess, i anledning af sistbemälde Revisorers ofvanberörde framställning, afgifna underdåniga utlåtande upplyst, det af Revisorerne åsyftade ändamål, eller hela afiöningens sammanförande och synliggörande på ett ställe, redan blifvit vunnet såmedelst, att från och med år 1852 samtliga kassor och fonder, som till Kongl. Kollegii aflöning bidraga, aflemnat sina årliga tillskott till Kongl. Kollegii aflönings-afdelning, i hvars räkenskaper hela aflönings-belöppet, samt hvad deraf under året blifvit anordnadt, på ett ställe igenfinues och lill hufvudbeloppet utvisas, hemställer Utskottet, att hvad Revisorerne i förevarande hänseende anmärkt och föreslagjt icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. ' . § » (1853 års Rev. Ber. pag. 51, förkl. pag. 178.)
Däremot tror j a g knappast, att våra unga flickor behöfva bibringas m o d att trotsa det konventionella. Det kunde visst få den i grund o c h botten tamaste lilla landtflicka att begå allehanda excesser o c h extravaganser blott för att slippa ifrån den förhatliga o c h fula klicken att blifva stämplad s o m konventionell. Arla. * f Evelina Fahnehjelm. Efter en långvarig, tärande sjukdom afled den 23 dennes härstädes fröken Evelina Fahnehjelm, föreståndarinna för den väl renommerade Wallinska flickskolan, i en ålder af 59 år. A n n u minnas n o g våra läsarinnor, hur den nu bortgångna framstående lärarinnan den 1 mars i år vid en anslående fest å Grand Hotel hyllades m e d anledning af sin långa o c h framgångsrika verksamhet o c h vid detta tillfälle fick mottaga medaljen » Illis quorum meruere lab o r e s ». Redan då sjuk, förmådde h o n aldrig m e d full kraft upptaga sitt arbete, m e n stod ändock till det sista kvar m e d sitt namn i spetsen för den bildningsanstalt, åt hvilken h o n ägnat sin bästa kärlek. Fröken Fahnehjelm var en i många afseenden framstående kvinna o c h i besittning af mindre vanliga representativa egenskaper, s o m bland annat förskaffade h e n n e en ledamotsplats i Nikolai församlings skolråd från 1891. » Elis Emil *, den kända författarinnan fröken Emelie Hackséll, afled i söndags i Strengnäs i den h ö g a åldern af 86 år. D å h o n år 1892 fyllde sitt åttonde decennium, bragte vi Idun både hennes por-trätt o c h lefnadsteckning (se n r 26, nämnda årgång), till hvilka vi n u hänvisa. Ett gammalt Simrishamnsoriginal skattade i måndags åt förgängelsen då handelsidkerskan Soji Andersson, 74 år gammal, slutade sina dagar. på hörnet », under hvilken benämning hon alltid gick, då hennes affär var belägen i ett utskjutande hörnhus.
Den andra Kungsgården eller Wisborgs Kungsladugård är sedan år 1794» med säterifrihet, på 5o år, donerad till framlidne Öfversten af Klint och dess arfvingar. Ett bland vilkoren dervid är underhållande på ladugården af 100 får af bättre race, hvilkas uppsättning af kronan bekostats, och skola fulltaliga aflemnas vid kungsgårdens altiädande till kronan. Hvarken något säteri eller frälse-liemman finnas i länet. Af uti länet år 1827 hefmteliga *4 Tedels mantal kronohemman åter - står nu mera endast I2i||:dels mantal, oberäknadt kungsgårdar: Civila boställen och bohemman, utgörande 15 Jr mantal; Ecclesiastik» boställen 48 | mantal; deraf äro prestgårdar och annexhemman 44 oc^ 4 3 mantal Kapellansboställe. Tvenne betydliga intagor äro gjorda å Krono-allmänningen Jägarebackarna i Lau socken, hvilkas behörighet är af tvetydig beskaffenhet. Krono-allmänningen Bodoch ÖsterUdd i Nähs socken, som enligt Eders Kongl. Maj:t KammarCollegii Circulaire-bref den 14 April 1824 föreskrifver försäljas, bar den 5:te October 1882 blifvit skattlagd och i lotter fördelad. Af det betydliga antal från hemmanen af söndrade lägenheter, hvilka till en stor del tillkommit genom förpantningar för penningelån, torde ganska många befinnas, hvarmed icke blifvit i den ordning förfarit som Kongl, förordningen den i^rde December 1827 föreskrifver. Med undantag af kungsgårdarne finnas icke i länet flera hemman tillhopa under samma namn eller vanliga byar, utan endast som här kallas gårdar, hvaraf högst få öfverstiga 2:ne mantal. Utom med afseende å Byordningar, hvilka i allmänhet äro faststälde sockenvis, finnas här inga andra bya-bg än de grannar som bo på särskildta lotter, uti hvilka en gård kan vara fördeld. Af i lotter klufna gårdar, hafva de flesta undergått storskifte eller laga skifte.
När det budades till middag, såg han förlägen ut, i matsalen fans han icke, men när jag kom på däck igen, stod han der lutad mot relingen, med en nytänd cigarr i munnen och blickade drömmande ut i regndiset. Ett romantiskt temperament synbarligen. Han står och njuter af att vara fattig och nödgas försaka. Hade han haft pengar till mat, skulle han haft denna njutning mindre. Nu känner han sig stolt och ädel vid sin tvungna försakelse. Han är den misskände hjelten i en vacker berättelse. Hjeltinnan kommer just uppför trapporna. Hon är rik och har råd att äta. Det är det, som gör henne intressant. Och så är hon mörk och minner om södern, fantasiens och drömmarnes soliga söder. Och hon ser utländsk ut i sin resmössa af siden. Hon minner om den vida verlden, den sköna, härliga verlden med dess vinkande äfventyr och dess lockande möjligheter – den okända verlden, dit barnets och ynglingens hela längtan står. Han kan icke dölja sin beundran. Hans blickar hänga fast vid hennes ansigte och det är för hennes skull, han går så illa åt cigarrerna. Jag vänder mig om och ler – ett öfverlägset, blaseradt löje. Hur han drömmer nu, fint och skärt. Han är just i de åren. Man har lärt honom tro på »kärleken» – ett mystiskt ord, som genom sin blotta klang sätter hans nerver i dallring. Han går i ständig feber. Han kan icke se en kvinna som är ung, utan att fråga sig sjelf: är det henne, jag skall komma att älska? Hvarje minut känner han sig andligen på pulsen, och minsta förlupna känslostämning fyller hans hjerta med underliga aningar och kommer det att slå med fördubblade slag. Kärleken är stor och imponerande; den höjer, den förädlar. Den gör uslingen ädel, stackaren modig och den svage stark. Kärleken är en mäktig lidelse. Den varar öfver lifvets gräns, den är starkare än döden. Den kan flamma upp i lågande passion och är då sublim. Men dess högsta form är dock den, som »kan allt försaka», Den höga kärleken är själens prerogativ. Den höga kärleken är osinlig och fin.
Ehuru åtskilligt mera af hvad emot Instruktm blifvit anfördt, lätteligen skulle kunna vederläggas med facta, som icke blifvit af föreg:de talare åberopade, inskränker jag mig att yrka bifall till Betänk:t, för att, icke vidare uptaga R. o. Ad:s tid. Hr Akerman: Min fåordighet förra gången jagyttrade mig bar tillskyndat mig ett hardt tillmäle af den talare, som näst derefter upträdde. Han sade nemi., att jag hade lösligt behandlat frågan. Det är möjligt att denna åsigt delas af Husets öfriga medlemmar; och jag ber i sådant fall att få erinra, att, då jag icke har den förmätenheten att tro mig kunna genom långa anförarden vinna och bibehålla It. o. Adis upmärksambet, jag gjort mig till en regel, att vara så kort som möjligt i mina yttranden. Jag trodde således äfven den gången, att, då jag till en början förklarade Utsk. hafva fullständigt utvecklat skälen för sitt Betänk., det icke tillhörde mig annat än att tillägga något ur min egen erfarenhet. Denna erfarenhet har emellertid ej kommit den värde talaren till godo. Han trodde nemi., att stadgandet i 24 §:n af den gamla Instruktm gällde ensamt för det fall att någon tjensteman var på balans, och att Landsh:n således kunde med en sådan förfara likasom med andra personer, som gjorde sig skyldiga lill brott. Jag får då uplysa, att i det särskildta fall, som inträffade under det jag var Landsh., och som jag tog mig friheten omnämna, det i afseende å LandsSekretrn icke var fråga om upbörd, utan härledde sig från andra skäl, dem jag dock icke nu vill omtala, då mannen är död för 15 år sedan. Beklagligen var jag icke vid mitt tillträde af Landsh:geEmbetet så lycklig som Hr von Troil upgifvit sig vara, att nemi. hafva all anledn. till belåtenhet med LandsSekretrn och LandsKamerm, ty jag såg mig innan kort försatt i den högst bekymmersamma nödvändigheten, att tillämpa 24 §:n i hela dess vidd.
Vår unge tullskrifvare hade under de sista fyra åren skjutit upp och blifvit en vacker och välbildad karl, hvars hela yttre stämplades af hvad man i allmänhet förstår med ett städadt skick. För öfrigt låg uttrycket af hjertlig godhet i hvarje af hans anletsdrag; och det var blott öfver pannan en fin åder korsade sig, hvilken tycktes tillkännagifva att en gång, då lifvet tedde sig i andra gestalter, kraften och den fasta viljan ej skulle låta qväfva sig af hjertats mildare känslor. Arve stod denna afton vid en graf, åt hvilken hans känsliga och deltagande sinne offrade en vänlig gärd af saknad. Det var hans förtroligaste bekantskap i staden H–, den fattiga fru Carlmark, som hvilade under den lilla kullen; och vid bekymret för den moderoch värnlösa Josefina sammanpressades Arves hjerta af oro. Fåfängt sökte han utgrunda något medel, hvarigenom han kunde vara den öfvergifna till väsendtlig nytta. Då Arve skref det i föregående kapitel meddelade brefvet, var det öfver Josefina han sörjde: hon var då sjuk. Men ungdomsblomman spirade åter fram, och efter några veckor gick Josefina uppe; dock snart nödgades mor och dotter ombyta sjukrol. Fru Carlmark neddignade på sin ofta tårfuktade bädd, för att ej lemna den. Hela vintern och våren arbetade Josefina, och led och stred med fattigdom, bekymmer och sjukdom. Men hennes krafter sveko ej, så länge ännu lifsgnistan dröjde hos den älskade modern. Under denna tid gick Arve nästan hvarje afton till de bedröfvade; och vid den långa, bittra pröfningen lärde han rätt känna och värdera Josefina. Hon var ingalunda det svaga, pjunkiga väsende hon syntes, så länge hon ej behöfde anstränga någon annan kraft än den fysiska. Lemnad att ensam uppehålla och vårda en dyrbar mor under hennes långa, trånande sjukdom, visade Josefina genom sin ihärdighet, sin skicklighet och sitt jemna, tåliga lynne, hvilket aldrig nedsjönk till klagan, en sinnesstyrka, som allt närmare fästade Arve, ehuru hans känslor aldrig antogo en varmare natur, än vänskapens och den lugna välviljans.
Då de tankar i dessa ämnen, hvilka Utskottet fattat och uttryckt, blifvit af andra Parter bestridde, lärer afgörandet till slut icke kunna tillkomma någon annan än Domare-Magtens pröfning. Gref ve Mörner .■ Jag utbeder mig endast få tillägga, i anledning af hvad Friherre Anckarsvärd nyss anförde*. att jag icke sagt att de försträckningar, som af Discont-Cassan kunde lemnäs till Canal-Byggnaden skulle vara obegränsade. Jag tror de äro begränsade genom sjelfva Sakens natur, då Arbets-Planen för hvarje år» ' tillika med de dertill anslagne Summor, äro förut bestämde, och frågan endast kan blifva om mindre betydliga tillskott. Grefve von Lantingshausen, Albrect.- Jemte det jag instämmer uti de af Grefve Mörner nu Jemnade upplysningar, anhåller jag att hvad Grefve Mörner i dag uti förevarande ämne anfört, måtte, ehuru Herr Grefven sådant icke begärt, likväl få åtfölja den återremiss af Betänkandet, hvilken troligen kommer att äga rum. Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg devid BanCo-Utskottets Betänkande framställde Anmärkningar hindra detsammas antagande, samt på så - Ven 23 April. 301 dan grund behagade Betänkandet, jemte Anmärkningarne till Utskottet återremittera. Ropades Ja. Föredrogs å nyo Constitutions-Utskottets den 10 dennes aflåtne, samt den 18 i samma månad på bordet lagde Memorial, i anledning af Herr Hertzenhjelms, Carl, till Utskottet remitterade Anmärkning emot Stats-Rådet samt Föredraganden af Handelsoch Finance-Ärenden. Friherre Anckarsvärd , Carl Hinric.- Uti Constitutions-Utskottets Memorial, rörande Herr Hertzenhjelms Anmärkning förekommer det ovanliga, att Utskottet anser sig icke kunna denna Anmärkning serskildt till pröfning upptaga , och som skäl dertill föregifver att Ut-i skottet redan fattat sitt beslut i ämnet.
November rörande ofwan anförda ämne i underdånighet hemställt, har Kongl.Maht, efter Högste Domstolens och Lrsts - Rådets hörande, ril Riksens Ständers öfwerläggning i Nader framställt, det stadgas matte, at ransakning öfwer - n8 Den 2 Mars. iver hacktade personer, som inför Stads-Domstol ställes för rätta, borde företagas sist inom atta bagar frän den, dä arresteringen med orsaken bertil blifwit hos Domaren behörigen anmäld, sa framt den häcktade genom wederbörandes föranstaltande til Staden ankommit, samt at Oräinaris Domare a Landet, da han får underrättelse om et til hans åtgärd hörande brottmål, hwaruci nägön person ar häcktad, och han i anseende til Laga hinder, finner sig icke kunna inom rrenne weckor undersökningen företaga, genast ivid berörde underrättelses undfående bör sadanr anmäla hos ÖfwerDomstolen, som efter föregången pröfning af de upgifne hiydren, derest de godkännas, äger förordna en skicklig och pålitlig Lxirs Domare inom Domsagan eller derinwid, om tilgang dertil finnes, eller i annor händelse någon annan, och hwilken da kommer at, under förrättningen, af allmänna medel åtnjuta ssjuts för Twä hästar samt En R:d. i Dag-ti3ck-imente; men som pä Gottland^vch i be Norra Domsagorne uti Westerbotten, Ångermanland och Jemtland, hörande under Swea HofRätt, samt den af Lagmannen Lundli» innehafwande De msaga uti Wermeland, under Götha HofRätt, dels cominunicrttion ernellan Under-Domaren och Hof-Rätten gar längsammare, dels Domsagorne äro synnerligen widsträckte, har Kongl. Maj:t welat i Nader förestå, ar, derest personer af förenämnde egenskap uti berörde Domsagor finnas eller ock wore hugade at begifwa sig dit, samt ätaga sig ar derstädes qwarbliswa, förse dem med förordnande at, när Oi-clmaiie