Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende å denna del al' helgonskylden, torde således något vidare yttrande icke erfordras; och som den öfriga delen deraf för närvarande användes till klockarnes aflöning och torde vara dertill erforderlig, samt, i händelse densamma skulle upphöra att n■ gå i och för delta ändamål, andra medel måste i stället dertill anskaffas; alliså och då församlingarne, om de, efter laga pröfning, skulle anses berättigade att disponera om ifrågavarande del af helgonskylden, på sätt dem bäst synes, ega att efter egel godtfinnande använda densamma i och för sitt skolväsende; fä Utskotten, med åberopande af hvad de i sitt Betänkande om den allmänna folkbildningen föreslagit, rörande folkskolors inrättande och folklärares bildande samt klockareoch folkskole-lärare-befattningarnesförenande, tillstyrka, att ofvanberörde framställning, angående helgonskyldens i Skåne användande lill folkbildnings-anstalter, icke måtte föranleda till någon Rikets Sländers vidare åtgärd. Stockholm den 21 Januari 1841. Statssamt Allm, Besv.- och Ekon.-TJtskottens L llåtande, IV'.o 141. Anlw till Exp. Utsi» elon 23 Jan. 1481, kl* 5 e. m>. Utlåtande ,< i anledning af väclit fråga om reglering af sjön Wenerns vattenhöjd, Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, lill Utskottens gemensamma handläggning remitterad, motion, har Riksdagsfullmägligen Magnus Persson från Wermlands Län, jemte en framställning af dels den skada och förlust, som orsakas genom sjön Wenerns vissa år inträffande stigande utöfver dess vanliga höjd, dels den fördel och nytta för de derintill belägna trakter, sorn skulle uppkomma, om sådana åtgärder vidlogos, att vattnet i nämnde sjö hindrades att öfverstiga dess vanliga höjd, föreslagit, att de åtgärder, som vid 1823 åis Riksmöte för ändamålet tillstyrktes, mätte komma i verkställighet, såsom enda. sättet att bereda saken en önskad framgång.
De nuvarande biskoparne kunde ej kränkas i sine rättigheter, men, enligt konstitutionclt begrepp, egde statsmakterne, konung och Rikets Ständer, fullkomlig rättighet att indraga hvilka statsembeten som helst, äfvensom att reglera aflöningen vid desamma; och kunde icke de blifvande biskoparnes »rättigheter vara heligare än sjelfva konungens, hvilkens anslag vid hvarje Riksdag kunde regleras, ökas eller minskas.» B) Af Riksdagsmannen E. M. Falk från Skaraborgs län, att ej mindre löne-inkomsterna af Biskops-embetena mätte, i mån af nuvarande biskopars afgång, så reduceras, att ingen biskops-lön koinme att framdeles öfverstiga 6,000 R:dr Banko, utan ock det, genom dylik reduktion, uppkommande öfverskott, på lämpligt sätt, användas till förbättrande af det lägre presterskapets löncvilkor. Såsom skäl för detta förslag, har motionären andragit, att det icke vore öfverensstämmande hvarken med billigheten, rättvisan eller förnuftets fordringar, att Rikets biskopar skulle aflönas med 12 å 18,000 R:dr Riksgälds till utvecklande af en med den Heliga Skrifts föreskrifter om öfverherdarnos kall och be - AUm. Besv.- och Ékon.-L’lsk. Betänk. IV.o 68. 3 stiimmelsa icke öfverensstämmande prelatensisk lyx, under det att det s. k. lägre presterskapet, t. ex. komministrarne, hvilka »buro dagens hetta och tunga,» knappast egde dagligt bröd för sig och den ofta talrika familjen. Enär Utskottet anser, att de vid flera Riksdagar återkommande motioner om Biskops-embetenas indragning, eller om de med dem förenade lönevilkors inskränkning, äfvensom det bifall, hvilket af enskilde, och någon gång till och med af Utskott, egnats åt sådane motioner, till stor del måste härleda sig från obea kantskap med detta embetes så väl betydelse som ursprung och historia, anser sig
Ständer upptagen till endast 8,250 R:dr nämnde mynt, och nu, för jemnare beräkning, utförd till Riksmynt 16:o Furage-afgift af det indelda kavalleriet, vid sednaste 2:ne stats-regleringar upptagen till 32,300 R:dr Bauco och nu beräknad till Riksmynt 17:o Tross-passevolans-afgiften, vid de begge sednaste riksdagarne beräknad till 17,680 R:dr Bauco och nu, för summans jemnande, upptagen till 17,6662/3 R:dr nämnde mynt, eller 18:o Båtsmans-vakansafgiften, beräknad år 1851 till 32.000 och år 1854 till 36,000 R:dr banko, samt nu lill 38, 666V3 R:dr nämnde mynt, eller 19:o Krutoch Salpeters-medel, beräknade år 1851 till 105.000 och 1854 till 120,000 R:dr och nu, efter medium af åren 1850—1854 till 140,000
Han skref i en af sina depescher: » För en hvar, som egnat en grundlig och opartisk uppmärksamhet åt denna frågas utveckling, måste det synas ådagalagdt, att aila de försök, som af danska regeringen blifvit gjorda i ändamål att, på basis af de utaf samma regering år 1852 afgifaa förklaringar, åstadkomma en för monarkiens alla delar gemensam konstitution, strandat emot de utifrån understödda hertigdömenas motsträfvighet, och att det för danska regeringen icke återstår annat än att bereda dessa hertigdömen en ställning, som, jemte det den skyddar deras rättigheter och upprätthåller deras egenskap såsom medlemmar af Tyska förbundet, tillika tillåter de under Hans Danska Majestäts spira förenade länder, som icke utgöra en del af detta Förbund, att lefva ett sjelfständigt lif, utan att se sig blottstälda för ingrepp och för Tysklands inblandning i monarkiens inre angelägenheter, oförenliga med dess fortsatta tillvaro såsom oberoende stat. » 1 En annan gång anmärker han: » det faller af sig sjelf, att hertigdömet Sles-vig för hvars afsöndring icke samma skäl gälla (som för Holstein och Luxenburg), med konungariket komme i en närmare förening än Holstein; » att tvifvelsutan, vid afskaf-fandet af den dittills gemensamma konstitutionen, röster komme att höjas mot hvarje fortsatt tillvaro af en församling (riksrådet), den mången » anser som ett öfverflödigt drithjul, som kunde alldeles borttagas och hvars förrättningar i stället kunde öfverflyttas på konungarkiets och Sles och uppstälde sitt bekanta förbehåll, hvilket Danmark nödgades antaga for att återfå Holstein, Danska regeringen förklarade sig vilja » på laglig och författningsenlig väg » åstadkomma samtliga danska statsdelames &gt;organiska och likställiga författningsmässiga förening till en samlad monarki » (depescherna ' d. 1851 till kabinetten i Berlin och Wien, bil. n: o 2) samt upprätthålla denna monarki såsom ett » välordnadt helt, att börja med genom de gemensamma angelägenheternas förvaltning medels gemensamma autoriteter, och dernäst genom en för de gemensamma angelägenheternas behandling gemensam författning (kungörelsen den 28 jan.
Underdåniga Skrifvtlser. att emellan exercitie-tiderne vidmagthålla ordning bland trouppen, hafva Riksens Ständer här. af hemtat anledning, att hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att Wermlands Fält-Jägare-Regemente, i fall det ej lämpeligen skulle kunna upplösas, måtte förläggas på någon fästning , såsom exempelvis Wanäs, samt att de om värfning nu gällande föreskrifter blifva noggrannt iakttagne. Skulle likväl ingendera af ofvan föreslagne åtgärder kunna vidtagas , anse Riksens Ständer förbättring i Corporalernes, Spelets och Fält-Jägarnes knappa löne vilkor böra beviljas , på det sätt, att, utom de hittills, såsom värfningspenningar , bestådde 15 R:dr, en lika summa, såsom Inqvarterings-penningar, må anslås och , under första året efter karlens antagande, till honom utbetalas, så snart han behörigen styrkt sig vara försedd med stadigt hemvist eller ständigt arbete, samt att dessutom den årliga Lönen förökas från 8 till 10 R:dr; och hafva Riksens Ständer ailtså beslutit, att till detta behof ytterligare 9700 R:dr årligen må på Regememets förra Stat upptagas. 17:0
Inom detta Härad finnas flere större egendomar, af hvilka de ansenligaste äro Bergqvara, Jäthsberg och Huseby Bruk, hvilkas ägare under sednare åren der nedlagt betydliga kostnader och således mycket uppdrifvit dessa egendomars afkastning. Kronobergs Kungsgård är cck belägen inom detta Härad. Bland väl skötta och odlade mindre egendomar må nämnas Osaby, Stjernevik och Kronofogde-Bostället Täfvelsås. De största sjöar inom Kinnevalds Härad äro Åsnen och Helja sjö. Sänkningen af den förstnämnda kommer otvifvelakligt att medföra stor nytta. Man har redan för längre lider tillbaka insett detta, men bristande tillgångar hos strand-ägarne hafva afhåilit dem från företaget. Vid den år 1833 hällne, af mig i sista Femårs-Berättelsen åberopade undersökning, i afseende på förctelarne af företaget och kostnaden dervid, utröntes dels att genom sjön Asnens sänkning skola omkring 2000 tunneland sidländt och vattensjuk jord, som årligen fördränktes af sjöns öfversvämningar, kunna uppodlas vid och ofvan dess stränder inom Kinnevalds, Konga och Allbo Härader, dels flera tusende tunneland betesmarker framdeles befrias från syra, hvarigenom någon del af mera aflägse trakter från sjön torde blifva odlingsbar, och kostnaden i och för detta arbete upptogs till 14,000 R:dr. Sedan Eders Kongl. Maj:t, uppå min underdåniga framställning, redan år 1834 1 Nåder bestått strandägarne, som till största delen utgjorts af Allmoge, med halfva koslnadsbeioppet, samt innevarande år ytterligare täckts i Nåder förära 2000 R:dr för arbetets skyndsamma bedrifvande, så är det med verklig glädje och underdånig tacksamhet för Eders Kongl. Maj:ts Nåd, jag nu kan inberätta, att ifrågavarande, för orten högst vigliga sjö-sänkning, under loppet af denna sommar blifvit fullbordad. Kinnevalds
Den 6 Juni om anstalter till förmån för Manufaktur.smidet i Eskilstuna; 45. angående insändande till Vår Justitie ombudsman af sådana Beslut, hvarigenom personer dömas till arbete å Förbättringshus eller å Fästning; 46. angående tryckning af Landshofdingarnes Berättelser om årsväxten; 47. om Förklaring i vissa delar Riksdags-Bes! utet, 787 ofver Kongl. Kungörelsen den 3 April i§i6 rörande Prest-rätlighets-Ofverenskommelser; 48. Den 11 Juni angående Skogshushållningen i allmänhet uti Riket; 49. angående en förbättrad hushållning med Ekskogarne ; 50. - — , om förslitne smärre Bankosedlars inväxling från Landsorterne ; 51. Den 15 Juni om förfarandet med Bergs” mnns-hemman vid bristande Tackjerns-blåsning« och om inrättande af en Bergslag i Norrbottens Län ; 52. Den 13 Juni angående ParmBroTorgoch Renhållnings-afgiften i Stockholm samt [Vågoch Mätare penningarne i vissa andra Städer; 53. — - om föreskrifter då värfvade Krigsmän permittteras ; 54. Den 15 Juni om medel till Ofverflö dets hämmande 5 55. Den 13 Juni om förberedande åtgärder till befordran af Besparings-Banker för Arbetsoch Tjenst-folk ; 56. Den 22 Juni angående Tabell-Verket under sednaste Qvinqvennium samt föreslagne ändringar och förbättringar i Tabellernes inrättning; 57. Den 2:dre i denne månad om medel att förekomma den Riket tillskyndade förlust genom Handeln på Finland ; 58. angående Storskiftesoch Enskifies-Förrättningarnes sammanförande samt otti Egodelnings-Rälter för dylika mål; 59 788 Riksdags-Beslut et. ordningen om Skogarne i Riket deri £ Augusti 1805 örn Svedjande; 60. angående skyldigheten att af skala barken å utsynte Ekar, och rättigheten till samma barks användande. §• 38.
Dessutom härledde sig' många af Magazinslnrättningens olyckliga följder och förluster ao6 Den 19 Maji f. m. från brist på eller fel i Instructionerne; och jag frågar, om det var Styrelsen eller Rikets Ständer, som skulden härföre hör tillräknas, och om väl Ständerne gifvit de Instructioner, som funnits, och orri de tillämpat desamma? Det har blifvit mig lagdt till last såsom en inconseqvence, att jag sagt mig ej kunna inse något giltigt hinder kunnat möta den sednare Skeppshandelns afslutande och bestånd. Jag upprepar, att jag är öfvertygad derom, att den kunnat försiggå lika väl som den förra, om man icke enfaldigt låtit genom obehöriga och obetydliga hotelser afskräcka sig derifrån. Här har blifvit såsom princip Aberopadt framlidne RiksCanzleren Axel Oxenstjernas yttrande, om nyttan af några Örlogsskepps försäljning på hans tid. I anledning deraf får jag till den värde Ledamoten, sorn anfört detta, och som närmare än jag har tillgång på de historiska käilorne i denna väg, framställa den vördsamma anhållan, att han tillika, såsom ett för Ridderskapet och Adeln säkerligen intressant bidrag, täcktes meddela den tidens Amiralitets yttrande i frågan, och om det gillade principen, samt om afsigten med försäljningen möjligen kunnat vara att betacka omkostnaderne för någon viss dyrbar Åmbassade i främmande land. Jag känner väl icke de historiska händelserne så väl som Talaren; men jag har ganska mycken anledning att tro, det Amiralitetet då var af en olika Den 19 Maji f. m. 207 mening med RiksCanzleren. Af samme Talare bar blifvit anmärkt, att det är bättre att hafva nya Skepp, än gamla; och detta lärer icke eller af någon bestridas; men lika obestridligt måste det vara, att det är bättre att hafva gamla men brukbara Skepp, än inga; hvilket sednare är resultatet af ifrågavarande Skeppsförsäljning, så framt icke de skattdragande åter skola tillitas alt fylla behofven till nya Skepps byggande.
Kyrkolagen stadgade slutliga ansvarspåföljd för utspridande af villfarande religionsmeningar och för affall från vår rätta lära, samt Högsta Domstolen, som, enligt protokollet den 6 December sistlidet år, vid granskning af 12 kap. i lag-beredningens förslag till straff-balk, förmält sig lemna uteslutandet af vissa religions - 8 Kongl. Mcij:ts Nåd. Proposition, N:o 18. brott från förslaget utan anmärkning derföre, att erforderliga stadganden i detta hänseende förekommo i Kyrkolagen, dervid Högsta Domstolen hufvudsakligen afsett ofvannämnde tvänne slag af förbrytelser; fann Högsta Domstolen sig nu böra i underdånighet hemställa, om icke för det närvarande och under afbidan af ämnets närmare öfvervägande i sammanhang med förslaget till ny Kyrkolag, frågan om det fullständiga afskaffandet af landsförvisningsstraffet, äfven för de härmed belagda brott, som icke upptagas i förslaget till allmänna strafflagen, borde anstå, samt att följaktligen 2:dra punkten inskränkas till denna lydelse: »Förlust af ära eller af medborgerligt förtroende skall, sedan nya lagen blifvit gällande, ej ådömas; utan varde i stället den påföljd ålagd, som i 2 kap. 21 § af nämnde lag utsatt finnes, om förbrytaren efter samma lag, dertill gjort sig skyldig.» 18 § 5 och 6 mom. Att uttryckligen undantaga de här åberopade serskilda författningar fann Högsta Domstolen, vid jemförelse med innehållet af 5 vara öfverflödigt, så vidt fråga är om sådana öfverträdelser, hvarå straff i nya lagen icke utsättas; och hvad åter angår de brott, hvilka kunna innefattas under straffbestämmelserna i nämnde lags 27 kapitel, som handlar om åverkan samt olofligt jagande och fi - skande, ansåg Högsta Domstolen ifrågavarande undantag icke vara af tillräckligen giltiga skäl föranledda. Högsta Domstolen tillstyrkte fördenskull, att 5 och 6 momenten af 18 § måtte uteslutas. 19 §. 1 morn.
Ca s^urer, Bokhållare, Faclorer och Skrifvare i privat tjenst på landet, taxeras, elter betydenheten af den befattning och lön, sorn de innehafva, 1 4 classer. Första Classen - - R:dr u. Andra dito - dito (i. Tredje dito - dito 3. Fjerde dito - dito 2. 3:o att forsta punkten af oq skulle erhålla följande förändrade redaclion: ”Bevillning utgöres vidare al alla Aclie-Bolag, Societeler, Vei k och Allmänna Inrättningar med 5 procent af utdelnings-beloppet”; 4:o att 40 §. skall lyda sålunda: För Testamente, Gåfva eller Fidiecommiss af lös och fast egendom, capital eller fordringar, skall, då det gilna uppgår i värde till Trehundrade R dr och deröfver, Bevillning erläggas ni. rn. (jenligt Utskottets förslag i Belänkandet till N:o 57 och N:o 6i_); i allt öfrigt Lief Utlåtandet JN;o fii bifallet. Från Hedervärda Coinde:■ Ståndet. S. D. Föredrogs å nyo Revillnings-Utskottets, på bordet hvilande, Utlåtande JN:o 61, i anledning af anmärkningar emot Betänkandet N:o 07, med förslag till irsla och ardra Artiklarne af Bevdlnings-Förordningen; och fann Bonde-Ståndet lör godt, att gilla Bet. N:o 57, med de i Utlåtandet N:o 61 tillstyrkta förändringar oell tillägg, utom rörande efterföljande omständigheter, i afseende på hvilka Bonde.-Ståndet för» ordnade: 1 Art. pag. 5. I stället för 100 R;dr, insättas 200 R:dr. 2 Art. 28 §. pag. 3a. Denna §. bibehålies oförändrad efter lydelsen i i83o års Bevillnings-Förordning. 32 §. pag. 36. Grafve Disponenter, Fjerde classen: med 10 arbetare och deröfver taxeras lill R:dr.
Utskottets förslag biföllos och tillkännagifvandet att Utskottet ville framdeles yttra sig om vilkorligt ifrågasatta anslaget för 76 hästar till bevärings-manskapets exercis, ansågs icke fordra någon åtgärd. 27:o. Four agering af Artilleriets och Värfvade Kavalleriets hästar. Hvad Utskottet föreslagit bifölls; och ansågs hvad Utskottet yttrat om vilkorligt ifrågasatta anslaget för bevärings-manskapets exercis icke erfordra någon åtgärd. Bonde-Ståndet biföll hvad Utskottet i dessa delar föreslagit. Biföllos. Mäter ielm: 35:te punkten. Litt. a, b, c och d. Biföllos. Litt. e. Afslogs. Litt. f. Litt. g. Afslogs. Tisdagen den 7 Juli. Litt. h, i, k, 1 och m. Biföllos. Vid 43:dje och 44:de punkterna lät Ståndet bero. Om extra anslagen: ■1 :o. För ArtiUeri-behof. Litt. a. Bifölls. Litt. b. Den af Utskottet föreslagna summa för gevärs anskaffande nedsattes till 300,000 R:dr Riksmynt. Litt. c. Bifölls. 2:o. För Forlifikations-behof. Bifölls helt och hållet. 3:o. För beklädnads-behof. För Fältbrygge-utredning. För Topografiska Korpsen. Bifölls. 6:o. För Arméens pensionering. Bonde-Ståndet alslog hvad Stats-Utskottet å 75:te och 76:te sidorna föreslagit, men biföll hvad öfverst å 7 7:de sidan blifvit framstäldt. Extra anslag för en gäng: Allt hvad
Skrifvelse, N:o 487. förstörelse, och om det finge fortfara, otvifvelaktig! skulle leda derhän, att dessa vidsträckta skogstrakter afverkades utan sammanhang med odling, och att en sådan odling, hvars befordrande afsetts med skogsmarkens upplåtande till nybyggen, derigenom för framtiden skulle försvåras, om ej omöjliggöras, — hos Kongl. Majit i underdånighet anhöllo, att Kongl. Majit täcktes i nåder anbefalla vidtagande af sådana åtgärder, att erforderlig uppsigt och kontroll kunde höfvas derå, att alla de vilkor, som vid upplåtelser af kronans mark lill nybyggesoch nyhemmans anläggningar föreskrifvas, varda behörigen fullgjorda. Tvifvelsmål hafva dock sedermera uppstått, huruvida det är möjligt att, med bibehållande af nybyggessystemet i hela dess nuvarande vidd, genom skärpta kontroller å odlingsskvldighetens fullgörande, förekomma den ölverklagade skogsförödelsen ; och det har ifrågasatts, huruvida icke det för sådant ändamål vore tjenligare, att kronan under sin omedelbara vård och förvaltning toge åtminstone de bästa och till skogsodling tjenligaste af de stora kronomarkerna i de norra länen. Denna vigtiga fråga hafva Rikets Ständer nu ansett sig lämpligen böra taga under pröfning, sedan E. K. Majit, efter det skogslagsliftningen sednast var föremål för Rikets Ständers behandling, i nåder vidtagit åtgärder för att, intilldess om ifrågavarande markers användande kan varda bestämdt, från sköflande bevara de bästa och för Kronan användbaraste bland de efter afvittring öfverblifna öfverloppsmarkerna. För bedömande af ifrågavarande ämne är det af vigt att laga i betraktande de olika grundsatser, som under tidernas lopp gjort sig i lagstiftningen om de norrländske skogarne gällande; och hafva Rikets Ständer i afseende derå inhemtat hufvudsakligen följande.
Den 26 Juli f. m. 219 icke behagar komma tillstädes när en fråga väckes, uti hvilkens utgång han i mer eller mindre mån är intresserad, så blir det hans ensak, utan att de tillstädesvarande äro förbundne, alt derå fästa afseende eller att för hans skull uppskjuta frågans behandling; och det är då högst otillständigt af en sådan ledamot, att, i harmen öfver sin försummelse, framkasta beskyllningar, hvilka endast från en oren källa kunna hafva sitt ursprung. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han, då 3:ne af de ledamöter, som nu yttrat sig, åtminstone antydt, att det uppskofs beslut, som R. o. Ad. i dag fattat, skulle hafva tillkommit utom formerne, enär å anslaget till dagens plenum varit utsatt, att val af en Suppleant för Fullmäktige i riksg:s-kont. skulle förrättas i början af detta plenum, toge sig friheten nämna, att då anslaget icke innehållit att plenum komme att börjas med detta val, samt det vid enahanda förhållande alltid varit brukligt, att prolocollsjusteringar samt, derest Hr Landtm, icke misstoge sig, äfven från Exped.Ulsk. inkomne förslag till und. skrifvelse!', eller med ett ord sådane preliminära hemställanden, som icke varit upptagne på föredragn:s-listan, blifvit företagne innan valet förekommit, Hr Landtm, trott att icke något hinder varit för Ståndet att före valets företagande fatta beslut i afseende på en sådan fråga, som endast rörer Ståndets arbetsordning eller tiden för ett ärendes afgörande.
(Fortsättning.) han besökt 116 socknar; — att han om denna resa afgifvit en berättelse, innehållande korta beskrifningar öfver märkligare fornlemningar såväl ute på marken som t kyrkorna och i enskilde personers förvar, upplysta af omkring 300 med utmärkt omsorg och skicklighet i texten utförda pennritningar, jemte upptecknade egendomliga ord i Ostgöta-folkspråket, samt underrättelse om de åtgärder han vidtagit att bereda fornlemningarne skydd och för dem väcka allmänhetens intresse; hvilken berättelse blifvit af Akademien till Kongl. Maj:t öfverlemnad, med vitsordande af det outtröttliga nit och den berömliga omtanke, hvarmed författaren fullgjort sina åligganden; hvarefter Kongl. Maj:t bifallit Akademiens underdåniga förslag, att utdrag af denna berättelse, jemte ett urval af de i antiqvariskt eller konsthistoriskt hänseende vigtigaste teckningarne, skulle af Akademien till trycket befordras, samt originaiberättelsen bland Akademiens samlingar förvaras; — att Antiqvitets-intendenten under år 1862 återvändt till Östergötland att fortsätta och aisluta sina år 1861 började forskningar, och, sedan han der besökt omkring 40 socknar, öfvergått till Westergötland, för att under återstående delen af sommaren och hösten anställa undersökningar inom Skaraborgs län, der han, enligt meddelade underrättelser, redan haft tillfälle att afteckna och beskrifva åtskilliga fornlemningar, men äfven funnit talrika och beklagliga bevis på befolkningens ringaktning för forntidens minnen, okunnighet om deras värde och till följd deraf benägenhet att dem ödelägga; — samt att Intendenten, inom de orter han besökt, satt sig i beröring icke blott med länens och stiftens styresmän, hvilka välvilligt lofvat befrämja hans företag, utan äfven prester, kronobetjening, landt mätare, folkskolelärare och andra personer, som med allmogen stöde i närmare gemenskap och på densamma kunde utöfva inflytande, samt med enskilde jordegare, under oallåtligt bemödande att medelst upplysningar, råd och varningar utbreda kännedom om fornlemningarnes betydelse och värde samt pligten att åt efterverlden bevara de minnen af landets forntida befolkning och kultur, som ännu funnes i behåll.