Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit insända yttrande, hafva Magistraten och Borgerskapets Äldste i Stockholm hufvudsakligen anfört, att, då förmedelst upprensning af farleden från Baggens-fjärden till Stora Wärtan, en väg genom skärgården skulle öppnas, som blefve omkring ö| mil kortare och derjemte rakare än den, sorn nu begagnas, visade sig nyttan af ett sådant arbetsföretag för sjöfarten på hufvudstaden af alltför stor vigt, att icke frågan derom skulle af stadens förvaltande myndigheter med lifligaste intresse omfattas, men att fördelen af en genare och beqvämare väg till rikets förnämsta afsättningsoch konsumtionsplats syntes äfven för öfriga orter inom landet, hvarest handel och sjöfart idkas, vara af den betydenhet att företaget icke borde betraktas såsom en hufvudstadens enskilda angelägenhet, utan fastheldre hänföras till sådana allmänna arbeten, hvarigenom hela landets gagn och nytta befrämjas; samt att, ehuru Magistraten och Borgerskapets Äldste, på grund af vunna upplysningar, voro förvissade, att något på en gång mera ändamålsenligt och utförbart sätt till förkortande af vägen för de sjöfarande genom hufvudstadens skärgård, än det nu föreslagna, ej stöde att finna, helst deraf kunde dragas den ytterligare fördelen att, om, efter det företaget kommit till verkställighet, den förut tillräckligt djupa farleden förbi Getinge utprickades och försåges med lotsar, vägen från hufvudstaden till öppna hafvet förkortades till 7 å mil, i stället för nära 20, som den nu utgör, Magistraten och Borgerskapets Äldste likväl funne sig nödsakade förklara, att, efter de mångå och dyrbara anläggningar till hufvudstadens nytta och försköning, för hvilka under en längre följd af år stadskassans tillgångar blifvit använda, kassans ställning i förhållande till de utgifter, som ännu förestode, icke medgåfve den förvaltande myndigheten att sträcka sin verksamhet utöfver gränserna för stadens eget område, eller till företag, hvaraf nyttan i väsendtlig mån tillfölle Staten, med mindre sådant finge ske på Statens bekostnad eller mot ersättning i afgifter, lagda pä den trafik, hvars underlättande företaget afsåge att befordra.
I detta hänseende liar Utskottet tagit noggrann kännedom af de Ut skottet meddelade förslag; som för beräkningarna ligga till grund, och deraf, visserligen inhemtat, huruledes för de, såsombehöjliga i/ppgijne ina Sttiti-XJtshttet! ucf. N:o gr, ai' terielbehofvens fyllande, utöfver ifrågavarande 70,000 R:dr, erfordras ett ytterligare årligt anslag af 90,000 R:dr. Men då Rikets Ständer vid sistl. Riksdag för dessa samma behof till fullo anvisade hvad, sorn då för dem äskades; då, med undantag af ullprisens stegring, icke några i Utskottens tanka så’ väsend tliga förändringar sedermera inträffat, att de kunna ovilkorligen kräfva den ifrågäställdé tillökningen; då äfven den af nyssnämnde omständighet föranledde förhöjda utgift till Ärmeens beklädnad bör kunna fyllas genom besparing å andra artiklar, oell genom en klok och omtänksam hushållning iged anslagen på det hela; d& man således torde få antaga att, genom det äskade anslaget af po,000 R:dr, mäterielen visserligen skulle hastigare completteras, men att deri, med hittills ari vände tillgångar, äfven kan bibehållas i ändamålsenligt skick; så måste Utskottet, på dess* skäl, afstyrka deri ifrågäställdé förstärkningen af det årliga anslaget för Armeens materiel med 90,000 R:dr;- hvaremot, då oumbärligheten af de hittills för samma ändamål utgångne Summor, lärer, af livad nu'blifvit anfö.rdtj vara så tydligen ådagalagd, att Utskottet icke beliöfver derom ingå i någon’ vidare speciel framställning,' Utskottet tillstyrker, att' de vid sista Riksdagtill ArmeénS materiel å öfverskotten anvisade 70,000 R:dr årligen, nu må på Stat uppföras och anslagen för Kongl. Krigs-Collegii Departementer således bestämmas'att utgå med tillsammans 696,000 R:dr. 19:0
Redaktören kan inte befria sig från den mara som ligger öfver honom; det ljuder ännu i hans öron, ljuder in genom hans nerver, ljuder ända in i hans själ; synerna ställa sig upp ikring honom; orden, som han hört; ansigtena, som han sett; – han går der som en sömngångare midt på ljusa dagen Tills han vaknar upp vid en vresig grymtning från sin följeslagare. Han har just tid att se Nisse slå pelskragen upp öfver öronen och draga cylindern ned på näsan, sticka käppen in under armen och händerna ned i fickorna samt med ett: «kila du på, jag dryper» mjukt och hastigt segla in och försvinna i en sidogång. Framför sig, långt borta å gången, ser han med detsamma två parasoller, ljusa, genomlysta af solen och närmande sig, derunder två vårtoiletter, två färgklattar i den dagerstarka ödsligheten, i nästa ögonblick rytmen i en gång, hvilken löper som i eldfjät igenom honom. «God dag, Troedsson,» ropade lilla fru Amnell kamratligt emot honom redan på långt håll och innan redaktören ännu ansett det vara tid att taga hatten af. När han skött undan helsningen med en något förlägen brådska, stod fru Philips framför honom, böjde stumt på hufvudet och log med nedfälda ögonlock. Han hade ämnat vexla de nödvändiga replikerna och så fortsätta sin väg hem till byrån, – det var också på tiden. Ordet låg på läpparne redan; men det satt som i en hake och kunde icke komma löst; han kände alla sinnen liksom bedöfvade, beslöjade; allt lif sköt samman inåt i honom, der något lefvande vaknade och rörde på sig, som han icke visste hvad det var, han sjelf och dock icke han sjelf ... Han hade vändt om, – han begrep icke hvarför, begrep icke hvarför han handlade tvärt emot sin vilja, det hade stegrat sig inne i honom deremot, men han hade vändt om och följt, som om det fölle af sig sjelft, drifven af en annan instinkt, som var oemotståndlig.
Manne detta hjelpes , om han bor i Staden ? Jag tillstyrker bifall ä Utskottens Betänkande. Herr Mann sr stam > Johan: Grunden till I8C5 års Författning var otvifveiaktigt den, att , då man efter igoo fästade mera uppmärksamhet på jordbrukets uppkomst , ansåg man en längre tids besittning al jord vara ett verksamt medel dertill , och Statens jordegendom borde derföre på längre tid bortarrenderas. Redan då bodde ganska få Subalterne Officerare på sine Boställen. Jag känner det så mycket säkrare , sorn jag dä bevistade ganska många husesyner på sådane Boställen. Visserligen är det sannt, att flere Boställen kommit i förfall, sedan de blifvit bortarrenderade ; men detta är en följd deraf, att sädesprisen vid deras utar. renderande voro ganska höga, hvarigenom arrendatorer inleddes att gifva högre arrenden , än de i längden kunde utgöra. Men derföre är Den 6 December. 4o5 det ej ändamålsenligt, att ändra systemet, isynnerhet , som sådant för en mängd Subalterne Officerare skulle vara högst skadligt Flere Ledamöter hafva redan förut utvecklat, att Utskottens förslag både uti militairiskt och Stats - oeconomiskt afseende är skadligt , och jag anser öfverflödigt att något tillägga , utan tillstyrker afslag å Betänkandet. Herr Grefven och Ldndt-Marskalken gjorde proposition till bifall af Utskottens förevarande Utlåtande. Ropades J a och Nej. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde Utlåtande, Ropades äfven Ja och Nej. Friherre af JVordi/ij Carl Johan: Frågan är af den vigt, att jag denna gång nödgas begära votering. Herr Hjertaj Gustaf: Förhållandet med frågan är det, att motionairerne åsyftat, att indelningshafvaren mätte vinna trygghet att få ersättning , då Arrendatorn ginge under. Utskotten hafva nu förvändt detta till upphäfvande af 1805 års Författning.
Besynnerligt vore det i sanning, att se en sådan stats flotta utgå bemannad med hvad slags manskap från det inre af landet, eller med landtrupp, som tillfälligtvis kunde anskaffas, under det att en T)en 28 Januari e. n>. 179 talrik och sjövand kustbofolkning kanske till stor del ingick i Arniéens leder. Det kunde icke bevisa annat än brist på organisation och sammanhang. Det är således min fullkomliga öfvertygelse att införandet af en sådan institution, hvarpå jag här fått tillfälle fästa upmärksaniheten, rätt sammanlänkad med sjöförsvaret, skulle ej allenast uplyfta Svenska flottan på en helt och hållet nationel grund och till verkligt så väl sjömanskap sora örlogsmanskap, ulan äfven att densamma, genom de till bemprterno återvändande unga männen, sorn i någon man fått genomgå sjölifvets pröfningar tillika med dess själslifvande inflytande, skulle omkring sig sprida, om ej kunskapen, så åtminstone någon bekant* skap om, och intresse för vapnens bruk, från bombkanonen till revolvern, från svärdet tili änterbila!), och derjemte äfven begreppen om ordning, krigstukt, snygghet och trefnad, samt sålanda i en önskningsvärd riktning, i sin män, krigsbildande inverka på national-lynnet. Till stöd för såväl mina här yttrade åsigter om sjöförsvaret i allmänhet, sorn för frågan om en sjöinskrifning för Svenska flottans bemanning, utbeder jag mig att få anföra några korta utdrag, dels ur en öfverläggning uti Franska Deputerade Kammaren, år ,1845, rörrde flottan; och dels ur Annales jVIaritimes tor föregående året, en upsats an g: de sjöinskrifningen; det ena oi l) andra i alla hufvudsakliga delar fullkomligt tillämpligt äfven på vårt land: Utdrag af discussionen i Franska Deputerade Kammaren 1844, öfver 1845 års marin-budget:
Enär af den år 1815 föreslagne reparations, summan 18,471 R:dr, ett belopp af 8000 R:dr redan blifvit af Kongl. Majit i Nåder beviljadt, samt af de vid Riks-Marskaiks-Embetets skrifvelse fogade handlingar och uppgifter det befinnes , att efter verkställigheten utaf de nämnde år företagne förbättringar, både medel och byggnatis-ärnnen finnas öfrige att användas vid den nu ifrågavarande ytterligare reparationen; så förmodar Stats - Utskottet, att behofvet må kunna afhjelpas med anslående utaf 10,000 R:dr, som nära skulle utgöra återstoden af den år 1815 vid besigtningen utrönte kostnads-sumrnan; och. hemställer Stats - Utskottet alltså, att Riksens Högloft. Ständer till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna, att icke allenast låta afskrifva förrberörde förskottsvis utbetalte 8000 Rd:r up - Stats-Ulskottets Bitänhanden. på Statsverkets öfverskotts-medel, ruan ock , af samma tillgång, disponera ytterligare 10,000 R:dr för detta ändamål, oell hvarigenom desse Broar måga blifva uti fullkomligt stånd satte. Hvad åter angar deras årliga underhållan. de sedermera; så anser Stats-Utskottet, att härtill böra påräknas och användas Bropenningarne eller den för éfverfarten stadgade afgift , och denne sålunda, i stället att ingå till Statsverket, inflyta till Slotts-Cassan , som deremot bör vidkännas Eroarnes underhåll. Och som , på sätt förut varit ifrågastäldt, en tillökning å Taxan för denna afgift torde äga rum , saint Bropenninge-uppbörden såmedelst blifva tillräcklig för denne kostnad; så föreslår Siats - Utskottet, det Ri ksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att denne Taxa måtte varda öfversedd och lämpad efter nuvarande tids förhållanden och de för andre Broars öfverfart bestämda afgifter, sa att Stats-Verket med ifrågavarande underhålls.kostnad ej må hädanefter fielastas.
April och den 3 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 42, i anledning af gjorda anmärkningar vid Ulskoltels betänkande N:o 15 ofver väckta motioner om förklaring, huruvida Kongl, förordningen af den 19 Maj 1845, angående förändring i vissa delar af lagens stadganden om giftorätt och morgongåfva, eger retroaktiv verkan. ■ < S. D. Föi •edrogos och b i Fol los Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens nedannämnde den 6 dennes e. m. på bordel lagda betänkanden: N:o 1, i anledning af väckt motion om rättighet för komministrar i annex-församlingar att utfärda s. k. hegrafningsbevis; N:o 2, i anledning af serskilda motioner, i fråga om upphäfvandet af stadgandet i 14 kap. 5 §. Handels-balken samt 2:dra art. 5 §. af Kongl. Maj:ts förnyade nådiga legostadga den 23 November 1833 om rättighet för husbonde att tilldela tjenstehjon husaga; N:o 3, i anledning af väckte motioner om förändring i nu gällande stadganden, rörande legostämma och flyttningstid för tjenstefolk; N:o 4, i anledning af väckt motion, i fråga om förändradt sätt för utöfvande af församlingarnes granskningsrätt öfver pastorernes redovisning för kyrkornas medel; JBih. till II. St.
Jag tror likväl icke att förhållandet med summa tolags utgörande är rättvist; ty hvem är det egentligen, som betalar tolagen till Stockholms stad? Det är de trafikerande på landet, det är vi landtman och alldeles icke Stockholms stad. Således, om man närmare granskar förhållandet, så blir det en viss del af landets innebyggare, som contribuerar till inqvarteringsskyldigheten i Stockholm; och då tror jag, att det är mera öfverensstämmande med billighet och rättvisa, att Staten i sin helhet bidrager till uppfyllande af de rättmätiga fordringarna för inqvarleringens bestridande i Stockholms stad, än att densamma skulle bekostas till ett alltför högt belopp af Stockholm, eller också på ett indirect sätt af de delar af landet, som trafikera på Stockholm och hvilka äro de, som i sista hand betala tolagen, och i följe dermed inqvarleringsskyldigheten. Det är på dessa grunder, som jag önskat från Utskrn erhålla en fullständig utredning af detta ämne; ty, om jag skall vara rätt uppriktig, så är detta det enda betänk, från StatsUtsk., som efter mitt förmenande icke innefattat den klara utredning af ämnet, som kunnat föranleda till det resultat, man dermed åsyftat. I detta betänk. förekommer dessutom ett fel vid sjelfva tryckningen på den sista sidan (hvilket jag likväl, såsom tryckfel betraktadt, ej tror böra sältas på räkningen af sjelfva betänk.) hvarest ett be - Den 21 Juli e. m. 201 beslut, som, i likhet med de öfriga , bort vara földt inom margen, ej blifvit så tryckt. Delta är likväl en anmärkn., sorn är så obetydlig, att jag ej dervid vill fästa något afseende. Jag anhåller, alt detta yttrande, tillika med hvad jag förut i ämnet anfört, måtte få åtfölja återremissen af betänkandet. Frih. Boye, Ludv.: Jag motsätter mig visserligen icke en återrerniss af ifrågavar. betänk., men jag begär för min del, att Utsktn vilie urskilja de ämnen, i afseende på hvilka återrerniss nu är begärd, från de öfriga i betänk, innefattade. Frågan angår nu icke annat an inqvarleringen.
Alldenstund man kan antaga, att sedan vår gudstjenst, ifrån att, såsom under catholska tiden, endast bestå uti ceremonier till stor del, består uti religiös undervisning; tror jag icke, det skulle vara för mycket våqadt, om man antoge, att kyrkan och skolan stöde uti det närmaste samband med hvarandra och bade hufvudsakligen en och samma bestämmelse. Jag vågar derföre tro, att afsigten med de till kyrkan donerade medel vida närmare skulle uppfyllas, då dessa användas för kyrkans och skolans gemensamma behof, än då de, såsom hittills merendels skett, snart sagdt bortspillas på onödiga reparationer m. m. d., eller när den contanta delen af dessa medel räntelöst bortligger uti kyrkans cassakista. Det är väl sannt, dessa medel kunna genom K. M:s nåd. tillstånd för hvarje särskildt fall få för undervisningsanstalterna användas. Men jag föreställer mig, att de alltid skulle med mera skicklighet förvaltas, om dessa öfverskott blefvo till undervisningsverken anordnade, och deras riktiga och ändamålsenliga användande skulle då med mera intresse påyrkas af cömmunernas medlemmar, än såsom hittills varit fallet, då man endast ansett deras bestämmelse vara kyrkornas inre och yttre anständiga underhållande, och låtit bero vid den förvaltning deraf, som pastor och kyrkovärdar, på sin höjd kyrkoråd, funnit för godt, endast dessa kunde vinna de all localkännedom saknande högre auctoriteternas godkännande. Häraf orsaken hvarföre t. ex. flera hela hemman, an dem, som Lunds domkyrka nu äger qvar, hvilka äro omkring åttatio, blifvit under Domprosten Jonas Wåhiins tid försålda till skatte. Man ansåg nemi., att de återstående, rätt förvaltade, kunde vara tillräckliga för dess underhållande. De till skatte sålda hemmanen lemna en afgift, snart sagdt mindre än intet; de i behåll äro bortarrenderade efter maximioch minimi-afgift. Jag för min del kan ej finna ett sådant förfarande mera behöfligt vid ett domkyrko-hemman, än vid ett academi-hemman, hvarvid aldrig *) Det ligger i sakens natur, att fråga ej kan blifva om de kyrkor, hvilka ingenting äga.
Dessa ,5 Embetsmän styrde hvar sin afdelning af Rådet, nemligen: 1:0 Drotset HofRätten (JustitiseRådet) 2:0 Marsken, KrigsCollegitim (KrigsRådet) 5:0 Amiralen, Amiralitetet, Sjöväsendet, 4:° CaUzleren CanzliCoIlagium (Utrikes Departementet och ExpeditionsRådet), och 5:0 Skattmästaren Kammar Collegium elier Räknekammare» (KammarRådet). Dessa Råds-afdelningar handlade å Kon - 6ft6 Serskildta Utskottets Betdnkanäen. tängens vägnar, med skyldighet att årligen emellan Kyndelsmässan och Fastlagstiden, inför honom göra redo för sina åtgärder. Hvarje Minister i sin ordning uppstod dä, och tillika med sina Colleger aliade Rä-, kenskap för sin förvaltning, hvilken Konungen antingen gillade, eller ock rättade i de delar, han ej fann för godt att godkänna. Man ser häraf, att RiksEmbetena, med sina Collegier, ursprungeligen icke voro an» nät, än hvad man nu för tiden kallar Mini» sterialDepartenienter. Vid öfverläggningar i Stora StatsRådet inför Konungen, voro alla Ministrarne (CollegialCheferne) på en gång tillstädes j —* och händelser nämnas, då alla 5 Collegierne sammankallades att rådgöra (58 §.) På detta sätt vanns den enhet och he/- het i Styrelsen, som alltid är förenad med ministeriel förvaltning. Hvar och en Styrelsegren hade i StatsRådet sin man, sons fullkomligen kände dess tillstånd och således var i förmåga, att med en blick öfverskåda hela dess sammanhang med aila de öfriga grenarne, vid alla de otaliga frågor, i hvilka den ena oundvikligen måste hafva inflytande på den andra. — Man behöfde då icke befara, att genom Rescripter till det ena Collegium gripa in i det andras verkningskrets. Jag vill förbigå Collegiernas och Styrel» severkens vidare utbildning från deras första inrättning till deras närvarande skick.
För — anknyter till texten efter det överkorsade, som börjar med detta ord. 5 Jfr betr. moni. 5 beredningsprotokollet 15 juni, e. m., ovan sid. 185! 6 Orden emot denna Lag äro tillfogade i texten med Mörners stil. 7 Orden den sistnämnde äro tillfogade i texten med Mörners stil. Bilaga till protokollet den 19 Juni 1812 241 äger målsäganden1 att sjelf, eller genom Ombud, åtala. 6. mom. Sedan 6 månader förlupit efter det en skrift till HofCanzlern eller hans Ombud, enl. näst föregående 2 :dra moment inkommit, hvaröfver Embets betyg genast afgifvas bör, må ej af publik Actor åtal derå äga rum. Enskild man njute &c. såsom i Tryekfr. Förordningen. 2 7 :o. Utgifvare af Dagblad 7 mom. och Periodiska skrifter,3 hvilka &C såsom i Tryekfr. förordningen. 4 8. Anser HofCanzlern ett Dagblad eller Periodisk skrift vådlig för allmän säkerhet, eller utan skäl och bevis förnärmande personlig rätt, eller af en fortfarande smädlig egenskap må han äga att, i Stockholm genom Öfver Ståthållare Embetet, och i Lands orterna genom Konungens Befallnd :e genast låta inställa dagbladets eller Periodiska skriftens vidare utgifvande, intill dess, efter underdånig anmälan hos Kongl. Maj :t, hvilken sist inom 8 dagar bör äga rum, sedan HofCanzleren om quarstadens verkställande blifvit underrättad, och sedan Justitia; Canzlern äfven blifvit hörd, Kongl. Maj :t i Stats Rådet förordnat huruvida den (åklagade) inställda 5 skriftens fortsättning må vidare tillåtas, och 1 Jfr betr. mom.
Ingen skall gå in till sina nästa blodsfränko, till att blotta hennes blygd; ty jag är Herren. Du skall dins faders och dine moders blygd icke blotta; hon är din moder, derföre skall du icke blotta hennes blygd. Du skall icke blotta dins faders hustrus blygd; ty det är dins faders blygd. Du skall icke blotta dine systers blygd, den dins faders, eller dine moders dotter är, hemma eller ute född. Du skall icke blotta dine sonadotters, eller dine dotterdotters blygd; ty det är din blygd. Du skall icke blotta dins faders hustrus dotters blygd, den dinom fader född är, och din syster är. Du skall icke blotta dins faders systers blygd; ty det är dins faders nästa blodsfränka. Du skall icke blotta dine moders systers blygd; ty hon är dine moders nästa blodsfränka. Du skall icke blotta dins faderbroders blygd, så att du tager hans hustru; ty hon är din svägerska. Du skall icke blotta dine sonahustrus blygd; ty hon är dins sons hustru, derföre skall du icke blotta hennes blygd. Du skall icke blotta dins broders hustrus blygd; ty hon är dins broders blygd. Du skall icke blotta dine hustrus, samt med hennes dotters blygd; ej heller taga hennes sons dotter, eller dotterdotter, till att blotta hennes blygd; ty hon är hennes nästa blodsfränka; och det är en last. Du skall ock icke taga dine hustrus syster, till att blotta hennes blygd, henne emot, medan hon ännu lefver. Du skall icke gå in till qvinnona, så länge hon hafver sina sjuko i sine orenhet, till att blotta hennes blygd. Du skall ock icke ligga när dins nästas hustru, till att beblanda dig med henne, dermed du orenar dig på henne. Du skall ock icke gifva af dine säd, att det skall uppbrännas för Molech, att du icke ohelgar dins Guds Namn; ty jag är Herren. Du skall icke ligga när dränger, såsom när ena qvinno; ty det är en styggelse.
Revisorerne, som, beträffande Fullmäktiges åtgöranden vid det nya jern vägslånets upptagande och hvad med denna fråga eger sammanhang, här ofvan uttalat sin åsigt, fä till Rikets Ständer hemställa, att Fullmäktige, för alla öfriga, under den tid revisionen omfattar, i afseende å Riksgälds-kontorets förvaltning fattade beslut och vidtagna åtgärder, må erhålla full decharge. 95 För alla i denna berättelse förekommande sifferuppgifter ansvarar den Sekreterare, Siffer bo m under granskningen af Riksgälds-kontorets förvaltning och räkenskaper varit hos uppgifterna. Revisorerne anställd. Stockholm den 14 Oktober 1864 På Ridderskapet och Adelns vägnar: FR. v. ROSEN, C. A. BOGEMAN. J. NORDENFALK. E. ODELSTJERNA. GUST. LAGERHJELM. G. W. von FRANCKEN. JOH. ER. FORSSELL. A. BERGMAN. På Preste-ståndets vägnar: A. SJÖDING. J. LUNDBERG. ARVID MOBERGER. E. M. TEGNÉR, C. E. LJUNGBERG. A. A. BERGER. På Borgare-ståndets vägnar: JULIUS LINDSTRÖM. L. F. ASCHAN. G. C. WITT. GUST. E. WIDELL. E. M. FALCK. NILS ANDERSSON. På Bonde-ståndets vägnar: G. HULTMAN. NILS OLSSON. A. J. SANDSTEDT. C. J. SVENSÉN. H. Husberg. — 96 — Reservationer: af Herr Kyrkoherden Sjöding: (pag.
Med afslag å Utskottets hemställan beslötfStåndet för sin del, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ls Proposition, anvisa ett årligt belopp af 2,500 R:dr lill ny lön åt en adjunkt i den högre lönegraden vid Upsalauniversitet. Punkterna 18—23. lii föllos. Preste-Ståndet, som afslog Utskottets hemställan, beviljade för sin del, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ls Proposition, ett årligt anslag af 2,500 R:dr lill en ny adjunktslön vid Lunds universitet. Utskottets hemställan afslogs, och beslöt Ståndet för sin del, på sätt motionären föreslagit, anvisa ett årligt anslag af 4,500 IRrdr för inrättande af en profession i geologi vid Lunds universitet. Återremitterades. Bifölls. Med afslag å Utskottets hemställan beslöt Preste-Ståndet för sin del, i enlighet med motionärens förslag, att ett reservationsanslag of 10 000 R:dr årligen må för instundande statsregleringsperiod ställas till Kongl. Majlis disposition till inrättande af stipendier för prestkandidater. Bifölls. Ståndet biföll hvad Utskottet tillstyrkt och föreslagit i mom. a), b) och d), äfvensom den i mom. c) gjorda hemställan, så vidt den afser ifrågasatt utvidgning af läroverken i Westervik, Carlshamn och Ystad, hvaremot Ståndet, som ogillade samma hemställan, i hvad den rörer läroverket i Helsingborg, beviljade för sistnämnda läroverks utvidgning till ett fullständigt högre elementarläroverk en anslagssumma af 4,900 R:dr årligen. Biföllos. Bifölls med den ändring, att den tillstyrkta anslagstillökningen höjdes, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Proposition, från 20,000 lill 25,000 Riksdaler. Biföllos. Med ogillande af Utskottets hemställan, lemnade Ståndet sitt bifall till Kongl. Maj:ts i denna punkt omförmälda nådiga framställning.