Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:0 t. år, och utgjorde, vid sistnämnda års slut, 2,584,690 personer. Det derpå följande quillquennium, eller från och med 1821 till och med 1825, visar en tillökning på det hela af 186,562 personer, eller för hvarje år per medium ungefär 3312 , så att folkmängden vid 1828 års utgång uppgick till 2,771,252 personer. För det sista af dessa fem år, eller 1825, utgjorde tillökningen 43,85o. personér, ett belopp, sorn äfven före Finlands afträdande icke någonsin förekommit. I närvarande stund, kan Sveriges population beräknas till omkring 2,860,000 personer; och den tidpunkt är icke aflägsen, då Landet räknar samma folkstock, som då Finland var dermed förenadt. De närmare med nit och omsorg samlade uppgifterna i förevarande ämne inhemtas af Tabell-Commissionens för nämnde quinquennium afgifna underdåniga Berättelse, hvilken, af trycket utgifven, enligt Kongl. Maj:ts förordnande, blifver till Rikets Ständer utdelad. Åt den lika omfattande, som vigtiga, af Rikets Ständer vid sista Riksdag behandlade frågan om en förbättrad organisation af Rikets Styrelseverk , har Kongl. Maj:t lemnat den handläggning, sorn omständigheterna och andra vigtiga , göromål medgifvit. De ärenden, som Kongl. Majrt ansett lämpligen böra från de administrativa myn - Kongl. Maj :ts Nådiga Ber att. N.o 1. 55 digheterna till Domaremagten öfverföras, hafva blifvit från de förra afskiljda, och en behöflig minskning i dessas mångfaldiga göromål derigenom beredd. I följd häraf har Commerce -Collegii justitias-division redan kunnat upphöra, likasom Bergs-Collegii Ledamöters antal efter hand kommer att förminskas.
Schismatiska rörelser hafva icke försports, men mycken oreda tillställes stundom af kringresande »skolmästare och kolportörer», som hålla bibelförklaringar eller andliga föredrag, Calmar län. Sedligt och ekonomiskt tillstånd. Jordbruk. 9 oftast för en talrik mängd personer, dem nyfikenheten lockat till det genom ryktet förkunnade samlingsstället. -t Många dagsverken förspillas härigenom, ty ortens tjenstehjon anse för en rättighet att få besöka dylika samqväm äfven på hvardagarne. Folkskoleundervisningen inom fögderiet handhafves i allmänhet icke med det nit, som vore att önska, och har jemväl hittills visat föga tillfredsställande resultat. Föräldrarne låta sällan sina barn nog länge qvarblifva i skolan, och skolstyrelserne äro oftast alltför efterlåtne. Af 2,507 i skolåldern varande barn voro år 1860 endast 1,423 undervisade i folkskolorna. Olands Södra Mot: De senare årens goda skördar och höga spanmålspris hafva alstrat en temligen allmän välmåga inom orten; men i jemnbredd dermed har också lefnadssättet blifvit mera yppigt. Mycket penningar förslösas på granna kläder af köptyg, äfvensom på dyrbara möbler och husgeråd. Folket utmärker sig i allmänhet för gudsfruktan och sedlighet samt aktning för allmän lag. Gröfre brott äro ytterst sällsamma. Nykterheten liar tilltagit och sällan träffas någon rusig. Gästabuden, vid hvilka jemte bränvin ofta förtäres utländskt vin, aflöpa vanligen stilla och anständigt. Bland tjenstehjonsklassen hafva sjelfsvåld, okyskhet och olydnad oftare än förut blifvit försporde, till hvilket förhållande husagans afskaffande anses vara den förnämsta orsaken. Sockenbibliothek finnas inrättade i de flesta församlingar, men begagnas i allmänhet föga. Med ledning af såväl dessa fögderi-uppgifter, som äfven egna iakttagelser, tror jag mig kunna antaga, att massan af länets befolkning under dessa fem år gjort icke så obetydliga framsteg i både ekonomiskt välstånd och sedlighet.
Både handtverkerierna och handeln hade i långliga tider uteslutande varit statsmanna-näriogar. Visserligen kunde nu mera icke klagas öfver bristande närings-frihet, och i många hänseenden hade Sveriges jordbrukare att glädja sig öfver lyckligare förhållanden, än de fordna, men mycket återstode för lagstiftningen att i detta fall uträtta och till det icke minst väsendtliga kunde räknas en revision af de för Rikets Släder gällande privilegier. Skattebördorna hvilade ännu tungt på landtmanneus skuldror och, för att en rättvis beskattning skulle ega rum, erfordrades bland annat att tillse, det inkomster, som rätteligen borde tillfalla staten och således minska bihofvet af skatter, icke i stället ingingo till vissa korporationer samt följaktligen endast beredde lindring för dessa på öfriga medborgares 'bekostnad. Att ett sådant förhål lande egde rum i afseende på städerna, ansåg motionären sig hafva anledning förmoda; och förekom i detta fall rörande Stockholm, att, enligt Flintbergs år 1795 utgifna arbete rörande Städernas handel och sjöfart m. m., denna stad då uppburit inkomster under ej mindre än 27 serskilda titlar, såsom våg-penningar, ståndpenningar, bärare-, vägare-, skåloch dragare-penningar, virdragare-arfvode, stämpel-, bro-, hamnoch packare-penningar, ordinarie tolag, tillöknings-tolag, m. m , allt på de trafikerandes bekostnad. Sedermera hade, enligt hvad ett af komiterade den 15 September 1837 till Kongl. Majit afgifvet unBih. lill B. St. Besvärsoch Eko/i.-LlsliOttels Utlåtande, N:o 59. derdånigt utlåtande angående Stockholms drätsel-verks inkomster och utgifter utvisade, stadens inkomster undergått åtskilliga \äsendt!iga förändringar. Tolagen t. ex. utgick, enligt Kongl. Förordningen den 6 Juni 1780, med f proc. för inkommande och 1 proc. för utgående varor, efter tullvärdet. Kongl.
Då i öfrigt någon klagan öfver berörde undantagsstadgande icke försports från de till ecklesiastikstaten börande embetsoch tjenstemän, hvilka detsamma egentligen rörer, samt på allmogen sjelf är beroende att undvika eller vidkännas den olägenhet, som motionären uppgifvit vara en löljd af nu gällande stadgande angående tiden för flyttning till och från ifrågavarande boställen och lägenheter, få Utskotten vördsamt tillstyrka ali Anders Nilssom motion måtte lemnäs utan ajseende. Stockholm den 11 April 1851. Bih. till B. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 10. Alik. till Exp. Utsk. den 11 April 1851, kl. 1 e. in. Betänkande, i anledning af vackt motion om ändring i Iiongl. Militie Bo ställs-ordningen den 23 Januari, 1836, i fråga om tiden för afoch t i lili-ädes-h usesyners hållande samt dervid ådömda reparationers f ullgörande. Uti memorial, som genom remiss från Hedervärda Bonde-ståndet blifvit till Lag-Utskottets behandling öfverlemnadt, bar riksdagsfullmäktigen Peter Mårtensson från Jönköpings län anmärkt, att afoell tillträdes-htlsesyner å militieboställen som enligt 50 § i ofvannämnde Kongl, militie boställs-ordning, skola verkställas året näst före det, då boställe afträdes, vanligen icke förrättas förr än i Juli och Augusti månader, samt att det derföre ofta vore svårt, om icke omöjligt, för afträdare att, såsom i 69 § af samma boställs-ordning föreskrifves, före fardagen den 14 påföljande
Handel. Till så vidt frågan härom rörer landsbyggden, drifves i allmänhet handel med spannemål, bränvin, kreatur och andra ladugards-a Ister samt skogseffekter med mera af landets produktion och tillverkning, som afsätles i angränsande släder och på marknader inom eiler utom Länet och fran Dahlsland äfven tili Norrige merendels af producenterne eller tiilverkarne sjelf ve; likväl kan denne genom Kongl. Kungörelsen den 31 Augusti 1815 24 för landtmannen tillätne handel eller försäljning icke komma i beräkning såsom särskild näringsgren, hvilket den till sin natur ej heller är. Men dessutom finnas inom de Heste orter på landet, der läge och andra omständigheter gynna slik handel i stort, en eller liera personer, sorn sig härmed befatta och älven derföre taxeras till bevillning, utan att de till handelns utöfvande sökt eller erhållit tillståndsbref, hvilket de ej heller torde behöfva, så länge deras handelsrörelse inskränker sig inom de genom ofvanåberopade Kongl, författning utstakade gränsor; dock är troligt att dessa gränser stundom öfv ersk ridas, när en orts aflägsenhet från stad och deraf uppkommande hellof för ortens invånare att söka förse sig med köpmannavaror från andra håll, gifva anledning till smyghandels etablerande. Inom Flundre härad äro annars vid Lilia Edet tvänne konLingenthandlande bosatte, på grund af särskilda tillståndsbref. Den så kallade gårdfarihandel)!, till utöfvande hvaraf allmogen i sju härader af Westergöthland af ålder haft rättighet, utgör ännu, oaktadt rörelsens synbara aflagande under de begge sista qvinqvennierna, en verklig och för distriktet ganska vigtig binäring. — För närvarande begagnas samma rättighet nästan endast af Kinds, Redvägs och Åhs häraders hemmansbrukande allmoge, sorn till ett antal af något öfver 400 personer tvänne gånger om året, på bestämda tider, utvandra till alla delar af Riket och till Norrige, för att afyttra gårdfarihandels-distriktets betydliga slöjdetillverkningar, hufvudsakligen beslående i väfnader af alla inhemska slag.
StatsUtskottets Betänkande!!, Memorialer oell Utlåtanden i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande angående regleringen af Utgifterne under RiksStatens Andra HufvudTittel, jemte dervid bilagde tvänne Utlåtanden. XXXIX. B. 284. XLl. 333. XLII. A. 84. A. 14 r • A. i63. A. 204. XLIII. A. 3. A. 74. LV. E. 3. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande tillökning i lönen för Kyrkoherden i Waxholm. XXXIX. B. 284. XLL 333. XLIII. A. i85. — öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande, angående regleringen af Utgifterne under RiksStatens Tredje HufvudTittel. XXXIX. B. 284. XLL 334. XLIII. A. 185. A. 256. XLIV. A. 3. A. 33. A. 5g. A. 75, 174. A. 175. LIV. E. 107. LVI. E. 45. LXIII. B. 258. LXV. A. 12, 45, 116, 288. LXVI. B. 123. A. 126. E. 167. E. 27 r. B. 3o2. A. 318. ■— i anledning af gjorde anmärkningar vid 5o6 Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående försäljningen af 5 st. Kronan tillhörige Krigsskepp och redogörelsen för derföre inllutne medel. XLI. B. 168. XLVIII. A. 253, 315. XLIX. 6. LVI. B. 86. LX. A. 3o. LXI. B. 358. LXII. A. 64. LXIII. E. 170.
Oe supra. Lx krotocollo O. Valerius. Utdrag af Borgare-Ständets Protokoll wtd Uttima Riksdagen i Orebro den iz October 1310. S. D. ^)wad Allmänna Beswärs. och Oeconorme-Utskottet under den 11 i denna mänad yttrat uppä Hederwärda Bonde-Sländets Remist af wäckt fräga om sättet och tiden till Ro. terings, och FörstärkningSmanskapets utgörande, blef af Borgare-Ständet wid förnyad föredrag, ning bifallit. Ur supra. Tx ?rotoeoIIo O. Valerius. Utdrag Den iz October. 183 Utdrag af Borgare Ständets Protokoll wid Urtima Riksdagen i Arebro den iz Oktober iLio. S. D ^^tllades Bewillnings.Utskottets i anledning af Herr Advocat-Fiscalen FalkmanS Anmärkningar wid Bewlllnings-Förordningen, under den 22 sistledne September afgifne Utlätande, med de l Ulffottets Memorial af den 11 i denne mänad tillstyrkte ändringar och meddel. te förklaringar. Or supra. Lx ?rotoco!lo I. O. Valerius. Utdrag af Borgare-Ständets Protocoll wid Urtima Riksdagen i Arebro den iz October iLio. S. D. I^ti Memorial af den 12 bennes, föranledt af Borgare-Ständets äterremitz, hade Bewillnings-Utskottet förklarat, att det ej kunde frängä desi förut meddelade yttrande, att Caracterer ej borde med nägon Bewillnings. afgift beläggas; Och blef detta förklarande, uppä de skäl Utskottet andragit, af Borgare. Ständer gilladt. Ut supra. Tx ?rotoco!Io v. Valerius. Utdrag 184 Den iz Oktober. Utdrag af Borgare Ständets Protccett wid llrttma Riksdagen i wrebro dln iz Octvber igro. S. D. instäminande i Höglofl.
Skipparen gaff migh vthi min hatt, Strax fick iagh en båsman fatt. Han måste giffwa migh fiederbusk till, Troo iagh lärer ey tå bliffwa gill? Aff thz samet som mig war skenkt Haffwer iagh tigh een klädning tänkt. Thz skall drängen till skräddaren bära, Han skall tigh ther aff kläder skära. Judas. Hey frisch wpp, tå bliffwer iagh gran Rett som en tapper herreman. Them will iagh medh thesse snörer besättia, Thet skall jw ey wara flätia. Sardelius. Hwar haffwer thu thesse snörer fått? Judas. Strax wij hadhom i skeepet gått Kom ther en pigha och köpte lärofft, Ty läste en båssman sin kista vpp Och togh thz han henne skulle sällia. Ther monde hon stå och wällia Till thess hon snören felte nedh, Men iagh försummadhe ey min sedh Vtan nappadhe up och stack them in Rett innerst uthi klädhen min. Medh pighan begynte båssmannen kiffwa. Hemligh monde iag aff skeepet kliffwa Ther stod iagh och hörde uppå Huru the sigh monde til hopa slå. Han kallar henne tiuff, hon honom skälm, Men han togh till sin båtzmanss hielm, Medh en tiäretamp han henne smorde. Och lät iagh bliffwa som han thz giorde, Ther ått fick iagh så hierteligha lee. Tin lille skalk tu skalt få see Om tin mor kär thz weeta fåår Huru hon medh tigh i bastugu går. Få migh hijt iagh will them göma Till thess iagh läter kläden söma. Judas. Käre far kär, sij mor kär kommer. Sardelius. Så hålt tu tigh stilla och frommer. Sostrata. Warer wel kompne aff skepen heem, Jag tror ey i köpte en nåla reem. Judas. Mor kär, the haffwa oss alt förährat
Nu har inträffat, att äfven andra ångfartyg åstunda samma förmån. Deras ägare jemra sig och lamentera deröfver, att de för sina fartyg icko skola njuta samma fördelar, och pä delta sätt kan verkligen den klokaste och bästa institution gå till förfall, hvadan jag tror det vara försigtigast om vederbörande icke genom undantagsbeslut lemna den ena en fördel, som sätter honom i en bättre ställning än en annan, som med honom borde vara lika berättigad. Hvad nu förev:de fråga beträffar, så anmärker jag, lika med Gr. Puke, att de fartyg, som erhållit licenser, icke kunna beslå till evig tid, utan de 186 Den 2 September. skola väl en gång slopas de som andra, och kommer således detta undantagssladgande att så småningom uphöra. Om Regeringen fortgår på den banad att icke meddela undantagsförmåner, som ej äro af bebofvet påkallade, synes mig det rättaste vara att behålla författnm vid sin gällande kraft, desto heldre, som jag icke har mig bekant att ångbåtsbefälet har större och vidlyftigare sjömanskap än befälet på seglande fartyg, och de således egentligen böra vara i behof lika väl af lots som dessa sednare. Jag tillstyrker följaktligen, att R. o. Ad. mätte afslä Utsk:s närvide Betänk, och i stället bifalla det som Utsk. första gången afgaf. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: De tillstånds-resoIu tioner, som blifvit meddelade, hafva, såvidt jag vet, varit af två olika lydelser. Den äldsta innehöll: alt ångbåtar skulle vara befriade från skyldigheten att erlägga lotspengar då lots icke begagnades; — men åt denna Resolution gafs i praktiken den tolkning, att det skulle bero på ångbåtsbefälhafvaren att begagna lots eller icke, hvilket icke ligger i ordalagen: »att de voro befriade från skyldigheten att erlägga lotspengar då lots icke begagnades.» Denna innebar således icke någon frikallelse från att taga lots när författmne så ovilkorligen föreskrifva.
Derefter skola utan förmånsrätt sig emellan gäldas: kyrkors, fattig-cassors och socken magaziners fordringar hos deras föreståndare: kronans, städers och allmännat af Konungen stadfästade cassors, penningeverks och inrättningars fordringar hos de tjenstemän, som äro satte att deras inkomster uppbära, för hvad af sådan uppbörd hos dem innestår: så ock enskildes fordringar hos embetsoch tjenstemän, för egendom, som desse, i och för embete eller tjenst, emottagit. Hvarförutan, i enlighet ».eii ilen Kong!. Propositionen, hemställes, att på det vederbörande må äga erforderligt rådrum att vidtaga de försigtighetsmått, som, med anledning af den föreslagna lagförändringen, kunna anses nödige, densamma icke må blifva gällande i de concursoch förmånsrätts tvister, som redan äro eller under loppet af första året efter det år, då den nya författningen kan blifva utfärdad, göras anhängige af Herr Cederstråhle: ”Då denna fråga forra gången förevar i Utskottet, som nu vidhållit sitt då afgifna förslag, reserverade jag mig deremot, hufvudsakligen af det skäl, att efter min tanka säkrare conlroller å förmyndares förvaltning af omyndiges medel erfordrades, innan den säkerhet, som ligger i förmånstätten, kunde borttagas.
Emot det yrkande, att regementens och officerskorpsers vid mötesplatserna uppförda byggnader måtte upptagas ibland undantagen, har jag ingenting att anmärka, men i afseende å det sednare, af motionären föreslagna undantaget, eller att kyrkor och bönehus, tillhöriga enskilda personer, skola vara fria från bevillning, känner man exempel på att dylika bönehus understundom äro ganska inkomstgifvande för egaren, och det synes mig i detta fall billigt, att han derföre får erlägga bevillning. Jag skulle således tro, att man endast borde bifalla den första delen af motionen, men afslå den sednare. Hr Reutersköld, Fabian: I likhet med föreg:de talare, anhåller äfven jag att motionärens framställning måtte bifallas och Utsk:ts hemställan afslås. Till de skäl för detta yrkande, som redan blifvit anförda, vill jag likväl tillägga ännu ett. Dessa byggnader på mötesplatserna hafva icke uppkommit hvarken för beqvämlighets skull eller för vinnande af några andra fördelar för officerskorpserna, utan de hafva uppkommit på det 56 l)en 6 Juni f. m. att indelta arméens vapenöfningar skulle kunna börja så tidigt, att de kunde hinna afslutas och manskapet hemförlofvas till den tid, då landtbruket för de angelägna arbetena vid skörden hade behof af den stora arbetsstyrka, som de indelta soldaterna utgöra. För att vinna detta ändamål, hafva officerskorpserna genom sammanskott åstadkommit ifrågav.de byggnader och baracker, hvari manskapet under den kallare årstiden inlogeras, och hvarigenom det blir en möjlighet att börja mötena ganska tidigt. För alt bidraga till detta ändamål, har K. M. under de sednare åren låtit understödja uppförandet af dessa byggnader genom tillskott af besparade statsmedel. Det synes sålunda vara en berömvärd omtanke af officerskorpserna, och det vore då något hårdt att icke allenast låta dem med egna uppoffringar uppföra dessa hyggnader, utan äfven sedermera låta dem betala skatt för desamma. I fråga om befrielse från bevillningen för, enskildta perso ner tillhöriga, kyrkor och bönehus, kan jag icke vara af samma tanke, som den siste värde talaren.
Med anledning af Hr af Kléens svar på mitt förra yttrande, får jag förklara att jag för honom personligen hyser den största högaktning, och att det ingalunda kunnat vara min mening att klandra honom för de misstag, som vid Waxholms fästnings anläggning blifvit gjorda, helst det är mig noggrann! bekant att Waxholms fästningsbyggnad började långt innan Hr af Kléen mottog ledningen af vårt fortifikationsväsende, men jag sade blott att jag lika litet för honom, som för någon annan, kunde hysa det uteslutande förtroende, att jag, utan någon pröfning, skulle vilja låta honom verkställa allt hvad han ansåg nyttigt, utan att de förslag, som af andra sakkunniga personer uppgjordes, äfven toges i betraktande. Jag framställde äfven till Hr af Kléen en begäran om åtskilliga upplysningar, som han likväl icke lemnat. Jag har visserligen icke rätt att fordra dessa upplysningar, men jag trodde att Hr af Kléen skulle vara villig att genom deras meddelande skingra de farhågor, som finnas hos mig och — jag är öfvertvgad derom — äfven hos andra ledamöter af detta Stånd. Jag upprepar derföre ännu en gång min begäran, att Hr af Kléen ville tillkännagifva sin åsigt om Bullarholms-sundets bredd och djup, samt upplysa om några åtgärder äro föreslagna eller vidtagna för dess försvar. De försänkningar, som i flera sund äro gjorda med kullerstenar, hvilka snart uti vattnet blifva hala som ålar, ingifva mig ej mycken trygghet, enär de synas vara ganska lätta att undanrödja, och det är derföre jag skulle önska att man icke vore så motvillig att förstärka dem med undervattensminor. Man har invändt att dessa minor kunna uppfiskas.
Uti en till Hedervärda Bonde-ståndet ingifven, samt till Stats-utskottet remitterad motion har riksdagsfullmäktigen Per Nilsson, från Christianstads län, fästadt uppmärksamheten derå, att anslagen till landtförsvaret med hvarje riksdag, ända sedan år 1810, ökats, utan att något planmessigt ordnande af det hela egt rum, eller de indragningar och förändringar, som dermed stodo i oskiljaktigt sammanhang, blifvit verkställde, och utan att en„ enligt motionärens tanka, af rättvisa påkallad lindring i det Bonde-ståndet företrädesvis tungdt tryckande underhållet af rikets krigsmakt förberedts, påyrkat att, då vid innevarande Riksdag en af Ridderskapets och Adelns ledamöter herr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, aflemnat tvänne fullständiga, om nit, sakkännedom och ospard möda vittnande förslag till förändrad organisation af landtförsvaret, hvilka företedde betydliga besparingar å så väl de ordinarie som extra ordinarie utgifterne derför, vissa uppgifna delar af samma förslag, jemte de motioner, vid hvilka förslagen varit bilagde, måtte tryckas, och detta så tidigt, att de till Rikets Ständer kunde utdelas, innan Stats-utskottets Betänkande om reglering af riks-statens fjerde hufvud-tite! till föredragning förekomme. 84 Stats• samt Allm. Besvärsoch Ekon.- lits k. Memorial, N:o 34. I anledning af denna molien, hvilken Stats-utskottet ansett sig höra behandla gemensamt med Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet, lå Utskotten yttra, att som de, i sitt Utlåtande n:o 18, pä deruti åberopade skäl, ansett ofvanberörde (vanne, af herr Stjernsvärd afgifne, förslag ej böta till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, Utskotten, med afseende jemväl derå, att det ena förslaget med dertill hörande tabeller, finnes upptaget uti Ridderskapet och Adelns protokoll för sistlidne riksdag, och det andra uti samma protokoller vid innevarande riksdag, finna sig böra vördsamt tillstyrka, att ifrågavarande motion må förfalla.
Till en början hade vi ingen aning om hvar han höll till, men en morgon då jag råkade vara i rörelse tidigare än vanligt eller Alexander Taivalmaa möjligen senare än vanligt återvände från sin natt-utflykt såg jag honom komma ut ur skogen längs spången, som ledde upp till byarna i bärgen. Och då begynte jag få onda aningar. Där uppe bedrefs lönnbränning och lönnkrögeri i rätt vidsträckt skala och våra arbetare hade för vana att vifta guaro sockerrörs-bränvin hos tillvärkarne af varan, så länge deras kontanta medel räckte. Kredit beviljades aldrig, så att det egentligen endast var den närmaste tiden efter likviderna de kunde tillåta sig sådana vifter. Men Alexander Taivalmaa innehade en förtroendepost, där en hop pengar hvar vecka gingo genom hans händer Jag kallade oförtöfvadt Taivalmaa den äldre till mitt enskildta rum och sade honom rent ut att sonen var på dåliga vägar. Om han fortsatte att tillbringa alla lediga stunder hos krögarne där uppe, kunde det icke slå fel att han förr eller senare blefve oförmögen att sköta sin tjänst. Ingen människa kunde i längden hålla ut med att nätterna igenom dricka guaro och sedan arbeta på dagarna. Ordningsmannens bistra drag drogo sig tillsamman i ett illfundigt småleende, medan jag gaf luft åt mina farhågor, dem han alls icke tycktes dela. Inte lär det bli mycket "kvaro" drucket på de färderna, sade han sedan. Flickbestyr är det han har för sig. De andra berätta att en af krögarne har en vacker flicka, som han går till. Det var ju en helt annan sak en, som helt och hållet undandrog sig allt inskridande på ämbetets vägnar. Jag meddelade genast kommissariatföreståndaren förklaringen på hans bokhållares oordentliga vanor, och han kände sig lika lugnad som jag. Men båda bråkade vi våra hjärnor med att söka utfundera på hvilket underligt vis den kurtisen bedrefs, då Alexander lika litet kunde tala spanska som hans kreolska förstod någon finska. Befolkningen i bärgsbyarna bestod nämligen helt och hållet af spanjorer med en dryg tillblandning af indianblod.