Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
" Tre nu - hon fick ett litet för en vecka se ' n. " " Stackars människa, det blir nog inte godt för henne. " Auktionen började och gummorna tystnade för att riktigt kunna följa med ropen. Brev til Dagny fra Kristiania. 25 /, 1 87. rB,ebatterne om scedeligheden har i den sidste tid optaget gemytterne; de dannede som en slags afslutning paa foredrag holdte af hr Geierstam her i byen o g den farste diskussion indlededes med at han gjentog sit foredrag om Bj0rnsons forhold til sadelighedssagen. De to diskussionsmder viste begge, forekommer det mig, at saadanne ting ikke egner sig til diskussion i offentlige forsamlinger, diskussionen synker enten ned til et saa lavt niveau. at de faar ret der spaar med Mefistofeles: Die bestialitet wird sich gar herrlich offenbaren - dette var tilfceldet, i farste mgde hvor Dr Nissen forfcerdede selv de mindst fintfdende - eller man vogter saa meget 04 16 paa sine udtalelser, at tilhmerne faar det iiidtryk at de soin taler isax vi1 skjule sine tanker - dette var tildels tilfaeldet i sidste m0de. Naturligvis er der af saadanne m d e r altid noget udbytte, om ikke andet saa larer man menneskene bedre at kjende - selv i det at de vi1 skjule sig - og der siges dog enkelte ting som har blivende vaerd o g som kan vaekke til eftertanke og spore til arbeide for en bedre fkemtid, som t. ex. hvad fru Vullum sagde (paa farste made) om " Bjmnsons absolute fordring paa saedelig ligestillelse mellein Maid og Kvinde ' - " Alle ideer der har vceret staerke nok til at virke i verden har begyndt som absolute.
Härigenom har den i frågan tvehågsne, men som vill utan partiskhet bedöma saken, fått en utgångspukt, hvarvid ett redbart sinne kan med förtroende fästa sig och vara tillförsäkrad, att de bestämmelser, som äro gjorda af denna Riddarh.-deputationen och desse nämnde män, ej hvila på lösa sanden, utan äro verkligt tillförlitliga och redbara. Härtill kommer, att vi, Mine Hrr! ej böra tillåta oss att med en s. k. historisk kritik — hvilken kan vara både falsk och sann, ty huru mången kritik är icke grundfalsk — sönderplocka våra genealogier. Dessa hafva en gång fått den fördelen att i juridiska tvister ega laga vitsord, och det vore i sanning besynnerligt, om R. o. Ad. skulle sjelf, utan någon giltig orsak, beröfva dem detta anseende. Vi böra derföre vara majoriteten inom Riddarh.-Utsk:t särdeles tacksamma, för det den sökt häfda och försvara våra genealogiers anseende, och vi sjelfva böra, skulle jag tro, följa denna majoritets exempel. Frågan är dessutom en Riddarhus-fråga, och vi behöfva sålunda för dess afgörande ej söka i några andra källor, än våra egna genealogier. Utsk:t tiar dock för sina forskningar begagnat alla möjliga till buds ståeende källor, och inhemtat upplysningar af alla i ämnet underknnniga personer. Vi böra hålla Utsk:t räkning derför; det bestyrker saken och gör den så mycket mera utredd. Jag sade, att Utsk:t hade fattat frågan uteslutande från den statsrättsliga synpunkten — eller blott visat, l:o) att den grund, hvarefter den skulle bedömas — den Lilliehöökska slägtens genealogie — var en rättsenlig grund, som ej undergått någon förfalskning, 2:o) att enligt denna grund, de omtvistade personerna hade full genealogisk rätt alt representera för slägten N:o 1, som ingalunda kan anses utgången. Den historiska sidan af saken, för att ytterligare bestyrka och bekräfta detta, bar deremot Utsk:t ej ansett sig böra vidröra eller söka utreda.
Stånden emellan befintliga preliminairefrågan, om Grundlagsförslagens hvilande eller upptagande, må, i brist på ett be - «4 Den 3 Juni. stäm dt stadgande särskildt för det nu inträf' fade tall, likväl i full enlighet med Constitutionens hufvudsakliga föreskrifter, anses och behandlas. Utskottet förmäler, uppå anförda skäl, sin tanka vara, att sedan ett enstämmigt beslut om Grundlagsfrågornas hvilanda af Konung och Ständer nu icke blifvit fattadt, är saken återlörd i sin första ursprungliga belägenhet, och anser Utskottet pa sådan grund de redan vid förra Riksdagar beredda Grundlagsfrågorna vara lagliga föremål för Riksens Ständers afgörande, och det i 4y §• Riksdagsordningen föreskrifna behandlingssätt på dem ovilkorligen gällande. Detta Memorial var åtföijdt af ett ProtocollsUtdrag, innehållande flera Ledamöters särskildta yttrande. Undertecknad Silverstolpe, Axel Gabriel, anmälte sig och begärde, att som Utskottets yttrande endast vore upplysningsvis infordradt, det äfven mätte upplysningsvis hvila på bordet. Uppå härom af Herr LandtMarskalken framställd fråga, instämde Högloft. Ridderskapet och Adeln häruti. Upplästes ett från Vallöf!. BorgareStåndet ankoitfmet ProtocollsUtdrag af denna dag, af lika innehåll och. ordalag, sOm det, hvilket ge-. IV, Den 3 Juni. 65 genom Hedervärda BortdeStåndets Deputation förut i detta Plenum blifvit meddelt. Vidare upplästes ett PrötodöllsUtdrag äfvenledes från BorgareStåndet samt af denna dag, af innehåll, att Ståndet för sin del beslutit, att i anledning af 8o §. Riksdagsordningen, hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla om Riksdagens förlängning ifrån den 16 Juni på en månads tidt Uppå af Herr LandtMarskalken gjord proposition, beslöt Höglofl. Ridderskapet och A* deln att i detta beslut med Vällofl. BorgafeStåndet instämma. Justerades följande:
Svenska BondeSt. har i flera sekler varit och har ännu åt sig uppdraget en rättighet, Som icke är jemförlig med Europas öfriga statsförfattningar; ty hvar finnes en sådan Corporation jordägande bia och sjelfständiga bönder och landtbrukare, som kan i sin helhet liknas med Svenska BondeSt., och är i sitt slag så eget och värdigt ett fritt folk, alt ståndsrättighelen förtjena!- att i det yttersta hållas helig, samt är dessutom en lysande historisk lemning från Sveriges uråldrigaste tider, då Sveriges odalmän, anförde af deras, ur deras egen dass utgångne lagmän, vid aflshei jartingen öfverlade med deras Konungar 0111 fäderneslandets angelägenheter. Man vågade icke jäfva deras röst, ty den var ädelt Densi O c t o b c r f. m. ii mäktig och den försalte deras Konungar i tillstånd att upprätthålla fäderneslandets frihet och oberoende. Något missnöje i landsorten med vår gamla häfdvunna slåndsfördelning har jag icke hört omtalasåtminstone uti den folkrika trakten af Riket der jag är boende. — En och annan allmänt läst tidning har visserligen velat Jästa allmänhetens uppmärksamhet vid olämpligheten af vårt närvar, representationssätt; men jag tror, att de eftertänksammaste och de mest sansade medborgarne, som ännu lyckligtvis äro de fleste, värdera vår ståndssammansättning, såsom varande en sann och säker borgen för den lagliga frihetens bestånd och konungamaktens helgd, som utgör Svenska folkets gemensamma och dyrbara styrka.
Disconternes återstående fordringar antaga sådane anbud, som innebära fulla gäldandet af Capitalet, och der endast räntan, hel eller till någon del, måste afskrifvas; afHerr Valleys Memorial, angående ett Creditiv i Banken eller af Statsverket för Städernes Allmänna BrandstodsBolag; af Herr Santessons Memorial, innefattande en, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om förräntningsrätt för Sparbankerne i Riket å deras medel i BancoDisconten, väckt Motion, att Sparbankerne i Götheborg och Malmö samt i närmare orter deromkring tillätes att hålla förräntnings-räkning i LåneContoren i Götheborg och Malmö; och af Herr Rydströms Memorial, angående lå - 336 Den 29 Maji. neunderstöd af Banken till Staden Calmar för reparerande af Domkyrkan derstädes. Stais-i Bancosamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten : Af Herr Ståhles Memorial, angående ett JordbruksContors inrättande. Statsoch LagUtskotten: Af Herr Ålunds Memorial, angående Rådstugaoch KärnnersRätternes samt Häradshöfdiugarnes rättighet att erhålla exemplar af utkommande Författningar, äfvensom serskildt KärnnersRätternes rätt till exemplar af Svensk Författningssamling. Statssrnnt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten : Af Herr Peterssons Memorial, angående inrättande af ett Arbetshus i Landskrona; af Herr Moutans Memorial, angående tågande trouppers pro vi a otering; af Herr Bergelins Memorial, om anslag af allmänna medel till uppränsning af Slångan; af Herr Westmans Motion, om förslag till besparing i transportkostnaden för den Saltpeter, sora till Kronan erlägges; af densammes Memorial, om inrättande af ett Gurli us i Söderhamn för Södra Helsingland; af Herr Lofflers Memorial, angående skalig ersättning till Magistr.atspersoner och Borgare för deras möda och besvär vid besigtning - V
Hvad nu först angår den linie, som, under benämning af Vestra Stambanan, skall sammanbinda Stockholm med Götheborg och hvarifrån icke allenast utgrening bör ske mot Norrige, utan ock, från Falköping, den bana utgå i riktning mot Malmö, hvilken kommer att underhålla järnvägsförbindelsen mellan Skåne och Stockholm intilldess en kortare bana genom Småland och Östergöthland hinner i nämnde riktning till väga br ingas, har Kongl. Maj:t ansett det vara obestridligt, att denna linie är företrädesvis vigtig och att således den största omsorg bör å dess utstakande användas, på det alt densamma äfven i framtiden, under fortgående utveckling af landets jernvägssystem, må finnas motsvara sitt ändamål. Kommittéen har, af ofvan anförda skäl, tillstyrkt, att denna hufvudlinie, utgående från Stockholm, måtte, efter att under en längd af omkring 6 mil hafva varit gemensam med den Norra stambanan, dragas öfver Westerås, Köping och Örebro till Svartå samt derifrån utgrena sig mot Norrige och Götheborg. Härvid förekommer likväl, att på detta Sätt jernvägsförbindelsen icke blott mellan Stockholm och Götheborg, ulan ock mellan Stockholm och Norrige, blifver omkring 3ya mil längre, samt således för trafiken dyrare, än om stambanan från Stockholm genom Södermanland framdrages söder om Mä-> 20 Kongl. Maj:ls Nåd.
Sok er endera Makan Boskillnad, enär den andra Makans Egendom ej afträdd är, höre dä Rätten sä val Sökanden och den andra Makan, som vet er lige och när vistande Borgenärer, och förordne, att Boets tillgängar och gäld g viss dag upptecknas. Sedan skall Bouppteckningen af mannen och hustrun, i Borgenärernes närvaro, inför Rätten edligen fästas. Finnes deraf, att tillgängarne , der Sökanden Boskillnad vinner, ej förslå, till gäldens betalning, varde offentlig stämning till mannens, hustruns och samtlige Borgenärernes inställande utfärdad, som i 5 Capt g och 1 o ///. sägs. Ar det hustru , som Boskillnad söker, och undandrager sig mannen, att Boets tillgångar och gäld till uppteckning angifva, eller att Boupp. teckning, då den gjord blifvit, beediga, vare lag samma. Bär offentlig stämning utfärdas, sorn nu sagdt är, vare mannen för lag - LagUtskottets Betänkande N:o 62. 51 söhrling ej fri, der han ej sin Egendom till Borgeiiärerne af trader. 7 Cap. och 8 Cap. 6 §.
Förändringen innebär således ieke någon den ringaste syftning att bereda någon utväg till sedelmassans förökande, utan blott att, såsom Hr Mannerskantz ganska riktigt anmärkt, bereda en lättnad vid utlåningen af dessa redan till utlåning anslagna fonder, ehvad lånesökande från den elia eller andra industrigrenen sig anmäla. Enl. nu varande stadgande har en lånegren kunnat anlitas med få summor, samt derigenom lemna öfverskott, under det att motsatsen inträffat med andra grenar, så att mängden af sökande icke kunnat af Styrelsen tillfredsställas, ehuru på det hela tillgångar förefunnits. Till afhjelpande häraf beslöto It. St:r vid sista Eiksdagen, att Fullmäktige skulle af dessa särskilda lånefonder kunna från den ena, som eger en oanvänd tillgång, öfverflytta densamma till en annan, å hvilken brist yppat sig, så att alla fonderna i sjelfva verket må kunna utgå i allmänna rörelsen. För att nu än säkrare vinna ändamålet med detta förfogande, hvilket icke kunnat verkställas annorlunda, än efter Fullmäktiges derom fattade beslut, har Utsk. framställt förslaget i förev:de punkt, och jag kan sannerligen icke inse att genom bifall till detsamma de faror äro för handen, som Gr. Frölich förespeglat. När vi komma till de punkter, hvilka Gr:n synes frukta vara af den beskaffenhet, att de innefatta föreskrifter, hvarigenom en möjlighet kan upstå att utsläppa en större sedelmassa, än som med realisationens bestånd är förenligt, då först torde det vara tid att om den saken ingå i undersökning och fatta ett beslut, hvarigenom den vigtiga saken, realisationens bestånd, icke i något fall må äfventyras. På sådant sätt tror jag att man förfar redigast och riktigast, och önskar derföre att man inskränker sig till denna punkt, sådan han är, och hvilken, såsom varande ganska oskyldig, jag tror att E. o. Ad. utan betänklighet kan bifalla; hvilket jag yrkar. Frih. Haab, Carl Adam:
Presle-Ståndct den 7 Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Ståndet den 14 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ersättning till Statskontoret för åtskilliga förskottsvis bestridda utgifter. (Slats-Ulsk:s Utkde, N:o 280.) S. A. K. Uti E. K. M:ts vid innevarande Riksdag aflåtna Nådiga Proposition om Siatsverkets tillstånd och behof har framställning blifvit gjord opi godtgörelse för följande utaf Slats-konloret, enligt E. K. M:ts Nådiga föreskrift, af under händer hafda medel förskottsvis verkställda utbetalningar, nemligerj: l:o. Till enkan H. J. Westin, den genom Stockholms Rådhus-rätts dom den 16 December 1851 bemälda enka tilldömda ersättning för uppkomna brislfälligheter uti den henne tillhöriga, af K. M:t och Kronan förut tili ernbets-lokal åt Öfver-slålhåliareembetets Kansli förhyrda, men numera afträdda egendomen N:ris 5, 6, 7 och 8, qvarteret Iris, emellan Westerlånggatan och Prestgatan i hufvudstaden, uppgående, jemte ränta, till 396 R:dr 35 sk. 4 rst. Då ifrågavarande ersättning grundar sig på domstols, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, laga kraftvunna dom, hafva, vid sådant förhållande, Rikets Ständer medgifvit, att omlörmälda 396 R:dr 35 sk. 4 rst. må, vid nästblifvande liqvid emellan Slatsoch Riksgälds-verken, å Stats-inkomslernes öfverskott afföras. B i/i. till 41. St.
Och äfven hjärtat i samma ämne torde kanske få komma nästa denna gång firade hon en seger, som inbragte henne regn o c h s o m m a r d a g g. gång — om Idun och mammorna tillåta. två lagerkransar och en blomsterbukett. Särskildt förM. Goldschmidt. tjänar den såväl i sång som spel ständigt framåtgående konstnärinnan loford för sitt utförande af den Teater och musik. IDUN 1890 FÖRSLAG TILL M A T O R D N I N G FÖR V E C K A N 7 — 13 DEC S ö n d a g: Buljong med klimpar af vildt; Kroketter af kabeljo; Kokt refstycke ä la royale; Mosspudding. M å n d a g: Soppa på torra gröna ärter; Gratin på gädda; Kött och potatispudding. T i s d a g: Bagu på fläskkorf med kastanier och grönsaker; Risgrynsvälling. O n s d a g: Klar buljong med pastej; Kokt rödspotta; Kyckling; Nougat. T o r s d a g: Fläsk med hvita bönor; Tunna pannkakor. F r e d a g: Stufvad lake; Späckad kalflefver; Hafresoppa. L ö r d a g: Puré på bruna bönor; Biffstek; Mandelspån med körsbärssylt. K Ö K E T. SYNNERLIGEN PRAKTISK UPPFINNING, som ej borde saknas i något kök, är ingeniör Sten E. Ericsons patenterade knifskurare. Dess hufvudförtjänst ligger däri, att knifven skuras på tvä- ren och sålunda erhåller ett vackrare utseende, än om den skuras på längden; vidare undviker man allt hvad skurtrasor och trippel heter. Den lilla bekväma apparaten, som finnes afbildad i annonsafdelningen, är därjämte billig. H U S H Å L L E T. Kalfkyckling. Kalfkött skares i tjocka skifvor, som bultas lätt. Smör arbetas tillsammans med mycket fint backad pärsilja, salt och peppar och häraf lägges litet på hvar skifva, som därefter hoprullas och bindes med en tråd.
LandtMarskalken förklarade, att Ridderskaapet och Adeln således bifallit StatsUtskottels of vanberörde Utlåtande, likväl med den förändring, att orden: efter Jordeboksvärde skulle utur Utskottets tillstyrkande utgå. Herr Bråkenhielm,: Emot detta beslut får jag anmäla min reservation, och ödmjukast anhålla att dermed framdeles skriftligen få inkomma. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att följande 9 bland Ridderskapets och Adelns Herrar Electorer tid efter annan afgått, nemligen: N:o 138- Grefve Adelsvärd, Erik Reinhold, , 141 - Grefve Posse, Carl Henrik. „ 276. Friherre Löwen; Fullmägtig Herr König, Carl Fredrik. „ 358. Friherre Lagerbring, GustafOlof. , 912. Herr Apollof; Fullmägtig Herr von Schantz, Johan Christian. „ 1088. Herr Leijonflycht, Albrecht. „ 1922. Herr von Platen, Achates Carl, „ 2i5o. Herr von Hohenhausen, Carl. „ 2297. Herr Tamm, Pehr Adolph. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Ridderskapets och Adelns Herrar Bänkman, att å nästa Lördag den 9 dennes e. m. sammanträda, för att i de afgångne Electorernes ställe utvälja 9 nya Electorer, Den 7 Ja nu nr i i e. m» Justerades 6 ProtocolIsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 4 dennes f. m. och e. m. fattade beslut. Upplästes följande Statsoch Banco* Utskottens den 28 sistlidne November afgifne Utlåtanden: N:o 29. I anledning af väckt fråga» angående uppställande af ett nytt Creditif å 2 millioner R;dr till ManufaclurDisconten.
Min mening bade ej varit att för tredje gången begära ordet; men en framställning af den sista värda talaren bar ovillkorligt uppkallat nain rättskänsla att vederlägga honom. Han har sagt, att parter vädja mot häradsrätts-beslut, under förhoppning att de vid lagmansrätten skola finna en oskicklig domare, och derigenom möjligen vinna framgång. Huruvida parter kunna hafva en sådan beräkning är mig ej bekant, emedan jag aldrig biträdt rättsökande uti deras processer och således ej kan känna deras motiver i detta afseende; men att en representant, medlem af detta Hus, skulle kunna göra en sådan framställning, hade jag ej väntat mig. Huruvida lagmansrätterna gjort sig deraf förtjenta vet jag ej, men torde likväl få nämna, att under den tid jag varit tjenstgörande uti Hofrätten har jag ej haft att handlägga någon action mot någon lagman, och vet ej heller att advocatfiscalen gjort någon sådan. Deremot har jag haft flera actioner emot häradshöfdingar och äfven mot borgmästare och rådmän. Jag tror dessutom, att om den värde ledamoten velat taga kännedom om de praejudicater, som finnas uti Backmans lagsamling, han hade i många afseenden deraf kunnat hemta anledn. till ett billigare omdöme om lagmansrätterna och deras ordförander. Slutligen anföres såsom skäl emot lagmansrätterna att de ändra häradsrätternas beslut, och att parterne deraf få anledn, att söka fullfölja rättegången hos hofrätten, Andra åter anföra i samma hänseende, att lagmansrätterna fastställa häradsrättens beslut, och tro att sådant föranleder parterna att fullfölja rättegången. Att antingen ändring eller fastställelse allt efter sakens beskaffenhet måste äga rum, är hvad jag föreställer mig, och jag förmodar, att ingen lagman gjort sig till regel att välja det ena eller det andra; och anser jag sådant lika så litet sannolikt, som jag skulle tro, att det ena eller andra resultatet bestämdt bör leda till ändrings-sökande. Deremot, om jag i detta hänseende ville draga någon slutsats, så skulle jag tro, att om en part fått något anspråk ogilladt af både häradsoch Iagmansrätt, så kunde han deraf hemta någon anledn. att tvifla på ofelbarheten af sitt eget omdöme.
Kungörelsen den 9 Juli i83o, att Curliusafgiften skall utgå, användas och redovisas inom hvarje Län serskildt, utan inblandning med Lazarettsfonden, icke på alla ställen blifvit iagttaget; men Seraphimer-Ordens-Gillet auser dock derpå ligga mindre vigt, enär det är nogsamt kändt, att La^aretternes inkomster på manga ställen äro alldeles otillräcklige för desse Inrättningars vidmakthållande, och dessa Inrättningar följakteligen måste, för att kunna vidmakthållas, erhålla understöd af Curhusmedlen eller ock af andra medel, dem Länens innevånare, som äro pligtige att sjelfve underhålla deras Lazaretter, lika så väl som Curhusen, eljest kunna anvisa; och lärer detta troligen vara orsak dertill, att de i Länen valde Revisorer, som äro närmast i tillfälle att känna Lazaretternes behof och bedomina, om medlen blifvit ändamålsenligt använde, vid granskning af Räkenskaperne lemnat berörde förhållande utan anmärkning. Med dessa Räkenskaper liar Seraphimer-Ordens-Gillet för öfrigt nu mera ingen annan befattning än att dem emottaga och till Rikets Ständers Stats-Utskott eller Revisorer öfverlemna. De remitterade handlingarne bifogas i underdånighet, och Seraphimer-Ordens-Gillet framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormä gli g s t e A 11 e r n å d i g s t e Konung/ Eders Kongl. Majrts undcrdånigstc, tropligtigste tjenare och undersåtare G. af Wetterstedt. Cari, De Geer. Jacob De la Gardie. A, G. Mörner. Gest. Lagerbjelke. Stockholm den 3o Mars 1833. C. M. Hindbeck. Till Kongl. Majit underdånigst, med utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse. C 4r ) Transsumt af Protocollet, hållet inför Kongl. Maj:t i StatsRädet vid Ecclesiastik-Expeditionens underdåniga föredragning, på Stockholms Slott den 20 April 1833.
Denna Anders Pehrssons uppgift bestyrkes deraf, att, efter hvad Utskottet af de i Bankens sedelkontor förda extrakt öfver utelöpande sedlar å 500 r:drs-valören haft tillfälle inhemta, de 2:ne sedlarne med ordnings-n:o 17,577 Litt. T och ordnings-n:o 25,111 Litt. X numera äro i banken inlöste, hvaremot sedeln med ordnings-n:o 26,662 Litt. M ännu icke blifvit, såsom inlöst, ur sedelkontorets räkenskaper afförd. Vid öfvervägande af de skal och omständigheter, som till stöd för Anders Pehrssons anhållan sålunda sig förete, och då Rikets Ständer, vid 1844—1845 årens riksdag, uppå Banko-utskottets tillstyrkande uti memorial N:o 14, i ett likartadt fall medgifvit ersättning af Banken för genom vådeld förlorade bankosedlar, har Utskottet skolat vördsamt hemställa, att, derest Anders Pehrsson gitter inför vederbörlig Domstol med ed styrka sin uppgift, att en af de 3:ne ofvanberörde sedlar å 500 riksdaler banko hvardera, som han i Juli månad 1846 innehaft, upp - Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 41. 3 brunnit vid den natten emellan den 29 och 30 derpåföljde Augusti i hans bostad inträffade eldsvåda, Anders Pehrsson må af Banken utbekomma ett motsvarande belopp med 500 r:dr banko. Slockholm den 22 Maj 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 3 Juni 1851, kl. 5 e. m.
»Det är kärleken som gjort mig till födoämneskemist,» brukade Strängsell säga, och då hans vänner frågade honom, huru detta tillgått, upplyste han dem, att han som älskade familjelifvet inom hus och icke tyckte om att hvarje dag fara med sin hustru till ett värdshus, men ej häller ville, att hon skulle genom omsorgen om köket dragas från sina arbeten vid riksdagen, för hvilka hon visat så stor håg och så mycken duglighet, ansträngt sig för att upptäcka de ämnen, af hvilka konstgjord föda kunde utdragas och som ej behöfde någon vidare tillredning för att förtäras. Hans ansträngningar hade lyckats och skulle sannolikt en gång varda till nytta och välsignelse för hela mänskligheten, om man också icke ännu förstått att draga mycken fördel af dem utanför Göteborg som ständigt gick i spetsen för framåtskridandet. I trakten af den staden började man redan år 2378 tänka på att använda åkerfälten till annat ändamål än spanmålsalstring samt fram för alt att göra sig oafhängig af det öfriga landets hveteodling. Man hade redan börjat till England utskeppa de konstgjorda födoämnena af alla slag och ej blott det konstgjorda hvetebrödet hvilket någon tid förut uppfunnits i östra Sverige och öfver Göteborg skickats till utlandet, dock mest endast såsom ersättning för den hafre hvilken förr utförts till England, men hvars odling man långt förut i hela Sverige öfvergifvit. »Det är således kärleken som åstadkommit hela denna omhvälfning i den allmänna hushållningen,» anmärkte någon. »Ganska visst, och kapitalisternes företagsamhet som sedan gjort det enskilda kärleksverket till en allmän välsignelse.» Men man trodde icke ännu i det öfriga Skandinavien mycket på de stora uppfinningarne i Göteborg. Ännu fortforo landtbruksmgeniörerne att odla jorden för att, med väderleksfabrikernas hjälp, framkalla rika skördar, och ännu betade ofantliga boskapshjordar på de vidsträckta norrländska ängarne. »Det kommer en tid, då alt detta skall hafva undergått fullkomlig förändring,» sade man i Göteborg, men i Stockholm ville man ännu ej höra talas därom. »Göteborgarne tro sig om att kunna omskapa hela jorden,» sade man i Stockholm och skakade på hufvudet.