Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S-D. föredrogs a nyo Allmänna Beswarsoch Economie - Utssoltets Betänkande öfwer Herr Prosten Doctor Mellgrens Memorial, angående inrättande af en Practiff Bergs-Schola i Staden Fahlun, hwilkel Betänkande bifölls med det tillägg Urfkottet tillstvrkt i sin förklaring öfwer Högrvördiga Preste - Ståndets wid Betänkandet gjorde anmärkningar. löle 5uprs. blx ?rotocoIIo, Lerjström. Utdrag af Wällofl. Borgare - Ståndets protocoll, ballet wid llrtima Riksdagen i Orebro den 8 2lug. 1812. S. D. Remitterades till Constitutions, Utikottet Kongl. Majus Nådiga Proposition, med förslag list förändring och jemkning af wiste §.§:r i Regeringsformen. lött supra. Lx ?rotoco!1o, ). Lerjström, Utdrag af wällofl. Borgare,Ständets protocoll, ballet wid Urtima Risdagen i Orebro den 8 Aug. »312. S. D. ^sler ytterligare ssedd föredragning af Stats-Ulffottets Utlakande, i anledning al BorgareStandetS aterremist af Utjkottets Betänkande vm Riks - S472 Den 8 Augusti. Riksgälds - Contokrets Utländska Gäld, förklarade Borgare, Siandet, att, sedan de öfrige RiksScanden redan hade utlåtit sig och stadgadt Riksens Ständers beslut i ämnet, saint underdånig skrjswel, se derom^jemwä! algatt till Kongl. Maj:t' sa för, drade fragan ej någon widare Ståndets åtgärd, pt supra. Lx krotocollo, ch ch Lerjström. Utdrag afwällsfl.
Gyllenkrok, Goran. l5g4 — volt Heijne, Georg. 19 <2. B. Herr Nordenskjöld, Otto Gustaf. N:o J i 5. Grefve Lagerbjelke, Axel. 55. Fiiherre LejonAjöld, Fullm. Herr Tham, JUollrath. 2 46. — Manderström, Adolph Lud. vig 2?8- — Beckfriis, Fullmägtig Herr Uggla, Carl. 5u6. Herr von Qvanten, Carl. 1004. — Kuylenstjerna, Johan Carl. 1749 B. Herr von Ehrenheim, Reinhold Fredric. 1870, Herr von Rappolt, Fullmägtig Herr Uggla, Göran Gustaf. 1885. __ Arnell, Lars. 1980. Nordenankar, Gustaf. 21;’9« — tif fHingård, Johan. 3275. Sjöcrona, Cornelius Alexan der. af Nordin, Carl Johan. H ‘ij, Fullmägtig Herr Ifjer - 3000. Adler vald, Fullmägtig Herr af Uhr, Gusta}. I Bevillnirigs UtskoUet: Grefve Lowén, Fullmägtig Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus. 249. Friherre Adelsvärd, Eric Reinhold. 5j5. — von Platen, Fullm. Fri. herre Rålamb, Claes. 347. Thirsen, Gustaf Fredric. 87. Herr Stråle af Ölenaholm, Nils (Nilhelm. loo3. Hammarhjelm, Carl Fredric. 1636. Reuterskjöld, Axel. 1798. — Bruncrona. Gustaf Adolph. 2 2 o4. — Gahn af Colquhoun, Carl Pontus. I Lagutskottet: N;o 2.3 Grefve TV, elit meister, Hans. 18g Herr Rååf, Fullmägtig Herr Ribbing, Arvid, 814. Gyllenhaal, Lars Herman, 226g. Björkenstam, Sven. I Allmänna Besvärs, och Ekonomie Utskottet:
Då nu öfverläggningen ansågs vara slutad, hemställde Fl. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. 0. Ad. ansåge propos. böra framställas särskildt om delägarnes antal och särskildt om teckningssummans belopp samt sistnämnde proposition ang:de leckningssumman böra först förekomma. Ropades ja. Efter framställning alt i afseende på leckningssummans belopp Hr von Hohenhausen yrkat bifall till Utsk:ns förslag, att detta belopp må utgöra minst en million r:dr b:co, hvaruti äfven Frill. Cederström och Gr. Posse instämt, men deremot minsta teckningssummau blifvit föreslagen lill 750,000 r:dr h:co af Frih. Palmstjerna, med hvilken Hr von Hartmansdorff förenat sig, och till 500,000 r:dr b:co af Frih. Raab, i hvars förslag Hr Hjerta instämt, hemställde II. Ex. örn R. o. Ad. hi föl le, att, såsom Utsk:n föreslagit, teckningssumman bestämdes till minst en million r:dr b:co. Ropades starka ja blandade med nej, hvarjemte Frih. Palmstjerna, Carl Otto, begärde votering. Till bestämmande huruvida contrapropos. borde innehålla en leckningssumma af 750,000 eller 500,000 r:dr hemställde H. Ex., om R. o. Ad. bi föl le, att uti contrapropos. utsattes en teckningssumma af minst 750,000 r:dr b:co. Ropades ja och nej.
Efter skedd anmälan, att Chefen för Civil-departementet, Statsrådet Lagerstråle, vore af sjukdom hindrad att tillstädeskomma, uppläste, enligt nådigt förordnande, Statsrådet Bredberg till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på nämnde Departements-chefs föredragning och Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, lättade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om anslag till jernvägsbyggnader och till rörelsemaleriel å redan anlagda stambanor. Kongl. Majl:t behagade, enligt Stats Rådets underdåniga tii 1- styrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde att, i öfverensstämmelse dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer allåtas. In fidem Otto V. Seippel. Bih. lill R. St. I Afd. 2 Band. 1 Haft. G STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN. 1885. Kongl. Maj:ts Nåd. Kongl. Majds nådiga Proposition till Rikets Ständer, om anskaffande af medel till jernv äg sbyggnader och ökad jernvägsmateriel; Gifven Stockholms Slott den 1 December 1865. Då Kongl. Maj:t nu, i likhet med hvad vid föregående riksdagar egt rum, vill till Rikets Ständer göra nådig framställning om de åtgärder, som enligt Kongl. Maj:ts tanke böra till jernvägsbyggnadernas fortsättande under närmaste framtid vidtagas, anser Kongl. Maj:t äfven vid detta tillfälle i främsta rummet böra tagas i öfvervägande, till hvilket belopp medel lämpligen må kunna användas för dessa arbetens vidare bedrifvande. Kongl.
Hanssons från Elfsborgs motion, att värfvade regementen, och ej indeldta, måtte varda commendorade tili nödig betäckning vid fästningar ne ; 10:o Pehr P ålssons från Skåne memorial, alt halfva nummer styr kan af Skånska Hussar-Regementet måtte i fredstid indragas; ll:o Eric Pehrssojis från Gefleborgs län motion, att den nuvarande Båtsmansstyrkan må under fredstid till hälften indragas; 12:o Magnus Pehrssons från Wermlands län motion om upprättande af conventioner, rörande Kyrkoherdars och Comministrars löne vilkor; 13:0 Lars Bengtssons från Malmöhus län memorial om upphäfvande af föreskrifter, att inga andra remonter få vid Skånska Dragon-Regementet antagas än de, som äro af svart eller brun färg; och 14:o Johan Ericssons från Stora Kopparbergs län memorial om upphörande af de så kallade kohlböterne vid leveranser af qvarntulls-kohlen till Stora Kopparberget i Dalarne; med ett i anledning af detta memorial afgifvet skriftligt anförande af Anders Olsson från samma Lä q, S. D. Föredrogs å nyo Kongl. Majits Nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof; och blef samma Proposition, den Kongl. Maj:t omedelbarligen till Slats-Utskottet öfverlemnat, lagd till handlingarne. S. D. Till ytterligare handläggning förekom Expedilions-Utskottets memorial N:o 2, hvilket den 15 i denna månad blifvit bord lagdt, angående tryckningen af Riks-Ståndens Protocoil under innevarande Riksdag; och lät Ståndet bero vid den i samma memorial anmälda åtgärd. Från Höglofl. Ridderskapet och Adelx. S. D. Antog Ridderskapet och Adelil de förändringar uti Rikets Grundlagar, hvilka Constitulions-Utskotlet uti sina vid innevarande Riksdag under N:ris 1 och 4 afgifne memorial anmält, såsom hvilande från sistlidne Riks. Trot.
Lag samma vare, der det vises, att den bortkomnes ålder skulle, der han vid lif vore, öfverstiga nittio år. §. 3. Varder ansökan, sorn efter 1 eller 2 §. gjord är, fullföljd sedan år och dag förflutit från det kallelsen sista gängen i tidningarne kungjordes, och varder éj heller då veterligt, att den bortkomne varit vid lif inom tid, som för hvarje fall saga är, eller att han aflidit; förklare Rätten, att han skall för död anses. §• 4. Då genom laga kraft egande beslut är förklaradt, att den bortkomne skall för död anses, gånge med hans qvarlåtenskap, som hade han aflidit, i fall ansökningen efter 1 §. skett, vid utgången af tjugonde året från den dag han sednast veterligen vid lif var, och, i fall ansökningen varit gjord efter 2 §., å den dag lifsfaran inträffade eller den bortkomne skulle, om han vid lif varit, fyllt nittio år, eller vid utgången af femte året från den dag han sednast veterligen vid lif var, om han då var öfver åttatiofem år; dock varde tid till bouppteckning och testamentsbevakning räknad från den dag beslutet föll. §. 5. Finnes, sedan laga kraft ägande beslut fallit, sorn i 4 §. sägs, den för död ansedde vara vid lif; bäre hvar, som i följd af sådant beslut hans egendom tillträdt, den åter. Har någon, sedan han egendom så tillträdde, den öfverlåtit, pantsatt eller inteckna låtit, stånde öfverlåtelsen, pantsättningen eller inteckningen fast, der egendomen, Expeditions-Vtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 87. 85 panten eller inteckningen är af innehafvaren på god tro åtkommen; och söke i thj fall den för död ansedde skadestånd af honom, som egendomen öfverlät, pantsatte eller inteckna lät. §■ 6.
Visserligen känner man ett förslag, som är af den beskaffenhet, att om det hade blifvit antaget, så hade man kunnat antaga, att R. o. Ad. icke såsom Stånd behöft någon särskild secreterare. Men detta förslag är undanröjdt, och några omständigheter hafva sedermera icke inträffat, som skulle tala för, alt R. o. Ad. vore färdigt att när som helst antaga ett motsatt beslut. Jag kan icke undgå att vidröra detta ämne, ehuru det hade varit önskligt att icke behöfva ingå deruti. Jag hemställer till motionären sjelf och dem, som talat för hans åsigt, om man icke kan tänka sig en förändring i representationssättet, ulan all man derföre skulle Ben 0 November f. m. finna nödvändigt, alt R. o. Ad. skulle vara fullkomligt upplöst såsom Stånd. Man kan ju tänka sig, att R. o. Ad., utan att ingå såsom Stånd i sjelfva nationalrepresentationen och ulan alt der utöfva den kraft och det inflytande, som nu är detsamma t i I ler känd t, likväl kunde hafva behof af det sammanhang, som är nödvändigt för hvarje lefvande organism. I sådan händelse mäste väl finnas en person, som utgör dess medelpunkt, och i alla verk mäste väl erkännas, ali secreterare!! utgör denna medelpunkt. Vill man äter hafva en secreterare, mäste man hafva en skicklig man dertill. Visserligen har jag hört sägas, att det vöre lättast att fä en sadan man, 0111 han i sin egen ställnings osäkerhet idkeligen vore påmint att vara skicklig. Några tjcnster äro verkligen af en sådan beskaffenhet, att man har skäl att vidtaga en sadan ordning vid deras tillsättande. Men jag hemställer till R. o. Ad. 0111 denna princip kan vara riktig. Följes den någonstädes? Tvertom, när man vid stora förändringar i embetsverkens organisation velat tillsätta lediga tjenstår på constitutorial, har sådant blifvit ogilladt, och det med ganska stort skäl, ty hvar och en skicklig man vill känna sin ställning, oell huru känner lian sin ställning, när han icke vet huru länge lian får behålla sin plats. Kan man tänka sig, att en skicklig man utsätter sig för ett sådant vågspel?
I stället för Domare, ansvarige inför Lagen, inför ÖfverDomaren och Konungen, hade man gifvit afgörande magten åt Jurymännen, som väl veta, att de — okända förut, och glömda efteråt — äga ingen ansvarighet att befara, men väl ett beröm att förvärfva, om de troget uppfylla kallet af OpinionsDomare, d. v. s. troget följa den opinion, rigtig eller falsk, för hvilken Tidningsredactionerne förklarat sig; och hvars försakande jemväl har sin betänklighet, i påföljden af redactionens granskningsrätt, samt deri förväntande stränghet. Icke nog härmed; man hade, af en antagen större benägenhet för förbrytaren, än för samhället, hvars talan Actor förer, stadgat, att, i afgörandet, borde Lagen, redan på förhand, stå till två tredjedelar på förbrytarens sida, så att blott lian kunde, till sine egne Jurymän, erhålla en enda bland de öfrige två tredjedelarne af röster, så var lian frikänd; en uppmuntran, som ej är obetydlig, synnerligen då den jemföres med vår allmänna Lag, enligt hvars föreskrift, 3i8 Den 25 Januari i f. ra. hvarje tilltalad mäste åtnöja sig med blott vanlig pluralitets beräkning. Till bristerne af denna Inrättning hörer också dess sammansättning, som, i andra länder, förut gifven, bär är dagens verk; samt alt Jurybeslutet bär fastades vid KämnersRätten, såsom för afgörandet, på en gång, första och sista Domstolen. Om, med allt detta, meningen var, att democralisera rättvisan, så vanns också ändamålet Fullkomligen, till särskild fördel för Tidnings-redactionerne, hvilka, sjelfve bjudande den opinion, efter hvilken de vilja bedömas, icke behöfva oftare befara afvikelser derifrån, an då de brustit i förmåga att tillräckligen ingifva opinioner; ett fall, som icke bör vara särdeles att förmoda, och hvari åter den missgynnande utgången blott vore att anse, såsom en följd af egen otillräcklig skicklighet.
Del förefaller mig underligt, alt 2:ne Ledamöter, hvaraf den ene sjelf är TidningsRedacteur, och den andra en RiksgäldsContoirets Tjensteman, till hvars befattning Tidningsstämplingen hör, kunnat motionera upphörandet af Ståmpelafgiftens erläggande för periodiska skrifter. Jag anser detta Tidningslitteraturen vidhäftade onus på intet sätt obilligt. En Tidning måste vara bra illa författad, om den ej, äfven med bibehållande af denna afgift, skall bära sig och gifva betydlig afkasta liing. Jag anhåller således, att Utskottet ej måtte fästa något afseende på dessa motioner. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, remitterades Hr Rothliebs ifrågavarande Motion, jemte Hr Crusenstolpes i anledning deraf afgifne yttrande, till BevillningsUtskottet. Föredrogos ånyo, och remitterades lill StatsUtskottet: 1:0 Hr Hjertås, Gustaf, den i5 dennes f. m. på bordet lagde Motion, att Stats - Den 29 December e. m. Utskottet måtte anmodas upplysa, huruvida Rikets Ständers beslut angående vården och förvaltningen af Kyrkornes Fastigheter och medel, samt granskning af redogörelsen derföre, blifvit i verket stäldt, m. in. 2:0 Hr Hjertås, Gustaf, den i5 dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående upplysning, huruvida Rikets Ständers vid sista Riksdag beslutade underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majrt, angående ändring af Kongl.
Secreteraren, som tillkännagaf, att han icke ägde den ej tryckte Instructionen för Banco-F ullmägtige, uppläste af Reglementet för Riksgälds-Contoiret 10 och 14 §§, innehållande den förra, att Sessioner ej få hållas eller någre Beslut fattas, då Fullmägtig af de fyra Riksstånden icke är tillstädes, samt någre ärender af vigt och betydenhet, såsom Låne-negociationer, Vexel-uppköp, Sysslors tillsättande m. m., icke heller få afgöras, så framt icke minst åtta bland Fullmägtige äro närvarande; och den sednare åter, att der mot förmodan skulle så inträffa, att samtelige Fullmägtige för ett visst Stånd på en och samma gång äro dels bortreste och dels af sjukdom hindrade, finge, i händelse ärenderne icke tålte uppskof, det vara de öfrige Fullmägtige tillåtit att dem afgöra. Så upplästes ock den af Anders Samuelsson åberopade 70 § af Riksdags-Ordningen, angående hvilka till Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Contoiret samt till Revisorer må väljas, äfven som dessas ansvar och säkerhet; hvarefter Secreteraren erindrade, det frågan nu ej vore om Bancooch Riksgälds-Fullmägtiges Riksdagsmannarätt, dem i Riksdags-Ordningens 18 § ej betagen, och hvilken rätt han vid sådant förevetande förmente ej heller kunna ställas i fråga, utan huru ärenderne skulle kunna skötas, om och enär denna rätt af de till Riksdagsmän valde gagnades. Andreas Jönsson från Bohus Län, som anmälte sig att få tala, anförde: att så framt Ståndet kunde hjelpa sig med en Fullmägtig vid hvartdera Verket, vore det ju onödigt att derstädes hålla sammanräknadt sex, utan borde de öfverflödige indragas.
Dikets tv»mm»r-D»tt stt inkomm» med uiiderdsiiiAt ntlstsiide, »NAseude ds lörsudriii^sr i s»ttet för eIl»itie-siHII»t!k uppbördens redovisning, som till betrvggsnde »f8ron»ns iritt kunde »iises erfoiderlige, s»int om oell p» livsd s»tt, i snmmsnbsng med demi» redovisning eller »nnorledes, tilllörlitligsre eontroller, »n som Iilttills est ivim, skulle kulin» tillvsgsbringss »tvell » »nvsiidsndet »k stsmplsdt p»pper till det tor Ii v» eje s»Il i jförf»tti>iug»r,ie stsdgsde belopp; s» !>»,-. uti !i»rom »fgilvet betsnksude, fitrrbemslde ämbets-veik, jeinte »nm»l»n, burusom, i dess tunke, beliof »f vtterligsre eoiitroller egentligen vore för l>»udei>, i »fseende p» elisrteringen st köpe-, bvles-, gslvooell tnstebref, ssint skuldsedlsr oell »lidi» bsndlingsr, livilk» i Doms tols rims inteeknings-protoeoller inlsgss', »tveiisoiu »t bouppteckning»!', testsmenteii ssmt tullmsgter oell öppn» biet', m. m., Ilvsrigenum »ntingen lön oell »ui>»u lörmon, eller endsst n»mn, lieder oell vrirdigket nsgon tillsgges eller förunirss, dels för beredsude »f öksd s»- kerbet derför, »tt ebsrtie-sigillstre-sfgift, medelst stsmplsdt j,»ppers »nvsndsnde i dess» f»II, ieke »Ilensst verkligen utgsr, ut»n »tven till beloppet riktigt derriknss, i underd»nigl>et föreslsgit »tskillig» försndrsde stsdgsndeii, bvilsilde bufvudsskligen p» tillrimpningen »f den uppgift, »tt clisrtorne, i strillet »tt, s»- som «u sker, vidbsftss de lisndlingsi', livsrtill de lior», skulle deiitrsn skiljss oek derefter, jemte »k vederbörsnde ^uetoriteter upprsttsde förteekningsr ders, ins»nd»s till Ksmmsr-Dstten p» enslisnd» sstt, som för det nsrvsrsiide eger rum med I^snings-sedlsr till »ktensksp, dels ock lisrförutsn i uuderdsiiiAliet tillstyrkt viss» försndringsr i utseende p» de i ^1>3rtre-8igiIIst»;-It örordningeu förekommsnde kötes-bestsmmelser, m. m.
Förhållandet vore alldeles detsamma, om RiksgäldsContQret hade de ifrågavarande 1,260,000 R:dr stående såsom tillgång på en Räkning i Banken, men på sin 9° Den 4 Maji e. m. Creditivräkning vöre -lika mycket skyldigt. Det är således en villfarelse, ehuru angenäm, att vilja förlusta sig åt en tillgång, som icke finnes. I öfrigt och om bokföringssältet är felaktigt, så drabbar det våra förfäder, och serdeles 1823 års Statsutskott, hvars föreskrifter vi efterföljt; men önskar man förändrade benämningar, så bör man derom väcka serskilda Motioner till det afseende omständigheterna medgifva. Jag har med detta mitt Anförande icke velat bestrida återremiss, ulan blott redovisa, luiru jag uppfyllt min pligt, såsom Rikets Ständers ansvarige Fullmägtig. Friherre Åkerhjelm: Här bar redan blifvit så mycket yttradt, om Fullmägtiges förhållande vid Creditivets lyftning, och Fullmägtiges handlingssätt vid detta ti 11- ffille så fullständigt utredt, att jag, lika med Herr von Hartmansdorff, vågar hoppas, att äfven den eller de, sorn önska, det StatsRådets tankar bordt vara längre uttryckta uti det Fullmägtige tillsände Prolocollsutdrag, likväl anse Fullmägtige å deras sida hafva uppfyllt hvad dem of Grundlagen i thy fall är föreskrifvet. Beträffande åter den omständighet, att ConvoyCommissariatet för åren efter 1824 och 182.3 icke reqvirent något af Creditivmedlen, får jag upplysa, att detta härrör deraf, att ConvoyCommissariatet desse sednare åren af Tullmedlen baft så betydliga inkomster, att Den 4 Maji e. m. 91 det ej behöft något mera. De hafva uppgått dessa inkomster från 25o, till nära 3oo,ooo R:dr årligen, och hafva sannolikt räckt till att betäcka de ordinarie och eventuella utgifter, som ConvoyCommissariatet i och för handelns beskydd måste vidkännas.
Och det enda medel, som i detta fall skulle kunna, om icke undanrödja, åtminstone minska dessa olägenheter, vore en förändring af Skiftes-stadgans föreskrifter i afseende å tiden, då de nya skiftena skola tillträdas. Motionären hade trott sig linna, att, då Egodelnipgs-rätten, pa anförde besvär öfver ett verkstäldt skifte, pröfvat frågan om bästa eller ändamålsenligaste sättet för skiftenas utläggning, någon hufvudsaklig ändring deri sällan af Kongl. Maj:t föreskrefves, och att derföre, utan någon synnerlig olägenhet, stadgas kunde, att delegarne i skifleslag skulle vara skyldige tillträda nya skiftet, så snart deröfver anförde besvär blifvit af Egodelnings-rätten pröfvade, helst, derest ändring i skiftes-läggningen skulle, efter fullföljd talan emot Egodelningsrättens utslag, af Kongl. Majit beslutas, sådan icke sedermera vore svårare att verkställa, än den i 15 kap. 5 § af Skiftes-stadgan omförmälda rättelse; varande, i öfverensstämmelse med dessa åsigter af motionären föreslagen nedan anmärkta ändring i nu förevarande §. 15 Kap. 15 Kap. Om tillträde af verkstäldt skifte, och om jemkning deri för fel i uträkning. 1 §. ”Skiftes-mannen och gode 1 §.
Af de under detta Riksmöte upplästa Memorial torde man med tämlig säkerhet kunna draga den bedröfliga slutsatts, att uti de flesta orter och ibland de liesta classer af Medborgare en mindre välmåga antingen redan inträffat, eller är nära för handen. Troligen hafva Rikets Ständer sällan varit så enige, som nu, om nödvändigheten af att, 368 T)en ii Maj e. m. häfva orsakerna tilt detta onda. Som det ej tillkommit blott genom tillfälliga olyckor, såsom krig, missväxt eller dylikt, så torde de egentliga orsakerna dertill böra uppsökas uti felaktiga Samhälls - författningar, hvilka äro så mycket farligare, som fort. sättningen af denna dolda felaktighet uti Lagarnes organisation, förr eller senare, mattar sjelfva Statskroppen, ända till upplösning. •—• Att genom en förändrad Financeplan återföra; penningarna till de nyttigare rörelserna, deruti tyckes allmänna sinnenas stämning vara ense} men om sättet att ernå detta ändamål äro tänkesätten mycket olika. En billig fruktan intager hvar och en vid åtankan af penninge-realisation, eller penning-förökning — mindre underligt, då män äger så talrika exempel på misslyckade finance-operationer, hvilka skola fora, i synnerhet.fattigare Stater, till slutliga banquexouter. Måtte Rikets Ständer noga akta sig för framtida förebråelsen häraf! Efter min öfvertygelse, är det en fråga, som tyckes förtjena någon uppmärksamhet: om ej ett betydligt Penning-capital liksom blifvit bundet , eller beröfvadt användandet till nytti-' ga företag , igenom det öfverallt tilltagande öfverflöd, så väl i klädsel, sorn mat, viner, möbler, equipager, betjening m. m,} och om ej hämmandet häraf skulle återgifva be. tydliga summor till rörelser, nyttiga och så. ledes hedrande för Samhället? Mången torde finna, att dessa penningar äro ändock uti om - III.
I afseende på de sålunda anmälda anslags-beliofven har inom BorgareStåndet blifvit af Herr Björck anmärkt, att redan vid 1853 och 1854 årens riksdag så betydliga medel blifvit af Rikets Ständer beviljade för komplettering af arméens förråder, att man bort förvänta, det ytterligare tillökningar af de för förrådens underhåll afsedda anslag icke skulle åtminstone under de närmaste åren ifrågakomma. — Dock hade äfven vid sista riksdagen nya behof i detta hänseende blifvit framställda och anslagen till matericlen ansenligt förhöjda, hvarförutan Rikets Ständer, med afseende å do på sednasto tiden inträffade prisstegringar för innevarande statsreglerings-period beviljat flera extra anslag till betydliga belopp. Den uti Kongl. Maj:ts Proposition gjorda framställning, att äfven dessa sednare nu skulle blifva uppförda på ordinarie stat, innefattade likväl enligt motionärens tanke, alltför öfvcrdrifna anspråk; — och då såsom skäl härtill åberopats de förhöjda prisen på yllevaror och läderpersedlar, borde dervid erinras, att åtminstone prisen på läder under hela året 1858 och början af år 1859 varit ovanligt låga, hvilket bort föranleda till någon minskning i utgifterna. Men oaktadt varuprisens omvexling, hade emellertid visat sig att någon nedsättning i underhållskostnaderna för arméons förråd icke egt rum, utan att dessa tvärtom beständigt tillvexte: en omständighet, som syntes antyda, att något väsendtligt fel förefunnes i förvaltningen. Förhållandet härmed borde derföre utredas och hvarken ökade anslag för närvarande medgifvas eller de förut beviljade af tillfällig beskaffenhet öfverflyttas till den ordinarie statsrcgleringen. Äfven inom Utskottet hafva under detta ärendes behandling framställningar förekommit i likartad syftning med Herr Björcks motion; och anser Utskottet sig först böra afgifva yttrande i denna dol af frågan, helst åsigtcrna om förvaltningens beskaffenhet onekligen måste inverka på bedömandet af förevarande anslagsbehof.