Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dess djärfhet ligger enkannerligen i belysningseffekterna: den röda glöden från brasans kol, framför hvilken en ung kvinna lutar sig i drömmar; i bakgrunden en man vid pianinot, belyst af ljusens gula sken; i den ljumma skymningen till höger, hälft i mörker, hälft i reflexerna från de två ljuskällorna, som verkningsfullt bryta mot hvarandra, en andra åhörare. En musikstund vid skymnings brasan är det, som framställes, och hela taflan är som mättad af musik. V i kallade Eva Bonniers konst fransk. Den är det ock till sin teknik. Men att hon genom denna som medel är mäktig att få fram ett äkta svenskt tycke, som verkar med trohjärtad sanning, bevisar hon på det bästa orätt. } VlK .NER. genom sina utställda porträtt. Se denna bild af den duktiga hushållerskan, som, utan att ens ge sig tid att få köksförklädet af, midt emellan sina sysslor pustat för ett ögonblick öfver » bladet » för dagen — helt visst » Fäderneslandet » —; eller den gamla damen med sin stickning sänkt i knäet, under det gamla minnen väckas och tankar tala genom de klara ögonen — ni känner igen dessa typer från er egen vrå, ert eget hem, d. ä. — • de verka med den angenämaste realism. Eva Fredrika Bonnier är född i Stockholm d. 1857 och dotter af den kände bokförläggaren Albert Bonnier. Efter slutad skolgång erhöll hon undervisning i professor Aug. Malmströms privata målareskola. Efter att under fyra år ha tillgodonjutit denna samt efter en resa i Italien, son gjorde hennes lust att egna sig åt målarekonsten ännu mera brinnande, antogs hon 1878 som elev vid fria konsternas akademi. Dessa skedde hufvudsakligen på egen hand och kräfde därför också längre tid för att bära frukt. Under någon tid och uti några repriser arbetade hon dock under ledning af framstående franska målare, såsom Gourtois, Gollin och Dagnan-Bouveret. En annan gren inom målarkonsten — akvarellen — representeras på Valand ypperligt af fru Anna GardelUEricson, som inom denna bransch sedan länge innehaft ett berömdt namn.
Lika med Hr Cederschjöld tror jag, att de varningsgrader och chicaner, hvilka nu måste föregå ett äktenskaps upplösning, snarare motarbeta än befordra det moraliska ändamålet, nemi. att underhålla och befästa det moraliska bandet i äktenskapet; ty sedan ett olyckligt missförhållande börjat, återställes harmonien visserligen icke af något yttre tvång, utan fastmer torde det onda derutaf ökas, och man lärer knappt nog kunna förete ett enda exempel, att några varningar inför domcapitel eller af domstol ålagda böter verkat återställande af frid och belåtenhet emellan missnöjda makar. Jag anhåller således, lika med Hr Cederschjöld, att betänk, må bifallas eller i annat fall, uti det afseende han uppgifvit, återremitteras. Hr von Hartmansdorff: En ledamot har trott sedligheten vara större i Danmark i anseende till lättheten der att bryta aktenskapsbandet. Jag afundas ej grannriket en sådan fördel, utan tror, att om Hr Cederschjöld kände de husliga förhållandena der lika väl som här, skulle han komma till helt andra slutsatser än den, han nu yttrat. Man har sagt, att chicanen af en varning inför domcapitlet borde afskaffas. Jag erkänner icke, att denna åtgärd bör så benämnas; men om man finner värningen obehaglig, särdeles för den oskyldige, så bör man påminna sig det gamla ord språ - Den 10 Maj f. pi. 3S5 språket: att det icke är ens skuld, att j:ne fräta, oell att de således gerna må vara underkastade det obehag, hvartill de sjelfva äro skulden. Man har vidare sagt, att en varning inför domcapitlet sällan lärer återställa den brutna friden. Deremot får jag åberopa Utskts förslag i ett föregående betänk., att uppgöra vilkor för redan skiljda makars återinträde i äktenskap med hvarandra. Då detta bevisar, att man förutsätter, det lagligen skiljda makar skulle vilja återvända till sammanlefnad med hvarandra, bör man destomera förmoda, att ett sådant återvändande kan äga runi, innan det yttersta steget är taget.
Jag anhåller att få instämma i det af Frih. Manderström framställda yrkande. H. Exc. Hr Frih. De Geer, Louis; Jag har icke begärt ordet derföre, att jag tilltror mig kunna lemna något bidrag till 496 Den 9 Februari. den utredning förevarande ämne redan vunnit; men då en talare här i början af denna diskussion sökt hvälfva liela ansvarigheten för ifrågavarade traktat på en enda af Konungens rådgifvare, har jag velat erkänna min skyldighet att dela såväl det moraliska som det juridiska ansvaret för denna traktat, hvars alslutande jag tillstyrkt, med full öfvertygelse, att den är för landet gagnelig, och att de i densamma bestämda tullsatser innefatta ett tillräckligt skydd för våra under ett skydds-tull-system uppammade näringar. Ehuru till stiirsta delen förekommen af den siste talaren, ber jag att jemväl få tillägga några ord angående frågans formella behandling och grundlagsenlighet. Det har blifvit påstådt, dels att K. M:t icke egt rätt att afsluta traktaten med Frankrike utan Ständernas samtycke, och dels att icke heller Ständerna ega rätt att lemna ett sådant samtycke för mera än en statsregleringsperiod. Hvad först angår omfånget för Ständernas rätt i sistnämnda afseende, så vill jag icke bestrida riktigheten af den uppfattning, Gr. Mörner här framställt;- men jag tror, att vi icke behöfva derom för denna Iråga ingå i någon pröfning. Ty om R. St:r, såsom här blifvit föreslaget, för sin del godkänna traktaten, så gör detta elter min förmening tillfyllest för ändamålet, och Ständerna kunna ju derigenom omöjligen anses hafva gått utöfver sin befogenhet — deras rätt må för öfrigt sträcka sig längre eller kortare. Det ankommer nemi. alltid på en kommande riksdag, att se till, det någon inkräktning ej sker i dess rätt. Vid sådant förhållande, inser jag icke, hvarföre R. St:r skulle undandraga sig att lemna svar på den till dem hänskjutna (råga, om de godkänna traktaten eller icke, såsom fallet blefve, derest R.
Det torde nu låta sig göra, att äfven mot dessa tre klasser af Smädare och Smädelse uppställa några lagar. Mot den första, eller Ryteriet, blifver då lagen denna, som är den enda för Rytare begripliga: ”Ryta kan en best, skria kan en åsna, råma kan fänaden”; hvilket nämligen vill säga, att ”allt det väder, som kan komma ur det största villdjursgap, bevisar intet mer, än att det var ett fanders stort gap, hvarur det kom”. Besynnerligt nog är, tvifvelsutan, att stora hopar af menniskor finnas, för hvilka deras egen natur icke stiftat någon högre lag, än denna enkla: ”när ett nöt råmar, så råmar all fänaden”; och att ofta, när sådant af stora hjordar sker som bålast, man ej får annat skäl dertill, än detta: ”ty den der kladdige stuten råmade först!” – Lagen mot Grineri åter måste vara något djupsinnigare, emedan Grineriets arghet är en mera konstig. Denna lag, lika evig, grundfast, klar och vidsträckt, som Förnuftet och Verkligheten, lyder fördenskull så: ”Detta är Detta”; eller, ”Hvar sak för sig”. Ty allt Grineris väsende består i, att se bredvid, inunder, uppöfver, bortom just den sak (den karakter, den skönhet, den storhet), som skall ses. – Lag i afseende på Fånar kan egentligen ej skrifvas: emedan de föras blott genom vana och andras exempel. Man skulle dock kunna för dem, på deras jollerspråk, omskapa den mot Rytarne gifna lagen så här: ”En krukas ton, om hon ock vore den största af krukor, ja, om man kallade henne Riks-Kruka, kan ändå aldrig vara något mera, än – en krukas ton”. Möjligtvis kunde hända, att en och annan fåne härvid började märka oråd. Slutligen – ett par ord om mina Motståndare! Det är sannt: jag är icke mild emot den omilde; jag smilar icke åt den, som gör våld; jag smädar smädaren. Men all förtjenst, äfven hos den jag mest hatar, är mig helig.
C. Bilagde förslag öfver Riksgälds-Contorets inkomster och utgifter innevarande år i834, visar sig ett Behof eller Brist i con tante tillgångar af . R:dr r,y3r,i38: j, 4. och när härtill lägges de sedan sistlidne Riksdag, inom i833 års utgång, utaf allmänheten upptagne lån tillhopa “ r,3oo,ooo. så Blir Behofvet, som på ett eller annat sätt skall fyllas, omkring R:dr 3,000,000. Under förutsättning likväl, att Riksgälds-Contoret fortfarande får, under de vid sistlidne Riksdag stadgade vilkor, Begagna creditivet i Banken eller assignerings-rätligheten för En million Riksdaler, torde den ytterligare upplåningen utaf allmänheten innevarande år kunna så inskränkas, att hela summan af utelöpande oBligationer, vid detta års slut, endast kommer alt utgöra omkring 2 millioner R:dr, hvaraf till Betalning förfalla År 1.836 j . Innan Utskottet afgifver förslag till sättet för liqviderandet af denna skuld, anser Utskottet sig böra besvara en af Prosten Astrand väckt och från Preste-Slåndet till Utskottet remitterad motion, deri anföres: hurusom, då man betraktar Tableauen öfver Riksgälds-Contorets ställning den 3i December 1833, man märker, att för en stor del af dess nuvarande skulder, äfvensom för de betydlige förökningar, sorni deruti lära tillkomma genom räntebetalningar, Riksdagskostnader och andra vid denna Riksdag på Rfksgälds-Contoret anvisade utgifter, samt möjligtvis framdeles för lyfiade creditiv finnes, om icke man vill alldeles orimligt öka bevillningen, ingen annan utväg, än omsättning af hittils utelöpande skuldförbindelser, och upptagande af nya lån. — Skola desamma, liksom hittils, ställas på viss betalningstid och blifva så kallade stående Lån, så kunna de för närvarande ej erhållas till lägre, än 5 procents ränta.
1 sammanhang härmed föredrogs ett från llogvördige Preste-Slåndet ankommet Protocolls-Utdrag, den 21 sisllidne Januarii, innefattande de af llogvördige Ståndet yttrade önskningar: 1:0 att Talmännen må nju ta en fullt anständig ersättning för egna Riksdags-kostnader, men befrias från all representation genom måltider, hvilken Preste-Ståndet för sin del uttryckligen sig afsade; 2:0 alt de dryga Klubbkostnaderna kunde minskas; 3:o alt Slånds-Protocollens tryckning uppskjutes intill dess de från sista Riksdagen hvilande Grundlags-frågor om Riksdagens förkortande blifvit åtgjorde, hvilket Preste-Slåndet, för sin del, önskade med det snaraste måtte ske ; 4;o att ulgifterne för Ståndens och Utskottens Cancelliet’ blefve minskade, genom inskränkning af så val personalen, som aflöningen, hvarigenom dessa utgifter förmentes kunna nedsättas med minst en tredjedel; och ehuru dels Rikets Grundlagar, dels sjelfva frågornas beskaffenhet icke medgåfve några till alla delar bestämda och Utförliga förslag, än mindre beslut för det närvarande, hade dock llogvördige Preste-Ståndet trott sig både kunna och böra meddela Med-Ståndcn sin åsigt samt inbjuda elem, att samma åsigt biträda» Ståndet beslöt enhälligt, att afsäga sig ali representation genom måltider på Statens bekostnad. Frågorna åter, angående Talmännens ersättning för egna Riksdagskcslnader samt om minskning uti Klubb-umgälderne, remitterades af Ståndet till Stats-Utskoltet.
Då nemligen Tobak icke är någon förnödenhets-, utan fastmera en öfverflödsvara, men ändock utgör en allmänt begärlig förbrukningsartikel, hvadan en betydlig import, särdeles af råvaran, eger rum, har Utskottet trott en ringa tullförhöjning å denna sednare hvarken kunna anses innebära någon väsendtlig rubbning i den af Utskottet i allmänhet följda grundsats,' att icke^föreslå några förhöjda tullafgifter, ej 48 Bevillning-utskoltets Betänkande M 23. heller komma alt ställa afgiften i något missförhållande till de äfven relatift härtill ansenligen höga tullsatserna å tobaksfabrikaten. Utskottet har derföre, vid ämnets öfvervägande, ansett sig böra föreslå den ifrågaställa förhöjningen i införselsafgiften för råtobak till 3 öre, hvarigenom tullen skulle komma att blifva 25 öre pr *5. Denna obetydliga förhöjning, hvilken utgör icke fullt |:del af nuvarande tull och sålunda icke gerna kunde komma att på importen inverka, skulle emellertid, om denna sednare beräknas till samma belopp, som år 1858, komma att inbringa en tillökning i tullinkomsten af denna artikel med icke mindre än 138,000 R:dr.
Åtminstone har icke närvarande ConstitutiorsUtskott ansett en dylik skrifvelse olaglig, lika litet som två föregående ConstitutionsUtskott gjort det. Och som Kongl. Majit sjelf erkänt riktigheten af ifrågastållde åtgärd, finner jag alldeles icke någon anledning att sätta den i tvifvel. I gårdagens plenum bestreds skrifvelsen på den grund, att den icke var af Utskott förberedd; men då detta Ridd. o. Ad. Pr. VI. Band. 483 Den ii Julii f. m. hinder nu mera år undanröjdt genom den motion Grefve von Schwerin i dag väckt, så kan jag ej annat ån instämma med honom, och anhålla om proposition, till remiss å nämnde motion. Grefve von Schwerin: Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln täcktes tillåta, att jag fäster deras uppmärksamhet på Riksdags-Ordningens 34 §. Der står: ’’Vilja Riksens Ständer hellre ån att tillsätta fle”re Utskott, remittera sådane mål, som till visst ”Utskott icke höra, antingen till Besvärsoch "OeconomieUtskottet, eller till något af de Öfriga förut tillsatta Utskott, vare samma Utskott ”pligtigt, att med dess utlåtande, i enlighet med ”erhållen remiss, inkomma.” Den motion, som jag gjort, åsyftar ingen förändring i Grundlagen, ingen anmärkning mot Konungens Rådgifvare; ingen sådan åtgärd, som i allmänhet tillhör ConstitutionsUtskottet. Den åsyftar en underdånig petition till Konungen. Anledningen dertill har Constitutions-Utskottet genom sitt Betänkande gifvit. ConstitutionsUtskottet kan båttre ån något annat Utskott bedömma, huruvida det finnes skål eller icke skål att uttrycka en önskan, som vi icke kunna undgå att inom oss hysa; det år icke allenast fråga om huruvida vi höra uttrycka den inför Konungen, men äfven huruvida vi åro Folket skyldige, att uttrycka den. Herr Lefrén, Johan Pehr:
Träffades senast vid Piedras de Fuego, då ni red som paymaster, en liflig eftermiddag när niggerna försökte göra revolt. Nu klarnade mitt minne. Tom Finlay var det. Och med ens stod hela scenen tydligt för min blick. Det var nere i Costa Rica vi hade råkats, och det var ingen annan än Tom, som hjelpte oss ur klämman när ett par hundra negrer gjorde revolt, emedan vi å dragande kall och embetets vägnar från deras månadslikvid afdrogo priset för ångbåtsresan från Jamaica till Puerto Limon. De stodo skockade utanför dörren till kommissariatsbutiken och några af de fräckaste, med en groflemmad, bläcksvart gynnare i spetsen, trängde sig in, förklarande att de skulle ha sin likvid till fullo med godo eller ondo. Och dervid gjorde ledaren en obehagligt insinuant rörelse med den påk han hade i handen. Det var då Tom steg upp, gick fram till anföraren med den lugnaste min i verlden och stack sin revolver rätt i hans mun innan någon hann så mycket som blinka. Och nu, ert förb de pack, röt han åt de förbluffade svartingarna, nu lagar ni er i väg på ögonblicket om ni inte vill ha bitarna af den här gossens skalle i synen. Vi ha sex skott hvar, utom två hagelladdningar i geväret der, så det räcker allt för flera än den här syndaren. Och ni har just jemt en minut på er. Ingen som såg Tom i det ögonblicket kunde ens en sekund betvifla allvaret i hans afsigter, och inom mindre än en half minut var platsen klar, så när som på den bålstore anföraren, som blifvit grå af skräck och slog en formlig trumhvirfvel med tänderna mot revolverpipan. Inom tio minuter är du borta från lägret och visar du en enda gång till din babianfysionomi på den här trakten, så hänger jag dig med mina egna händer sade Tom, i det han omsorgsfullt torkade af revolvern på ärmen af sin ylleskjorta. Och niggern, som kort förut varit kavat nog, försvann som en rök. Hela scenen drog, som sagdt, i en blink förbi mitt minne när jag såg Toms ärliga grå ögon blicka emot mig.
— och slutligen att södra stambanans förening med den af Kommittéen föreslagna östra stambanan, då denna framdeles komme till utförande, kunde åvägabringas genom den sistnämnda liniens ledande öfver Nässjö till Tenhult, utan att derigenom afståndet på denna väg från Malmö till hufvudstaden blefve väsendtligen förlängdt. Såsom Utskottet redan förut uppgifvit, har Riksdagsfullmägtigen Sven Heurlin, uti sin motion angående Statens jernvägsarbeten, påyrkat södra stambanans ledande från Skåne utåt Lagadalen och vidare öfver Sandseryd till Jönköping; till stöd för hvilket, från båda de ofvan berörda alternativerna afvikande förslag, motionären fästat uppmärksamheten dels å den mindre anläggnings-kostnaden, dels å det kortare afstånd från Skåne till Jönköping, som derigenom erhölles. Utomdess har, bland de talare, som, i anledning af den Kongl. Propositionen om jernvägsbyggnaderna, inom Borgare-Ståndet sig yttrat, Herr Carlsson, med hänseende till ett framtida åvägabringande af en jernvägsförbindelse från Göteborg öfver Jönköping, Ekesjö och Wimmerby till Westervik, förordat södra stambanans sträckning ännu östligare än Kongl. Majit föreslagit, nemligen öfver Wexiö och Ekesjö eller till och med öster om sistnämnde stad. Sedan Utskottet redogjort för de under innevarande riksdag framställda förslag, rörande södra stambanans sträckning, har Utskottet ansett sig böra anmäla att, enligt till Utskottet aflemnade handlingar, Sunnerbo Härads innevånare, vid allmänt utlysta sockenstämmor, förklarat sig vilja till södra stambanans sträckning genom häradet, dels af sina hemmans egor kostnadsfritt upplåta afrösningsjord, dels för inegojorden åtnöjas med ersättning utan tillgodonjutande af den i Kongl. Förordningen den 20 November 1845 bestämda tillökning af hälften utöfver fulla värdet, samt att dessutom bidraga till förminskande af kostnaderna för inegojordens inlösning, såväl genom afgifter efter hemmantalet, som genom särskilda, å sockenstämmoprotokollen bilagde listor tecknade penningetillskott.
Med bibehållande af gällande tullbestämmelse å torr muskot synes den in syltade lämpligen kunna ur tarifen uteslutas och i noten hänvisas till lika tullbehandling med konfityrer. Nålar. Då värdet å syoch tamburnålar, nu upptaget till 8 r:dr 16 sk. skålpundet, enligt anstälda profvägningar, är vida lägre och ej öfverstiger 4 r:dr, så, och med afseende jemväl derå, att de icke utgöra föremål för inhemsk produktion, men äro ett nödvändigt redskap och med lätthet kunna tullförsnillas, samt då icke heller knappoch hårnålar i erforderlig myckenhet inom landet tillverkas, torde den för bägge desse rubriker nu gällande införselstull, 20 sk. skålpundet, böra nedsättas till lika belopp med den för rubriken andra slag bestämda, eller 12 sk.; i följd hvaraf de vid artikeln nålar förekommande rubriker kunna inskränkas till »kråsoch bröstnålar af oäkta metall», för hvilka i stället för nuvarande tullbestämmelse, 25 procent å värdet, hellre synes, med uteslutande af bestämmelsen oäkta, böra stadgas att de förtullas lika med ämnet, hvaraf de hufvudsakligen bestå, samt »knappsyoch andra slag» med 12 sk. införselsafgift per skålpund. Oliver. För närmande till danska och norska tullbestämmelserna å oliver, föreslås nedsättning i derå stadgade införselsafgift 12 sk. kannan till 6 sk. Oljor. I anseende till de flera med röjningen af oljor förenade svårigheter, särdeles den kallare årstiden, då varan lätt stelnar och grynar sig, föreslås förtullning af bom-, hamp-, linoch rofolja efter vigt i stället för per kanna.
Dreijer, hvilken är vorden af Kongl. Majit till Justitiekansler utnämnd, Prol.-U/drag den 4 Juni 1866 357 blifvit till Rikets Ständers Justitie-ombudsmans efterträdare utsedd Advokat-fiskalen, Kommendören af Kongl. Wasa-orden, m. m. Carl Magnus Rydqvist Ständet beslöt underrättelse om detta val till Expeditions-Utskottet med anmodan att uppsätta förslag till dels förordnande för den valde och dels underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t med anmälan om valet. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D Föredrogs det protokoll, hvilket den 2 innevarande mänad hållits hos Rikets Ständers Herrar elektorer, för att utse Rikets Ständers Justitie-omhudsmans efterträdare efter Expeditions-chefen, Riddaren af Kongl Nordstjerne-orden Herr Arendt Dreijer, hvilken blifvit af Kongl. Maj:t till Justitiekansler utnämnd, dervid Advokat-fiskalen och Kommendören Carl Magnus Rydqvist förklarades vara till Rikets Ständers Justitie-ombudsmans efterträdare utsedd; och beslöts det skulle Expeditions-Utskottet, genom utdrag af protokollet, anmodas uppsätta och till Riks-Stånden ingifva förslag tili såväl förordnande för den valde, som ock till den underdåniga skrifvelse, som med anledning af berörda val bör till Kongl. Maj:t a flatas. S. D. Föredrogs och godkändes Stats-Utskottets Memorial M f26, i anledning af erhållna återremisser å en i Memorialet M 84 föreslagen voteringsproposition. S. D Föredrogs Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Utlåtande M 5 2, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut beträffande Betänkandet JVs 9, angående väckt fråga om restitution af brån vinstill verkningsafgift vid export till utrikes ort, och fann Ståndet skäligt godkänna hvad Utskottet i detta Utlåtandes tvänne punkter föreslagit och hemställt. S. D
utmed hvarandra, hvilka hvardera borde förses med en Lentille-apparat af tredje ordningen med stillastående sken; att genom den år 1852 å Sandön anställda undersökningen blifvit utrönt, att på 120 fots afstånd i S.O. rigfning från den plats, hvarest förut omnämnde fyrtorn skulle uppföras, finnes tjenlig lokal för uppbyggande af ett dylikt torn utaf trä, hvilket, på det att båda fyrarne måtte erhålla lika höjd öfver vattenytan, borde blifva 10 fot högre än förslberörde torn, och af sådan anledning kunde antagas komma att kosta 25 procent mera än detta; samt slutligen att, om Kongl. Majzt skulle i Nåder besluta 2:ne fyrars anbringande å Gottska Sandön, kostnaden för deras uppförande m. m. komme, enligt approximativ beräkning, att uppgå till 80,000 Riksdaler och årliga underhållskostnaden att ökas med omkring 1,200 R:dr eller från 1,460 R:dr till 2,660 R:dr. Då, på sätt ofvan blifvit omförmäldt, den väckta frågan om anläggandet af en fyr å Gottska Sandön vid tvänne särskilda Riksdagar varit föremål för Rikets Ständers upp - Kongl. MajUs Nåd. Skrifvelse•, N:o 85. Ii märksambet, samt vunnit det afseende, att underdåniga framställningar i ämnet till Kongl. Maj:t egt rum, samt enär en fyr-inrättning derstädes af den lysnings-kraft, att grundet Kopparstenarne folie inom fyrens lysningsvidd, utan tvifvel kan lända till nytta för sjöfartens ytterligare betryggande i de deromkring belägna farvatten, och särdeles för fartyg, kommande från Finska viken, har Kongl.
N:o io. 23 Tionde H u f<v ud-T itel n. (f. d. 4-'de Titeln.) 1823 års \nslag. Tillök ning. Minska in v Clet ecie-Staten 166204 43 4 Tillökning, Biskopens å Gothland Penningelön, i stället för motsvarande indelningar, som komma att från Sta i5oo Minskning genom rättelse af den sammanblandning som egt rum med utgifterne för Glereciet och Kyrkor , , — Sj rX> 1 00 4> 1 Academie-, Gymnasiioch Skole-Staten 172143 1 1 Tillökning för Rector i Kalmar 45 T:r Sp:l ä 5 R:dr . , « , » 225. — 1 Dito för GymnasiiStaten i Götheborg 66 T:r 3,6 kp. Dito . 330:27.— Dito för Upsala Academie, till Ridskolans underhåll 144°* 32.— Dito för Lunds Academie, ersättning för mistad aflöning och Tullfrihets ersättning * , 400: 8.— Dito för Undervisningen i Wermlands Finnmarker nemi. för 1 Capell-predikant 333: 16. - 2 Klockare 100. — - 2 Skolmästare , . 5o. — - ^.gg. Allmänt anslag för Läroverken 60000. genom hitflyttning af utgifter som förut utom Stat utgått , , , 7213: 3r. 5. Th — 7UU9 * Tillökning genom inflyttning af utgifter hvilka förut under anordning utom Stat utgått 69900 20 — 1000 Tillökning 1 oon Mechaniska Skolan, hitflyttad från 5:te HufvodTiteln , 3oo Vexel-undervisningens .Normalskola 2000 Summa 400614 .4 5 144793 58 5 4100 8 7 när minskningen afgår med . 4100 8 7 blir tillökningen på det hela . 14<>6cy 3 29 10 och Summan 044307 44 j 24 Bil. N:o ii.