Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den lille sökte latsa, som om han icke det n~insta fdgade efter den gamle, men p8 samma gang spejade han efter om ej denne skulle vara hagad att taga första steget till ett narmande. Allt oftare strök han förbi under sin lek, nästan snuddade vid, drog sig undan, som om han fruktade att bli fasthallen, men gjorde allt för att ut mana till ett attentat i den riktningen. Nir icke detta hjelpte, små- myste han glimtvis med en min af hemligt först5ncl, och s9 bar det af igen i ïigzag och kmmbugter, som när en hare skall förvilla sparet. Herr Tobiasson sanitalade under allt detta, hörde och svarade, men hela hans intresse följde den lille. Om mm tordes lyfta lik den der trinda bytingen? O111 han skulle skrika vid det? Tro lian kiinile Varil tllllg? Herr Tobiasson fick ett bcgsr att lyfta honom, - ett alldeles omotiveradt och oresonligt begir, som inom ett par minuter vuxit till passion. Han in&amp;tc lyfta honoin, han iidstc kinna, om han kunde vara tung. Utan ett ord och utan ett leende ty han kande att detta rar ett experiment, som fordrade den utomordentligaste djerfhet och kallblodighet - strickte han sig fram, grep trearingen, lyfte honom rakt upp iiiigcfiir en aln f r h golfvet och satte honom derps genast ned igen, precis p3 den flBck, der han tagit honom. Jo, han rar tung, förtjusande tung, alldeles hinforande tung, tung soni en nicnniska, ja, nsstaii soiii en kliinip. Herr Tobiasson hade rodnat starkt - af niistrBngnin~ - eller siiiuesrörelsc. Pojken stod stilla ett ögoblick och i g p8 hononi lir ögonvran, allrarsaiiit, forskande. Han betinkte sig synl~arligen p$ hur han skulle iipytnga dessa preliniin8rer för en iiiiriiiarc sanimanslutning.
Summa 110,981: 36. 6. eller ett årligt medelbelopp af Specie K:dr 22,196: 16.11. Några år derefter bestods, enl. Kongl. Brefvet d. 5 Oktober 1787, till byggnader och reparationer under 6 derpåföljande år, en summa af 25,000 It: dr om året. den 3 April 1781 » 5 » 1782 »15 » 1783 » 17 Maj 1784 » 24 Febr. 1785 Den 26 November e. m. 403 Före och efter dessa år utgingo sådana anslag årligen till olika belopp, och qvinqvennium åren 1801 med 1805 utvisar, efter Nåd. Jemte förenämnde arrendeinkomster egde Kungsgården sedermera intill 1810 visserligen från Statsverket ej mera i särskildt anslag till byggnader och reparationer än 11,608 R:dr 32 sk. om året, och sedan K. M. genom Nåd. beslut d. 9 April 1810 till R. St:rs fria disposition öfverlemnat de Drottningholms Kungsgård underlydande hemmanen å Lofön samt Svartsjö Kungsladugård och Wendtholms Kungsgård, skulle till Drottningholms och Svartsjö Kungsgårdars underhåll endast utgå 16,000 R:dr Specie om året, hvarjemte Kungsgårdarne från åtskilige hemman upburit kronotionde och dagsverkslösen, sedermera upskattade till 400 Rrdr b:ko, eller tillhopa af Statsverket 16,400 R:dr. Af detta allt synes, att Drottningholms Kungsgårds årliga underhållsanslag varit i jemt aftagande.
Der annan eller an - Lagi (skotteIs Betänkande, .V:o 33. dre ej valde blifvit, skall sorkeneller stads-nämnden utse en elter flere af sina ledamöter alt, såsom gode män, det biträde lemna, som nu är sagdl. Och vare inom hvarje gäll, socken elter stad, genom kungörelse i kyrkorne, lillkännagifvet hvilken eller hvilka gode män blifvit inom samma gäll, socken eller stad utsedde. Ej må någon, sorn lill god man vald blifvit, den befattning sig undandraga förr än han densamma 2 är innehaft, der lian ej giller visa sådant förfall, sorn medför befrielse från skyldighet alt i sockeneller slads-nämnd ledamot vara. 2 §• Vill part, sedan i saken stämdt år. men innan den första gång för rätten kommer, söka förlikning, och är målet af den beskaffenhet, alt förlikning deri, enligt lag, gälla må; läte han då kalla sin vederpart sig till mötes hos den eller de gode män, som efter 1 8 blifvit utsedde i gäll, socken eller ståå, der vederparten bor. Kallelsen skall af sådan god man utfärdas, och varde, genom dens försorg, som den äskat, vederparten tillställd, sist tre dagar före den dag, som till mötet utsatt är. Ej vare någon pä sådan kallelse skyldig att längre resa göra, än tre mil från stället der han vistas. 3 Vill parl, som kallad varder, sig lill förlikningsbemedling ej inställa, bör han sådant tillkännagifva, medelst påskrift å kallelse eller serskild skrift, sorn genom hans försorg dock skall kungöras vederparten dagen före den, som blifvit utsatt för inställelsen inför gode män, samt desse sist å bestämda inställelsetiden. — Ender låter han sådan anmälan, håfve lian förlorat rättigheten till ersättning för rättegångskostnaden vid första domstol, ändå att han saken vinner, der han ej gitter visa alt lian laga förfall haft. kallelsen bör likväl innefatta underrättelse om hvad sålunda ålig - Lag-Lin holten Betänkande. N:o 33. 7 ger den, som kallad varder, men ej vill till förtikningsbemedling möta vcderparten. 4 §•
Då denna calhegori af brott, ensam den och ingen annan, underkastades en ny lagstiftning, så vore meningen dermed, att det antal brottslige, som efter den nya lagen komme att behandlas, icke vore större, än de nuvarande byggnaderne kunde rymma; men om de nu befintlige byggnaderne ieke skulle anses tillräckliga att inrymma alla brottslingar af denna cathegori, så må Lagutskottet välja en annan calhegori, hvilken medför full sannolikhet, alt brottslingarnes antal icke blir större, lin att de kunna inneslutas inom de nuvarande cellbyggnaderne. Jag skall icke vidare utlåta mig nu, förrän jag får höra, huruvida detta förslag anses förtjena någon uppmärksamhet eller icke. Emedlertid föreslår jag vördsamt en återremiss till LagUtsk., med föreläggande för detsamma alt inkomma med Den 26 April e. m. 157 förslag lill ny strafflag i och för någon lämplig art af brott, såsom t. ex. andra resan stöld, samt stadga cellstrajf för öfverträdelse af densamma. Frih. Cederström, Auders: LagUtsk:s betänk, sön derfaller hufvudsakligen i 3 delar. Den första delen utgöres af sjelfva straffarlerna; den andra afdelningen rörer tillämpningen af dessa straffarter; och den tredje Statens utgifter derför. Jag skall nu först söka att göra reda för mina åsigter i afseende på den första frågan. De olika straffarterna äro i allmänhet grundade på slrafftheorierna, och man skall finna, att ju mindre samhällena varit utvecklade i politiskt hänseende, desto strängare hafva också straffen varit, och ju mera de sålunda varit utvecklade, desto mildare straff hafva de haft. Det härda och råa i menniskonalurens väsende har dä under samhällets utveckling blifvit genom den stigande upplysningen mildradt, och gjort degrymmare straffen obeböfliga.
Lx krotocolio. 8. L. S. D. Föredrogs Stats, Utskottets afgifne Betänkande den 2-.dra i denna manad öfwer Herr ^-siversten, Commendeuren och Riddaren Friherre ^.clellvärcis Memoria! i anledning af UlskortetS till Riksens Ständer aflatne project sa wäi till den nya Skaten som äswen Finance« Planerne. —- BondeStåndet sann den i detta Betänkande afhandlade fråga, om en förändrad styrelse af Armeens och Flok, tornes Krigs - ärender wara af den beskaffenhet, att Ständer derwid icke kunde omedelbarligen taga besatt, ning, utan kommer såsom en följd af det bifall Ståndet lämnar ull Stats, Uiskoltelö Betänkande, angarn, Den z Januarit. izr ende indragningarne, detta ärende akt hos Kongs. Maj:t i r.oerdanighet anmälaS, pä det den Comité, som i ft'.jd af berörde Betänkande skall sättas ttll utarbetande af Förslag kill möjelkge indragningar och förbättrade arbels-ordningar, jemwäl mä taga detta ärende under öswerwägande; men hwad ater Betan, kandet innehaller angående redowiöningen för Allmän, na med!rn, kommer med bifall tll Stats, Utskottets yttrande, detta ämne att till Detz åtgärd öfmerläm, nas, enär redowisningS, fragan pä Ulskotletö hand, läggning beror. Härom skulle de öfrige Respectkwe Siande» wördsamk och »vänligen underrättas, supra. Lx krotocollo. 8. L. ^LgLräk.'
Banquens behallna Rcvenue af Riks-Discont-rökelsen efter berörde tid, kan ej förut med nä gon siags palitelighet bestämmas; men till ehwad belopp den ock ma uppgå, är det, för Werkets Credit, för dest fortfarande Soliditv, och för betz framtida förmåga att i allmänna behofwets stund göra det Allmännas räddning möjelig, af högsta wigt, att den af Riksens Ständer, till ersättning för gjorde förffott, ^och till förnyad styrka för deras Banco, Werk, sa wäl om denna inkomst, som alla öfrige anslag, högtidligen meddelte försäkran, utan inskränkning blifwer uppfylld. Någon emot allmänna behofwet svarande Privat Discont-Jnrättning uran alt Publikt understöd, an, ser Banco'Utffpttet, för sin del, icke kunna förwäntas, sa lange Enstildte icke sakna utwäg att igenom egen industrie af sine Capitaler förskaffa sig wida hägre Revenue, än af en pa blott Privat Fond grundad Discont-rörclse kan paräknas. Hwad de nuwarande Private Discont-Jnrätk, ningarne beträffar, hafwa Herrar Banco-Fullmägtiqe funnit, och hwarmed äswen Banco-Uifkottet sig förenar, att, som deras Octroyer fortfara ett och annat ar efter den tid, da enligt Regeringsformen, nästa Lagtima Nikodag infaller, de da församlade Riksens Ständer lära, med afseende ä dawarande allmänna Penningeställning, samt de ifrån Hulwudstaden aflagsne orters werkeliga behof, angående berörde Werk sig bestämt utlåta.
Jag tror ej att så skett; men hade eltecten blifvit sådan, och hadp någon af de, gjorda anmärkningarna saknat , bevis för sin rigtighet , då hade val detta bort heta förföljelse, en verklig och svår förföljelse, hvars möjlighet således af de små mot de hoga vöre be vist, men sorn de höge icke förmå utlofva mot anmärkarne, med mindre, nitet att befordra statens val, förenadt med nitet att ejelf lägga hand dervid, en gqnj skulle förleda, dem att sjelfye blifva embetsrpan; ty då äro. rolerna ombytta, jemiiyigten, återetäld, och, den forverfvade populariteten satt|på ett prpf som den sällan häller. Fprtfors med justeringen af Protpcolfet för, den.,2o Juli, e. m, •» ; . •- t r; ; >*; ’ t I afseende på det uti detta Protocoll förekommande Memorial från ConstitutionsUrskottet, .rörande ep af ,Hans Exyellence Herr Grefven och Lati dt marskalk en vägracl proposition , samt de i anledning af detta Memorial gjorda reservationer, uppläste Undertecknad Silverstolpe, Axel Gabriel, följande; - Een 6 Augusti f. m. Enär jag, såsom Ledamot af ConstitufionsUtskottet, utan tvifvel lärer få dela det tadel Utskottet i allmänhet fått uppbära för afgörings. ‘ sättet åf frågan, huruvida detsamma kunde form. lrgeri förbindas att inlemna upplysningar 1 ett mål söm är detsamma tillåtet att ensamt behandla, anhåller jag ödmjukast att få i Protocollet kitaget följande, söm' innefattar mitt en-1 slriddiasätt att se och bedömt detta änne.rUndertecknad uppläste derefter ett så lydande anförande:
Af Herrar Rosenblad, Bernhard, och von Heyne, Georg, har blifvit föreslaget att emellan Rotehållare och Stats-Verket fördela de kostnader, som med indelta InfanteriRegementenas årliga vapenöfningar äro för-' enade; men då, vid detta ärendes, år i8is,' af Konungen och Rikets Ständer gemensamt erhållna behandling, någon fråga örn en så beskaffad fördelning icke blifvit väckt eller under pröfning kommit, hvaremot, att sluta af då vidtagna åtgärder , Rikets Ständer, lika med Kongl, Majit, ansett ifrågavatrande kostnader böra, utan Stats-Verkets deltagande, af Rotehållare bestridas, likväl med rättighet för dem, att sin ersättning af Soldaten uttaga, då utröndt och bevisadt är, att, i den händelse Rotehållaren till Regementsmötet skall förse sin Soldat med matsäck och drickspenningar, samt till och från mötes-stälIet skjutsa karlen och dess kista eller skrin , Rolehållarens kostnader, helst da tidsspillan i värde beräknas, vida öfverstiga de 7 R;dr 38 Stats-sarniAUm.Besv.o. Otc. Utsk. Uti. N:o 7?; mot hvilkas erläggande ärligen befrielse från alla dessa onera nu skulle honom beviljas , samt då, med erkännande af den omsorgsfulla vård manskapet, till så väl dess eget som Rotehållares fromma, under de senare åiens vapenöfningar erhållit, Rotehållaren icke saknar ett ytterligare skäl att, med fullt förtroende till Kongl. Majus välvilliga afsigter för Arméens bästa, till Dess Nådiga disposition öfverlemna den här ifrågavarande nedsatta afgift, hvars betalande utfaller med Botehållarens egen fördel, anse Utskotten, vid sådana förhållanden, det icke innebära någon obillighet mot Rotehållarne, om, som följd af en noggrann och ändamålsenlig hushållning med tillgångarne på det hela, det för Kongl. Maj.t blifver möjligt att, med användande af sig företeende besparingar, hvart tredje ir kunna flere
Vive le roi!” heter det ju. Den stackars Hawerfields död har dragit interesset ifrån hans sak; han var dessutom just icke omtyckt, och man tror sig nu, då man känner hans härkomst, hafva redan förut hos honom igenkänt zigenaren i många anmärkningsvärda egenheter. — Huru går det imellertid med hans bror, den stackars lilla juden, ty jag tror ändå, att man, oaktadt hans högtidliga protest, kan kalla honom så? — Besynnerligt nog är han ännu icke fri. Han kan icke nöjaktigt förklara sin närvaro vid samma ställe, der duellen egde rum, och det återstår dessutom mycket mörker i hans öfriga förhållanden; hela sin öfriga lefnad och sin något hemlighetsfulla affärsverksamhet har han alls icke velat lemna några upplysningar om. Hans vittnesmål afser, som du vet, endast den Hawerfieldska saken. — Har han nekat att besvara alla andra frågor? — Ja, fullkomligt! Han iakttager en envis tystnad, och det enda man kunnat få någon aning om är, att han är egare af en enorm förmögenhet. — Han, den der lilla, sluskiga, stackars handelsexpediten, det är icke möjligt! — Jo, det är nästan säkert! Man har funnit bref och vexlar insydda i hans kläder, som gifva anledning att tro, det han, i stället att vara kommissionär, som han säger, är hufvudman för ett af de största bankirhus i Hamburg. — Men skulle han väl i detta fall vara så angelägen om sin andel i den Hawerfieldska förmögenheten, att vilja draga fördel antingen af ett bedrägeri eller ett ärligt vittnesmål? Jag kan icke tro, att han är någon annan, än den han synes, en liten snål och feg och lumpen bastard af en jude och en zigenerska, — sade Alf skakande på hufvudet. — Hvem vet? I alla händelser tror jag aldrig, att vi få någon kunskap derom. — Sådan han nu är, har han för oss spelat samma rol, som dessa djur, hvilka man under nattens mörker hör bullra och bråka, härma alla möjliga fruktansvärda ljud och låta oss tro, att hvarje möbel i rummet fått lif och rörelse, och när allt kommer omkring, så är det endast en liten grå råtta, som är orsaken till alltsammans.
Om det? således måste medgifvas, att allm. opinionen påkallar en reform i vårt representationssätt, om detta är insedt och erkändt af alla samhällsclasser, hvilka något tänka på statsförvaltningen, så återstår att göra sig reda för, om denna opinion är grundad. Är den vilsefärd, kan den måhända tillrättavisas genom en bättre upplysning. Conslit.Utsk. tyckes vara af den meningen. Utsk. har framställt sina tankar, hurudan Representationen bör vara beskaffad, och vill bevisa, §tt den bör vara ungefär 324 Den it O c t ober e. m. sådan, som den är. Philosopherna må tvista om de särskilda theorierna i detta och andra ämnen. Folken befatta sig ej med så mycken spetsfundighet. De tillämpa på sina författningar endast denna enkla regell af deras frukt skall man känna dem. Svenska folket har i tillräckligt mångå sekler haft sin representation för alt hafva hunnit smaka dess frukter. Det liar deraf skördat föga gagn. Det har haft en representation, som understundom varit mägtig att förhindra såväl det onda som det goda, men icke att främja det sednare. Det har gått denna som alla andra krafter, hvilka endast kunna verka ett tillbakahållande, att den mera skadat, än gagnat; och hvad visar oss historien annat, än att folket, missnöjdt med sin representation, skyndat att kasta sig i despotismens armar och att sedan despotismen beröfvat folket skatter och provinser, och Konungarna lif och kronor, har man återgått till den representativa statsförfattningen, hvilken man återtagit på samma sätt, som man lemnat den och derföre qvarblifvit i samma kretsgång. Det tyckes vara tid att nu söka komma derifrån. Man har egentligen aldrig bestridt, att våra representationsformer behöfva förbättras. Äfven 180g medgaf man det; men man har velat uppskjuta dermed. Jag skulle tro, att det nu vore tid att upphöra med dessa uppskof. Det synes mig gifvet, att ropen på reformer skola med hvart quinquennium blifva starkare och högljuddare, och alt de inom en icke aflägsen tid skola blifva sådana, att man icke ens kan åstadkomma en lugn reform, om man äfven vill det. Jag tror icke, att Gr.
”Jag är frisk som ett vinterny och glad som en lössläppt fågel, ty vi ha fått löfte om fullt upp med arbete och stor arbetslön. Och se’n så” Blenda nickade med sitt lilla täcka hufvud såsom hon brukade göra, då hon ville lägga vigt på sina ord. ”Och hvad se’n?” ”Jag vet icke rätt om jag bör tala om det som händt?” Hon såg på mamma. ”Åh, något kan du gerna säga! Kusin Patrik menar oss så väl och deltager i din lycka tala du, kära barn!” ”För katten, är här någon lycka å färde – den är jag nyfiken att höra!” ”En gammal vördnadsvärd fru”, återtog Blenda, ”har hört talas om oss och sjelf sökt upp oss. Hon ger mig 50 riksdaler i qvartalet – och har redan gifvit mig det första – för det jag några timmar hvar eftermiddag läser högt för henne. Och så – ja, det är riktigt sant – har hon en god vän, som är musikoch sånglärare, och hon ärnar låta mig ta lektioner för honom.” ”Ser man på: sådana der lyckträffar, det må jag medge, växa icke på träd! Men det var ändå en mensklig sak – jag tänkte att det var fråga om ett parti jag nej se, så hon rodnar det göra flickorna alltid, när en talar om kärlek och giftas.” Fru Emerentia var på väg att gifva vika för sitt eget meddelelsebehof och låta Patrik få en vink om att han icke så alldeles misstog sig, då en orolig blick från Blenda erinrade henne att grefvens intressen och hemligheter voro för vigtiga att blottställas. Det kostade dock storligen på henne att icke få öppna den minsta flik af dessa hemligheter, men hon var hjeltemodig, sväljde och teg, ”Nå, jag skall helsa från Henriette!” återtog Patrik. ”Hon bjuder herrskapet till söndags middag på något rart.” ”Ack, kära systerson, nog ser du att icke jag på minst ett par veckor kan sticka näsan ut! Jag krafsar mig med nöd fram i kammarn – den gemena frossan tar så på krafterna!” ”Ja, moster ser rätt bedröflig ut, det är visst det, men jag skall skicka moster några buteljer portvin att sätta merg i benen med.
Ståndet beslöt, att, med förkastande af nämnde motioner, öfvergå (ill pröfning af Bevillnings-Utskottets betänkande, N:o 5, med dervid fogadt Tulltaxe-förslag. 2:o Utskottets yttranden, pag. .3 och 4, lades till handlingarne. 3:o Utskottets hemställan, neder å pag. 6 och vid början af pag. 7, i fråga om. förändring af 24 § af underrättelserna till Tulltaxan, elier angående de såkallade tull-lindringarne, bifölls. 302 Prot.-Utdrag den 31 Maj samt 4, 6 och 7 Juni 1851. 4:o Utskottets förklarande, pag. 7, att det vill, i den ordning artiklarne i Tulltaxan förekomma, till behandling upptaga frågan om en emot tull-lindringarne svarande nedsättning i nu stadgade införsel-afgifter å vissa varor, lades till handlingarne. 5:o Yttrandet pag. 7, i anledning af Ur Schicans der beskrifna framställning, bifölls. 6:o Hvad förekommer, pag. 8 och 9, innan Utskottet öfvergår till Tulltaxe-bestämmelserna, lades lill handlingar ne. 7:o llevillnings-Utskottets yttranden, pag. 9—67, angående tull-bestämmelser och hvad dermed sammanhang eger, jemte bifogad Tarif för införsel-tullen, samt serskild förteckning å varor, som äro vid införsel tullfria.
Du skall få läsa en hel del rätt roliga småanteckningar, om vi någongång komma att träffas så, att man kan få prata i fred. Du – jag undrar hur det skall kännas att tala med hvarandra igen. Om vi skola vara lika dumt tafatta, som vi voro i somras ibland. Det tror jag visst att vi skola vara – till att börja med – ty det är ändå helt annat att skrifva än att sitta der och se på hvarandra. Det är det som är så fatalt. Derför är det så roligt att prata i skymningen vid brasan. Det gjorde alltid Bill och jag (»Bill» är min gamle bror). Men det var nästan alltid han, som talade, och jag, som teg, ty han visste så mycket och jag så litet. Nu tror jag, att jag gått förbi honom i en hel del. Som du ser har jag ändrat ett par sidor i bröllopskapitlet. Jag sänder det. Är det bättre nu? Men tror du inte, att »fruntimmersmoralen» skall finna sig sårad af en del lätt antydda saker både der och på ett par ställen till? Jag har nyligen läst Alphonse Daudets »Sapho». På franska (den svenska öfversättningen är naturligtvis gjord med många strykningar). Der kunde jag ha lärt mig, att liderligheten (jag ryser för ordet, derför skrifver jag det) kan utbildas till ett slags konst – om jag ej vetat det förut. Boken är ett mästerstycke – komplett – men så ohygglig, så ohygglig, att jag ibland blef alldeles sjuk och tyckte, att jag inte kunde uthärda att läsa den, bu uh (som du säger) det riktigt qvalmade mig. Den är ett afskräckande exempel på, hvart fria äktenskap, »faux menage» leda hän, d. v. s. om förbindelser ständigt vexlas och upplösas – från hand i hand, brrr! – Den bär också dedikationen: »Pour mes fils, quand ils auront vingt ans». Och jag tycker sannerligen, att de genom den varningen borde kunna bli – försigtigare åtminstone. Jag skall försöka att få »Penningar» färdig samtidigt med, att du får ditt manuskript färdigt. Tror du, det vore förmånligt att låta de två följas åt till förläggaren? Hur har du tänkt dig innehållsförteckningen?
"en säker kännedom och beräkning af Nation ’'nens utskylder, samt Statens behoj efter livar'je cirs slut, såsom ock lemnar tillfälle att i "desse vigtiga grenar af Statshushållningen uppräcka möjlige missbruk och dem råtta, hade ®5Revisorerne, med tillfridsstållelse häröfver, skojat tillstyrka antagandet af den plan, Stats-** "Contoiret följt, vid detta Riks-Boksluts författande. " för Öfrigt hade Revisqrerne vid handläggningen af detta ärende samt med anledning af hvad Stats-Contoiret i dess berättelse anfort, funnit: "huruledes genom visse ändringar i sår"skildte delar af Rikets Uppbördsoch Redo-* "görelse-Verk, Riks-Hulvud-Bokens omfattning *’skuile sträckas äfven derhän, att genom detta "arbete må vinnas ån närmare upplysning, ej "mindre om beloppet i penningar af Nationell?
Utom af familjekretsen k o m m e r den ädla o c h varmhjärtade kvinnan äfven att saknas af en stor vänkrets samt af de talrika fattiga, bland hvilka hon i tysthet utöfvat en storartad välgörenhet. Under sin ungd o m intog den aflidna g e n o m sin skönhet o c h sitt behagfulla väsen en framstående plats inom vårt stockholmska o c h efter sitt andra giftermål under många år inom Hamburgs societetslif. Under de senare åren lefde h o n i stilla tillbakadragenhet bland o c h för de sina. — Den 2 dennes afled härstädes efter en längre tids sjuklighet fru Adele Haasum, född Jones, gift m e d chefen för Blekinge bataljon, öfverstelöjtnant James D. Haasum. Den aflidna, s o m i sin u n g d o m gjorde sig bemärkt i hufvudstadens sällskapskretsar så väl för en mindre vanlig fägring o c h intagande umgängessätt s o m för sin vackra sångröst, har sedan några år jämte familj varit bosatt i Ronneby, hvarest hon ej minst gen o m sin medkänsla för samhällets fattiga, till hvilkas förmån h o n då o c h då arrangerat konserter o c h föreställningar, förvärfvat allmän sympati. En tilltagande sjukdom, struplungsot, tvang henne helt nyligen att i hufvudstaden söka lä- karhjälp, ehuru förgäfves. H o n var omkring 45 år gammalo c h sörjes af make o c h sju barn. Teater och musik. K. Dramatiska teatern. Fru Ida Aalberg-Yxkulls gästspel gaf oss denna gång endast tvänne karaktärer: den Sudermannska kråkvinkelfrun i » Undangömd lycka » o c h, s o m en dennas motsats o c h likväl i grunden — den allmänt kvinnliga, djupa, till sist segrande moderskänslan — så nära frände, Odette, den Sardouska demimondestjärnan, med blixtlikt sken fallen från samhällets höjder. Båda voro i den talangfulla konstnärinnans kraftigt färglagda framställning af högt intresse. Om den förra ha vi redan talat. » Odette » blef nu afslutningen på den finska gästens allt för korta besök.