Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af sädana Beslut mä Konungen täta til StatsRädets kunskap komma, hwad honom nyttigt synes, sä at äfwen nägon kännedom af denna Riks-Styrelsens gren mätte hos Stats-Rädet finnas. §> 12. Konungen äger at i Afhandlingar och Förbund med främmande Magter ingä, sedan Han, enligt föregäende ^., deröfwer hört Stats-^Unistern för Utrikes Ärenderne och Hof-Lautirieren. §. 1Z. Den 2 Jomik. 389 Z. iZ Mil Konungen börja Krig eller stuta Fred, kalle dä til et utomordentligt Stats Räd Stats^linisirÄine, Stats-Räden, Hof-L^nt^lercn och samtlige Slats-8ecreteiLiri6, framställe för dem de stal och omständigheter, som harwid til öfwerwägande förekomma s mt äffe veröfwer deras yttranden, hwilka de stola hwar för sig, med den answarighet 107 Z. bestämmer, til krotocoilsr afgifwa. Konungen äge derefter magt, at fatta och utföra det beflut, som Han för Riket nyttigast finner. §. 14. zilwer Rikets Krigsmagt til Lands och Sjöst ager Konungen Högsta Befälet. §. 16. LommLnäo-mal mä Konungen afgöra i närrvaro af den Embetsman, ät hwilken Konungen allmän befattning dermed updragit Honom äligge, wid answar, at, dä desta mäl beredas, sin mening yttra öfwer de företag Konungen bestutcr, samt at, dä hans mening icke med Konungens beslut öfwerensstämmer, föra sina yttrade betänkligheter och räd til et broccoli, bwars riktighet Konungen medelst sin höga päftrift besanne.
Eders Majits deltagande i allt hwad rörer lidande undersåtare, ingjuta hos Södertelge Canal-Bolag den förtröstan, att Eders Majit stall med näd omfatta detsamma, och att i händelse Eders Majit af de wanlige för dylike ändamäl anslagnc Statsmedel icke nu skulle kiruna näset dertill nädigst disponera, Rikets Ständer med wälwilja stola bidraga till ett Canalwerks bibchättande, som, af stor framtida nytta, utgjort ett mäl för flere Regcnters uppmärksamhet och under Eders Majits Regering blifwit lyckligt fullandadt. Directionen framhärdar med djupaste wördnad, trohet och nit, Stormägtigstc Allernädigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts Underdänigstc trvpligtlgile Tjenare och Undersätare K. D. M. ^ob. Ili. Östman. Stockholm den 4 Ortober 1828. Statsoch Banco-Utskottens Sedan Stats-Utskottet, i anseende till denna ansökans likartade beskaffenhet nied flere af förenade Utskotten handlagde frägor, ansett densamma böra inom sammansatte Utskotten till pröfning upptagas, hafwa Utskotten, med flöd af 43 §. Riksdags-Ordningen, tagit ifrägawarande amne uti gemensamt öfwcrwägande; och enär, enligt Canal-Directionens uti ofwanintagne underd. ansökning gjorde anmälan.
Napt tselll68 i däder gilla detta lördag 8ädant det iinnez drotoeollel dilagdt,' Oell 8liu1le dädig drop08ition till l3ilcet8 8tänder, i öiveren88täinmel86 rned samm» lördag, under denna dag expediera8. d.x drotoeollo, 6. l^ro/io^rlron» ^'o Z. Ned ak8eende pä de 8tora kördelar, 8vm genom ullorkning oclr odling ak lie pä Ooltland varande vid8lräokla 8idlänta marker, elier 8ä kallade m^pror, 8kulle kör landel uppkomma, körordnade Kongl. Naj:l är 1818 den» kor kunskaper angäende vallendränkl marks korsätlande i odlingskartskiek, utmärkte Kngelsmannen 6eong ritt» pä Kronans liekoslniid, akresa lill Lollland, kör att undersöks dervarande m^ror, samt uppgöra körslag lill ller!>8 aklsppning oell odling. Vid den sedermera ak körelag na lresigtning oell akvägning rit lie större martiali terve, Irvilka kekuunos upplaga värr» femtio Vusen Vunnland, lrlek del ulredl, all dessa trakter, pä säll som tor trvsrje serskild del derak uppgaks, kunde uttorkas oell odI:»8 inell mera lätllrel oell mindre kostliad, än vanligen i »neira orler eger rum viel kärrs oell mo88ar8 korsällande i »lilsell skiek, oell alt jordmärmn älven ar ak sä utmärkt god lreskalkenliet, all, ekler lrukvud-utloppens kulllrordande, alla odlings-omkostnaderne syntes kunna ersättas pä manga ställen» genom körsla årets, oelr pä de ökrige genom 2:ne äis sköidar.
Banco. Qwittr. Annot. L. 8. Annot. L. 8. Lanoliröm. käaZelin. 1808 Febr. 29 betalt i Banko 250. NB. insatt i Ränteriet. 1809 Mars iz rest betalt med Banco 186: 4Z: r». Qwittr. Annot, klertrman. täa^elin. Riktigheten attesterar Lana. kr. klaZelm. Likheten med Originalet betygar I. I.. Karkröm, Kongl. Räntmästare. För Bråborg i Dagsbergs Socken är lefwereradt Krigsgärds-Spanmälen för är 1808 med Fem Tunnor Rag och Fem Tunnor Korn, som qwitteraS.
Sparre och Hr Cederschiöld blifvit föreslagna, sä vill jag förena mig med dem i anhållan om återremiss af betänk. Hr Carleson: Som jag tyckt mig förmärka att de flesta af dem, som yttrat sig öfver LagUtsk:s betänk, varit af den meningen, att detsamma borde återremitteras, på det alt den rättelsen må iakttagas att åtminstone en del af del öfverklagade prerogativet får qvarstå, nemi. Hof-rätternas skyldighet att vara Öfver-förmyndare för Adelsmän, så hemställer jag, om det är R. o. Ad. värdigt, att på det säll dagtinga i denna fråga, alt R. o. Ad. skulle afstå en del af dessa s. k. företrädes rättigheter, men behålla en annan del, eller om icke, derest de sakna tillräckligt stöd af statsförfattningen, det i sådant läll vore vida bättre att kasta alltsammans på en gång öfver bord. Häruti •nstämde Hr Printzensköld. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Jag vill blott i afseende på Hr Carlesons yttrande anmärka, att det undantag, som Gr. Sparre och Hr Cederschiöld föreslagit att tagas i öfvervägande af Utsk., afser endast sådane frågor, som röra R. o. Ad., såsom individer och icke röra andra personer, nemi. förmynderskap och boupteckningars ingifvande. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad samt H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, började sin framställning om de i ämnet yttrade meningar, med yttrande, att 2:ne ledamöter Ilr Granfelt och Gr. Klingspor, yrkat ovilkorligt bifall å Utsk:s betänk., anmälde sig och yttrade Gr. Klingspor: Då jag lifligt önskar att de juridiska betänkligheterna må blifva häfna, så afstår jag ifrån mitt yrkande om bifall på LagUtsk:s betänk, och förenar mig i begäran om återremiss deraf. II. Ex. Hr Frih. o. Land tm. yttrade härefter, att såsom han redan omnämnt, Hr Granfelt och Gr. Klingspor hade yrkat bifall å Utsk:s betänk.
Onsdagen den 29 Januari 1851. Plenum kl. 10 f. na. Justerades 6 prot. utdr. för d. 25 samt pleni proen för d. 8 och 11 i deDna månad. Uplåstes till justering och godkändes nedannätnnde från Exp. Utsk. inkomne förslag till R. Sl;s underd. skrifvelser till K. M.; N:o 5, angrde föreslaget utbyte af en del utaf den för Götha Artilleri reg:tes äldre stallbyggnad i Götheborg uplåtna tomtplats emot en annan närande stad tillhörig lägenhet; N:o 6, angtde eftergift af ett Kronan tillfallet dana-arf, efter afl. Postmästaren Wallvik; N:o 7, angrde eftergift af ett Kronan tillfallet dana-arf, efter Enkan Maria Hansdotter; och N:o 8, angrde eftergift af ett Kronan tillfallet dana-arf efter husmannen Nils Hansson Modig. Med tillkännagifvande, att Frih. von Kraemer, Rob. Fred r., såsom ledamot af Bevilln. Utsk. begärt och erhållit 14 dagars ledighet ifrån d. 30 dennes, anmodade H. E. Hr Frih. o. Landtm. Hrr Elektorer, att sammanträda till val af en ledamot, att under liden inlaga plats i nämnde Utsk. Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv. o. Ekon. Utskts d. 22 och 25 dennes på bordet lagda utlåt. n;o 3, i anledn. af väckt motion om förändring uti föreskriflerne om jernvräkeriet i riket. Ånyo föredrogs Allm. Besv. o. Ekon. Utsk:s d. 22 och 25 dennes på bordet lagda utlåt. n:o 6, i anledn. af väckt motion om förändring uti K. M:s förnyade Hamn-ordning d. 24 Januari 1771. 198 Den 29 Januari. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Utsk. anser alt Hamn ordnm af år 1771 bör erhålla större fullständighet.
Jag tror, att hvarje lärare bör äga insigter utöfver det mått, som lärjungen skall inhemta; ty om, t. ex. i fråga piil innanläsning, läraren ej förstår mer än denne, så kan han ej lära den rätt. Läraren måste således förstå mer än att blott läsa, för att kunna bibringa riktig undervisning i läsning. Undervisningen blir eljest mekanisk, utan anda och lif. Läraren måste stanna vid hvad lian sjelf kan, och då discipeln vill vela mera, saknar hail förmåga alt undervisa honom. Jag skulle således önska, alt hvad Utsktn föreslagit i afseende på det omfång af kunskaper, som läraren bör äga, måtte få qvarstå^ och att Ulsktn derjemte ville fästa uppmärksamhet på möjligheten af Statens bidrag till lärarnes aflöning. Hvad åter skolhusen beträffar, så anser jag det icke blifva svårt för församlingarna att bekosta desamma, helst i de liesta socknar redan finnas skolhus. Man har mycket fästat sig vid fasta skolor och i det hänseendet åberopat Hr Biskop Agardhs reservation. Jag medgifver visserligen, att det finues många församlingar, som äro så vidsträckta, att icke alla innevånarne kunna begagna den fa - l82 D c 11 32 Juli f. m. sia skolan; men Utsk:n hafva tillstyrkt, att en fast skola skulle finnas inom hvarje pastorat. Med fast skola förslår jag en lärare och ett hus, hvarest allmogens harn kunna samlas för att erhålla den undervisning, som erfordras. Men Utsk:n hafva äfven tillstyrkt s. k. ambulatoriska skolor, emedan alla icke kunna begagna de fasta skolorna. Hr Biskop Agardhs reservation afser något, som Utsktn icke directe uttryckt, men icke heller förbjudit eller motverkat, nemi. hemläsning. Det medgifves nemi., att föräldrarne äga rättighet att uppfostra och hilda sina harn sjelfve, men Utsk:n hafva ansett nödvändigt att äga en skola för dem , som sakna förmåga eller vilja dertill; och få äro de af allmogen, som äga förmåga alt gifva sina barn den bildning, som kan erhållas i skolan.
Man har på detta sätt sökt undvika de svårigheter, som grundlagen verkligen erbjuder; ty om man med Statsoch BankoUtskin hade förenat äfven Ekonomioch Lag-Utskm, eller nära nog hela representationen, så hade det ej varit möjligt att egna frågan den detaljerade granskning, den nu erhållit, och hvilken endast låter sig verkställas af ett mindre antal. Det är ur denna synpunkt, som Utskit ansett sig kunna framlägga den ifrågavide punkten tilt R. Stirs godkännande. Då Gr. Mörner icke emot sjelfva saken framställt någon anmärkning, torde nu icke behöfva ordas om behöfligheten af Utskis förslag. Det exempel, Gr. Mörner af en annan frågas behandling hemtat för nödvändigheten att låta denna punkt handläggas af LagUtskit, är icke här tillämpligt. Med de af Hr Grin omförmälda lånen förhåller det sig så, att sedan R. Stir alltifrån - Öen 12 September f. ra. ifrån 1840 års ritsdag till Riksg.Kont. öfverlemnat stora summor för att utgifvas såsom lån, så skulle afbetalningarne ske på det sätt, att man erlade en viss proc:t årligen till nämnde kontor, hvilken promt innefattade både ränta och kapitalafbetalning. Men, med anledning af en tvist med en egendomsegare i Småland ang. betalningsskyldigheten, hvilken denne ansåg icke vara ett jorden åliggande onus, förklarade Högsta Domstolen, att, som författningen af 1845 icke tillkommit på det i grundlagen föreskrifna sätt, så frikändes, den ifrågavrde personen från betalningsskyldigheten. I anledning häraf föreslogs vid 1853 års riksdag, att R. St;r skulle låta LagfJtskrt behandla frågan om odlingslånen, och sedan dess har frågan ansetts ega laglig fonn. Här åter är fråga om ett kontrakt emellan båda statsmakterna; R. St:r lemna en summa af S millioner, med vilkor att de bestämmelser, som dervid blifvit gjorda, loija*, eller åtminstone icke förändras, utan att R. St:r deröfver höras. Här mötas å ena sidan en bankfråga, deruti R. St:r hafva uteslutande afgöranderätt, och en ekonomisk fråga, deruti K.
Med skäl torde äfven kunna ifrågasättas, huruvida ej de af Herr Hierta föreslagna stadganden väl mycket afvika från nyare tiders'åsigter om olämpligheten af en mängd frågors hänskjutande till Kongl. Maj:t att i administrativ väg pröfvas, om kommunernas sjelfstyrelse och om fördelarne af att gifva lif och kraft åt de kommunala institutionerna. Föreskriften att sockenstämmas beslut om beskattning, utsträckt till mer än ett år, erfordrade Kongl. Maj:ts nådiga medgifvande, skulle lemna i Konungens skön att, äfven när hela församlingen vore om beslutet ense, samma beslut ogilla; den skulle föranleda tidsutdrägt med beslutets verkställande samt öka centralisationen och den förut öfverklagade mängd af ärenden, som till Kongl. Maj:ts afgörande öfverlemnas. Bestämmelsen, att i intet fall beskattning för mer än tio år må kunna på en gång beslutas, synes hota att på ett betänkligt sätt lägga svårighet i vägen för större allmänna företag, såsom gasoch vattuledningar, kyrko-, hamnoch brobyggnader m. fl., som för en stadselier landt-församling kunnna medföra behofvet af uppta - 12 Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskoltcts Betänkande M 14. gande af ett amortenngslån för lungre tid än tio år, eller att genom årliga tillskott under en längre utsträckt tid verkställas. Det synes fara värdt ätt, genom den föreslagna bestämmelsen om bordläggning, det redan förut ej synnerligen starka nitet och interesset för sockenstämmans angelägenheter skulle på ett betänkligt sätt än ytterligare afkylas. Öfvertvgelsen att de till öfverläggning kungjorde frågor ej komme att samma dag till slut förhjelpas, skulle måhända afhålla mången från sockenstämmans besökande och sålunda, mer an livad nu är fallet, lemna fältet öppet för ett slutet partis afsigter. De ständiga uppskogen och deraf tätare påkommande sockenstämmorna skulle sannolikt i sin mån bidraga att utledsna församlingsboerne. Vådliga följder af detta stadgande kunde jemväl uppstå då en utbrytande farsot, eller annan anledning, erfordrade skyndsamma åtgärder.
Qvanten anmälde sig till utbekommande af polett till säte och stämma å Riddarhuset för adliga ätten v. Qvanten N:o 506, i ani. hvaraf Hr v. Qvanten fick företräda samt erhöll dervid den uplysning, att den af honom äskade polett redan blifvit, vid 2:dra anteckningens 2:dra uprop, efter Riddarh.Direkt:ns pröfning, utlemnad till Phil. Mag. Emil v. Qvanten, hvarföre Hr ÖfversteLöjtnantens anhållan ieke kunde afUtsk:t bifallas. Hr Ofverste-Löjtnanten v. Qvanten anförde derefter: att då Mag. v. Qvanten vore sonson till frami. Kaptenen och Kamreraren i Finska banken, Jodsj Joachim Fredrik Adolf v. Qvanten, hvilken år 1810 blifvit å Finska Riddarhuset under N:o 41 introducerad jemte sina söner, hvaribland numera jemväl afl. Stabs-Kaptenen Johan Edvard v. Qvanten varit fader till ofvanbemälde Emil v. Qvanten, den sednare således, såsom afkomling i fjermare än första led från en å Finska Riddarhuset legitimerad Adelsman, med analogi af 7 § Riddarh.Ordn., vore utesluten från säte och stämma å Svenska Riddarhuset. I ani. häraf och med ledning af anteckningen å genealogien öfver adlige ätten v. Qvanten meddelade Hr Gr. o. Ordf. den upplysning, att sedan Hr Emil v. Qvanten, som hit inflyttat från Finland, en längre tid vistats i Sverige, har, genom K. Resol. d. 10 Mars 1857, blifvit uptagen till Svensk undersåte, på hvilken grund och då han tillika företett bevis derom, att han de trenne sista åren varit här i Riket skattskrifves Riddarh.Direkt:n, jemlikt 6 mom. 7 g Riddarh.Ordn., ansett honom berättigad att åter inträda i sina förfäders rättigheter. Då emellertid Hr OfversteLöjtnant v.
Likaledes upplästes och lades på bordet tvänne från Högvördige PresteStåndet ankomne ProtocollsUtdrag af den 19 dennes, innehållande: 1:0 att BancoUtskottets Memorial N:o n3, med hemställan angående ersättning i anslagsväg för den förlust, som kommer att drabba de i BancoReglementet för år i8a3 (pag. 48) uppräknade åtskilliga Akademier, Collegier och Allmänna Inrättningar, genom bestämmande af 128 sk:s pris för allt silfvermynt, som i utbyte emot Bancosedlar dem tillhandahålles, blifvit af PresteStåndet bifallet med förklarande, att ifrågavarande anslag må utgå af Bankens årliga vinst, innan den till RiksgäldsContoret ingår; 2:0 att PresteStåndet i anledning af BancoUtskottets Memorial N:o 116, angående afskrifning af upplupen ränta å den Capitalskuld, hvarföre Majoren Friherre C. W. Gripenstjerna hos BancoDiscontYerket häftar, med bifall till den af Utskottet tillstyrkta eftergift af ifrågavarande räntcskuld, besluti t alt denna eftergift må utsträckas äfven lill sjelfva Capitalet; 92 Den a3 Februari i e. m. i hvilka tvänne beslut PresteStåndet inbjudit de respective MedStånden att deltaga. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. half till 11 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Företog Höglofl. Ridderskapet och Adeln val af 3:ne Suppleanter till Ridderskapets och Adelns Fullmäktige i Rikets Ständers RiksgäldsContoir; och befunnos, efter valsedlarnes öppnande, klockan 7 eftermiddagen dertill genom de fleste rösterne hafva blifvit utsedde:
Dock som, enligt ordalydelsen af Friherre Palmstjernas, utaf Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet antagna, reservation, nyssnämnde tillgångar endast skulle anvisas till Kongl. Maj;ts Nådiga disposition Jför behöfvandes undsättning under missväxtår”, hvaremot, jemlikt Utskottets tillstyrkan, dessa tillgångar borde, på sätt Kongl. Maj;t i Nåder föreslagit, få användas ”för undsättningar åt behöfvande vid och efter inträffade missväxterså anser sig Utskottet, enär de undsättningar, hvarom nu är fråga, jemväl efter missväxlårets förlopp kunna vara af högsta behof påkallade, böra hemställa, att äfvenledes det af Utskottet härvid begagnade uttryck måtte varda af Rikets Ständer godkändt. Deremot och då, enligt Bevillnings-Utskottets utlåtande, N:o 30, Rikets Ständer numera beslutat, att de före 1847 års slut inflytande tull-medel för utländsk spanmål skola till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition för oftabelörde föremål öfverlemnas, torde, till följd af samma beslut, de i Utskottets tillstyrkan förekommande orden: ”intill Rikets Ständers nästa sammankomst” böra utgå, på sätt i åberopade reservation också är iagttaget. I afseende på det vid sednaste Riksdag stadgade och af Utskottet till hufvudsakligt iakttagande äfven hädanefter tillstyrkta sätt för undsättningarnes meddelande, hafva åtskilliga ledamöter af Borgareoch Bonde - Stats-UtsKoltets Utlåtande, N:o 305. 7 Stånden erinrat och yrkat: att, i öfverensstämmelse med hvad Friherre von K ra’iner s, emot Utskottets utlåtande, af» ilna reservation innehåller, ränteilia lån borde af undsättningsmedleu få tilldelas ”nödställde, emot af Kongl.
Om å ena sidan de i flere afseenden ■ fördelaktig» följder, sorn; af förslagets antagande otvifvelaktig skulle uppkomma1, förtjena en serdeles uppmärksamhet, mola å (ien andra betänkligheter af den beskaffenhet, alfr Utskotten anse sig icke kunna understödja motionen. Det åligger Konungens Befallningshafvande;, enligt 6 § i Landsböfdinge-Instruetionen, alt föranstalta om verkställighet af Utslag i brottmål samt alt låta den brottslige undergå del honom ådönnle straff,. Konungens Befallningshafvande eger, enligt 5 §. i nämnde Instrirelion och 1 Cap.- 2 §. Utsökning1 -Balken, tillse, att Lag och lätt vid Under-rätterna tillbörligen skipad varder, hvilken skyldighet i senare tider vunnit ännu mer betydelse, genom stadgandet i Kongl.. Förordningen den 1 o April 18ro, att Domare bör inom viss kort lid företaga ransakning med för brott häktade personer. Vidare tillhör det Konungens Befallningshafvande att hafva uppsigt å Kronobeljeningen, samt, så vidt möjligt är, rätta de fel, sorn kunna vara begångna. Om således olaga häktning skett, är det Konungens Befallningshafvandes både skyldighet och rättighet, alt genast försåt. ta den. oskyldigt lidande i frihet, och dymedelst till en elef förekomma följderna af en olaglighet, som stört allmän och enskild säkerhet. Dessa, så väl sornöfriga åligganden, skall Konungens Befallningshafvande, hvar inom sitt Län, ■fullgöra', men det iir icke tillåtet den ene, att blanda sig lili den andres embetsutofniug. Derhän tordelikväl elen före slagnefö.r. äudringon leda. Osäkerhet skulle uppstå, hvilkendera Konungens Befallningshafvande borde iakttaga ofvannämnde, jemte åtskillige om allmänna fångvården meddelade föreskrifter.
Men icke nog med alt barnet kommer in på olydnadens bana, hvad värre är, det råkar så lätt in på en annan ännu farligare, sämre väg: förställningens och lögnens. Jag kände en mor, hvilken med fullt allvar ville uppfostra sin enda son till en duglig medborgare. Hon hade fått det för sig, att målet vunnes säkrast, om gossen aldrig finge sin vilja fram. En tid bortåt gick allt godt och väl, men snart blef Mats sin mamma öfvermäktig, fast än han lydde henne — som hon sjelf trodde. Hvad han icke ville, framstälde han med beräkning som sin vilja, framhållande det, han verkligen önskade, såsom något han alls icke ville. På det sättet ledde han modern — men ledde sig ock sjelf till — förderfvet. Många så- dana exempel kunna påvisas ur högen. Hvad hafva då föräldrar och uppfostrare alt göra för att inplanta lydnad, som blir en verklig lydnad, och som stärker i stället för att försvaga individualiteten hos barnet? Var varsam i befallningarna, men har en tillsägelse blifvit gjord, så släpp icke förr, än den till punkt ech pricka blifvit uppfyld. En hos föräldrar o c h uppfostrare — i synnerhet de qvinliga — ofta förekommande förderflig sed alt än med ett, än med ett annat hota barnen, måste helt och hållet bortläggas. Hotet, i de flesta fall förkastligt, skall, o m det någongång uttalas, äfven verkställas. Men hur ofta göra vi oss icke skyldiga till att, i all välmening förstås, h o t a våra barn, och, då de icke aktat denna hotelse, låta eftergifterna komma emellan, under det vi resonera: det var j u icke så farligt. Barnets karaktär och deraf hängande framtida lycka beror i många, atticke säga de flesta fall, af dess tidigaste uppfostran, deri lydnadsförmågan spelar den vigtigasle rollen; derför må man obetingadt besvara jakande den frågan: böra barn lyda? Sveriges störste pedagog sade vid ett tillfälle: om j a g hade barn, skulle, jag icke anse någon tion ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden för qvinlig verksamhet mottagas med tacksamhet.
Härvid förekommer dock att sistnämnde arfvingar i äldre tider årligen inbetalt, såsom ränta af Kungshatt, 5 1 :dr 26 sk., 8 rst., men, sedan de dermed upphört, har denna fordran, under en lång följd af år., blifvit under litel af bemälde arfvingars skuld med en lika stor, efter denna grund tillökad, summa för hvarje år uti barnhusets räkenskaper upptagen, ehuru ingen del af fordran under hela liden influtit och allt hopp saknades att något belopp under denna titel skulle någonsin komma barnhuset tillgodo.. (4 Sta!» Vtskettet» Utlåtande, N:e 2ÖS. Vidkommande slutligen tle balanserade fordringartie för sterbhus-inedel, lära åtgärder vara vidtagna för utredning af förbål lundemo med desse fordringar. I anledning af hvad sålunda blifvit anfördt, anser Utskottet sig icke sakna skäl tillstyrka Rikets Ständer att lill Kongl Majit aflåta underdånig skrifvelse med hemställan, att allmänna barnhus-inrättningens hos under-ståthållaren Skyttes och generalen grefve Lövens arfvingar egande, ufi barnhusets räkenskaper balancerade, fordringar måtte varda afskrifna. A riné ens pensiotis-kassä. 3):'. §' 53. stozryhu (1847 ^rs ^ev> ®er"
Lyström,; 10:o angående pension på Allmänna Indragningsstaten för Regements-stall mästaren vid Lifregementets Husarkorps, Ryttmästaren i arméen, m. m. Mathias Leijon; liro angående pension å Allmänna indragningsstaten för f. d. Kapitenen vid Göta Artilleri-regemente.