Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om åter, såsom motionen gifver vid handen, enda afsigten med densamma är att bereda möjlighet åt dem, hvilka det önska, att förena sig om gemensamt mulbete, får Utskottet erinra derom, att ett sådant syfte kan vinnas utan någon ändring i Skiftesstadgan. Gällande Kongl. Förordning om stängselskyldighet innehåller nemligen i 5 § den bestämmelse, att så länge mellan särskilda hemmans ägor i skog och utmark icke finnes hägnad, skola dessa ägor anses vara till gemensamt mulbete upplåtna. Skiftesdelägare uti de af motionären antydda orter hafva alltså ingenting annat att till ernående af det utaf honom angifna ändamål iakttaga, än att underlåta alt stänga i ägoskillnaden sig emellan. Yid sådant förhållande torde i anledning af Olof Perssons härom, gjorda framställning icke erfordras någon åtgärd. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Uiskottets Betä kande M 14. 23 I 11 §, som stadgar, att till Ägodelningsrättens pröfning skall hemställas, huruvida ett skifteslags agor, i anseende till deras beskaffenhet och spridda läge, få skiftas, så att en eller flere delägare bekomma ett större antal ägoskiften, än det högst tillåtna, hvarom nästföregående § innehåller föreskrift; har Lars Guslaf Andersson föreslagit den ändring, alt dylik underställning till Ägodelningsrätt icke må äga rum, derest samtlige delägare förklara sig med skiftesplanen nöjda; enär i sådant läll det borde kunna antagas, att ägolotternas antal icke kan minskas utan lidande och mehn för delägarne, samt Ägodelningsrätten alltså skulle hafva svårt att föreskrifva en förändring, som skulle leda till delägarnes missbelåtenhet och klagan.
§ 8 Vid olaga bränning, redskapsinnehav och försäljning ansvarar mannen för hustruns åtgärder, även om hon erkänner förbrytelsen och utan hans vetskap och vilja utfört den. Samma gäller för husbonden gentemot tjänstefolket. Sker det när husbonden är borta blir tjänstefolket själva ansvariga. Femte artikeln om brännvinsförsäljning § 1 Brännvinsförsäljning är inte tillåten under en kannas mått, annat än på gästgivargårdar på landet och i städerna på ställen med tillstånd. Jordbrukare kan obehindrat sälja mindre kvantiteter till underlydande. Befallningshavande har rätt att efter noggrann prövning ge tillstånd att försälja brännvin i minut vid segelledet, sommaroch vintervägar som begagnas utan att vara landsvägar. Vid utminuteringsstället bör gott och rensmakligt svenskt brännvin sälja till fastställd taxa. § 2 Böter om man säljer utan tillstånd. § 3 Brännvin får inte säljas på torg, hamn eller öppen gata i städerna, utan vid köparens hem eller inom hus och gård. På landet får det inte säljas vid marknader, där de övriga marknadsstånden står, utan på särskilt ställe, som kronobetjäningen anvisar. Den som bryter mot bestämmelserna bötar och blir brännvinet förlustig. § 4 Källareoch värdshusidkare, marketentare och de som driver näringsställen där mat serveras får inte sälja brännvin annat än i anslutning till måltid. Bryter han häremot tre gånger mister han näringstillståndet. Brännvin får inte säljas i öppna bodar eller på apoteken. Den som vid bruk och herrgårdar med ägarens tillstånd lämnar spisning åt husfolk eller resande får inte sälja brännvin annat än vid måltid och endast till ovannämnda personer. Förbryter han sig får han inte fortsätta med verksamheten. Vid större bruk, gruvor och manufakturier, där värdshus för resande erfordras skall tillstånd anmälas och begäras av Befallningshavande. § 5 Vid kyrkor på landet och inom en fjärdedels mil därifrån får ingen försäljning ske på sönoch helgdagar annat än till resande. Bryter han tre gånger förlorar han näringsrätten. § 6 Säljer någon, som inte har rättigheter till brännvins utminutering, vid ting, uppbördsstämmor, mantalsskrivningar, mönstringar, husförhör, auktioner, kronoskjutsar eller skallgång bötar han 20 riksdaler och sedan dubbelt. § 7 Särskilda bestämmelser gäller i Stockholm.
N:o 26, i anledn. af väckte motioner, angtde dels bestämmande af ersättning åt Nämndemän och Fjerdingsmän för biträde vid åtskilliga extra förrättningar, dels och förhöjning i de såsom traktamente, åt den i nu gällande Expeditionstaxa och rese-reglementc bestämda belopp. Anmäldes Den 20 Augusti. 321 Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne mern., utlåtm och betänktn, nemi. från Stats-Utskottet: N:o 328, i anledu af erhållen återremiss å utlåt. N:o 294; N:o 329, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 295; N:o 330, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 296; N:o 331, ang:de köpeskillingen för den kronan förr tillhöriga s. k. Hofbageri-egendomen vid Regeringsgatan här i hufvudstaden; N:o 332, i anledn. af väckt fråga om anvisandet af en kapitalersättning lill utsockne frälsehemmans-egarne i Halland för dem ålagd roteringsskyldighet; Bankooch Lag-Utskotten: N:o 2, i anledn. af återremiss i viss del utaf Bankooch Lag.- Utsktns betänk. JN:o 1, ang:de lagstiftningen för Privatbanker; Lagsamt Allm. Besvärs och Ekon.-Ctskotten: N:o 27, i anledn. af väckte motioner om ändring i de angtde fattigvården samt rörtde försvarslöse och kringvandrande personer gällande bestämmelser; N:o 28, i anledn. af väckt motion om ändring af 32 § i 24 kap. Kyrkolagen; N:o 29, i anledn. af väckte motioner om ändring i sättet för kungörelsers upläsande i Kyrkorne; samt N:o 30, i anledn. af väckt motion om införande af tjenstehjons-böcker.
Borgare-Ståndet: Herrar Foenander, Helledaij, Billberg, Ekholm, Unge, Halling, Hallström, Westhnger, de Mare, Hellsingius, Gezelius, Moberg, Bagge, Rydin, Westman och Gustafsson. Bih. till R. St. Hedervärda Jionde Ståndet: Bengt Gudmundsson från Hallands Län, vice Talmannen Per Ericsson, Anders Nilsson, Anders Andersson, Nils Gustaf Nilsson, Gustaf Persson och Anders Trysen från Östergöthlands Län, Peter Gabrielsson och Sven Heurlin från Kronobergs Län, Olof Persson, Matts Ericsson, Eric Jönsson, Stephan Andersson, Juhan August Zetterberg och Matts Persson från Stockholms Län, Jan Andersson, Olof Hansson, Eric Norberg, Olof Olsson och Anders Larsson från Westerås Län, Ephraim Larsson, Hans Jansson, Henric Hansson och Johan Fredr. Dahllöf från Elfsborgs Län, Nils Jeppsson, Håkan Nilsson, Niclas Jonsson, Christen Andersson, Sone Persson, Lars Bengtsson och Per Pålsson från Skåne, Anders Larsson och Johannes Andersson från Upsala Län, Jonas Kylander, Magnus Fryckberg, Olof Carlsson, Jöns Ersson och Magnus Persson från Vermlands Län, Per Östman från Vester-Norrlands Län, Hans Hansson från Götheborgs och Bobus Län, Jonas Andersson från Jönköpings Län, Peter Persson, Nils Magnusson, Johannes Andersson, Sven Isacsson och Per Jonsson från Calmar Län, Anders Brissman, Fredric von Zweigbergk, Johannes Andersson och Anders Andersson från Skaraborgs Län, Johan Jacob Rutberg och Johan Andersson Lundberg från Norrbottens Län , Nils Persson från Södermanlands Län, Gustaf Bernhard Appelqvist och Ola Jeppsson från Blekinge, Nils Persson och Henric Andersson från Örebro Län, samt Anders Normark från Vesterbottens Län.
Här är icke stället och ännu är icke tidpunkten inne att jag bör lemna alla detaillerna om dessa vårt försvars tillkommande bålverk, må det vara nog det jag försäkrar, att nu meru intet tvifvel finnes, alt fartyg kunna rörås genom ångmachiner, hvilka kunna så construeras, att så väl sjelfva machinen, som ock hjulen blifva under vattenlinien samt fullkomligt oåtkomlige för fiendens skott, äfvensom att Ångbåtar kunna så byggas, alt om de än blifva mycket sönderskjutna öfver och i vattenlinien, så blifva de ändock flytande, Den 8 December c. ru. 167 Då detta är verkliga förhållandet, kan det icke vara likgiltigt för Nationen att veta, det t vän ne af dess egna söner, nemligen Capitaine Ericsson och Lieutenant Carlsund äro de personer, hvilka genom sina stora upptäckter och förbättringar i ämnet, bragt det till en fullkomlighet, hvarpå man förr icke vågade hoppas, samt derigenom tillika väckt det största uppseende i främmande länder; och jag skall anse mig icke hafva lefvat förgäfves, då jag med dem under de trenne sista åren fått medverka att hinna detta sköna mål. Förgäfves skulle man vilja göra mig den invändningen, att fienden kan alltid hafva en större styrka än vi, samt älven möta oss med Ångbåtar; segern blifver icke alltid på styrkans sida, såsom Grekerna senast i sina Sjöstrider bevisat, att förtiga alla andra exempel, och dessutom äga Ångbåtarne i förening med BombCanonen en mycket större styrka såsom defensift, än såsom offensift vapen; denna sanning blifver lätt påtaglig,* om man besinnar, att, för att till Sverige öfverföra en fiendtlig aimée af 25,000 man, hvilken troligen torde vara den minsta, med hvilken man skulle våga anfalla oss, fordras en flotta af minst 3o Linieskepp och 200 Transportfartyg, och vidare föreställer sig i hvilka ofördelaktiga omständigheter denna massa skulle låka i våra trånga farvatten, altaquerad af Den 8 December e. m. ångbåtar med bomber och glödgade kulor, hvilka alltid kunna utan fara tillhandahållas på de samma, då de icke utan största fara kunna finnas på andra skepp.
Hitintills har likväl, med få undantag (och i synnerhet den af continental-systemets period), Götheborgs handel inskränkt sig till passiv egenskap eller sådan trafik, sorn motsvarar landets consumtions-behof. Orsaken härtill är, enligt min åsigt, den , att penningar tillgång å stället fattas, att kunna emottaga lasterna från andra hemisphären och förskjuta ägaren den differens i värde, som oftast uppstår emellan en colonial-varulast och den af jern. Vore ej förhållandet sådant, skulle icke allenast de NordAmerikanska fartyg, som nu anlända med barlast, efter att uli Hamburg, Bremen med flera orter hafva lossat, lastade anlöpa Götheborg, utan äfven långt flera dit ankomma samt blifva afnämare till vårt jern och andra producter af vår stigande industri. Jag har, med afseende å förenämnde omständigheter, vid de 2:ne sistförflutna Riksdagarna, såsom enda lijelpmedlet, påyrkat, att Disconten uti Gö - Den 34 Februarii. Uleborg måtte tillåtas belåning af vissa varor, och mahanda detta mitt ifriga påyrkande till någon del varit taget i betraktande, då vid sednaste Riksdag en Handels-Discont bifölls. Denna Discont har likväl, enligt min öfvertygelse, icke på långt när svarat emot ändamålet, såsom nästan endast afvikande derigenom från den vanliga Disconten, hvad utlåning beträffar, att, i stället för maximisumman 6000 R:dr B:c.o för en person, nu mot säkerhet af namn kunna erhållas 20,000 R:dr. Att lånebeloppet sålunda blifvit ökadt till en så stor summa, att en mindre handelsaffär deraf kan underlättas, vöre visserligen af stor vigt, såvida icke reglorna för säkerhetens presterande motarbetade effecten.
Jag känner ej, om så kallade Värdshus Och Spisqvarter, Frukoststallen, Sweitz:)! bodar, Hembryggare tällén, Vinkällrar, ined flere dylika, dels för det nödvändiga uppehället, dels ock for den onödiga njutningen befintliga inrättningar af enahanda hallt, på något direct sätt contribuera till förenämnde Fond; men visst är, att de alla, hvar och en i sin mon , kunna , utan tyngd för det Allmänna, betydligt för detta ändamål beskattas; hellst en del al dem äro rent af skadliga och öfverflödiga samt bidraga i sin mon till Sedeförderfvet, på hvilket följer laster och brott. Till samma ändamål leder äfven i sin mon allt slags spel. Man skall kanske säga , att TjenstehjonsCIassen ej befattar sig stort dermed. Ty värr sker det stundom, och jag har sjelf sett, huru Betjening dermed sysselsatt sig i deras Husbönders Tambourer eller yttre rum, under det Husbonden varit hemma. Beklag. ligen förledas de dertill af exemplen och verklig syssellöshet En betydlig afgift på alla kott, som i Riket tillverkas, kunde derföre äfven skäligen få öka SpinnhusFonden. En egen Class Handlande finnas i Stocka holm, hvilka äro Innevånarne mera till skada Ridd. o. Ad. Prot. VI. B. II. Den 4 Maji, /. m. än gagn ; men ofta genom sin Industrie samla förmögenhet. De föret» sig under olika skepnader, såsom sittande, stående, gående och kringvandrande, under en allmän benämning ; klånglerskor. Dessa äro, genom sina förköp , uppköp och upplag, verkliga kräftor för Stadens Innevånare, hvilka, genom dessa perso-: ners tillvarelse , ofta måste betala varan dyrare än annars. Dessa Handlande, hvilkas obetydliga förlag kan omsättas flera gånger i månaden eller veckan, och således på året mångdubblas , kunna således äfven betydligt beskattas till Fondens förmån, och böra det med så mycket mera skäl, som de ej på något, för det Allmänna nyttigt, men skadligt sätt använda sin tid, tämmeligen lättjofullt.
Som med denna underdåniga Berättelses afgifvande blifvit något fördröjdt, anser jag mig slutligen böra hos Eder Kongl. Majit i underdånighet anmäla, del orsaken dertill varit, att en längre lid erfordrats, för att af vederbörande Autoriteter, Inrättningar och Corporationer, till ett antal af 2 å 3oo, införskaffa alla för Berättelsen behöfliga uppgifter och upplysningar, hvilka, detta oaktadt, hvad UndervisningsFattigvårdsoch Barmherlighets-Inrättningarna här i Staden beträffar, icke erhållits så nöjaktiga, alt Berättelsen i dessa delar kunnat gifvas den form och fullstänsiändighet, som jag önskat. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar Stormäktigste Allernådigste Konung! Eder Kongl. Majus underdånigste och tropligtigste undersåte och tjenare, J. W. SPRENGTPORTEN. F. EDELSTAM. Stockholm den 3o December i833. * Tabellariskt Sammandrag ofver Inkomst och Utgift i och för Ityggnaderna vid Allmänna Arbetsoch Corrections-Inrättningarne i Stockholm nedannämnde år. Ar ,5, >27 ” 1828 ” »829 ” i83o ’• »831 '* »83a Utskott Summa l - »PP0, 1»ne och blif - behållninarbets-i ti - onde ^»risten vid C01- rectionsInrättnin§arne .. Summa Inkomst Anslag till Byggnaderna vid Norra och Södra Corrections-Inrättningarna af Statsmedel. af Räntor och afbetalningar å till byggnaderna anslagna Capitalfonder *). 80,000 o/! 7,338 3 2 41,547 23 9 6,000 16,060 34 ~4 _ , - - . -_ _ _ 146,110 23 9 29,398 37 6 _ — ___ Stimma. 87,338 24,563 47,54?
Rikets tjenst det fordra, och desse innehafvare kunde således icke anses vara vid em betenas och dermed förenade löne-förmoriers fortfarande bibehållande lika tryggade, sorn sådane embetsoch tjenstemän, hvilka, enligt 36 §. Regerings-Formen, icke, utan medelst ransakning och dom kunna ifrån sysslorne skiljas, hvilket förhållande ej eller var för Herrar Grip och von Hartmansdorff' obekant, då de embetena emottogo. Af Stats-Rådets förändrade organisation var ieke en ovillkorlig följd, alt Kongl. Maj:ts förut varande Rådgifvare skulle ifrån sine befattningar skiljas, enär de kunnat antingen såsom Föredragande eller eonsultativa Stats-Råd bibehållas, i händelse de egt Konungens och nationens förtroende. Då nu delta icke inträffat, och följaglligen Kongl. Maj:t funnit de ifrågavarande Rådgifvarnes fortsatta användande icke för Rikets tjenst fordras, kunna de ej heller hafva större laglige anspråk på lönernes bibehållande, än om de direct blifvit af Kongl. Maj:t entledigade; och då i öfrigt skäl icke synes förekomma för Rikets Ständer att, af serskild välvilja, en dylik förmon dem förunna, fann Stats-Utskottet sig böra hemställa, alt hos Kongl. Majit måtte i underdånighet anmälas, att Rikets Ständer icke ansett sig böra bifalla Kongl. Maj:ts Nådiga framställning om uppförande å Indragnings-stat af löne-ersättning åt Stats-Seereterarne Grip och v. Hartmansdorff." Härmed instämde Riksdags-fullmägtige Anders Andersson och Sven Heurlin. Af Herrar Walleyj Kjellberg och Unger samt Riksdags-fullmägtige G. Appelqvist} B. Gudmundsson _, Anders Nilsson P. Persson och Nils Persson, som förklarade sig vara från beslutet skiljagtige. STOCKHOLM, Kongl. Stats-Ut skottets Utlåtande, N.-o 250. 1 N:o 259. Auli till Exp. Utsli. d 31 Juli, lil. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Hans Janssons från Elfsborgs
Utlåtande trott sig icke kunna föreslå den begärda sporlel-ersätlningen till högre belopp, än 600 R:dr B:ko om året, sådan ersättning från och med år 1839 blifvit honom utaf Post-verkets medel till ett belopp af 800 R:dr B:ko, årligen i nåder beviljad uppå underdånigt tillstyrkande af Föredraganden, tillförordnade Departementschefen Herr Statsrådet af Wingård; till stöd för hvilket tillstyrkande hufvudsakligen åberopats: att dylika ersäLtningar förut under loppet af sednaste tio år för elfva serskildta fall af Kongl. Maj:t i nåder beviljats, utan att emot dessa dispositioner någon anmärkning blifvit gjord; att Majoren Flach i fullmakten å Post-inspektors-sysslan tillförsäkrats åtnjutandet af de med tjensten förenade förmoner; att göromålen vid Carlstads Post-kontor på de senaste tio åren, dels medelst inrättade dubbla 12 Konstitutions-Ulskottets Memorial, N:o 18. postgångar på fyra serskilda vägar, dels genom stiftelsen af Wermlands Provincialbank m. m., blifvit betydligen ökade; att Majoren Flachs berömliga förvaltning af nämnde Post-kontor beredt åt detta Kontor ett ökadt förtroende; och att Post-kassans inkomster af samma Post kontor under sednare åren, i följd af den ökade brefvexlingen, vunnit en tillväxt af 2 å 3000 R:dr B:ko årligen. Då likväl, såsom
Det är nemi. begärdt uti den und. skrifvelsen, att undervisningen måtte ordnas så, att icke blott den gamla classiska bildningen, utan äfven den s. k. moderna, d. v. s. physik, mathemalik, moderna språk o. s. v. måtte meddelas. Hvartill gagnar allt detta, om man icke fortsätter serien af den undervisning, hvarpå man sålunda inleder barnen. Om man icke visar dem för deras framtid någon annan fördel, än den enstaka plats vid ett publikt läroverk, der de kunna fortsätta sina studier. Utsk. måtte göra sig särdeles besynnerliga begrepp om officerarne i första subalterngraden, då det säger, att de äro försedde med löner och kunna på dem underhålla sig sjelfva, hvarföre de icke behöfva något understöd för sitt vistande vid Marieberg. Det borde icke vara Utsk. obekant, alt desse officerare under den tid de vistas vid Marieberg, i och för sina studier, vanligen äro lönlösa, och jag kan upplysa Utsk. derom, att jag känner officerare, som hafva med heder genomgått Marieberg för två år sedan och ännu i denna stund äro lönlösa. Dessutom är det icke här fråga om anslag för officerare, utan förde civila eleverna vid Marieberg, hvarom Utsk. så mycket mindre bade bort taga miste, som de kallas civil-ingenieurer. Ifrån publik tjenst går man i vårt land icke så lätt till det privata yrke, som civil ingenienrerna tillhöra. Detta yrke har under loppet af (lera år varit odladt hos oss, och likväl finnes knappt här någon enda individ, som är på samma gång enskild man och civil-ingenieur. Förhållandet är icke här som i Norra America, der den allmänna rörelsen i landet gör så stora jettesteg, att alla skickliga män derigenom dragas ifrån Regeringens till de enskildes tjenst. Der bildas desse personer på det sätt, att de Förenta Staterna underhålla en militärskola i New York för ett ganska betydligt statsbidrag, om jag minnes rätt 700,000 dollars, och i de öfre classerna i denna skola bekostas undervisningen för elever lill ingenieur-officerare.
Man vet att delar af dessa heliga böcker gått förlorade.26 Manu hade för sina ögon lagar, traditioner från den Vediska tiden, med hvilka han bragte sina läror i öfverensstämmelse; och dylika traditioner fortlefde äfven bland folket.27 Hvad som kunde gifva anledning till tvifvel, huruvida den sednare tidens föreställningar äro endast utbildningar af förut redan förefunna, är den omständigheten, att en fullkomlig omhvälfning försiggått med Indernas religion efter afslutandet af Veda-böckerna. Dessas tre högsta gudar, Indra, Varuna och Agni hafva fått sin plats i en lägre himmel, och öfver dem throna nu de spekulativt fattade Brahma, Vishnu och Siva, alla utgående ur, rättare olika gestaltningar af den absoluta enheten, Brahm. Dessa äro dock endast nya namn för de äldre. Vishnu och Siva äro natur-gudar likt dessa, hvilkas dyrkan såsom de högsta i en sednare tid utbredde sig bland folket. Den Brahmaniska spekulationen sökte ställa dem i ett system, skapade den tredje Brahma, och fick sålunda en dubbel olymp,28 i det den bibehöll alla de gamla i Vedorna förekommande föreställningarna. Brahma förekommer redan i några hymner af Sama-Veda, der han, såsom annars Indra, sammanfaller med solen,29 samt i Upanishaderna; i allmänhet skönjes öfvergången i de yngsta delarna af Vedan. En sådan omgestaltning af gudaverlden är hos Inderna till och med lättare förklarad än annorstädes. Det på en vidsträckt yta utbredda talrika folket söndrade sig i en mängd stammar, hvilka i sina bergdalar lefde oberörda af andra under århundraden. Olika elementära gudar uppstodo sålunda på skilda håll, och att så var fallet, kan historiskt bevisas. Vid Brahmanernas bemödanden att sammansluta alla dessa i ett system, måste derföre deras förra betydelse förändras, ja äfven tidigare genom de skilda stammarnes slutliga förening till en större enhet. För öfrigt visar sig en dylik vexling i de mytologiska föreställningarna hos alla folk.
Deremot hafva Motianairerne ansett de hemman, som hädanefter i skatt ingå och böra roteras, kunna, efter enahanda grund med de Öfrige, till rotar anslås och Regementets styrka således efter hand åter ökas; att, i den händelse landets försvar skulle anses icke kunna bestridas med Regementets sålunda till hälften förminskade styrka, 400 man, hvilket Motionairerne, efter Beväringsmanskapets tillkomst och under nuvarande obehöflighet af gränsförsvar mot Norrige, sedan det Blifvit med Sverige förenadt, likväl tilltrott sig kunna antaga, det af Rikets Ständers pröfning må bero, huruvida en mot Regementets nedsättning svarande värfvad styrka bör på tjenligt ställe i orten förläggas. Slutligen hafva Motionairerne, med de^ ras förslag, att Fält-Jägare-Regementet mitte förminskas till 400 nian, förenat anbud, att denna återstående styrka måtte kunna begagnas till Rikets försvar, äfven utom landskapet, inen,. i händelse ^n sådan nedsättning icke biföl les, protestera Motionairerne mot 6 Stats-samtAllm. Besv o.Oec.-Vtsk. Utl.N-.o 73. samma activa tjenstgörtngsskyldighet för detta, som för andra indelta Regementen. Innan Utskotten inga i profning af Motionen, anse de sig böra framlägga de upplysningar, som uti ämnet blifvit inhemtade.
I följd häraf väcktes oek (råga att framdeles öka Stats-Rådet med en eller två Ledamöter: elt förslag, sorn, så vidt nuvarande Constitutions-Ulskott kan fatta dess syftning, visar, att 1809 års Lagstiftares mening var, att rlet antal, sorn, enligt då varande lydelse af Grundlagen, i Stats-Rådet hade säte och stämma, i vissa fall ökadt med de öfriga Stats-Secreterarne, borde vara närvarande vid de i 13, 3g, 63 och 81 §§ omtalade måls afgörande, men icke, att, äfven i händelse Stats-Rådet komme att ökas, fulltaligheten derefter ovilkorligen skulle,] i nämnda händelser, fordras. Val har antalet af Stats-Rådets ständige Ledamöter nu blifvit ökadt nied en; men då denne blott fyller det antal af öfverläggande, sorn redan förut, då föredragande Stats-Secreteraren inräknades, lanns, kan denna förökning ieke anses såsom en sådan, sorn 1809 års Lagstiftare hade i sigte. Men om ock så hade varit, skulle Utskottet ansett den utväg, 1809 års Constitutions-Ulskott föreslog, allt för oviss, att uppfylla det ändamål, sora dermed åsyftades. Sjukdom och andra utomordentliga tillfälligheter kunna hindra flera, än en eller I vänne afStats-Rådets medlemmar att infinna sig vid ofvannämnda tillfällen; och då de dervid förekommande frågor oftast fördra skyndsamt beslut, men Utskottet icke kan anse den visserligen åt