Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen kunde det bli kat och hoppas lättare vinna rättvisa, än i värre, när den förolämpade parten anförde sina den gömda fransk-italienska småstaden, der klagomål, kunde till och med blifva mycket rättvisans representanter förmodligen kröpo i betänkligt, om den förföriska sagoprinsessan stoftetför den rika villa-adeln. Det oaktadt hade en hämdgirig natur och sjelf ville anklaga förkastade jag tanken på flykt, endast intagen mig. Ty — derom gjorde jag mig inga illuaf ett ungdomligt öfvermod, inför hvilket mitt sioner — inför en sådan anklagerska måste invecklade och betänkliga läge egde en oemotjag draga det kortaste strået, vore domaren ståndlig retelse. Det roade mig att erfara, äfven ett under af jordisk opartiskhet och hvilka förskräckliga följder väl kunde härleda rättvisa. Att förolämpa en sådan flicka var sig från den der kyssen; det roade mig att en gruflig förbrytelse; det måste livar och en träda upp mot de der tandlösa drakarne, som tillstå. Jag hoppades emellertid på, att den anfallit mig efter det föröfvade attentatet; det sköna ej allt för eftertryckligt skulle underroade mig framför allt — hvarför förneka det? stödja sina anförvandters anklagelse. — att återse min sköna obekanta, från hvars Gendarmen var längesedan borta, då det föll röda läppar så ljufva frukter kunde plockas. mig in, att jag skulle kunnat utforska karlen, Inför domaren kunde kanske ett sådant återrörande min vackra anklagarinna och hennes seende ega rum — visserligen ett återseende familj. Jag förargade mig öfver att ha underunder obehagliga omständigheter, men jag länglåtit detta och bestälde en ny flaska vin. Den tade dock derefter. Ty jag visste visserligen vackra Anita betjenade mig sjelf och med beatt alla törnrosprinsessans väktare och vaktaredvillighet, som jag märkte; jag beslöt mig Köket. Vox. Vox. Att röka skinka på westfaliskt sätt. Niklas. Se här en liten beskrifning. — dt. alltså för att utforska henne om villan och dess invånare. En ung flicka måste ju känna en annan — eller åtminstone veta, om den andra hade älskare. » » Jag inledde alltså ett samtal med den förtjusande Anita.
Ändring uti förenämnde Författningar måste först i laga ordning föregå; och då uti Betänkandet medgifves, att de Magistraterne för bouppteckningsoch arfskiftes-förrättningar tiilagde arfvoden äro i betydlig mon drygare, än förrättningarnes beskaffenhet synes fordra, skulle jag ej tro att tillfället att jemna detta missförhållande bort lemnäs obegagnadt, så mycket hellre som förrberörde arfvoden, i hvad de Öfverstiga hvad skäligt vara kan, äfven, enligt min tanka, äro till sjelfva sin grund obilliga, emedan, om äfven någon gång inträffar, att en aflägsen slägtinge, som oförmodadt får ett stort arf, med nöje utbetalar, så väl den ifrågavarande afgiften, som alla de öfriga pålagor, som för sterbhus härstädes ega rum, — denna afgift dock i de liesta fall är en skatt, lagd på olyckan, och ofta nog drab - Lag-Utskottets Memorial, N.-o 136, 47 Lar Lärdt medlemmarne af sådane familjer, som efter förlusten af deras förnämsta stöd icke ens Lafva hoppet om oberoende bergning öfrigt. Såsom exempel uppå de besynnerliga förhållanden, hvartill den omnämnde afgiftens bibehållande kan leda, vill jag endast nämna att uti ett bo med 200,000 R:dr säker tillgång och 197,000 R:dr skuld, är, enligt de»Öfverklagade Författningarne , Magistraten, såsom bouppteckningsoch arfskiftesförrättare, berättigad att anamma bela behållningen af 3,000 R:dr. För min del kan jag derföre ej annat, än instämma med motionärerne uti yrkandet, att Kongl. Förordningarne den 1 Mars 1749 och den 10 December 1756 må varda öfversedde, och de deruti stadgade afgifter lämpligen nedsatte.” N:o 136. Ank. till Exp. Utsli. den 28 Sept., kl. 11 f. ra.
Slätterna, hvilkas folkmängd är här ofvan uppgifven, bibehålla sig ännu på samma låga ståndpunkt, sorn förut, i industrielt hänseende. Den enda af städerna inom Länet, som synes något förkofra sig, är Södertelje. Dertill har bidragit tillkomsten af 2:ne fabriker i stadens granskap, nemligen ofvannämnde klädesfabrik vid Åhlö och pappersbruk vid Nyqvarn, äfvensom inrättandet i staden af en kall vattenkuranstalt, som öppnades sommaren 1849 och sedermera varit, af temligen talrikt antal patienter besökt. Deremot har Norrtelje, sedan gevärsfaktoriet derstädes nedlades, nästan ständigt varit sjunkande, hvilket visar sig såväl genom folknuinmerns förminskning, som af stadens betydliga fattigpersonal, hvilken, på den ringa folkmängden 977, utgjorde, vid 1850 års slut, 49 personer. I denna stad har blifvit öppnad en gyttjebadanstalt, hvilken hvarje sommar begagnats af Jaadgäster till rätt betydligt antal. I öfrigt hafva nya anläggningar i städerna icke under dessa år ägt rum. Särskilda slags näringsidkare i städerna voro år 1850 följande: Handlande. Handtverkare. Fabriksidkare. Skeppare. Stadens fartyg. Af det stora antalet handtverkare i Norrtelje hafva dock flera icke baft utkomst af sina handtverk, ulan anlitat andra näringsutvägar för sin för ? O o sörjning. 20 Utsädet å, och afkastningen af städernas jord samt antalet af de i städerna underhållna kreatur utvisar bilagde tabell, som äfven upptager de särskilda slagen statsbidrag, hvilka för alia städerna blifvit beräknade i medeltal tillhopa till 25,876 R:dr i sk. 2 r:st banko. Stockholm å Landskansliet den 28 Februari 1852. G. F. LILJENCRANTS. II. U. P. Normelli. G. P. af Sillén. Statistisk lifver Städerne inom J75 ^ 5 fls: Hemmantal. Utsäde af Afkastning, sedan utsädet är afdraget. Underhållna Kreatur.
Jag får i första rummet fästa Ur Dråkenhjelms uppmärksamhet derpå, att expeditionen är, så vidt jag icke misstager mig, affatlad i fullkomlig öfverensstämmelse med StalsUtskis af samtliga Stånden bifallna betänk, i denna fråga, och alt i följd deraf någon förändring i detta förslag lill und. skrifvelse icke kan äga rum. Alt alldeles omotiveradt lill Konungen anmäla detta afslag, synes icke heller vara lämpligt, hvarförutan jag ber att få påminna, det StatsUtsk. icke yltrut, alt den i fråga var. länsmannen vore alldeles obehöflig, utan blott, med anledning af de förvaltande verkens i frågan infordrade, Konungens nåd. propos. bifogade utlåtanden, att en sådan tjensteman vore mindre behöflig, hvilket äfven inom StatsUtsk., vid frågans behandling, bestyiktes af personer ifrån orten, och att det ändamål, som med den ifrågasatta länsmannen a Rågs, kunde vinnas derigenom att en särskild expeditionsfogde anställdes vid Carlsborg, sorn i ett annat betänk, säges. Jag skulle anse de skäl, som blifvit anförda, som riktiga, och då Konungen bilagt sin nåd. propos. de förvaltande verkens utlåt., för att sätta Ständerna i tillfälle alt bedömma sakens sammanhang, så lärer det ej vara Ständerna förmenadt att stödja sig pä dessa verks yttranden, isynnerhet i de fall, der de icke öfverensstämma med Konungens yttrade mening. Jag skulle alltså tro, att någon förändring i detta förslag icke vore af hehofvet påkallad, och hemställer alltså alt Ståndet ville detsamma bifalla. Gr. af Ugglas, Ludv.: Jag har endast begärt ordet för alt försvara Exped.Ulsk:s åtgärd; ty då Ständerne afslagit hvad Konungen begärt för länsmännen, så har Ulsk. icke Den 21 December f. m. »97 icke kunnat göra annat än åberopa de upplysningar, som StatsUtsk. meddelat, och hvilka föranlcdt till afslaget. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag bestrider icke riktigheten af de uppgifter, som en StatsUtskrs medlem letnnat.
Det mera af ofpnne än onDpa, ware bot £te 3v:Dr 16 p. §. 63. ©emenfamt meD $ongl. Stojit, bäfwe SBi paDgat följanDe: 88 3 utföFningSmål, Der fråga är om focDringS*anfpråF, forn IjärleDer ftg från inrop af maror på offentlig auFtion, od) är grunDaDt på orDentligen förDt auFtionS«protoFoH, äge konungens (SefaHningSfjafmanDe maFt förffänDiga meDer< Frafmet ej göt inmänDning, antingen af gälDenären ffelf,'eller, Dereft f>an ej är jFrifFunnig eller ej mill bemifet meDDela, af tmåojäf mige män; äfmenfom ett fåDant befyanDlingSfätt tde i något fall odj fåleDeS ej eller i Den f>änDelfe, att gälDenär emot Frafmet gör inmänDning od> målet för» tljp Fomnier att fortgå, på fatt eljeft är i allmänhet föreffrifmet, må för gälDe* när nteDföra någon öFaD FoffnaD utöfmer Den, forn (Folat upffå, Dereft ofmanberörDa utmätningSmefolution ide marit gifmen. §• 64. *3Bi f)afme föreffagit od) ^ongl. 3)}aj:t i nåDer bifallit, att, meD änbring af f>maD uti 8 ^ap. 1, 3, 11 ocl) 12 §§ UtföFningS>f5alFen är ftaDgaDt, rö; ranDe bpfättning eller förbuD för gälDenär att refa ur ftaD, Der ban miffas, odj meD upf)äfmanDe af 10 § i 5 kapitlet famma $3alF famt 50 § i ^onFuré*
Utskottet kan för sin del ej tillstyrka, att enligt första Alternativet, ett mål, hwari Beflut redan blifwit fattat, mä anses hwila oafgjvrdt i tre S änd, vm det fjerde samma återremitterat. Detta Ständ stulle fämedelst lägga band pä förklarandet af de öfriges -vilja, hwilke hwart för sig aga att besiuta, och hwilkas sammanstämmande meningar i gansta mänga fall gälla såsom Riksens Ständers enhälli» ga Besiut. Deremot synes ä andra sidan den grundsats ej kunna bestridas att Utskotten böra smara pä alla äterförwisningar, ehwad de stedt af ett enda eller siere, eller samtelige Riks-Ständen, också att deste ytterligare utlätanden, endast aflemnas till det eller ds Ständ, som dem infordrat. Dä alla Ständen äro berättigade, och kan hän» da i wistt afseende förbundne att afgifwa deras röst motiwerad med eller mot de öfriga Ständenss tanka men tillika nägot Ständ ej bör censeraskunna yttra sig, utan att det anser sig tillräckeligen upplyst cm saken, synes det wara hwart och et Ständs owill, korliga rättighet , att med siuteliga afgörandet för» dröja. Med-Ständens redan gifna pluralitet bör ej kunna twinga den i det fjerde Ständet rädande allmänna öswertyzelse, för hwars bestämmande det äger Den 2 November. -g att söka all nödig prwliminairs upplysning. Dctkr förfarande af det skiljakuga Ständet, strider sä mykel mindre emot redan godkända föreskrifter, som Regeringsformen ej inskränker något Ständs rätt, att wid uppkomna betänkligheter mot owillkorligt antagande af ett förslag infordra ytterligare upplysningar, förrän definitiva besiutet fattas wid ett annar förhällande, skulle det ock ankomma pä Utskottens bedömmande, huruwida ett äterförwist mäl ware af den beskaffenhet, att detsamma genom tre Ständ; pluralitet kunde afgöraS, utan beräknandet af de c fjerdes röst.
sk de ali t8 edan sr 1809, i ImkvuiKaldig öfvereu88tsmmel86 med Kiket8 8tsnder8 för8lsg iltlärdsde författningar om 1lrsnvin8-1usiliiing6n, 8je!lvs till verkningen ständigt ökats 011 träde sllinsnneligllet oell 1>e!u§,p, samt kitt ökverllöd pä frsnvin, i torenius med lägt pris derä, föranled t 011 dess allmännare oell omättlig:,re fruli, sk det menligaste iull^tailde pä sedliglleten, lielsotillständet oell national-välmägan; oell npj,manacle Kongl. IV1aj:t, mecl anledning liärak, llikets 8tänder stt, iemte detr^ggailde genom ökade minimi-tarilfer sk den vid forrs regleringen Ilerliknade inkolust sk Iriänvins-skatten, söks, i Kvad pä dein anKoiume, medverlea till det önskade ändamälet: inskränkning i luänvinets ökverclrifns oell skadliga luuk, —- ett ändaniäl, livsrOII Kongl. IVIspt jelilväl ä 1)688 8ids ämnade stt lridrags genom sils de ätgärder, 80m i denus lmsllälp ningsgien voro sk Kungl. iVlajtt beroende, säsoin inskitinkning i tiden för frän, viu8-1uämiiu"6U8 utökning till euds8t 8ex mänader sf äret, festämdare stad. gauden emot nnssfruk vid fränvins-redskapens form oell samlnansättning, sam^ foiuvs>1e löreskiilter angående minut-försälj ning sf fräilvin. lukännancle uti denus framställning Kongl. Naj:ts fortfsrande omsorg för 8venska folkets vsl, insägo llikets 8tänder skven för ders8 del vigten deraf stt, genom tjeidiga ätgärder, 8erdele8 i feskattningsväg, söka minska den alltkör 8tors Ollgäilgen pä liränvin oell deraf följande mi88llru1<, oell vidtogo, i enligliet liärmecl oell med ledning gf de äsigter, Kongl. Naj:t kör öfrigt yttrat, de feslut angäende vilkoren för fränvins-fränningens utökning oell afgifterne deiköi-, 8snit om ilv:>d vid försäljning sk fränvin oell feskattning deraf iagttagas Ilör, 8om, med vi88s dei uti skedda jemnkningar, innefattas uti Kongl.
Det worellfwemyrligt an denna ytterligare revision ej kunde werkstälias fört än något besiut om ComttLens or^anlsation och någon instruttioN för desi arbetssätt blifwit fattadt. Om allt detta tvore ytterligare up» lysningar isrän Kongl. Majit ännu att förwäntll. Alt hwaö som rörde revision af besia föregäende ärens förwalening, berodde således helt 06) hällit af denna Combes tillsättande och Stats-Utskoktet kunde ej böria sin granffning före an Med »8»» eller den tid dä för förwaltningen de grunder bles»vs stadgade, hwilka bero af samma lagar som Stalswerkets gransknings rätt. Den revision StatsUtskottet nu förrättat more äfwett aldeles enligt med desia lagars föreskrift. Zriherre 8tse1 von hollstein i Det har aldrig warit min mening att denna revision, af Statsberedningen skulle förrättas, jag har altiv hälli* »nig wiv Comiteen och jag will icke ens tro atk Len tillhörde Kammar-Rätten emedan Revisorer emellan RiksdagarNe äro tillförordnade. Jag haller nng allenast dertill att 58 tz i Regeringsformen föreskrifwer, art tvid hwarje Riksdag läte Konungen uxwisa Stalswerkets rillständ i alla desi delar till inkomster och utgifter för det Staie-Utskotk som Riksens Ständer utwälja. Skulle genom traktater Med främmande Magter några medel Riket tillflyta ffail för dem pa lika fält redowisäs. Dek är » anledning af denna Z jag wille fräga huru, när Den 20 Jun!!. 6tr när ett StatS-Ukskott ej sekt l8oZ och 1809 ärS räkenskaper, det för det samma kan wara möjligt att öfwer de följande gren anställa en fullständig revision och huruledes nn RegerinSglagarneS afsigt Wä kunna anses upfylld. Friherre ak k^LKanlon Austers: Om StatS'M« skottek hade gatt längre tillbaka än I8to hade det wisserligen gjort orätt. Det har ej haft någon iSreffcift om annat.
Sedan vi i korthet framställt dessa allmänna anmärkningar, öfvergå vi nu till det besvarande i ett sammanhang af Hr JustitieOmbudsmannens anklagelsepunkter, som, efter dessas serskilda föremål, åligger flere eller färre ibland oss; härifrån likväl undantaget allt hvad som angår Barthelemiska fondens obligationer och KabinettsKassans dermed inblandade ansva - 91 righet, emedan dessa ämnen icke varit föremål för pröfning af Kongl. Maj:t uli StatsRådet. Anmärkning smemorialet Lit. A. angående några i administrativ väg vidtagna beslut, hvilka förmenas hafva hort såsom lagfrågor behandlas. I ordningen den första är anmärkningen om det grundlagsvidriga , som Konstitutionsutskottet velat finna deri, att, sedan Rikets Höglofliga Ständer vid 1834—35 års Riksdag till Kongl. Muj:ts nådiga pröfning och stadfästelse i underdånighet öfverlemnat ett förslag till Yexellag, åsyftande egentligen att framkalla och ordna en ny kreditrörelse medelst inrikes vexlar, men äfven omfattande den länge öfliga utrikes vexelhandel, så hafva, när detta ärende blifvit för Konungen föredraget, de ledamöter af Dess StatsRåd, dem det nu anställda åtalet träffar, funnit sig böra af anförda skäl underdånigst afstyrka Kongl. Majit att godkänna detta förslag, så vidt det sträckte sig till vexelrörelsen emellan Sverige och främmande länder, om hvilken det, efter deras omdöme, tillkomme Konungen enligt 89 §. Regeringsformen att allena förordna; i följd hvaraf Hans Majit ock förklarade sig vara hindrad att lemna sitt samtycke till förslsget i dess helhet, men likväl vilja genom nådig kontraproposition föreslå Rikets Ständer en med samma deras förslag enlig lag rörande blott inrikes vexlar. Det må ej förmodas, att Konstitutionsutskottet låtit sig hänföras till den emot Konungens Rådgifvare i detta mål gjorda anklagelsen af förtrytelse deröfver, att de vågat i underdånighet tillstyrka afslag å något, som Rikets Ständer trott sig vara behörige att i form af lagförslag till Kongl. Majits bekräftelse anmäla.
Särskildt hafva Riksens Ständer gifvit deras Eullmägtige i Banquen den föreskrift, att egare af derstädes beländt Guld och Silfver, hvarå Lånen förfalla, sådant oaktadt, skola hafva sig öppet lemnadt att , under en tid af Sex rpånader efter förfallotiden, genom liqviderande af Banquens fordran med derå till betalningsdagen upplupen ränta, sine pantsatte persedlar återlö. a68 Underdåniga Skrif velter'. sa eller de derå utgifne Lån omsatta^ och sådant vid .Lösnings-rättighetens förlust; hvilken förändrade ordning kommer att vidtaga och beräknas från och med den dag, då E. K. M:ts Nådiga Kungörelse i detta ämne till vederbörandes underrättelse utfärdas, och Kongl. Kungö-' reisen af d. 29 Sept. 1818 följaktligen uti denna del till sin verkan upphör. Hvad Riksens Ständer sålunda i ena och. andra afseendet stadgat varder härigenom hos E. K. M. i underdånighet anmäldt; och lärer EK. M. i Nåder täckas , till nödig upplysning för Allmänheten, om desse blifvande förändringar ju förr desto helre låta nådig Kungörelse utgå. Riksens Ständer framhäfva etc, fJnderddniga Skrifvelser* N:o 453. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. <1. 20 Dec. 18a 3* Preste-Ståndet d. su — —• Borgare-Ståndet d. 20 Bonde-Ståndet d. 21 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande förändring i allmänna skjutsnings-in-, rättningen m. m. S. A. K. H os Riksens Ständer hafva,’ vid innevarande Riksdag, frågor blifvit väckte', dels om sådane förändringar uti allmänna skjutsnings-anstalterne, hvarigenom skjutsnings-skyldigheten kunde inskränkas och det deraf uppkornbiande besväret göras mindre betungande, dels ock om en särskild Inrättning af Postoch Forvagnar.
Versifikationen är ojemn, och språket mer än i något annat stycke uppblandadt med en massa latinska ord; Abraham säger till Eleasar: Eleasar tin stora trohet mig förobligerar Att iag nu ingalunda difficulterar m. m. Ofta påträffas ord sådana som: continuera, dubitera, disponera, fortunera, tractera, jactera, suputera, consens, promotion, m. fl. Bondscenerna bilda här ett ordentligt mellanspel, som endast helt lösligt sammanhänger med hufvudhandlingen. Detsamma är förhållandet med tvenne andra äldre finska komedier, Chronanders ”Surge” (1647) och ”Belesnack” (1649). Sådana burleska bondemellanspel förekomma kring 1630-talet i Tyskland, ja påträffas redan i slutet af 1500talet486. Äfven i Danmark finner man dem understundom, första gången 1630 i en ”Josephs Historia”487. Bruket af dessa mellanspel eller, såsom de hos oss kallas, bondeakter kan sålunda hafva varit utifrån infördt; men för vårt drama hafva de en helt annan betydelse, än för det utländska. Då i tyska dramer dylika scener väl emellanåt påträffas, men i allmänhet under 17:de århundradet den egentliga lustigmakaren der utgöres af narren, som under olika namn förekommer, så finnes deremot endast ett par svenska skoldramer, uti hvilka narren uppträder, hvaremot bondscenerna finnas inflätade i alla stycken från seklets början, med undantag af tvenne Messeniska stycken, Chærberii och Dalii öfversättningar samt Hans Oloffssons ”andliga tragedia,” i hvilken sednare dock något ”korttwijl” uppfördes emellan akterna. Vi vilja icke bestrida, att ursprungliga afsigten med införandet af dessa scener varit att väcka löje. Kanske till och med äfven att skolkomediförfattarne ansett sig af dem kunna betjena sig för det didaktiska ändamålet, i det att böndernas råhet, okunnighet och tölpaktighet genom motsatsen kunde bevisa nyttan af lärdom och hyfsade seder.
Ånyo föredrogs Ridd.Utsk:s den i3 dennes på bordet lagda mern., i anledn. af Ridd.direcUns riksdagsberättelse. 3ya D e ii iä A [> r i I. Begärdes ånyo på hordet af Hr von Hartmansdorff, Äng., Frih. Cederström, Anders, samt Hr af Dalström, Gustaf Jacob. Vid förnyad föredragning af Ridd.Utskcs den i3 dennes på bordet lagda mein., i anledn. af väckt motion, om concentrering af bänkarna i Riddarhussalen, blef samma mern. af R. o. Ad. bifallet. Upplästes ett från StatsUtsk. inkommet mern. N:o 77, innehållande anmälan om en anledn. lill anmörkn. emot Statsrådet samt Föredraganden för handelsoch finance-ärendena. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att denna anledn. till anmärkn., till åtlydnad af 29 §:n Riksd.Ordn., tornine alt till Const.Utsk. remitteras. Lades på bordet nedannämnda från Utsktn inkomna betänkt!! och utlåCn, nemi. från StatsUtskottet: N:o 4°) angtde regleringen af utgifterna under liksstatens andi a hufvudtitel ; N:o 41 , i anledn. af motion, om aflöningsersättning för adjungerade ledamöter uti K. Götha Hofrätt; N:o 42> ang:de lönereglering för landtstatens tjenstemän och betjente samt förste och andre landtmälarne; N:o 43, i anledn. af K.
Sedan hwad RidderskapetS och AdclnS Ledamöters anteckning, beträffar, jemte fördeliiingcn af Bänkarne, de: uti Utskottet trott sig böra fö'esla rn mera bädc passande och för stallet läa pelig för t sk A st, än hittils är worden följd, ull l sioch - -adk, har Uissottel gciivm hwad 22 § si-tt.es löreskiif wa, 4732 Den Zo OcLober. wa, sökt sä widt möjeligt warit, förskära obehörige Personers inträngande pä Riddarhuset. Denna omständighet, beklagligen icke utan exempel, har Utskottet sä mpckct mera ansett sig med all noggran försigtighet böra äfwen pä det mäst werkfamma sätt söka förekomma, som den samma, högst otillbörlig till sin bcssrffenhet och betänklig till sina följder, är swärare att i en mera talrik samling kunna förhindra, än där ett inskränktare antal, lättar upptäckten af den obcbörigt närma; ande, och gör hans försök att deltaga i öfwerläggningarnc, till en omöjlighet. Altcrligare och enär af de grunder Utskottet redan anfört, Clahificationen kan anses mara fö>Minnen, har till iväljande af Electorer, Utskottet trott sig böra förcsiä den före är 1778 nyttjade utwägen att genast utse och förordna Bänkmän. — Denna befattning, munnen pä en gäng genom förtroendet och genom en kolnings osäkra bestämmande, kan äfwen i flera afscendcn, än dem Utskottet trott sig böra utstaka, bliftva inom ett talrikt Ständ af redbar nytta. Till förekommande, sä midt möjligt wara kan, af allt skadcligt inflytande, har Utskottet ansett sig böra förcflä, att sä wäl Bänkmäns - som ElectorS-walen pä en och samma dag böra wcrkställas, .och walet af UtskottsLedamöter, derest sa görligt wara kan, dagen derefter.
Strömrensningsfondepi hädanefter icke mätte för så beskaffade främmande utgifter ålitas, samt att anvisningsbeloppen, till den del, desamma, såsom förskott, Underdåniga Skrif uther. utgått, malte, sä fort ske kan, varda infordrade J för att disponeras till föremål, som med fondens bestämmelse hafva gemenskap och hvilka Riksens Ständer framdeles skola särskildt och närmare uppgifva; Och lärer E. K. M, täckas, i anledning af hvad ofvan, i afseende på utbyte af säd emot ströming, blifvit erindradt, jemväl i Nåder förordna, att den Committerade för Strömrensningarne uppdragne vedhandel, äfvensom Committerades dermed gemenskap egande befattning, att meddela Lån till byggande af fartyg, tjenliga till ved-transporter, må för framtiden upphöra, helst, i Riksens Ständers tanka, ändamålet, eller Hufvudstadens förseende, från inrikes orter, med dess vedbehof, snarare torde vinnas, om enskilde till denna handels bedrifvande uppmuntras, genom prasmier, som, i förhållande till varans gångbara värde, årligen bestämmas bordel För öfrigt och då Riksens Ständer af Räkenskaperne inherntat, att Committerade lemnat några redogörare så betydliga förskott, att hos en af dem icke mindre, än 13,317 R:d 28 sk. 2 rst., vid i8ao års slut, funnits innestående, få, pa sådan grund, Riksens Ständer i underd. hemställa, det Committerade måtte, till förekommande af proprie-balancer hos Redogörarne, undfå Nådig befallning att tillse, det förskotts-utgifterr ne hädanefter varda närmare lämpade efter de behof, sorn under årets lopp kunna förefalla. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvtlser. 821 N:o 877.