Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gemensamt med Fullmäktige i Rikets Stunders Bank, skola Riksgälds-kontorets Fullmäktige: a) afgifva sitt underdåniga yttrande och råd till Kongl. Majit i fråga om den ort, der Rikets Ständer böra samlas, i de fall, då fiendens framträngande eller pest, eller andra lika vigtiga hinder göra riksdags hållande i hufvudstaden omöjligt eller för Rikets Ständers frihet och säkerhet vådligt (50 § Regerings-formen); b) efter stadgade grunder, uppgöra och utfärda ny b erilin inys - förordning, i den händelse att, vid riksdags slut, bevillningens hela belopp är bestämdt, men Rikets Ständer icke hunnit om fördelningen deraf blifva ense (109 § Regerings-formen); c) uti Justilie-ombudsrnans-embetel genast insätta den man, som Rikets Ständer till efterträdare åt Justitie-ombudsmannen utsett, i fall denne, emellan riksdagarne, afsäger sig det erhållna förtroendet eller med döden afgår, äfvensom utvälja annan behörig man i stället för Justitie-ombudsmannens utsedde efterträdare, derest han, äfven emellan riksdagarne, af 16 Hör till StatsUtshottets Memorial N:o 293. säger sig förtroendet eller i Juslilie-ombudsmans-embetet insattes eller med döden afgår (98 § Regerings-formen) ; d) för framtida uppsigten och kontrollen öfvern Götha kanals vidmakthållande, utse och välja ej mindre en person, för att, såsom ledamot, å Bankens och Riksgälds-kontorets vägnar, inträda i Direktionen öfver nämnde kanal, än ock ett ombud, att, å samma verks vägnar, deltaga i revisionerna af kanalens räkenskaper; skolande valet till ledamot i Direktionen förnyas hvarje år och till ombud vid revisionerna, före desammas början; dock må förut härtill utsedde personer kunna återväljas. Vid Fullmäktiges i Banken och Riksgälds-kontoret gemensamma sammanträden, böra, så vida beslut skall kunna fattas, tvä tredjedelar af hvartdera verkets Fullmäktige och, bland dessa två tredjedelar, åtminstone en Fullmäktig af hvarje Riks-stånd vara tillstädes. § 2G9.
Måhända kunde denna summa något inskränkas eller ock ställas i behörigt sammanhang med det redan befintliga mindre anslaget lill allmänna arbeten, samt roed creditivet för understöd vid infallande missvexl-år. Jag anhåller vördsamt, att dessa mina erinringar måtte . ställas i gemenskap med Hrr von Troils och Dalmans, Fredr. Willi., motioner i samina amne, genom remiss till vederbörligt Utskott. Remitterades till StatsUtsk., i sammanhang med Hrr Dalmans och von Troils lill samma Ulsk. remitterade motioner, den förra, ang. medel till befordrande af vägarnes i Riket förbättrade omläggning, den sednare, om inrättande af ett särskildt embetsverk i och för alla landoch vattencom ani nica tioner. Hr af Ekenstam, Israel, uppläste vidare följande: Sedan inlemnandet af min motion , rör:de försäljning af kungsgårdar, har jag sökt förskaffa mig underrättelse om i hvad skick detta ärende står, med anleda, af Ständernes vid sisth riksdag aflåtna nnderd. skrifvelse till K. M. i ämnet. Jag har dervid förnummit, att K. M. deröfver, genom K. Kaminar-colkm, låtit höra samtliga landshöfdingar, hvilka till samma colkm inkommit med skiljaktiga yttranden. Dessa alla hafva sedermera såsom bilagor åtföljt collegii eget lind. utlät, i ämnet till K. M., der målet lärer vara under föredragning. Kammar-collegii utlåt, i ämnet går hufvudsakligen derpå ut att jäfva de local-auctoriteters åsigter, sorn, på grund af deras hvar inom sitt omfång ägande erfarenhet, speciel t föreslagit några få smärre kronolägenheters försäljning såsom gagnelig för Staten, på sätt R. St. i den omtalade und. skrifvelsen förutsatt. Bland annat yttrar K. collini, att landshöfdingarne ej allenast missförstått, utan jemväl alldeles förbisett K. M;s nåd. mening med deras hörande. Emot uttrycket af en sådan tillvitelse har referenten i målet reserverat sig, biträdande de ifrågavar. landshöfdingars åsigt.
S5S Zerr Landt-Märffalken tillkännatzaf, att änsiag redan more gjordt lill fortsättning af plenum klockan 4 eftermiddagen, dä uplasning af swaret pS de wid bewillningen giorde anmärkningar, sann af frän ve öfrige respective Ständen ankom» ne protocollS. utdrag, ffulle komma att företagas. Justerades följande; Utdrag af prokocollet, hällit hos Högloft. Ridderskaoet ch Adeln wid Urtima Riks» .dagen i Orebro den 8 Augusti 1812. S. D. Föredrogs ä nyo och bifölls Bewill» mngs-Uistottcls, den z Augusti pä bordet lagda, memorial, angäende den i Bewillnings-Författnin» gens 2 art. 2 moment stadgade rotefrihets afgif» tens erläggande med 8 R:dr af hwarje helt hemman, som ej more roterings skyldighet underkastade, samt huruwida detta förordnande borde till säterier, rä och rörs hemman i allmänhet hänföras. D. När Stats-Utskottets, den z Äugu» sii pä bordel lagda, betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts nädiga ffrifwelse till Stats. Utstoktet, af den 28 Julik t 812, angående ilptagände af inhemska län för extraordinarie behof, nu a nyo föredrogs, jemte Banco-Ulftottets, den Z Augusti pä bordet lagda, memorial, innehållande ett, genom RiksstäNdens Minst till utlätande öfwer ett till ofwanbemältö StatsUtftottels betänkande, bifo» gadt förslag af en enskilt Utskottets ledamot, före Medi yttrande deröfwer, blefwv desta bägge be tän - z6o Den 8 Augusti. tänkanden i ett sammanhang af Höglofl. Ridder stapet och Adeln bifallne, vt supra.
Jag gör det så mycket heldre, som jag kan uplysa att Kungsholms fästning (vid inloppet till Carlskrona) ännu erfordrar, för att fulländas, omkring 70.000 r:dr, hvaraf, för de vigtiga försänknings-arbetena, ensamt tarfvas 40,000 r:dr; alt för Carlstens hufvudfästning, oberäknade strandverken, hvilkas plan ännu icke blifvit fastställd, erfordras 50.000 r:dr och att således fullt 120,000 r:drs kostnad skulle återstå innan dessa begge fästningsverk vunnit sin fullbordan. Hvad fästningsbyggnaden vid Waxholm beträffar, så har arbetsplanen allt sedan 1848 varit så upgjord att den uptagit § af det hitintills beviljade anslaget 315,000 r:dr för tre år, eller 105,000 r:dr ärligen, samt att arbetet skulle kunna vara slutadt omkring 6 är härefter. Om nu Utsk:s utlåt, skulle bifallas och i följd deraf ett deficit uti den påräknade anslagssumman upsla för dessa 3:ne åren, så komme naturligtvis detta vigtiga arbete att eftersättas och aldraminst fördröjas i 2 år, hvaraf resultatet derjemte blefve en förlust i faux frais af minst 15,000 r:dr, hvilket väl måste anses såsom en stor misshushållning. Jag hade således för min del högeligen önskat, att det nu begärda anslaget för innevar. år blifvit i sin helhet beviljadt; likväl har jag trott mig af ordställningen i Utskrs utlåt. kunna sluta, att de nu tillstyrkta 75,000 r:dr vore att anse endast som ett förskott pä innevar. års anslag. Skulle jag häruti hafva misstagit mig, så förenar jag mig visserligen med den siste värde talaren i begäran om återremiss, ehuru jag af nämnda skäl icke hade ämnat yrka den. Hr af Dalström, Gust. Jacob:
Den af nya Bolaget för ifrågavarande StenkohlsVerk valda Direction har jemväl till StatsUtskottet inkommit med en under den 3t sisth Januarii författad Berättelse, och dervid fogade RäkenskapsUldrag, samt följande fem tryckta Bilagor, nemligen: ilo Anmälan om villkoren för ny Actieteckning till deltagande uti Höganäs StenkohlsVerk. 4a6 Ståts-Utskottets 2:0 Directionens linder den io Maji 1826 till In teressenterne uti nya Bolaget afgifne Berättelse. 3:o Gruf-Ingenieuren i Edingburg m. m. Herr Robert Balds Betänkande, angående Stenkohls-fältet i Skåne^ oell serskildt om det derstädes anlagde StenkolilsVerket Höganäs, 4:o Protocoll ballet vid Ordinarie BoIagsStämmau med Inteiessenterne i nya Bolaget för Höganäs StenkolilsVerk d. 24 Febr. 1827, oell 5:o Ett ytterligare BolagsStämmo-ProtocolI, ballet d, a3 Febr. 1828. Directionens nyssnämnde, till R. H. St:r ställde Berättelse innehåller, dels en fullständig redovisning för StenkolilsVerkets förvaltning ifrån oell med d. 1 Augusti 1825, då det till nya Bolaget öfserlemnades, och intill nästi. 1828 års slut, samt Verkets nuvarande tillstånd; och dels en af Directionen gjord framställning, i afseende på Statens Fordran bos frami. H. Exc. m. m. Grefve Ruutbs Sterbhus, hvilken, under vissa, af R, H. St:r bestämda villkor, skulle komma att, såsom Köpeskilling, till gamla Bolaget öfverlåtas, 1:0 Angående nya Bolagets förvaltning saint StenkoldsVerkets nuvarande tillstånd, Härom är uti Berättelsen hufvudsakligen anfördt.
Det har derföre ansetts nödigt, dels att ifrågavarande löner borde bestämmas för Justitia; Stats/Ministern ifrån de af Utskottet föreslagne 6000 Ridr till lo S t a t s - U t s k o 11 e t s 7,8 a 10,000 R:dr för Utrikes Statsministern ifrån yåoo R:dr till 8, g ä 12,000 R:dr samt för StatsRåden ifrån 5ooo R:dr till 6 å 8000 R:dr, dels ock att, i afseende på StatsRåden, löneförhöjningen borde inskränkas till dem, som icke i egenskap af Militaire-personer kunde derjemte innehafva något annat Embete, hvarigenom en större tillökning för de Civile StatsRåden skulle kunna åstadkommas, utan Statens ytterligare betungande på det hela. Utskottet har redan tillkännagifvit den öfvertygelse, att Rikets högste Embetsman måste vara så Jonte, att de, utan afseende på egen förmögenhet kunna använda tid och nit till Statens bästa. Det är ock endast i anseende till StatsVerkets för mångfalldiga allmänna behof påräknade knappa tillgångar, som Utskottet funnit sig föranlåtit, att i detta, som flere andre fall, inskränka sig till det oundgängligaste och mindre belopp som redan blifvit tillstyrkt; med erkännande hvaraf Utskottet äfven nu mäste anmäla, att Utskottet anser en högre lön-tillökning för Justitias StatsMinistern , Utrikes StatsMinistern samt StatsRåden icke för närvarande kunna äga rum.
Men så blef det tyst, och Karl Johan såg, hur modern föll tillbaka i bädden, så att hennes ansigte blef som borta i stugans skymning. Då släppte han sig ned igen, och ett ögonblick kände han sig så hemsk till mods, att han funderade på att ro efter hjälp för att slippa att vara där ensam. Men det kom för honom, att modern kanske inte var död, och gripande en spade, började han bryta och bräcka för att få upp den tillbommade dörren. Det suckade och knackade i det gamla virket, som i år efter år varit utsatt för rägn och snö. I tystnaden lät det så besynnerligt. Karl Johan tyckte nästan, att han höll på att tränga sig in i en graf. Men med ansträngande af alla sina krafter bröt han upp en bräda, kastade bort spaden, tog i med händerna, slet undan ett par till och kröp in, lämnande mössan, som han tappat, kvar ute på trappan. Våt af svett och rädd, som om han fruktat ett bakhåll, steg Karl Johan in i moderns stuga. Hon låg på sängen, hufvudet var tillbakalutadt, och ögonen stirrade. Med händerna hade hon krampaktigt rifvit åt sig täcket, som om hon velat veckla ihop det om något föremål. Men täcket hade glidit åt sidan, och framför hennes kropp lågo i den upprifna bädden två påsar och två gamla strumpor, fylda med något tungt. Karl Johan stannade och såg på altsammans, men han vågade icke röra sig. När mor Lena kände att döden nalkades, hade hon stängt dörren. Sedan hade hon sökt fram sina skatter och burit dem bort i bädden. En sten var utbruten ur spiseln, en bräda i golfvet var upprifven, och i väggen var ett tomt hål, hvilket såg ut, som om det gapade. Sedan hade hon lagt sig ned och väntat på döden. Men när hon hörde bullret på dörren och sedan såg sonens bleka ansigte, som stirrade emot rutan, hade hennes gamla syner kommit igen, och hon hade dött af skrämsel, att sonen skulle bestjäla henne. Karl Johan såg altsammans, och han förstod, att hon varit rädd för honom.
— Herr Bråkenhjelm har anfört, att hail af en KammarCollegii Ledamot erhållit den redaction för beslutet, hvilken han föreslagit. För min del hemställer jag, om någon klarare redaction kan finnas, än då man beslutar, att ersättning skall meddelas på sätt, alltid skett, d. v. s. enligt gällande författningar. Troligen skall KammarCollegium bäst förstå sig på denna redaction, då Collegium i mer än 100 år på sådant sätt lemnat ersättning för skatterättsfordringar. Jag yrkar derföre, att orden: efter Jordeboksvärde måtte utgå, på det att redäctionen må blifva så klar och tydlig, att icke nytt krångel i saken må uppstå. Jag kan till ytterligare stöd för min tanka i detta fall anföra, att då målet år 1818 hos Rikets Ständer förevar, beviljade Rikets Ständer införsel för ifrågavarande skalterättsfordringar i den ordning författningarne f öreskrefvo, utan att ett ord yt - Den 7 Januarii e. m. yttrades om sjelfva grunderne derföre, eller de orden efter J ordeboksvärde i beslutet förekomma. Herr Ribbing: Jag förmodar, att ändamålet, hvarföre Herr Tham nyss begärde uppläsning af Hans Excellenee Grefve Gyllenborgs yttrande i StalsRådet, var att förena sig uti de deruti yttrade åsigter, och icke för att visa den skiljaktighet, som ägt rum emellan Konungens Rådgifvare. Herr Tham har icke uppfattat hvad som hör till denna sak. Så är t. ex. Hans Exccdlence Grefve Gyllenborgs yttrande alldeles enligt med Herr Danckwardts i nu förevarande fråga. Hans Excellences Utlåtande, der det angick sättet för införsels meddelande, lyder sålunda: ”På alla dessa skäl skulle jag ”för min del tillstyrka, alt sökanderne för ”deras godkända och nu iuuebafvande fordringar mätte få inrymme i så stor del af ”de begärde Kronan tillhörige hemman, som ”svarar deremot, sedan likväl, påsältFör”faltningarne i allmänhet föreskrifva, denna ”motsvarighet blifvit utredd.”— Nu är här alldeles icke fråga om sjelfva saken, utan om verkställigheten.
Utvecklingen af ifrågavarande landsorts produktions-förmåga hindrades af de svårigheter och kostnader, som vore förenade med varuforslingen till afsättnings-ställena. För några år tillbaka ansågs denna forsling utgöra en förmånlig binäring för ortens allmoge; och då kunde varorna transporteras mot en godtgörelse af 8 sk. rgs skeppundet för milen. Ett förändradt förhållande hade likväl under sednaste tiden inträdt, sedan denna allmoge börjat inse fördelarne af åkerbrukets förbättring och till sitt verkliga värde uppskatta den behållning, som varu-forslingen lemnade. Forsel-lönerne hade derföre mer än fördubblats och uppginge numera till 24 sk. skeppundet och under vissa tider till skjutslegans dubbla belopp. I händelse af forslings-kostnadernas fortfarande ökning och derest varutransporterna härigenom ytterligare försvårades, måste industrien och rörelsen inom orten hämmas samt dervarande näringar aftyna och fattigdomen tilltaga. Deremot skulle, såvida billiga transportkostnader bereddes genom kanaloch jernvägs-anläggningar, både landtmanna-näringen och allmänna industrien förkofras, samt förökad produktion af såväl åkerbruket som ladugårdsskötsel samt nya fabriker och ändamålsenlig vård om skogarna vara att för framtiden motse. En naturlig följd häraf måste blifva, att godstrafiken skulle tillvexa på den nya Slals-Ulskollcls Utlåtande N:o 163. 5 kommunikations-leden samt lemna en vida högre inkomst än den, som på grund af nu erhållna uppgifter eller kända förhållanden kunde beräknas. Enligt hvad de i sådant afseende socknevis uppgjorde beräkningarne visade, skulle det gods, som för närvarande årligen fraktades mellan orterne invid eller nära intill den föreslagna kanaloch jernvägs-linien, ega en sammanlagd vigt af 197,648 Skeppund samt ett värde af mer än 2,650,000 R:dr R:mt. Denna sålunda beräknade ansenliga godstrafik ansåges komma att ökas med 20 a 25 procent genom varor från andra närbelägna trakter samt den tilltagande rörelsen å oftanämnde transportled.
Har man tid att efter Öfversättningen enligt gammal sed sönderplocka och utreda alla konstruktionerna, låter sig en sådan Öfversättning från början visserligen försvaras. Men då denna torra och tidsödande formanalys i de lefvande språken ämpligen kan tidigt ersättas af en någorlunda ordagrann öfversättning, till dessDE NYARE SPRÅKENS STUDIUM VID VARA LÄROVERK. lärjungarna fått vana att kritiskt genomskåda sammanhanget, synes därmed vara förenad en fördel, som mer än uppväger olägenheten af den något lösare behandlingen af modersmålet, hvilket senare allt som säkerheten tilltager kan och bör få ut sin fulla allenaherrskande rätt. Tilläggas bör, som en ingalunda oviktig sak, att, jämsides med den för de högre stadierna föreslagna läsningen af den främmande texten ensamt, kan äfven läraren emellanåt uppläsa densamma, eller delar däraf, samt därvid också småningom börja affatta sina frågor på det studerade språket; ja, slutligen, då han är språket därför nog mäktig, Öfvergå till att på detsamma i väsentlig mån göra sina kommentarier och utläggningar. Erfarenheten har åtminstone Öfvertygat förf., att denna dubbla metod kan med stor fördel användas utan någon nämnvärd försummelse af undervisningens egentliga mål, och att något af den praktiska språköfningen sålunda kan utan tidseller annan förlust fås så att säga på köpet. Då undervisningens ändamål bör vara ej blott att bibringa lärjungen förmåga att säkert tolka det främmande språket, utan äfven att väcka hans intresse för och leda hans rätta uppskattande af det lästa, bör också den allt mera frigjorda öfversättningen följas af en allt mer utvecklad kommentatorisk uttyd-ning af det lästa, dess innehåll, dess litterära och moraliska värde. Att lärjungarnas utbildning måste betinga såväl läsningens som anmärkningarnas natur följer af sig själft. Men att bådadera skulle i de högre klasserna kunna drifvas vida längre, än som vanligen sker, om den tid, som nu offras på den för skrifning och frasmakeri nödiga öfningen i formlärans och syntaxens ofta utan synbar logisk orsak hvarandra korsande smådetaljer, i stället egnades åt mera läsning och ett rätt uppskattande af det lästa, det kan " väl knappast betviflas. Vår skolyngling använder öfverhufvud sju år på tyska och fem år på franska.
Han undervisade honom i ett ditintills icke kändt sätt att uppställa fylkingarna, ett sätt, som gjorde Beckes krigskunskap om intet. När han var förvissad om att Hamal fattat allt, frågade han, om alla de till Haddings läger väntade kämparne anländt. Hamal hörde sig för och erfor, att Vagnhöfde saknades. Vagnhöfde hade sent blifvit träffad af Haddings bud och hade lång väg till vapentinget. Men en enögd ryttare, som kallade sig Kjalar, mötte honom på vägen, tog honom upp på sin häst och förde honom öfver vatten och land, så att han, när slaget var som hetast och Hadding bäst behöfde hans hjälp, stod i dennes sköldborg. Kjalar var Oden, och från denna färd kommer det ordstäf, hvarmed hjälp i sista stund menas, att nämligen »Kjalar drog kälke», ty äfven Vagn och Kälke har Vagnhöfde varit kallad af skalderna. Solen rann upp och härarna ryckte mot hvarandra. Sköldsången uppstämdes å båda sidor; men denna gång sjöngo inga gudar med under nordoch västgermanernas sköldar, medan valfaders röst samklingade med det stigande bruset under östgermanernas. Västerns spjutskogar bildade långsträckta fyrkanter; österns visade sig som kilar med spetsarne mot fienden och med sköldoch svärdklädda sidor. Det var den uppställning, som Oden under natten lärt Hamal. Att ordna trupper så har fördenskull länge kallats att »fylka hamalt» (äfven »trynfylka»). Tecken antydde och slagets utgång sannade, att samtlige gudar, vaner såväl som asar, nu gynnade Haddings sak. Dock vägde stridens vågskålar länge lika, ty Asmunds och Vidga Valandssons tapperhet öfvergick allt. Äfven Fenja och Menja gingo hårdt fram, men fångades mällan sköldar och fördes bundna ur striden. Asmund banade sig väg fram emot Hadding själf med skölden kastad på rygg och med båda händerna kring fästet på ett slagsvärd, som fällde allt omkring sig.
åh nej, E m i l y Crawford är ejlastgamSon märker knappt, att Guds jord och klosterlunden så lummigt skön. är grön lilla — fore till L o n d o n oeh vände en Så blek och smärt i sin hvila tion tycks med spädaste liljan dräkt släkt. gång Men öfver muren, hvars springa täcks af lätta rankor, en blomma räcks. ett lif af hårdt o c h oafbrutet arbete. Och klangfull röst, något dämpad, ber: » Du sköna helgon ej sömma mer. T y hon är ej blott en glänsande begåfning, hon besitter äfven en arbetsförmåga som få. antingen utom hus interviewer, sammankomster o. d. — af att byrå. under trettio Hon hade tillbragt några år i Paris, dit man skickat henne i skola, då några privatbref till en väninna föllo i händerna på Frapperad och i åskådningssättet, originaliteten af en tidningsutgifvare. Hon De och gjorde engelska det m e d fullständig bladens bad färglagda höll kar ken sidan Irland. sig undan från deras lekar, hennes tano c h ord v o r o ej deras, hon älskade d o c k o r eller granna kläder, o c h man hvarkallade henne vanligen » den besynnerliga E m i l y ». H v a d gjorde hon d å? historia — H o n läste. Hon läste bland annat Voltaires » K a r l XII han framgång. skildringar m y c k n a prat o m » ruttenheten » i ansåg jeremiaderna barn var hon olik sina jämnåriga. H o n barn, garn. ' engelsk stilens verve Den fina rankan med drufvor snabbt vuxit ut under fingrar blå små. mer än återstår, sin prydnad får. » öfverdrifna Hon vid Så varm och klangfull hans stämma ljöd. Hon teg, men kinden blef vackert röd. af allt det stora, det nobla och gediget goda, hvarpå världsstaden vid Seine, trots sina fel, i alla tider varit o c h än i dag är så och som korrespondent b l e f det hennes ledande princip En enda klase blott tids nog Ouds moder pariserförhållandena hade länge harmat henne.
Jag anser mig skyldig erinra om ännu en post, som synes höra å allmänna IndragningsStaten uppföras, nemligen f. d. MagazinsStaten. Friherre Palmstjerna: Det lärer gifvas flera sådana anslag, som, ehuru bifallne, icke innebegripas uti Betänkanderne om Statsregleringen, emedan de blifvit beviljade, sedan Betänkanderne äro vordne uppsatte och justerade. Beträffande Herr Rosenblads anmärkning angående MagazinsStatens uppförande å allmänna IndragningsStaten, sa var frågan derom icke definitift afgjord, då SlatsUlskottet afgaf ifrågavarande Utlåtande, Äfvenledes vill jag på - / Den 16 October f. m. 327 minna mig, att flera anslag beviljats, sedan Ilufvudlitlarne blifvit pröfvade, hvadan dessa anslag följaktligen komma alt öka Titlarne. Dessutom liar Utskottet icke föreslagit vissa belopps uppförande å IndragningsStalen, utan endast omnämnt hvad MagazinsStaten utgjort år 1824, och hvad den 1111 utgör, på det en bestämd summa måtte kunna å IndragningsStaten uppföras; och lärer StatsUlskottet finna nödigt, att framdeles inkomma med omständligare uppgifter i detta afseende, livarförinnan något beslut icke torde böra fattas. Herr Hjerta: Uti första Betänkandet talar StatsUtskoltet i 10 punkten om den ytterligare tillökning, som vid slutliga utredningen af förra Allmänna Magazinsfonden kan uppkomma, sålunda: ”Utskottet, som ”ännu icke är i tillfälle att kunna meddela ”yttrande i anledning af Kongl. Maj:ts om ”nämnde fond aflåtne Nådiga Proposition, ”skall i sammanhang dermed utlåta sig i ”hvad detta ämne rörer.” Enär Utskottet sålunda kommer att särskilt pröfva denna fråga, och den i sin ordning att af oss afgöras, finnér jag öfverläggning derom för närvarande öfverflödig, och anser oss kunna vänta att bestämma det belopp, hvarmed MagazinsStaten bör belasta allmänna IndragningsStaten. Herr Bosenblad: