Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. updragit åt särskilda komiterade att upgöra och till E. K. M. inkomma med underd. förslag, jemte kostnadsberäkningar, huru Stockholm må, på ändamålsenligaste sätt, förses på landsidan med befästade verk, tillräckliga att i farans stund betrygga hufvudstaden från en möjligen skeende öfverrumpling. Dessa förslag äro under utarbetning och jag anhåller derföre i underdihet, att, så snart de hunnit fulländas, få underställa dem E. K. M:s Nåd. pröfning till den åtgärd E. K. M. då kan finna lämpligt anbefalla.» Den 26 November f. m. 365 Jag tror mig således, om ej fullständigt, dock temligen hafva påpekat, hvad som är det rätta, och K. M. tycks äfven hafva behjerta! detta, då Han föreslagit tillsättande af en särskilt kommission. K. M. har nemi. i Sitt belut förklarat, att i fråga om hufvudstadens förseende med några fasta stöd för dess försvar, hvarom särskilda komiterade erhållit K. M:s Nåd. befallning att inkomma med förslag, men hvilka förslag ej ännu hunnit afgifvas, K. M., i be traktande af de betydliga anslag, som eljest, dels i så många afseenden för 4:de Hufvud-tit:ns behof och dels i flera andra fall måste hos R. St:r äskas, icke vid detta Riksmöte ville göra framställning om medels anvisande för ifrågavande ändamål, utan att frågan härom må anstå till ett annat tillfälle. Jag får i allo förena mig med Frih. Sprengtporten och tror, att när frågan är om Stockholms befästande och vårt lands försvar, bör icke någon tvekan eller tvifvel upstå om, att ju icke StatsUtsk. och R. St:r komma att granneligen pröfva frågan. Hå nu icke målet skall definitivt afgöras, så hvarken kan eller bör jag yttra något mot de inkast, som här kunna göras. Jag har anledn. att tro, att när arbetet blir färdigt, innehåller det ett fullständigt och i minsta detaljer utarbetadt förslag. Jag tror mig ej gå grannlagenheten för nära, då jag säger, att K.
Och I skolen förnimma, att jag är Herren; ty I hafven icke vandrat efter min bud, och intet hållit mina rätter; utan gjort efter Hedningarnas sätt, som omkring eder äro. Och då jag så propheterade, blef Pelatja, Benaja son, död. Och jag föll uppå mitt ansigte, och ropade med höga röst, och sade: Ack! Herre Herre, du gör platt en ända med de igenlefda af Israel. Då skedde Herrans ord till mig, och sade: Du menniskobarn, dine bröder och närskylde fränder, och hela Israels hus, som ännu i Jerusalem bo, säga väl emellan sig: De andre äro långt bortflydde ifrå Herranom; men vi hafve landet inne. Derföre säg du: Detta säger Herren Herren: Ja, jag hafver låtit drifva dem långt bort ibland Hedningarna, och förstrött dem i landen; så vill jag dock snarliga vara deras hjelp i de land, dit de komne äro. Derföre säg du: Detta säger Herren Herren: Jag skall församla eder ifrå folken utu de land, dit I förströdde ären, och gifva eder Israels land. Dit skola de komma, och taga derut all styggelse och vämjelse. Och jag vill gifva eder ett endrägtigt hjerta, och en ny Ända ingifva uti eder, och skall borttaga det stenhjertat utur edar kropp, och gifva eder ett kötthjerta; På det de skola vandra i min bud, och hålla mina rätter, och göra derefter; och de skola vara mitt folk, så vill jag vara deras Gud. Men dem som vandra efter sin hjertas styggelse och grufvelse, dem skall jag lägga deras väsende uppå deras hufvud, säger Herren Herren. Då fläktade Cherubim med sinom vingom, och hjulen gingo bredovid dem, och Israels Guds härlighet var ofvanuppå dem. Och Herrans härlighet uppfor utu staden, och satte sig uppå det berget, som ligger östan för stadenom. Och ett väder upptog mig, och förde mig, i ene syn och i Guds Anda, in uti Chaldee land, till fångarna; och den synen, som jag sett hade, försvann för mig.
IV. B. 278. V. 63- A. 138. E. 175 — om förslag till förändrade stadgandet), angående nedsättande och återbekommande af. II. 281. Revisorer och suppleanter för granskning af diskontverkens räkenskaper och förvaltning, om utseende af. lil. B. 40. A. 43. V. E. 175. — och suppleanter för granskning af Banko-diskontverkets och lånekontorens räkenskaper och förvaltning för år 1857, angående val af. XI. 23. — Rikets Ständers, öfver Banko-diskontverket i Stockholm och lånekontoren i orterna, angående instruktioner för. XI. B. 151, 266. A. 280. — Rikets Ständers år 1855 församlade, deras berättelse, angående statsverkets och andra allmänna fonders förvaltning. Se Berättelse. — Rikets Ständers, deras berättelse om granskning af de under Kongl. Kommers Kollegium ställda fonder. Se Berättelse. — Rikets Ständers, för granskande, åren 1857, 1858 och 1859, af Statsverkets, Bankens och Riksgäld-kontorets tillstånd styrelse och förvaltning, val af, angående. V. 230; — förrättadt, V. 279. Riddarhuset, i fråga om gaslysnings användande uti. X. B. 329, 357. A. 358. Riddarhusets genealogier, om inköp af ett, biandfritt skåp till förvarande af. lil. 180, 230. R. 231. IV. B. 278- V. 227. A. 230. — kanslister.' extra ordinarie, angående ett särskilt anslag till arfvode!! åt. X. B. 250, 322- A. 328.
Maj:ts Nådiga Proposition angående befrielse från rotering för hemmanet Ansätt i Jemtlands Län: B. HI. 13, A. 47, E. 119. — N-.o 17. i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition angående försäljning af sex Länsmans-boställs-lägenheter i Malmöhus Län: B. III. 13, A. 47, E. 119. — N:o 18. i anledning af Kougl. Majds Nådiga Proposition, angående utbyte af jord tillhörande Nyköpings slott emot stadsjord, för anläggning af gasverk i staden Nyköping: B. III. 13, A. 47, E. 119 — N:o 19. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående öfverlåtande åt Strömsholms nya kanal-bolag af eganderätten till en jordrymd från Strömsholms Kungsladugård och Stuteri: B. III. 13, A. 48, E. 119. — N:o 20. i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition i fråga om utbyte af Häradsskrifvare-bostället Hagebohl, | mantal, emot mantal Kolshult i Ostra härad af Jönköpings Län : B. lil. 13, A. 48, E. 119. — N:o 21. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående upplåtelse till Norrbottens Läns Hushållnings-Sällskap af gamla länsfängelsebyggnadeu i Piteå: B. III. 13, A. 48, E. 119. — N:o 22- i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upplåtande af en Halmstads slott tillhörig jordlott till byggnadstomt för ett nytt tullhus i nämnde stad: B. III. 13, A. 48, E. 152.
Det torde deraf vara temligen tydligt, att i frågor, som underställas Utskottens pröfning, bestämda förslag böra framläggas. Skulle ärendet blott åsyfta utredandet af en allmän grundsats, t. ex. mildring af straffet i en viss gren af Brottmåls-lagen, så hade förmodeligen tillhört Lag-Comitéen att, efter de antagna grundsatserna för Lagstiftningen i det hela, uppgöra bestämda förslag, att till Riksens Ständer öfverlämnäs. Tillika vagar jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att, om man godkänner sadane förmer, sorn den närvarande, hvarigenom ämnen framställas till Riksens Ständers afgörande utan ordentlig proposition, deraf kunde dragas slutföljder, för hvilka man bör taga sig till vara» Pä Ridderskapets och Adelns bord hvilar nu en Kongl. Skrifvelse, angående en fråga, som tillförene vid denna Riksdag blifvit af tvenne Stånd afslagen» När den -förekommer torde möjligPn det beslut, som nu fattas, blifva rättesnöre för hvad som då skall tillgöras. Herr Ribbing'. Den del af fragan, som rörer huruvida iLag - Utskottet bordt upptaga innehållet af Kongl. Maj;ts skrifvelse till pröf* Den 20 Maji /. m. 485 ning eller icke, år redan tillråckeligen afhandlsd. Jag vill således icke vidare derom yttra något. Men i afseende på Friherre Anekarsvårds anmärkning, att det vore nog för Konungen, att lian hade rättighet att gifva nåd, i fall dödsdom blef, enligt det åberopade Lagrummet, meddelad; utber jag mig få erinra, att det ock beror på den till döden dömde att emottaga nåden eller icke. Det torde således kunna hända , att en hårdsinnad person skulle vägra, att begagna den honom erbjudne nåden, emedan han antingen vore innom sig öfvertygad om sin oskuld eller också icke ville stadna i förbindelse hos den, som utgjort föremålet för hans förbrytelse; och ett ömsint Konunga-hjerta skall häldre tillåta att Majestätet skymfas, ån att belasta samvetet med en orättvis dödsdom.
Jag har åtminstone ansett det vara min skyldighet gå framåt. Kan jag icke göra mina åsigter gällande här, har jag dock den tillfredsställelsen att de äro gillade af Regeringen och hvar och en som känner localen. Att tillgång icke finnas till den projecterade aflöningen utan rubbning i den reglerade Staten, är möjligt, ehuru jag endast föreslagit 160 R:dr odisponerade räntor och utbytet af en för Kronan onyttig snart sköflad skogstrakt. Detta känner dock StatsUtskottet bättre än jag: och hade enligt min tanka bär. vid kunnat stanna, men hvarken Utskottet eller Collegierne känna orten och dess behof bättre än jag: en kännedom som icke ens någon infödd Wermlänning gör mig stridig. Att hafva missledt Regeringen genom ett onödigt förslag erkänner jag således alldeles icke och begär i följe deraf återremiss af frågan till Utskottets närmare granskning. Herr Riben, Carl Wilhelm: En värd Ledamot Herr Friherre Palmstjerna, har åt Ridderskapet och Adeln öfverlera - ?fi8 Den 24 Fcbruarii, nät ett Förslag till barnauppfostrans förbättran* de i vårt rike; ett förslag värdigt, sorn de£ mig synes, en allmän uppmärksamhet. Vare det mig. tillåtit att dervid få i korthet framställa några strödda anmärkningar. Det teckniska i uppfostran har visserligen i vår tid hunnit en hög grad af fullkonniing, tnen man har misstagit sig då man hoppats vinna uppfostrans ändamål genom konsten att undervisa: man bildar ej caracterer genom undervisning; man kan vara en ypperlig undervisare och likväl en dålig uppfostrare. I denna senare egenskap, är mindre fråga öm hvad inan kan, än hvad man är, och på beskaffenheten alden verld hvari ungdomen uppväxer, eller med andra örd, på beskaffenheten af de förhållanden till föräldrar och fosterland, hvari Ungdomen lefver Det är den moraliska verldens intryck, som på ungdomen har det vigtigaste inflytande, Det gifver inga konster att bilda menniskor: Första vilkoret är att sjelf vara det. Min afsigt är ej att förringa undervisningens värde; men man fordre ej af den, hvad den ej kan ge.
Af Herr Polismästaren är i målet anfördt, att då genom Ofverståthållare-Embetets åtgärd Brinck, såsom den der olofiigen afvikit utur Haustedts arbete, blifvit med Angbåtslägenhet hitsänd, Polismästaren icke kunde anse någon vara närmare förpligtad att resekostnaden utgifva än Brinck sjelf, heldst vid det förhållande, alt parterne hänvisats att med hvarandra tvista, berörda afgift endast kunde betraktas såsom ett förskott, för hvilket Brinck möjligen kunde blifva tillerkänd godtgörelse af Haustedt. Brinck, som fick tillfälle att yttra sig i fråga om det honom tillfogade lidande, fordrade ersättning dels af Underståthållaren för den öfverklagade häktningsåtgärden samt för den lid Brinck, i anledning af samma åtgärd, varit fängslad och deraf för honom följande skandal och bekymmer, med sextusen Rdr Riksmynt dels ock af Polismästaren, för det lian fråntagit Brinck dennes egendom för att dermed bekosta utgifterne för Brincks forslande från Calmar, och utan skäl förbjudit Brinck lemna staden, hvarigenom en för Brinck i ekonomiskt hänseende angelägen aifärsresa förhindrats, med tretusen Riksdaler nämnde mynt. Kongl. Hof-Rätten meddelade Utslag den 6 Juni 1860, och förklarade, hvad först anginge Underståthållarens nyssberörda begäran om vittnesförhör, att enär, i fråga derom, huruvida Underståthållaren till den öfverklagade åtgärden ägt befogenhet, andra förhållanden ej borde tagas i betraktande, än de, hvilka kunde antagas hafva vid den tid, då åtgärden vidtogs, varit af Underståthållaren kände, och följaktligen den upplysning, som vore att förvänta af Beck, den der icke varit tillstädes, då arbetsaftalet imellan Brinck och Haustedt träffades, äfvensom af andra personers hörande, ej finge inverka på den Kongl.
'Hör min dyra Caroline', yttrade han, då vi hand i hand sutto i en af trädgårdens berceauer, och jag skälmskt uti hans ficka höll på att inqvartera en liten redan förvandlad smörblomma, 'får jag nu åter med hopp om dess uppfyllelse, af dig taga det varma trogna löftet, att du under min frånvaro, ofta, ja mycket ofta skall tänka på mig, att du, med ett ord alldrig skall glömma honom, som tillstår att han älskar dig öfver allt annat i verlden, som evigt bär din bild inpräglad i sitt hjerta; säg, får jag det?' 'Ja', hviskade jag, med darrande läppar, 'det får du, ty jag minnes dig verkeligen ständigt.' 'Vill du deruppå', bad han, 'gifva mig den godvilliga kyss, jag med så mycken förebråelse en gång emot din vilje beröfvade dig?' Jag slog båda händerne om hans hals, samt tryckte nu en verkeligt sjelfvillig öm kyss på hans älskade läppar; han tryckte mig härunder med obeskriflig innerlighet till sitt bröst, yttrade ännu några ord om den lycka han genom min rena kärlek erfor, samt hastade att hos min far, hvilken just nu ifrån sina ägor hemkom, göra sitt afskedsbesök. Några veckar derefter, erhöll jag genom min fars egen hand, ett bref, adresseradt till honom, men med innehåll egenteligen till mig. Han upprepade deri, den alldrig slocknande kärlek, han så innerligt kände, och vid sin afresa redan uttalat för mig; bönföll i vördnansvärda ord om min fars välsignelse till den förbindelse han med mig önskade ingå; omtalar, huru han nu änteligen hoppas erhålla en mera indrägtig syssla, hvilken högst om ett år, torde sätta honom i tillfälle att se sin varma önskan, emottagandet af min hand, uppfylld. "Ehuru ogärna, emedan han nogsamt betänkte olikheten af våra stånd, äfvensom min alltför stora oerfarenhet af verlden, instämde min far dock i våra önskningar. Han yppade nu för mig det anbud ortens unge Länsman, hvilken i vårt hus åtskillige gånger sett mig, gjort i afseende å erhållandet af min hand.
I anledning af gjorde atimårkningat vid*Utskottets Betänkande» rörande så vål ann slag, af Beyillningsmedlen till understöd föb 4 D en 2 Junii, <k KronouppbördsVerket i Stockholm, som frågan om UppbördsBetjeningens aflönande i Götheborg och de öfrige Städerne utom Stockholm. Af den 3 o sistledne Maj: 2:0 Angående grunderne för de blifvande Tullafgifterne. 3:o Angående den föreslagne förhöjningen af de af Postinrättningen till Statsverket inflytande inkomster, m. m, Från BancoUtskottet: • _ ■ - ■ ?Y , # Af den 28 sistledne Maji; öfver de inom PråsteStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, om Arbetsfördelningen emellan Riksens Ständers Revisorer, samt tryckning af deras Berättelser, m. m. Från Lagutskottet: j 1:0 Af den 14 sistlidne Maji; öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande uti frågan om förändring af nu stadgade sätt för uppenbar Kyrkopligts verkställande. 2:0 Af den 22 sistlidne Maji; i anledning af gjorde anmärkningar vid det af Utskottet till antagacde tillstyrkte förslag till ny ConcureLag. Den 2 Junii. 5 Fran Allmanna Besvärsoch EconomieUtskott et: Af den i dennes: i:o Ofver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande angående yrkade förändringar uti förvaltningen och redovisningen af de till Hospitalers, Lazaretters och Barnhus underhåll anslagne medel. 2:o I anledning af uppgifvit förslag, att erhålla ett för vissa år fastståldt sådespris. Upplåstes till justering och godkändes de af ExpeditionsUtskottet insände förslag till 4, 5, 6, 22, 24 och 31 §■ §• af RiksdagsBeslutet. Föredrogs ånyo StatsUtskottets den stistlidne Maji afgifne, samt den 30 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande, innefattande Berättelse angående verkståld granskning af Allmänna Magazinslnråttningens Räkenskaper och Förvaltning, jemte Förslag till grunder för denna inrättnings organisation.
Det uttryck, Constit.- Utsk. begagnat i afseende på representationsrätt för dem, som hafva bergsmanshemman, har den ofullsländighet och oklarhet, att man ej rätt kan inse, hvad Utsk. dermed menat, hvarföre jag äfven yrkar förtydligande i denna del. Vidare har Utsk. infört följande ord: ”innehaft sådan bruksinrättning, hvars årliga tillverkningsvärde uppgått till i5oo r:dr.” Om Utsk. härmed menat medelvärdet af tillverkningen för 5 år eller värdeL af ett års tillverkning, samt om det är tillverkn:sbeloppet för hela bruket eller för den andel deraf, som af en person innehafves, hvilket här afses, är icke uttryckt, så alt man icke vet, hvad Utsk. åsyftat. Detta måste också bestämmas. Den derpå följande punkten börjar Utsk. med dessa ord: ”Vederbörande myndighet upprätte, på grund af de fem sislförflutna årens tillverkn., en hufvudlängd.” Då jag genomgår vår grundlag från perm till perm, kan jag ej upptäcka något stadgande, som bestämmer, hvem som här menas med vederbörande myndighet. Det ligger således en otydlighet, som i grundlagen ej bör existera, äfven i dessa ords användande, och jag kan ej 17 II. 5a Den aa December f. m. inse, hvarföre icke Utsk. begagnat det enkla uttrycket, som säkerligen återger Utsk:s mening: Bergverksstyrelsen åligger. I sådant fall hade stadgandet blifvit tydligt. Vid detta stadgande, ”vederbörande myndighet upprätte, på grund af de fem sistförflutna årens tillverkning, en hufvudlängd, ” får jag vidare anmärka, att på tillverkn. icke någon hufvudlängd kan upprättas, enär den består af flerfaldigt olika producter; men på dess värde kan en hufvudlängd upprättas. Det måste uttryckas, att den skall upptaga värdet, ty i sjelfva tillverkn. ingår alun, spik, koppar, kobolt &e. sorn mätas än med tunnor, än efter centner, Sk® &c., så att beloppet ej kan jemnföras. Skulle Utskts mening dock vara sådan, så bör den mera bestämdt uttryckas.
N:o 34, 15 re kronolägenheter finnas belägne, hvilka till Ekeplantering äro tjenlige, anse sig fördenskull vördsamt böra tillstyrka, att början med Ekeplantering och planteringshagars inhägnande mä verkställas vid berörde Kungsgårdbelägen i Aska Härad af Östergöthland, hvilken, efter nu löpande arrendetids tilländagående, år 1831 till Kronan hemfaller, och hvars egor, tillsammans innehållande jo 5 2 tunnland, skola, enligt den af Ofver Jägmästaren Ebert anställde samt af Hans Excellence, m. m■ Herr Grefve von Platen och Landshöfdingen m. m, Herr Grefve Hamilton, i underdänigst afgifven Berättelse den 7 December 1826, åberopade undersökning, i anseende till läge och jordmön, vara för Ekplantering tjenligäst af alla inom Östergöthland befintliga localer; ett förhållande, som af Herr Öfver den af Borneman, i dess underdåniga Relation om anställd besigtning å Ekeskogarne i Riket, den 22 December Ig22 (pag. 85 ). vitsor'dadt blifvit; Kongl, Majit dock obetaget att, till det belopp som Rikets Ständer i ert för allt i jord anslagit, äfven i andra orter af Rikets sydligare provincer, der tjenliga localer kunna utses, låta börja planteringen; dock så att sammanlagde beloppet af den areal, som öfver hela Riket för hvarje är till plantering användes, ej öfverstiger de af Utskotten föreslagne 125 tunnland. 16 Stats-sami Allm.Btsv.o.Oec.-Utsk.Utl.NiO 34. Och förmoda Utskotten, att, i händelse af Rikets Höglofl.
– Sådan är den blifvande rikskansleren Fredrik Sparres långrandiga journal, en negativ afgjutning af tiden, det vill säga en afgjutning, där det som i verkligheten är upphöjdt blir platt, medan det som är platt, – förblir platt. Af djupare litterärt och andligt värde äro väl blott tvenne dylika journaler – J. G. Oxenstjernas och G. J. Ehrensvärds. Johan Gabriel Oxenstjerna är den gustavianska tidens söndagsbarn. Rococons mest gratiösa behagfullhet strålar med tusen täckheter ur allt han skrifvit, och öfver hans konstlösa och förtjusande dagboksanteckningar från ungdomen hvilar den koketta förtrollning en ung, vacker och lifsberusad kvinna förmår skänka hvarje småsak i sitt sätt att vara, hvar handrörelse och hvart småleende, hvar bagatell i sin toalett, blomman i schäferhatten, syrenkvisten i skärpet. Hans dagböcker, utgifna af Stjernström, bör hvar och en läsa, som vill känna själfva kvintessencen, la fine fleur af den svenska civilisationen i skiftet mellan Watteaus och Rousseaus ålder. Samma skede af förra seklets lif präglar sig i Ehrensvärds dagbok, men där hos en tyngre, långt mindre fin och genial, men fastare och starkare personlighet. Det fanns hos kusinen till den store konstfilosofen, verkliga anlag till en filosofisk sedeskildrare, och den inre känslobrand, som hos Oxenstjerna blef till smältande ynglingatrånad, tedde sig hos Ehrensvärd som nordiskt grubbel, tidigt vaknadt, för perioden ovanligt, sedligt allvar. Män som dessa två står Claës Julius Ekeblad närmast, och det är samma ätts lättrörda, tunna blod, samma dådlösa svaga släktleds melankoli och oro, som framträda hos honom. Som skriftställare är han dem båda djupt underlägsen – hans långa dagbok är nerskrifven med löpande penna, utan spår af stilistisk precision, volymer af prat och omsägningar, och dock just genom sitt omfång, sin rikedom och sin lösmynta öppenhet kanske det mest intressanta dokument, vi äga för att lära känna denna gustavianska adelsgeneration.
Inspektoren P. Norbäck, för aftappningen af 4 myrer vid hemmanet Trangärdstorp i Grafva socken af Carlstads tingslag, emot dito dito, inom Westerås län: lill Ryttmästaren C. W. Hammarsköld, för utdikningen af Hägervalls och Skarfslads mossar samt aftappningen af Mosjön inom Skultuna socken af Norrbro härad, emot dito dito efter 1850 års slut, „ bemälte Ryttmästare, för sänkningen af Frövisjön inom samma socken, emot dito dito efter 1851 års slut, . „ Agronomen F. R. Transport: 1,451,985: 47. 9. 1,515,958: — 27 Transport: till deltagarne i utdikningen af Bredmossen samt sänkningen af Laggarbo och Harmsjöarne inom Kolbäcks och Bergs socknar af Snefringe härad, emot årlig inbetalning af 8 procent å hela lånesumman under l4£- år, efter 1851 års slut, „ deltagarne i utdikningen af bjarne Nesselstas, Holms, Myrkarbgs, Kattbys och Nickbys myrungar och kärr inom Hvittinge socken af Thorstuna härad, emot dito dito, „ dito i aftappningen af Mursjön i Wester Wåhla socken af Norbergs bergslag, emot dito dito, , Sergeanten G. Ekström och Arrendatorn Jan Jansson i Djupmyra, för utdikningen och aftappningen af Kolbäcks-^ ön samt kringliggande mossar å Arboga stads södra skog, emot dito dito, efter 1852 års slut, . inom Westerås och Upsala län: till deltagarne i utdikningen af sanka ägor, tillhörande byarne Rönna, Rotbrunna och Bogården samt Norrby inom Hernevi socken af Thorstuna härad samt Wårfrukyrka socken i Asunda härad, emot dito dito, efter 1851 års slut, . inom Westerbottens län: lill Bruksägarne 0. Forssell och E.
St., i stället för att instämma med de 2 andra Stånden, och då sålunda beslut i sjelfva hufvudsaken voro fattade, hvarenligt 4 IliksSt. förklarat, att med anslaget för Carolinska institutet skall förenas ett villkor, en förklaring eller hvad man vill kalla det, men de hade stannat i olika beslut om ordalagen, så måste votering derom äga ruin i förstärkt StatsCJtsk. ålen deremot kan jag icke instämma med Hr von Hartmansdorff i den mening, att Hr von Hartmansdorff har sig bättre bekant än StatsUtsk. sjelft hvad och menat med sina framställningar i detta afseende. Lika litet kan jag förlika den mening, som Hr von Hartmansdorff framställt, att denna förklaring eller denna framställning af StatsUtsk. ingenting skulle betyda, med Hr von Hårtmansdorffs yttrade åsigt, att den betyder så mycket, att en fullkomlig tillintetgörelse af universileternes idde till följe deraf skulle uppkomma. Jag mäste också tillägga, att jag icke linner det förtjent å den värde ledamotens sida att framställa en förebråelse indirect, såsom han har gjort, emot StatsUtsk., derföre att detta Utsk. tillstyrkt ett högre anslag för Carolinska institutet än K. M. begärt, då Utsk. grundade sitt tillstyrkande på de officiella handlingar, som varit K. M:s propus, följaktig;) och då Hr von Hartmansdorff alltför väl mätte erinra sig, att han sjelf tili .StatsUtsk. afiåtit en motion, i hvilken han framställt och begärt generell, att Utsk. icke måtte inskiänka sig lill hvad K. M. hegart, utan bevilja allt hvad de förvaltande verken derutöfver hade yrkat oell äskat. Jag får förnya den anhållan hos Hr Frih. o. Landtm., som jag gjort, om den propos. Hr Ekströmer begärt. Hr von Hartmansdorff: Tillsvarpå Frih.