Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då den enskildte dessutom antingen i Bokhandelsväg eller ock genom annan lägenhet lätteligen kan erhålla tillgång till Protocollen och Bihanget, skulle portofrihetens meddelande endast förorsaka en tillökning uti postförings-besväret, livil 24 * 378 Stats-Utskottets ket åter i flere orter af Riket påkallar ert länge saknad lindring. Med anledning häraf och då dertill kommer svårigheter att förhindra missbruk härvid, och fribrefs-rättigheten endast åsyftar att, utan Ämbetsoch Tjenstemännens enskildta betungande , befordra en lättare communication emellan Rikets Ämbetsverk, finna Utskotten sig icke kunna tillstyrka bifall till ifrågavarande af Herr Grefve Spens väckte Motion. Delta undei’ställes dock vördsamligen Riksens Höglofl. Ständers Eget bepröfvande. Stockholm den 18 Julii 1823. Riksens Höglofl. Ständers Statssamt Bevillnings-Utskotts Utlåtande öfver Herr Bjuhrs Motion, om Umeå och Luleå Städers befrielse från de med Tullkamrarnes underhållande förknippade afgifter. H os Yällofl. Borgare-Ståndet har RiksdagsEullmägtigen för Umeå Stad, Herr Bjuhr,uti ' Betänkahäen. 3 79 afgifvet Memorial anhållit*.om befrielse för Umeå och Luleå Städer från de med Tulikamram cs underhållande förknippade afgifter; och såsom skal för denna framställning åberopat, att när de i Vesterbotten belägne Städer, som före det sista kriget, hvarigenom Finland skiljdes från Sverige, anhöilo om egne Tullkamrar, skedde väl sådant alltid mot åtagande af visse skyldigheter, hvaribland äfven för Luleå Stad var ansvarigheten för en till Tullbetieningens aflönande utgående import; men som då för tiden hvarken författningarne om en fri handel med Victualie-varor och en obehindrad seglation med Landtmanna-produeter voro utkomne, eller Sjötullsbetjeningens
För öfrigt kan jag icke undertrycka min öfvertygelse, att den som egnar aldrig sä liten uppmärksamhet åt Utsk:s väl motiverade skäl, icke skall tveka att lika med mig lemna sitt bifall till Utsk:s betänk. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Under det jag med särdeles tillfredsställelse ber att få instämma med de åsigter en af mine embetsbroder uttalat till förmån för motionärens framställning, är det med verklig ledsnad jag anser mig böra uppträda till bestridande af hvad en annan värd kollega i ämnet anfört. Enligt min öfvertygelse, är ovisshet om hvad honom åligger, för en embetsman särdeles obehaglig. LagUtsk:s utlät, öfver de väckta motionerne innehåller ej något bestämdt yttrande huruvida en landsh. är skyldig emottaga promotorialmål eller icke. För det närvar, är förhållandet det, att visse K. befide emottaga, andra åter alldeles icke vilja höra talas om promotorialmål. När då en fordringsägare inlemnar lill en länsstyrelse en lagsökning, ställd till en annan länsmyndighet, mäste den förre i hvarje fall undersöka huruvida den sednare emottager sädane mål eller icke. Således måste register deröfver upprättas och tillhandahållas rältssökande. Jag tror derföre eli bestämdt stadgande i detta fall bör finnas; och då jag är af den tanken, att det ifrågasatta besväret icke är särdeles stort, samt K. behde dessutom redan hafva sig älagde enahanda bestyr i fråga om vissa publika inrättningars lagsökningsangelägenheler, så kan jag icke inse hvarföre Den 5 Februari. 329 de icke äfven kunde åtaga sig samma bestyr för enskilde i allmänhet, om lill cancellierne derföre lemnäs billig ersättning i enlighet med hvad af Hr Gillberg är föreslaget. Huruvida särskilde personer böra af K. bef:de förordnas för att emottaga och utföra promotorialmål, är en fråga, som jag anser icke böra här vidröras, emedan det icke har något egentligt inflytande på ämnet.
B:ko (eller 605 R:dr 28 sk. mindre, än för begge gårdarnes bebyggande upptogs vid 1845 års syn och derefter fördes Lindberg till last), så hade Olme Härads-rätt, i tvist mellan Laurell och Kronan, genom utslag den 3 Januari 1855, förpligtat Kronan att till Laurell, såsom ersättning för nybyggnad, husröta och vanhäfd å ifrågavarande boställen, utgifva det belopp, hvartill byggnads-kostnaderne, enligt 1848 års syn, uppginge med B:ko R:dr 1,466: 38. — jemte det år 1845 stadgade beloppet för humlegårdar, ängslador hägnader och brunnar m. m 115: 40. 6. tillsammans Banko Riksdaler 1,582: 30. 6. i den mån medel dertill redan influtit eller framdeles kunde inflyta, jemte fem procent årlig ränta å de, vare sig af Ekendahls konkursmassa, Stats-rådet af Wingård eller Kammarrätts-rådet Lindberg redan guldne medlen, räknad från stämingsdagen, fjorton dagar före början af 1854 års hösteting med häradet, intill dess betalning skedde; hvilket beslut blifvit genom Svea Hof-rätts laga kraftvunna dom den 6:te Mars 1856 faststäldt. De medel, hvarpå ränta sålunda borde beräknas, vore, såsom handlingarne utvisade B:ko R:dr 39: 1. 3. af utdelningen ur Ekendahls konkursmassa, och de » » 1,000: som Stats-rådet Wingård i lifstiden erlagt, eller tillhopa .
Proposition, N:o 8. 25 Kongl. Majit, enär det för publika byggnaderne i bufvudstaden å Sjunde Hufvudtiteln uppförde anslag icke lemnar tillgång för den återstående kostnadens betäckande, af Rikets Ständet askar beviljandet af ett särskildt anslag härtill å 3o,ooo R:dr att, i öfverensstämmelse med hvad Kongl Majit uti Dess nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof särskildt föreslår, utgå af de för tillfälliga statsutgifter beräknade tdlgångar och i mån af behof från Riksgäldskontoret tillhandahållas. Kongl. Majit, som, hvad särskildt beträffar kostnaden för det nuvarande mynthusets inredande till gemensam embetslokal för samtlige stalsexpeditionerne, af hvilka de flesta redan äro i mynthuset inrymde, anser samma kostnad kunna bestridas genom anvisning å det allmänna byggnadsanslaget för publika husen i bufvudstaden, föreslår i öfrigt, att utbyte af den vid mynthuset belägna quai, må, enligt hvad Drätsel-kommissionen erbjudit och Öfver-Ståthållare-embetet jemväl för sin del tillstyrkt, ega rum, emot ofvanomförmälde, staden till öriga, till f d. Owenska faktori-egendomen gränsande strandtomt, med tillhörande sjöplats, under vilkor, att nämnda quai, i sammanhang med den, som kommer att anläggas nedanför den nya fängelsebyggnaden och rådhuset, lill allmänt begagnande upplåtes. De handlingar, hvilka närmare uppisa förhållandet med ej mindre det om f. d Owenska faktoriegendomen afslutade köp, än hvad i öfrigt till denna fråga hörer, skola vederbörande Utskott tillhandahållas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Dalum ut supra. OSCAR. S. A. Munthe. Utdrag aj protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den m November 1847♦ Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsminislern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre. Bih. till B. St.
Hvad rättvisa ligger vidare deri att en länsman utan boställe men med penninge-lön erhåller endast 300 r:dr. då en annan kanske ofta med mindre besvärlig tjenste-befattning åtnjuter såsom lön ett boställe som, värderadt till 1,000 r:dr afkastning, torde i arrende lemna 2.000 r:dr? ofta kanske befinnes detta boställe för fjellsten obehölligt och kunde till staten indragas. Fullt förvissad om att Rikets Ständer icke skola undandraga sig den uppoffring sorn blefve nödvändig för landt-statens aflöning på ett sätt som fullt och frikostigt motsvarade de anspråk på rättvis aflöning som af desse tjenstemän kunna göras, kan jag icke annat än. för närvarande, motsätta mig ett anslag, hvarigenom såsom nu är fallet detta ändamål icke vinnes; förnyande derjemte den öfvertygelsen, att om en löne-reglering blir satt i samband med förslag om indragning, efter liand, af de åt lands-staten indelte löner, ett projekt till löner för de olika graderna af tjenstemän framlägges, afpassadt efter olika ortförhållanden och behof, och dessutom de nu föreslagne boställens indragning utsträckes till ett eller annat af de åt krono-fogdar, härads-skrifvare och länsmän upplåtna boställen, der desse kunna anses obehöflige och mindre lämplige, samt slutligen ide qvarblifvande boställena undergå en noggrannare, och verkliga förhållandet - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 71. m hyllandet sig mera närmande uppskattning, en reglering vida lättare och för tjenstemännen vida förmånligare skulle kunna tillvägabringas säkerligen äfven med mindre uppoffring från staten än nu äskade 77,000 r:dru( Häruti instämde riksdags-fullmäktige Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands och Hindrik åndersson från Örebro län. I Vid io:de punkten: Af herrar Virgin, C. A., Björnstjerna, J. M. och af Wirsén, C. T. Vid 20:de punkten:
Vid genomgående af den föreslagna slaten, har Utskottet ansett jemkning deraf i följande delar böra ega rum. a) För Expeditions-chefen, hvilken nu innebar ett arfvode af 1,260 R:dr, är den nya aflöningen föreslagen lill 4,500 R:dr, med vilkor, alt, derest denne embetsman eger lön på annan stat, endast skillnaden mellan hvad han deraf uppbär och arfvodet må af honom åtnjutas. Då emellertid Utskottet anser lämpligare att, utan dylikt vilkor, aflöningen bestämmes lill en fix summa, har Utskottet trott sig böra föreslå denna till 3,000 R:dr R:mt. b) I afseende å den äskade ersättningen för 6 häst-rationer, upplyses af den Departements-chefens betänkande åtföljande tab. litt. R, att antalet rationer nu utgör 2. Under närvarande förhållande synes det ifrågasatta antalet skäligen kunna inskränkas lill 3, eller 1 för Expeditions-chefen ecb 2 för General-stabsolficerarne, hvadan Utskottet hemställer, att detta antal må fastställas tillika med belöpande ersättning för stallhyra m. m. Öfrige tillökningar, som den föreslagna slaten upptager, hafva af Utskottet ansetts böra med deri uppförda belopp utgå. Med de af Utskottet nödige befunne förändringar i staten skulle den erforderliga anslags-liilökningen för Kommando-expeditionen blifva 5,275 R:dr; och Utskottet tillstyrker alltså, att förhöjning af nuvarande anslag för nämnda Expedition må af Rikets Ständer beviljas med 5,275 R:dr R:mt att utgå, på sätt uti den efter Utlåtandet följande tabell N:o 5 är af Utskottet föreslaget. 12:0.
17,000 rdr bko, om jag rätt minnes; handlingarne skola i öfrigt finnas vid Reg:tet, såsom ock i K. KrigsCollegii archiver. Emellertid har denna Kassa, som jag är öfvert.ygad om utaf Reg:t blifvit väl förvaltad och medlen årsoch halfårsvis utlånta, med ränta på ränta, upgått till en så betydlig summa. Kassans rätta fordringsegare, nemi. de underofficerare och det manskap, som bevistade förenämnde krig, hafva ännu ej bekommit ett öre, icke ens jag, hvarken för hafde kostnader i och för sagde kassas samlande, eller mina 2:ne munderingar, en grå och en blå. Hr BegementsChefen eller RegementsBefälhafvareu torde således blifva ålagd denna utdelning genast verkställa, icke allenast till de ännu lefvande rätte fordringsegarne, utan äfven de aflidnes möjligen befintliga descendenter, hvilka måste vara högst få, om än det existerar någon. Utaf lefvande sedan den tiden finnes ej mer än 2 officerare, som då voro underoff., 1 eller kanske 2 underoff. och 4 soldater. Och fullt säker är jag derför, att, efter godtgörelsen af deras anspråk, kassan skall ega ett öfverskott af minst 100,000 rdr bko, hvilka jag föreslår måtte såsom Statens tillhörighet ingå till Riksgäldskontoret eller användas till pensioner åt fattiga enkor och barn, gamla militärer eller sådana lärarinnor, hvilka sig vid barnauppfostran för ärbarhet, ädelhet och oegennytta utmärkt, eller ock till något militärbehof, om K. M. så i nåder för godt finner. Remitterades till StatsUtsk:t. Vidare upläste Hr af Robsahm en så lydande motion:
Till förtydligande af 5:te momentet uti 36 §, angående bevillning af testamenten, gåfvor, fidei-commisser rn. m., anser Utskottet sig böra föreslå, att, näst efter ordet ”Fidei-Commiss,” må tilläggas orden: ”i fast eller lös egendom;," samt Bevillnings-Utskottets Betankandej N.o it. att, i afseende på befrielse från afgift, må uti l:a och 5:te momenten införas; "konstoch vetenskapliga samlingar;” äfvensom, enär Lotteri-inrättningar numera icke äro tillåtna, Ulskollet funnit sig böra från dess förslag utesluta 9:de momentet, angående afgift af Lotteri-vinster, samt i öfverensstämmelse dermed utur rubriken till ofvannämnde § borttaga ordet ”vinstmedel’’. Enär, i afseende på 43 §, förekommer, att de deruti stadgade böter aro till beloppet olika mot de i Kongl. Förordningen, angående Mantalsoch Skattskrifning af den 30 September 1812 bestämde, men l:sta momentet likväl antyder, att förstnämnde böter äro desamma, hvilka uti serskild Kongl. Förordning äfven finnas utsatte, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att orden: ”sorn äro desamma, hvilka uti serskild Kongl. ”'förordning angående Mantalsoch Skattskrifning, äfven Jin’’nas utsatte”, må ifrån berörde moment uteslutas, på sätt förslaget utvisar. Af den anledning, att tvister ofia uppkomma, församlingar emellan, om rälta orten för personers skattskrifning, egentligen derföre, att 46 § i Bevillnings-stadgan icke är affattad i öfverensstämmelse med Kongl. Kungörelsen den 5 December 1788, har, inom Högv. Preste-Ståndet, Herr Contractsprosten Lignell, föreslagit, att nämnde § måtte erhålla följande förundrade lydelse: ”Hvarje person skall i mantalslängd införas och taxeras der han bosatt är, till nästa fardag flyttar eller största delen af året sig ”uppehåller, så framt han icke, med stöd af Kongl.
Den, som rest inom och i öfrigt känner våra bergslager känner ock deras högst sterila beskaffenhet; han vet alt jernhandteringen till aldra största delen skall underhålla befolkningen, — han vet, att det är jerntillvei karen, som kan säga af dessa stenar varda bröd! hvadan det ej torde vara ur vägen att nödig försigtighet iakttages vid beskattningen af produkten. Beträffande propos:ns delning, så har jag för min del ingenting deremot, helst jag tror personer finnas, som kunna vara benägne att gifva sitt bifall till StatsUlsk:s framställning till ena delen, just linder förutsättning alt sedan få fram en sådan skrifvelse, som blifvit föreslagen. Frih. Stjernstedt: Frih. Cederström har klandrat Hr von Hartmansdorff derföre alt han jemfört förhållandet mellan jordbrukare och jerntillverkare. Jag tror att Frilen misstagit sig då han säger alt missvexler sällan inträffa, så att jemförelse mellan förstnämnde slag af producenter icke skulle kunna ega rum. Om Frilen varit landtbrukare så skulle han fått lärt sig erfara icke blott att missvexter ej så sällan inträffa, utan äfven att Landtmannen har att bekämpa flera andra olägenheter och besvär, hvaribland låga spanmålspriser och svårigheter för landtmannaproducternas afsättning icke äro de minst känbara. Jag tror alltså att berörde jemförelse är här ganska tillämplig. I anledn. af hvad Hr Akerman nämnde i afseende å Hr Rääfs yttrande, får jag äran förklara att jag icke fattat detta sednare så, som skulle talaren bestridt det ju ej ganska många jernverk f. n. voro till salu utbjudne; men väl att detta förhållande icke vore att tillskrifva den lägre ståndpunkt hvarpå jernhandteringen f. n. sig befinner, som ej fast mera Bruksegarnes enskilda hushållning, hvilken icke vore så klok som vederborde. Hr Lagerhjelm: I anledn. af den siste anmärknm, vill jag fästa upmärksamheten derå att fråga icke är siffran, utan om verkan af densamma; och hvad jernhandteringen beträffar, så, och ifall den stiger, så kommer nog ett sådant förhållande att bli bekant.
Tulltjenstemännens löner blifvit ansenligen förhöjde, så befinnes, enligt en på lika sätt gjord calcul, att, under hvarje af de förstnämnde åren, strandbevaknings personalens aflöning uppgått efter medelberäkning till 1,628* IO. 8. och under hvarje af de efterföljande till 1,7^5; Den förhöjning i aflöningen, sorn tillkommit för dc 3 senare åren 4 Allm, Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande IV.-o 62. med 146 R:<lr 37 sk. 4 r:st., härleder sig egentligen ifrån den år i83cr verkställde förändring af Strand-Inspectorer och Strandbevaknings-Uppsyniogsmän, i stället för 2 strandridare, och kan således icke utvisa någon allmän och ansenlig tillökning å strandbevakningspersonalens löneinkomster på Gottland; hvarjemte torde böra tilläggas, att desse Tjenstemän icke, såsom Motionairen velat antyda, äro tillsatte endast för Tulluppbörden, utan äfven för att, såsom deras benämning utvisar, besörja den bevakning, som af seglalionen vid öns hamnar blifvit en följd. Beträffande slutligen föregifvandet, att å allmogens exporterade varor Tullafgifterne blifvit ökade, så får Ulskottet härmed ådagalägga ett alldeles motsatt förhållande, genom nedanstående jemförelse emellan helfria utförselstullen å följande ifrån Gottland hufvudsakligen utgående varor enligt Tulltaxorne af åren 1782, 1799, 1816 och i83o. År i 799- År 1816. Banco i silfver. Banco-sed]ar å i36 sk. CursBanco i silfver. Banco-sedlar ä i36 sk. Curs. Banco i silfver» Banco-sedlar å i36 sk. Curs. Bancoiar. sedKalk, osläckt, 1 läst . I 2 — 34 — I 3o — 4 29 — 39 — 2 '4 C — 6 6 Trädvaror: Bjelkar och Balkar af furu och gran, från och med 81, om.
«God afton, Elin,» sade Bengt, som gått i förväg uppför trappan. «God kväll, du,» svarades kelet hviskande inne från den mörka förstugan; det lät nästan som en kyss; kysser han henne, tänkte Truls. Hon hade bara ett rum, inredt som alla sådana rum, men påfallande renligt. Elin var en mycket blond och mycket undersätsig flicka; hennes slätkammade och benade hår var nästan hvitt, och hennes tunga kropp nästan fyrkantig. Man kunde se, att hon nyligen kommit från landet. Bengt och Elin stodo i ett alldeles särskildt förhållande till hvarandra; det blef genast tydligt för Truls, som satt helt mållös inför detta under; han hade icke tilltrott sin vän att ha ett förhållande bakom allas rygg. Men, som sagdt, han blef nu aldrig rigtigt klok på sin vän. Denne behandlade den unga flickan med en öm hänsynsfullhet, som var så blygsam, att den nästan icke ens snuddade till öppen förtrolighet; och Elin såg till gengäld så genomlycklig ut som en flicka på sin första kärleksdag, beundrande, ängslig att kanske icke göra allt i lag, försigtigt sökande efter smekningar. De hade begge två tvenne älskandes hela förlägenhet och klumpighet. Bengt hade punsch, vin och läckerheter stående hos Elin, och hon serverade, i hvitt förkläde. Det fördes en ytterst anständig och stillsam passiar en timmes tid; klockan var inemot två, när de båda vännerna omsider bröto upp. Truls kände sig hungrig, och de styrde kosan nedåt till Laboratoriegatan för att söka komma in hos Per Månsson och få sig en bit mat. Det lyste ljus genom springan mellan fönsterluckorna; och just som Truls lade örat till, klang Bror Malms gälla skratt ut till dem, åtföljdt af en bränvinsbas’ räddhågadt ifriga hyssjande. «Malm!» «Är det du, Truls?» «Ja.» «Öppna, herr Månsson!» Bränvinsbasen brummade motvilligt, men dörren öppnades försigtigt, och de båda vännerna trefvade sig in. I hökeributiken suto spillrorna af gardet på disk och tunnor, åto press-sylta och korf och ost samt drucko bier direkt ur buteljerna.
Ett Rikets Ständers Utskott har nyligen uppgifvit att ett mantal kan draga ända til! 700 Riksdalers grundränta, då måhända grannens mantal är alldeles fritt. Svenska indelningsverket — visserligen af militärer berömd t såsom ett Carl XI:s mästerstycke — är lika så ojemn t. fördeladt. En betydlig del af Svenska jorden är derifrån alldeles eller i det närmaste befriad, en annan del genom augmentsräntor så understödd, att rustningen för stamhemmanet kostar intet, åter en annan del tillsvidare blott betungad med en relativt obetydlig vakansafgift, under det att för den öfriga delen indelningsverket utgör en börda, som tyckes vilja nedtrycka sin innehafvare i stoftet och som håller honom i beroende af den obetydligaste kavallerirekryt. Utan ringaste utsigt till lindring uti eller utjemnande af dessa bördor har Utskottets pluralitet nu tillstyrkt bevävingsynglingarnes förvandlande till soldater i ledet på ett sätt och efter sådana grunder, sorn ganska lätt kan göra de öfverklagade ojemnheterna ännu svårare än de hittills varit. Det är ingalunda osannolikt, att den, som förut har sitt hemman fritt från allmänna bördor, äfven kan få sina söner och drängar fritt från milirärtjenst i fredstid, och den, som förut bär en mer än tillräcklig andel af den allmänna tungan, får derutöfver lemna son och dräng eller sig sjelf till det allmännas tjenst i nio å tio veckor, och det under vårens för honom dyrbara tid. Redan första inrättningen af allmänna beväringen i Sverige med blott tolf dagars vapenöfning mottogs af Svenska folket med fruktan och missbelåtenhet, emedan allmogen trodde sig vara friköpt derifrån genom kontraktsvilkoren vid indelningsverkets upprättande. Utsträckningen till 30 dagars vapenöfning mötte i det Riks-Stånd vi tillhöra ett kompakt motstånd, men genomfördes af de tre öfriga Riks-Ståuden. Man försonade sig dock äfven med detta, emedan principen deri var allas lika skyldighet, och med denna princip troget tillämpad kan Svenska allmogen förmås till ansträngningar — som gränsa till det otroliga.
Revisorers Berättelser. loi Instruction fått sig bevakandet af Svenska Kronans fordringar i Finland uppdragit, uti Memorial den 2o Januarii innevarande år, hos Diretuiorien anmält, att Finska RegeringsConseillen långt förut hos Ryska Kejsaren hemställt, huru med Allmänna Magazinslnrättningens fordringar i Finland förhållas borde, men oaktadt flere på.3 minnelser , skall något svar och beslut derom icke erhållits; hvarföre GeneraiConsuln till Directionens pröfning öfveriernnat, om han icke borde värida sig till GeneralGouverneuren öfver Finland, med anhållan, alt vederbörande Embetsman derstädes måtte af Kejserliga Finska Senaten få befallning, att berörde fordringar indrifva. Directionen, som under den 8 sisth Maji till GeneralConsuln Bruncrona öfversändt de af honom för ändamålet begärde handlingar, med anmodan att, likmätigt den för honom utfärdade Nådiga Instruction, vidtaga sådana mått och steg, hvarJ igenom ändamålet snarast och säkrast kunde vinnas, har sedermera af GeneraiConsuln erhållit den underrättelse, att alla Fordringsbevisen och Handlingarne blifvit till vederbörande Fandshöfdingar i Finland öfverlemnade , med befallning, att om fordringarnes bevakande och utsökande i laga ordning föranstalta, samt att GeneralConsuln förmält sig sinnad, att till Kongl. Muj:t insända underdånig berättelse om förhållandet med hvad han i följd deraf trodde sig i underdånighet böra föreslå. Hvad vidare i detta ärende förelupit och tillgjordt blifvit, är Directionen icke bekant. Som, efter denna lemnade upplysning, en längre tid redan gatt förlorad, innan någon anj foa Riks. St. Revisorers Berättelser.
sorn, enligt fullrnagter eller constituorial för närvarande innehafva in deldta löner borde, till undvikande af tvetydighet, i stället för ordet ”enligt” sättas orden: ”i följd af;”—att ny lönereglering åtminstone för Laudl-Staten, med inskränkning inom nu befiutiige anslag, icke kan uppgöras, och att det vore orättvist att för enahanda tjenster å olika orter fastställa samma lönebelopp, samt slutligen, i fråga 0111 förändringens fortfarande, dels att den borde verkställas endast på försök, så alt den kunde återgå, om så funnes af nöden, dels att det borde uttryckligen stadgas, att någon ny förändring uti hvad, som nu åtgöres, icke utan Konungens och Ständernes gemensamma beslut må ega rum, samt att de till vederbörande Stater och Corpser anvisade anslagstillgångar icke må kunna rubbas.