Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Blicka vi nu från denna höjdpunkt ut och ned i den öfriga svenska Tidnings-verlden: så företer den allmänneligen en skepnad, som hade ärft, väl icke den politiska ohejden, men plattheten, osmakligheten, tölpigheten af den nyss upphörda ”Frihets-tidens” slutliga förpöbling. Gifves ännu någon älskare af vett, som drager i tvifvel nödvändigheten och nyttan af Gustaf III:s revolution: då råda vi honom till det – visserligen heroiska – botmedel, att göra sig bekant med 1760- talets tidningar och flygskrifter; för att rätt lära känna den anda, hvars oupphörliga stigande i förhetsning och förgrofning ändtligen under åren 1771 och 1772 uppnådde sin yttersta gräns. Om jag hänvisar blott till några på måfå framdragna ur högen, t. ex. Den förklädde Argus (1761), Den nya Svenska Argus (1767), Den Oveldige Granskaren (1767), Myssan (1769), Argi Tidningar (1771), Harlequins-Tröjan (1771), Tornväktaren (1772), Stockholms Sqvallerbytta (1772), Gå På! med gensvar: Håll och Stå! (1772), Ur vägen, ur vägen allt Pillerpack! (1772), Vet hut och skäms (1772), Karbasen (1772), så har jag kanske ändå, till större delen, förbigått de allra-sämsta; fastän de dåliga härmningarne af den ton, som Dalin sökt anstämma i Sveriges periodiska litteratur, äro lika många intyg, huru djupt denna ton var förstummad. Men redan de nämnda torde skänka ett mer än tillräckligt lystmäte. Uppdykandet ur en dylik mörja kunde blott ske långsamt. Väl får man i de tidningsblad, som framkommo under sakernas nya ordning, det nöje, att slippa se partioch riksdags-frågor (bland hvilka äfven åtskilliga moderna) afhandlas – ungefär så som de afhandlas ännu; men denna njutning är ock nästan den enda man af dem kan hämta.
Ami rall tets-Staterne hade tillskjutit endast 883 frdr, men Stadens öfriga innevånare hela återstoden, eller 6,361 frdr 16 sk., hvaraf Borgel skåpet ensamt utgjort 5,556 frdr; att fattigvården likväl, oaktadt detta tillgrepp af sina Capeder, i följd af tillgångarnas otillräcklighet, mäst successivt minska sina understöd, så att då till och med 1827 mellan 7 och 800 personer årli. gen njöto antingen underhåll eller understöd, lia deremot, efter denna tid, endast mellan 5 och 600 personer kunnat dermed förses; att för närvarande 665 njuta antingen dagligt underhåll eller blott understöd, inell att häraf ingalunda får slutas, att de fattigas antal förminskats eller att fattigvården för närvarande uppfyller sill bestämmelse, ty utom det att, i anseende till dess knappa tillgångar, det understöd som utdelas på långt när icke är motsvarande fattighjonens behof, bardet, vid anställda undersökningar, befunnits, att ett ytterligare antal fattiga och behöfvande inom Staden finnes af icke mindre än 792 personer» hvilka, oansedt deras behof, hittills måst lemnäs utan allt understöd, nemligen: Pauvres honteux ‘ „ , , 66 Ålderstigna, bräckliga och till arbete oförmögna 114 Arbetsföra, men saknande arbetsförtjenst ,210 Minderåriga barn .402^ Att likväl hvarken Liand dessa 792, eller de redan understödda 665 fattighjon äro inbegripna de i4o personer af Borgare-Classerna, som njuta understöd af Ivaline serskildta donations-fonder, bestående af Lundeska och Danielssonska Cassorna , till belopp den förra af 23,858 frdr 16 sk. och dea sednare af 20,617 frdr 17 sk. 4 r:st Banco.
Cederström har anfört alt rättsprincipen är ganska klar, och att man har att derefter sig rätta, samt att man sålunda ej kan löpa fara för missförstånd i detta fall; men den ädle Frilen har dervid helt och hållet förbisett den omständigheten, att den som begär ett lån mot inteckning i egendom kan sålunda komma i tillfälle att styrka, det en förut intecknad revers, ehuru densamma lyder å så och så stor summa, likväl i sjelfva verket ej gäller för mera än t. ex. £, i afseende på den afbetalning som pä reversen är skedd. Då lemnär jag mina penningar mot inteckning i samma egendom, under den subjecliva öfvertygelse att den omtalade reversen ej gäller för mera än hälften af den summa, hvarå den är utgifven. Sedermera åter skrifver reversinnehafvaren på att lån är lemnadt till inteckningens fulla värde; och på det sättet har jag, ehuru såsom näst eftervarande inteckningshafvare, öfvertygad om att jag egde full säkerhet i egendomen, likväl helt och hållet förlorat denna säkerhet. — Det är af vigt att sådana ömtåliga fall regleras. Det kan ske genom en lagbestämmelse, och det är derföre jag önskar att den måtte tillvägabringas, hvilket kan ske genom äterremiss af §:n, dä Utsk. deruti insätter några ord, som bestämdt föreskrifver huru härmed skall tillgå. Gr. Sparre: Den siste värde talaren förblandar helt och hållet tvenne saker, som från hvarandra äro skiljda. Den ena är intecknings-rätten, och den andra är fordrings-rätten. Den förra kan ej vinnas eller förloras annat än genom anteckning i domstolens prof.; men fordringsrätten angår blott förhållandet emellan gäldenärn och kreditor. Sker en afbetalning, så har kreditor ej rätt till större summa än hvad, som ej är afbetaldt; men intecknings-rätten eger han dock qvar gällande till dess fulla belopp, ända till dess alt anteckning om afbetalningcn skett i prof. — Dessa 2:ne saker böra ej förblandas. Något ytterligare stadgande om fordrings-rätt kan ej behöfva intagas i denna lag, som handlar blott om inteckningsrätt. Ilr Printzensköld:
Stånd och dels med afseende å Ståndet tillhörande individer, dagligen får uppbära, anser jag utgiften väl använd. Jag tror att Riddarhus-cassan kan bestrida denna utgift jemte den af Utsk. omförmälda reparation af taket och bibehållande af förlag För kommande penning,ebehof; men om också denna utgift förorsakade, alt någon af de öfriga utgifterna finge stå tillbaka, hemställer jag hvilkendera utgiften är angelägnare, antingen den till takets reparation, eller den som har afseende på bibehållande af R. o. Ad:s anseende. Visserligen är detta hus en vacker byggnad, sorn talar om stora minnen från en tid, då R. 0. Ad. hade högre anseende, än man nu vill tillerkänna detta Stånd; men jag tror, att det icke är rätt att mera vårda sig om templets yttre glaus än om sönerna till de män, som varit dess högsta prydnad. Jag frågar nemi. i allmänhet: hvilket kan anses rättare, att vårda sig om personerna, ellerhusen, i hvilka de bo? Jag kan med dessa tänkesätt icke annat än till alla delar instämma i Gr. Sandels’ reservation, och anhåller således om piopos. till afslag å Utsk:s betänk, samt bifall å det förslag Gr. Sandels i sin reservation framställt. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: Det allmänna missnöjet öfver det sätt, hvarpå Ståndet och dess förhandlingar blifvit behandlade i de allmänna tidningarna, hvilket yttrade sig, då denna fråga förra gången förevar, sätter utom allt tvifvel, att någon ändring i detta afseende är af nöden; men mig förefaller det, såsom det för denna riksdag vore •lämpligast att endast göra ett försök. Jag skulle derföre taga mig friheten föreslå, att Hr Landtm, behagade framställa propos. på bifall ä Gr. Sandels’ förslag, med den förändring, ätt det blott antages på försök under den återstående delen Deni Augusti. 33 af riksdagen.
More det ej ct slags misitroende til Hans Kongl Höghets omtanka, om wi i någon mätto förekomme Hans Kongl. Höghets beslut i denna del? och skulle det ej i närwarande ögnablick, äfwen i afseende pä de öfriga Sländön, wara ätföljdt af wigtiga betänkligheter? Ridderffapet och Adeln täcktes i betraktande bäras tilläta mig föreslä, at wi inställe alt beslut om con^Lill ptiond - manskaps upsättande genast, rutil desi Hans Kongl. Höghet sjelf behagat derom meddela Osi sin nädiga önskan: dä upkommer för osi bäde tilfällct och rättigheten at bestämma, hwad Rikets fredande och förswar af osi fordrar. Herr Z-iron och Landtmarskalken crindrade, at wäl ätskillige lAemoiialer öfwer detta ämne blifwit upläste och läge oafgjorde, men at om Ridderffapet och Adeln behagade, skulle han gora gi-o^osckion enligt Grefwe äo 1Z, Öarckies begäran. Uppä erbällit samtycke härtil proponsrLllHerr Landtmarffalken, at ingen fräga rörande upsättande af con5cription8 manskap til närwarande krigs fortsättande skulle bos Ridderffapet och Adeln förekomma, förr än Hans Kongl. Höghet Riksföreständaren sig yttrat, bäde om nödwändigheten deraf och medlen at anskaffa detsamma. Bifölls. ZZO Den i Jsunii. Friherre 8 rael von wolstein, LorlltL Luöviz;, fvrmältc sig hafwa glömt, at anhälla om propo8lt^on af Herr baron och Landtmarffalken det alla frågor, om andra Stånds inblandande bland Adelri, likasom i Präste ^tändst, mätte, säsom til sin grund origtiga förfalla. Ropades lTLrj.
Han säger, att han har tvenne grannar och om den ene, att " Ibland är han dyster och bitter och melankoliskt bizarr, ibland litet svärmiskt elegisk och sjunger ibland till guitarr. — Den andre är munter och lustig och bondsk och groft burlesk. För honom är sorg och bekymmer blott skrymt och skrock och fjäsk. Han grubblar ej alis, han skrattar åt lifvet helt sonika och hvisslar och sjunger och spelar på dragharmonika. Lyckligtvis är det ej något tvifvel om hvilkendera det är. som mest liknar författarens nutid. Om vi sålunda börja i kronologisk ordning med guitarrspelaren, så finna vi honom i de två mellanafdelningarne » Griller och grubblerier » och » Stämningar och stämningsbilder », i hvilka den af författaren antydda grundtonen är förherskande. Det är ej så alldeles nyss, som Orvar Odd skref dessa kvicka och bitande ord: » Det elegiska pjunket från fosforisternas dagar och de stagneliska malörts-grimaserna, hvilka ett ögonblick ' kommit i misskredit — tack vareNY LYRIK. Tegnérs friska uppslag —, passade nu på att, om möjligt, åter uppnå värdighet och ynnest; man började sålunda ånyo från olika väderstreck förnimma först en lindrig och halfkväfd skaldesuckan och matta mollackorder på lutan, därefter, då det visade sig, att en och annan öm själ dock lyssnade härtill, en allt starkare och starkare skaldegråt; ändtligen blef det fullkomligt skaldetjut med ackompagnemang af gnisslande toner öfver hela den vemodiga sittrans alla samtliga strängar. » Jo, man har nog haft denna skaldernas klagan öfver världens bisterhet i många former — saken har emellertid varit densamma. Bet är ej blott i våra dagar » lifsglädjen » har felats, fast den fordom hade ett annat namn. Kellgren kallade denne främling under namnet » sällheten » och ropade till honom säg, hvar döljer du dig, bor du i klippans sköt o. s. v.
Hr af Dalström: Då jag för en timme sedan anmälde mig att tala, var det egentligen för att besvara vissa anmärkningar emot det anförande jag i detta ämne afgifvit; men jag har sedermera funnit, att flere värde talare upptagit samma anmärkningar och grundligen besvarat dem. Jag vill således i afseende på frågan, huruvida lotteri-inkomsten är en ordin, statsinkomst, endast citera Hr CederschjöIds grundliga utveckling deraf, i hvilken jag fullkomligen instämmer. Det har likväl af en värd talare, sorn genast gjorde anmärkning vid mitt anförande blifvit yttradt, att det visserligen icke varit StatsUtsk:s afsigt att föreslå Ständerna att höja de ordin, skatterna, utan blott att förminska dem; men jag anser i den händelsen, att StatsUtsk. ofullständigt och ganska oförsigtigt uttryckt sin tanke, emedan Ulsk. yttrat och genom votering afgjort , att R. St. kunde förändra de ordin, statsinkomsterna, utan att Konungens sanction dertill behöfdes. — Äfven har det blifvit af samma talare anfördt, att icke Ulsk. gifvit anledn. dertill, alt Ständerne ej borde begära Konungens sanction i förevar, ämne eller i afseende på Nummer-lotteriets afskaffande. Det förefaller mig dock besynnerligt, om icke en sådan slutsats skulle kunna dragas af StatsUtskts utlåt.; ty jag tror att Ut.sk. nerligen då jag finner, att Utsk. hufvudsakligen följt hvad vid föregrde riksdagar blifvit yltradt om Nummer-lotteriets afskaffande, och således nogsamt haft sig bekant hvad dåvar. StatsUtsk. hemställt, isynnerhet som största delen af utlåt, är afskrifven ur ett sådant afgifvet utlåt., men Utsk. icke derjemte velat afskrifva sjelfva slutföljden, eller att Ständerne, i händelse de bifölle Utskts förslag, borde hos Konungen begära nådig sanction.
Riksdag framställt enahanda förslag, har detsamma blifvit af nämnde Riksdags Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott alstyrkt, dels pä grund af enahanda skäl, som berörde Utskott åberopat emot de af motionären föreslagna ändringar i 5 §, d<ls ock emedan Utskottet ansett någon tvekan om rätta tillämpningen af denna § icke skäligen kunna uppslå, så att den äskade förklaringen ej heller vore af behofvet påkallad; — och då motionen sålunda blifvit vid en föregående Riksdag på uppgifne skäl afslagen och motionären ej sedermera visat att några olägenheter af ifrågavarande §:s nuvarande lydelse uppstått, hemställer Utskottet att motionen i denna del må, jemväl innevarande Riksdag, utan afseende lemnäs. Slockholm den 22 Maj 1857. R e .v e r v a tio ne r a) af Herr Lallerstedt, som i anledning af Utskottets beslut i fråga om ändring i 7 § yttrade: "Lika gammal som rättmätig, är den klagan, att i vårt laud Presterskapets tid är så upptagen af verldsliga bestyr, att den andliga verksamheten, hvartill det hör manas af sin egentliga embetspligl, måste eftersättas; och endast af denna anledning skulle jag vara benägen att omfatta detta tillfälle för att tillstyrka upphörande af Pre sterskapets sjelfskrifvenhet till ordförandehefällningen i sockenstämma. Men härtill kommer ali, pä sätt den ene motionären, Herr Hesselgren, anmärkt, för en fruktbärande utveckling af kommunalväsendet det är alldeles nödvändigt att ordlörandebefaltningen vid sockenstämma, der församlingens vigt i ga s t e kommunala angelägenheter afgöras, genom fritt val uppdrages åt den person, som dertill företrädesvis eger erforderliga egenskaper, hvilka icke alltid äro att finna hos själasörjaren. Enligt nu gällande Författning kan Kyrkoherde i sin egenskap af ordförande vägra begärd sockenstämma icke blott af enskild ledamot inom församlingen, utan till och med af sockennämd och magistrat. Af en sådan magt i ordförandens hand, såvida man vill anse den nödvändig, följ er ovilkorligen, alt han hör genom val tillsättas.
Län, om nedsättning och likformighet i postportot; 31 :o Olaus Eriksson och Tobias Lind från Götheborgs och Bohus Län, om anställande af en provineial-läkare för Sunnervikens fögderi jemte Qville härad af Bohus län; 32:o Per Nilsson från Christianstads Län, om reglering af de å Kongl. Skeppsholmen befintlige boställslägenheter; 88 Prot.-Utdrag den 30 December 1830. 33:o Jöns Månsson från Malmöhus Län, om anslag af allmänna medel lill gratifikation ät f. d. Landsfiskalen H. ./. Laurell: 34:o Lars Olsson frän Stora Kopparbergs Län, angående beviljande af statsanslag att användas till bestridande af kostnaderne i och för rifning af Gråda kanal inom nämn de län: 3-5:o J. G. Wasmuth från Stockholms Län. om Fredriksborgs fästningsverks användande vid byggande af Waxholms fästning: 36:o Densamme, om förändring af sättet för landtmätares atlönande: 37:o Tobias Lind från Götheborgs och Röhus Län. om Kongl. Bibliothekets förflyttning till Hessensteinska huset: 38:o Erih Carlsson från Stockholms Län, om beviljande af ett räntefritt lån å 4,000 rdr banko åt Häradsskrifvaren P. I. Odman; 39:o Per Edén från Wester-Norrlands Län, om anslag af allmänna medel till väganläggning inom Hafverö Socken i Medelpad]: 40:o Lars Olsson från Stora Kopparbergs Län, om anslag af allmänna medel till Landshöfdingars disposition för fångars vård till förekommande af ökade fångtransportkostnader; 41:o Densamme, om beskattning å så kallade siktverk m. m.: 42:o Erik Kristensson från Götheborgs och Bohus Län, om förhöjning af lönen till Sekreteraren vid General-landtmäterikontoret; 43:o Tobias
På ett annat håll hvilar den redan slaktade fisken på sina isbäddar, väldiga metallglänsande laxar, gösar och gräddhvita sjötungor. Höga berg af ännu obrutna ostron vänta sin tur i en afdelning, där tvänne ostronbryterskor med skicklig hand utöfva sin konst. I » glaccrummet » snurra glacemaskinerna rundt under ett par drängars kraftiga näfvar. » Köttboden » ensam ger interiören af en hel, storstadsmässig slaktarbutik. Här stå vågarne, på hvilka allt köttet väges, omedelbart som det levereras, för att sedan hängas upp längs väggarna, där blodröda kreaturshalfvor och små blekfota spädgrisar deVi kasta i förbifarten en indiskret blick in i betjäningens rymliga och trefliga matsal, där de till öfver ett hälft hundratal uppgående vaktmästarns i olika lag intaga sina mål, och bakom hvilken bekväma toalettrum för desammas räkning finnas inredda. Vi beundra en amerikansk knifskurningsmaskin, som hos hvarje husmoder måste insnurra den billigaste öfvertygelse om transatlantiskt uppfinnargeni; vi afprofva en hiss för matvaror, som på en gång kan kila upp med 700 kilo, alltså ett ganska ordentligt » skrofmål »; och så öfverantvardas vi åt en snäll fröken, som för spiran i den s. k.: - konservkammaren ». Här breda » kolonierna » ut sina skatter, här doftar frukten, här blinka konservdosorna, här trona sylter, gurkor och pickles, här stapla sig ägg, bröd, ljus, tändstickor upp till takhöga monument öfver sin egen förträfflighet och oundgänglighet. Och förbi maskinrum, snickarbodar och tombuteljkällare föras vi, nu nästan viljelösa, genom nya gängar och trappor för att pröfva våra domnande nerver gent emot en sista, öfvevväldigande sensation. Hvilken hittills odrömd värdighet besitter väl den kvinna, som nu välkomnar oss midt i en omgifning af skyhöga drifvor? Mattor och Gardiner m. m., m. m. Drottninggatan 45, 1 och 2 tr. af Största urval verkställes af goda modeller och uti olika stilarter.
Val till ledamöter i första kammaren verkställes i allmänhet å den tid, som för val till andra kammaren i § 12 morn. 1 är bestämd. 3:o Riksdagsman i första kammaren, som vid riksdags bör - 420 Den 9 December. jan sin befattning icke 6 år innehaft, må dermed till riksdagens slut fortfara, ändå att under tiden 6 år från valet förflutit. § 17. Val af ledamöter i första kammaren förrättas med det undantag, hvarom i § 15 mom. 1 säges, så ofta ledighet uppstår, äfvensom då Konungen förordnat nya val. § 18- Vid val till ledamöter i första kammaren skola de enligt § 15 mom. 2 a. och c. samt mom. 3 valberättigade, som äro utom valorten boende eller hindrade att vid valet personligen sig infinna, ega att insända valsedel, hvilken, för att vara giltig, skall upptaga namn på så mångå valbara män, valkretsen har att välja. Sedeln insändes förseglad till valförrättaren med påskrift: »N. N. röst vid det riksdagsmannaval till första kammaren, som enligt Riksdags-Ordningens mom. — —, inför N. N. förrättas den månad år ;» Och skall påskriften vara bestyrkt af Domhafvande, Prest eller annan embetsman i den ort, der den väljande då vistas. § 19- För den, som blifvit till ledamot i första kammaren utsedd, utfärdas vid valförättningens slut fullinagt af den myndighet, inför hvilken valet skett. Fullmagten bör hafva följande lydelse: »Vid riksdagsmannaval, som enligt Riksdags-Ordningens § 15 mom. 1 (mom. 2 a (b, c)) (mom. 3 a (b)) (mom. 4 a (b)) blifvit den förrättadt i N. N. stad, varder N. N. härigenom befullmägtigad att för en tid af sex år från och med den 1 Oktober (till den 1 Oktober år ) vara ledamot af riksdagens första kammare, hvarom detta länder till bevis och fullmagt.» Ort och tid. d) Gemensamma bestämmelser. § 20. l:o
Deraf beräknas vanligen för krigsbruk 3 till 4 omgångar för hvarje nummer af den stridande styrkan, och skulle således för 73 bataljoner af BOO man, eller 60,000 man, endast efter 3 gevär för hvarje soldat, fordras 180,000 krigsdugliga gevär. Häruti är icke inräknadt behofvet för Gotlands nationalbeväring. De stora förbättringar infanteri-geväret under senare lider undergått, de flere gevärs-konstruktioner, som deraf varit föranledda, den mindre kaliber, som blifvit en följd af spetskulans och det refllade gevärets allmänna införande vid infanteriet, hafva vid svenska, likasom vid andra arméer, haft ett menligt inflytande på gevärstillgången, derigenom att äldre modeller blifvit till krigsbruk mindre användbara eller helt och hållet otjenliga. Härtill kommer ytterligare det ringa antal gevär, som vid våra faktorier årligen kunna tillverkas, och de sparsamma anslag, som till nya gevär kunnat användas. Vår nu befintliga gevärstillgång kan uppskattas sålunda: Infanteri-gevär, refllade med slaglås 71,870. » » » » nya, att levereras innan 1865 års utgång 13,000. 84,870. » släta, med slaglås 90,157. » » med flintlås, äldre, till största delen odugliga 52,147. 304. Refllade gevär äro till arméen utlemnade: Af 1854 års modell (upprefllade) , 30,700. » 1860 års modell, att användas af skarpskyttar 1,456. samt till Gotlands nationalbeväring 2,000. Summa 43,828, hvarjemte såväl arméens stam som beväringsmanskapet äro försedde med slätborrade exercisgevär med slaglås. Bland de refllade gevären äro endast 23,000, inberäknade dem som under året skola levereras, af 1860 års numera antagna kaliber, och deraf 17,000 kammarladdnings-gevär. Af de öfriga är flertalet, eller 37,442 stycken, af 1854 års modell.
Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten är ådagalagdt, huru Rector vid Hudiksvalls Skola är den ende Rector vid någon högre Lärdomsskola i Sverige, som har sig anslagne blott 100 tunnor spanmål i lön; huru detta förhållande tillkommit genom felaktiga åsigter vid Skolans tillernade förvandling till lägre Lärdomsskola, och sedan fortfarit genom långvarig glömska af löntagarens magtpåliggande befattning, dagliga skolarbete och tunga bekymmer för sin och de sinäs lifnäring; huru följden af detta olyckliga förbiseende varit, att Hudiksvalls Skola inom 6 år haft 4 ordinarie och 2 vicarierande Rectorer, och att den nuvarande, som den 1 sistlidne Maj tillträdde sysslan, redan sökt och vunnit förslag till ett ledigt Pastorat; och huru under dessa täta ombyten af läroverkets styresman undervisningens gång och disciplinens handhafvande nödvändigt måste lida — Allt detta är af den värde motionären klarligen framstäldt, af berörde Läroverks högste Ephorus, H. H. Erkebiskopen, vitsordadt, och af ingen för - Statssamt Allm, Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande , N'.o 42> 3 nekadt, men af Höglofl. sammansatte Utskotten icke, såsom mig synes, nog allvarligt behjertad!. I ihy fall hade en hastigare hjelp kunnat beredas, och Höglofl. Utskotten föreslå Rikets Ständer att genom en underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Maj:t i Nåder ville åt berörde Rector anslå en summa, motsvarande 40 tunnor spanmål, till lönefyllnad af det reservations-anslag, Rikets Ständer till Elementar-Läroverken och sådane partiella behof, som i afseende derå kunde finnas nödiga, å Riksstatens 8:de Hufvudlitel anvisat.’’ Af Herr P. O. Norin: ”Sedan Höglofl.
Du spanm 48 1rgn8port 7,100: 43 3^:r 8j)gnm. ei vunnit frgm^än», ligr 1843 g>8 Kevi8ion I^em8tätlt, om ietre ett 8tgt8-gN8lgA 8llutle liming ä8lig8, 8ä tillräoliliAt, gtt gtmin8t0ne en tfimeritilön i IiÖA8tg I^ärgre-Argäen vilt 6^mng8ier oel7 8liolor mä för livgrje 8tift, när lzeliof clergf^öre? eller eZue limeriti-foncler gntin^en gllclete8 8gling8 etter gro otillrgelili"6, linnng 6ergf ertlgttg8; liörgncte ctettg gn8lgA, om clet näzot är etter i nä^ot 8tift blifvit o6i8^onergdt, kitt ett lotjgnlie är re8erverg8 ocli lemng 8ictrgA till näAon AgnZ 8gtlngcte, glltiä otillräeliliAg, Viesriigrt'vo3en, när till gl^Iieä me3 fult ^en8ion ännu ietie kerättiAgcte oräingrie tärsre mä8te gf Zitting 8>ig1 permitterg8 oell ofta telle törmä utborg, — gillris Ilunng ätäA»g8,>—större grfvoäe tilling Viegrier, än ^ gf clen förut NOA otillräcliliAg tonen. lilivgcl 8^8tem för etter toränltrinA gf I^lementgr-I^groverllen, 8om liommer gtt f>e8tämmg8, lrlifver ett 8ää»nt gn8lgA gf liöA8tg vi^t, oell I^onZI.
Så emeblertib betta öfabe anflag är på bet h°g(la af nöben, torbe Äongl. 93iaj:t nu förnpa Sefj Slåbiga pro* pofition om anwifanbet beraf, Ijwaban bet här utföreS meb 2,506: 32. 2:0 Armens epccrctce oel) wapenöfningai’. ”Utom ben tillgång, 3)töteé*pa(jev>otnnce*afgiftcn lemnar, äro för öfrigt inga anbra mebel anwifabe till Snbclta TfrmenS cjcccrcice, än för ®rcercice-©q»a< broner 22,000 9t:br årligen. Enligt af ®entral 2fbjutanten för 2(rmen för-' fattab fullfiänbig utrebning och plan i affeenbe å Subelta Slegimenterneé wa* penöfningar, (Tulle härtill crforbraé färfTilbta @taté*anjlag: för Snbelta 2lrme'né allmänna wapenöfningar 85,000: tillöfning i anflaget för Qfycetcice-'©qoabronerne 17,000: för