Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den sålunda föreslagna förändrade rubriken bör otvifvelaktigt, såsom mera omfattande, gifvas företräde framför deni gällande taxa upptagna; men då numera äfven i handeln förekomma flera slag Band med inväfd Gultapercha eller Cautschuk, hvilka, om ock någon del deraf utgöres af Silke, likväl icke ega högre värde, än de under rubriken andra slag inbegripne, har ock Utskottet funnit alla så beskaffade Band böra till samma rubrik hänföras. Som Utskottet tillika inhemtat, att både den nu gällande införsels-tullen, 1 R:dr, och den vid sista riksdag till 40 sk. föreslagna, betydligt öfverstiga 25 % af varans verkliga värde, hvilket icke uppgår till mera än 2 R:dr 32 sk. skålp:det, i förhållande hvartill den vid 1847 och 1848 årens riksdag ifrågasatte nedsättning på en gång från 1 R:dr till 24 sk. dock måhända vore alltför betydlig, samt den i Norrska taxan stadgade införsels-tullen, 32 sk. skålp:det, deremot innefattar en lämplig medelväg vid tullsatsens bestämmande, hemställer Utskottet, att rubriken: »Bomulls-, Ylleoch Linne-band» förändras till: Bih. till R. St. S Sami. i Afd. 2 Häft. 2 10 Bevillnings-Utskotlels Betänkande, N:o 3. Barome trar. Beck. Bevillnings-Utskottet Ben, Eljen-. Bildhvg geri arbeten. Blecksla gare arbeten. Blommor, delar af artificiella blommor. Band, andra slag, derunder inbegripne sådane, hvari Guttapercha, Cautschuk, eller likartade ämnen ingå; och att införsels-tullen härå hestämmes till 32 sk. skålp:det.
M. gjorda inköpet af en tiieater, som det af tidningarne synts, för en köpesumma af 275,000 rdr, hvilket äfven borde ådagalägga, att K. M. ingalunda är i saknad af medel; men hvarvid man kommer till ett tankeslut, att den enskildte spekulationen torde böra ligga helt och hållet utom omfånget af den K. verksamheten. Uti det, den K. Proposm vidfogade Statsråds-protokollet yttrar Hr Finans-ministern: »Det är utom allt tvifvel att äfven för framtiden en lämplig förhöjning i det ordinarie anslaget är af omständigheterne påkallad, och detta bör icke finnas för någon oförväntad!, då man tager i betraktande, att den närvrde anslagssumman blifvit bestämd för fyratio år tillbaka, och att under tiden såväl behofven i allmänhet, som prisförhållanderne särskildt, undergått en högst betydlig förändring.» Den sednare perioden är redan af mig bemött. Hr Finans-ministern yttrar vidare. »Men tydligt är också att en dvlik permanent tillökning i hofhålinings-summan, så att H. II. 22 338 Den 11 Febrnari f. m. inkomsterne må komma att för framtiden motsvara ntgifterne, ej på långt när behöfver uppgå till så stort belopp, som det tillfälliga anslag, hvilket nu är nödvändigt för att under den nyss angilne perioden af fyra år icke allenast förekomma vidare underbalans, utan ock godtgöra de redan befintlige bristerne.» Dessa Hr Finans-ministerns yttranden synas mig innefatta motiverna för hans, till den K. Proposm uppgjorda förslag till första hufvudtitelns förstärkande; men de innehålla derjemte en så spetsigt anlagd utväg, att för framtiden hafva bundet R. St:r eller dess arftagare, i afseende å anslaget för första hufvudtiteln, att den samvetsgranne representanten icke kunnat låta ett så beskafiädt, möjligtvis ofrivilligt inledt förhållande undfalla sin uppmärksamhet.
THÉRÈSE. Se där är Antonio! Jag tyckte jag hörde gubben! Jo, han gick och hämta kaffebröd, sa' han! ANTONIO. 12 THÉRÈSE. den kan man inte ha' längre! Har han inte gjort det förut? Nej, vet ni, ANTONIO. där råttfällan klär dig inte. Du är så vacker i dag, Thérèse, men den THÉRÈSE. på den en hel månad och inte fått ett lif, men atätet är det hvar morgon. Har du sett till Mimmi då? ANTONIO. Och en sådan fälla till. Jag har nu betat och otid! Men i dag har jag verkligen varit skonad! THÉRÈSE. Kattfan? Den brukar då synas här i tid och kom ihåg att den som älskar mig, älskar Du skall tala vackert om de frånvarande, min katt! (Ställer råttfällan på bordet och tar upp ADÈLE (i köksdörren). ett tomt tefat under ifrån bordet.) Adèle! Adèle! Hvad befaller hennes nåd så högljudt? THÉRÈSE. ostkant åt dina råttor! Jag befaller mjölk åt katten min, och en ADÈLE. Det kan du gå och skaffa dig själf. Är det ett svar till hennes nåd? THÉRÈSE. 13 ADÈLE. skildt för att du visar dig för främmande med okammadt hår! THÉRÈSE. Det är svar på tal! Och du skulle ha sär tonio, gå och tala vackert vid tant Adèle så får du mjölk åt Mimmi. ANTONIO (dröjande). THÉRÈSE. ANTONIO (kort). THÉRÈSE. Har är ju bara gamla bekanta, och... An Nå, lyder du inte? Nej! spöt? Hvad är det för språk? Vill du smaka ridANTONIO. THÉRÈSE (bestört). Å hut! minna mig om min plats, min skuld och min svaghet? ANTONIO. Hvad är det! Hvad är det! Vill du på- min skuld och min svaghet. Nej, jag vill endast erinra dig om min plats, ADÈLE (tar mjölkfatet). öfningar ni företar er! Var sams nu så skall
Man late ock härvid komma i betragtnnde: att, 0111 det är onekligt, att personer kunna finnas sorn med ypp gliet och oordning i sin lefnad eller vågsamhet i företag och vårdslösad tillsyn vid näring eller rörelse, förena medvetande af en fullkomlig brist på utvägar, att rätta det ojämna i deras vacklande mer och mer eftertänkliga ställning; som antingen dåragtigt hoppas, alt genom en slump blifva hulpne ur deras brydsamma belägenhet, eller fräckt hysa den mäst ihärdiga bekymmerlöshet för det öde dem väntar och de följder, som deraf kunna uppstå, det ock är äfven så visst, att sådane gifvas, hvilka, med lika anledning till egen förebråelse, likväl ega en i deras omdöme grundad öfvertygelse, att icke förtjena andras; Sådane, hvilka dels med påräknande af förmögne Föräldrars eller Anhöriges frikostighet eller andre fördelar , Konungens Nåd. Propositioner. '951 dels ‘1 förtroende till pröfvade vänners biträden, både lifligt önska och roed skäl förmoda, att de, med rättelse af begångna och djupt ångrade oförsigtigheter, skola redligen kunna ersätta hvad för ögonblicket i deras tillgångar brister. Ingen tvekan kan uppstå, att ju emellan desse tvenne klasser af förstörare eller vårdslöse Gäldenärer finnes en betydlig skillnad; Och jag vagar tro, att det är endast åt den förre af dera, sorn Lagen bör syfta med en bestraffning, hvilken ett uppsåtligt gäckeri med Borgenärers förtroende, men icke ett ungdoms oförstånd, eller felslagne billige förhoppningar rätteligen förtjena.
»Pepita är sjuk», sa jag helt kort, ty 20 års studium hade lärt mig, att kunde man ta honom på något vis, så skulle det vara genom att gå rätt på saken. »Hvem är sjuk, säger hon?!» »Pepita.» »Apan! »Jaha — just hon!» Han reste sig upp och stirrade på mig med de små hvassa ögonen, under det att det tunna håret reste sig som hvitglödgade taggar kring det blodröda ansiktet. »Nåå — —» sa han höfligt — ja, nästan fogligt, (Gud, han var höflig, med! Då var han i sitt presis allra värsta lynne!) »hvad kan jag göra åt det högst intressangta fallet? Rösten lät alldeles silkesmjuk. Men nu var det alldeles slut med mig. Jag tyckte det var så rysligt tänka, att medan han låg här och kokade ihop sig till fullt ursinne, så låg kanske ett litet vänligt och tillgifvet väsen hemma och dog af brist på hjälp, att jag rent gaf tappt. »Kära doktor», snyftade jag och drog fram näsduken, »nog vet jag, att doktorn inte sköter apor — —» »Hur fan vet frun det?» röt han till, så jag hoppade en half aln högt i luften. »Men hvad gör det hvad man sköter», fortsatte jag, gående blindt på, fast rösten var allt otroligt svår att få bukt på, »bara det är någon som skänkt en annan människa glädje — och det har hon — och — och — doktorn — vet — inte — allt — hon varit för mig — och för Ruffen — fast jag tog miste — på honom och henne i början — men det rådde hon inte för — och inte rår hon för häller — att hon inte har hunnit bli riktigt färdig som människa utvändigt — för invändigt är hon då den riktigaste människa som finns bestämdt — och — nu vill doktorn — att vi ska lå-åta en veterinär — ta-a lifvet af henne — nä-ä-r doktorn — finns, som är så utmärkt skicklig i yrket!» »Ha ha ha!» klunkade det i ytterrocksbyltet. »Frun är ta mig tusan dyrbar! Ha — ha — ha! Åh, så skönt att få skratta! Joo ni, rackare, ni!
Äterremist af Statssamt Oeesnomi^-Utffottens betänkande om Magazins-inrättningen. B.fall till den sednare delen af Stats-Utskottets pä remist och äterrcnust afgifne uckätanden, angäende ej mindre ckostnad-n ä tryckningen af Riks-Standens Protc-coller med det sa kallade Bibanget, än Riks-Ständens och Utskottens kostnader ä strifmaterialier, ljus och wed, m. m. Men hwad den förra delen deraf anginge: beslut att tryckningen af Bonde-Ständets Protocoller och Bihanget till alla Ständcns Protocoller för innewarande Riksdag borde bestridas af Stats-Werkct; hwadan ock anmodan till Stats-Csntoiret att medel härtill foresta.
Presidenten sökt och undfått samma Lån, icke voro inrättade; Och som de vilkor, Presidenten i afseende på Lånets erhållande, skall förbundit sig att iakttaga och under hvilka detsamma, efter Revisorernes tanka, borde anses beviljadt, följagtligen icke skulle blifvit uppfyllde, hade Revisorerne ansett sig böra anmärka detlft förhållande, till den åtgärd, som Rikets Högloflige Ständer i anledning deraf, kunde finna lämplig. S t a ts-U t s k o l te ts Betänkan den. 551 Kongl. Commerce-Colleginm liar , uti dess efver Revisorernes ifrågavarande berättelse, afgifne underdåniga Utlåtande till Kongl. Maj:t i afseende på detta Lån hufvudsakligen yttrat, att enär, uti Kongl. Maj :ls Nådiga skrifvelse om samina Lån af den 5 Februarii 1817, hvarken någon tid blifvit bestämd inom hvilken Presidentens tillämnade inrättningar borde vara bragte 1 fulländadt skick och ; behörig gång, eller i öfrigt Kongl. Collegium fdreskrifvit något annat att iakttaga, än de vid Lånet fästade vilkor af nöjaktig säkerhet, återbetalning på tio års tid och erläggande af tre procents ränta: hade Kongl. Collegium ej funnit anledning lill någon des«6 tillsyn huru fort eller på hvad sätt Presidenten verkställde de inrättningar, för hvilka han uppburit lån. Nu mera har likväl, enligt hvad Utskottet af Revisorernes berättelse af 1822 inhemtat, Kongl. Maj:t, efter det Kongl. Commerce-Colleginm, på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, dels undersökt hvilke och hurudane anstallter till förenämnde Fabrikers inrättande blifvit vidtagne, dels ock infordrat Friherre Edelcrants’s arfvingars bestämde yttrande, huruvida och inom hvilken tid de voro sinnade, att bringa samma fabriks inrättningar till 55a Stats-Utskottets
Ståndet i fråga om de olika besluten, rörande chartering å caracters-fullmagter, gjorda inbjudning, i följd hvaraf le voterings-propositionen ansågs komma alt förfalla; i öfrigt vidblef Ridderskapel och Adeln sina fattade beslut, och godkände såväl de föreslagna voterings-propositionerna, som Utskottets yttrande, rörande be.Auten om förbättrade eonlroller öfver Chartas-Sigillatae Förordningens efterlefnad. S. D. Gillade Ridderskapet och Adeln Bevillningssamt Allmänna Besfärsoch Ekonomi-Utskottens den i4 dennes på bordet lagde Memorial, JNbo 14, i anledning af återremiss samt Rikets Ständers i vissa delar fattade beslut, rörande Utskottens uti Memorialet, N:o 12, framställde förslag till sammanjemnkuing af Riks-Ståndens skiljagtiga meningar, angående grunderna och vilkoren för Bränvins-bränningens utöfning samt afgifterna derför. S. D. Å nyo föredrogos och biföllos Stats-Utskottets den ao sutlidne Mars och den 3 denne* på bordet lagde Memorial och Utlåtanden : N;o 454, angående de i Regerings-formens C3 §. föreskrifna Creditiv-summors belopp; N:o 456, angående föreslagna åtgärder lill minskning i Carlscrona stads utgifter för Presterskapets aflöning, m. m; N:o 460, i anledning af väckta motioner, angående förhöjning i anslaget för Tullverket och Tullbevakningens förstärkning. S. D.
Vore det nu Banken, som lånat de deponerade medlen, men i stället nödgades utgifva en lika summa för kreditivet, så är det ju klart, all han derigenom föranlåles till Riksg:skont. betala ränta på sina egna penningar, förutan hvilka Riksg:skont. varit nödsakadt aU återtaga sitt lån och Banken befriats från ränta derpå. Det vore ju i sanning för Banken en förträfflig liqvid mellan honom och Riksg:s-kont. Hr Lefrén förklarade sig häruti instämma. Då nu öfverläggningen i della ämne förklarades vara fulländad, blef Utslcs i förevar, mom. af 12 § afgifna utlåt, af R. o. Ad. bifallet. §§ 13 och 14. Lades lill handlingarne. § 15- Mom. 1. Ang:de en emot Bankens Undershjrelse gjord anmärkn. Lades till handlingarne. Ang:de en emot Banko fullmäktige pä grund af Banko-reglilets 3 § framstuld anmärkn. Bifölls. Ang:de en emot. Banko-fullmäktige med åberopande af Eanko-reghtets 63 § gjord anmärkn. Hr von Hartmansdorff:
Be» swärsoch Oeconomie-Utstottets utlätande om underdänigt öfwerlcmnande ät Kongl. Majit, att efter Rikets behof göra jcmkningar i Sjötulls-afgifterna ä inoch utgäende waror, Z75. angäende Stats-Utfkottets yttrande i afseende pä gjorde anmärkningar rörande den Swensta Acadcmien pä Staten förWitterhcren och de fria konsterna anflagne Summa, S75. rörande Riddarhus-Utstottcts tillstyrkande om fullbordande af Friherre kcllr lUllbinZs buste samt om en medaille öfwer framl. Lagmannen 6. O. OMsncreiwr, 576. — rörande Bewillningssamt Allm.
Vid nu skedd föredragning af StatsUtskottets Memorial, N;o 315, i anledning af skiljaktiga beslut i några delar af Statsregleringen, gillades de deruti föreslagna VoteringsPropositioner, med undantag åf den fjerde, som ansågs böra förfalla, i följd af det beslut, som Ståndet nu fattade, att sig förena uti Högloflige Ridderskapets och Adelns samt Hedervärda Bonde-Ståndets yttranden om närmare bestämmelse, att ersättningen till Landshöfdingen i Kronobergs Län för indragning af den honom anslagna dagsverksskyldighet af Inhyseshjonen i nämnde Län, då denna ersättning upphör att till bemälde Landshöfding utgå, skall i fonden för Landshöfdinge-Iönernes reglerande intagas. S. D. Efter skedd föredragning af Expeditions-Utskottets Memorial, N:ö 207, med förslag till jemkning i Riks-Ståndens olika beslut, rörande anslag till Utskottets renskrifnings-kostnader, biföll Ståndet det af Expeditions-Utskottet föreslagna senare alternativ, hvilket innefattar tillstånd för Utskottet att från de öfriga Utskottens Cancellier reqvirera och erhålla Skrifvarebiträde. S. D. Föredrogs Stats-IJtskottetS Memorial, N:o 317, angående Riks-Ståndens beslut i fråga oin beräkning af Taffelpenningar för vis - Fröt. Utdrag den i Nov. 1829. sa Embetsman; och fann Ståndet för godt att vid hvad Utskottet häruti anfört låta bero. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets Memorial, N:o a80, rörande Creditiven enligt 63 §. Regerings-Formen, blef detta Memorial, på grund af dervid gjorda anmärkningar, återremitterad,. S. D. Då nu å nyo föredrogs Bevillningsutskottets Betänkande, N:o 5t, angående Herr C. F. Lundmans motion om upphörande af Städernes Salu-Accis, blef detta Betänkande af Ståndet bifallet. S. D.
» sade jag sorgset, ty det föreföll mig, att det blef intet till öfvers för henne själf. » Tillfredsställelsen! » svarade hon, och hänförelsen lågade i hennes ögon. Men jag svarade icke, ty jag kunde icke inse, att en tillfredsställd fåfängas tomma fröjd kan ersätta kärlekens oskattbara lycka. Nu var det hennes tur att gripa efter min hand. » Ni förstår mig inte, ni ogillar mig. men kan ni då inte förstå. sången, sången! Jag vill ut, jag måste ut, o m också. » Jag drog henne sakta intill m i g: » Stackars barn! » Hon lutar hufvudet mot min axel och gråter. » Ja! Jag håller af dig, det vet du! — Men om jag skulle dö inne i skogen hos dig? » Jag gör våld på mig, jag ger henne lös och skjuter henne ifrån mig. » Så res, res — j u förr dess bättre! » en nyutsprucken blomma. Just vuxen och ännu så omedveten om världen och dess ondska, att det tjusade mig. Och så var det också detta, att jag vid hvarje nytt sammanträffande mer och mer kände både behaget och behofvet af en kvinna. Och kanske icke minst inverkade på mig den tydliga beundran, det omedelbara förtroende och den gränslösa tillit, hon skänkte mig. Som en skör, bräcklig liten tingest att skydda och vårda föreföll mig detta barn. Våren kom och gick, sommaren likaså. Ä n n u motstod jag frestelsen. Men när höststormarne svepte kring prästgårdsknutarne, susade i de höga furorna rundt omkring, slet och pep och hven, då blef mitt ensliga, Aren gingo. Det blef vinter och sommar många gånger om. Då och då kom där ett tunt bref med många stämplar. I första ögonblicket kände jag då alltid en så häftig smärta, att jag ville kasta det oläst på elden. Men jag betvang mig alltid och läste det. Ja, i själfva verket voro de mina enda ljusglimtar, dessa bref. Innerst närde jag liksom ett hopp, ett vansinnigt, dåraktigt hopp, som jag knappast ville klargöra för mig själf, lika litet som jag ville förödmjuka min stolthet genom att erkänna den bittra missräkning, jag ständigt led. G. FLORM.-M FOTO. A.
Men sedan wahru-priseryc Md. tiden, stigit, och Kprkornes hehofwcr som en följd deraf blifwih ökade; sä och pä het ytt hwaiken Allmogen mätt? tikfogaL för stort libande, eller Kvrkornes inkomster förmindstas, blcf ge» yom I?Z4, och 1759 ärs Kongl. Resolution pä All» mogenPelwäc och 1766. ärs fdiksaring pä Prästersk> pets Bcswär» stadgadt och bestämdt, att Allmogen i Blekingen bör, sä wäl uti ond som god tid, lösa deras Kprko-Tiondc tApannemäi efter utsatt och bestämdt pris I N:d. 18 still, tunnan Wg och I R:d 8 skill, tunnan Ky.rn; och till sä mycket större säkerhet uti inkom-. stcrS och rättigheters crhällande skall beha medel i Kyrkans räkenskaper ärligen utföras, hwilka i Kongl. Kam-„ mar-Collegia äro b c fin t lige atf för hw.ar och, en bese. Allmogen i Bohus-Län har, i följe af Kongl.. Resolutionen 1770 samt Kongl, Brefwet den 5 Maji 4779 och s October 1786, crhällit fastställelse pä ätNjutande af detta Läns urgamla bruk och rättigheter, att i ond och god tid fä lösa denna deras Kyrkors, Tionde med 44 still.
Detta, samt obehaget att öfverallt och vid aila tider pä dygnet vid besöktare platser, vid trapporna till restaurationer och flerestädes, ja äfven vid embetsverken, anträffa dessa olyckliga varelser, mcsladelen beslående af ynglingar och barn, förqväfva så småningom allt medlidande ; och i stället alt delta elände skulle mana till välgörenhet, åstadkommer del oftast endast vämjelse och kallsinnighet för dessa olyckliga likar. Allt synes mig derföre tala — ja, ropa högt för inrättande af arbetshus och räddningsanstalt»!', särdeles för barn och yngre personer. Mycket vöre visserligen ali tillägga; jag inskränker mig dock lill hvad jag haft äran yttra, samt yrkar återremiss af denna punkt, lill vinnande af bifall lill understöd från Statens sida för särdeles den i bufvudsladeu befintliga räddningsanstalt för fattiga, vanvårdade harn. Gr. Posse, Fredr. Salomon, anförde skriftligen: SlalslJtsk. har uti dess afgifna betänk, ej funnit skäl tillstyrka bifall å någon af de motioner, som äro gjorde om anslag till räddiiingsauslalter för vilseförda och vanvårdade barn. Jag hade önskat och hoppals eu motsatt åsigt hos II. Ulsk. gjort sig gällande. Månne ej tidpunkten är inne, dä man genom en moralisk kraft börsöka motverka den brottslighet, som tilltager, och det fångantal, som snart genom siu underhållskostnad skall mängduhbla skattebidragen? Man har anfört, all Staten ej hörde öfvertaga den pligt, som åligger föräldrarne eller, vid deras oförmåga, communen; men emot denna åsigt vågar jag anföra, alt, då man vill sak, mäste man underkasta sig medlen. Jag är ganska säker H. Utsk. med mig delar önskan alt förbättra den dass af nationen, som mest är utsatt för vådan, att genom sin brottslighet blifva Statens tunga; men huru skall delta mål vinnas, om ej början sker i de år, dä intryck ännu gc - Den 6 November e. m. 101 nom religion och uppfostran kunna bibringas.
I anledning af Jakob, Lindbys motion få Utskotten upplysa, att på Gottland hemmanens egor i allmänhet hafva spridt läge samt flerestädes äro sammanblandade med andra hemmans egor, i följd hvaraf den uti 1 § af nu gällande stängselförordning utstakade grund — eller att, då by eller enstaka hemman gränsa till hvarannan, hägnadsskyldigbeten utgöres efter förmedladt hemmantal — föranleder stor orättvisa i så måtto, att ett helt hemman med en mindre egovidd, såmedelst får, då det möter ett mindre, äfven om detta sednare till areal vore lika stort med det förra, vidkännas ett betydligt större bägnadsbesvär. För afhjelpande af ett dylikt missförhållande är äfven, enligt Utskottens åsigt, lämpligt att, på sätt uti de af motionären omförmälda by-ordningar skall blifvit antaget, hägnadsskyldigheten fördelas till hälften på hvardera af hvarannan angränsande egor; men Utskotten kunna dock icke biträda motionärens yrkande om antagande såsom lag af nämnde stängseldelningsgrund. Det måste nemligen härvid tagas i betraktande, att den från äldre tider på Gottland brukliga och ännu fortfarande egoblandning måste småningom upphöra, sedan det hinder, som hittills mött för de spridda egolotternes sammanläggande genom laga skiften, blifvit undanröjdt genom de i sednare tider vidtagne åtgärder till bildande af lämplige skifteslag, i saknad hvaraf laga skiften i allmänhet icke kunnat derstädes anställas; och enär, i samma mån egorna hinna sammandragas, anledningen upphör till användande af den utaf motionären förordade stängseldelningsgrund, torde dess begagnande i vidsträcktare måtto, än som genom öfverenskommelser emellan jordegarne kan tillvägabringas, ej heller böra befordras. Utskotten få, i följd häraf, tillstyrka, att motionen icke må till någon åtgärd föranleda. 8 Lagsamt Allm. Besv - och Ekon.-Ulskottens Betänkande, M 49.
Men söker du tek~ikerc, Begär du industrin, Hvar finner du väl liken TilE vdrens dngmus7cinS Hvar jnner du en väf sd mjuk Till helgdagspynt och hvardagsbruk, Som ängefis bqsselnaatta Ock kullens 7canz9narduk? Dzt latta vinterJ2uga På vår tids sockerbit, Jag sä9der f d n min smuga *) TiZi dig en he7sni~g dit. Mitt Mawfalt &amp; r 9ned skörda;. fiickt, Mitt Eie7tom bar filrans drtegf. Min Bodanger at. storme,i. I sekirets a f tonuakt. Högt upp i de nordligaste delarna af Norge har en viljekraftig kvinna utfört ett arbete, som torde vara enastiiende i Skandinavien, och hvars f r u h e r med all s i h r h e t komma, att bereda hennes fosterland orniitliga fijrdelar. Hennes namn är Fru hdriane Öwre. * *; Hon \ - ar dea yngsta af en talrik familj ' i smH omständigheter ocli mEsk vid helt unga år ut i viirlden för att själf förtjiina sitt bröd. Medan hon iinnu var barn hade hos henne vakliat en brinnande lust för att odla växter: och hon begagnade sig af alla möjliga tillfiillen, som erbjödo sig för att f&amp; tillfredsställa denna oemotståndliga åtrå. Sedan hon 1836 ingatt äktenskap med en lhsman, blef hon bosatt i Ledesby i Finnmarken, ocli der anlade hon vid sitt hein en liten trädgir$: h a r i hon odlade både grönsaker och Blommoï. Före heciies tid var tradg$rdsskötsel någonting fullkomligt friimrna~de f6r dessa trakter och Fru Önres tilltag betraktades derför ef befolkningen till a.tt börja med s&amp;som ide: barnsligheter: men mast ändrade sig detta förh$lla.nde, hennes exempel manade till efterföljd och numera odlas allmänt i samma trakter atminstone potatis till husbehof. Efter magra ar erhöll hennes man lansmanstjansten i Karasjok.
Emot delta yttrande hafva anmärkningar blifvit gjorda hos Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden, hufvudsakligen innehållande: att som gamla Passevolance-Fonden mäste hafva någon egare, antingen dem som dertill bidragit eller Stats-Verket, så vore ock häraf en följd, att Rikets Ständer holde komma i erfarenhet af så väl hvarest dessa medel finnas, som huru de blifva använde; att då i 58 §. Regeringsformen stadgas, att, derest genom