Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholm den 15 Februari 1841. Litt. B. Utlåtandej i anledning af erhållne dterremisser af Utlåtandet N:o 354> Litt. B. (U. A.) Till besvarande af de anmärkningar, som vid af samtlige Riks-Stånden beslutad återremiss af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 354, Litt. B, i anledning af ifrågaslällde extra Stats-anslag för försvarsverket till sjöss, under discussionerne förekommit, får Utskottet i nedanstående ordning ånyo sig yttra öfver de serskilde punkterne i samma Utlåtande: l:o angående anslag till fullbordande af ett under byggnad varande bestyckadt Ångfartyg om 200 hästars kraft, och 2:o till anskaffande af ett bestyckadt Ångfartyg om 300 hästars kraft. Dessa båda punkter, som af Utskottet i ett sammanhang behandlats, hafva af Bonde-Ståndet blifvit bifallne och af de öfrige Irenne Riks-Stånden återreBih. till R. St. Litt. Ii. imiterade. Härvid har hufvudsakligen blifvit anmärkt: att Utskottet, som erkänt den stora obestridliga oell af senare tiders erfarenhet allt tuera bekräftade nyttan af bevarade ångfartygs användande för sjöförsvaret, origtigt förfarit, då det anvisat kosLnaderne för desammas anskaffande på tillgångar, som voro högst ovissa, enär man icke ens kunde antaga, att de grunder för sjöförsvarets förvaltning, hvarpå Utskottet byggt sin förmodan om dessa tillgångars uppkomst, skulle af Kongl. Maj:t kunna gillas och antagas, och att
Utskits förslag, hvar och en af dessa 50 personer »före eller sednast å lista rät»tegångsdagen af sista tinget året näst efter det då räkningen af»slutas bort, eller, der allenast 1 ting om året hålles, före slutet »af samma ting» inlemna ifrågasatte bevis. Det lärer väl icke kunna förnekas, att socknenämnden, som verkställt granskningen af räkenskaperne och dervid utan någon svårighet kan upteckna namnen på förmyndare och pupiller, bör vara bäst i tillfälle att verkställa inlemnandet till domaren af en förteckning öfver alla dessa förmyndare och deras pupiller. Man torde äfven böra ihågkomma att, bland det stora antalet af förmyndare, många kunna finnas, som icke en gång äro skrifkunniga, — och många, hvilka icke äro boende inom det distrikt, der domstolen finnes, hvilka sednare dock, detta oaktadt, antingen måste sielfve företaga resor till tinget eller också förskaffa sig ett ombud, som framlemnar ifrågavide dokument. Enl. mitt förslag skulle deremot socknenämnden förklaras skyldig att i detta fall vara förrayndarnes ombud. D8ii 17 Juli. 141 Af dessa skäl anser jag mig icke kunna frångå mitt förra yrkande på återremiss. Gr. Sparre: Gr. Mörner har yttrat, att den af socknenämn den inlemnade förteckning endast borde innehålla upgift på de förmyndare redovisningar, som blifvit granskade. Jag får för min del erkänna, att detta förslag är det allrasämsta af alla; ty det kan ganska lätt hända, att socknenämnden, för den händelse den helt nyligen mottagit räkningarne, icke medhunnit granskningen deraf; och då kan det fall inträffa, som är ganska antagligt, att nemi. en lat och overksam socknenämnd upskjuter denna granskning till en obestämd framtid. Det är ett vanligt förhållande, att man skaffar sig qvitto deruppå att man aflemnat handlingar; och då det nu är stadgadt att förmyndaren har rättighet och skyldighet att aflemna ett qvitto, så har han äfven rättighet att affordra socknenämnden qvitto.
Polatesfrukten har under denna tidrymd lidit af någon sjuklighet, hvars grund och orsak icke kunnat upptäckas. Afkastningen har ock icke varit tillräcklig att mata de stora brännerierna, som derföre börjat förbränna säd. Äfven under dessa år häfver antalet af bränvinspannor minskats, men skatten har deremot höjt sig sålunda: Banko i skatt. » 1849 2,208 » » 20,427 » 46 » 4 » » »och » 1850 1,857 » » 18,311 » 22 » 8 » » » Bränvinspannornas antal har således sedan år 1842 minskats från 3,541 till 1,857 eller med nära hälften; men tillverkningen är nu säkerligen lika simsorn förutnämnde år. Också har bränvinsskatten icke i samma proportion aftagit, ty då den år 1842 utgjorde 21,416 R:dr 21 sk. 6 rst. Banko, besteg den sig 1850 till 18,311 R:dr 22 sk. 8 rst. Så länge jordbruket grundar sig på bränvinslillverkning, kan det aldrig nå samma höjd och utveckling, som i andra länder, der denna tillverkning är skiljd från jordbruket och bedrifves såsom en särskild fabriksrörelse. Men det är icke att hoppas, det husbehofsbränningen kommer att upphöra förr än den genom sin egen öfverdrift korrigerat sig sjelf, och den tid kommer väl, må llcrätldse öfver Hallands Län för åren 1848—1850. 2 10 hända snart nog, då den höga produktionen sa nedsatt priset, att det icke blir någon vinst för jordbrukaren alt förvandla säd och poläter till bränvin. Handteringen torde ock tåla högre beskattning, särdeles som efter hvarje riksdag alla möjliga försök göras alt genom förändring i tygen eludera författningar, och undgå erläggandet af bestämda afgifter. Boskapsskötseln. Under de tre Ar, berättelsen omfattar, har denna landtmannanäring varit utsatt för stora olyckor genom den år 1847 till riket införda elakartade lungsjukdomen, med hvilken förhållandet är detta: I Augusti månad år 1847 infördes från England till
Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd, Poppius, Frih orre Åkerhjelm, llof-Cancelleren Friherre von Schulzenheim , Stats-Secreteraren Skogman. Stats-Secreteraren uppläste till justering ett, uppi Kongl. Maj:ts förut meddelade Nådiga befallning, uppsatt Förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Tvikets Ständer, angående Bankens öppnande till utvexling af silfaer. Kongl. Maj:t täcktes, enligt Stats-Rådets Ledamöters underdåniga tillstyrkande, dell* Förslag, som finnes Protocollet bilagdt, i Nåder gilla; ecb Kongl. Maj:t befallde, att Hess Nådiga Skrifvelse i ämnet skulle i enlighet härmed till Rikets Ständer under denna dag expedieras. Ut supra. Ex Protocotlo S. G• Sch/berg. Ankom i afskr. till Exp. Utsk, d. 10 Febr, kl, 9 e. bl. KONGL. MAJ.TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående grunderna för Bränvinsbränningen, med hänsigt att förekomma bränvinets omåttliga bruk; Gifven Stockholms Slott den 8 Februarii i834- Alltsedan år 1809 till närvarande tid hafva grunderna för Bränvinsbränningens utöfning, vid hvarje Riksdag, utgjort föremål för Riket* Ständers öfverläggftingar, och Kongl. Maj:t,som förmodat, att föreskrifter om en handtering, nu så allmänt och så nära förenad med Svenska åkerbruket, skulle kunna med bästa sakkännedom uppgöras af Rikets Ständers från alla landsorter församlade Medlemmar, har tid efter annan i ämnet »tfärdat serskilda författningar, hufvudsakligen öfverensstämmande med de af RikeU Ständer derom framställde förslag och grundade på deras, i af - Kangl, Majus Nådiga Skrifvelse Nio 4. S seende å beskattningen fattade beslut.
Ost meddelade med oro inhemta! det bekymmersamma tillständ, hwaruti Riket, i anseende sä wäl till dest Stats-förhällanden med Utrikes Magkcr, genom Mängfalldiga mistrag i allmänna ärendernas styrelse, Llifwit försatt, hasme Wi, pä de grunder det af Ost fattade, samtyckle och rmberstresne Beslut af den 10 ststledne Maji innchäller, upsagt Wär förutwarande Konung och Herre Lvsr-x IV ^voLrn Sweriges Göthes och Wendes Konung eko. alt uudersälelig tro och lydnad, samt förklarat bäve honom och hans Bröst ar wingar, sä födde som ofödde förlustige Sive» riges Krona och Regering uu och för ewärdelig» rider» Wi Den 28 FebrÄar». »srr i Wi upfordrades härtill af den allmänna n ödenäs den tryckta Nationens röst, af omtankan att rädda ett stycka dt Fosterlands öfwerlcfwor, Wi stola och inför Samtid och Efterwerld förfwara räkimätighereu af detta Be stut, fattadt utan hämndkänsla, utfördt utan wald och ätsölchk af st d. Konungens fria och otwungna afsägelse under den 29 Martil r 809, hwilken för Ost bliswit upläst och i hufwudstrift Upwisad, Z« Efter det wi enhälligt och högtidligen säd a ni Pest»tit har Hans Kongl. Höghet Riks Föreståndaren erindrat Ost om an ge lägenheten att stadga en annan Staks-Förfak ning. Med förklarande af den öfwer» tygelse, atr Rikets förr warande Regerings Lagar icke uppfyllt deras wästmliga ändamål , bewarandet af allmänt och enstildk wäl samt befästandet af fainhälls bandet emelian Konung och älnderfäter, har Hans Kongl, Höghet uppmanat
Stånd härutinnan yrkat, men detta ändock vid sin mening förblifva' , eller stanna två Ständ emot två, dd skall saken öfverlemnas till afgörande , pd det sätt 6g ,§*. föreskrifver , åt Statsutskott et, förökadt till ett sådant antal af Ledamöter , som der bestämmes. Enär nu icke mera än tre Stånd bifallit denna grund, så följer deraf, att den skall af förstärkt Statsutskott afgöras. Herr Tham, Wollrath: Jag tror icke att Herr von Hartmansdorff^ påstående är enligt med Grundlagen. ^5 §. Riksdagsordningen säger: JJTill Grundlags stiftande, upphäfvande, förändring eller förklaring fordras alla RiksStåndens sammanstämmande beslut och Konungens sanction. För beslut i alla öfriga ärenden, de mål undantagne, hvarom i Regerings Formens 66, 6g, jo, ji och J2 särskildt för or dna dt är, gälle, jemte Konungens samtycke, Tre Stånds mening.” Uti dessa åberopade §§. finnes icke någon ekonomisk fråga, sådan som den förevarande. Här är icke fråga om sjelfva Tullen, ty BorgareStåndet bar ej gjort invändning deremot, utan här är fråga om en ekonomisk förberedande åt - Den 4 J a n u a r i i e. m. 49 åtgärd, om hvilken Konungen har rätt att besluta. Jag hemställer, således om grundlagsenligt någon proposition kan göras på Herr von Hartmansdorffs förslag. Dessutom får jag påminna derom, att då det var fråga om grunderna för bran vinsbränningen, beslöto 3 Stånd olika med Ridderskapet och Adeln, och det föll då icke Ståndet in att göra sin mening lika gällande, ehuru det då snarare hade bordt komma i fråga. Ridderskapet och Adeln beslöt alt två go-kannors pannor kunde få brukas. Men de öfriga Stånden bi föllo blott en go-kannors panna. Detta Rikets Ständers beslut blef likväl gällande, och ingen invändning gjordes deremot.
LIV. Ä. 220. 3i Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt motion, rörande afskafFande af pliktstrafF för uteblifvande från den offentliga Gudst jensten m. m. XLIV. B. 289. XLVIII. A. 41. —- med ytterligare Utlåtande i anledning af erhållen återremiss af Utskottets Betänkande angående Helsinge Buldans stämplande. XLIV. B. 290. XLVIII. A. 247. — i anledning af väckt fråga om förändring i PresleTiondens utgörande på Gottland. XLVIII. B. iai. XLIX. Å. 257. LVU. U. 25o. LX. A. 224. LXI. E. 110. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande kyrkors sammanbyggnad. XLVIII. B. 121. XLIX. A. 147- LVI. B. 247. LX. A. 106. E. in. — 1 frågan om sättet, att framforsla Kronans Ekvirke. XLVIII. B. 121. XLIX. A. 147* EU» E. 4ö» angående yrkad oföränderlighet i föreskrifterne om husbehofs-bränvinsbränningen. XLVIII. B. 121. L. A. 109. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet rörande väckta frågor om behofvet af Lönetillökning för Gymnasiioch ScholaeLärare. XLVIII. B. 121. XLIX. A. 148. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet angående väckt fråga att Directionen öfver Danviks Hospital måtte 3a förklaras oberättigad, att uppbära recogliitionsafgift till Hospitalet vid försäljning af Skattehemman. XLVIII. B. 122. XLIX. Å. j48.
Här är endast fråga om att få utredt, på hvad sätt denna jernväg kan medföra största möjliga nytta och förena alla möjliga intressen. Jag tror att det ifrågasatta sättet, att låta norra stambanan gå till en början till Odensala, skulle mera än mycket annat förena de stridiga intressena. Jag har således i dessa få skäl full anledning att för närv:de tillstyrka bifall till Betänkd. Hr Paykull, Lars Gustaf: Man har talat om de olika vägarnes sträckning; men här är blott fråga om ett anslag af 3000 rdr för att anställa undersökningar rörande en viss väg. Man har sagt, att, till följd af naturförhållanden, skulle en sådan undersökning vara svår. Jeg känner saken och vet att jernvägen skulle komma att gå fram öfver en bit af Mälaren, som ligger i en sank äng, bakom hvilken befinnes en sandås. Det torde vara svårt att framföra jernvägen deröfver, och jag tror derföre att det kunde vara skäl att bevilja det ifrågasatta anslaget, då man genom 3000 rdr kanske kunde bespara staten en eller annan million. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. och Ordföranden upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å förev:de Utlåt.; framställde Hr Gr. och Ordföranden propos. på bifall till detsamma och, då dertill svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Justerades ett prot.-utdrag ang:de Stats-Utsk:ts nu afgjorda Utlåtrn N:ris 42—44. Föredrogos ånyo och biföllos sammansatta Stats-samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 4 och 7 dennes bordlagde Mern. och Betänkm: N:o 1, ang. arfvode åt dess Sekreterare; N:o 2, i ani. af väckta motioner om åtgärder för omläggning af allmänna landsvägen genom flera provinser i Norrland; och N:o 3, i ani. af väckt motion om åtgärder till förekommande af utvandring til! Amerika. 372 Den 11 Febrnari e. m.
StatsUtsk., som i i8:de punkten af sitt betänk, föride 3:dje hufvud titeln, af-, handlade frågan om ökadt anslag för materiellen, kom dervid till det resultat, att på de förut. beviljade 70,000 r:dr kunde ingen afprutning äga rum , till följd hvaraf deras uppförande pä ordinarie stat tillstyrktes; men hvad åter de 90,000 r;dr angick, fann Utsk., att de genom besparingar kund© blifva öfverfJjödiga, Någonting särskildt om beväringens beklädnad finnes ej rubricerad t i denna i8:de punkt; men val talas derom i ig:de punkten, der Utsk. likväl endast aitgtde C CD tS September. sättet för beklädnadens anskaffande framställt en åsigt, sorn blifvit af a Stånd gillad. Ka bär BondeSt. i anledn. af i8:de punkten beslutat alslag å de 70.000 r:dr, men beviljat ett anslag af 4-3,°°o l'.'dr, under vilkor att de skulle utgå för beväringens beklädnad, sorn onekligen äfven hör till armeens materiel ; och i följd häraf, sager BondeSt. vidare, skulle frågan oni de 90,000 r:dr förfalla, Ståndet ingick såler des icke i någon pröfning af dessa 90,00,0 r:dr .eller föremålen för detta anslag, och den skillnad, man nu vill göra emellan föremålen för ifrågavar. arne anslagssummor, saknar all grund, enär den hvarken finnes i Konungens propos, eller blilvit gjord af Utsk.
N:o 221. endast 50 öre pr centner, dock i riket skulle inbringa en summa af nio millioner Riksdaler. Om man derjemte tager i betraktande der befintliga stora tillgångar af zinkmalm, hvilken i verldshandel betingar ett pris af omkring tre R:dr pr centner, torde man kunna antaga att för export af sådana malmer, för att ej tala om utförseln af bly och koppar, jemväl några millioner R:dr skulle inflyta i landet. När ett sådant resultat kan ernås emot den jemförelsevis ringa uppoffring från Statens sida af en eller två procent årlig ränteförlust å 5J millioner R:dr, torde uppoffringen böra anses obetydlig i förhållande till de fördelar, den skulle komma att bereda. Jag vågar med anledning häraf vördsamt föreslå: att Rikets Ständer ville till det bolag, som bildas för anläggande af en jernväg emellan Frövi och Falun, bevilja ett lån å 5J millioner R:dr, emot enahanda vilkor, som vid sista riksdagen beviljades enskilda jernvägsbolag. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 14 November 1865. J. Bergström, från Stora Kopparbergs län. Häruti förenar sig: Anders Andersson, från Orebro län. IV o 991. Af Erik Johan Rudberg från Calmar län, om anslag för utdikning af Längebro mosse på öland. Då Öland aldrig blifvit hugnadt med något anslag för aftappning eller utdikning af mossar, hafva likväl delegarne uti en å Öland belägen mosse, Långebro mosse kallad, bestående af 755 tunnland eller 4,229 qvadratrefvars areal, förän - Motioner i Bonde-Ståndet 186ö. 317 ståltät om kostnadsförslag för utdikningen af berörda mosse, hvilket kostnadsförslag uppgår till 17,351 R:dr 40 öre Runt; och som hemmanslotternas innehafvare endast bestå af små hemmansdelar, äro de för tillfället urståndsätta att på egen bekostnad föranstalta om utdikning deraf.
Gyldenstolpe likväl tyckes vilja vidhålla sin åsigt om orikligheten deraf, replikera Hr Grins sednaste yttrande så till vida, som jag tror att Hr Gr:n icke haft rättighet att begära bordläggning förr än han fått ordet, hvilket icke 'kunnat ske förr än jag detsamma lemnat, och sålunda tror jag att Hr Grins förmenande i detta fall sakna all giltig grund. Då nu Fl. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utskms förevar:de utlåt., besvarades denna propos. med starka ja blandade med nej, härefter H. Ex. förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Efter härvid af Frih:ne Stjernstedt begärd votering uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.: Den, som bifaller Lago. BankoUtsk:ns utlåt. N:o 2, i ani. af återremiss i viss del utaf Utsk:ns betänk. N:o 1, ang:de lagstiftningen för Privat-banker, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, vidblifver R. o. Ad. sitt förut i ämnet fattade beslut och lägges förevar:de utlåt, till handlingarne. 350 D en 21 A ugusli. Vid voteringens slut befunnos rösterna hufva utfallit sorn följer: Ja — 37. Nej — 11. Föredrogs Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns i gårdagens plenum på bordet lagda betänk. N:o 27, i anledn. af väckte motioner om ändring i de ang:de fattigvården samt ronde försvarslöse och kringvandrande personer gällande bestämmelser. Detta betänk, företogs punktvis till afgörande. l:sta, 2:dra och 3:dje punk ter ne. Biföllos. 4:de punkten. l:sta mom. bifölls, men i fråga om 2:dra mom. yttrade: Frih. Palmstjerna, Garl Otto: Jag kan icke godkänna Utsk:ns yttrande i den del, der Ulsk:n säger, att
De till K. M. i und. insände säkerhetshandlingar hafva under d. 14 Febr. sistl. i nåder blifvit godkände, men hinder hafva mött att i Riksg.cont. utbekomma länet, af hvilken orsak icke allenast detta årets arbetstid gått förlorad, utan en verklig förlust af flere 1000 r:dr för delägarne uppkommit, deraf att brist pä penningar för arbetets bedrifvande gjort onyllige en del Den 24 Augusti e. m. 457 del malerialier, som icke framdeles kunna användas och alt antagen arbetschef och tjenstemän varit utan gagn för företaget. Det arbete, hvarom fråga är, måste utföras på en sträcka af 8 mil och genomgår 7 socknar, fördelia i 2 härader. Denna fråga väcktes första gången år 1785 af landshöfdingen i länet, som ä Statens vägnar yrkade, att vattenytan skulle sänkas och vårflödena förekommas eller minskas, och med längre eller kortare mellantider har den ofta återkommit till 11. Si:s behandling, för erhållande af anslag. Detta förhållande visar nogsamt af hvilken stor vigt företaget är för hela den ort, hvarigenom strömmen löper; och som, vid sisth riksdag, Statens tillgångar voro öfvcrfyllda och betydliga besparingar upplagda, vill det synas som R. St. icke hade bort vägra det af Konungens Bef:h:de begärda bidraget till eli större arbetsförelag i en del af riket, hvilken allt sedan är 1809 icke fått tillgodonjuta någon förmån af de mänga millioner, som till dylika ändamål blifvit använda på andra ställen. De former och föreskrifter, som II. St. gillade, äro för läntagare sä betungande, och för Riksg.cont:s räkenskapsförare sä besvärliga att iakttaga, att jag nu vågar vördsamt föreslå: |:o. alt de 35,000 r:dr b:co, hvilka R.
Dessa vackra minnesmärken från försvunna tider hade sedan mera än ett tiotal af år ådragit sig den svenska Artisten N. Mandelgrens synnerliga uppmärksamhet, och hade han för att rädda dem undan den förstöring, de, såväl till följd af tidens åverkan, som med anledning af ofta förekommande ombyggnader af eller reparationer å de gamla kyrkorna, snart ginge till mötes, under vidsträckta resor i rikets flesta provinser, derför han åtnjutit endast ett ringa understöd af allmänna medel, aftecknat alla de målningar, som synts honom vara af någon mera framstående betydelse. Men, alldeles i saknad af egna tillgångar, misströstande att i fäderneslandet kunna, utan äfventyr af fullkomlig ekonomisk undergång, offentliggöra dessa sina afteckningar, helst redan Stat s-Utskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning). (.vänne vid föregående riksdagar till Rikets Ständer gjorda hemställningar om statsbidrag lör detta ändamål blifvit utan afseende lemnade, hade Mandelgren för några år sedan begifvit sig lill utlandet, för att der söka sig någon förläggare. Efter många fruktlösa försök hade han ock slutligen lyckats, att i Frankrikes hufvudstad, med understöd af Franska regeringen, kunna börja utgifvandet af sitt vackra arbete »Monuments Scandinaves du moyen åge», beräknadt att fulländas i fem häften, deraf de tvänne, som redan utkommit, blifvit med de utmärktaste loford vitsordade af utlandets störste konstkännare.
Ständers Slatsoch Bewillnings-Utskott, sä wäl som i deras sammansätta Första beredning, har jag tillkännagifwit, att jag anser den af Utskotten föreflagna summa otillräcklig till det äsyftade andamälets minnande. Att utförligen yrka skälen, att nu förestä andra medel, och söka beslutande^ af en annan större summa, tillåter icke tiden, sedan ett önskat mål blifwit satt för detta langa Riksmöte, och desi flut med hastiga steg nalkas, Lcksä hyser jug den tillfredsställande öswertygelsc, ätt, det stora wigtiga förcmälet blir uppsyldt.om wi jemte upplåtandet af framtida medel, öfverlemna desi utsträcktare wcrkställande at Konungen; minnet af hwad Han i sina manliga är sjelf erfor, dä Han under ctt härjande krig, mar högsta Befalchafware» öfwer Sweriges Sjömakt, af de lifliga rörelser Han kände, af de ädla föresatser Han fattade, dä Han säg tuscndetals Fäderneslandets tappre Förswarare, af brist pä nödig skötsel och tillräckeligt antal skickclige Läkare, falla ikring sig, offer för sjukdomar och döden; besia minnen hos wär åldrige Konung, förenade med känslan af den högsta pligt, att warda dct Folk som anförtrodt sm sällhet 1Z4 Den 2 Aprik. sällhet och sina öden i Hans händer, äro osi den säkraste borgen, att wart hopp och mensklighetcns fordringar i detta fall, pä bästa sätt blifwa uppflöda. Det kan ej sara det billiga och stora förtroende wi hafwa till Konungens omsorg för Nationens wäl, att desi Representanter till Throncn frambära önskningar wärdige Honom och dem, och i närwarande fall är detta nödwändigt, emcda, enligt Regerings-Formen, om icke medel och utwägar öppnas, Konungen framdeles finner sig ur ständ att i detta wigtiga ämnet Verkställa hwad Hans hjerta och Hans skyldighet yrka.
Hon hann dock icke länge öfverlemna sig åt ljufheten af de känslor svaret ingaf, ty hastigt och nästan omedelbart derefter tyckte hon sig märka ljudet af en sakta öppnad dörr. Hon såg åt ljudets ursprung och såg i det yttersta hörnet af rummet väggen öppna sig. Rummet var långt och smalt, föröfrigt ett hörnrum med tre fönster, alla belägna i den längre väggen, som var en del af sjelfva byggningens gafvel. Den öfriga delen utgjordes i andra våningen af de två andra sofrum vi omtalat. Alkovsängen var anbragt i den kortare väggen, som var en del af byggningens façad. Vi finna således, att Irene satt vid det fönster som var närmast Stellas sofrum. Och midtöfver, men på snedden, såg hon nu väggen liksom öppna sig. Ifrån öppningen utträdde nu en skepnad, som kom hennes blod att isas. Dess utseende besannade eller öfverträffade alla de onda sagor om spöken och gastar, som Irene hört i sin barndom. Hon kunde hvarken röra sig eller skrika, der hon satt förstenad i sitt hörn; blott se kunde hon och varsna alla dess rörelser. Det fönster, hvars gardin hon rullat upp, insläppte så mycket ljus, som behöfdes för hennes iakttagelser. Skepnaden gick till alkovsängen, öppnade dess förhängen och tycktes leta deri, sedan drog han förhängena åter igen och tycktes oense med sig sjelf, hvad nu vore att göra. Plötsligt upplyste en kornblixt rummet och då varsnade han Irene, som dittills suttit obemärkt i sin mörka knut. Han nalkades med ett sakta men hastigt språng det hvita föremål han upptäckt. Men då öfvergaf försteningen Irene. Med ett rop störtade hon upp och med ett språng var hon i Stellas kammare. Dörren, hvilken hon slagit efter sig, skilde henne ifrån all fara, helst nyckeln till denna dörr nyligen förkommit. Nu föll Irene under ett klagande skrik sanslös på golfvet. Nu först kunde hennes förskräckelse ge sig luft. – Hvad är det, hvad är det – sade den yrvakna frun – fröken Irenes röst! Hvad är å färde.