Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Presteoch Bonde-Stånden hafva bifallit detta förslag, men Ridderskapel och Adeln samt Borg are-Ståndet hafva beslutat ytterligare nedsättning af denna tull till 30 sk. lispundet. Utskottet hemställer att Ridderskapel och Adeln samt Borgare-Ståndet ville, med frånträdande af sina beslut härutinnan, förena sig med de båda öfriga Stånden om godkännande af Utskottets förslag, och föreslår, för annat fall, följande omröstning: N:o 64. Den som bifaller Utskottets af två Stånd godkända förslag, att införsels-tullen å Ost, alla slag, skall utgöra 1 R:dr lispundet, röstar Ja ^ Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes denna tull till 30 sk. lispundet. Bidderskapet och Adeln har nedsatt införsels-tullen å Plommon och Sviskon Plommo,\ från nuvarande belopp 1 sk. 6 rst. lill 1 sk. per hvaremot de öfriga Stånden, i m' mlikhet med hvad Utskottet föreslagit, för dessa artiklar bibehållit gällande lullafgift. Utskottet inbjuder Ridderskapel och Adeln att frånträda sitt nämnda, skiljaktiga beslut. Förr annan händelse lärer följande omröstning .böra anställas: 28 Bevillnings-Utskottels Memorial, N:o 16. Salpeter. Den som vill, att, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag och tre Stånds beslut, gällande tullafgift, i sk. 6 rst. bibehålies för art. Plommon och Sviskon, röstar Ja j , Den det ej vill, röstar Nej; Yinner Nej, nedsältes denna tull till 1 sk. Ä:det. I afseende på art.
Företogs till pröfning Statsoch BancoUtskottens den 30 si6tledne Julii under N*-o 355 afgifne, samt den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af det, på sätt Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, rörande ytterligare anslag för fullbordandet af Götha Canal, innehåller, behöflige nya anslag af 100,000 Rtdr Banco, till verkställighet af de, enligt arbetsplanen för detta år, återstående arbeten. Herr Berghman, Ambrosius Magnus: Då jag finner ganska besynnerligt, att anticipera på medel, som man ännu ej anordnat, får jag göra samma anmärkning, som vid förra Betänkandet, och protestera emot någon anordning, förr än Riksens Ständer beslutat om medlens beviljande. Herr Hjerta, Gu fl af'. De sista meningarne i Utskottens Betänkande tillrättavisa dem hvilka tro, att någon anticipation, som kan skada, är i fråga. Ty det är ganska tydligt, att i händelse Riksens Siänder ej skulle antaga det sednare alternatifvet af förra Betänkandet, skall summan afgå af den andel af Bankens vinst, som åt Canalen bestämmes. Detta medförer ingen skada för Staten. Deremot skulle det för Den 6 Augusti c, m, Canalen medföra mycken skada, om troupperne nu skulle återmarchera, då de kunna arbeta ännu 7 å 8 veckor. Jag får således an» bålla om proposition till bifall å Betänkandet. Herr Tham, Wollrath och Friherre Toll, GuJlaf Philip, förenade sig med Herr Hjerta. Friherre Anckar/värd, Carl Henric: Jag var genom discussionen förd till det misstag att tro, det nu ifrågavarande Betänkandet vara innefattat uti det förra, och finner mig således i förväg deröfver hafva yttrat mig. Jag har förklarat min mening, rörande det origtiga uti sättet af arbetsplanens uppgörande och tillvägabringande utan afseende å Riksens Ständers bifall.
49 och Enkhus-Inrättningar samt Slöjdföreningens skola, bestridt utgift för Börshusets inre och yttre reparationer, samt anskaffat en del inventarier och möbler till detsamma. Kommissionens inkomster och utgifter hafva utgjort det belopp, som nedanstående Tab. Litt. Y utvisar. Tab. Litt. Y. Stockholms stads Båtsmanshälls-kommission, som har sig uppdragen debitering, uppbörd och redovisTab. Litt. z. ning af stadens båtsmanshållsafgift, har angående kostnaderna för båtsmanshållet meddelat följande uppgifter, Tab. Litt. Z. De, som i staden äga fastighet, borgare och de, som erlägga skatt till staden för borgerlig rörelse, utgöra stadens båtsmanshållsskyldige innevånare. Medel för nedan uppgifne utgifters bestridande hafva anskaffats genom en å de båtsmanshållsskyldige uttaxerad afgift, hvilken utgått för år 1856 med 10 skillingar banko eller 31 öre R:mt, för år 1857 med 18 öre, för åren 1858 och 1859 med 16 öre och för år 1860 med 12 öre, allt på bevillningsriksdalern efter gällande bevillnings-förordnings 2:dra Artikel. Tab. Inkomster: Öfver-Slålhållare-Embelets und. ber. för åren 1856—1800. 7 50 Stockholms stad. Brandvaktsoch Inqvarteringskommissionerne. Tab. Litt. Å. För brandvaktskassan och dess förvaltning har Brandvaktskasse-Administrationen lenmat följande uppgifter, Tab. Litt. Å. Tab. Litt. Ä. För Stockholms stad har Eders Kongl. Majit under den 28 Februari 1856 i Nåder fastställt ny Inqvarterings-ordning, gällande till efterrättelse från och med 1856 års början; och har stadens Inqvartering s-kommission, angående inqvarteringsverkets inkomster och utgifter nedannämnda år, meddelat följande uppgifter, Tab. Litt.
Fröt, 3Sami aa 170 Constitutions-Utskottets Betänknnden. ner. Derförutan StatsSecreteraren den 8 Julii nämnde år tillstyrkt, utöfver gjorda beting och företedde kostnads-räkningar, särskilda commissions-arfvoden för verkstälda Spannmåls-uppköp: utgifter, dem Magazins-fonden till en början fått vidkännas, men som sluteligen drabbat undsättnings-tagare, i följd af den, mot återbetalning i penningar, till låns erhålla Spannmålens såmedelst ökade dyrhet. Grundlagen medgaf ej åt Constit.-Utsk. någon dispositionsrätt, något godtyckligt undandöljande af hvad det funnit förtjena anmärkning. Utskottet har derför, under tillämpande af 107 jf. Regeringsformen, framstält en sammandragen öfversigt af detaillerna, och sålunda härutinnan fullbordat sitt grannlaga och ansvariga värf. Utan alla förmätna anspråk på ofelbarhet, skulle tvärtom för Nationens heder och för de Ämbetsmäns rättfärdigande, mot hvilka anmärkningar förekommit, Utskottet helst önska att anses hafva yttrat för stränga omdömen. Riksens Ständer tillhör nu att ogilla eller bekräfta desamma, och, äfven i sednare fallet, att, efter pröfningen af en högre nödvändighet, återhålla Constitutions-XJtskottets betnnkanden. 171 och nedlägga den underordnade Rerednin* gens talan. Emedlertid har, å andra sidan, Uskottet med tillfredställelse erfarit, att de i Administrationen här och der framstående afvikelser och brister icke förryckt eller ens rubbat den stora ordningen, och att många föremål, hvaröfver sjelfva den tysta patriotiska farhågan spridde en mörkare färg, uppträdt, efter oväldig undersökning af motiv och förhållanden , i en bättre och renare dager.
Ögonen, s o m voro fixerade på elden, uttryckte en nästan pinsamt intensiv längtan. Det v a r hennes förmyndare, godsets ägare, baron von Badener. » » Men. Nästan samtidigt k o m betjänten med post och tidningar. » Tacka tusan för d e t. S å l u n d a k u n n a v i n ä m n a Sigrid Elmblad (Toico), Jane Gernandt, Amanda Kerfstedt, Eden Key, Mathilda Langlet, Vilma Lindhé, Charlotte Lindholm, Helena Nyblom, Mathilda Roos, Anna Wahlenberg, Josefina Weltergrund (Lea) o c h Eoa Wigström {Ave) s a m t Daniel Fallström, Frans Hedberg, Frithiof Holmgren, Georg Nordensean, Johan Nordting, C. D. af Wirsén m. fl. fl. Iduns julnummer mottagas med tacksamhet. Gåta. — utan nåd j a g kör ut dem, lata gå o c h bara slarfva. Till D-t Ett Och alla d e m, som skydd j a g ger, likväl icke bidrag fattas. S. Mitt Sitt Och (En första ä r den v ä n, som svek löfte, e n g å n g gifvet, kärlekslöst ifrån d i g v e k sorg för hela lifvet). förvandlingsgåta. H e l grad, B e d a: skådespel. 9 AF IDUN. Innehållsförteckning. (Med porträtt). — Minnen; efler Hamerling af Malin K. — Handledning i konsten att göra v e r s; af Efraim Rosenius. — Iduns julklappsbasar. — En julfest; af — ». — Från Iduns läsekrets: Från en annan sida Bedt; af C F. — Svar till Tant Lina; af Mathiola. — Ur notisboken. — Teater och musik. — Foree majeure; skiss för Idun af Frank Trutfi. — E n liten nätt förtjänst till jul. — Tidsfördrif. Kom Dina: operett. Böndagens r a s t: operett. D u A n n i: balettdivertissement. Tor tig l i e: opers. I helt system -. o p e r e t t.
Åberopande hvad jag deremot anfört vid utlåtandet N:o 1, reserverar jag mig mot Utskottens, uti denna § förnyade, förslag, att bränvin i allmänhet ej må försäljas i mindre parti, än en kanna, hvilket jag anser böra nedsättas till |del deraf, just såsom eli medel att inskränka det förhatliga kroglifvet.” af Herr Hesselgren: ”Af hvad jag uti reservation vid de sammansatta Utskot tens Betänkande N:o 1 bade föreslagit derom, 1:0 att all bränvinsbränning med auga blefve sammanförd och beskattad uti en enda och gemensam klass, 2:o att nya och mera utförliga föreskrifter meddelades för uppmätningen till beskattning af de olika klassernas bränvinsbränningsredskap, 3:o alt pannerymdsafgiften, med undantag tilläfventyrs för de lägre pannerymderna i första klassen, i allmänhet blefve förhöjd, samt 4:o att larifen på pannerymdsafgiften, såsom på flera ställen behäftad med missproporlioner och andra felaktigheter, belt och hållet omarbetades, bar endast förslaget i första punkten inom Utskotten vunnit afseende. Genom antagande af hvad Utskotten nu tillstyrkt derom, att ail bränvinsbränning med ånga må varda sammanförd och beskattad uti en gemensam klass, bör visserligen kunna påräknas en icke obetydlig tillökning tili den för bränvins - Bevilln.-, Lagsami Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3. 31 bränningen ingående bevillning, enär de bränvinspannor, utgörande ett ganska betydligt antal, hvilka för närvarande drifvas med ånga uti tredje klassen, härigenom varda uppflyttade till den förböjda beskattning i fjerde klassen, som, lill följd af deras afverkningsförmåga, rättvisligen bör dem åläggas.
Cm någon af be (TattjTplbigeS barn, inpnblingar ettet ^uöfolt eget fåbaita egenbomat od) lägenheter, mert od) inrättningar, ^»atföt afgift, enligt 2 Sitt., erläggas bor, utmärfeS fåbant btcbmib namnet, o$ om någon af bern ät gift, upptages ^ufltttn »täft efter mannen. (6) SEittfyBt iöemittningä.-gorotbiungen 1858. formulär* Uppgift tiU Da$ering§ 6otmmttéit i $£. Si. Socf en för nt 18 s j § cT SBätbe. Snfomjt. Unbertecfnab eger uti ofvannåntitbe Sotten: $tåtfef)emmanet 9Banåö Dito Dor^ ©fatte bito Snnefjafvanbe $åraböl)öfbtnge Sän för åt 18 : : SWömtmt. ttnbertecfnab eger (biöponerar) 91.91. SSritf, prmifegierabt på $am* marffattö Aflöning tilt S5ergöttitgö Uppgift titt Sarcringtf-Äomimtféon i 9£. 0ft»& föt åv 18.-s ftafHgfjetS:: mätte. Snfoutft. UtibertecJnab tbfar röret fe t)ärftäbeö fåfom ©rofjtjanblare • 8,000 — ©ger £ufet 9l:o kvarteret 9i. 9i 25,000 900 — 8 Sunnlanb @taböjorb meb tid^öranbe obclb mart . 1,800 60 — ©it fjerbebet i ©pite @fej>pétrarf 800 — ©n åttonbebel i 0feppet 9leptunuö om o Spänta ■ättantalöjpenntngar 9tote;pacanö;afgift, enligt åfoitgl.
Jag är således Utsk:t tacksam för detta förslag, så mycket mera som jag har noggrann kännedom om den betryckta ställningen i ett af de större länen, men jag vill dock härvid anmärka, att Utsk:t pålagt ett öfverflödigt band i detta afseende. Utsk:t har nemi. i sista punkten af detta mom. sagt: »Dock må ej, utan föregånget beslut af hypotheksbankens delegare vid två näst efter hvarandra följande, lagligen utlysta allmänna sammankomster, samt K. M:ts dertill lemnade bifall, lån till hypotheksförening annorledes än i kontanta penningar, eller emot högre ränta än fem för hundrade om året samt ej heller med kapitalrabatt kunna utlemnas.» Jag har icke något emot att man hindrar att räntan går till mera än 5 eller 6 proc., och jag skulle äfven önska att man i allmänhet holle sig deremellan. Deremot tror jag att man, dåpenningeställningen är svår, icke kan få 5 proc., utan att lemna kapitalrabatt, hvilket är det enda sättet hvarigenom man kan få kurs på obligationerna; men det förekommer mig som om hypoteksförening och hypoteks bank skulle kunna få afgöra detta sinsemellan, synnerligen om man fordrar K. Deremot synes det mig besynnerligt att beslutet härom skall fattas på två olika bolagsstämmor, ty direktionen bör väl hafva så mycket förtroende att den kan få sköta detta. Förslaget förefaller mig så mycket olämpligare som man vid lånetransaktioner, vare sig för Statens eller enskildes räkning, icke bör gå på torget och tala om att penningar måste tagas till hvad pris som helst, ty då får man, liksom då saken afgöres vid bolagsstämma, alltid betala maximum. Härtill kommer dessutom att de goda konjunkturerna för obligationernas försäljning försvinna under den tid, som åtgår innan man hinner sammankalla två bolagsstämmor. Jag får sål. anhålla att, med bifall till första delen af mom:t, den andra måtte erhålla följande lydelse: »Dock må ej utan föregången rådplägning med hypoth eksföreningarnes ombud, såsom i § 18 om vigtiga ärenden säges, samt K.
TVoerns motion, 0111 inställelse af vidare utgifning af Riksgälds-Sedfar, samt upphörande af Dépositions-räkningarne vid' lliksgälds-Gontorets Sedel verk; Nio 169* öfvei' en af Heil’ C, Olbers väckt motion, om ett låne-un derslöd till studen Marstrand ; Nio 160, öfver Riksdags-FuIHnä-gtigen Lars LarssonsifrånElfsborgs Län motion, om afsättande af en fond till understöd och lån för större nödige vattena hedningar; Nio 161, öfver den dfel af Herr Friherre Hjertås 3 Guslaf Adolph, motion, sorn angår ett räntefritt lån från Riksgälds-Contoret, att användas till uppförande af byggnader vid Ottenby Stuteri-Inrättning;’ Nio itia., i anledning af vackt fråga, om användande af den genom Talmans-tafflarnes indragning uppkomna besparing: till understöd vid utflyttningar; Nio i63, i; fråga.’om. låneunderstöd lill staden Falkenberg;: Prot, Utdr, d. 7 Julii i834< 1 N:o 164, 1 anledning af väckt fråga, om ett räntefritt lån för fiskerier i Bohusländska Skärgården; N:o i65, i fråga om ersättning till städernas Borgerskap, då de till besigtningar m. m. för Kronans räkning blifva kallade; Alla dessa Betänkanden biföllos. JV:o 166, i anledning af erhållen återremiss på Stat3-Vtskottets Utlåtande JN':o 67 ; Beslöts, att vid sistnämnde Utlåtande låta bero. N:o 167, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande N:o 68; Ståndet lät bero vid Utlåtandet N:o 68.
Snart var också hofkretsen vunnen för den nya vitterheten. Magnus Gabriel De la Gardie, med sitt varma intresse för allt, som kunde bidraga till bildningens spridande, uppmanade Samuel Columbus att försöka sig med öfversättningar af franska teaterstycken, och i ett bref af d. 5 Maj 1679, sedan Columbus nyss hemkommit från en resa, under hvilken han i Paris grundligt studerat den franska vitterheten, skref denne till sin höge gynnare om ”den herrliga smak,” som han funnit ”i de fransyske Comedier i synnerhet Molieres och Corneilles någre,” samt lofvar att fortfara med öfversättningen af dessa, särdeles emedan komedien och etiken så nära hänga samman, att alldeles detsamma, som komedien föreställer med lust, det föreställer filosofien med alvarsamhet510. Columbi död, som inträffade ett par månader derefter, gjorde dock, att hans löfte blef ouppfyldt. Ofvan hafva vi sett, att då hoffruntimret 1684 skulle uppföra ett skådespel, valde man dertill Racines ”Iphigenie.” Så finna vi, att mot slutet af seklet var franska dramat väl bekant bland de bildade klasserna. Att universitetsstaden tidigt upptagit den i hufvudstaden rådande smak, synes ganska naturligt. Kanske var det ock på grund deraf, som konsistorium i Upsala 1652 afslog Erik Kolmodins anhållan, att få uppföra ett skådespel; ty att dömma af dennes uppträdande i Åbo har det säkert varit religiösa skoldramer i gammal stil, som han velat låta spela; och kanske har man icke ansett det längre tillständigt att vid rikets högskolor uppföra de af en finare smak redan utdömda dramatiska behandlingarna af heliga ämnen, hållna i den halft religiösa, halft burleska medeltidsstilen. Man finner åtminstone, att omkring 10 år derefter blef med professorernas goda minne en akademisk teater inrättad i Upsala, och det enda förhandenvarande af de der uppförda stycken betecknar omisskänneligt en förändrad smakrigtning.
Detta prot.utdr. upplästes så lydande: Utdrag af prof., hållet hos II. R. o. Ad. den 26 Febr. 1840, f. ni. S. D. Yid förnyad föredragning af Hederv. BondeStts den ig och 22 dennes på bordet lagda prot.utdr. af den i5 i denna månad, innehållande inbjudning lill de öfriga RiksSl:n att förena sig uti en af BondeSt. beslutad och protocollsutdr. vidfogad underd. skrifvelse till K. M., i anledn. af H. M:s tal till R. St. på Rikssalen vid riksdagens öppnande, fann R. o. Ad., som icke antog den gjorda inbjudningen, för godt att lägga densamma till handlingarna. Ut Supra. Frih. Hamilton: På grund af det nu upplästa prot.- utdr., hvilket innehåller de enda termer, hvaruti, efter mitt sätt att se, sedan beslutet blifvit fatladt, en deputation skulle äga att utlåta sig, hemställer jag, om Hr Ribbing skulle finna lämpligt att med ett sådant uppdrag till BondeSt. skicka en deputation, som ,ej ägde rätt att yttra annat, an beslutet innehåller. Iir Ribbing: Af det upplästa prot.utdr. finner jag, att 4» Dan 26 Februari e. ra. jag nästan alldeles ordagrannt uppfattat beslutet'! den skriftliga framställning jag till prot. afleinnat. På Frih. Hamiltons till mig gjorda hemställan, huruvida jag kunde finna lämphgt att skicka en deputation till BondeSt. för alt meddela R. o. Ad:s beslut, kan jag icke svara annat, än hvad min 1111 på bordet begärda motion innehåller. Det är från R. o. Ad. som jag föreslagit, attén deputation skulle afgå med det svar, som innehålles i min framställning, och som jag icke tror på något sätt förändra eller upprifva det beslut R. o. Ad. fattat, hvarföre jag måste vidblifva mitt förslag, underkastande detsamma det öde, som majoriteten kan bestämma. Frih. I öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat, får jag nu, sedan jag funnit, att ett prot. i ämnet af R. o.
Från min nyförvärfvade vän erhöll jag ock för några veckor sedan ett bref, hvari han skrifver: ” Här har ni den studie, ni begärde af mig vid foten af féen Lorleys klippa ”. — Jag inbjuder nu mina läsare att i öfversättning göra bekantskap med denna studie. A. W. A. Giosué Garducci föddes den 27 Juli 1830 i den lilla byn Val di Gastello i Pisaprovinsen. Hans föräldrar voro Micheli och Ildegonda Gelli. Familjen, som leder sitt urspung från den ryktbare gonfalonieren i Florens Francesco Garducci, hade en tid befunnit sig i goda omständigheter: nu var den till ytterlighet fattig. Redan vid 10 ålder gåfvo Garduccis poetislta anlag sig tillkänna. Det är anmärkningsvärdt, att de känslor af republikanism och frihet, som han sedan vid mognare år öppet förklarat sig hysa, redan skönjas hos gossen. Dessa känslor underblåstes äfven genom läsningen af Thiers ’ historia öfver franska revolutionen, som han med passion studerade. Mellan 1849 och 1853 idkade han studier i Florens, hvarifrån han begaf sig till universitet i Pisa, der han promoverades till doktor i filosofi och literatur. Kort derefter erhöll han katedern i retorik i S. Miniato, men stannade der endast kort tid, emedan man var nära att anställa en rättegång mot honom, derför att han befanns vara ateist. Han begaf sig nu till Florens, der han uppehöll sig till 1859 med att gifva enskilda lektioner. Ofvan nämnda år utnämndes han till professor i grekiska och senare i italienska och latin i Pistoia. Här utgaf han några kritiska arbeten. 1860 förflyttades han till Bolognas universitet såsom professor. Från 1861 till 1867 gjorde Garducci trägna studier i den franska literaturen och 1868 i den tyska. Under denna tid utgaf han äfven sin “ Inno a Satana “ (Hymn till Satan), som med ens gjorde honom populär. Från denna tid följde hans arbeten på vers och prosa efter hvarandra med förvånansvärd hastighet.
" I de Landsorter der Tegel eller Span ej äro att tillgå, mä l nödfall äfiven Bräder eller Torf nyttjas. §. 46. Öfwer sä wäl »verkställd Nybyggnad, som reparation, bör besigtning hällas, och Besigtnings Zustrumentet till Krigs - Collegium insändas. 8- 47- Sedan ett Caractershus säledes blifwik upprdt, stoll jdet åligga Boställs - Jnnehafwaren, okl bestämma underhälla och warda, icke allenast m,d, tidige reparationer af smärre bristfälligheterywika l början äro lätt att werkställa, men hwilka, om de uraktlakas, kunna medföra större oiä» g'Nhe?rr, utan alwen förmedelst anstrykningar urr. rod.gt med Vitriol, Rödfärg eller Beckolja» ttr lvm nyttigast pröswaö och tillgäng derpå fin>; och blrfwe det pä Be ächafwarens answar, sädant werkställeS. Deremot och dq onekeli, mycket bidcager till bestånd af Le Carackers', lom af Träd byggas eller byggde arv, att r t-O med Brädfordrmg eller Rappning förses, hwilker säsom medförande dryg kostnad ej kan alls, Innehafware» äläggos, bör Boställs»i, der sädane Byggnaver det tarfwa och v y -Rällen sädant nödigt anser, dertill Medel äswrnsom, i händelse af Brädtorvring, , anstrykningen teea, likasom ock Carackers, en pä samma lätt döm med nya Tak Förses, enär >Den 27 Januarit. " 1151 enär Syns-Rätten ögo! stjenligen chnner, att det gamla Taket icke af efterlätit wrdmagthälla-.de utan genom tid och af Sider förfallit dä likwäl ä kostnaden till det noa Taket bör asdragas wärdet af bwad utaf det gamla annu kan wara brukbart.
Just rid deni ?a tid nkdde afven till Norden reflexen fr %n de mäktiga rörelser, soni uppsthtt inom de stora kulturländerna och som sökte uppväcka den i stelnad vinterdvala sofvande konsten och litteraturen. aDen allmauna lösen var: frihet; inen det som kiafdes i frihetens namn var: sanninga. Afveii p&amp; andra oniriden af samliällslifvet började ett nydaningsarbete i demokratisk, frihetsiilskande andn och en bitter kamp uppstod mellan: zdet gamla, som icke vill dö, och det nya, som också vill lefra. Och det tycks som skulle det ena icke trifvas jainnsides med det andra; ty det nya vet icke, att det blott. ar en återuppblomstring af nfigonting, som redan varit; och det gamla vet icke att det nya är kött af dess eget kött och blod af dess bloda. Med verklig entusiasm omfattades de nya lärorna af de unga konstnärerna, som bildade en stark saininanslutning och till sin ledare fingo en kraftfull men hänsynslös personlighet, Sören Wiegeland. Äfven Gabriel Tollin pbverkades naturligtvis af de nya idéerna, eliiirii lian aldrig kom att tillhöra den yttersta flygeln, som förfäktade paradoxen: o att endast det fula ar skönt, ty det fula ä r sanningenu. Gabriel hade för mycket af snillets gudagnista för a t t stanna rid att imitera naturen och människokroppen, lian rille äfven i bild fängsla mänhiskosjälen. Han ville som konstnär skapa, ej blott som en skicklig handtverkare imitera eller fotografera. Han började ganska snart att gå sin egen vag framht, och rille i ett monument förkroppsliga sin samtids strafvan. Som en drömbild s %g han sitt verk, och gestalten framställde dragen af Sören Wiegeland såsom en syinbol för sanitidens frihetskamp, Men hans fantasi lyckades ej ännu gifva denna drömbild konkret form. Det som slutligen: tände gnistan, brandstoffet var sedan lange hopadta, det var kärleken. Bilden, lian så länge drömt om, var Prometlieus, titanen, ljusbringaren, iilänniskornas van, han skulle symbolisera tidens längtan efter frihet, sanning och ljus.
Af vicia mera vigt, än 8ilkverfonöens förökning, är cieremot för realisationens destsncl, att Länkens alla öfriga körbällanclen till 8taten oeb till enskilclte, i bänseemle till cles» lånerörelse sä regleras ock sa viät i mensklig makt star, L e t ä o k a a cl c n, Rrv i», 8, stär, orubbligen fastställas; att icke samma orsaker, som bäcis i älclre oeb nvsre tiller vallat Lanken» oförmäga att tippkvlla sina förbin,leiser, mä kunna lecla till lika kärclei Liga följller; Irvaiförulan Lilfverfonöens försläckning, vore öet oek till ett belopp fullt motsva,amie 8eclelstocken, icke innebär någon fullkomlig lr^ggbet om upp,ältliallanciet af ett staclgaät Lsneoseclelsväsencle. Lrfarenbelen bar tillräckligen Zclagalsgt cie väclliga följllerne lleraf, alt efter företagen m^nlbestämning till en oviss eller allägsen frainticl uppskjuta lien fria vexlingen. klor inig är farbägan för ett uppskof 1 clella fall sä stor, att förr än jag ville se mitt 1Sclerneslancl utsatt för följllerne lleraf, skulle jag, oaktadt mitt