Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller om votering med begäran alt Frih. Paltnsljernas förslag måtte inrymmas i ja-propos:n. 152 Den 62 Maj. Gr. Lagerbjelke: R. o. Ad. har redan bifallit Frih. Palmstjernas förslag. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om icke R. o. Ad. fnnne att contraproposm vid nu ifrågavar:de votering endast borde innehålla, alt det föreslagna tillägget ej skulle införas. Ropades ja. Uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos. Den, som bifaller att vid slutet af Irsta mora. i 13 § af Instruktionen för Ridd.Direkt. och Riddarhusets tjenstemän införes följande tillägg: ”förbehållande sig R. o. Ad. alt i hvarje fall pröfva om de sålunda stadgade vilkoren blifvit behörigen fullgjorda” voterar Ja* den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. ett sådant tillägg icke böra i §:n införas. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 22. Nej — 14. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, återkallade i R. o. Ad:s minne, att Frih Stjernstedt för öfrigt hemstält, alt i R. o. Ad:s prot. måtte införas en reservation alt beslut, rör:de 13 §, icke borde ega retroactiv verkan i afseende på Riddarhusets nuvarande ordinarie tjenstemän; hvarjemte H. Ex. hemställde om R. o. Ad. bifölle alt en sådan reservation i prot. antecknades. Ropades ja. §§ 14 till och med 33. lii föl los. § 34. Gr. Lagerbjelke:
Egendomen förstöra eller sig afhända. Emot sadant äga Borgenärer ingen talan; det är blott emot Landtbo, som LankrsLäs - brott warit privilegisrsär. Med alla andra (^omr-iAsr är merändels et wäldigare inrerells förenadt och de njuta alla Lagens fullkomliga skydd. Jordbrukaren ensammen har mast »vidkännas äfwen detta stags förtryck; och dock wägar man tadla hans hoglöshec, hans brist pä omtanka, da likwäl hwarken denna omtanka eller flit kunna gifwa honom siker utsigt at se dem belönta med hopp vin en tarflig bärgning pä sin ålderdom och ester sin död för hustru och barn. Icke mindre orjcnligt »vore et sadant undantag ifrån Lagens pwiriLchs, hwarigenom sednare Jnkeckningshafware äswen skulle lemnäs tilsälle at öka osäkerheten af Jordbruks» 33 rens besittningsrätt. Det more at lemna dem med Landtboens slada en förman, som emot alla andra äldre Jnkeckningshafwares fordringar säkerligen skulle dem bestridas, detta skulle således tilläcas, blott efter dek later sig göra pä den wärnlösaS bekostnad: såsom xeincips lärer wäl en sadan satts icke annat kunna än förkastas, och som landssed lärer den icke eller böra räknas för Lag, da den haswer oskäl med sig. Den sord äter, som kil surrogar för arfwejord ansins, lärer arswinge säkerligen icke kilerkänna agaren hafwa haft wald at rclismenkele. ' Om dä denna rättighet tagcs til grund för den oinskränkta friheten för Jordägare ar pä längre tid borrtleja sic Hemman; sa blir följde», at aldrig nägot Landtbo-LamraA med säkerhet för Jordbrukaren kan afsiutas: ty den Egendom, som wid LomrLÄeis ingående werkeligen war östinge, kan derigenom, at arfwejord sedermera försäljes, blifwa efter ägarens död surrogat och Landtbo derigenom gä miste om sin besiktning.
Första punkten bifölls, den andra lades till handlingarne och den tredje återremitterades. Memorial J\G 180, med förslag till sammanjemkning och voteringspropositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande anslagen under Riksstatens nionde Hufvud titel. Godkändes. Utlåtande JV2 181, i anledning af väckt motion om anslag till förhöjning i häradsnämndernas s. k. tingsgästningspenningar. liifölls; och Utlätande JV2 182, i anledning af väckt motion om berättigande för vissa embelsoch tjeustemäns sterbhus att erhälla s. k. begrafningshjelp. Bifölls. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Fo rtsattesj föredragningen af Stats-Utskottets Memorial, M 168, i anledning af dels erhällna äterremisser, dels Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande en del af de i Ullätandet JVs 141 behandlade fråcror om statsbidrag o O för vågförbältringar, brobyggnader, kanaler, vattenaftappningar och andra arbets företag, dervid Ståndet för sin del godkände hvad Utskottet å pag. 11 och 12 yttrat och hemställt om statsbidrag för utsträckning af Kinda båtled medelst kanalisering af Stångån från sjön Rengen till Linköpings hamn, äfvensom den, med anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om Prot.-Uld.rag 667 statsbidrag för verkställande af nödiga rensningar i Lule eif samt anläggande af kanaler med lutande planer förbi Hedens och Ede forssar, af Utskottet uppställda, å pag. 13 förekommande voteringsproposition i ämnet. Beträffande deremot Utskottets u pag.
För Testamente elier Gåfva af årlig rå’n* ta elier afkomst, utan egande rätt tili sjelfva Egendomen, vare Bevillningen Två procent af CäpitalSumrnan, utan afseende på till hvil., ken Capitalet anslaget är. För Testamenten till personer för iång varig och trogen tjenst, erlägges icke någon Bevillning. Af Fideicommissar och Arfsmedel i lös och fast Egendom, Capitaler och Fordringar, som tillfalla andre arfvingar, än s rätt uppoch nedstigande led, eller Syskon och deras Barn, Tre procent. Efterlefvande Makas rätt i Boet likväl från afgift undantagen. Af FideiCommiss, som hädanefter stiftas, till arfvingar, skyld eller oskyld person, Tio procent, utan att Domstolarne, efter Stiftarens död, må FideiCornrrussBrefvet till heva.,' hände i Protocollet intaga, förr än styrkt blifvit, att afgiften är gulden eller säkerhet för densamma hos Upphördsrnannen ställd, Hvad i öfrigt, i anseende till controlleti Öfver ofvannämnde Bevillning af Testamente, Gåfvor och Arf, skal! iakttagas, derom länder till efterrättelse Kongl. Maj;ts Nådiga Kun» görelse i detta ämne, den 11 December i8iu Bevillningen af fast Egendom, utgår efter det i berörde afseende dera sist satt#: jyarde. BevillningS-UtskottetS Betänkande^- <701' Art. lil. Föreskrifter, angående hvad vid MarttahSkrifningur, Berednings-1 Taxerings'- och Bref. nini sCominitider hör iakttagas, sam; <>/>? andi engs sökande i Cdtnmitiéerties Beslut. l Örn iManiahSkrifnlng. 1 Morn.
Samma lag vare, der tjenstehjon, köpmansbetjent, gesäll, lärling eller annan sådan enskild tjenare ololligen tillgriper eller, i uppsåt att sig eller annan det tillegna, undandöljer hvad i dess vård af husbondefolket lemnadt är; så ock, der någon svikligen tager af harn, som ej fyllt tolf år, eller af deri, som afvita är, hvad sådan person hos sig halver. 4 §. Vid straffs mätande för stöld eller snatteri skall, utom öfriga om ständigheter, som å straffbarheten verka, afseende göras å det tillgripnas större eller mindre värde. Såsom särskildt försvårande omständigheter skola dessa, hvar för sig, anses: 1. om man tillgriper säd, skuren eller oskuren, hö eller halm, stackadt eller ostackadt, ute å mark; vexande fruktträd eller träd som till prydnad planteradt är; trädeller jordfrukt eller annat, som i trädgård eller på åker planteradt eller sådt är, då sådant ute finnes; huggen ved, timmer, gärdsel eller annat dylikt, i skog eller eljest ute å mark, eller å (lottled; åker-, köreller trädgårdsredskap ute å mark; uteliggande malm vid grufva, eller redskap, som till grufvedrift hörer och ej instängd är; utestående bistock; fisk ur dammar, sumpar, nät, mjärdar, katsor eller annat fisketyg, eller ock sjelfva fisketyget, 25 Kap. sorn ute finnes; foglar eller andra djur ur jagtredskap, eller sjelfva redskapen ute å marken; eller ock saker, som till blekning eller torkning, eller för annan sådan orsak, utlagda eller utställda äro. 2. om tjenstehjon, köpmansbetjent, gesäll, lärling eller annan enskild tjenare tillgriper något från sitt husbondefolk. 3. om tillgreppet föröfvas af handtverkare eller annan arbetare från den, hos hvilken han, i eller för sitt arbete, tillträde äger.
Uti §. 3, efter hvad 1848 års räkenskaper upptaga, har det Ulriksdals kungsgård tillhörande vaktkarlsbostället Gröndal blifvit på 30 års tid utarrenderadt, emot en ärlig, afgift af 157 R:dr 32 sk., hvilket belopp i så väl 1848 som 1849 års räkenskaper till följande är utbalanseras; och då arrendekontraktet, ehuru det i räkenskaperna uppgifves vara desamma i transsumt bilagdt, likväl saknas, hafva Revisorerne icke kunnat utröna hvilka vilkor i afseende å arrendets inbetalning finnas föreskrifria. Vaktkarlsbostället Gröndal, med en på södra sidan af fordna köksträdgården vid Ulriksdals slott belägen vret, är, efter af Eders Kongl. Maj:t under den 17 September 1847 i nåder antaget, af Skomakaren Pelir Pettersson, vid auktion hos Riksmarskalks-embetet den 10 föregående Juli, gjordt anbud, till bemälte Pettersson, uppå 30 ars till, räknad från den 14 Mars 1848 till midfastan 1878, utarrenderadt, enligt kontrakt af den 13 November 1847, emot 157 R:dr 32 sk. för aret; och uti samma kontrakts 7:de §. nr föreskrifvet, att arrendesumman skall bfefalas till hälften inom Juni och hälften inom December månads slut hvarje ar; men de vid 1848 och 1849 års slut ntbalansernde arrendemedel, ehuru till beloppet lika med årliga arrendet för vaktkarlsbostället Gröndal, utgöra icke ensamt en Petterssons skuld, utan en återstod af 1,468 R:dr 1 sk., Ulriksdals slotts arrenden för hvarje af båda sistberörde år. Eders Kongl. Maj:ts Stockholm den 6 Februari 1852. underdanigste, tropligtigste tjenare och undersåte, C. GVIiliEVIII IIi. Axel Fröling. — 327. — Kongl.
Jag ville om möjligt söka uttala ett gif akt åt annan värld, o c h han var ensam kvar. Han föräldrar, att de, innan de sända ut sina minderåriga tyckte, att han aldrig skulle kunna gå ifrån henne, döttrar från hemmet, måtte noga öfverväga, huruvida där hon låg så hvit och kall; skulle han icke kunna väcka henne till lif med brännande tårar? dessas naturer har fördel eller skada af att ställas under inverkan af den eller den skolan, den eller Vårkvällens långa skymning bröt in öfver hoden omgifningen, äfven om denna skola och denna nom, det blef mörkt utom som inom honom, men det gaf han ej akt uppå. Lidandets långa timomgifning i och för sig med all rätt åtnjuta hvad man kallar allmänt anseende. mar veta ej af dag eller natt. Och här var en Tärna i Vestmanland d. själ, som kämpade en bitter kamp. Hela hans Cecilia Holmberg f. Bååth. lif drog förbi hans inre öga. Där voro mörka och dystra taflor, men där voro också bländande sol Härmed torde meningsutbytet i denna fråga och vår, hans kärleks lyckliga, korta tid. Elna få anses afslutadt. fanns där, men han stod långt borta ifrån henne och fick ej sträcka ut armarna för att draga henBed. ne till sig. Men huru skulle han ej kunnat bygga upp sitt lif på detta m i n n e? Skulle han ej kunnat arbeta skild från henne år efter år, arbetat på att Då vi kvinnor börjat vänja oss vid den föreställkomma henne nära i hjärtats godhet och renhet. ningen, att vi i tidningen Idun ega en väninna, till Han hade kastat allt öfver bord, gifvit sig hopplöst hän åt förtviflan och låtit sin själ nästan gå hvilken vi kunna vända oss för erhållande af allehanda upplysningar och goda råd, så tar jag mig under i modlös sorg. Nu var hon död och borta, och han långt, långt ifrån henne på villovägar. härmed friheten med några ord beröra en fråga, som Var det nu för sent alt börja ett nytt lif? Skulle jag anser vara af stor vikt för den kvinliga ungdomen, och för hvilken jag alltså lifligt önskar kunna Elna icke osedd följa honom, leda honom och vinna Iduns intresse.
Detta sker likväl genom afgiftens bestämmande efter pannerymden, utan afseende på upphettningsytan; och antagandet af den i § 19 af kommittéens förslag uppställda tariff, som tillika förutsätter för den enkla apparaten en mindre afverkningsförmåga, än den, som af mig blifvit beräknad, skulle göra den olägenhet, som redan uppkommer af tvänne olika beskattningssätts införande inom bränvinstillverkningen, ännu större, derigenom att Hill. till R. St. N:o 5 till B ev. Utsi. Skrifvelse, N:o 6. dessa blefve oförenliga. Missförhållandet ökas ännu mera genom den olika afgiften, som i 2:dra klassen blifvit bestämd till blott 2 sk., men i den 3:dje till 2 sk. 8 r:st. för hvarje kanna tillverkadt bränvin. Allt detta upplyses närmare, om den högsta averkningen, hvilken jag ansett böra läggas till grund för afgift ten, jemföres med den lägre, hvarefter förenämnde tariff är uppgjord. Enligt beräkning efter upphettningsytan, kan en 20 kannors panna af den för 2:dra klassen föreslagna formen tillverka 786, och en 63 kannors panna 1,688 kannor bränvin i månaden, hvaremot kommittéen ansett den förra af dessa pannor kunua gifva blott 400, och den sednare 1260 kannor bränvin på den nämnda tiden. Skatten för den minsta pannan utgör, enligt tariffen, 16 r:dr 32 sk. banko och för den största 52 r:dr 24 sk. i hvarje månad. Följaktligen, om icke afverkningsförmågan hos 3:dje klassens redskap nedsättes i samma proportion, som i 2:dra klassen, så blir, i denna sistnämnda klass, skatten för hvarje kanna bränvin, tillverkadt med en 20 kannors panna, egentligen blott 1 sk., och med en 63 kannors panna 1 sk. 6 r:st., då den i 5:dje klassen utgör 2 sk. 8 r:st.
Brefvet den 17 Augusti 1738, och Kongl. Förklaringen den 29 November 18^3 » f°r fylleri i kyrka stadga, kommer äfven hädanefter att ega rum , jemte det ansvar , sorn denna Författning för fylleri i allmänhet föreskrifver - LagUtskottets Betänkande N:o 95; Eho, som trugar eller förleder annan att förtära starka drycker, si’ att han deraf blifver öfverlastad , bote hvarje gång Tre Riksdaler Sex 3 ton Skillingar. Öfvermage, som af starka dryci ker öfverlastar sig, ages af Föräldrar eller Husbonde , i närvaro a£ Krono-, Stadseller Policebetjent; men den , som till öfverflödig förJ täring en sådan förleder, bote Sex Riksdaler Trettiotvå Skillingar. a $• Prestman, som under tjenstens utöfning är af starka drycker öfverlastad , vare sitt embete och tjenst förlustig. Ar någon annan , vid förrättan» de af Kongl. Majus och Kronans tjenst, drucken, bote första gången Sex Riksdaler Trettiotvå Skillingar, och andra gången dubbelt} blifve han ock, i sistnämnde fall , från tjensten skiljd på viss tid , ifrån en månad till ett år , efter omständigheterna. Sker det tredje gången varde han för alltid fran tjensten afsatt. I afd LagUtskottets Betänkande N.u 95. 17 I afseende på Prestman, som ratoni tjenstgöringen beträdas med fylleri, galle föreskriften i 19 Cap. a5 §. Kyrkolagen. Med de till Krigsstaten hörande personer förhålles efter Krigsartiklarne. 3 $• Begär någor brott i fylleri, må hans tillstånd ej lända honom till ursäkt; utan skall han , jemte ansvar efter denna Förordning , vara underkastad alla de påföljder, sorn Lag och Författningar i hvarje fall föreskrifva ; dock att böter för fylleri icke ega rum för den, som för annat brott gjort sig till högsta kroppsplikt skyldig. 4, 5, 6, 7 och 8 §§, blifva lika med 5, 6, 7, 8 och g i nu gällande Förordning.
Riksdaler efter helt räknadt, bestämmes afgiften pä det sätt, att för ägaren i personlig Bewillning beräknas 1 Riksdaler och derjemte 8 st. för hwarje 100 Riksdaler af Hemmansdelens uppskattade wärde; hwarwid iakttages, att hwad som i wärdet är öfwer eller under jemna 100 Riksdaler anses för fulla 100 Riksdaler, sä att, titt exempel, för Hemmansdel af Zo Riksdalers wärde betalas 8 st. likasom för 100 Riksdaler, eller tillsammans med Ägarens personliga Bewillning 1 Riksdaler 8 st., och för 150 Riksdaler likasom för 200 Riksdaler, 16 st. eller tillhopa 1 Riksdaler 16 st., och sä widare; dock bör afgiften, da derr ester en sädan beräkning öfwerstiger den, som är bestämd för i.24:drdcl af samma Llast, nedsättas till -et belopp, fdm för 1.24'dedel där vtgöras^ Wid 50 Den 11 October. Wid 5. Art. 4. §. 1. Mom. har Wällofl. Borgare. Ständct gjordt följande allmänna Anmärkningar: . 1:0 Att dä w,d wal af Taxeringsmän, Städernes Borgerskap och Husägare ej kunna förena sig om Walsätter, boed frägan afgöras genom votering efter Vewumn-geii. 2:0 Att de wäljande i Stockholm särskilt mä äga rättighet, att utan omröstning utse Tar xeringsmän, men att, dä de derom ej öswerenskomma, ordentligt wal bör förrättas genom Electorer, som Clatzwis utnämnas, hmarwed rösterna beräknas efter förcgäende ärets Bervin, ning. Och som besia Anmärkningar endast angä Städerna serskildt, fär Utskottet, under hemstäl. lan om bifall dertill, föreflä att Z. Puncten uti den förut proponerade Redactionen af förenämde Moment, mä erhälla denna lydelse:
Bidderskapet och Adeln väckt och derifrån till Bevillnings-Utskottet remitterad Motion, angå» ende åtskillige ändringar uti Bevillnings-Författningen, tillika blifvit framstäldt, om inrättande af en Riks-Pröfnings-Comité, sammansatt af Rikets Ständers Justiiias-Ombudsman och Tjugufyra Fullmäktige uti Banken och RiksgäldsContoret. Motionairen, som medgifvit, att enskilda taxerings-frågor och de, uti hvilka den Skattskyldige är klagande part, böra, såsom hittills, i Kongl. Kammar-Rätten afgöras; men deremot ansett, att, enär tolkningen af BevillningsFörordningen ofta innebär verklig lagstiftningsåtgärd , en del af beskattande magten skulle tvärtemot 57 §. Begerings-Formen frångå Rikets Ständer, om sådan tolkning tillhörde ett Embetsverk, har, i följd af denna åsigt, med Biks-Pröfnings*Comitén åsyftat, att den vid al* “Bevilln.'Utsfåttets Betänkande. N-.o 12. 351. 3a tillfällen, der princip-frågor Qti Bevillnings-» mål äro för handen, skulle i högsta Instancen tolka Bevillnings-Författningen, och i sådant af.; seende föreslagit redaction af de stadganden,' hvilka, angående berörde Comité, om den be* slutes, borde i Bevillnings-Förordningen inflyta, I öfverenstämmelse med hvad Utskottet här ofvan utlåtit sig, angående den befattning, Ut-i skottet ansett tillhöra Kongl, Kammar-Rätten, såsom Ofver-Domstol i Bevillningsmål, och med öfvertygelse, att Motionairens afsigt, det beskattningsrätten icke måtte frångå Rikets Ständer genom sådana tolkningar af Bevillnings-Förordningen, som innefatta verklig Lagstiftning, bör och kan lämpligast uppfyllas derigenom, att aÉ sjelfva Författningen gifves all möjlig fullständighet, tydlighet och bestämdhet, samt att, när så sker, hvartill hvarken Utskottets uppmärksamhet skall uteblifva, eller Rikets Höglofl.
Som tidt i Livet eder ej forarger, Då skal jeg ikke angre, hvad jeg sang!” Man ser hur en mor skämmer bort en pojke – & han har 4!!!114 Det berättas om en lärd, men något konstig lektor här i staden som var särdeles ifrig insektsamlare att han förföljde en fru för det att hon hade en sällsynt insekt på sin hatt, en annan gång for han under en dylik jagt ut i kanalen. En gumma som såg honom springa på en potatisåker med sin håf sade: ”Inte tror han att han kan fånga reg (rekor) på torra landet?” H. Afsändt d. 6 Feb. 1883. Skulle medföljande lilla skizz ej befinnas värdig att införas i ’s spalter, torde den ofördröjligen återsändas enligt adress. Allt svar i ”breflåda” undanbedes på det bestämdaste. Adress: E.A. H.s. Ur en filosofie kandidats framtidsplaner etc. Exemplet hemtadt från L. P. Han läser fem ämnen för sin examen: – Latin, grekiska, fornnordiska språk, filosofi, geologi. L.P.s hufvudämne skall bli studiet af handskriftslitteraturen, – palliografi. I 3 år ämnar han efter aflagd kandiatexamen upphöra med examensläsning. Ett år s. k. ”profår”, ett år tjänstgörande vid någon skola för att förtjena penningar (1,500 kr) och så ett år vid något främmande universitet, antingen Paris, London eller Heidelberg, troligtvis Heidelberg. Detta för studiet af ”Palliografi.” Profår kunna genomgås i Lund, Stockholm och Upsala, Profår sökes, men den sökande vet ej hvar han får profåret. Om L.P. får sitt i Stockholm ämnar han ej antaga det. Stafvas egentligen Paleografi är af grekiskt ursprung och betyder fornskriftskännedom.115 Verkliga lifvet innehåller mera romantik än man tror. Tänk den stolta adelsdamen som rör sig så ledigt, så värdigt i salongsverlden, den qvicka, rika, äregiriga – tänk dig henne så som jag såg henne, nej det kan icke tänkas och dock är det sant.
Fattigförsörjning: Enligt Nådig föreskrift har jag den 8 Maj i83a till Eder Kongl. Majit afgifvit underdånigt utlåtande, angående fattigvårdens tillstånd inom Wermland, samt om möjligheten att afhjelpa deri äfventyrs sig företeende brister., sedan härvarande Domcapitel infordrat och meddelat mig församlingarnes uppgifter i ämnet; och anser jag mig böra, för denna berättelses behöriga coinpletterande, bär upptaga af samma utlåtande dess hufvudsakliga innehåll, såsom följer: "Fattigförsörjningen i Wermland är, i öfverensstämmelse med gällande Författningar, genom frivilliga öfverenskommelser iemligen väl ordnad, ehuru ehuru saknande alla lysande anstalter. Der rättelser och förbättringar äro af behofvet påkallade torde de ock efter hand till vägabringas på enahanda sätt, sorn de nu gällande ordningar tillkommit, och enär grundsatsen, att hvarje församling har förbindelsen att vårda sina fattige, är antagen och i möjligaste måtto tillämpad, inse menigheterne nog fördelen af de förbättringar, som kunna önskas och bedöma åtminstone bäst sjelfve deras förmåga att åstadkomma dem. Uti en stor och rik stad kan man visserligen på en gång tillfredsställande och efter bestämda former uppgöra fattigförsörjnings-, sjukvårds-, arbetsoch undervisnings*- anstalter, men i en vidstäckt Landsort med tilltagande folkmängd låter sådant sig icke göra. Kanhända kunna knappt dessa anstalter, enligt lika grunder äga rum i 2:ne närbelägna Socknar. Den enda allmänna grundsatts, som i denna del billigtvis kan stadgas, är redan gifven, att hvarje församling vårdar sina fattige. Såsom en christelig pligt gäller detta stadgande för hvarje församling emot dess fattige och såsom en rättsgrund åter församlingarne emellan, på det att den ena församlingen icke må vara besvärad af den andras fattige.
Vårt land, som genom kommunernas sjelfstvrelse åtnjuter decentralisationens fördelar, eger ock i dessa kommuner en naturlig, lefvande grund för en organisk bildning af national-representationen. Helt och hållet byggd på denna grund, skulle dock representationen komma att stå i ett alltför aflägset och medelbart sammanhang med sjelfva folket. I det nu hvilande representations-förslaget utgör derföre endast den första kammaren en konseqvent utveckling af kommunen, eller liksom hufvudet på denna organism; under det de politiskt berättigade medborgarne genom den ändra kammaren utöfva ett mera omedelbart deltagande i den lagstiftande makten. Detta är förslagets grundtanke; och ehvad invändning må kunna göras emot varaktigheten af en derpå grundad representations-lbrm, torde den åtminstone icke vara utsatt för att redan från början undergräfvas af tidsandan, såsom fallet blefve med hvilket klassvals-förslag som helst. Vid tillämpningen hafva, så vidt möjligt varit, de bestående förhållandena tagits i betraktande. Så har t. ex. skett vid bestämmandet af valrättens gräns nedåt för andra kammaren, i afseende hvarå ett efter mitt för - 188 Den 4 December. menande obefogadt klander framkallats af den omständigheten, att den valrätt, som åtföljer egande al jord, blifvit bestämd efter ett visst minirni-värde, svarande ungefär emot vårt ganda begrepp om besutenhet, i stället för att bibehålla den i nu gällande R. O. begagnade sväfvande benämningen besutenhet, som för närv:de är en nästan död bokstaf, men som skulle kunna i ekonomisk lagstiftningsväg undergå hvilka förändringar sorn helst. Likaså har man velat se hvarje sådan gräns mera oriktig i en representation med samfälda val än i en klassvals-författning. Principielt torde den dock kunna anses mera förenlig med de samfälda valen. Genom klassval vill man dels hafva samhällets olika intressen representerade och dels försäkra representationen om sak-kunskap i alla ämnen, sorn tillhöra dess handläggning. Nu har t. ex. den talrika tjenstehjons-klassen fullt ut så olika intressen och sak-kunskap med husbönderna, som många af de klasser, man särskiljer. Så förhåller det sig ock med olikheterna i mannens och qvinnans ställning.