Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anmäld den 18 Junii s. å.; och bifölls det af Rikets Ständer gjorda förelag med åtskilliga förändringar i afseende på det reglementariska. Förordningen utfärdad den 25 Junii s. å. O ty 100:0 Angående bokföringen af värdet å Riksgälds-Contorets utelöpande skillings-pollelter. Anmäld den 27 Mars s. å. Fordrade ingen åtgärd. 10/^.0 och I o5:0 Med förslag till bestämmande af tull å spanmål. Anmälde den i3 Mars s. å. Kongl. Maj;t fann dessa skrifvelse!’ bör* förfalla, i följd af Kongl. Maj:ts redan fattade beslut i ämnet. lOÖ :0 Angående regleringen af Riks-Stalens Tionde HufvudTitel. Anmäld den i3 Mars s. å. Jemte det Stats-Contoret skulle förständigas om de å Titeln uppförda anslag, förordnade Kongl. Maj:t, att frågan om infordrande af uppgifter till grund för Clereciets samt Gymnasiioch Scholsestatens special-stater skulle till Ecclesiastik-Expeditionens underdåniga föredragning öfverlemnas. IOJ.O Med anmälan, att någon anmärkning icke förekommit vid den genom Stats-Utskotlet verkställda granskning af Stats-Werkets Räkenskaper för år 1826. Anmäld den 27 Mars s. å. Vederbörande skulle härom underrätta*. 78 Bil, ri// R. St. Jast. Ombudsm. Angående frågan om hyresfritt begagnande af General Assislance-Contorets hus för blifvande Lombard-lånerörelsen i Stockholm. Anmäld den i3 Mars s. å. Kongl. Maj:t ville hafva Öfver-StåthållareEmbetet anbefalldt att söka förmå Staden, att, på de förut af Rikets Ständer medgifna vilkor, öfvertaga Lombard-lånerörelsen i Hufvudstaden, den Kongl. Maj:t vore benägen alt befrämja med de ytterligare förmoner, hvilkas beviljande kunde af Kongl. Maj:t bero.
I detta hänseende har motionären, bland annat, anmärkt, hurusom, efter hans tanka, den antagna methodrn för stängseldelning vid laga skiften innebure en hög grad af orättvisa, enär dervid icke 4 Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 19. toges i beräkning den omständighet, att, då så kallad naturlig stängsel, eller sjelfva rågångs-stängseln mot angränsande by, möta, deraf inträffar, att den härigenom uppkommande lindring i hägnadsbestyret ensamt åtnjutes af en eller annan enskild delegare, under det de andra få sin hägnadsskyldighet öfver höfvan utsträckt. Denna brist i nuvarande stadganden vore, efter motionärens förmenande, afhjelpt genom ett af kommissions-landtmätaren C. J. Grönvall från trycket utgifvet förslag till nya grunde]1 för stängselskyldighetens fördelning, hvilket både på ett rättvist sätt iakttoge gemensamhetsprincipen och tillika, genom vissa föreskrifter om sättet att vid skiftesförrättningarna åskådliggöra de på stängseldelningen inverkade förhållanden, lemnade tillfälle, till en önskvärd lätthet såväl för delegarne, som för egodelningsrätten att göra sig reda för skiftesförrättningens resultater, hvarigenom en billig stängseldelning säkert befordrades; hemställande motionären, att nämnde förslag måtte af Iiikets Ständer varda antaget; af Riksdagsfullmäktige!] Christen Pehrsson från Gottlands län, som anmärkt, att stadgandet uti I § af nu gällande stängselordning, hvarigenom bestämmes, att, då by eller enstaka gårdar gränsa till hvarandra, hägnadsskyldigheten skall efter oförmedladt hemmantal utgöras, för motionärens hemort är både olämplig och orättvis, helst hemmanen derstädes merendels hafva spridda och med andra hemman mer eller mindre sammanblandade egor. Då, såsom ofta inträffar, ett helt hemman med en mindre egovidd möter annat mindre hemman med större egovidd, t. ex. ett åttondedels hemman, måste, till följd af nämnde stadgande, det förra stänga åtta gånger sä mycket som det sednare, äfven om åttondedelshemmanet egde lika stor areal som helt mantal.
Oaktadt allt hvad jag sökt andraga till försvar för våra närvar, former, anser jag dock numera en representationsförändring för äfven så oundviklig som nödvändig, icke så mycket derföre, att det med förändrade arbetsmetoder vore omöjligt alt verka med våra närvar. former, utan fastmer derföre att man anser det omöjligt och icke försöker göra det möjligt. Representationssättet saknar nu mera stöd af allmänna tänkesättet och sympathierna, tron på dess lämplighet är borta, och i samma ögonblick upphörer dess tjenstbarhet. Men först sedan man beslutat förkasta det gamla, uppkomma de största svårigheter och fi ågat): hvad skall mau sätta i stället? Lagstiftarekallet vore lätt, om man blott genom ett lagbud kunde skapa nya seder och vanor; den historiska erfarenheten upplyser dock, att det är sederna och vonorna, som skapat de politiska institutionerna, men icke tvertom. Verldens ryktbare lagstiftare hafva icke förbisett detta. Den 21 Octobcr f. m. 5 delta. Deras lagstiftningsprodueter buro visserligen till det yttre nybetsstänipeln, men vid närmare undersökning befunnos de lill sin inre anda helt och hållet hvila på urgamla institutioner och förhållanden. Förslag till representationsreformer fattas visserligen icke. Då en förfluten tid knappt öfverfört 3 å 4 lagstiftares namn till vår kunskap, har det folkfattiga Sverige inom en tidrymd af några få år framalstrat legio deraf. Flei talet af deras produeter kommer dock förmodligen föga att öfverlefva sin födslopina och således icke att borttaga spalterna r våra constitulionella annaler. Öfverflödigt torde således vara att förspilla tiden med en allman granskning deraf; det torde vara nog att fästa sig vid ett och annat. — Förstfödslorätten i detta afseende tillkommer Const.Utskts representationsförslag, med så mycket större rätt, som det borde utgöra dagens discussionsämne; men då ryktet förmäler, att Const.Ulsk., lik en ny Saturnus, är färdig att uppäta sitt eget foster, vore det mindre ridderligt att för noggrannt disekera en produet, som på förhand är bestämd åt ett så oblidt öde.
Penslar 1 dussin. — 30 Peppar, alla slag 1 skålp. — 11 Perlemor, oarbetad —_ Fri. arbetad, oinfattad 1 skålp. 1 50 infattad med Guld och Silfver, väges med infattningen och förtullas såsom den. infattad med andra ämnen; se Bijouteri varor. Perlor, äkta, oinfattade eller infattade Fria. oäkta: glas1 skålp. 40 andra slag 1 skålp. 2 — infattade med andra ämnen än guld och silfver; se Bijouterivaror. Perukmakarearbeten 1 skålp. 0 — Pimpsten Fri. Piphufvuden, med eller utan beslag: af sjöskum, äkta eller oäkta 1 skålp. 1 — andra slag 1 skålp. 40 Plantor Fria. Platina, oarbetad eller arbetad Fri. Plommon, Brunetter och Sviskon 1 skålp. ■ 6 Puradiskorn; hänföres under Apoteksvaror. Pa»tellkritor; se Krita. •Pmtiljer; se Konfityror. Pelsverk; se Hudar och Skinn. Pennor, Blyerts-; se Blyertspennor. Pergamentsskinn; se Hudar och Skinn. Persikokärnor; hänföras under Apoteksvaror. Pinsbach; hänföres under Metaller, sammansatta. Pipor, Tobaks-; hänföras under Piphufvuden. Pistacier; hänföras under Frukter och Bär, ej specificerade, torra. Pistoler; se Gevär. Platåer; se Dekorationer. Förslag till Tulltaxa. 21 Plymer: strutsoch andra slag '•Pomada, burkarnes vigt inberäknad Pomeranser Pomeransknoppar och Skal Porslin: oäkta, steneller fayence: hvitt eller enfärgadt, men omåladt: talrickar andra pjeser måladt eller tryckt: talrickar andra pjeser äkta: kvitt eller enfärgadt förgyldt eller måladt i figurer eller med blommor Anm.
Utdrag den 8 Qctober 1829» 51 vid Utskottets Betänkande N:o 101, rörande yrkadt förbud emot införsel af Danska Hästar , blef Betänkandet N:o 101 af PresteStSndet bifallet,) S. D. Bifölls, vid förnyad föredragning, J,ag-Utskottets Betänkande, Njogf), t anledning af Herr Professoren Bolniéers motion om ett tillägg till sista Momentet af 6 $. i a5 Capitlet Rätlegångs-Balken. S. D. Återremitterades, p5 grund af der-^ vid gjorda anmärkningar, Bevillnings-, Lagocb Oeconoiuie-Utskottens Betänkanden : N;o 18, angående väckta motioner i afseende å Kongl. Majjts Nådiga Förordning emot oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 35 Junii 1835; samt N:o 19, anglende väckta motioner oni Kongl, Stadgan för Inrikes tullförpassning och bevakning. S. D. Biföllos, vid förnyad föredragning, Statssamt Allmänna Besvärsoch Qeconomie-Utskottens Utlåtande, N.'o 68 , i anledning af gjord hemställan om en förändrad indelning af Båtsmans-Rotarne på Öland; 6st Prot. Utdrag deri 8 Octoler 1829'; Betänkande, N:o 6g, i anledning af väckta motioner , angående tågande Truppers ini qvartering och proviantering under fredstid; Utlåtandet, N:o 70, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående Directionens för Dykerioch Bergnings-Compagniet uppgifna vilkor för vidare fortsättning af dess befattning med Dykerioch Bergnings-anstaiterne i Riket. SD. Lag - Utskottets Betänkande, Nio 98 ", öfver Herr F. L.
Den förre föraktar sådant, anser det äfven skadligt och hinderligt för uppnåendet af, hvad han kallar ” menniskans rätta hem ”, den af honom på ett välförståndigt sätt ordnade tillvaron efter döden. Den senare anser det icke tjena till något, enär det vore bäst, att tillintetgörelsen infunne sig så Bnart som möjligt. Han vill nog njuta af lifvet, men att söka ordna denna njutning på ett för alla .tillfredsställande sätt kan väl icke, skulle han äfven stundom gifva sig utseende af att handla i motsatt syfte, ligga honom mycket om hjertat, då han anser hela tillvaronfullkomligt förfelad och att det ej kunde ske något lyckligare än att med det allra snaraste HL slut på allt. Hvarken de fromma eller de egentliga och fullt följdriktiga, pessimisterna kunna således räknas till verldsförbättrarne, till dem som äflas för att inrätta lifvet så fördelaktigt som möjligt, ioke blott för sig, utan äfven för andra. Men det gifves de som kallas pessimister, för att de finna verldsinrättningen dålig, utan att derfor anse henne alldeles ohjelplig. Dessa hafVa således en smula optimism på botten, ty i annat fall skulle de gifVa allt förloradt; men det är naturligtvis icke det slags optimism, som finner allt förträffligt och tycker, att ingenting fattas i den ” bästa af verldar ”. Jag skulle vilja kalla dem för optimistiska pessimister, sådana som äro nog lättblodiga att föreställa sig, det den närvarande förvända och enligt deras mening alldeles fördömliga samhällsordningen skulle kunna undan-rödjas för att lemna rum åt något bättre. Dessa kunna svårligen gillas af de äkta och följdriktiga pessimisterna, och af ” yrl£e80P^in] lis^ernaMy såsom den andra ytterligheten kallats, anses de dårhusmessiga, så vida de ej förklaras vara skurkar och illgerningsmän. Mångfaldiga gånger hafva sådana optimistiska pessimister uppstått, velat göra rent hus med det för tillfället herskande ' samhället för att sedan kunna skapa ett nytt. Lika många gånger hafva de inspärrats p&amp;. dårhusen eller i fängelserna, hängts eller bränts.
— Ränta och amortering å statslånet 71,800: — 139,800: således brist att af bolaget fyllas R:dr 37,800: — Det är uppenbart, att ett bolag icke i längden kan stå ut med att årligen utbetala 36,000 R:dr öfver sina inkomster. Det är likväl att förutse, alt om trafik-inkomsterna ökas, såsom nu, oaktadt de ogynnsamma konjunkturerna, skett, med 15,000 R:dr årligen, bolaget efter loppet af tre år, under hvilken tid andra jernvägs-bolag fått åtnjuta räntefrihet af Staten, skulle kunna gälda ränta och amortering till Statsverket. Frågan är således, om detta bolag visat sig förtjent af att åtnjuta samma rätt som andra jernvägs-bolag fått åtnjuta. I detta afseende förekommer: att bolaget uppburit 264,000 R:dr mindre än såsom lån till detsamma anslogs; Bih. till B. St. N:o 108 att bolaget af det mindre belopp det uppburit kommer att återbära 62,000 frdr, hvilket andra bolag ej gjort; att bolaget, som före den bestämda tiden fullbordat vägen, punktligt hittills fullgjort sina inbetalningar; och slutligen att, enligt härhos vördsamt bifogade intyg af Kongl. Styrelsen för Statens järnvägstrafik, den stambanan tillskyndade brutto-inkomst genom Borås-banans anläggning utgör för år 1864 144,967: 86. eller, enär samtliga utgifter för Statens jernvägslrafik utgjort 65,5 procent af brutto-inkomsten, och således från berörda bruttoinkomst afräknas 94,953: 95 en netto-inkomst af frdr 50,013: 91. hvarvid trafikstyrelsen tillika uttryckt den åsigt: dels »att Borås-banans trafikerande under år 1864 tillskyndat
IS pension, och hvars alla sammanlagda årsinkomster, af hvad beskaffenhet som helst, öfverstiga Fyrahundra Riksdaler: uppgift angående a) beloppet af alla de förmåner af lön, arfvode, pension eller gratifikation, som i penningar eller annorledes utgå af Slaten, verket, inrättningen, kommunen eller bolaget; b) beskaffenheten af de tjenstebefaltningen i öfrigt medföljande förmåner, såsom kompani-revenyer, remisslage, provisioner, procenter, expeditionslösen, botesoch beslagsandelar eller andra sportler, hvilkas belopp det likväl icke åjigger honom att uppgifva. 5:o af livar och en, som af enskild person eller annat än do här ofvan i 4:do punkten omförmälda bolag åtnjuter aflöning eller pension, och hvars sammanlagda årsinkomster, af hvad beskaffenhet som helst, öfverstiga Fyrahundra Riksdaler: uppgift angående a) beloppet af den lön eller pension jemte öfriga förmåner han åtnjuter; och b) beskaffenheten of de tillfälliga inkomster han dessutom eger. 6:0 af hvar och en, som bor uti honom icke tillhörigt hus: uppgift å deri med husegaren för år eller halfår öfverenskomna hyra, så vida denna, efter helt år räknadt, uppgår till minst Tvåhundra Riksdaler. 7:o af hvarje i stad eller å landet boende och bevillning för inkomst af kapital eller arbete underkastad person, a) om han af kapital eger inkomst: uppgift derom, dock utan alt beloppet närmare behöfver angifvas; b) om han har fast egendom eller åtnjuter inkomst utom det taxeringsdistrikt, der han är mantalsskrifven, eller har inkomst, derför bevillning enligt särskildt stadgad grund utgår: uppgift derom samt angående den honom för sadan egendom eller inkomst under sistförflutna året påförda beviilningsafgift; c) om han har tjenstehjon eller annat arbetsbiträde, eller om han till befälhafvare eller besättning å fartyg utbetalt arfvode eller hyra: uppgift an gående beloppet utaf den lön, arfvode eller hyra, som af honom utbetalts till hvarje person, hvars sammanlagda årsinkomster anses öfverstiga Fyrahundra Riksdaler. § 28.
Vill man vara riktigt nogräknad, torde man dock böra förändra det nyss sagda till det, att en god del af publiken kom att höra fröken Grabow — trots » Paul och Virginie ». Vi nämnde i förra numret af denna tidskrift, att fröken Grabow icke nådde fröken Andersson i Virginies dramatiska tolkning. Detta omdöme fSldes efter fröken G: s uppträdande den .30 Mars i denna rol. Vi måste nu något justera denna dom efter att ha åhört fröken Grabow flera gänger senare.Fröken Grabow är nämligen till följd af sin svaga helsa — hvad man kallar — journalib c. Hon vårdslösar aldrig någonsin sin uppgift, men det ges operaaftnar, då hon icke rår med den och - — i all synnerhet — icke orkar med den till slut. Den förändring till det bättre, som hennes Vir-ginie tog, berodde uppenbarligen på ökade krafter. Både sång och spel erhöllo ökad relief häraf. Och resultatet blef särdeles lyckligt. Fröken Andersson detaljerade som samvetsgrann come-dienne rollen med större finess, men lyckades nästan endast i det dramatiska, och deraf bäst i första akten, der opera * comique-tonen öfverväger. I det tragiska förmådde fröken A., trots sin dramatiska teknik, icke åvägabringa samma illusion, hvilket deremot var fallet med fröken Grabow. som här inlade all den naturliga liffullhet och glöd, hon eger till sitt förfogande och som besticker äfven den mest nogräknade just på grund af den fria omedelbarhet, hvarmed fröken prestationer adressera sig till hennes publik. Hennes ren! dramatiska framställning af Yirginies i andra aktens stora scen frambrytande passionerade kärlek verkade illusoriskt och sekunderade värdigt den eldiga sången. Sångpartiet&gt; tolkning hörde till fröken Grabows bästa produktioner. Hennes Viardotska skola är enkom skapad att detaljera dessa Massé-Gounod-Thomas: ska trånande och smäktande tongångar, bakom hvilka stundom ett visst raffineradt koketteri sticker upp hufvudet, som t. ex i Gounods Juvelaria och Massés Skogsaria (sans comparasion, i öfrigt).
Den absoluta nödvändigheten af en reform är för mig och för de flesta med mig så ovedersägligen bevisad, alt vi ej länka särdeles ifrigt sysselsätta oss med första frågan, väl vetande att den nog löser sig af sig sjelf; men hvad nytta reformen, genom sin både på rationella grunder hvilande, och efter praktiska förhållanden lämpade beskaffenhet, skall komma att medföra för vårt land, och hurudan möjlighet som förefinnes att, utan för många och för våldsamma skakningar, ibland oss bereda den såsom den absolut mest nyttiga ansedda reforms införande, det är tvänne frågor, som förtjena och behöfva tagas i det allvarligaste betraktande. — Const.Utsk., till följe af det i 81 64 Den ai Octobcre. ra. §:n åt detsamma gifna uppdrag att föreslå de förändringar i våra grundlagar, sorn det anser högst nödiga, nyttiga och möjliga att verkställa, sysselsätter sig härmed i det memorial, hvarom vi i dag öfverlägga. Efter att helt lösligt hafva vidrört det, äfven efter dess förmenande, af den ojemförligt stora majoriteten inom Svenska folket erkända behofvet af en snar representationsreform, öfvergår Utsk. till en omständligare behandling af ämnets håda luifvuddelar.
Hon har sjalf i 8ptrar1zcc Rajerski gifvit oss den niest fängslande bild af sin egen naturs utveckling; af sitt hjihtas oa.flåtli$n Inuiger efter ömhet, siii sjiila efter) &gt; iihi: ug. Vi ialcttaga huru den lilla Ta11 j as B stralande gr igröna, ögoi~. ; vidgas af intresse urder familjedispyte ' rna, om tidens iiya idéer; vi ' se henne i si&amp;yg sliika de inoch utlihidsl~n tidskrifterna; vi följa heiiiie in i skog.ca+es gröna härlighet och i cli~tardröinn~rnes luftslott. Vi stiiiiila med. henne, d&amp;r hon i timtal, tjiisad, stirrar p i de i tapeters stalle. uppklistiade bladen med differentialoch ii~te~ralriikniiignr. Shemies ' första inblick i den vetenskap, som sedm blef heiiiies. Och vi veta att hoii c ' iärj&amp;inte röiier djupa intryck. ',: sf tiden för lifegenskapens ~ p ~ h i i f v a n d e och ~ ~ ' af) sista polska i::::) Det &amp; r dessa: och liknaiide intryck, som hindra * " i~tt i den unga bil~iiinns, sjal ininsta flack s t m a r kvar efter de kyssar, som lifegna tryckt p i hennes lrlädnifigsfiill. Att ' pe&amp;onli&amp;eten elisam bestämde iiiii~iniskovärdet. f ör; henne ' mycket: tidigt en lifssmning. I detta ocb alidra hfseeacleil fick Soiija en stor del af siii uppfostran genom den niigra kr &amp; ldre systerii, Aiijuta,. soiv lifligt piiverkades af det unga Rysslmds tailkar och ge-. iiom sitt börjande ' författarskap. lsom i ett &amp; iiskapligt för1iAllande till. Dostojevslci. Den yygre systern.
PresteStåndet, hafva till Lagutskottet åter-remitterat Utskottets, under den 12 nästlidne April, afgifne Betänkande öfver Herr DomProsten Doctor M. Lamers Memorial, angående förrymd Makas rättighet att ingå nytt gifte, och de anmärkningar, hvilka till åter-remissen föranledt, har Utskottet funnit vara framstälde hos Ilögloll. Ridderskapet och Adeln af 1:0 Herr Casper Ehrenborg, som egentligen reserverat sig emot skälen i Betänkandet på den grund, att äfven Kongl. Brefvet den f\ Februarii 1818, som stadgar skyldighet för Domare, att innan den i 3 Cap. 4 §• GiflermålsBalken omförmälte lysning beviljas, af Presterskapet och andre vederbörande göra sig underrättad om förhållandet, icke sällan kan förfela sitt ändamål, då desse vederbörande i de fleste fall derom sakna så fullständig kännedom , som för officielle besked och meddelanden bör ligga till grund, samt att, om man anser ett ägtenskap för något heligare än Landboeller andre Contracter, som genom ömsesidigt begifvande kunna liäfvas, det icke vore ur vägen, att vara omtänkt på något bättre och alfvarligare Correctif emot ifrågavarande till lättsinnighet och osedlighet ledande missbruk; men då partiele Lagförändringar i allmänhet äro vådlige och otjenlige samt den redbaidiet och stadga i lynne och tänkesätt, som ännu lyckligtvis utmärker större LagUtskottets Betänkanden* 54 844 Lagutskottet:
Ja den ön finns väl ej på nå’n karta, men den låg mellan Otaheiti, der en qvinna var kung, och Owaihi, der en qvinna var premierminister. Öboerne mottogo henne vänligt, men hon hade svårt att förstå dem. Deras språk begrep hon snart, men deras seder voro som svarta svanor och hvita korpar. En dag då den fremmande inträdde i ett sällskap, fann hon alla lifvade af ett samtal, som syntes föras med ifver. En af öns qvinnor tilltalade den främmande: „Se vi tala om en dårskap, som en och annan hos oss börjat påyrka, den nemligen att man påstår mannen ega lika rätt som qvinnan, att ösa ur vetandets källor och söka bildning“. „Ja“, sade en annan qvinna, „man börjar drifva den satsen, att alla äro lika berättigade efter alla ega lika förmåga, att skaparn aldrig slösar, aldrig ens bortkastar vackra färger på en fjäder i fogelns vinge, der den skymmes af en annan fjäder; hur skulle han då så slösat i stort, säger man, att han skulle meddelat andens gåfvor, för att de icke skulle odlas“. „Men, min goda vän, äro då anlagen verkligen lika? Huru ofta ser man just någon utmärkt lärd bland dessa, som man påstår, så förfördelade karlar? Och bevare oss gud dessutom för dessa lärde, de äro ju vanligen mera underdjur än menniskor“. „Verkligen“, utbrast en ung man, „är det då så besynnerligt, att få bli dugliga timmermän af dem, som knappt sett hyfvel och såg, och åtminstone aldrig fått lära sig att handtera dem, och att den blir underlig, som mot sed, mot allmänna opinionen, och under tadel och hån går en väg, der han måste beständigt rifvas och såras i sina bästa känslor. Men låt oss antaga tillochmed, att vi icke bli några utmärkta stjernor på vetenskapens himmel; hvad mer? Det kunna vi alltför gerna umbära, men vi vilja bilda oss, på det vi må kunna blifva dugliga, äfven vi, i vårt kall, ingalunda för att gå ifrån hvad oss tillhör“.
Utskottet har inhemtat att, då frågan om införande af censur å theaterpjeser vid 1834—1835 årens riksdag, i sammanhang med jemväl då väckt förslag i fråga om rättighet att i hufvudstaden och öfriga städer inrätta enskilda theatrar, var föremål för detta Utskotts behandling, Utskottet, med fästadt afseende derå, att theatrarnas ändamål borde vara att såväl i esthetiskt som moraliskt afseende förädlande inverka pä folklynnet, ansett något correctiv i afseende pä representationer ä enskilda theatrar såväl i hufvudstaden som i landsorterne vara både nyttigt och af behofvet påkalladt, för att förekomma sådana missbruk, hvarigenom theatrarnas ändamål såsom moraliskt bildningsmedel kunde motverkas. Utskottet anser sig ej heller nu ega anledning frånträda ofvan uttalade åsigt, helst motionärernes förslag, att med de litterära alster, hvilka ä theatern framställas, måtte förfaras i enlighet med tryckfrihetslagen, icke kail anses tillfyllestgörande, enär flertalet af theaterstycken, innan de pä scenen göras till föremål för allmänhetens bedömande, aldrig utkomma i tryck, och vid en enda representation hastigare blifva allmängjorde för en mångfaldigt större publik, än om de varit tryckte; saint dessutom theaterstycken, sorn utgifvits i tryck, utan att, efter sådant offentliggörande lemna anledning till åtal, icke torde utgöra föremål för censur; hvadan Utskottet hemställer, att dessa motioner iqke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 3 Juli 1860. Ite servat inner : af Herrar Lovén och Lallerstedt. Bih. till B. St. Brot. 1859 & 1860. 8 Sami. 25 Höft. STOCKHOLM, tryckt hos A. L. NORMAN, 1860. Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 123. 1 N:o 123. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Juli 1860, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om förändrade föreskrifter rörande Lasaretternes styrelse och förvaltning.