Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enl. min åsigt hade Utsk., då det ansåg olikhet förefinnas emellan dessa beslut, bort hafva förfrågat sig bos R. o. Ad., huruvida de vidblifva sitt beslut eller icke, men så har Utsk. icke gjort. Dessutom är det väl gifvet, att då i Betänk, förekommer endast ordet: »riksmynt», kan i fråga om myntsorten något misstag icke ske. Utsk. hade således bort finna, att någon egentlig eller på frågans lösning verkande olikhet emellan dessa summor icke är för handen. När nu dessa skiljaktigheter i besluten äro så ringa, och jag är öfvertygad, att Ståndet finner sitt beslut tillräckligt tydligt uttaladt genom det, hvari PresteSt. stannat, tror jag, att, ehuru någon inbjudning icke deruti är gjord af StatsUtsk., R. o. Ad. kan förklara sitt beslut vara öfverensstämmande med PresteSt:s och på sådan grund antaga dess beslut, hvarigenom denna voterispropos. förfaller. Jag anhåller, att propos. härpå måtte framställas innan öfverläggningen om de öfriga voter:spropos:ne förekommer. 1 ani. häraf hemstäide Hr Gr. o. Landtm., att de talare, som begärt ordet, måtte till en början inskränka sig till den fråga Frih. Tersmeden nu framstält, så att den må kunna särskildt afgöras och icke inblandas i den discussion, som om voter:spropos:ne i öfrigt kunde upstå. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Jag fattade Hr Gr. o. Landtm:s första framställning så, att R. o. Ad. skulle serskildt besluta öfver hvarje punkt, men discussionen omfatta de punkter, som med hvarandra hafva sammanhang. Enl. min åsigt bör discussionen röra sig uteslutande omkring den första punkten och sedan gemensamt föras om punkterne N:ris 2, 3 ocb 4. Jag vill derföre yttra mig om l:sta punkten, hvilken är af helt annan natur än de efterföljande. fl Den X Angnsti f. m. Jag anser mig böra fästa Hrr:nes upmärksamhet derpå, att i Utsk:s Betänk.
Men slutligen anser jag Utskottet hafva bordt upplysa, det två Stånd redan lågt det första Memorialet till handlingarne; och att följaktligen äfven om Välloflige Borgare-Ståndet och Hedervärda BondeStåndet skulle vilja tillämpa 107 §. Regerings-Formen, något Riksens Ständers Beslut i alla fall likväl icke kunde derigenom lillvägabringas, utan saken komma att anses såsom förfallen, till följd af stadgandet i 70 §. Riksdags-Ordningen, emedan två Stånd då hade stadnat emot två.’’ Af Biskop Nibelius: '”Instämmande i Höglofliga Utskottets här yttrade åsigt, att det, vid afgifvandet af Betänkandet N:o 13, Grundlagsenlig! förfarit, då det, med öfverlemnande till Riksens Ständer af sådane anmärkningar, som i §. 107 Regerings-Formen omförmälas, afhållit sig från allt atelier tillstyrkande af den underdåniga anmälan, hvarom i samma §. stadgas, anser jag Utskottet, vid besvarandet af återremisserna från Välloflige Borgare-och Hedervärda Bonde-Stånden, hafva bordt vidhålla samma grundsats. Då nu Utskottet, dertill föranledt af åtskilliga yttranden i återremisserna, ingått i en pröfning, hvilken tillkommer Ständerne allena, har det derigenom tillåtit sig ett öfverskridande af sina åligganden — ett öfverskridande, hvilket, om än i förevarande fall, då tvänne Stånd redan lagt Betänkandet N:o i3 till handlingarne, af ingen betj^denhet, dock såsom prasjudicat kan leda till betänkliga följder för framtiden.” Biskop Holmström, som till följd af erhållen permission, icke öfvervara återremissens behandling inom Utskottet, delade de i Biskop Nibelii reservation yttrade åsigter. Af Professor Geijer, som ansåg Utskottet i sitt Memorial N:o i3 vedan hafva tillkännagifva de anmärkningsanledningar, hvilka det enligt 107 §:s ordalydelse beror på Riksens Stander att gifva den påföljd, de finna Rikets väl kräfva.
Ständers Reyisorers peta ttel$ e, angående den granskning af de under Kongl. Majrts och Rikets Commerce-Collegium ställde Fonder och Medel, sorn blifvit förrättad år 1839; jemte Kongl. Commerce-Collegii i anledning deraf till Kongl. Maj:t afgifna Underdåniga Utlåtande. JK, 1840. TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Det åligger Rikets Höglofl. Ständers till Stats-, Råneooch Riksgäklsverkens öfverseende valde Revisorer, att jemväl granska redogörelsen och förvaltningen af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium ställda fonder och medel, nemligen: Manufactur-Discontoch Ull-Discontfonderne, de i ett sammanhang redovisade Manufactur-, Extra-Licent-, Tulloeh Confiseations-medlen, samt anslaget till godtgörande af Svenske och Norske Consulers utgifter för nödställda Svenska sjömäns hemförskaffande; och till följd häraf hafva undertecknade Revisorer äfven verkställt denna granskning, hvarom de nu få till Rikets Höglofl. Ständer afgifva vördsam berättelse, med tillkännagifvande, att som förenämnde fonders och medels förvaltning under åren 1835 och 1836 blifvit öfversedd af Rikets O Ständers år 1837 församlade Revisorer, har den nu fulländade revisionen omfattat åren 1837 och 1838. Vid revisionsförrättningens början emottogo Revisorerne såväl Kongl. Gommerce-Collegii till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelser om förvaltningen för nämnde tid, med tillhörande böcker, räkenskaper och handlingar, som de berättelser, hvilka särskilde, af Kongl. Majrt i Nåder tillförordnade Revisorer aflemna t, angående Manufactur-Discontoch UliDiscontfondernes förvaltning, tillika med Kongl. Commerce-Collegii öfver bemälde
Då vi redan funnit, att åsigterna om de befattningar, hvilka böra tillkomma Just.departementet, äro så delade, och de troligen blifva det ännu mer i afseende på de öfriga departementer? na, betviflar jag, att vi på annat sätt kunna komma ifrån detta ämne, än att vi till K. M. öfverlemna fördelningens närmare bestämmande. Jag önskar icke, och det har ej heller varit Hr Dalmans mening, att K. M., då målen inkomma, skulle efter godtfinnande öfverlemna den till före? dragning åt hvilken af Statsrådets ledamöter sorn helst, utan vår tanke är, att K. M. skulle genom en författning, som komme att för framtiden blifva gällande, bestämma hvilka mål skola tillhöra det ena eller andra departementet. Huru sådant skulle åstadkomma något chaos, kap jag ej inse, och hos mig har ej heller den ringasle aning uppstått, att så?, dant skulle blifva en snara, utlagd för Piegeringen. Jag tror för öfrigt, att, sedan qvaliiieation af departementerna eller deras hufvudsakliga befattning blifvit i grundlagen fastställd, iir den närmare fördelningen lätteligen uppgjord af dem, som känna göromålens art och beskaffenhet, hvadan en sådan fördelning ej bör kunna blifva synnerligen brydsam eller gifva anledning till särdeles vigtiga anmärkningar. Det är på grund af dessa åsigter, som jag vördsamt anhåller, att Hr Gr. o. Landtm., innan discussionep vidare fortgår rör:de de särskilda befattningar, sorn böra uppdragas åt hvarje de? partemen (schef, täcktes till R. o. Ad. framställa propos, hu-, ruvida R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke förklarar den anmärkning vid 6' § Reg.P, a.U endast de hufvudsakliga fö? remålen för departementerna skola deruti bestämmas, och att Den 6 October f. m. 101 åt K. M. skall uppdragas att uppgöra och genom ep allmän författning tillkännagifva den närmare fördelningen af göromälen deparlementerna emellan.
Hennes håg har länge stått ditåt men allena? Bah!" "Ditåt står mest alla flickors håg", menade i tvunget allvarlig ton en af sällskapet, "men den resan företages aldrig allena." Nu utbrusto alla de andra i skratt och Erik, förlägen för sin tankspriddhet, visste ingen annan utväg än att deltaga i munterheten och gifva samtalet en annan riktning i det han frågade: "På tal om resor, har någon af er sett till vår finne i dag?" "Menar du Birger Ros", svarade X., "så får jag upplysa att han gör dig ressällskap i morgon; han återvänder till sitt Finland igen." "Det vet jag", sade Erik, "och det var roligt att få en finne till reskamrat. Ros är dessutom en intelligent man. Han lofvade mig i går att här sammanträffa med oss." "Det är en underlig man, vår vän Ros", menade doktor B., "han har rest mycket, men det ser nästan ut som skulle han inte ha ro någonstädes. I Upsala tycktes han inte riktigt trifvas." "Är han då folkskygg?" frågade någon. "Åh nej", genmälte doktorn, "inte just det, ehuru han dock i allmänhet är ganska sluten. Han är bestämdt en stor entusiast och der framskymta ibland nästan vilda blixtar af inre glöd, kanske tvifvelsmål om hans fäderneslands politiska framtid. Jag tror att han är en af de der så kallade fennomanerne." "Så vidt jag känner honom", inföll Erik, "är han det ända till fanatism, ehuru han här i Sverge inte gerna bär sina åsigter i denna väg till torgs. Jag håller nästan med B.; han lider verkligen af sorg och tvifvel öfver Finlands möjliga öde." "Ja", återtog B., "det är en alltigenom djup och allvarlig karakter och under den ofta kalla ytan glöder en inre brand, som förr eller senare skall i förtid förtära honom om han inte finner någon praktisk afledare för sin verksamhetsdrift. Vore han skald, så vore han bestämdt en liten finsk Almqvist, men hans håg ligger inte egentligen åt parnassen. Med all sin fosterländska entusiasm förenar han likväl alltför mycket lugn beräkningsförmåga för att kunna skåda Finlands framtid i alldeles ljusa färger.
Jemf. § 149, så lydande: Diskont-rörelsen bedrifves genom Diskont-verket eller Låne-kontoret i Göteborg för provinserna Westergötland, Dahlsland, Bohus län och Halland; Diskont-verket eller Låne-kontoret i Malmö för provinserna Skåne och Blekinge; Diskont-verket eller Låne-kontoret i Wisby för Gotlands län, samt Diskontverket i Stockholm eller Banko-diskontverket för rikets alla öfriga delar. Jemf. § 150, så lydande: Diskont-verkens rörelse omfattar: A. Diskontering af vexlar; B. Utlåning utan omsättningsrätt mot hypothek af löpande förskrifningar samt aktier och publika papper; G. Utlåning vid Diskon t-verken i Stockholm och Göteborg, mot pant af vågförda effekter; D. Kassakreditiv åt enskilda personer och Sparbanker; E. Medels emottagande på uppoch afskrifningssamt deposit-räkning mot ränta; F. Utlåning med omsättningsrätt. För Handelsoch Närings-diskont-rörelsen är, genom § 151 mom. 1 i reglementet, anvisad en fond af 11,325,000 R:dr, deri förhöjning af Fullmägtige är föreslagen med ett belopp af 675,000 R:dr till Tolf millioner R:dr dels med anledning af ifrågasatta öfverflyttningeu till Diskont-kontoret i Stockholm af kreditivet åt Riksgälds-kontoret och dels för att bereda tillökning i den på hvartdera Lånekontoret belöpande andel af fonden. Med gillande af detta förslag har Utskottet antagit den fördelning af fonden, som här nedan förekommer. 151 § 2 mom. har i öfverensstämmelse med Fullmägtiges hemställan erhållit en något förändrad lydelse, i det att de deri förekommande orden “tillsyn och kontroll" blifvit uteslutna, enär Fullmägtige icke kunna vara i tillfälle att vid Låne-kontoren utöfva sådan tillsyn och kontroll på annat sätt än genom meddelande af allmänna föreskrifter angående förvaltningen och utlåningen samt genom tillsyn deröfver att 32 Banko-Utskottets Betänkande N:o <35. dessa föreskrifter iakttagas, hvilket bäst låter sig verkställa vid granskning af de berättelser angående Låne-kontorens förvaltning.
Det är Rikets Ständers rätt och pligt alt gemensamt med Konungen i lag stadga all inga andra än kristna reiigions-samfund må i riket tolereras; men till Konungen måste väl öfverlämnäs att, eller granskning af de trosläror, till hvilka en sekt, som vill bilda sig till reiigions-samfund. sig bekänner, tillse huruvida dessa äro af den beskaffenhet, alt sekten må anses kristen eller ej och 0111 den således må i riket tolereras. Och har jag således icke tvekat all uti ifrågavarande hänseende vidblifva Kongl. Maj:ls förslag. 2 § öfverensstämmer med Utskottets förslag. I 3 § har jag ansett den ändring böra ske. att fremmande religion s-förvandlér befrias från erläggandet af de så kallade jura sfoia? och att de följaktligen böra Irikallas frän sådana algi fler. som tillkomma Svenska kyrkans Presterskap för särskilda förrättningar. Eldigt Ulskollels förslag skulle fremmande Irosförvander komma alt (ill Svenska kyrkans Presterskap betala Ii k st ola r ocb i vissa läll algifter för kyrkogångar, ehuru det ej besvärades med förrättningarna, enär likstol erlägges lil! Pastor, älven då han ej sjelf förrättar jordfästningen och kyi kogångs-afgifler i mänga församlingar enligt konvention, utgå äfven då Pastor ej verkställer kvrkotagningen. 1 öfrigt öfverensstämmer §; 11 med Utslcottels förslag. I 4 § har jag upptagit ej mindre 4 § än I mom. 5 § af Kongl. Majlis förslag, och befinnes således här en väsentlig afvikelse frän Utskottets förslag. Jemte det jag funnit nödigt att i denna lag inrymmas bestämda stadgnnden angående uppfostran af dissenters’ barn, har jag ansett det vara angeläget ali hvad 1781 års förordning i öfrigt Lag-Utskottets Utlåtande iV.-e 61. 23 innehåller lill efterrättelse för fremmande rebgionsbekännare, som hit till riket inkommit, biiIver gällande jemväl för Svenska kyrkans medlemmar, som lill dessa eller andra trossamfund öfvergå.
Kungörelsen den 18 April 1849, redan upphört, hafva Rikets Ständer ansett dessa vid ifrågavarande §:s lista mom. under första, andra och sjette afdeluingarne uppräknade embelsmyndigheter böra ur Författningen uteslutas. Till följd af Rikets Ständers, i underdånig skrifvelse den 13 Augusti innevarande år anmälda beslut, att de till Wadstena Krigsmanshus-kassa hittills inflytande burskaps-afgifter samt de Amiralitets-Krigsmanshus-kassan tillfallande passagerare-afgifter skulle utbytas mot högre charta-sigillata å borgarehref och pass, har stadganden härom i 4 §:s 2 mom. blifvit infördt. Expeditions-Uts köttets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 198. 621 Hos Rikets Ständer har blifvit anmärkt, att den i ofvannämnde §. punkten 3:o förekommande föreskrift, rörande chartering af bouppteckningar, genom sin otydlighet gifvit anledning till en i sä måtto oriktig tillämpning, att beräkningen af stämplade papperet för en boupptecknings-summa af t. ex. 10,000 R:dr icke verkställts efter en stigande skala sålunda, att för hvarje fulla 100 R:dr till och med 5,000 R:dr beräknats 8 sk., samt för hvarje 100 R:dr derutöfver till och med 10,000 R:dr, 12 sk., utan att denna beräkning skett efter 12 sk. för hvarje fulla 100 R:dr af hela summan, 10,000 R:dr, hvarigenom beloppet af chartan uppgått till 25 R:dr i stället för 20 R:dr 40 sk.; och då Rikets Ständer ansett det förstnämnda beräkningssättet vara med rättsgrunder mera öfverensstämmande, har ett förtydligande af berörde stadgande, i enlighet dermed, funnits böra ega rum, på sätt bilagda Förslag innehåller.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som fått berörda motion till sig remitterad, har förehaft densamma till pröfning och finner motionärens förslag i ett hänseende förtjent af uppmärksamhet. Det kan nemligen icke nekas, att åt sådana stadganden, som hafva till ändamål att i möjligaste måtto förekomma olyckshändelser och föreskrifva försigtighetsmått deremot, gifves ett lämpligt eftertryck genom ansvarsbestämmelser för öfverträdelse eller åsidosättande af samma föreskrifter, hvilka sednare utan tvifvel mera noggrannt iakttagas, om vederbörande äro utsatte för böter hvarje gång de göra sig skyldige till försummelse. Men att, såsom motionären, göra tillämpningen af ansvar beroende deraf, att olycka inträffar, synes ej leda till målet, minst i nu ifrågakomna fall, der den skada, som sker, vanligen är, ensamt med hänsyn lill penningvärdet, så ojemförligt mycket större än de föreslagna böterna, att desse sednare icke påaktas Tvärtom måste bötesbestämmelsen hafva till ändamål att /örekomma olyckshändelse, så vidt sådant genom iakttagande af bestämda försigtighetsmått sig göra låter. Utskottet har inhemtat, att någon annan ansvarspåföljd ej är, i de rörande ifrågavarande ämne gällande författningar, bestämd, för underlåtenhet att desamma efterlefva, än att ångfarlygs-hef'a\halvare, jemlikt Kongl. Förordningen den 'IG November 1849, är underkastad 6 R:dr 32 sk. Banko plikt för försummelse att iakttaga de i samma författning meddelade »särskilda föreskrifter för ångfartygs begagnande.
S.D. Efter derom förut skedd ordentlig och laglig pålysning, och sedan val-längden söndagen förut blifvit i allmän sockenstämma offentligen uppläst, justerad och godkänd, anställdes nu val till kyrkovaktare i Häggenås socken, hvilket, medelst ordentlig votering eller omröstning så utföll, att gratialisten Olof Hall i Häggesta undfick röster af 10 7/8 tunnland, gratialisten Hendrik Ren i Österåsen af 2 3/8, afsked. krigsmannen Hans Elf af 9 11/12, afsked. krigsmannen Nathan Edberg af 3 1/2, torp Olof Ersson i Lassgård af 8, torp Nils Nilsson i Österåsen af 2 3/8, samt inhysesmannen Erik Isaksson i Österåsen af 13 tunnland. In fidem N. S. Edlund Förestående protocoll upplästes offentligen i Häggenås sockenstuga och erkändes, intyga på församlingens vägnar den 18 october 1840: Nils Carlsson Erik Svensson i Nygård Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 25 oct. 1840. § 1. Som till nu ledigvarande klockare sysslan i Häggenås allena 2:ne sökande sig anmält, nemligen vice klockaren och bonden Erik Svensson i Nygård och afsk. fältjägaren Hans Elf i Kougsta, voro församlingens ledamöter inlysta, för att yttra sig, huruvida de funno sig belåtna med dessa sökande, eller de åstundande att ny ansökningstid skulle utsättas, för att möjligen erhålla den 3:dje på förslaget till klockare sysslans återbesättande. På framställd fråga derom yttrade församlingen att det vore alldeles öfverflödigt utsätta ny ansökningstid, hälst ovisst vore om någon mer sökande tänkte anmäla sig och församlingen dessutom fann sig belåten med dem som redan sökt ifrågavarande syssla. § 2.
Majit jemväl föreslår, att, till ersättning åt boställshafvarne för den boställena frångångna jorden, må, emot det att de influtna expropriations-summorna till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, till utgående årligen från och med nästa statsregleringsperiod, å Sjette Hufvudtiteln uppföras nedannämnda belopp, svarande i jemnade tal mot fem procent af berörde expropriationssummor, nemligen : för Länsmannen i Oppunda härads vestra distrikt 21: — för Länsmannen i Grimstens härad 12: — och för Häradsskrifvaren i Wester-Nerikes fögderi 32: — Summa R:dr 25,684: — årligen, jemte 1,600 R:dr för en gång. Af förekomna skäl och omständigheter, närmare omförmälde i bifogade Stats-Rådsprotokoll, vill Kongl. Majit i öfrigt föreslå: att Landssekreteraren i Örebro län, Gustaf Fredrik Hökerberg, måtte förklaras berättigad att, efter erhållet nådigt afsked från Landssekreteraretjensten, å allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande af den pension, som efter den nu i allmänhet föreslagna grund skulle Landssekreterare tillgodokomma eller 3,200 R:dr årligen; att Häradsskrifvaren i Åkers, Frötuna och Wermdö skeppslags fögderi af Stockholms län, Gustaf Laurentius Sjöberg, må, efter erhållet afsked från häradsskrifvaretjensten, från allmänna Indragningsstaten tillgodonjuta ett mot tre fjerdedelar af den pension, Häradsskrifvare i allmänhet nu föreslås att erhålla, svarande belopp af 1,500 R:dr; och att i händelse Rikets Ständer bifalla Kongl. Maj:ts förslag angående framtida pensionsbeloppet för Landträntmästare i allmänhet, Landträntmästaren i Christianstads län, Magnus Billing, må komma i åtnjutande af den högre pensionen 3,000 R:dr, äfven om han före början af nästa statsregleringsperiod skulle erhålla afsked.
Bagaböters upphörande efter en viss tids förlopp, för underlåtenhet att till Öfver Domstolar insända LagfartsIntecknings-, Ägtenskapsförordsoch FörmyndareProtocoller; men i afseende på tiden för deras upphörande trott en längre tid vara nödvändig för Häradsän StutsRäMerri c , emedan ÖfverDomstolcn ej med visshet kan känna, när en Häradshöfding slutat sina ting; men hvilken tid likväl icke borde öfverstiga arne månader för Iläradsllätt, och i afseende på Kämnersoch RådstufvuRätt, kunna inskränkas till en månad, lieldst när Dagaböterne upphöra lämpelig tid oell vitén i deras ställe måste bestämmas, för att förmå den försumlige att fullgöra sin plikt; och har Herr Bagge ansett ett lika stadgande böra sträcka sig till alla de Berättelser och Handlingar hvilka Magistraterne hafva sig förelagdt att på bestämde tider insända till ComraerceCollegium och Konungens Befallningshafvande; men hvad de Dagaböter angår, som äro stadgade för underlåtenhet, att inom föreskrifven tid till ÖfverDomstol insända protocoller uti understälde brottmål; så enär desse äro ttllfällige, samt möjeligen kunde inträffa, att vida längre tid än 3:ne månader försvinner innan vederbörande kunna få kunskap om ett slikt måls tillvaro, har Herr Bagge, med afseende på det skydd, hvarje Brottsling, som är beröfvad sin frihet, eger att fordra af Staten, icke kunnat piedgifya, att det fö? Lagutskottet!
Jag anser mer än tillräckligt, att de värde talarne medgifvit, att K. M., om förändringen i 12:te §:n antoges, skulle nödgas medföra 4 Stats-Råder i fält. Men då händelser lätt kunna medföra, att en eller annan af dessa rådgifvare, till följd af fältlifvets fatiger, blifver förhindrad att utöfva sitt embete, torde det vara nödigt att några suppleanter medföljde, hvilket naturligtvis allt för mycket skulle försvaga styrelsens förande här hemma. Det är detta, som jag ansett lika opraktiskt, som en Regering med Stats-Rådet i fält förefallit mig osannolik och föga förenlig med sjelfva krigförandet. Jag fortfar att yrka afslag. Sedan öfverläggningen ansetts härmed afslutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels antagande och dels förkastande af förev:de förslag, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på förslagets antagande, hvartill svarades många ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på detsammas förkastande, då svaren utföllo med talrika och starka ja, blandade med många nej; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Frih. Liljencrantz begärde votering. 344 Den 6 December f. m, Upplästes och godkändes följande förslag till voteringspropos. : »Den som antager det i lista punkten af Konst.-Utsk:ts Mern. N:o 2 upptagna förslag till ändring i ll:te och I2:te §§:na R. F., ang. Stats-Rådets hörande öfver förbund med främman de makter, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, förkastar R. o. Ad. ifrågavide förslag.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 73. 2:dra punkten, om det tillägg till 12:te §:n R. F., att Konungen icke må, utan R. Stirs samtycke, blifva regerande Furste af utländsk stat. Frih. Paijkull:
249 Tillstånd att pä 2 högst Z weckors tid ifrän Riksdagen afresa, mä Landt-Marskalken kunna bcrvilja 4 eller 5 af Bänkmännen eller af Electorerne. §. 27. Adelsman, wald till Ledamot i Utskott, äge rätt att, innan Utskott sammanträda första gängen efter hans utwäljande, sig detta förtroende afsäga. Sedermera ma han ej, utan laga förfall, som i Ständets 1'lenuin blifwit anmält och pröfwat, nied sin befattning såsom Utskotts-Ledamot upphöra; dock mä, med anledning af Riksdags-Ordningens 79 §. Ordförande i Utskott kunna bewilja en högst irenne Ledamöter 2 högst ^ weckors ledighet till egna angelägenheters ^bemötande. Uteblifwcr han twänne wecker öfwer den bewiljade ledigheten, utan styrkt laga förfall, ware hanö rum i Utskottet ledigt. Ifrån befattningen i Hemliga Utskottet, kan, sedan detsamma blifwit i werksamhet satt, ingen utan Konungens tillstånd alldeles eller pä bestämd tid entledigas. §. 28. Försummar Utstötts-Ledamot Stan laga förfall Irenne pä hwarannan följande sammankomster, eller bortreser han utan erhällit tittständ, ware harr sin Riksdagsmanna-rätt för den Riksdagen förlustig; börandes sädant af Utskottets Ordförande genast för Ridderstapet och Adeln in kwno tillkännagrfwas och i Protocollet der antecknas. §. 29. SM. Den 22 September. 29. Med laga förfall förstäs hwad Allmänna Lagen stadgar i 12 Cap. 1 §. Rättegängs-Balken. Skulle andre spnnerlige der icke nämnde orsaker till förfall anmälas och stprkas, inä pröfningen deraf pä Ridderstapet och Adela in Icke no Ankomma. ^ 20. Anstag till klenum bor ste dagen förut sisi klockan 6, och till Bänkmans, Electorsoch Utstötts sammanträden sist klockan 8 om aftonen.