Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att få lifvet ur de mera ondsinta gengångarne måste man, såsom framgår af berättelsen om Grettes kamp med Glåm, först hugga hufvudet af dem, sätta detta vid bakdelen och sedan uppbränna liket samt nedgräfva askan så långt från kreatursstigar och allfarvägar som möjligt. Man kunde äfven strö askan ut för vinden, eller kastade man den i hafvet, ty då, menade man, skulle den svårligen kunna samlas till kropp igen. Eller bragte man den i ihåliga stockar, hvilka man sedan nedsänkte i det djupaste vatten, man kunde finna. Emellertid kunde dock, trots alla dessa försiktighetsåtgärder, olycka infinna sig. Då man ändtligen trodde sig ha fått bukt med den ondskefulle och oregerlige Torolf Bögefot genom att bränna hans lik på bål och sedan ösa askan ut i hafvet, kom han likväl att anstifta ännu mera ondt. Där bålet hade varit, lågo nämligen kvar några stenar, och dem slickade en ko, och denna ko födde en tjurkalf, som till sist vardt kollrig och stångade ihjäl en af de män, som varit med om att bränna Torolfs lik. Så svårhandterliga kunde gengångarne vara. På sätt, som nu skildrats, behandlade man äfven högboarne, med hvilka dristige män understundom vågade sig i strid för att komma i besittning af deras i högen samlade skatter. Således omtalas t. ex. i Romund Greipssons saga ett envig med en högbo, hvilket i mycket liknar Grettes kamp med Glåm. Högbon framställes äfven här såsom ett synnerligen mänskligt spöke; han t. o. m. kokar sin mat inne i högen, under hvilken sysselsättning han blifver öfverraskad af fredstörarne. Romunds envig med högbon Tråen. Den danske kämpen Romund, som var en vacker man, den där ej kände till fruktan, fick under en härfärd veta, att i Valland9 fanns en stor hög, hvari en af detta lands forne konungar dvaldes. Västra delen af Frankrike. Denne, hvars namn var Tråen, hade under sin lifstid vunnit allt med trolldom.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 121. 39 Utaf det hos Hedervärda Bonde-slåndet den 8:de November nästlidet år hållna protokoll, deraf särskildt utdrag bilagts motionen, inhemtas, att Ståndets samtlige Ledamöter biträdt densamma, dock under yrkande att den föreslagna ändringen i Seglationsordningen måtte utsträckas till alla landthamnar i Riket, der tullbevakning funnes stationerad. Under åberopande af de utaf Per Mattsson angifne skäl hafva dock Joh. Johansson och Håkan Pettersson yrkat, att, derest ifrågavarande förslag icke blefve gällande för alla landthamnar i Riket, köpingarne Waldemarsvik och Christianopel åtminstone måtte komma i åtnjutande af samma förmån, som de hamnar, Per Mattsson i sin motion afsett, och har dervid uppgifvits, att vid Waldemarsvik idkades en ej obetydlig sjöfart, för hvilken, oaktadt tullinspektor och tullbevakning på stället funnes, förpassning och utklarering mäste sökas vid Söderköpings på 4 mils afstånd belägna tullkammare, hvarjemte erinrats, att kostnaderne för Staten, derest Christianopel förklarades för tullkammare-station, ej skulle blifva större än nu, emedan den derstädes varande kust-posteringen, hvilken tillsåge fartygens utoch inlastning, kunde, likasäväl som den vid Bergqvara nyligen inrättade tullkammaren, sköta den vid en mindre tullstation förekommande expedition.
Vid den för Handlande m.fl., jemnlikt i Mom. medgifna rättighet, att från sin beskattning underkastade inkomst bland annat afräkna aflöning, har Utskottet haft för afsigt,- att afskära dem, som tilläfventyrs ville försöka att undanhålla det Allmänna en del af dess påräknade intrader, möjligheten att såsom arbetare uppföra personer, hvilka i intet hanse-, ende kunde under denna Titel betraktas, och för hvilkas aflöning någre afdrag således icke rättvisligen få ega rum; äfvensom Utskottet dels trott afsägelse från ..Burskap,- så vida den skall medföra frihet från Bevillning för Bor gelig rörelse, böra i laga tid ske, hvarom stadr, gande är i 6 Morn* intaget., dels ock sökt så val på detta ställe, sorn vid 4 §. 4 Morn, l^fda Taxeringsmännens uppmärksamhet derpå; att Bevillning endast blifvit ålagd . Gårdfa-rj. handlande och SkålWesigöthar, Under förut-; sättande, att denna handel komtng att fortfara eller icke. - ,.f» Bland de i sanitina..§:s 7 Morn..uppräknade BevillningsUtskottets Betänkanden. 6ay personer* har Utskottet upptagit Renhållningå* jEntrepreneufer% Bykt - tändare , Gästgifvare i Sräderhé,'så kallade Subjecter å Apothek, Sy* Jungfrur och Fruntimmer Söm, biträdde af ert eller flere medhjefperskör, sysselsätta sig ined. klädsöm, och hvilkas inkomster ställa dem i jémnförelse med Handtverkare och deras Gesäller. En åtgärd efter Utskottets mening fullkomligen rättvis, då bristande Stadganden härom kunna försätta vederbörande Taxeringsmäti i villrådighet* huruvida desse persöner borde* oaktadt visshet om deras inkomster, påföras [Bevillning eller icke.
Holm har andragit: att då Nämndemän, enligt särskilda derom utfärdade författningar, under deras tjenstetid voro befriade från utgörande af hålloch krono-skjuts för de hemman de bebodde, men de likväl, derest dessa hemman voro belägna i närheten af gästgifvaregård, hade skyldighet att för desamma deltaga i den till gästgifvaregården anslagna reserv-skjuts, tillskyndades derigenom dessa sednare hemmans-innehafvare en stor orättvisa, helst då man toge i betraktande, att de med öfrige Nämndemännen hade samma skyldigheter och åligganden. Om nu härtill kom, att såsom allmänligen vore förhållandet uti J. Holms hemvist, hemmanen voro mycket sönderstyckade samt jordmånen af mindre god beskaffenhet, så att å en dv lik hemmansdel icke kunde födas mer än en häst, men denna vore för jordegaren oumbärlig till jordens skötsel samt hans ofta påkommande resor i tjenste-förrättningar vore det för honom omöjligt, att med samma häst jemväl utgöra den kanske dagligen utgående reserv-skjutsen. Af dessa anledningar har J. Holm framställt ett likartadt förslag, som D. Danielsson, endast med den skillnad, att den förstnämnde yrkat, att Nämndemän skulle vara befriade från all reservskjuts-skyldighet.
Prof. 1845., 7 Sami 1 Afd. 39 Iliift. i Lay-ZlUkotUU Utlåtande, N:o 122. jNågra betänkligheter emot föreslagna förändringen syntes ej eller böra komma i fråga, med afseende ä dess verkliga nytta. En namnuppgift borgenärerne vore tillräcklig för deras inkallande till första förhöret, och en dylik borde gäldenären alltid, antingen genast eller ut?n synnerligt dröjsmål, kunna lemna. I lagen skulle dock regeln blifva, att fullständiga uppgifter borde åtfölja cessionsansökning, och nu föreslagna stadgandet, blott i så måtto inskränka regeln, som saknaden af clessa uppgifter icke förpligtade Domaren att å ansökningen, teckna afslae. Nu ehuru åtskilliga omständigheter synas tala för ifrågaställda förändring; likväl och som, enligt hvad Utskottet redan anmärkt, flera för hållanden förekomma, som göra förändringen betänklig, samt densamma dessutom icke skulle kunna vidtagas, utan att serskilda andra ruin i Kon kurslagen i sammanhang dermed förändrades, helst enheten i denna del af lagstiftningen tv förutan i hög grad hlefve störd, anser Utskottet oiägeuheterne af deri påyrkade partiella förändringen vara så öfvervägande de möjliga fö vdelar ne, att Utskottet ej tvekar att vidhålla sitt härutinnan afgifna utlåtande. I afseende på den af Herr Sundler väckta fråga, huruvida gäldenär, sam saknar tillgäng vid anstäldt utmätnings försök, hör varu skyldig att, derest borgenärerne så yrka, göra konkurs, har man äfven funnit Utskol!i, ts yttrande mindre tillfredsställande, under förmenande, alt framställningen i denna del förtjena! mera afseende, än Utskottet derå fästat; varande derjemte af en talare hemstäldt, om icke orden: ”då någon af hans bor:.- näiei, i Hen Sundlers förslag, borde utbytas emot dessa: dä en eller flere af hans borgenärer”.
Uppå derefter af Hans Ecccellence Herr Grefven och LandtMar skalken framstäld proposition, blef BnncoUtskoltets förevarande Betänkande, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Föredrogs å nyo BancoIItskottets den 1 dennes under N:o 53 afgifne, samt den i3 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, angående en på upplåningar grundad Discontering för handeln och den större rörelsen. Friherre Cederströmj Jacob: Utskottets Betänkande innehåller rörande upplå - Den 27 Julii e. ra. ningen, att Banken skulle tillåtas upptaga lån emot obligationer till högst 3 procents ränta, under ömsesidigt förbehåll af 6 månaders uppsägning och med vilkor, att räntans beräknande på uppsagdt lån genast efter förfallodagen upphör; hvarjemte Utskottet tillstyrkt, att upplåningssummans hela belopp får utgöra högst 3 Millioner R:dr; men icke mera upplånas, än som i föreskrifven låneväg kan åter utgå. Om man nu skulle antaga, att denna upplåningsanstalt vore nyttig och användbar, och att de 3 Millionerne genast ulgingo, samt man skulle finna, alt det behöfdes mera; så är det besynnerligt att inskränka upplåningen lill en bestämd ziffra, emedan productionens belopp och näringarnes behof icke kunna beräknas; och det är varubeloppet, som bestämmer behofvet af myntcirculationen. I 4^de punkten föreslår Utskottet, att den i BancoDisconten serskildt anslagna fond af 5oo,ooo R:dr för lån på Actier och Documenter utan omsättning, må härmed sammanslås, och disponeras efter enahanda grunder, som för de upplånade medlen blifva gällande. Här har man således 5oo,ooo R:dr nya sedlar, som sammanblandas med upplånta sedlar. Detta brokiga förhållande är icke behöfligt, hvilket redan blifvit anmärkt af flere Talare. Rörande utlåningen, har Utskottet hlott föreslagit såsom hypolhek: 1:0 Inrikes vexlarj 2:0
Dal-regementets indelda hemmansräntor och regementets samma år fastställde Indelningsverk, hvaruti upptages hvilka hemman blifvit regementet reserverade mot en oförmodlig afkortning, ifrågavarande reservhemmans kolränta, 202 stigar 2^ korgar kol blifvit å regementet indelda, i öfverensstämmelse hvarmed förre Regementsskrifvaren Arell, enligt hvad Krigs-kollegium upplyst, jemväl uti regementets af honom upprättade räkningar upptagit kolräntan under titeln Stat och Indelning, pröfvat rättvist att, med ändring af Kammar-rättens äfverklagade beslut, i nåder förklara, att omförmälde å Dalregementet indelde, fastän å Miiitie-boställskassan öfverlåtne, reservhemmansräntor äro såsom indelda lösningsräntor att anse och att, i följd deraf, desamma bordt, jemlikt Kongl. Brefvet den 5 Mars 1805, lösas efter länets markegångspris; och enär Kammar-rätten, vid bestämmandet af Arells ansvarighet för det lösen efter sådan beräkning ej blifvit Miiitieboställskassan godtgjord, syntes hafva grundat sitt beslut på den förutsättning, att Fahlu bergslag, som erhållit räntekolen, fått lösa desamma efter kronovärde, eller enahanda beräkningsgrund, hvarefter Miiitie-boställskassan fått dem af Arell sig godtgjorde; men ett af Bergslags-kamereraren den 31 Maj 1838 meddeldt betyg föranledde dertill, att Bergslaget till Arell för kolen erlagt lösen efter markegångspris, fann Kongl. Maj:t i nåder skäligt att, med undanrödjande af Kammar-rättens beslut i fråga om ansvarspåföljden, målet i den delen återförvisa. Efter det Kongl.
Det är af vigt att sådana slags anteckningar blifva för framtiden bevarade för eldsvåda och andra olyckor. Skulle de genealogiska tabellerna försvinna, ehuru mindre fullständiga de äro, vore det en olycka, som icke kunde ersättas, och de äro så mycket mer nödvändiga, som de utgöra grunden för vår representationsrätt. Hvad åter beträffar anhållan om 100 Rdr i månaden, så skulle det kunna hända, att författaren nöjer sig med mindre eller en bestämd summa, men jag anser att R. o. Ad:n bör draga försorg om att ett arbete, som är så vigtigt och som blifvit af Hr Fryxell förordadt, måtte kunna fortsättas och fulländas. Frih. Stjernstedt: Hr Frih. Bennet tyckes icke vilja höra talas om »den snön, som föll i fjol». Det är för mig ledsamt, att han icke med mig delar åsigter i denna sak, men det är icke mitt fel, att den der »snön» är af så hårdsmält natur, att den befinnes ligga qvar i aldeles samma skick, som då den föll under sistlidne Riksdag. Skulle åter R. o. Ad:n finna skäl att direkte från sig gifva Hr Anrep något särskilt vedermäle af sin bevågenhet, så skall jag visst icke undandraga mig att deruti deltaga, för att visa, att det icke är af någon afvoghet mot motionären, utan af rent intresse för saken, och af månhet om den redan alltför hårdt anlitade Riddarh.-kassan, som jag uppträdt, såväl vid sistlidne Riksdag som ock vid detta tillfälle. Hr Montgomery: Afven om dessa handlingar äro ofullständiga och oriktiga, så är det så mycket angelägnare, att de af trycket utgifvas, på det att personer, som äro bättre underrättade, kunna dem nagelfara och granska. Det finnes flera, som hafva samlingar och kunna uplysa om ätternas upkomst. Jag är sjelf en ringa samlare i denna väg och skulle kunna bidraga till korrigeringen, i fall jag finge se Riddarh:s genealogier i tryck utgifna. Ofverläggningen förklarades fulländad och motionen jemte yttranderne remitterades till Riddarh.-Utsk:t.
Denna motion, som ansetts tillhöra jemväl Stats-Utskottets behandling, hafva Statsoch Lag-Utskotten gemensamt i öfvervägande tagit; och ehuru den satts, att hvar och en, sorn fälles till straff, också bör betala alla de kostnader, som i och för den mot honom anställda rättegång blifvit använde, vare sig af Staten eller af enskilda, kan ur rättsgrunder försvaras; likväl och som, genom tillämpning af en sådan satts i hela dess stränghet, eller på sätt motionären yrkat, skulle utöfver sjelfva straffbestämmelserne uppkomma en förhöjning i ansvar, hvilken af lagstiftaren ej 4 Statsoch Lag-Utskottens Betänkande, N:o 115. på förhand kunnat beräknas, och den der i förhållande till de sakfälldes olika betalnings-tillgångar skulle drabba olika båldt, äfvensom i rakenskapssättet en vidlyftighet, hvaraf olägenheierne tvifvelsutan öfvervälde den ringa förmon, som vore att vänta af de ytterst få händelser, då ifrågavarande ersättning kunde hos den dömde indi il vas; fördenskull anse Utskotten sig ej böra tillstyrkautfärdandet af ett lagstadgandes iden syftning, motionären föreslagit. Stockholm den 21 December 1840; N:o 11 G. Ank. till Exp. Utsk. den 23 December, kl. 1 e. m. Betänkande, i fråga om prcescriptions tiden för utsökande af fordringar hos Stats verket, Uti memorial, som från Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit till Stats-Utskottet öfverlemnadt, har Herr Fiberre Cederström_, Jacob, med hemtad anledning af Stats-Utskottels Utlåtande N-.o 12b, angående rättighet för åtskiliige rotehållare att återfå dem origtigt påförd vacance-afgift, som de, efter bifallen restitution, icke inom den i Kongli Kungörelsen den 8 September 1824 stadgade tid anmält sig att utbekomma, väckt den motion, att prasscriplions-tiden för utsökande af fordringar hos Stats-verket må ställas i fullkomlig öfverensstämmelse med den praescriptions-tid, sorn är bestämd för fordringars utsökande hos enskilde personer.
Enligt min åsigt borde myndigheten utsträckas ännu längre än K. M. och Utsk. föreslagit, och qvinnan, då hon nått myndig ålder, tillåtas att vid det måhända vigtigaste steg i sin hela lefnad, få fritt besluta, d. v. s. giftomannarätten borde uphöra, då qvinnan nått 25 år eller myndig ålder; likasom jag deremot anser, att det borde vara qvinnan lika litet som mannen tillåtet, att af en blott nyck afstå från sin rätt att vara myndig; men då möjligen dessa båda förändringar i hvad K. M:s Propos. innehåller, skulle göra afbroltet från nuv:de förhållanden allt för stort, och då jag för öfrigt helt och hållet är af samma åsigt som den, hvilken i den Nåd. Propos. gjort sig gällande, så inskränker jag mig till att anhålla om bifall till Utslcs förslag. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit att ytterligare 7 talare anmält sig till afgifvande af yttrande i förev:de fråga, upskjöts öfverläggningen till e. m:s plenum samt åtskiljdes B. o. Ad. kl. | pä å e. m. In fidem protocolli. Albert Munck. Den 30 September e. tn. Onsdagen den 30 September 1857. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 4 prot.-utdrag för denne dag f. m. samt pleniprot. för den 1 sistl. Augusti f. m. Uplästes ett af Hr von Axelson, Georg, inlemnadt så lydande memorial. Som jag i morgon afreser från hufvudstaden, får jag härmedelst afsäga mig den plats jag innehaft såsom suppleant i BankoUtsk., med vördsam anhållan att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde utse en suppleant i BankoUtsk. efter Hr von Axelson. Fortsattes öfverläggningen om LagUtsk:s Betänk. N:o 42, i anledn. af K. M:s Nåd.
601 begagna, utan lat vid Utskottets Betänkanden för denna gang bero. * S. D. Ytterligare föredrogs Banko - Utskof.' tets förnyade Betänkande N:o 45, i fråga om allmänt Kungörande af Bahko Sedelstockens belopp för hvarje år, i sammanhang hvarmed jemväl upplästes ett från Hö glo fl, Ridderskapet och Adeln ankommit Protokolls-Utdrag för den 2g Maji hvaruti jemte tiilkänmagifvande att Höglofi. Ridderskapet och Adeln gillat nämnde Betänkande, med anmodan till Banko-Utskottet att i afseende på den för handen varande Finance-Regtering skyndsammeligen till Riks-Stånden uppgifva Banko-Sedelstockens belopp från den 1 Januari 1800 till den 31 December 1817, samt med förbehåll att vid allmänna Finance-Regleringens afgörande äga öppet att der, sfi nödigt skulle synas, å nyo företaga frågan örn Bankens årliga publicitet till pröfning, de öfrige Stånden klefve inbjudne att sig med Höglofl. Ridderskapet och Adeln förena. Men då Borgare-Ståndet redan fattat sitt beslut i afseende på almänna Financerne ansåg Borgare-Ståndet sig nu mera icke hafva någon specifique uppgift till Banko-Sedelstockens belopp af nöden. S, D. Rfter upplisandet af-Höglofl. Ridderskapets och Adelns PiotokollsUtdrag för den a i denna månad, inndiallande Dess, beslut uti frågan om utrednings! af Gotha-Canal Bolags, M almö och Götheborg Diskonter beslöt Borgaxe-Ståndet att, i alseetde till de olika meningar som hos Riksens Stanler uppstått vid nämnde frågas afgörande, tili katsoch Banko-Utskotten 6oJ Prot. TJtdr, d. 8 Junii l8t8. öfverlemna att de skiljaktige meningarne sammanjemnka. S. D. Genom Protocolls-Utdrag af den 29 sistledne
Öfoergående stadgande. Godkändes med det tillägg, Utskottet i förevarande Memorial tillstyrkt. 5:o af Förslaget till Förordning, angående de allmänna grunder, som vid Uypotheks-föreningars bildande och framlida verksamhet skola till efterrättelse gälla. §§ 3 och 5. Den föreslagna förändrade lydelsen af dessa §§ godkändes. § 20. Förslaget till ändrad lydelse af denna § godkändes. Prol.-VIdrag den 15 Oktober 1860. 039 Utskottets hemställan, sid. 19, angående öfriga delar af ifrågavarande förslag äfvensom förslaget till tillägg af ett stadgande under ny § 24. Yttrandet, sidan 19, i anledning af återremiss af Utskottets hemställan å sidan 30 i Utlåtandet N:o 24. Lades till handlingarne. 5:o. Yttrandet å samma sida vid slutet, rörande Förslaget om öfverflyllning under vissa vilkor, till Allmänna Hgpotlieks-banken af Riks-bankens fond till utlåning mot pant af fast egendom. Lades med godkännande till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedannämnde Utlåtande och Betänkande: N:o 59, i anledning al åtcrremisser utaf Utskottets Betänkande N:o 50, i fråga om upphäfvande eller revision af Kongl. Förordningen i afseende på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, den 20 November 1845. Bifölls. N:o 60, i anledning af väckta motioner om skärpning i straffet för sabbatsbrott. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedan omförmälda Betänkande och Memorial: N:o 100, i anledning af väckta motioner, i fråga om meddelande af föreskrifter, i afseende å llypolheks-föreningarnes verksamhet. Bifölls. N:o 193, i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut vid behandlingen af Utskottets Betänkande N:o 101, i fråga om det af Kommitterade uppgjorda Förslag till Förordning om Kommunal-slyrelse på landet.
Palmstjerna an - 122 Den 24 April. fört och anhåller att Hr Frih. o. Landtm, läcktes derefter väcka propos:ne. Hr Fåhrajus: Afven jag instämmer med Frih. Palmstjerna rör:de propos:ne. Uppå härefter framställde särskilde propos:r, återremitterades, på grund af de gjorde anmärkn:ne, den del af ifrågavar. punkt, hvaruti Utsk. afstyrkt R. St. att lemna bifall till det af K. M. föreslagna anslaget för Stockholms navigationsskola under den tid nu skeende statsreglering omfattar, samt blefvo de öfriga delarne af denna punkt bifallne. 20:dc punkten, ang:dc af K. M. iiskadl tiUökadt anslag för navigalionsskolorne i Stockholm, Götheborg, Gefle, Malmö och Hernösand. Gr. von Platen, Baltzar: Då den nytta, som navigalionsskolorne hafva för Sverige i allmänhet, tyckes vara allmänt erkänd, och jag fullkomligt delar den åsigten, inskränker jag mig till anhållan om återremiss af denna punkt på det att hvad K. M. i Sin propos. föreslagit må kunna lyckas tillvinna Sig SlatsUtsk:s bifall. Hr R osen bl ad:
Fördelarna af delta beräkningssätt äro mångfalldiga, och bland andra den, att det utvisar myntets så väl nominella som intrinseka värde; hvaremot den af Hr Lefrén föreslagna enheten är förenad med mycket trassel, likasom den ej motsvarar andra nationers myntenhel, hvilket deremot är förhållandet med den af mig föreslagna. Den svarar t. ex. mot en franc eller 2 mark Hamburger broo. Jag har skriftligen uppsatt moliverna för min åsigt och anhåller att få uppläsa dem. Hr von Qvanten uppläste derefter följande: Ehuru K. förordn. af 18J0, atig:de myntfoten, stadgar, att af 2 skålptd victualievigl myntsilfver skola utmyntas 25 hela specie-riksdalrar ; har man dock full anleda, anmärka, att Sverige för närvar, icke äger något bestämdt hufvudmynt. Specie-riksdalrnrna hafva ej denna egenskap, ela de ej finnas i rörelsen, och sedan deras representativ, sedelmyntet, undergått sådana förändringar, hvarigenom det betecknar helt andra räknevärden, fast under samma benämningar: riksdaler, skillingar och runstycken, som förut. Yi hafva således, sedan silfverutvexlingen or beslutad, riksdaler specie, riksdaler banco, riksdaler riksgälds och dalersräkningen dessutom, hvilken, ehuru aflyst genom K. kungörelsen af den 27 November 1776, ännu är gängse i åtskilliga, om ej i de flesta, af Rikets provinser, äfvenså plåträkningen. De 3:ne förstnämnda benämningarna stå alt läsa på de nya bancosedlarna, — skada att ej plåtar och dalrar derå äfven finnas utsatta, för alt fullkomna förbistringen. Vill man vid speciemyntets återställande bibehålla riksdalers-systemet, så bör man väl rimligtvis ej tänka sig annat, än alt hela riksdalrar, sådana som de blifvit preglade efter 18J0 års myntfot, skola utgöra Rikets normalmynt.