Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om nu ett hemman, som blifvit såldt, taxeras efter köpeskillingens belopp, så är det ju klart, att man måste taxera andra hemman i närheten elter samma norm, och detta anser jag icke vara rätt, ty i många delar af riket är delta uppskattningssätt icke tillförlitligt vid värderandet af små hemmansdelar. I Skåne t. ex. finnes små hemmansdelar, som endast bestå af några få tunnland jord och som betalts långt öfver sitt verkliga värde, emedan den som köpt det, haft något särskildt intresse att få köpa just detta hemman. Om man nu tager en sådan köpeskilling till grund för taxeringen, kommer manju till alldeles orimliga resultat, hvilket ock varit fallet på många ställen. När man då i stället sätter i främsta rummet de omständigheter, som vanligen bestämma hvad en köpare bör gifva för en egendom, såsom arealen, jordmånens beskaffenhet m. m., och säger att det är dessa omständigheter taxeringsmannen i främsta rummet bör afse, kan jag icke inse att man derföre skulle komma till för låg taxering; ty enl. Bevilln.-Förordnms föreskrift skall hvarje taxering gälla i 3 år, och, i händelse jorden under denna tid stigit i värde, höjes ju taxeringssumman. Härefter kommer »hyreseller arrendesumman» att tagas i betraktande. När en sådan finnes, är det ju en ganska god grund för beräkningen af egendomens värde, ty den som arrenderar en egendom, ser sig nog för hvad den kan afkasta, innan han afslutar sitt kontrakt. Enligt dessa grunder har Utsk:t beräknat taxeringsvärdena i Christianstads och Malmöhus Län, och funnit dem i det förra uppgå till 127 millioner, och i det sednare till 249. Och då värdet af jordbruksfastigheterne för hela riket är 2,247 millioner, synes det att dessa beräkningsgrunder äro temligen tillförlitliga. En talare har bitriidt (Jtskits förslag i hvad det angår oratlyttningen af mom:n, men motsatt sig den 6:te punktens föreslagna lydelse.
Det intryck som det hos mig gjorde, ehuru det gladaste mitt hjerta på lång tid känt; surprisen, den djupaste känsla af tacksamhet, minnet af det förbigångna, af hvad jag felat och lidit, af gamla vänners kallsinnighet, – tusende känslor, lika orediga jag här tecknar dem, försatte mig i ett tillstånd att hela dagen ej kunna företaga mig något göromål, ehuru lätt och mekaniskt det än vore. Min bäste vän! jag har inga ord att uttrycka min tacksamhet. Men om den öppnaste, renaste, förtroligaste vänskap af ett nära förtärdt hjerta, en snart slocknad själ, mer kan hafva något värde för Hr K. S:s ögon: så äg den, så nyttja den, ifrån denna stund, med oinskränktaste rätt! Det hedrande steget må ha verkan eller ej! Det är icke derefter, som jag mäter min förbindelse. – Rosenstein har visat mig brefvet88 till Kungen. Det har smickrat mig på det högsta, att der se mitt namn och min sak förenta med Hr K. S:s. Förlåt mitt slarf. Jag längtar oändeligen, att få omfamna min vän. Må väl – och älska mig alltid! (Utan datum). Jag skickar i ögonblicket till Lenngren. Om möjligt är, skall det skickade komma in till i morgon. I annat fall skall jag strax återsända det. Men, min bäste vän! låt oss då få det tillbaka i afton eller i morgon bittida, för att införa det om fredag. Jag menar, att om lördag börja vi med Recensionen. Gud gifve blott, att mitt hufvud ej så alldeles vore förloradt! Straffsångs-annoncen har surprenerat mig; men sjuk, instängd som jag är, för hvem skall jag beklaga mig? Hvad utväg har jag annan, än tåla? Kanske gör jag ock bäst deri. Det är till Tit., som allt vettigt, allt hederligt folk ropar: Tröttna ej! Ty visst är, att från denna stund, om tystnad börjades från vår sida, vore allt förloradt. Må väl! och älska mig så högt, som min erkänsla det skall söka förtjena! (Utan datum).
Jag åter håller före, att ingen bör äga att begagna sådana rättigheter s hvarigenom andra tillskyndas skada och förlust; hvarföre och då man har sig bekant, att i flera Provinser industrieusa Personer satt en mängd små Assignationer i omlopp och derige. nom skadat Allmänheten; jag hemställer om bifall å Utskottets Betänkande, hellst jag icke kan frångå, att man ej bör få använda sin omtänksamhet så, att det Allmänna deraf lider, ty det år att utsträcka de så. kallade liberali* tets-principer alltför långt. * Friherre Boye'. Den erinran , som Herr Stråle nyss gjorde, är ganska rigtig, nemligen att ett brott blir straffbarare, allt efter sorn det förorsakar större skada; men jag ber att d.remot få anmärka, att denna regel gäller endast i förhållande till verkeliga brott ; men att ännu är Assignationsrättten icke förvandlad till brott; utan fråganär deremot just nu endast derom, huruvida vi verkeligen böra göra denna handling af enskilta förtroendet till brott, eller ej? Och i alla fall skulle tillämpningen af samma regel här icke vara rig^ tig; ty om skadan af Assignationerne måste ensamt ligga deri, att de icke inlöstes, så säger sunda förnuftet, att skadan af att ej få en Assignation på ioo R.dr inlöst, måBte vara stör - Dm x6 Maji. 39? re, änden att sakna inlösen afen på 3 eller 5; och långt ifrån att Assignationsrätten på 100 R dr utur sådan t skäl blir brottfri, borde ju den då utgöra så mycket större brott , som 100 R:dr är större Summa, än 3 eller 5 R:dr. Slutligen får jag ödmjukast erinra om den, i alla tider erkända sanning, att de enskilta handlingar , som två , tre eller flera Personer hafva sig emellan , grundade på deras mer eller mindre förtroende för hvarandra, ligga helt och hållet utom Publiquens rätt att blanda sig uti; och jag frågarj: Med hvad rättighet blandar Lagstiftande Magten sig uti den rätt, att betro hvarannan , som alla enskilta Personer äga? Med hvad rätt förbjuda vi Assignationer, öfver hvilkas skadlighet någon klagan af verkligt lidande Personer icke ens blifvit framställd?
På det sednare torde fordras bevis. Välan! Sådant var t. ex. det öde, som öfvergick den återupplifvade begynnelsen till en Svensk Theater. Huruvida ett annat bevis bör hämtas af hennes sätt att begagna Dalins talent, kan, i sin rätta och billiga dager, ej framställas utan en längre sakernas utredning; vid det förstnämnda kunna vi uppehålla oss kortare. Den fransyska skådespelar-tropp, som till Sveriges hufvudstad införskrefs år 1699, hade, på Carl XII:s uttryckliga befallning, spelat der ända till år 1706; hvarefter stigande penningbrist, och dermed förknippad nödvändighet af hvarjehanda besparingar och indragningar, vållade dess upplösning. 1721 ville de Makthafvande, angelägne att på allt vis låta känna sötman af Fredens tidehvarf, från Frankrike återkalla detta nöje: men det blef då helt kortvarigt; den nya fransyska troppens Directör uppförde sig illa, plundrade de anslagna medlen och rymde till Petersburg. Den begynnelse till Theater, hvarom vi nu ämna tala, var ett sexton år derefter börjadt försök, att möta behofvet af skådespel med en inhemsk eller national ersättning. Denna begynnelses upphofsmän voro Grefvarne Gyllenborg och Höpken. Den sednare, som kort efteråt stiftade Vetenskaps-Akademien i sällskap med Linné och Alströmer, älskade ej mindre vitterheten, än de strängare vetenskaperna. Den förre, – Carl Gyllenborg, – ehuru då redan Riksråd och snart Premier-Minister, aktade ej under sin värdighet, att dels sjelf dikta, dels från andra språk öfversätta skådespel. Han tolkade från Engelskan, utom en tragedi ”Andromache eller ett ömt Modershjerta”, äfven en komedi kallad ”En bättrad Villhjerna och en trogen Vänskap”; en annan komedi, ”Svenska Sprätthöken”, författade han sjelf, med en väl från Fransyskan lånad, men fritt behandlad och tillämpad uppfinning; hvarvid man ock i hans åtgärder skönjer den afsigt, att genom inflätning af lyriska stycken, eller sångpartier, ställa Lustspelet på en mera positift poetisk grund.
Banken icke eller något vid att lemna dem såsom förskott till en köpman, hvilken väl icke derföre bör af någon menniska afundas, den Svenska afunden må vara aldrig så stor. Detta har jag yttrat, på det att man så väl här som inom BorgareSt., i händelse någon af dess ledamöter erhåller kunskap om hvad som här yttras, mätte finna, att det är högst oförståndigt handladt att vilja lemna så stränga föreskrifter, att de icke skulle kunna på en gång bereda Banken tillfälle att få silfver, och en köpman, som ställer god säkerhet, tillfälle till ett sådant förskott, när det allmänna dermed gagnas. Jag anhåller att få uppläsa den ifrågavar. redaction, hvilken lyder sålunda: ”Bancofullm. skola genom inköp af silfver från främmande länder förstärka Bankens metalliska cassa, hvarvid utöfver utvexlingspriset ej får betalas mer än hvad som erfordras för transporten af silfret från uppköpsorten till Banken. Bancofullm. berättigas, dock endast under liden från början af November till slutet af April, att, vid inköp af silfver till leverering under påföljande sommarmånader, lemna förskott till högst | af silfrets värde åt inländske män, hvilka ställa fullgod säkerhet för de med dem afslutade contracters fullgörande.” Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag är af de ledamöters mening, som anse det vara riktigt, att åt Bancofullm. lemna frihet att, på alla möjliga vägar, som icke skada Banken, förskaffa silfver. Således tillstyrker jag, att silfver äfven må kunna få af Bancofullm. inköpas emot förskott. Dessa förskott måste, efter min tanka, inskränkas inom de allmänna villkor, hvad sedelstocken beträffar, som R. St. hafva för Fullmäktige föreskrifvit. Jag har såsom ledamot af Bancostyrelsen tillstyrkt och deltagit i beslutet att lemna förskott endast då tillgångar funnits inom förhållandet af 2 till 5, emedan jag ansett detta förhållande emellan silfver och sedlar icke få genom förskottet rubbas. Jag inser för-' Banken icke någon kostnad i detta fall, på sätt andra talare upplyst, vara att befara.
Huruvida meningen blir tydligare genom det förslag, Hr v. Koch framställt, betviflar jag, ty man skulle kunna göra den slutsatsen, att det fordrades 2:ne år innan bevillningen finge påföras, och detta är ju icke meningen. Hr v. Koch: I början af året blir man taxerad och sedermera får man debetsedel efter denna uppskattning samt betalar den. Denna taxering sker efter nästföregående årets förhållanden; sålunda kan man icke erhålla någon lindring i början af året, äfven om fartyget icke blir utrustadt. Jag anhåller om återremiss. Gr. af Ugglas: För min del skulle jag tro, att då det står uttrjmkligen i en föregående § att taxeringen för löpande året skall grundas på förhållanden näst föregående, någon tvekan i detta fall icke bör uppstå. Om man börjar låta ett fartyg gå ett år, så taxeras man först året derpå för detsamma, och så går det unnan för unnan. Här är icke fråga om någon lindring, utan helt simpelt att man icke skall blifva taxerad för inkomst, som man icke haft under nästföregående året. Hr Stuart: Då man här begagnat uttrycket »hela årets lopp», så kunde man icke afse det året, taxeringen sker, utan det förflutna året, och om det icke är tydligt, som jag tror det redan är, så instämmer jag deruti att uttrycket »då fartyg under förflutna året icke varit upptackladt &c.” är tillfyllestgörande, och hvilken förändring jag hemställer att B. o. Ad. måtte bifalla. Hr Hjärne: Jag anhåller äfven att, om förändring skall ske, den måtte verkställas på sätt den siste talaren hemställt, men om §:n skulle förblifva oförändrad, tror jag icke det skulle leda till någon svårighet för taxeringsmännen, likasom icke heller till någon orättvis beskattning för egaren till fartyg, emedan den föreskrift, som finnes i sista punkten af denna §, icke kan tillämpas utaf någon annan af de i bev:s-förordningen omnämnde komitéer än pröfnings-komitén. I berednings-komitén, D e n 18 M a j e. m. !65 som sitter i Mars och April månader, skulle man, dä ännu icke fartyget vöre i sjön, alltid nödgas påföra bevillningen efter dess storlek.
Cederström, som en annan värd ledamot, Hr Gyllenhaal, framställda skäl, att förslaget skulle inverka på landsh.-instructionen, alldeles förfalla, enär frågan gerna kan behandlas af Ekon.Utsk, och t. o. m. af sjelfva Lagutskottet. Frih. von Kraemer har instämt i hvad Gr. Mörner yttrat och sagt, att lian ville ingå på förslaget med det villkor, att landshöfdingarne (ingo upprätta förslag till häradsliöfdingars utnämning. Jag borde kanske icke upptaga detta, då deri måhända ligger något personligt, som man borde undvika.; men jag förklarar, att jag för min del hade alldeles ingenting emot detta villkor, såvida landshöfdingarne utgjordes af examinerade, lagfarne och i det fallet förståndige män. Vidare har af Frih. Boye, Hr Lefre'n samt Hr Gyllenhaal blifvit sagdt, att förslaget skulle föranleda till en sammanblandning af domareoch executiva makterna. Jag får förklara, att jag föreslagit, att domstolarna skulle upprätta förslaget till länsmans tillsättande, endast för att få något ställe, der detsamma lämpligen kunde ske. Jag har ej kunnat finna något annat, Och kan något bättre af de värde lalarne uppgifvas, vill jag alltför gerna ingå derpå; men jag finner icke, alt mitt förslag på något sätt sammanblandar underdomares makt, — hvilken väl egentligen är den som menas, — med den executiva; ty om landshöfdingarne icke blifva nöjde med de förslag, som upprättas, så kunna de, enligt min motion, klaga icke blott i Hofrätten, ulan ock i högsta instansen hos den Konung, hvars Bef:h:de de 'Sirö, så Den ao Maj f. ra. 67 att det med sammanblandningen icke har någon fara. Dessutom får jag nämna, att vida större sammanblandning för närvar, äger rum. Huru mångfalldiga gånger nerol, förekomma icke hos landshöfdingen tvistemål, som han på grund af deras beskaffenhet visar ifrån sig till domaren?
Efter gammal ordning, som nogare blifvit bestämd genom ett af Hofrätten utfärdadt reglemente, ålåge det nu Fishalerne att föredraga och uppsätta beslut i underställda brottmål; Protonotarierne att uppsätta de af Hofrätten beslutade domar i vädjade och instämde saker; en af Notarierne att föredraga inkomne besvär i bötesmål; de öfrige Notarierne jemte extra Civilnoiarier att föra Hofrättens civilprotokoll samt att uppsätta och expediera Hofrättens beslut i de mål, som här ofvan ej äro nämnde; samt Kanslisterne att biträda, bland annat, med utskrifvande af Hofrättens beslut i vädjade, instämde och underställda mål. Af dessa tjenstemän kunde nu omöjligen Protonotarierne uppfylla hvad dem åligger. Derföre måste ock ledamöterne sjelfve uppsätta koncept till domar i vädjade och instämde mål, hvilka sedan af Protonotarierne renskrifvas. Deras göromål inskränkte sig således nu till blott renskrifriing. Om dessa tjenster deremot indroges och öfverflyttades på Civilnotarier, så skulle ledamöterne af dem kunna erhålla det biträde, de af Protonotarierne bordt påräkna. Men för detta ändamål vore nödigt, att Notarierne voro så många att de ej behöfde tjenstgöra mer än en dag hvardera i veckan. De skulle då kunna medhinna uppsättning af de beslut, som fattats under deras tjenstgöringsdag, så fort att desamma veckan derpå kunde blifva justerade, hvilket borde ske offentligen inför Hofrätten och icke, såsom nu egde rum, af hvarje ledamot serskildt, hvilket justeringssätt, efter hvad anmärkt vore, utgjorde hufvud» sakliga anledningen till långsamheten i arbetet.
Hållskjuts-skyldige hemman för året lemna iooo hästar eller 3:ne hvarje dag; hvardera hemmanet erlägger till entrepre neuren R:dr B:co io 400, Skjutspenningar beräknade efter 2 å 3 R:dr om dagen, jemte vagnspengar upptagas till 900,i3oo Denna Hållskjuts bestrides med 4 hästar, hvilkas uppköp och underhåll samt möjliga förluster, : jemte underhållet af en forman och nödigt anspann, upptagas för året till goo. Således uppkommer en vinst af •4°°’I300t som gör i ren behållning för hvarje häst 100 R:dr, eller ungefär lika många procent. Om öfverhufvud för hvarje station på de största vägarne erfordras i5 håll, och lika många reservhästar, tillsammans 3o stycken Den 21 Januarii. i43 för dagen, så bestrides denna skjuts ganska väl med 4° hästar, hvaraf följer: enligt förestående calcul, att en årlig vinst af omkring 4ooo R:dr B:co beredes entrepreneurer för hvarje station; men antagom att denna beräkning tålte 20 a 3o procents afprutning, så tror jag ändock, att skjuts-entreprenaden skulle vara tillräckligt lönande, för att framkalla många deltagare deri. En noga controll öfver verkställigheten af entrepreneurens åtaganden blefve nödig; dess hästar, kanske äfven forman, borde ordentligt approberas och inmönstras i rullor. Vidare antar jag, att inrikes handeln och transitorörelsen, inskränkt till de större vägarne, sysselsatte ett betydligt antal hästar, hvilka, dessutom tillhörande jordbruket, kunde uppskattas till minst samma antal som skjutshästarne, hvaraf följer, att omkring hvarje station på de stora communicationsvägarne skulle för hvarje ombyte finnas circa 100 hästar, att i behofvets stund kunna påräkna för allt slags forslande.
Ob». i83s års Inqvarlenngs-kostnad och Service har, till följd af mindre fullständighet i de inkomne uppgiflerne, icke alltid kunnat bestämdt åtskiljas, hvadan under den ena af dessa titlar tilläfventyrs upplagas medel, som tillhöra den andra. Bih. till R. St. Prot. 18.34. 4 Sami. 2 Afd. io:de Häjtet. Subalt,-Officerare', Auditeurer, Reg.-Skrifvare, kommissarier, Bokh., Bat Bred., Tygvakt., A m.- Vakt., Mat. Bokh , Sqvadrons-Predikant. Under-Offieer, Rustmäst., Tygskrifv., Mönsterskrifvare, Under-Läkare, Häst Läkare, Handtverksmästare. Öfverste-Lieutenanter, Blajorer, Tygmä stare, Commendant; Place-Major. Regemcnts-Q varter mästare, Ryttmästare, Capitaincr; Regements-Läkare Regements-Pastörer. Gemenskap Handtverks Gesäller, Öfverste. Contant. Contant. In ,natnra. In natura Contant. In natura Contant. Contant In natura Contant. Iu natura. Åtnjuter Service; liela styrkan inqvartei-ad å Castellet. ^Casernerade i Staden tillhörigt lius* som inrymmer Und■ Officerarne och Truppen med undantag af 3:ne gilta ( Under-Oflicerare. i Truppens antal ej uppgifvet, hvadan Regementsstyrkan ( upptagits; enligt Staten, till göo man.
Banco-fullmägtige, hvilka öfver denna framställning hörde blifvit, hafva till alla delar instämt uti Directionens yttrande om behofvet för Contoiret af en rymligare och beqväroare local, såsom erforderlig för de ökade göromål, Contoiret numera har att bestrida, och den större beröring med allmänheten, som blifvit en följd af tillkomsten i senare tider utaf nya lånegrenar och en utvidgad rörelse i de förut varande, men likväl ansett nödvändigt, att, innan någon förändring i delta afseende vidtoges, noga och tillförlitligen blefve ulröndt, huruvida räntan å de medel, sorn erfordrades för inköp af ett serskildt hus, jemte dess ändamålsenliga inredande, öfverslege hyressumman lör en lämpligare local än den nu begagnade;, och i följd häraf hemställt, att åt Banco-fullmägtige måtte öfver lemnäs alt vidtaga den åtgärd, de, efter inhemlande af Directionens bestämda upp ^JikTTill R. St. Prtt. Iäi®. 6 Semi. 1 Af i. £8 Häfte t. a JBance-Utskottets Utlåtande, N:o i56. gift å kostnaderne i förenämnde 2*.ne häns«enden, funno för Verket medföra den största besparing i utgifter. Vid öfvervägande häraf, och då Directionens uppgift om otjenligheten af den local, sorn Contoiret nu begagnar, blifvit af Banco-fullmägtige vitsordad, har Utskottet, till afhjelpande af de öfverklagade ölägenheterne, funnit sig böra, i öfverensstämmelse med Banco-fullmägtiges hemställan, tillstyrka, det må åt Banco-fullmägtiges ompröfning öfverlemna.1» att, för anskaffandet af en tjenlig local ål Låue-Contairet i Götheborg, vidtaga den åtgärd, sorn anses medföra den största fördel för Banken, vare sig genom hyrande af en annan rymligare lägenhet, eller inköp af serskildt hus för Låne-Contoirets räkning, när tillfälle yppas att erhålla ett sådant, för ändamålet passande, emot en billig köpeskilling.
Voterings-resultat — 3 — 30 — a. a .19 Aug. a. a. 18 Aug. a. a. 19 Aug. a.a. 19 Aug. 59 Reseoch Traktaments-penningar, om förändring af anslagen dertill — 4 1 245 — b. 21 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli b. 23 Juli 154 Reseoch Undersöknings-kostnab. 26 Juni der för allmänna arbeten . 1 4 1 1G5 24 b. 26 Juni b. 26 Juni b. 28 Juni 177 Rese-Reglemenle, om förändring b. 23 Juli deruti .. — 4 1 243 — b 21 Juli b. 23 Juli b. 23 Juli 134 Register öfv. Vili. I. R. St. Kongl. Proposit. eller Skrifvelse. Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande. Betänkande Kidd. o. Adeln. Riks-Stånde PresteStåndet. ns Beslut. Borgareståndet. BondeStåndet. Underdånig Skrifvelse. Riksdags-Beslut. I525] N:o N:o |. Sid. N:o Resc-reglemente, om andrin» deri i afseende å Nämndemän och Fjerdingsman — 7 2 2fi h. 21 Aug. b. 20 Aug. b. 20 Aug. b. 20 Aug. 205 Rese-understöd, lör Fabriksoch Handtverks-arbetare 4 1 478 b. 2 Juli b. 2 Juli b. 5 Juli b. 2 Juli » till Industri-expositionen i London j 62 4 4 426 b. 10 Maj b. 7 Maj b. 7 Ma j å. Restitution af anmärknings-medel. till Fältkamereraren Arell — 4 1 285 b. 7 Aug. å. 8 Aug. b. 8 Aug. b. 7 Aug.
Desie stora Snillen insägo widdén och answarigheten afsittäligganLe, ty det tilhör stora Män, at misitro egne insigter, at läta sig wäaledas af allt möjligt ljus, dä deremot den inskränkte tror sig äga styrka och förmäga, ofta i mäl som öfwergä desi fattningskrets. Herr Baron och Presidenten U-^erKejmg yttrande och förslag infordrades, och sedan alla desin uplysmnM blifwit samlade, stadgades ett 656 Den Z Augusti. pä mogna grunder fattadt beslut. Det forsta öfwerläggnings-ämne blef, hivid Nationens krafter högst i bewillning kunde täta, och sedan huru Ltatsbristerne i en annan wäg genom Finance-operationer kunde fyllas. I förra frägan anfcrg Utskottet halfannan nrillivn, säsom ben högsta Bcwiliningssumma, som upgafs lil Bewillnings-Utfottet at fördela. Ett wistt warde asattes det wacklande Riksgäldsiuyntet, och anstalter widtogoö til inlösen pä bestämde längre tidffiften af detta mynt. En Riksdiskont, som sammanbragte en si Ifwe rina sa, och märkeligcn ckckade Riksinkomsterne, inrättades. En förmögenhets befattning, som icke tryckte Uslingen, utffrefs: och följden af desta beslut hade blifwit innom fä är et stadgagt penningewäsende; at Riket blifw t ffuldfritt; alla bewillningar säledes uphört, och at Undersåten warit förmögen och oberoende; sanningar som aro bekräftade genom Nationens allmänna röst, genom nuwarande Konungens berättelse wid Riksdagens början. Men desta ljusa utsigten ändrades: Konungen uphörde at framkalla och begagna wisheten; ofwerlemnade sig til Gunstlingar; hörde intet Nationens röst: blef krigisk och störtade et genom kriget siyckadt Fosterland i et bräddjup af elände: och Kronan rycktes frän Hans hjesta. Mä jag härwid icke dölja min brutna suck för et olyckligt Fosterland.
Jag har tjent säsom MilitairÄmbetsman, och i egenskap deraf som Second - Chef warit förordnad at hälla Recrkrterings-Möten, samt förut uti en tidelängd af mänga är bodt innom Regementet och tilförene innom Compag. niets ständ, som lämnadt mig tilfälle at bilägga mänga stridigheter, som kunnat pppas e mellan - Den 9 Augusts. 849 emellan Soldater och Dragoner, samt Rust. och Rotehållare, merendels ä Soldatens sida befundne obillige; Jag har äfwen i siere ars tid warit bäde Rust - och Rotehällare och således har jag ägt tilfälle at intet allenast lära kanna hwav i denna del kan trycka Rotehätlare uti en följd af den werkeliga Roteringsffyldigheten , som i sig sjelf kan wara dryg nog, utan äfwen misibruken, hwilka här« leda sig dels af sedermera tiikomne 'Författningar, deras orätta applieation och tolkning, samt Embetsmanna tiltagsenhct, oftast utöf. wad i bästa wälmcning. Jag har har ej nämdt hwarken Personer etter Regementer, och säledes är jag ingen anklagare; men händelserna äro dock witza och sanna, och besia hafwa gifwit mig anledning at tadla de oftast nämnde misibruk, och utan at yrka nägon anfwarighet för det framfarna, har jag endast til föremäl at för framtiden undanrödja de deraf sig härle, dande vlagenheter. Wore jag derom öfwertygad, at den börda som jag här önffat och önsta r mätte afhjelpas, medförde nägon motsvarande nytta för Staten, sä hade jag ingalunda uppchällit mig wid desia anmärkningars författande, men dä fortfarandet af sädane tryckande omständigheter i freds-tider sätta Nustoch Rotehällaren uti det obeständ at han i krigstider omöjligen, ätminstone swärligen kan ut Andra Band. kll-o 107, 103.