Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa skäl, ocbenär det icke lärer kunna nekas, att, då Rikets Ständer vid sisla Riksdag tills vidare anslogos, och vid denna Riksdag på stat uppförde de för Elementar-Läroverkens reglering äskade 42>°00 E:dr, sådant skedde under förutsättning, att denna reglering med ett så betydligt årligt bidrag kunde lillvägabringas-, och att, genom en-jern ma re fördelning af tillgångarna,., allas billiga anspråk skulle Blifva uppfyllde, anser Utskottet of vanberörde,. af Consistorierne i Westerås otdi Götheborg gjorde framställningar rätteligen hafva blifvit ogillade, och tillstyrker Rikets Ständer att, till svar i detta ämne, i underdånighet: yttra dén grundsats: att, vid» bestämmandet af Gymnasii^ och Skol-Lärares löner, böra» i beräkning tagas alla serskilda löne-förmoner af Praebende-pastorat, Pfajbende-hemman; liemmans-räntor, embets-gårdar, boställen eller vederlag, tomter och jordar ellfer andra lägenheter, bonings-rum, hushyror oell enskilda anslag, mi nu, och, med undantag endast af Rectorernes embetsgårdar, fria bonings-rum eller motsvarande liyresmedel, hvilka icke heller hädanefter
Hr Edenhjelm, Gillis: Hvad Hr BeTren yttrat om de förmåner gamla posthemman äga framför andra hemman, kan jag så mycket säkrare intyga, emedan jag sjelf under i4 års tid Varit posthemmansägare med ett ibland de svåraste och besvärligaste åligganden i detta hänseende inom Riket, emedan sk jntsningssky Idigheten påkommer 4 gånger i veckan; hvilket oansedt jag funnit delta åliggande i jemförelse med de onera, från hvilka jag i och för postföringen varit befriad, sa fördelaktigt, att jag icke velat utbyta detsamma emot de deremot svarande Ulskylderna; och jag tror äfven alt Olivar, agaren icke skulle vilja det. Vid ett tillfälle, då jag hade för afsigt att bereda så väl mitt sorn öfriga i orten belägna posthemman någon lindring uti skjntningsskyldigheten och derom framställde förslag till dessa hemmansägare, förklarade de, att de ansågo sig mera skadas än gagnas deraf, och önskade att få förblifva vid förhållandet sådant det var. Då postcassan icke är desto rikare, ansetjag den kunna använda dessa 44;O0° r:dr till vida bättre ändamål än alt, på sätt som nu är föreslaget, snart sagdt bortskänka dem. Af dessa och Öfriga af andra talare derför anförda skäl instämmer äfven jag uti anhållan om ålerremiss af betänkandet. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsi.‘ns betänk» Nio io5 återremitterades. Vid förnyad föredragning b i fö I lo s Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Ulsktns den 19 sisth Dec. på bordet lagda ullåtini Den ao Januari c, m. 337 N:o 106, i anledn. af väckt motion om vidtagande af åtskilliga förändringar uti post-författningarna, m. m.; l\:o 107, i anledn. af väckt motion om öppnande af direct postgång emellan Falköping och Mariestad. Företogs till pröfning Statssamt Allm. Besvärsoell Ekon.Utskrns den 19 sisth Dec. på bordet lagda betänk.
Utskottens Betänkande, N:o 1. 9 att i Författningen må bestämmas, icke allenast att minsta fastag bränvin, som å allmänna plaiser får föryttras, skall vara en ankare, utan ock alt, vid samma påföljd, 43 § i nu gällande Författning utstakar, all gårdfarihandel med bränvin elier dess kringförande oell utbjudande från gård till gård må förbjudas, och nämnde § erhålla den förändrade lydelse, 40 § af Utskottens bilagde förslag innehåller. 3:o. ”Alt stadgandet uti 44 § 3 mom. af nu gällande Förordning, som ”förbjuder att, emot eller utan betalning, utdela eller tillhandahålla bränvin ”i öppna salubodar och bodkamrar, må alldeles utgå, enär detsamma, efter ”motionärens tanka, icke kan efterlefvas.” Då Utskotten anse bränvins-minutering på ifrågavarande ställen vara lika obehörig som förderflig, hemställa Utskotten, det ifrågavarande stadgande, i hvad det angår förbud emot dylik försäljning, må qvarstå. Dock som den, uti förevarande moment för borgare, som tredje gången finnes hafva öfverlrädl detta förbud, stadgade påföljd att, utom böter 40 R:dr B:co, vara sitt burskap förlustig, synes vara alltför obilligt och icke stå i ett emot förseelsens beskaffenhet lämpadt förhållande; samt då de för tredje resan dylik förseelse, enligt §:ens 1 moni., i allmänhet stadgade böter af 40 R:dr efter Utskottens åsigt innebära nog strängt correctiv deremot, så vida Författningen behörigen handhafves, hafva Utskotten trott sig böra föreslå, att stadgandet i 44 § 3 morn., det borgare skall för dylik förseelse vara sitt burskap förlustig, må ur Författningen utgå. 4:o. ”Att utminutering af bränvin och andra brända eller spirituosa' ”drycker icke må tillåtas vid auetioner å landet.” Utskotten anse de correctiv, som emot missbruket af en dylik rni - Dih. till Ii. St.
Utskottet, sorn i frågan om lyftningen af det å Riksgäids-Conloret anvisade creditiv i och för regleringen af Armérns accorder, eller om räntas uppbärande derå, skall afgifva serskildt Utlåtande, har derjemte till Banco-Utskoitet öfverlemnat den Nådiga Propositionen, för besvarande af livad deruti förekommer, rörande beläningsrälten å accordsfondeus obligationer. Ankom till Exp.-Utsk. den 14 April LI. 6 e. n>. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upphörande af Lig ge månaders och Begrafningshfelpsberäkning vid tillträde af vissa högre Civila Embeten. (UA) I detta ämne bar Kongl. Majit rinder den 8 sistlidna Februarii till Stals-Ulskottet aflåtit Nådig Proposition, (införd i 1 Sami. 1 Afd. under N:o 3i), och deruti dels i Nåder föreslagit, att så väl alla de Civila Em.be ulan föregående ransakning och dom, af Kongl. Majit entledigas, som ock de öfrige högre Civila Embetsman, hvilka blifvit uteslutne från delaktighet i Civil-Statens Pensions-Cassa, må förklaras berättigade, att, ifrån och med månaden efter deras utnämning, tillträda alla embelet eller tjensten åtföljande löningsförmoner, hvaremot, vid deras dödsfall i tjenslen, begrafningshjelp icke komme deras sterbhus till godo, dels ock till Rikets Ständer öfverlemnat, att, derest de funno Civil-Statens PensionsCassa böra erhålla ersättning för den förlust i tillfällig inkomst, som, genom upphörande af vacanceoch liggetids-besparing samt begrafningshjelp, i ofvannämnde fall kan för Cassan uppkomma, dertill bevilja ett lämpligt anslag. Vid öfvervägande af hvad den Kongl. Propositionen samt öfriga i Bih. lill R. St.
Han bedref stiftandet af föreningar i hela Skandinavien, med uppgift att befordra enhetsverket Innan kort uppstodo: » Skandinavisk Selskab » i Kristiania, maj 1864, » Nordiska nationalföreningen » i Stockholm, september 1864, » Nordisk Samfund » i Köpenhamn, januari 1865. Derefter föranledde han en tidskrift, i hvilken skandiuaverne i alla de tre landen skulle ega ett gemensamt organ. Den började utkomma i april 1866. Det var den redan nämda » Nordisk tidskrift för politik, ekonomi och litteratur », ut-gifven och redigerad af professorn grefve G. K. Hamilton i Lund. När genom Pragfredens 5: te paragraf, augusti 1866, en utsigt öppnades för Danmark att återfå norra delen af Slesvig, lifvades ånyo Rosenbergs förtröstan och stegrades hans verksamhet. Några månader derefter, i november 1866, kallas Rosenberg upp till h. ex. Rosenörn-Teilmann, dåvarande chef för danska kyrkooch undervisningsdepartementet. H. ex. tillsäger honom, att han måste antingen afstå från att befatta sig med politik eller taga afsked från sitt embete. Man önskade visserligen hvarken tvinga honom till det förra eller ge honom det senare. Han finge sjelf välja helt fritt. Det förra alternativet innebar en förolämpning mot Rosenberg som sjelfständig menniska och medborgare. Det senare var en grymhet mot honom som familjefader; ty Rosenberg var obemedlad, och hade hustru och sju barn i uppväxande ålder. Han tvekade dock icke. Han lät familjefadern träda tillbaka för medborgaren och fosterlandsvännen och tog ögonblickligen afsked från departementet. Han gjorde som finske bonden Pavo, när frosten härjat hans teg: han endast mångdubblade sin arbetsamhet. Han slog sig äfven med seghet och kraft igenom de ekonomiska svårigheterna. Men den skandinaviska politiken bragte honom numeraendast sorger. Han måste se, huru den hoppets eld, som upptändes åren 1863 — L864 och trots olyckorna och missräkningarna flammat högre och högre, så småningom började slockna. De skandinaviska föreningarna upplöste sig eller dogo bort. » Nordisk tidskrift » upphörde. Danmark förföll i inre partistridigheter.
StctS-Urstotter har föresiagit att Cadctterne pä Carlberg sto'a , län l2O reduceras kill 80, i afsönde pä det att Armeen q nom förlusten al Fusta Trone, verne blifwir sörminstad. Sraks Uistolkt lär ick p» minna sig, art med Finland, anieni Krigs-Sko« la äiwen förlorades, att Zr Cad.lker ber nleswo ur, fostrade, atk om nu 40 stola reduceras, sä »örmii st.-s antalet med 72, och alt 72 till ds är^rstäende Hv, icke ägde samma förhäxande som Fin^a Armecn ull den Swensta. Om nämde rednerion är sa mncket ovilligare, son» den till hälften stall werkställas genom indragning crf Fri Cadetkerne, hwilka strän 40 stulle bli!wa nedsatte tjll blott so stycken. Etter ett nyst siutodk blodiq, krig mäste Staten ljkwäl haswa stulder af billig erkänsla till stupade Kngöwän, som till terar Söner mäste aibördaS, pä det fäkt att de pä Fäderneslandets be, kostnad danas att upfylla de luckor deras Fäder lemnave. För öfrigt kan den Förbindelse som rn hindrar Mstrjfnmgen.icke blifw». warektig, det komm»r lakk Leruprä an hwcm som uphor för Skate» e ser FZr^»indclscn; inträffar de» sednvre fw ikel Gud mä gi-wa! sä bebö wc.s jn nödwänLigk st.lrre antal Officerare, och således c tr större antal Cadetier som ntt cuzliga Befächafware mä bli^wa danade. Deri 12 December*. 675 z:s <öm Lawaveriers Reduktion.
Kan man då tro, att en sådan egnar sig åt ett land, der han icke en ging är säker om bröd på gamla dagar. Således måste man sörja derför. Om det nu var, contributionssättet icke är det bästa, bör man dock icke borttaga, hvad man har, utan att äga något annat i stallet. Del skulle då gå i detta som i många andra afseenden, att man nedrifver det gamla, utan Den 8 September. utan att hafva hvarken råd eller lust att sätta något nytt i stället. Artisterna hafva emedlertid påräknat understödet, då de inträdde vid theatern. Det vore således högst obilligt att sedan beröfva dem en sådan utsigt. Hvad den omtalade beskattningen angår, får jag endast erinra, att man lika litet ar tvungen att gå pä spectaklerna, som att spela på lotteri m. m. Jag anhåller om afslag å morn., samt att de flesta rösterna snart må få afgöra i saken. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å den nu föredragna 4;de punkten af Oecon.Utskrs betänk. Ropades starka nej, blandade med ganska många ja. H. Ex. framställde propos. till afslag å 4:de punkten. Ropades starka ja, blandade med ganska många nej. H. Ex. förklarade, det han trott sig finna, alt ja öfverröstat nej vid svaren å den sist framställda proposln. Gr. Horn begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter:spropostn: Den, som bifaller sista punkten uti Allm. Besv.- och Oecon.Utskrs ytterligare betänk. N:o io4 i frågan dels om rättighet till enskilda theatrars inrättande, dels ock om upphörande af de afgifter till K. Theaterns och Ilofcapellets pensionscassor, som för representationer i landsorterna erläggas, voterar ia; den det ej vill, voterar «ei; Vinner nej, anses R. o. Ad. afslå ofvannämnde sista punkt. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 23. Nej — 25.
Majit uppdrager Riksens Ständers BaDk, för dess oktrojtid, myntningen i Riket, så väl af Guld och Silfvermynt, söm af skiljemynt. Ställande sig BancoFullmäktige, vid utöfningen af denna rätt, till ovilkorlig efterrättelse den myntordning, Kongl. Majit i Nåder låter utfärda. Mot. Den nära gemenskap, som finnes emellan Banken och myntet, gör detta öfverlåtande vigtigt för Banken. 20:0. Hvarje, sorn på myntet inlemnar utländskt Guldeller Silfvermynt, eller omynr tadt Guld eller Silfver, erhåller en anvisning på Banken att genast lyfta en motsvarande summa Svenska Ducater eller SilfverRtdr, endast"med afdrag af den i myntordningen stadgade slagskatt. Riksens Ständer äge rätt att för en tid af högst 5 år efterskänka erläggandet af slagskatten. Då gångbart Guldoch Silfvermynt verkligen äger högre värde än lika qvantitet samma metall omyntad, så är en slagskatt, sorn endast betäcker alla myntkostnaderne, billigDess belopp torde Myntcommissionen få sig Den 6 Martii, uppdraget bestämma i den nya myntordningen. Likväl kunna sådana omständigheter, i synnerhet vid realisationens början, inträffa, som göra det nyttigt att för en tid efterskänka Slagskatten. 21 :o. Banken vare skyldig, att alltid hålla allmänheten tillhanda nödig tillgång på lagligt skiljemynt, äfvensom att till inlösen emottaga hvarje belopp deraf, som till Banken inlemnas. 32:0. Banken vare förbjuden att ingå i någon annan rörelse, än hvad här ofvanföre föreskrifvit är. Ej heller vare Banken tillåtet köpa några fastigheter, så vida de ej skulle vara oundgänglige för dess eget behof. 23,0. Särskildt Reglemente utfärdadt i öfvenensstämmelse med hvad detta Privilegium förskrifver, stadgar hvad för öfrigt till ordningens vidmagthållande inom Bauco-verket erfordras.
Wi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer &c. &c. &c., som härstädes å Lagtima Riksdag äro församlade, gore veterligt: att, sedan, jemlikt hvad 96 och 97 §§. Regerings-formen samt 63 §. Riksdags-ordningen stadga och förmå, Wäre Elektorer i laglig ordning utsett Häradshöfdingen i Södra Möre domsaga, Kaminar-Rådet, Riddaren af K. M:ts Nordstjerne Orden Sven Lorenz Theorell, att bekläda Justilie-Ombudsmans-Embetet; så vilje Wi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Sven Lorenz Theorell, att vara Wår Justitie-Ombudsman, hvarvid honom åligger att ställa sig till efterrättelse Rikets grundlag och laga stadgar, jemte den af Oss under den 1 Mars 1830 särskildt utfärdade instruktion; och kommer han att åtnjuta de lönevilkor och öfriga förmåner, som Wi för detta Embete anslagit. Till yttermera visso bafve Wi detta underskrifvit och med Wära insegel bekräftat, som skedde i Stockholm den 25 Februari 1854. Expediiions-VtskoUets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 25 Febr. 1854. Preste-Ståndet deri 25 Borgare-Ståndet den 25 Bonde-Ståndet den 25 Rikets Ständers förordnande för Häradshöfdingen, Revisions-Sekreteraren L. Th. Ahnqvist ali vara Rikets Ständers JustitieOmbudsmans Suppleant. Wi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer &c. &c., sorn härstädes å Lagtima Riksdag äro församlade, gore veterligt: att, sedan, vid anställdt val i öfverensstämmelse med 98 §. Regcrings-formen och 63 §. Riksdagsordningen, Wäre Elektorer utsett Häradshöfdingen i Wester-Rekarnes, Öster-Rekarnes,.
A. omförmäles, äro af 3/ne Stånd godkände, kan naturligtvis någon tillämpning af Bonde-Ståndets beslut, i afseende å sistnämnde del, icke ifrågakomma, men då Bonde-Ståndet, vid återremissen, yrkat, att alla dess beslut i de återn milterade punkterne borde blifva föremål och Ståndet således synes önska, att, äfven om dess beslut i hufvudsaken förfallit, de af Ståndet stadgade vilkor för de af detsamma beviljade medels användande malte komma i betragtande, jemte de vilkor, öfrige Riks-Slånd, för af dem till dylika ändamål beviljade anslag fastställt; så torde, vid det förhållande, att de 3:nc öfrige Riks-Stånden äro skiijngtige, i fråga om dispositionen af de för sydligare Länen anvisade medel, Bonde-Ståndets mening härvid kunna och böra tagas under ompröfning, hvadan Utskottet, med frånträdande af hvad förut i denna del är vordet ytlradt, trott sig bora föreslå, atl genom serskild votering måtte bestämmas, huruvida Ridderskapets och Adelns samt Pt esle-Ståndets eller Bonde-Ståndets beslut skall utgöra contra-proposition. I anledning af den bos Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet framställde, här förut omförmälde erinran, har Ulskotle1, ehuru, då den föreslagna contra-propositionen innehöll, att till Kongl. Majsis Nådiga pröfning skulle öfverlemnas alt för hvarje serskildt föremål bestämma, om Statsbidraget skall utgå såsom anslag eller lån, någon tvetydighet om dispositionsrätten icke synes kunna uppstå, ansett sig vid förnyade propositioners uppställning, böra den önskade förändringen iagltaga. I öfverensstämmelse härmed, föreslår Utskottet, alt, i afseende å inom. litt. B., må för contra-propositions bestämmande, först anställas följande votering: Den, som vill, att till contra-proposition, i fråga om vilkoren för användandet af de till vatten-aflappningar och större odlings-förelag uti de srMligare
Tel. 4249. hushåll samt i alla finare och enklare handarbeten och konstväfnad. De bästa refer. kunna erhållas. Kursen börjar 1 febr. och slutar 1 maj. Närm. underrätt, af Fru Eda Rhenström, Alvastra. Piis 70 kr. pr män. Otto Hillman, tioteborg, HÖGSTA. UTMÄRKELSEN vid StockEiksholmsutställningen 1897 erhöll F. Paulis Allm. Elekta Eau de Cologne för den oöfverträf47 36 ^0 \ ss° nS * oli * * Po * t adt friska och fina vällukt. (S. T. A. 66018) JULSKOTERSKA, som genomgåt SabStockholm. f^&amp;M S batsberg, önskar arbete på längre tid. Svar märkt » Z. 99 », Iduns kontor. (841) äro mina nya profver för året af Juloch Nyårskort utkomna. Fortfarande sökas P L A T S Säljes hos herrar SpecerI-, Déllkatessönskas efter jul under 3 ä 4 månader i fadriftiga agenter på alla platser inom landet och Kaffehandlande. för att mot hög provision upptaga order å milj för undervisning åt flickor i teckning, korten. Profkollektionen, innehållande nya målning och dekorativa arbeten. Något armönster, expedieras franko då 5 tioöres frivode önskas. Svar till » B. L. », pöste remärken insändas. Adr. JOSEF SJÖBERG, stante Kristianstad. (G. Endast en tullbehandling 1 Vidare genom von Essen &amp; Frick, Malmö duglig, anspråkslös, bildad 25-årig flicka önsys omsorgsfullt af MARIA KJELLBORG Imperator. ontinentkontoret, Trelleborg, och Stockholms Besebureau, Stockholm, genom hvilken seskar plats i god familj. Ordentlig och plikt(elev af Fru Hilma Jonson), Xarvavuyen K nare biljetter for resor öfver hela världen tillhandahållas Svenska rundresebilietter uttrogen. Kunnig i matlagning och alla inom 24, ö. g. 3 tr. lämnas genast utan tillägg af provision. föref. göromål. Lön önskas.
Det är icke till följd af någon rechthaberei, som jag försvarar Utsk:ns Betänk., men det är derföre, att jag tror det vara det bästa, som under nnvande förhållanden kan åstadkommas. Det har varit underkastadl pröfning af en mängd personer med stridiga åsigter och nästan-hvarje ord i förslaget har varit föremål för öfverläggning, så alt jag tviflar, att något annat förslag skall hafva mera hopp om framgång. Då alla talare, som här yttrat sig, visat ett lefvande intresse för saken, och del är af stor vigt att ett beslut deri med det snaraste kommer till stånd, hoppas jag att R. o. Ad., i likhet med 2:ne MedSt.,. bifaller hvad Utsk. i denna punkt tillstyrkt. Hr von Hartmansdorff: Det skälet, att man behöfver 3 Stånds beslut, för att få saken fram, är» visserligen af vigt. Men R. o. Ad. läcktes benäget erinra sig, att om Frih. Raabs förslag antages: så blifver det i alla fall 3 Stånds beslut, att försorg om afverkad skogs återväxt skall egaren åläggas. Vid sådant förhållande hemställer jag, om det är skäl att antaga ett förslag, så behåftadt med brister, som det, Gr. Sparre förordar. Jag tror det icke; oell derföre önskar jag alt R. o. Ad. måtte antaga Frih. Raabs förslag, men utan det tillägg han nyss gjorde, eller orden: ”och större areal”, emedan de kunna missförstås och föranleda cbikaner, på samma sätt som de detaljer, hvilka förekomma i Utsk:ns förslag. Frih. Palmstjerna: Efter vunnen uplysning derom, all 2:ne Stånd redan bifallit Utsk:ns förslag i denna punkt, och vid hvilket förhållande en återremiss endast skulle föranleda dertill, all Ulsktn förklarade sig vidblifva sitt förra förslag, anser jag mig bora afstå från min begäran om återremiss, och ehuru jag icke kan gilla Utsk:ns förslag, sådant det i denna punkt lyder, vill jag icke framställa något bestämdt yrkande om en annan ordalydelse. Gr. Liljencrants, Gust.
Revisorerne ansett böra uti de följande årens räkenskaper förändras till likhet med hvad tillförene ägt rum, så att utgifterna för Institutets samlingar blifva skilda från de öfriga utgifterna för undervisningen och under en särskild — 310 — rubrik upptagna, — I underdånighet upplysa, att under den rubrik »samlingar», som förut begagnats i Institutets general-räkning, väl upptagits den tillökning, som de fysiska, mekaniska och mekaniskt-tekniska samlingarne erhållit, men icke de å öfriga afdelningarne tillkomna effekter, hvarföre, då den nämnde rubriken varit alltför ofullständig för bedömandet af den tillökning Institutets samlingar årligen erhållit, den förändring med år 1852 vidtagits, som Revisorerne anmärkt, och hvarigenom general-räkningen numera utvisar total-utgifterna för hvarje särskild afdelning, en fördel, som densamma förut icke ägde. Att nu, på sätt Revisorerne föreslagit, återinföra den fordna formen för räkenskaperna, anser derföre Styrelsen, för sin del, ingalunda lämpligt, men finnér deremot intet hinder möta att, från och med nästa års början, låta i räkenskaperna särskilt upptaga alla utgifter för tillkomna inventarier, hvarigenom således äfven den förmån vinnes, som Revisorerne åsyftat. Remisshandlingarne återställas, och Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Sedan Eders Kongl. Majit behagat i nåder infordra Riksmarskalks-embetets underdåniga utlåtande i anledning af hvad rörande Drottningholms och Svartsjö samt Ulriksdals lustslott förekommer uti bifogade transsumt af Rikets Ständers Revisorers berättelse om den sistlidet år verkställda revision af stats-verkets räkenskaper och förvaltning, har Riksmarskalks-embetet infordrat och får härhos underdånigst öfverlemna underdåniga yttranden i ämnet af vederbörande Ståthållare-embeten; och som deraf inhemtas, att den i Drottningholms och Svartsjö slotts räkenskaper för år 1853 af Revisorerne såsom oredovisad anmärkta balanspost å 189 R:dr 29 sk. 10 rst.
När alltså af en granskning, beskalfad som den nu ifrågakomna, intet verkligt resultat är att vinna, eller åtminstone icke något, som kan rekommenderas, torde det vara klart, att grundlagarne, hvilka naturligtvis måste vara stiftade för ernående af något ändamål, som tillika är godt, icke gifva stöd åt den ifrågaställda maktutvidgningen. Om åliggandet att utreda lagskipningens tillstånd ej låter sig till viss del verkställas med mindre, än grundlagarne skola öfverträdas, så är det illa; men 32 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 4. / det bevisar mera felaktighet i dem, än befogenhet till deras Öfverträdande. Likväl vill det synas som om utredning af lagskipningen kan verkställas, utan begagnande af ett sätt för granskning och omdömes fällande, som ej slår tillsamman med dessa lagar; men jag inkommer härvid på den andra delen af Justitieombudsmannens verksamhet. Hans rättighet till ett offentligt klander, som, på sätt visadt blifvit, icke härleder sig ur skyldigheten att utreda lagskipningens tillstånd, måste deremot finnas i det välde, som ligger inom omfånget för hans åklagarekall, så att vägen till denna rättighet banas genom begagnande af den honom gifna åklagaremakt, — en makt, som, i följd af sakens natur, måste, i hvarje fall, ulöfvas af en enda person, ulan att sådant bevisar, det denne ene jemväl i allt annat skulle hafva större rättighet, än det flertal, som gaf honom fullmakten; likasom den af Justitie-ombudsmannen, i försvaret för hans tagna rätt till omdöme öfver högsta domstolens beslut, uppstälda jemförelse af Rikets Ständers öfverlåtande till Konstitulions-Utskotlet af en makt, som Sländerne ej funnit lämpligt att sjelfve omedelbarligen utöfva, så till vida icke passar in på förhållandet i detta ämne, som Ständernas rätt att yttra sig öfver alla de frågor, hvilka utgjort föremål för Konstitulions-Utskottets handläggning och icke dervid blifvit undertryckte, är dem bestämdt förbehållen, då deremot Ständerna icke i något fall ega att öfverlägga om eller pröfva högsta domstolens beslut, antingen deras ombudsman sådant företagit sig eller icke.