Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konsistorium i Wexiö § 26. (1863 års Rev.-ber. pag. 228. Utlåt. pag. 348.) Vid granskning af redogörelsen för Konsistorii kassor hade hos 1863 års Revisorer förekommit, att uti räkningen öfver caducsmedlen samt befordringsoch sterbhusafgifter inginge bland inkomsterna ett belopp af 26 R:dr 25 öre, utgörande be - sparing StatsUtskottets Utlåtande N.-o 21. 25 sparing under tvänne månaders ledighet af den 8:de adjunktslönen vid Wexiö högre elementarläroverk anslagna indelta spanmål; men sedan numera en definitiv lönereglering vid elementarläroverken kommit till stånd, borde besparingarne, som uppkomme å de till lärare vid elementarläroverken anslagna löner, vare sig att dessa utgå i penningar eller spanmål, till statsverket ingå, hvadan och då räkenskaperne ej antydde något förhållande, som i förevarande fall kunde berättiga till undantag från hvad i afseende å dylika besparingar i allmänhet vore stadgadt, hade Revisorerne ansett sig höra härvid fästa uppmärksamhet. Jemte åberopande af det i 133 § 3 mom. af Kongl. Maj:ts förnyade nådiga stadga för elementarläroverken den 29 Januari 1859 förekommande stadgande, att emeritikassan tillsvidare finge behålla sina dittills varande inkomster, har Konsistorium, uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande, anfört att, då Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref till Konsistorium den 22 Augusti 1843, funnit godt bifalla Konsistorii underdåniga förslag att lönebesparingar vid lärarebestäliningar finge tillsvidare tillfalla stiftets emeritikassa, Konsistorium ansåge sig hafva ådagalagt lagligheten af den anmärkta besparingen. Att åter denna besparing ej fått sträcka sig till det kontanta löAeanslaget, utan endast omfattade indelt kronotionde, hemtade stöd af Kongl. Cirkulärbrefvet den 16 November 1839.
— Så Ryssland, Frankrike, Schweitz, Sardinien, Holland, Lombardiel, Den 22 Februari f. m. 187 Rom, Neapel, Grekland, Amerika, att ej nämna Portugal, hvilket sednare land egentligen har ett slags millecimal-system med 1 milrei till enhet delad i 1000 Reis. Hvarföre skulle då vi ej göra på samma sätt, då vi påtänka en förändring i vårt mynt. Då vi vilja återtaga den för vårt land och våla vanor naturligaste räkueenheten R:dr rgs med afskaffande af b:ko, hvarföre skulle vi ej begagna detta tillfälle att tillika få enheten indelad efter det både Iheoreliskt och praktiskt så mycket rigtigare och vigare Decimal-systemet? Sedan jag sålunda så kort som möjligt och kanske ändå allt för vidlyftigt, sökt uplaga båda de motsatta sidornas skäl och betänkligheter, slutar jag med att förklara, det jag anser det vara lika nyttigt som önskvärdt, om RankoUlsk:s förslag blefve antaget och följaktligen i första rummet den nu föredragna första punkten af detsamma. Hr Brakel, Mauritz Gust.: Decimalsystemets fördelar hafva redan vid föregule Riksdagar af vida skickligare talare än jag blifvit inför R. o. Ad. framställda; men som dessa fördelar under fort gången af detta plenum blifvit endast i förbigående vidrörda af Rivon Kraemer vid slutet af hans yttrande, så torde R. o. Ad. ursäkta om jag några ögonblick dermed uptager R. o. Ad:s tid. Vi veta att den absoluta enheten — ettan — är grunden för all räkning, som icke är något annat än addering af den ena ettan till den andra. Värdet af ett räknesätt beslår deruti alt, man må nämna hvilket tal som helst, man genast kan säga i hvilket förhållande detta tal står till ettan. Om jag t. ex. nämner talet 3:33, så vet jag genast huru mänga enheter detta tal innesluter.
Skärgård, Bohus Läns, om medel till uppmuntran för fiskare att der bosätta sig (se Bohus Län). 4S Skärgärdshcmman, om deras befrielse från Kronoskjuts . 8 — 1 8 1 b. 19/2 29. b. 12/2 29. b. 9/2 29. b. 12/2 29. Slantmynt, Bankens gamla 72 30 -• Slottsknecktar, l\ nya angående (se ofvanföre). Smide, Rccognitions, 0111 befrielse från Bevillning derå (sc Smaland, om lindring i dess Roteringsbördor (se Rotering). •S'm«Az/ir/sj(Hussarcr, om deras reducerande (se Hussarer). Snefringe Socknestämmor och Kyrkoråd (so Kyrkoråd). Underd. Skrifvels( Kiksdags Beslut. s. o 3 3' CK) PT p 1 1 N:o N:o Ridd. o. A. Prestestånd. BorgareSt. BondeStånd. N:o §• Spanmdls-Creditivet, dess användande till Silfveruppköp (se Creditiv). liqviden deraf angående (se Bankens fordr.). Spanmäls-Magaziner, Enskilte, Bolags eller Socknars, om deras förvaltning (se Magaziner). Spanmålsräntor, Kronans, om deras förvaltning (se Räntor). Spanmdlsupphandling och Bagcrikostnad, anslaget å 3:dje 21/5 29. Aterremiss 4 3 557 50 om deras rättighet att i Banken upptaga lån (se ofvanföre). Stamboksoch Collectmedel, om sättet att insamla dem (se Collect). Förstärkt Stats-Utskotts beslut Stats-Regleringen, Allmänna frågor rörande densamma Aterremiss i:sta Hufvudtiteln . Ater rem iss 2:dra Hufvudtiteln . Återrcmiss Memorial rörande skiljaktiga beslut Förstärkt Stats-Utskotts beslut o 3:dje Hufvudtiteln . Återrcmiss .
Diifctö ©tänber meb all Äongl Dlåb ocl) fpnnefi: fläbfe mät bemågen. £>atum ut fttpra. CARL JOHAN. C. D. Skogman. Utfctäg af 5>rotocoÖet oftver #antiefé* ocf) Sfttuwc^&enfcer, fjåftet infot hörningen i ©fattf-Sftäöet, å Stocholms (Blott D. aa San. 1834. Dl är ma ratthe: 4jattS Srcellence, ^ujlitie^StatSsSÖliniftern, ^)err ©refme Rose.nblad, 3?anS S.rcetlence, ©tatS SÖtajns DTåbiga tillåtelfe, i unberbånig^et uppläfte ett af Ijonom författabt förjlag till bett Dlåbiga ^ropojitiott, angåenbe @tatg;5Ö3erfets tillfiånb odt beljof intill näfta Diifö Drifets ©tänber öfmerlemtiaS, Ijmilfet förjlag, f)maraf ©tatS Äongl. 5)laj:t deljagade, enligt ©tatS;9lådetö tidfitjrfande, tid ada delar i £Rå< der gida @tats Ex Protocoll» Å. F. Normelin.
98- Enligt 68. § 9viFåbagå#0rbnmgen , angåenbe tibenå beffåmmanbe får ben teöifion af ©fat»#, SSaticc# ocf) 9viFågå(båmerFenå råfenfFaper ocf) formalt# ning, Omitten, nåff efter benna 3ufåbag, fFall ega rum, od) till fjmilFen for# rättning be 97bi>iforer 3Bi bertill utmålja, bora af .fongt, 9\)aj:t fattas, Öafme <2Öi/ bå f)mab ©tatåmerfet betråffar, 1826 årå råfenfFaper åro be ftffa, forn nu unbergått granjFning, od) afjfutabe ^råfenfFaper för åren 1827 ocO 1828 bl i fm a innemaranbe år att tillgå, alttfå beffånd tiben för fXBåre Oveoiforerå nafta fammantråbe tilt granfFuing af ofmannånmbe 9&erFå tilt# fraub, jtprelfe ocf) formalfning, tilt ben it ©eptember betta år; Omarom CfC? i 10 s 0[Bi, uti aftåten jFrifmelfe af ben s nåfrtibne $ebruarii, fjoå ^ongt. tEtta/d gjort unberbånig anmåtan. 5. 99. Qffter att, uppå fåbantfått, $afma fullånbat be mårf£>§, fåfom ©menfFa goIFetå 9ceprefentanter, ålegat, Ifafme 9!I?i, meb uppfpllanbe af ben, genom 9vifåbagå#£>rbningenå 2. §, £>§ åtagba forbinbelfe att, uti betta CKiFibagå#
Uti den specificerade årsstaten för Ultuna, som finnes handlingarne till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition bilagd, äro utskylder och allmänna onera vid Ultuna utförda 422 Motioner hos Ridder.skåpet och Adeln 1862. N:o 165. till 300 R:dr. Enligt bifogade utdrag af Alnarps räkenskaper uppgingo onera derstädes år 1860 till R:dr 2,072. Jag åberopar endast dessa fakta för att visa att vid Ultuna ett långt större tillskott kan och bör af egendomen påräknas än vid Alnarp. Att på ett afstånd af mer än 60 mil med fullkomlig sakkännedom bedöma ställningar och förhållanden, är alltid förknippadt med stora svårigheter, och det är således lätt förklarligt att misstag dervid kunna uppstå. Utan att vilja för ett sådant misstag klandra Förvaltnings-kommittéen, hvars medlemmar troligen icke ega annan kännedom om Alnarp och om förhållandena i Skåne än hvad några skrifna berättelser gifva vid handen, är det likväl af vigt att fästa uppmärksamheten å origtigheten af en utaf denna Kommitté framkastad sats, som ligger till grund för flera af dess allvarligaste anmärkningar, nemligen den af Kommittéen åberopade kända billigheten af lifs förnödenheter i Skäne. För 8 till 10 år sedan skulle detta ytlrande hafva varit fullkomligt sanningsenligt. Numera äro förhållandena helt och hållet förändrade, och lefnadskostnaden är i vissa delar af Skåne, hvaribland just Malmötrakten, långt dyrare än på de liesta ställen i Sverige. Orsaken till denna förändring är lätt funnen. Den är föranledd af de i alla rigtningar lättade kommunikationerna, särdeles de många gånger om dagen till och från Köpenhanm gående ångbåtarne — och följden deraf är att Köpenhamns och Malmö priser med få undantag äro temligen lika. Flnahanda äro förhållandena med folklönerna. Dessa äro i Skåne högre än mig veterligen på något annat ställe i Sverige. De många odlingsföretagen och utflyttningen af tjenstefolk till Danmark äro dertill vållande. Efter denna öfversigt af förhållandena i allmänhet, torde det tillåtas mig att punktvis yttra några ord öfver hvar och en af Förvaltnings-kommittéens anmärkningspunkter.
Skollärares årsberäkning bör progressivt ökas, synes oriktig, enär de härigenom nog länge vid skolverket qvarhållas, hvarföre det ansetts lämpligare att för de io eller 12 första åren ii år räknades för hvarje års tjenstgöring. Detta allt har Utskottet sorgfälligt öfvervägat och anser sig till en 8 'Allm. B c sv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.o 9 3. början, med afseende på behofvet af en allmän öfversigt af den ifrågaiomne befordringsgrundens uppkomst och utsträckning, böra meddela de upplysningar, som utur Kongl. Skol-ordningarne, serskilde Kongl, Resolutioner och andra Handlingar samt genom enskilde uppgifter kunnat inhemtas. Utskottet har icke funnit förhöjd tjenstårsberäkning vid ecclesiastika sysslor vara medgifven förrän genom Kongl. Skol-Ordningen den 4 Februarii 1724; mea i 4 Cap. 1 §. af samma Författning föreskrifves, att ett år vid en Gymnasiioch Skolbetjentssyssla bör räknas mot en annans tvänne, hvilket beräkningssätt, enligt nu gällande 1820 års Skol-ordning, ännu fortfar. Någon utsträckning af samma förmon till andra tjenster förekommer icke allt ifrån 1724 intill inS'], då den genom Kongl. Brefvet den 12 Januarii samma år tillädes Capeilanerne i Hufvudstaden och andra Rikets städer, hvarest otteoch aftonsångs jemte vecko-predikningar hållas hela året; men ifrån och med 1760-talet intill närvarande tid har ett sådant förhållande inträdt, att nästan intet, åtminstone ganska få år förflutit, utan att någon ecclesiastik syssla eller ock enskild person fått ett slikt företräde i befordringsväg sig beviljadt. Deraf har händt, att de privilegierades antal är nog betydligt, när härtill komma alla Vicarier vid Läroverken, som med fullt ansvar förestått eller förestå lärare-sysslor.
Skotte, E., angående utbetalande från Banken till Skottes sterbhusdelegare af ett ersättningsbelopp — 6 1 51 — a. 2 Juli b. 2 Juli å. 2 Juli a. 2 Juli Svar på återremiss — 6 1 63 — a. a. 21 Juli a. a. 26 Juli a. a. 25 Juli a. a. 23 Juli Skrifmaterialier och expenser m. m., se Statsreglering. » ved och ljus vid Flottans stationer 1 4 1 86 12 b. 23 April b. 25 April b. 26 April b. 30 April 170 Skrifvelser, Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer 1 1 » Rikets Ständers till Kongl. Maj:t — 10 1 Skuldfordringsmäl, om verkställighet af Konungens Befallningshafvandes deri meddelta utslag — 7 1 18 — b. 19 April b. 17 April b. 16 April b. 16 April 70 Kongl. Maj:ts Nådiga Bifall — 1 2 Skydds-afgiften, befrielse från statens hälft deraf, se motio40 Riksdags-Beslut. 2. W 53 2 § 00 cn “ 2T cn 05 3 5» 2 SL g CB 3 SL 0 a fa Os: jyg 3 rPT 05 Riks-Ståndens Beslut. * on G % Cl “j ™ S 3. CO CL 05 OO C/l s. in; o -g *o 2. o 05 fZ-' 3' 00 a 3 ao 05 03 3 3 CL p. CO a> ~ Sjö % “ ■ TO w 0 cr> C Ridd. 0. PresteBorgareBondeN:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:o 1 ner och Bevillning, allmän, pag. 4.
Jag kan icke inse att någon stor förlängning af riksdagen skulle uppkomma, genom bifall till Hr Tersmedens framställning, och jag tycker det vore obilligt begära att, då detta betänk., som är högst vidlyftigt, först i dag blifvit utdeladt, icke tillåta ledamöterna att taga kännedom derom längre än lill nästk. Lördag, då man mången gång har uppskjutit vida mindre vigtiga betänkin mycket längre. Således instämmer jag med Hr Tersmeden. Hr von Hartmansdorff, A ug: I går erhöll jag ifråga var. betänk. En hvar som derom anmälte sig erhöll det då utan Den 3 Maj. 361 tvifvel jemväl. Om än betänk, bade blifvit bordlagdt i går och först i dag utdelats, samt i denna dagens plenum för 2:dra gången bordlagts, så kunde och borde det efter vanlig ordning förekomma i nästa plenum. När nn flera dagar förlöpa innan detta plenum förekommer, så synes mig att vi hafva haft rådrum nog för alt besinna oss på saken, särdeles som betänk, bordlädes redan i Lördags. Det har följaktligen icke genom någon öfverraskning kommit lill Ståndets pröfning. Det är icke för min egen, ulan för andra ledamöters skull, som jag yrkar den tidigare föredragningen. Jag känner t. ex. en ledamot, som här legat qvar längre än han ämnat, endast för att öfvervara öfverläggningen om delta ärende. Skola nu, för deras beqvämlighet, som ständigt vistas härstädes, äfven de ledamöter uppehållas, som icke bo i hufvudstaden? Mig synes sådant icke vara billigt. Hr Tersmeden: Jag får blott äran erinra, att min anhållan inskränker sig till 21:sta punkten af hela betänk., och att det således skulle slå Ståndet öppet alt i nästa plenum fatta sitt beslut rör:de alla de öfriga. Hr von Troil: Då Hr Tersmeden har haft tillfälle att se utlåt, i går, såväl som i dag; och han under ytterligare 2:ne dagar, som återstå före Lördagen, kan taga kännedom om detsamma, så förefaller det mig vara besynnerligt af honom att vilja, för sin egen beqvåmlighets skull, uppehålla riksdagens jemna gång.
Hon var ju stark och arbetsduglig, icke var det då rätt att föra ett gagnlöst och overksamt lif. Hon t} stnade och kastade en orolig blick på föräldrarna. Modern satt och nöp i sin näsduk, utan att se upp, och fadern bläddrade helt lugnt i några papper. Systrarna sågo däremot både häpna och förskräckta ut, där de sutto i rad med vidt uppspärrade ögon. r Ann-Lovis hade väntat att få höra vreda ord och stränga förmaningar, men fadern endast skrattade och frågade, om Jaqueline numera läste Rousseau, eftersom Ann-Lovis fått en sådan smak för det arkadiska lifvet. Hon hade samlat allt sitt mod för att bekämpa det motstånd hon väntat sig, men inför denna lugna ironi var hon svarslös. Och så blef det allt framgent. Ingen tycktes ta hennes planer på allvar. För hvarje gång hon återvände till ämnet, afbröt henne fadern för att berätta någon espieglerie från Jaquelines ungdom, eller skämta öfver hennes bizarra idéer. Men då patron på Hasslekärr en dag underrättade henne om att han fått ett annat anbud på Spånga, gick hon in till fadern och sade de orden, hvilka han aldrig förlät henne: » Med eller utan min fars samtycke ämnar jag arrendera Spånga. » Denna gång fick hon icke förgäfves vänta på ett utbrott af faderns vrede. Hon måste vara från förståndet för att på fullt allvar framställa en sådan begäran. Hvilken adlig dam hade väl någonsin företagit sig någonting sådant — arbeta som en torparhustru ute på marken, mjölka kor och mata grisar, och det icke ens på sin f äderneärfda gård. Hon skulle bli en visa i hela Kinne härad och utskrattad af släkten. Dessutom kunde en kvinna icke reda sig på egen hand, det var otänkbart. Att hon var myndig betydde ingenting, han, hennes far, förklarade henne fortfarande vara i omyndighetstillstånd. Ann-Lovis tänkte på alla de planer, hon redan uppgjort, alla de lyckliga drömmar hon haft om oberoende och själfständighet —, och höll fast vid sitt beslut. Systrarna, hvilka stodo darrande utanför dörren under detta stormiga uppträde, trodde sig höra ljudet af en örfil, och så öppnades dörren hastigt och fadern skrek till Ann-Lovis: » Upp Endast i förseglade paket.
Det var med ej obetydliga farhågor vi sistlidne lördags afton infunno oss i k. operans salong för att bevista det första uppförandet under det nya spelaret af Gounods » Faust ». Den lyriska scenens skicklige och energiske ledare hade nämligen vägat det djerfva experimentet att anförtro operans båda manliga hufvudcoller ät elt par hittills i mera betydande saker så godt som opröfvade förmågor: Fausts och Mefistofeles ' roller hade öfverlemnats åt resp. hrr Strandberg och Nygren. Försöket lyckades emellertid och lyckades så fullständigt, att litet hvar kände sig öfverraskad. Alt hr Strandberg skulle sjunga sitt parti väl och oklanderligt, det visste man nog på förhand. Men att hr S. ändtligen skulle kommit under fund med, att han — såsom en kollega riktigt citerar en känd läroboksförfattare — har en kropp » med känsel och rörelseförmåga », d. v. s. att han skulle bemöda sig o m att i framställningen af Faust inlägga något dramatiskt lif, det hade man bestämdt ej väntat sig. Öfverraskningen blef derför så mycket större och angenämare, då man fick se hr S. röra sig med en för h o n o m alldeles ovanlig ledighet på scenen. Visserligen voro rörelserna en smula kantiga, och gesterna kommo ej alltid på sin rätta plats. Isen är nu emellertid lyckligt bruten, och vi hoppas på god fortsättning. I vokalt hänseende förtjenar hr S. särskildt beröm försinFaust-prestation. Önskligt vore emellertid,om den vackra rösten kunde vinna litet mera i styrka och genom lämplig behandling torde detta ganska väl låta sig göra. Hr Nygrens framställning af Mefistofeles var i alla afseenden god, j a till och med något mera. Hans röst lämpar sig synnerligen väl för detta parti. Tonen är fyllig och stark, ja stundom för stark, hvilket ej alllid låter bra, derför att rösten | I r\ L / | i \ J Kl IN användas och marginal lemnas. ännu ej vunnit den afslipning, som den nog så småningom torde få. Figuren var god, rörelserna lediga, och den flitige och samvetsgranne sångaren har genom denna synnerligen goda prestation gifvit de allra bästa löften för framtiden.
Jor» daBalken och Kongl. Förordningen den 13 Juni! i^oo, angående Hembud, då FrälseSkatteHemman utom Börd försäljas; hvar* vid Eric Larsson anmärkt, att, sedan besittningsrätten en gång blifvit afhänd, det vöre med billighet närmast öfverensstämmande, att innehafvaren deraf deröfver borde ega en fri desposition, och ränte-egaren säledes icke vara berättigad att framför någon annan lösa till sig Hemmanet; att denne sednare för räntan alltid eger sin fullkomliga säkerhet i Jorden, deruti han alltid har förmånsrätt till betalning; och att, då det icke är fråga att beröfva honom någon egentelig fördel eiler förminska någon af de FrälseBätts-egaren fäibehållae inkomster, något synnerligt värde icke borde fästas vid bibehållandet af nästan endast en formalitet, som är af obstydlig nytta för rån» tetag3ren, men deremot högst betungande för k. paren af ett Frälse SkaUeHemman; och jemts det BondeStåndets allmänna röst häruti instämdt, har RiksdagsFullmägtigen Andeis Danielsson tillagt, att den tid nu vore förhanden, då Jordegare, utan hinder af ett tvång, hvars menliga följder länge varit ofverklagade, borde ega rättighet att, till vinnande af den möjligen största fördel, fritt få försälja sia Frälse Skatta-jord till hvem som heidst, enär sådant synes instämma med den princip Lagstiftaren följt, då förbudet a;t, utom Bord, försälja Krono - Lag U t skottets Ectnnkattden. 395 Skatte Jord, utan föregånget Hembud till Kongl. Majit och Kronan, upphåfdes, Uiskottet, som icke kunnat finna, att hvad i berörde måtto blifvit andraget, leder till förändring af de grunder, hvarå dess i ämnet afgifne Betänkande sig stödjer, får, jemte anmälan deraf, tillika vördsamt tillkännagifva, att, enligt till Utskottet ankomne ProtocoIlsUtdrag , Höglo fl. Ridder» skåpet och Adeln, Högv. PresteStåndet och Vallöf].
Man får såsom Representant ej tänka endast för dagen; man måste äfven tänka på framtiden; och framtiden skulle blifva helt annorlunda, om Rikets Ständer med fullt förtroende kunde lemna sig till Konungens Rådgifvares förslager, och dessa icke ett ögonblick vara Rådgifvare, då de ej ägde ett sådant förtroende. Det återstår mig nu att nämna, det jag gjort mig reda för, huruvida i Grundlagarne anledning finnes till rättigheten att göra en sådan framställning, som jag gjort. För min del har jag blifvit öfvertygad derom. Grundlagarnes mening icke blott synes vara, utan är obestridlig, att Riksdagarne ej skola vara långvariga. Grundla - N 35o Den 12 Januarii. gen synes tydligt åsyfta, att de vigtigaste förslagen skola af Regeringen framläggas. Den har väl ej gjort några sådane lunder mot den enskilta motionsrätten, som uti andra länder finnas, der nemligen dels är föreskrifvit, att flere skola förena sig om en motion, dels att motioner skola inlemnas tryckte, m. m. Detta gör att man hos oss framställer en mängd motioner. Men icke är det dessas mängd, som utgör skälet tili Riksdagarnes längd. En hvar, som arbetat i Utskott, vet, huru dessa motioner classificeras, sammanslås och lätt besvaras; så vida de ej röra sådane frågor, som för tiden fästa allmänna uppmärksamheten, och då hafva de äfven fästat Regeringens. I sådant fall åter, böra de supponeras vara af den rådgifvande personalen förut öfvertänkte, utredde och kanhända föreslagne. Jag anser mig i förbigående böra upplysa, i afseende på hvad som blifvit yttradt rörande de motioner jag vid denna Riksdag gjort, att de väl äro många; men att hälften af dem härleder sig ifrån Rikets Ständers beslut och underdåniga skrifvelser vid sista Riksdag, hvarå svar från Konungen ej följt, eller hvilka ej blifvit afgjorde. De öfriga äro väsentligen angående Myntoch Bankväsendet, och jag öfverlemnar till en hvar att bedömma, om jag deruti handlat efter enskifte afsigter, Den 12 J a n u a r i i. eller som en med Ståndets förtroende hedrad person.
Man tror, att en yngling wid 20 ärs alder in. hämtat tiilrackcliga studier, och om under Z ars tjenstetid, något skulle blifwa glömt eller ännu skulle behöfwa läras, sädant latt läter göra sig sedermera; detta omdöme röjer allt för liten menniskokännedom för att behöfwa »vidlyftigt »vederläggas. Afwer alt finner man ohillige och osäkra grunder wara antagne enar det säkra är, att det skall ästadkomma en inbördes bitterhet och söndring i nationen, som blir farlig; hwad berättigar dig sager den orange ynglingen till den af 26 ar, att lcfwa som en weklinq, att njuta liswers heqwamligheter, att täta andra förswara dig, har icke nam. ren begäfwat dig med sunda lemmar och kroppsstyrka sä wäl so»n mig? har du som swensk icke samma pligter att upfylla som jag? till de» rike säger den fattige: - Den 15 Nan'. 22g ge: naturen war emot mia en styfmoder, den gaf dig rikedomar och del i landet, mig intet! men jag har orätt att klaga, jag fick hälsa 06) friska lemmar, werlden är för menniskan ett gemensamt fädernesland, med den naturliga rätten är jag fadder, att söka mitt fädernesland, där jag mac bäst och kan begagna den lott skaparen tilldelat mig, som är en frisk kropp men hwad rättighet tillwällar du dig öfwer mig? du gifwer mig ingen del af din arfwejord, men du will att jag likwäl skall förswara den, med äsweniyr af det enda goda naturen gaf mig, tror du att här födas stafwar, pä att du mä i säkerhet, fä i wällustens sköte njuta liswet.