Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti underdånig skrifvelse den 9 sisllidne Juli hade Domkapitlet i Wexiö stift anhållit, att, som Adjunkten och Gymnastikläraren vid Jönköpings högre elementarläroverk, förre Konrektorn, Magister Johan Magnus Rosengren, hvilken föddes den 15 November 1802 och anställdes såsom ordinarie lärare i Jönköping den 22 April 1829 samt tillika såsom Gymnastiklärare derstädes 185C, under de sednare åren måst, i anseende lill sjuklighet, termin efter annan undfå tjenstledighet, och hans tillstånd numera så förvärrats, att, enligt företedt läkarebetyg, det med temlig visshet kunde förutses, att hans sjukdom skulle allt framgent göra honom för undervisningen otjenstbar, Kongl. Majit täcktes hos Rikets nu församlade Ständer åska, att Rosengren, som städse under sin helsås tid med utmärkt nit och skicklighet skött sina åligganden samt alltid gjort sig känd för en hedrande vandel, och som sjelf hos läroverkets Eforus anmält sin önskan att erhålla afsked med bibehållande af adjunktslönen såsom pension, men utan anspråk på någon pension såsom Gymnastiklärare, mätte vid afskedstagandet blifva å indragningsstalen uppförd till ett pensionsbelopp, motsvarande hans innehafvande lön såsom Adjunkt, 2,500 Ridr R:mt; och bar, då Adjunkten Rosengren sedan flera år lider af sinnessjukdom, hvilken, enligt hvad det utfärdade läkarebetyget innehåller, med temlig visshet kan antagas allt framgent göra honom för undervisningen otjenstbar, samt Rosengren numera uppnått en ålder af omkring 60 år, utaf hvilka lian mer än 2 7 innehaft ordinarie lärarebefatttning, Kongl.
* * Carl Gustaf Emil. » Och därför ska mor ha det brefkortet på sin silfverbröllopsdag. Då ska hon också få veta, huru mycket det ligger i det brefkortets få rader. Uti » Idun » ska hon inte få läsa dess förhistoria, ty j a g ska g ö m m a numret för henne, när hon kommit igen hit till sin grånade gamle gubbe. Jag ska skylla på posten — det är så bekvämt. Och så ä brefbärarne så många, så ingen behöfver ta det åt sig. Det Vackraste 2) I DU N 1898 Så skref jag en gång i vårtid, och så skrifver jag nu åter, ty nyss har jag skå- dat in i en sådan liten fristad, skådat därin i dröm och längtan. O m du visste, min vän, hvad där var varmt och hägnadt! Lyckan täljde sin gamla saga — » es ist eine alte Geschichte, doch bleibt sie immer neu » — jag lyddes, lyddes, tills stora, tunga tårar fyllde ögat. Dörrarna till detta väna hem stodo öppna, solljuset där inifrån fick fritt strömma ut. Och så skall det vara. Det finnes så många där ute, som så väl behöfva en glimt af lycka och glädje, som behöfva få känna en fläkt från blommet och fägringen där inne i lyckans boningar så många, som aldrig få erfara hvad det vill säga att kalla ett sådant hem sitt, ett sådant hem, där tanke möter så vackert tanke i fröjd och lust, där blickar spegla en rosig strimma af drömmens kust — Ja, så många Det klang sång därinne — och det klang barnajoller. T v å kvittrande småttingar sågo med stora leende blåa ögon ut på världen ikring dem. Barnalöjen — finns det något ljufvare? Det är som ginge en ängel genom rummet, inte sant? De stå Guds rike så nära, dessa små. Det dröjer ikring dem ett skimmer af renhet. Man känner att mästarens hand välsignande hvilar på deras hufvud. D u lyckliga hem, som äger dylik rikedom, vårda väl hvad du fått!
Han hade tagit af sig hatten och strök med venstra handen öfver sitt korta, svarta hår, medan han såg upp mot lönnarna. Det såg ut, som om han såg tvärs igenom det nyutslagna löfvet, som darrade i ljuset, och bort mot någon syn, som han hade för sig sjelf. — »Jag tillber qvinnorna», sade han. »De bästa! — De andra —!» han kastade sin utrökta cigarr långt bort i buskarna. Kort derpå gick han. På verandan vände han sig ännu en gång och bockade sig för Nina, som hade stannat i trädgården. Hon fortfor att gå der ute ända till middagen. Hon hade icke längre samma längtan efter arbete, som då hon hade rest hem. Tofte kom ofta, för det mesta om eftermiddagarna, framåt aftonen, och stannade då ibland och drack te med Nina. Han hade öfvertagit alla hennes affärer, och de hade alltid mycket att tala med hvarandra om. Nina fann honom vara en klart och snabbt tänkande man, och han såg att hon var en kanske mindre snabbtänkt, men klok och mogen qvinna, som visserligen ofta öfvervägde ett förslag af honom, eller en tid kunde vara oviss om hvilket af två förslag hon borde välja, men som alltid slutade med att välja det bästa och mest lämpliga, om det också ofta kunde vara det svåraste. När de hade talat om affärer, talade de sedan om andra saker, och det varade icke länge, förrän det uppstod en viss förtrolighet mellan dem, det vill säga, att de lätt och frimodigt talade med hvarandra om hvad som helst. En afton hade de talat om en af stadens läkare, och Tofte hade förklarat, att han icke kunde tåla honom. »Han har en gång tagit lifvet af en ung man, som jag höll mycket af», sade han. »Ja, naturligtvis inte direkt, men genom att behandla honom oförsvarligt likgiltigt, då han låg i maginflammation på ett sjukhus i Stockholm. Sedan den tiden kan jag inte tåla att se hans ansigte, och jag väntade mig inte att se honom här som en aktad och välförsörjd man. Det var som om jag skulle ha sett en förrymd tukthusfånge lefva i borgerligt anseende.» »Men en läkare kan väl ta miste», invände Nina. »Ni dömer honom kanske för strängt.» »Nej», sade Tofte bestämdt.
Tunnor. kpr. Tunnor. kpr. Tunnor. kpr. Tunnor. kpr. Tunnor. kpr. Tunnor. kpr. LS. «. Lass om 30 I.TE. st. St. St. St. R:dr. sk. rst. Kalr. sk. rst. Kalr. sk. rst. En rote efter medeltal räknadt uti ofvan omnämnda 16 öfriga Län gemensamt. Tillhör Bih. lill R. St. I nedannämnda Län. Upsala Stockholms Skaraborgs . Westmanlands Östergötlands Södermanlands Elfsborgs Kopparbergs Örebro Wermlands Gefleborgs Westerbottens Malmöhus Christianstads Göteborgs och Bohus Norrbottens Taliell Mso 4§ utvisande i livad inån en Soldat-rote i hvarje af de här nedan upptagne 16 Län liar uti mantal, taxeringsvärde m. m. Mera eller Mindre än en sådan rote i Calmar Län. Har en rote. Mantal. Mera Mindre . Mera Mindre . Mera Mindre . Mera Mindre . Mern Mindre . Mera Mindre . Mera Mindre . Mera Mindre . Mera Mindre . Mera Mindre . Mera Mindre . Mera Mindre . än En rote i Calmar Län. 247 256 Taxeringsvärde för är 1842. Areal-innehåll. Aker. Ang. Summa. Utsäde o c II Afkastning. Afkastning. Råg. Utsäde. Tunnor. 1 kpr. Utsäde. Utsäde. Tunnor. t kpr. 6 20 Afkastning. Blandsäd. Utsäde. Utsäde. Mer sällsynta sädesslag, såsom Vicker, Bönor m. m. L n. Hö och andra FoderUtsäde. Afkastning. Utsäde. Afkastning. Utsäde. Afkastning. vexter. Tunnor. kpr. Tunnor. kpr. Tunnor. kpr. Tunnor. kpr. Tunnor. kpr. Grundräntor. Vakans-afgift för en rote enligt 1855 års Markegångstaxor. Hästar. Oxar. Kor. Får och Getter. Kronovärdi. Efter förvandling. St. St. St. St. R:dr. sk. rst. R:dr. sk. rst. Tatoeli
Endast ett. parlielt afhjelpande af förstnämnda olägenheter skulle genom det föreslagna stadgandet vinnas, enär handlanden i alla fall skulle hafva qvar den honom egna rättigheten att åt hans bok lemnäs bevisningsrält. Hvad åter edgången beträffar, fruktar jag att det onda snarare skulle förvärras genom dess öfverflyttande från säljaren till köparen. Den bildade allmänheten hyser gemenligen den föreställningen att mened för det närvar, är ett sällsynt brott; men om man rådfrågar erfarne domare, tror jag alt denna föreställning lätt försvinner. Det är sannt att detta brott mera sällan blir bevist och straffadt; men våra brottmälsannaler lemna dock en åtminstone moralisk öfvertygelse om alt, bland den mindre upplysta delen af folket, mången, vare sig af verklig depravation eller bristande insigt af edens vigt, är nog svag att begå detta brott för vinnande af materiella syften. Man måste visserligen i allmänhet erkänna riktigheten af den grundsats, Utsk. anfört, eller att, med ed må man svara men ej kära; men med stöd af förutnämnde förhållande, torde det vara önskligt att oftare än det hittills inträffat, att handlande af vinningslystnad äggats att begå mened, det skulle hända, ifall det förevar, betänk, antages, att bland mängden af köpare, flere af behof eller bristande förmåga att betala sin skuld, skulle frestas till detta brott för att derigenom blifva sin borgenär qvitt. Och om också, enligt det föreslagna stadgandet, domaren kunde hindra sådana personer frän att gä ed, sä är det dock intet som hindrar att dylikt folk komma att borga varor i det lugna medvetandet att i värsta fall kunna svärja sig frie från allt kraf. Utom åstadkommandet af en lämplig garanti för krediten, utgör äfven afhjelpandet af nämnde våda syftemålet med det stadgande om motbok, som innehålles i 4 § af det förslag till författning, som finnes i den K. propos:n.
Coopvserdireglementet den 30 Mars 1748 och Kongl. Kungörelsen den 27 Augusti 1828, att Svensk sjöman skall till den kommun, der han är mantalsskrifven, erlägga den nu till sjömanshusen utgående afgift; M 23, i anledning af väckt motion om upphörande för Statens tjenstemän af skyldigheten att ställa borgen för den uppbörd, de omhänderhafva; M 26, i anledning af väckt motion om åtgärder till åstadkommande af en pensionsförening för tjenstemän och betjente vid Statens jernvägar; och M 27, i anledning af väckt motion om inrättande af en representation för häradet. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets Memorial: JV2 6, med bestämmande, till hvilket Utskott åtskilliga till Banko-Utskottet remitterade, men derifrån åtcrlemnade motioner böra förvisas; och JV2 7, angående föreslaget tillsättande af särskildt Utskott för behandling af 112 Prot.-Utd.rag Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner om förändring i grunderna för beväringsinrättningen, m. m. S. D. Föredrogos ånyo och godkändes Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: JV2 21, i anledning af väckta motioner angående förändring i sättet för kronobrefbäringens utgörande, m. m.; JM 22, i anledning af vackt motion angående förändrade föreskrifter i afseende å laxfisket i den s. k. Pukaviksfjorden i Blekinge län; JM 23, i anledning af väckt motion angående skyldighet för sparbankerna i riket att å derstädes insatta medel för närvarande gifva minst fem och en half procent ränta; JM 24, i anledning af väckt motion om den ändring i Kongl. Coopvaerdi reglementet den 30 Mars 1748 och Kongl.
Ehuru våra författningar för närvarande ;"ke tillåta utgifvandet af inrikes vexlar med vanlig så kallad vexelrätt, finnes dock sjelfva behofyet deraf, som nu måste tillfredsställas genom användandet af invisningar, för hvilka Endossenten dock ej är i betalningsansvar, hvarföre de ej eller kunna disconteras, utan att solidare pant tillika presteras. Lik vä l torde, om BancoStyrelsen fullgör sin pligt att tillse, det alla tre de erforderlige namnen tillhöra vederhäftige personer, någon risk af de omtalte sammansättningarne till större summas erhållande ganska sällan inträffa. Dess - Den 7 December f. m. '99 utom får jag fästa uppmärksamheten derpå, att då BankoStyrelsen äger, att pröfva vederhäftigheten på eget ansvar, hör man förmoda, att den förskaffar sig säkrare kännedom om personers förmögenhetslillstånd, än som ens är möjlig i de allmänna Disconterne, här i Slockholm eller i Götheborg, hvarest Directionerne måste hålla sig till de af Embetsman utgifne vederhäftiglietsbetyg. Jag medger, alt redactionen af delta moment är uppsatt af en man, som väl har erfarenhet i allt hvad lill inrikes handeln hörer, men måhända saknar vana vid redigerandet af Lagparagrapher. I öfrigt torde det böra erinras, att hvad Herr Cederschjöld omförmält angående 3:ne personers sammansättning att tjena hvarandra med sina namn till erhållande af större penningebelopp, är Invisnings-rytleri, som bör förekommas; och då controllen just ligger i pröfningsrätten af vederhäftigheten, får jag vördsammast anhålla, att förevarande moment måtte erhålla följande lydelse: Svensk enskilt mans eller allmänt Verks på annan Svensk enskilt man eller allmänt Verk i Svenskt mynt och med vederbörlig accept jörsedde
Utskottet, som erkänner rigtigheten af den uti 2:dra punkten här ofvan upptagne anmärkning, får af sådan orsak föreslå följande ändring af 7:de punktens första del, hvilken blifvit upptagen ordagrannt efter 37 §. i nu gällande Reglemente, nemligen : Åt Fullmägtige är uppdraget enligt 5o Regerings-/ormen, att, jemte Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, med Konungen samråda om utsättande af annan Riksdagsort, då i anseende till vigtiga hinder Riksdag ej kan hållas i hufvudstaden. (jemnför Riksdags-ordningen §. 3 Ansvarighetslagen §. i.) (obs. i öfrigt förblifver punkt ytde i Memorialet ]\T:o 174 oförändrad.) Enär tillförne, vid sammanträden med Fullmägtige i RiksgäldsContoret i det ändamål, punkt 8:0 mom. 3 i sistberöide Memorial omförmäler, den ordning iagttagits, att den främste bland Ståndets Fullmägtige i Banken fört ordet; tror Utskottet detta stadgande destohellre kunna bibehållas, som Bankens angelägenheter vid sådane sammanträden afses, samt får fördenskull hemställa, att anmärkningen i 3:dje punkten här ofvan måtte lemnäs ulan afseende. Banco-Utskattets Utlåtande, N:o I £>4 • 19 Beträffande deremot den 4:de anmärkningen, så, ehuru Understyrelsens göromål uti n:te punkten äio anmärkte; hvadan ock någon serskild uppgift öfver det, som till dess befattning hörer, af Utskottet ansetts öfverflödig, vill Utskottet dock, till afbjelpande af den ofullständighet, som förmenas ligga uti berörde punkts Ka moment, härigenom föreslå en sådan förändring af detsamma: Mom. i.
Enligt kvad mig är bekant, har inom BorgareStåudet äfven en sådan motion blifvit väckt, men der blifvit nekad remiss, Enär således Herr Lefrens och de med hans motion beslägtade motioner, ej äga någon gemenskap med nästkommande punkt, anser jag, ehuru myqket benägen att låta andras åsigter göra sig gällande, likväl denna punkt icke böra hvila så länge, intill dess berörde frågor blifvit afgjord;!. Herr Hjerta'. Jag anser frågan om varubelåning böra hvila, intill dess det blifvit afgjordt, hvilka tillgångar vi äga, och jag förmodar sålunda, att vi snart kunna komma ifrån nästföljande punkt, ty jag tror icke, alt någon lärer tillstyrka varubelåning, om det skall ske på Discontfonden. Men örn deremot någon annan fond finnes, sä anser jag en HandelsDiscont lämpligare pä varor än på namn. Jag får derföre anhålla, alt Herr Grefven och LandtMarskalken af följande punkt täcktes föredraga endast maximibeloppet, samt uppskjuta varubelåningen, intill dess UpplåningsRetänkancjet förevarit. Herr Tham'. Jag finnér de frågor, som följa, ej äga minsta sammanhang med Herr Den 27 K o ve 111 ber. Lefrens motion, sorn endast angår Fastighetslån. Lika med Herr Hjerta förmodar jag, att ingen lärer decretera varubelåning, om den skall utgå från nu varande Discontfond 8 millioner, ty då skulle den allmänna crediten ganska mycket rubbas. Om vi derföre bifalla Utskottets Utlåtande: att utaf den jon d, stor 8 millioner R:dr, som hittills fått användas såsom län mot namnsäkerhet och borgen samt funnits för behof vet otillräcklig , ej något må anordnas för utlåningar på magazinerade handels-, varor; så ser jag intet hinder för en HandelsDiseonts inrättande, i fall medel framdeles skulle förefinnas. För öfrigt öfverleranar jag till Herr Grefven och LandtMarskalken, att föredraga detta ärende nu eller i nästa Plenum, allt såsom Herr Grefven och LandlMargkalken sjelf finner lämpligast. Herr von Hartmansdorff:
IV v t, i8i7-*uL8 8 nå Sami, N;r 95 96 Eesv. och Ekon. TJtsk. Betahkanäetti rom de oförfalskade och rättvisa afsigter, här* vid leda oss. Vi anhålla ödmjukeligen, att detta anförande, med Högloft. Ut kottets Betänkande» hvilket vi i öfrigt gilla, tili Respective RiksStånden får åtfölja. Härmed förenade sig Olof Olsson från* Vesterås Län, Eric Johansson från Stora Kopparbergs Län, Olof Hå katisson från Elfsborgs Län, Lars Andersson från Carlstads Län, G. Gustafsson fran Södermanland, Gustaf Ifarsson från Stockholms Län, Joran Jensson från Skåre och Ilans Michaelsson ifrån Gefleborgs Län. öro Af Riksdagsfu!Imägtigen Nils Månsson fran Malmöhus Län: ”Då den så ofta omtvi tade frågan om förändring af skjutsinrättningen i vart land nu går att underkastas Högloft. Utskottets slutliga prof i 'g, tord? det mig tilla tar, att i anledning af beredningens afgifna'förslag till utlåtande deröfver få framställa några anmärkningar. Beredningen har ansett, att, innan den af åtskilliga Stånds Representanter projecterade Eorvagns-i* rättning kan till verkställighet befordras, åtskilliga förberedande anstalter måste vidtagas, samt det uppgörande förslaget till denna inrättning förut underställas Riksens Högl. Ständers ompröfvande. Jag vill ej erinra något serdeles härvid, om ock det ytterliga bemödande, mån visar för att uppfinna hinder emot inrättningens snara iordningsbringande, skulle gifva mig anledning till den förmodan, att man icke äger någon allvarlig Best). och Ekon. TJtsk. Betänkande/t,' 751 vill Ja att afhjelpa det onda, hvaröfver med så mycket skäl klagas; men, i samma nion man aflägsnar möjligheten, att i hela sin vidd se ©lägenheterna’ af närvarande skiutsningsanställer håfne, tror jag, att man bort vidtaga ett medel, sorn, åt minda to ne till något: del, kunnat derföre hålla jordbrukaren skadeslös.
Pröfningen och afgörandet häraf har dock StatslJtskottet ansett icke tillhöra Riksens HögloflStänders åtgärd, utan på Kongl. Majit i Nåder ankomma; men på det att Götheborgs Stad må kunna ernå den befrielse härutinnan sorn med billighet och rättvisa kan finnas Öfverensstämmande, är StatsUtskotfet beredt, att vid Regleringen af Anslagen under 3:dje HufvudTituln, beräkna erforderlig tillgång för den ytterligare utgift, som härtill kan blifva för StatsWerket nödig, emedan något partielt anslag i denne del, innan den närmare utredningen af behofvet, som hör föregå och på Kongl. Majtts Nådiga åtgärd beror, blifvit vidtagen, synes icke kunna tiga rum eller med full säkerhet verkställas; hvilket vordsamligen öfverlemnas till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Stockholm den 4 Februarii i 818* N:r 71. Riksens Höglofl. Ständers Stats Utskotts Utlåtande, angående af Herr C. Ha m m a r h j e l m föreslå - 174 StatsUtsh. Betänkanden. git Arfvode för Herr ÖfversteLieutenanten IV a r b e r g, såsom Hydrografi för Sjön Wernern. -A-f Herr C. Fr. Hammarhjelm har uti Memorial, som Höglofl.
Utgående från denna synpunkt, kan Utskottet icke anse Statens rätt i strid med folkets, eller derifrån härleda något behof, alt förvandla Staten till part i beskattnings-frågor, der endast en conlroilerande åtgärd å Statens sida är förenlig med en verklig constitulionel garanti. Med tillämpning således af denna grundsalts, bar Utskottet icke funnit för Statens ändamål nödvändigt, att besvärsrält, å Kronans vägnar, i afseerde på Pt öfnings-Comiléei nes beslut, må ega runi. Utskottet är ock öfveilygadt, att något stöd deraf lill betryggande af Allmänna bevilfningens fördelning, icke skall finnas nödigt, när Taxeringsmanua-kallet vunnit den ökade vigt, som med Utskottets förslag åsyftas. Bevillnings-Utskottets Utlåtande , N:o zy. 61 För öfrigt och då Utskottet, i anledning af anmärkningar vid n3§., redan yttrat sig, i afseende på Pröfnings-Comileernes sammansättning, får Utskottet, med åberopande af de dervid anförde skäl, vördsamt anmäla, det Utskottet, som anser i z\ §. 3 momentet, nog fullständigt uttrycka hvad som med debitering förslås, endast funnit sig befogadt, att, med frånträdande af Utskottets förslag, att den skatlskyldige skulle ega besvära sig öfver de åtgärder, som vidtagits af Pröfnings-Comile'en, hvilken synes böra utgöra sisla instancen, såväl i afseende på Kronans, som den skallskyldiges rätt, vördsamt hemställa, det sista perioden af i:ta momentet i 125 §., från och med orden: "öfver Profil i ngs-Comiteens beslut" till och med ordet: ''insända,” må uteslutas. 129. §. pag. 63. Hos Ridderskapet och Adeln är anmärkt, att liden, då debets-sedlarne skola vara färdiga till afhemtning, borde bestämmas lill den i5 December, såväl för landet, som städerna.
Än mindre har ändamålet med nyhyggcsliikleluingen vunnits, då nybygges lägenheter, såsom ofta nog händi, blifvit upplåtne åt byalag elier bruks—och andra bolag samt åt en vihr annan trädvarubandlande. En del af de sednare slagens nybyggare nedsätta väla lägen liderne så kallade landtbonde!', men denna benämning uttrycker icke deras rälla sysselsättning, ilian liela tillställningen går vanligtvis ul på skogens skattande. Under sådana förhållanden är den påföljd icke svår att förutse, alt, då nybvggeslägenheterne en gång, efter de till 2(1 ä 50 år beviljade frihetsårens förlopp, skola inträda i skatt, man skall linna många om ej de liesta förvandlade till ödeshemman, och deras loria direkt eller indirekt antagne åboer med hustrur och barn hemfailne ibland antalet af kommunernas fattighjon, der sådant icke förut inträffat; och jag kan derföre icke annat än beklaga, alf, under det jag, i hvad på mig beror, söker förekomma orsakerne lill en fortsättning af de menliga loijderne, jag nödgas erkänna otillräckligheten af de medel, jag eger alt tillgå för att bola de följder, som redan inträffat. De för trädvaru-afsätlningen högst förmånliga konjunkturer, sorn under de begge seelnaste åren egt rum, i följd hvaraf priserne å t. ex. 14 fots 3 tums 9 tums bräder höjts från de förut vanliga 3 llrdr till 6 ä 8 R:dr banko för tolften, hafva naturligtvis mäktigt bidragit att öka skogarnes anlitande. 40 Enligt uppgift från tullkamrarne i Länet, hafva, oberäknad! nvacl af skogsprodukter inom orten förbrukats och de betydliga qvantiteter dels plankor och bräder, dels tjära och pottaska, som afsändts till Stockholm och andra inrikes orter, under loppet af år 1843 följande trädvaror, uppgående i värde efter låg beräkning tili omkring 380,000 R:dr Banko, ifrån tullplatserne inom Länet direkt till utrikes orter utskeppats:
Lag samma vare, der någon för särskilda brott gjort sig till fängelse skyldig. 6 §. Har den, som gjort sig skyldig till straffarbete på viss tid, tillika begått brott, som med fängelse belagdt är; då skall fängelsestraffet till straffarbete öfvergå, dervid på tiden för fängelsestraffet hälften afdrages, så att mot två månaders fängelse svarar en månads straffarbete och så vidare. Uppkommer, vid sådan öfvergång af straff, brutet månadstal; varde half månad till femton dagar räknad. Uppkommer dervid brutet dagatal; vare det förfallet. Det straff varde med öfriga straffarbetet förenadt efter den i 5 § stadgade grund. Ar någon, sora gjort sig skyldig till fängelse eller straffarbete på viss tid, tillika förfallen till böter, och saknar han tillgång till deras fulla gäldande; då skall bötesstraffet, oberoende af det beslut, som om böternas förvandling förut må vara meddeladt, öfvergå till fängelse efter ty i 2 Kap. 11 § sagdt är; och vare det fängelsestraff, under iakttagande af de i 5 och 6 §§ här ofvan stadgade grunder, med öfriga straffet förenadt. 8 §. De i 4, 5, 6 och 7 §§ om förening eller förändring af straff meddelade föreskrifter skola tjena till efterrättelse ej blott då någon på en gång för flera brott lagföres, utan äfven då någon, som till straff dömes, lörut blifvit ålagd annan, icke verkställd, bestraffning; och skall domstolen alltid utsätta de särskilda straff, som å hvarje brott följa bort och derefter, i händelse någon förändring af straffen, efter hvad ofvan sagdt är, skall äga rum, derom meddela erforderliga bestämmelser. Förekomma till verkställighet på en gång flera domar, hvarigenom samme person blifvit till straff dömd, och äro straffen af beskaffenhet, att de, efter ty i föregående §§ stadgadt är, ej kunna, jemte hvarandra, fullt verkställas; gore Konungens Befallningshafvande om förhållandet anmälan hos vederbörande Hof-Rätt, som förordnar, huru straffen sammanläggas skola. 9 §.