Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
353 förlust derigenom möjligen kan uppkomma, skulle jag tro lagstiftningen hafva orätt att neka sådant. Jag tillstyrker derföre afslag å Utskottets Utlåtande, samt att Ridderskapet och Adeln må besluta fortsättningen af utbetalningen i tvänne terminer, på sätt Kongl. Maj:t stadgat; men att dessa räntor, hvilka StatsUtskottet uppfört såsom behållen inkomst, böra ur räkningen a floras, på sätt Friherre Palmstjerna föreslagit. Herr Tham, Wolrath: Jag har icke kunnat finna någon påstå, att genom dea Kongl. Propositionen skada blifvit någon tillfogad. Om så vöre, skulle jag bestrida förslaget. Men jag tror, alt räntegifvarne i sådant fall icke skulle underlåtit, att gifva saken tillkänna genom deras fullmäktige. Jag vet derföre icke eller, hvarföre lagstiftningen skall afslå hvad som är nyttigt. Jag anser detta vara ett sätt och ett medel att småningom öfvertygas om nyttan af allmänna förändringar. Äger åter lagstiftningen ingen rätt att yttra sig öfver ämnet, så vet jag icke, hvartill ett afslag skall tjena. Hvad sjelfva summan beträffar, kan jag icke finna annat, än alt den blifvit upptagen i Debet ocb Credit såsom en förslagssumma. Jag har icke kunnat draga annan slutsats deraf, än att Utskottets mening varit, det så mycket, sorn efter markegångspriset ingår till Ränteriet, bor till Biskopen 44 H. 354 Den 8 October e. m. utbetalas. Jag tror således att man bör bifalla Utlåtandet på det sätt, att så mycket af dessa räntor, som inflyter i Ränteriet, må Biskopen äga att lyfta på de bestämda terminerna. Friherre af Nordin, Carl Johan: Denna sak härrör af Kongl. Maj:ts beslut den 5 Maji 1824. Således äger jag ingen närmare kännedom af frågan, än den jag kunnat inhemta af StatsUtskottets Utlåtande. Men jag ber få fästa uppmärksamhet på en omständighet, som synes förtjena afseende. Ridderskapet och Adeln har antagit InkomstBetänkandet.
Och på samma tid rullade en vagn af från Fittja gästgifvargård mot Södertelje. Och den resande derinne han hade tokroliga konster för sig. Han stack ut hufvudet ur suffletten och gapade omkring sig i mörka natten, och tog mössan utaf sig – det är svårt att säga för hvem, om det ej skedde för att i den hvinande blåsten och de strida regnskurarne svalka hufvudets feberglöd. Menniskorna äro förunderligen visa, icke blott deruti att de verkligen ega visdom, utan ännu mera deruti att de förskaffat sig den. Numera går väl den saken oändligen lätt, sedan en gång visdom finnes. Det är med den som med jästen – den tar aldrig mera slut; ty det behöfves blott en droppa deraf i hvarje ny ölbrygd, så vexer den snabbt till flera kannor, och ölet har man dervid på köpet. Så tar man nu bara en liten pojkbyting, drifver med en björktelning ett par gran visdom uti honom, och det är förvånande, hvad den vexer, sväller och pöser; ja, dess vextkraft ökas synbarligen med hvarje minut, så att en skolman, som i dag tycker sig vara sin tids Solon och blott ger bort en 100:de-del af sin visdom åt en liten pilt, i morgon uti samma pilt får beundra sin egen mästare. Det är verkligen förunderligt att åse. Gammalt klokt folk påstår också, att dermed icke kan hänga rätt tillhopa; och man hör månget lands vise gråhårsmän försäkra, att allt hvad ungdomen säger sig veta mera än de är pur galenskap. Också vore det besatt, om en höna icke skulle känna, hvad de kycklingar, hon utkläckt, kunna förstå eller icke förstå. Om derföre någon af dem tror sig hafva krupit ur ett ankägg, beger sig till hafs och simmar, så är det påtagligt en radikal vansinnighet, och försöket skulle aldrig kunna bära sig, om ej den omtänksamma hönan sprunge på stranden och kacklade. Emellertid simma åter de ungar, en sådan toka utkläcker, och hon kacklar icke dervid, och likväl går saken för sig – begripe det den som kan!
En sådan nedsättning i afgifter kan således endast tillvägabringas genom Statens mellankomst. Denna kan ske på tvenne sätt, antingen genom inköp af canalen, eller genom förvärfvad rätt för Staten att efter godtfinnande bestämma caualtaxan, mot garanterande åt bolaget af en minimiinkomst. Beträifaude den första utvägen, så visar här under lil. A bifogade förslag, att 0111 inköpet skedde mot erläggande af 25 proc. å actiecapitalet, och öfvertagande af bolagets alla fordringar, tillgångar och skulder, skulle Götha canal med alla tillhörigheter, inventarier o. s. v. komma att kosta Staten omkring 1.113.000 r:dr b:co, ulan att afse inuevar. jlrs öfverskott å Canalinkomsterne, som lemnade en fond för canalbyggnadens förbättring genom utbyte af broar och portar af träd mot andra af jern. Bilagan lill. B visar, alt örn man ville infria bolagets, endast ä gäldenärens sida uppsägbara skulder (vid slutet af 1813 utgörande omkring 380,000 r:dr), skulle en utbetalning af omkring 1,132,000 r:dr erfordras (hvaremot Riksg.- cont. kunde afskrifva dess skuld till bolaget, öfverstigande 95.000 r:dr). För denna utbetalning äger Riksg.cout. full tillgäng i dess fordran hos Banken af 1,143,500 r:dr; och genom Öfvertagande af disconternes lån å actier, omkring 350,000 r:dr, hvilka, utgifne efter 25 proc. ä actiecapitalet, kommu ali qvitta sig sjelfva, skulle Bankens contanta utbetalning, vid liqviden af Biksg:sconl:s fordran, komma att med sistnämnda belopp minskas, och på samma sätt Riksg:scont:s eller Statens, då endast omkring 770,000 r:dr koromo att återstå. Ville man ej infria obiigalionsskulden, blefve contanta utbetalningen ytterligare nedsatt till omkring 390,000 r:dr.
Skulle man nu upphäfva hemmantalsräntan på kronooch skattejord, samt frälsets andel deri, tillskyndades ägarne af sådan jord en alldeles opåräknad och oförtjent förmån, under det att säteri och frälseegendom, på ett orättvist sätt, nedsattes i värde; och istället derför, att man, så vidt möjligt är, sträfvar för att göra skattebidragens tunga jemnt fördelad och således mindre tryckande, skulle en rubbning i värdet af all slags jordegendom uppstå, och således äfven i äganderätten, hvaraf följ - D c 11 5 Februari. don med rätta Liefve stor missbelåtenhet med åtgärden och dess orsaker. Då dessutom beloppet af hemmantals-rantan, utgörande 1,9.90,602 r:dr 5 sk. 1 r. efter 1825 års markegång, är behöfligt hädanefter såsom hittills till statsbehofvens fyllande, måste samma belopp anskalfas pä annan väg ; och jag hemställer till II. R. o. Ad., om de samhällsclasser, på hvilka denna börda vältras, icke ufven skulle Lafva rättvisa skäl till samma missbelåtenhet, och följden deraf blifva , att en återgång Liefve lika nödvändig som den för samhället vore äfventyrlig. I öfverenstämmelse med hvad jag ofvan vördsamt anfört , kan jag icke annat än protestera emot det yttrandet , att R. St. ensamt äga rätt, att frågan om hemmantals-räntans försvinnande behandla. Man har åberopat 57 §:n i Reg.F. såsom stöd derför, emedan der uttryckes, att Svenska folkets urgamla lätt, att sig beskatta, u t ö f v a s af Riksens Ständer allena vid allmän riksdag. Men jag kan ej förstå, att med ordet beskatta kan äfven menas rättigheten att upphäfva skatter, hvilka icke allenast på grundlagsenlig väg blifvit beståndande och af Konung och Ständer, åtminstone sist under 3o år, erkända såsom Statens ordinarie inkomster.
Man skall då åberopa, huruledes genom det uppskof, som nu ägt rum, förhållandet förändrat sig; huru naturhinder inträffat, som icke kunna läggas Bolaget till last m. m.; och när vi komma till nästa Riksdag, skola utan tvifvel Rikets Ständer besluta, att icke sätta i verket hvad vi härom kunna besluta. "Vi hafva i detta afseende funnit, huru Rikets Ständer denna gång icke ägt kraft att verkställa 1823 års Ständers beslut, att det då meddelade lånebiträdet skulle vara det sista. Man ser af Utskottens Utlåtande, att det är, på det Rikets Ständer må, såsom man säger, garantera ett visst värde åt Actierna, genom en föreskrift på förhand, till hvad belopp de må belänas, som man sammanknippat Canalens intresse Ilo Den 3o December f. m. med ActieEgarnes. Jag har en gång förut yrkat, att inga andra fölhållanden borde finnas emellan Staten och Bolaget, än att, då Canalen färdigbygges för Statens medel, Bolaget frånträder alla andra anspråk, än utdelning på sina actier. Att deremot nu efterskänka Statens hela fordran, afstyrker jag på det aldrahögsta. Jag saknar äfven i Utlåtandet en föreskrift, huru de p4,°°o R:dr, hvilka afsättas till reparationsfond, skola användas, i händelse fråga uppstår, att Bolaget, genom underlåtande af Canalens underhåll skulle gå denna fond förlustig, eller Canalen, såsom flere påstå, icke i framtiden skulle kunna underhållas af inkomsterna, och ActieEgarne måhända öfvergåfvo alltsammans. På denna grund anhåller jag om återremiss. Herr Cederschjöld^ Pehr Gustaf: Detta ämne har vid alla de Riksdagar jag bevistat, varit högst bekymmersamt, och man har ofta hoppats, att det skulle vara sista gången Rikets Ständer sig dermed befattade, i synnerhet vid sista Riksdagen. Man finner likväl, att man städse varit bedragen i detta hopp, och fruktansvärdt nog kommer saken ännu en gång att utgöra ett långvarigt obehagligt tvisteämne vid en annan Riksdag. Jag tror derföre, att man bör med erforderlig noggranhet behandla den.
Bio 100,000: — - Den 5 Juli. *>35 Transport R:d. B:o 106,000»— - derhallet af 30 Fri-Cadetter vid Krigs-Academien. Till det forsta ändamålet ... - 3,400:— - och sedan fran 1813 års början ärligen R:dr 7,500 , eller till 3-dje qvartalet innevarande år - 18,750:— - At Uppfostrings - Committéén, utom ett föregående mindre anslag, frän innevarande års början, ärligen R:dr 2,000: utföres för halfva äret 1,000:— - Denna Summa är bestämd dels till tryckningskostnader, dels till arfvoden åt sådana arbetande ledamöter Committéén skulle anse nödigt att sig till biträde från Provinserna hitkalla. Till understöd åt Minister-Staten. för de dryga negociations-kostnaderna och utgifterna vid fredssluten under loppet af de frenne sednare åren, för hvilka ingen särskilt ersättning af Rikets Ständer hvarken blifvit äskad eller anslagen, ehuru en betydlig summa endast i detta ändamål blef vid 1809 års Riksdag vid Stats anslagets upprättande påräknad, - 55,917:36, - samt P:d Sterb 900. Till beklädnad och equipering Transport P. St. 900. 179,067:36.- 636 Dm 5 Juli. Transp P. St, 900: R:d,B:o, 179,067:36. - af Regementet Royal Suedois , .ämnadt att till Guadeloupe af» gå: till de förberedande utgifterna för Expeditionen till be•jmälte Coloni , samt till utrustning af Gutter. ^Briggen Delphin, som nyligen med en Garjiizons* förstärkning afgått till St.
Province-försvaret, eller resning uti massa, och för denna händelse behöfvas inga föreskrifter. iS:o Att målskjutningar borde här, såsom i andra Länder, införas såsom Folklek, och prisutdelningar af Statsmedel för de bästa skotten ega rum. 13:0 Att Landets försvarsplan bör vara allmänt känd, för att kunna vara allmänt hyllad, och att detta äc enda vilkoret för styrka och fasthet i en sadan plan. 14:0 Att Stats-(Jtskottet, vid Stats-Förslagets uppgörande, måtte denna gång ingå uti Försyars-Systemets granskning till alla dess detailer, och att en för försvaret af Scandinaviens sjelfständighet säkerligen uppgjord och det hela omfattande defensionsplan måtte af StatsUtskottet granskas, så i anseende till uppfattningen af det hela, sorn till detailernas sammanhang dermed. 15:0 Att Stats-Utskottet vid denna Riksdag måtte beledsaga Förslaget till hvarje utgift, serdeles för Försvars-Verket, med motiver för behofvet, emedan Friherren icke föreställer sig, att någon rättskaffens Representant längre lärer kunna, på blott god tro, lemna sitt bifall till Skattebidrag, om hvilkas nödvändighet han ej genom en öppen och fullständig bevisning är öfvertygad, helst man nu synes äfven hos oss vilja öppna dörren till Statslåns-Systeinets olycksbådande afgrund för ett Land, så beskaffadt som Vårt, der ett sådant system icke Statssamt Oec.-Utsh. Uti. N:o 84. 5 kan hemta något stöd från en redan tillvarande industriel kraft och inneboende förmåga till en hastigt tilltagande utveckling af en sådan. Dessa Friherrens tankar om Sveriges försvar äro beledsagade med anföranden utaf flera af Ridderskapet och Adelns Ledamöter.
Vid slutet af den tid, som kallades frihetens, men var partiyrans, anklagades af Rikets Ständers då mäktiga SekretaUtskott och af deras så kallade JustitieDeputation Rådsherrar, sådane som: en Ulrik Scheffer, en Stockenström, en Hermansson m. fl. för det de, ibland mycket annat lika beskaffadt, medgifvit tillåtelse lill införsel för Konungens Stall af något utländskt jernkram till ett värde af 137 R:dr; alt de tillstyrkt utnämningen till en ÖfverJägrnästarebeställning i Skåne af den man (J. C. Toll), hvilken sedermera , såsom detta betydliga landskaps GeneralGuvernör, ådagalade en administrativ förmåga, som förvärfvade honom dess innevånares odelade aktning och tillgifvenhet; att de likaledes, med afseende på dåvarande Landshöfdingens i Gefleborgs Län, sedermera ÖfverStåthållaren Friherre Carl Sparres förord, hade tillstyrkt Konungens beslut, att till LandsSekreteraretjensten derstädes, framför en något äldre, men mindre duglig Notarie i Svea HofRätt, befordra en erkändt skicklig extra Fiskal derstädes (S. M. Nordin), hvilken, efter flere honom derefter anförtrodde vigtiga embeten och värf, slutligen, såsom Landshöfding i ett vidsträckt Län, gjorde sin tjugutvå-åriga styrelse af samma provins utmärkt genom stora, i alla tider minnesvärda anstalter till dess upphjelpande o. s. v. För dessa och andra likartade föregifna lagbrott dömdes de anklagade Rådslierrarne att vara sina embeten förlustige. Men de dömdes icke af någon oväldig domstol, utan af samma Rikets Ständer, ibland hvilka det för dagen herrskande partiet hade utvalt deras åklagare.
” som utgöra sjelfva tvistefrågan, äro de vanliga — verba formalia — i alla fullmakter, icke allenast vid befordringar efter de genom döden afgångna personer, utan äfven efter sådana, hvilka genom egen vunnen befordran lemnat plats ledig; och kunna de, efter Svenska språkets allmänna begrepp, omöjligen erhålla någon annan mening, än den de erhållit af alla de sarahälls-auctoriteter, hvilka ägt befattning med grundlagens tolkning — Konung, Ständer, Landtrnarskalkar samt Const.- och Ridd.Utsk:n, under loppet af icke mindre än sex förflutna riksdagar.” ”Man har påstått att lagstiftarens mening vid 1809 års riksdag var, att successionen till en högre adlig värdighet skulle endast ske efter innehafvarens afgång med döden; att icke så var, bevises af följande: ”Const.Utsk. vid 1809 års riksdag, (således samma Utsk. som uppsatte 'iy §:n i dess primitiva ordalydelse), inkom under samma riksdag med förslag till ny redaction af nämnda §, hvari, jemte flera andra förändringar, det föreslås att orden ”efter honom” skulle förändras till orden ”efter hans afgång.”
R:dr, uppgått till 24,015 R:dr 10 sk. 9 r:st för den vanliga sjukvården, och 12,369 R:dr 13 sk. 8 r:st för kolera-sjukvården, eller inalles 36,384 R:dr 24 sk. 5 r:st, så att en brist af 27,384 R:dr 24 sk. 5 r:st uppkommit, hvilken brist dock bör minskas med 233 R:dr 16 sk., från föregående året oredovisade reseoch traktaments-kostnads-förskotter, hvilket sistnämnda belopp i ofvanberörde utgifts-summa är intaget, då verkliga bristen blir 29,151 R:dr 8 sk. 5 r:st. Af de från Kongl. Stats-kontoret, till fyllande af denna brist, levererade 31,000 R:dr återstod således till redovisning vid årets slut ett belopp af 3,848 R:dr 39 sk. 7 r:st, deraf 3,550 R:dr utgjorde af åtskillige läkare uppburne, men icke redovisade, reseoch traktaments-kostnads-förskotter, 133 R:dr 16 sk., i enahanda ändamål utbetalde, emot ersättning af Kongl. Krigs-kollegium, samt 165 R:dr 23 sk. 7 r:st såsom kontant behållning, hvilken efter 1857 års utgång till Kongl. Ränte-kammaren inlevererats. § 2. Anslaget till medico-legala besigtningar, i stat bestämdt till 6,000: jemte från länen influtne ersättnings-medel, 14: 21. 6. eller tillsammans 6,014: 21. 6. har, då härifrån afdrages utgiften 5,982: 24. 8. lemnat ett öfverskott af 31: 44: 10, hvilket belopp tillika med 204 R:dr 18 sk. 10 r:st, åter levererade förskotts-medel, under Januari månad 1858 blifvit till stats-verket inbetaldt. 48 § 3.
För denna artikel hafva Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden artificiella. antagit Utskottets förslag till förhöjning i införselstullen R:dr skålp.; men Ridderskapet och Adeln bibehållit nuvarande införselsafgift i5R:dr pr skålpundet. Derest icke sistnämnde Stånd frångår detta sitt beslut och biträder de öfrige Ståndens, bör omröstning ega runi på följande sätt: 16:0. Den, som, lika med hvad Utskottet hemställt, anser införselstullen å Artificiella Blommor böra höjas till 25 R:dr pr skålp., röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer den i gällande taxa härå bestämde införselstull, i5 R:dr skålp., att förblifva oförändrad. Bevillning,s-Utskotlets Memorial, N.-o 3o► 15 Blyerts* Utskottets förslag, att tullfrihet måtte ega rum vid utförsel af Blyerts, har af Preste-, Borgare-och Bonde-Stånden blifvit gilladt, men Ridderskapet och Adeln åter derå bibehållit nuvarande utförselafgift i sk. 3 rst. Lispundet; och kommer, derest sistnämnde beslut icke frånträdes, följande omröstning alt anställas. 17:0» Den, sorn instämmer i Utskottets förslag, att Blyerts bör afgiftsfritt få utföras, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, blifver nuvarande utförselstull 1 sk. 3 rst.’ per lispund derå bibehållen» Bookbinder-Cloth. Genom General-Tull-Styrelsens Cirkulär den 26 Februarii 1842, hade denna i taxan icke inrymda artikel förklarats böra, på sätt uti Kongl. Kungörelsen den 27 Juli 1836 är stadgadt, fortfarande få införas mot 10 procent af värdet.
Ständer rnindskas eller indragas, vöre det likväl i så måtto nödvändigt; att bidrage's fortfarande under alla byggnacis-åren nu bestämrpes, sorn Actie-ägarne, utan att äga en gifven och ovilko lig säkerhet för fortsättningen, möjligen och ganska troligen skulle vägra insättningen af de på det tecknade Actie-capitalet annu återstående sextio proCent, och till och med, i värsta fallet, heldre föredraga förlusten af de redan inbetalte fyratio proCent, än att öka den med ytterligare tillskott, på hvilka någon afkastning icke vöre att förvänta, och i hvilket fall Canal-arbetets inställande häraf blefve en nödvändig följd. Men dessutom har blifvit frainställdt det olika förhållande som af ett bestämdt eller temporairt anslag uppkommer både i anseende till Staten och Bolaget. Genom det förra blir Staten en gång for alla frikallad från allt ytterligare an språk på understöd och känner således gränsen för sitt bidrag, men genom det sednare försättes Staten i en beständig ovisshet till hvad be - Den 17 JuVn lopp de återstående behofven framdeles skulle kunna aftvinga den betydliga summor. Och i anseende till Bolaget, så gäller den af alla tiders erfarenhet till rigtigheten besannade grundsats , att vid utförande af sådana företag, som det ifrågavarande, man säkrast kommer tili målet när enskildta interesset kan sättas i verksamhet. I anledning af dessa yttrade skiljaktiga meningar har votering blifvit anställd öfver följande Proposition: Den som bifaller att bidraget till Götha Canal utgår årligen från och med innevarande år till och med 1820, eller det år då nästa Riksdag derefter infaller, skrifver Juf —~ den det ej vill, skrifver Nejf — vinner Nej, kommer det årliga bidraget att fortfara i tio år. Och som rösterna så utfallit att 2;ne Stånd Stadnat emot a:ne Stånd , så varda de alternativa meningarne till Riksens Ständer hemställde. 3:0
Jag höll äfven några små reflexioner öfver männens otacksamhet och öfver deras märkvärdiga förmåga att kunna glömma, men dem nedskrifver jag icke här. Jag fick ju i alla f a l l — i hvad som rörde » sopgubben » åtminstone — snart återtaga dem. Den härliga söndagsaftonen hade till Djurgården lockat mycket folk och på » Stora vägen » vimlade det af åkande och promenerande, stora och små. Från mitt fönster betraktade jag den fiffiga taflan, och mitt öga följde de från arbetsveckans id frigjorda, hvilka alla skyndade ut att i Guds härliga natur hämta vederkvickelse och hvila, vare sig de kommo en och en eller gruppvis och parvis. Men där kom till sist ett par, som uteslutande för en stund tog min uppmärksamhet i anspråk. Den lille krokryggige gubben med de släpande stegen igenkände jag genast, ehuru han nu ståtade i snygg söndagshabit och med skinande hvita » halsdon » — men kvinnan vid hans sida? Var det en gengångerska? Eller var det » hoffröken » själf, som i lefvande måtto åter gick vid sin gamle kavaljers sida? Ja, det var hon, men dock i en ny skepnad. Denna söndagsafton uppträdde min gamla bekanta från » Stora vägen », min hypotes om galopperande lungsot till trots, frisk och kry i hel, rödrutig, garnerad kjol, svart sommarkappa med frans omkring, hela, blankade kängor och en stor blomsterkvast i handen. Hufvudduken, bländande hvit och utsirad med en spets, omslöt det lilla torra, solbrända ansiktet, som sken af lycka och belåtenhet. Jag stirrade och undrade öfver hela denna metamorfos. Men då paret kom midt framför mitt fönster, sträckte » fröken » upp vänstra handen och ryckte fram sitt hufvudkläde ett tag och — på ringfingret glänste två släta ringar. Gåtan var löst på samma gång som mina antaganden rörande » hoffrökens » känslor visade sig vara ohållbara. Hon var j u så- ledes mäktig kärlek, den lilla smutsiga, argsinta gatsoperskan!
Utskottets Betänkande, lil s 262, bif. af PresteStåndet, IX s 1142, af BondeStåndet, IX s j 153, af BoxgareSlåndet, IX s xx 66. — farts beviljande, örn, å sådana lägen - •7* heter som blifvit uppköpta för att å dem uppföra mechaniska verk; LagUtskottets Betänkande, VII 2. s 1186—1188, bif. af PresteSlåndet, IX s 1024, af BorgareStåndet, ix s 1029, af BondeStåndet, IX s 1044. Lagförklaringar, om hvad vid utfärdande af, bör iagtlagas; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s i35o. Utskottets Utlåtande, VII 3. 1. s 3o — 33, återrem. af Adeln, IX s I2i5, bif. af PresteStåndet, IX s 1219, af BorgareSlåndet, IX s 1234, af BondeStåndet, IX 3. Ytterligare Utlåtande, VII 3. 1. s 23^ — 239, lagdt till Handlingarne af PresteStflndet, IX 3. s 121, af BondeStåndet, IX 3. s 138, bif. af Adeln, IX 3. s 146, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX 3. •— förändringar, om åtskilliga, till minskande af kostnader för Rättssökande; LagUtskottets Betänkande, VII 1. s 167 — 172, återremitt. af Adeln, IX s 241. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s 727—- 73 r, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 649, af BorgareStåndct, IX s 65q, af BondeStåndet, IX s 671.
I öfrigt hvad angår laga jörfvar, hemställer jag, om icke det strider emot den Föi fattning Kongl. Maj:t 1819 låtit utfärda, att hvar och en ägde ratt att försörja sig. utan att uppgifva huru; och att ingen kunde förås till correctionshus, för det han icke hade årstjenst, blott han icke tiggde. Mig synes således nämnde Författning böra betrygga äfven Gesäller, att utan årstjenst få försörja sig. Dessutom synes mig hvarje åliggande böra motsvaras al någon rättighet. Följaktdigen, om det ålägges Gesäller att hafva årstjenst, måtte det äfven öppnas dem tillfälle, att alltid få sådan. Alen den händelse kunde ju inträffa, att Mästare i en stad icke behöfde alla de Gesäller, som lörefunnos, eller sammansatte sig, att icke emottaga några Gesäller, utan emot de hårdaste vilkor; hvad skulle då blifva Gesällernes öde? helst de ej kunde blifva Mästare, emedan de ej hade den erforderliga åldern. Jag hemställer således, oni icke någon ändring i denna §. behöfdes. Herr Uggla", Jag har alldeles icke misstagit mig om Herr von Hartmansdorff» mening, sådan som han uttryckt den. Han säde: att någon lag icke finnes, som förbjuder att använda 320 Ben 30 Augusti J, m, husaga på Informatorer;’ och jag har sagt, att ingen lag medgifver det. En Informator täger ej lega,” oberäknadt alla andra förhållanden eniellan honom och hans lärjungars föräldrar, som stå i rak motsats med begreppet om en legodräng; han är således icke ett tjenstehjon, och då i följd häraf Tjenstehjons-stadgan ej kan på honom tillämpas, måste husaga kunna det ännu mindre. Såsom jag tänker om husagan, hafva de Förenade Utskotten val handlat, då de föreslagit, att någon husaga å Gesäll ej må äga rum, och således ej gjort henne till föremål för ny lagstiftning i ett fall, der hon ej förut finnes. Herr Ribbing, Arvid".