Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man inträtt genom kyrkans huvudport, befann man sig i det mellersta långskeppet, som bildades av väldiga, från antika tempel tagna kolonner, förenade av valvbågar och stigande mot ett tak av tre kupoler. Över sidoskeppen voro kvinnornas läktare. I bakgrunden det upphöjda koret med altaret. Framför detta under den mellersta kupolen, där mittskeppet och tvärskeppet korsade varandra, ett skrank med två stolar, den ena för föreläsaren av evangeliet, den andra för predikanten. Skymning rådde i hela det vidsträckta rummet med undantag av koret, genom vars höga fönster en ljusmassa strömmade över katafalken, varpå Simon pelarhelgonet vilade. Kring katafalken uppstego välluktande skyar ur rökelsekar och omgåvo helgonet, medan de sakta höjde sig mot korets kupol. Skeppens mosaikgolv, läktarne, pelarnes baser, fönsterfördjupningarna, väggutsprången upptogos av människor. Endast koret och rummet närmast skranket voro fria från trängsel. De voro förbehållna prästerskapet i och för de heliga ceremonierna. Ej långt från skranket, mitt emot predikstolen, hade man ställt de kättare, som voro livdömda för hemlig gudstjänst. Där voro män och kvinnor, gamla och unga, förmögna medborgare och fattiga slavar. Deras armar voro bakbundna, och soldater vaktade dem. Man hade åt kättarne utsett denna plats, emedan det var till dem predikanten ämnade rikta sitt tal, och för att de ständigt skulle se framför sig honom, som de sades hava mördat. Deras avrättning skulle äga rum efter gudstjänstens slut. Mellan denna grupp och det på katafalken vilande liket voro församlingens blickar delade. När rökelseskyarna glesnade och avslöjade Simons bleka ansikte, förekom det de rättrogne, som om hans läppar ville öppna sig för att styrka anklagelsen, som om hans drag förvrede sig för att skrämma mördarne. Man väntade ett underverk. Det viskades, att Petros ville åkalla himmelen, att ett sådant måtte ske till vittnesbörd om homoiusions sanning och till kättarnes omvändelse i den avgörande stunden. Hymnen och bönerna, med vilka gudstjänsten öppnats, voro slutade.
Medelst protocolls-utdrag af den 20 sistlidne Augusti, hvilket den 27:de uti samma månad till Bevillnings-Utskottet ankommit, liar Högloft. Ridderskapet och Adeln till Utskottets handläggning öfverlemnat en af Herr Hohenhausen. M. Svackt motion derom, att för den händelse större anslag för Postverket till vidgade och lättade Post-communicationers inrättande skulle vid innevarande Riksdag beviljas, Rikets Ständer måtte i önskningsväg hos Kongl. Majrt i underdånighet förorda, att det ökade anslaget mätte komma äfven (gottland till godo, genom återställande af den dubbla Postgången vintertiden och till äfventyrs jemväl genom densammas inrättande så, att den blefve mera snabb under den årstid, brefposten genom ångfartyg fortskaffas; men enär denna motion innefattar fråga om underdånig framställning till Kongl. Majrt i önskningsväg, angående användandet af tilläfventyrs blifvande Stats-anslag, samt följaktligen icke eger gemenskap med de ämnen, som, enligt 70 § Regerings-formen och 31 § Riksdags-Ordningen, utgöra föremål för Bevillningsutskottets handläggning, har Utskottet ansett sig icke tillkomma att med ifrågavarande motion taga befattning, hvilket härigenom vördsamligen anmäles till den åtgärd, som i 44 § Riksdagsordningen föreskrifves. Stockholm den 2 September 1844. Bih. till R. St. Ank. till Exp. Utsk. d. 3 Sept., kl. 4 e. ut. Memorial, angående återlemnande af Herr Contracts-P rosten T hud ens motion om Portofrihet för ContractsProstarnes och Pastorernes skrifvelser i Embets-ärenden. Genom protocolls-utdrag af den 24 sistlidne Augusti, hvilket den 29:de samma månad till Be\ illnings-Utskottet ankommit, liar Högv.
De, som haft bråtar att bränna, hade haft ett godt och lätt arbete detta år, men så hade det ock mången gång gått så, att de satt eld på den torra skogen. Och hvad skogsbranden skonat, hade insekterna tagit: tallskogen hade fällt barren och stod bar som en löfskog om hösten, björkarnas blad hängde sönderflisade med bara nerver och förstörda bladskifvor. De tungsinta flockarna saknade ej samtalsämnen. Mången fanns där, som kunde berätta om, hur svårt det varit under nödåren aderton hundra åtta och nio och under den kalla vintern aderton hundra tolf, då sparfvarna fröso ihjäl. Hungersnöden var dem ej främmande; de hade nog mött hans bistra anlete förr. De visste, hur man beredde barken till bröd, och hur korna kunde vänjas att äta mossa. Det var en kvinna, som gjort försök med ett nytt slags bröd af lingon och kornmjöl. Hon hade prof däraf med sig och lät folk smaka. Hon var stolt öfver uppfinningen. Men öfver dem alla sväfvade samma fråga, den stirrade ur alla ögon, hviskades på alla läppar: »Hvem är det, o Herre, som din hand söker?» »Du stränghetens Gud, hvem har nekat dig offer af böner och goda gärningar, eftersom du tager ifrån oss vårt fattiga bröd?» Ett ytterligare Guds straff var det, att majorskan nu var borta. Folket i Löfsjö härad var ej på denna tid vant att lefva endast af jordens afkastning. På gamla kartor kan man se, att den uppodlade jorden var af ytterst ringa utsträckning. Den största förtjänsten vanns genom malmkörning om vintern och genom kolning och timmerhuggning, men nu låg allt sådant nere. Till följd af den rikliga arbetsförtjänst, som på majorskans tid funnits, hade Löfsjöbon nära nog lagt bort sin månghundraåriga vana att söka arbete långt från hemmet. Nu måste de unga bort igen, men där skulle ändå finnas många nog, som sutto hemma och svälte. En man i de dystra flockar, som dragit västerut öfver Sundsbron och sträfvat uppför Broby backar, stannade ett ögonblick framför vägen, som ledde upp till den snåle Broby-prästens boställe. Han tog upp en torr sticka från marken och kastade den in på prästgårdsvägen.
R:dr a) liamnens förbättring vid Westerås stad, hvarför kostnaden beräknats lill 19,930 R:dr och Styrelsen föreslagit ett statsbidrag af 13,200 R:dr; b) anläggning af sluss vid Knapforsen till sammanbindande af sjöarna Alqvittern och Låån inom Carlskoga bergslag, hvarför beräknats en kostnad af 11,470 Rrdr och Styrelsen tillstyrkt ett anslag af 6,000 R:dr; c) kanaleller bålledsanläggning emellan Örebro stad oell Järle bruk, upplagen till en kostnad af 315,000 Rrdr, hvarför Styrelsen föreslagit elt statsbidrag af 236,250 R:dr; d) slussoch kanal-anläggning emellan Nora stad oell Tåsjön, beräknad att erfordra en kostnad af 68,926 R:dr to sk. 6 r:st., hvartill Styrelsen föreslagit elt anslag af 51,784 Rrdr; e) anläggning af kanaloch slussled emellan sjöarne Norra Barken och Wessman, hvarför beräknats en kostnad af 463,659 R:dr, och lil! hvilket arbetes utförande Kongl. Maj:L redan, i dess vid nästlidne Riksdag afgifna proposition om statsverkets tillstånd och behof, föreslagit Rikets Ständer alt bevilja 463,000 R:drs anslag lill fördelning på 12 år; f) hamnbyggnad vid staden
Jag föreställer mig att billeterne böra delas emellan LandtMarskalken, RiddarhusUtskottet och Bänkmansafdelningarne tour-’ vis, och må den Tidningsredaction, som anser sig förtjena att afhöra Ridderskapet och Adelns^ öfverläggningar och icke kan erhålla Billet af LandtMarskalken eiler enskilde Ledamöter, sig hos RiddarhusUtskottet hvarje Riksdag anmäla, på hvars pröfning det bör bero att bifalla eller afslå en sådan ansökning. Bilagor till PleniProtocollet för den 19 Martil, förmiddagen. N:0 1» Herr Lefrin, Johan Pehr: Ibland de rättigheter våra vördade grund - 8.4 Den I i Martil, lagar tillerkänna Representanten, känner jag ingen i värde öfvergå den, sorn medgifver minoriteten, att till Protocollet anmäla reservation mot ett beslut, som med eller utan votering blifvit fattadt mot dess öfvertygelse. Jag kan ej föreställa mig att någon vill misstycka att jag begagnar denna mig i 42 §. RiddarhusOrdningen uttryckligt medgifna rät-* tighet i anledning af hvad i plenum den 17 dennes beslöts rörande Publiciteten af Riddarhusets öfverläggningar. Jag iakttager tillfället Öppet förklara min allvarliga sorg öfver utgången och min lifligaste önskan att den dag snart måtte randas då vi ånyo få upptaga samma fråga och jag skall aldrig upphöra att hoppas på en olika utgång. I adle Herrar af detta hus, som utgjort pluraliteten, misstycken ej detta sanna uttryck af hvad som föregår i det innersta af min själ och tillåten mig vördnadsfullt frambära det enda enkla skalet för min fasta öfvertygelse 1 frågan. Jag anser nemligen ingen flark Nation ilai känsla för representaiiternes åtgärder ml j elig så länge de öfverlägga inom lyckta dörrar, och utan denna National-känsla, intet fortfarande bestånd för friheten. Jag har ej behöft söka efter uttryck fö® denna framställning, vördnadskänslan och agtningen för andras öfvertygelse gifver dem sjelf. t Den 19 Martil, 8i5 mant och jag hoppas ej hafva sårat någons ömtålighet.
I trappan mötte de en uppassare som med en föraktfull blick betraktade Heloins grofva kläder. Han rodnade häftigt. »Du skall få nya kläder, vackrare än den der narrens», sade främlingen skrattande. Och nya kläder fick han. En förtjusande resa med ångbåt förde dem till Genua. »Nu skall du få höra en trollkarl, den störste jag känner», sade främlingen, och så satte de sig i en vagn och åkte till en stor bygnad, uppför hvars trappor en massa menniskor strömmade. Det var icke något hotell, det var mycket allvarligare, men också vackrare, och de menniskor som gingo in voro så tysta och högtidsklädda. Någon kyrka var det icke heller, ty der fans hvarken madonnans bild eller vigvatten. De gingo genom dörrar som voro så stora och ljudlösa att Heloin nästan blef rädd för dem, och så stego de in i en ofantligt stor sal, så strålande af ljuskronor och stora, hängande lampor, att Heloin trodde sig komma in i en drömverld. Rundt omkring, ända upp till taket sutto menniskor, tysta och väntansfulla. Heloin fick sitta på en schaggklädd stol, vid sidan af sin välgörare; han betraktade ett ofantligt stort förhänge som syntes längst bort i salen, men så häpen och nyfiken han än var, ville han icke göra någon fråga. Han ville sällan fråga om något, han var rädd att vicomten skulle skratta åt honom. Han satt lugn och tyst på sin stol. Då drogs förhänget undan som genom ett trollslag och alla herrarne klappade i händerna. Derpå blef det så tyst, så förunderligt tyst. Der nere på en upphöjning stod en man, nej en fiol var det, och allt ifrån det Heloin hörde dess första toner, hade han glömt menniskorna, mannen som förde stråken, vicomten, ja till och med sig sjelf, så andlöst lyssnade han till den fiolen. Den lät som en hel skara af menniskor, man hörde dem så tydligt huru de pratade och skrattade, muntra melodier ljödo och pierrot skrek, der var lust och glädje, man tyckte sig svärma med i karnevalslifvets muntra virrvarr.
Lefre'n (jag tror det var första gången jag här inträdde): att Sveriges statsförfattning bör vara monar - 9i Dan 28 Augusti'. kiskt-demokratisk, för att vara stark. Dessa ord gjorde på mig ett djupt intryck, oell jag liar sedan ofta begrundat dem saint mer och mer öfvertyga! mig om deras riktighet. — Hvilket värde monarkien liar för Europas folkslag beliöfver icke bevisas. De, som försökt densammas afskaffande, hafva inom kort funnit behofvet att återvända dertill. Om democratiens förhållande till monarkien kan man snart öfvertyga sig genom blotta betraktelsen, hvem det är i samhället, som i synnerhet beliöfver lagarnes skydd, för att ostörd fortsätta sitt arbete, om icke just den mindre egendomsägaren, den mindre jordinneliafvaren, den som lefver af små capitaler och sitt eget arbete. Äganderätten till det lilla lian liar, är för honom lika dyrbar, som den större egendomen är för sin innehafvare; lian har på samhällets strider allt att förlora, intet att vinna. Inom arislocratien äger deremot ett olika förhållande rum. Visserligen uppstå äfven vådor för denna, genom politisk» skakningar, men lion har äfven utsigt att derpå vinna något; det har man sett af alla de försök, som vågats, att strida med tlironen om makten. Tidehvarfvens häfder besanna äfven, hvad jag nu haft äran yttra. Man behöfver blott kasta en blick på Europas ställning under medeltiden. Hvilken var det som brottades med thronellia och delade dessas spillror? Hvilken annan än aristocratien. Till hvilken måste Konungamakten vända sig, för att vinna en motvigt emot denna arislocrati, för att hilda ett värn mot densamma? Jo, till demoeratien. Med hvilkens bistånd var det väl, som Konungamakten åter uppsteg till kraft och oberoende? Jo, medelst demoeratien. Och var väl förhållandet annorlunda inom Sverige — huru tillgick det väl alltifrån Sverkersk» och Erikska samt Folkungaätterne — var det icke ständigt aristocratien, som slets med Konungarne om makten, som störtade och mördade dera?
Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsosh Ekonomi-Utskottens den 18 Mars afgifne och den 4 i denne månad på bordet lagde Betänkande, öfver den af Herr Mannerstam , Johun, väekte motion om upphörande af förbud mot Landsköp, farin BondeStåndet i anledning af inom Ståndet gjord anmärkning, för godt att ärendet till Utskotten återremittera. S. D. Då Lagsamt Allmänna Besvärsocfi Ekonomi-Utskottens den 16 sistlidne Martii meddeldte Betänkande Öfver af Riksdagsmannen Pehr Johnssons från Kronobergs Län, väckt motion om Husbehofs-qvarnars befrielse från skattläggning, nu å nyo föredrogs, bief detsamma af Bonde-Ståndet bifallet. 268 Prot. Utilr. d. 8 April 1818 • Den 8 April 1818- Frd/i Vallo fl. Borgare-S/dudet. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos följande Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkanden, nemligen: N:o 60, angående förslag till förändring uti nti gällande stadgande rörande Jordägares ratt hos Landtbo och angående Rättegångs-sättet vid utsökning deraf. N:o 61, rörande frågan angående rätta delnings-* grunden vid .Enskiften af hemman i Blekinge Eän. N:o 64 , i anledning af väckt fråga om upphäfvande af förbud mot Landköp. S. D. Återremitterades, visl förnyad föredragning, Lagsamt Allmänna Besvärsocii Ekonomie-Utskottens Betänkande N:r 63, i anledning af vackt fråga om obehindrad rättighet för hemmatis-egare att uppföra och begagna husbehofs vattenoch väder-mjöloch sågqvarnar. S. D. Dä nu åter föredrogos Riksens Ständers Constitutions-Utskotts den 2 6 sistledne Mars afgifne samt den 4 uti innevarande månad på Bordet lagde serskilde Memorialer, angående 1. föreslaget tillägg till 9 §, Regeringsformen; 2.
S K O, SKO LITEN FOT, » säger m o r och drager den mjuka varma strumpan öfver sin älsklings lilla rara fot o c h knubbiga ben. iPtr-o, ptroj » säger liten o c h så drager hon strumpan af. Och m o r ler och liten ler, o c h båda äro de så innerligen intresserade af leken. M e n ej tänker mor o c h änd o c k mindre tänker liten på, att den leken är i det hela ganska ny o c h att mödrarna i en ej alltför aflägsen forntid ej ägde några strumpor att sätta på sina älsklingars fortskaffningsledamöter. Den är alldeles för invecklad för litens öron, m e n m o r kanske lyssnar till den. Man betviflar, att bruket af strumpor var alldeles okändt hos de forntida kulturfolken, därför att uti en egyptisk konungagraf lära funnits kortstrumpor, konstnärligt stickade af fin ull m e d fina ränder och genombrutet mönster. Tidens tand hade gjort d e m mörkbruna, o c h till formen v o r o de ganska olika nutidens. Foten var nämligen delad i tvänne delar, en för stortån o c h en för den öfriga foten. Samma modell s o m nu begagnas till s. k. rnulvantar. I bruk var strumpan d o c k ej i början af medel tiden, fastän lyxen då var ganska stor i afseend — på klädedräkten. När den först framträdde, bestod den af ett slags långa, af ijg sydda benkläder, hvilka gingo upp ifrån höfterna o c h ända ned till foten. Detta bruk säges ursprungligen vara tyskt o c h benämndes &gt;hose&gt;, — » hasor » benämnas ännu strumpor af allmogen i en del af södra Sverige. Dessa benkläder voro förs * vida, men sedan förändrades deras form till smalare, o c h arbetades de uti ett enda stycke tyg eller skinn, s o m gick ner öfver både b e n o c h fot, o c h voro m y c k e t besvärliga att förfärdiga. Sedan afdelades benkläderna vid knäet, och den öfre delen fick benämningen » haute de chausse » o c h den nedre » bas de chausse » eller endast » bas ».
Utsk:t har ansett att det ej vore mer än billigt, att den mindre församlingen skulle hafva så mycken talan, att om ej pluraliteten af dess församlingsboer ville gå in på sammanbyggningen, den ej heller dertill skulle kunna tvingas. På grund af detta skäl, får jag tillstyrka bifall till Utsk:ts i denna punkt gjorda hemställan. Gr. Lagerbjelke: Någon sammanbyggning af kyrkor före kommer ej, såvida icke begge församlingarna äro små; ty små mäste man väl kalla dem, som tillsammans ej räkna mer än 15 å 1600 personer. Det är således obefogadt att tak om det tvång, som ili Den 1 A ii gil ä ti e. tn. den stora församlingen skulle utöfva på den mindie. Det Sr väl således hattie, att tvenne mindre församlingar, som hvardera ej kunna aflöna sina prester, slå sig tillsammans och vederbörligen aflöna en prest, än att de annars skulle lemna åt hvar och en sin prest ett otillräckligt eller allt för tarfligt underhåll. Under så dana förhållanden anser jag det enda riktiga vara, att de rösta tillsammans och att pluraliteten af de samröstande får bestämma om sammanbyggning bör ega rum eller ej, och enl. mitt förmenande utalade K. St:r en på ganska välgrundade skäl stödd åsigt, då de i den underd. skrifvelsen af den 1 1 Febr. 1830 hos K. M;t anhöllo om meddelande af föreskrift derom, att begge socknarna skulle rösta tillsammans. Som jag således icke finner något skäl till ändring i den, till följe af ofvan omformälda nåd. skrifvelse, af den 19 Juni 1830 meddelade K. kungörelse, får jag för min del tillstyrka, att [t. o. Ad. ville afslå Otsk:ts i ifrågav:de punkt framställda förslag. Hr Printzensköld:
Prot.-Utdrag den 21 April 1860. 551 S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch EkonomiVisko Hets nedannämnde den 18 dennes bordlagde Belänkanden: N:o 66, i anledning af väckt motion om rättighet för församlingarne att använda skog å presleboställen till kyrkobyggnad; N:o 67, i anledning af väckta motioner om antagande af serskild byggnads ordning för klockare boställen i Skåne; N:o 68, i anledning af väckt motion om förändradt sätt för fördelning af de för Öfverträdélser af Kongl. Kungörelsen den ‘23 Januari 1828, om hvad i hän delse af yppad smittosam sjukdom hos djuren iakttagas bör. stadgade böter; N:o 69, i anledning af Väckt motion om serskild tryckning af Kongl. Skiftes Stadgan den 4 Maj 1827, med iakttagande af de i densamma efter liand gjorda förändringar: N:o 70, i anledning af vackt motion om införande af förändrade lagbestämmelser angående olaga skattskrifning samt lösdrifveri; N:o 72, i anledning af väckt motion, om ändring i Stadgarna rörande till tjenstgöring uppbådade båtsmäns transporterande från samlingsstället till embarkeringsplatsen; samt N:o 73, i anledning af väckt motion om rättighet för rotebonde att erhålla ersättning för soldattorpets brukande under det Soldaten år kommenderad på arbete. Från Hög v. Preste-Stdndet. S. D. Fortsattes föredragningen af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 61, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående grunderna för en förändring i sättet för utgörande af Presterskapets aflöning, dels i ämnet väckta motioner. Härvid förekommo: 7:de punkten.
För resten blefve faran därvidlag ej stor, så länge det lika samvetsgrant som tillförene fasthålles vid seden med ett bredt väggfast skåp under fönstren. För att lefva med i tilldragelserna på gården, måste tjänstflickan krypa upp på eller ligga på magen tvärs öfver den breda bordskifvan. Och har hon ej rum med fönster i yttervägg och skall sy, måste hon för erhållande af nödig dager å la skräddare taga plats på bordet. Köksfönstret förtjänar onekligen sitt eget kapitel i fönsterfrågan. Nu är det illa ställd t med det. I främsta rummet är det för stort och för tungt att i ofvan skildrade obekväma ställning öppna och stänga. För det andra borde det ej nå ända ned till 1898 i D U N fönsterplattan. v. s. bågarne, som öppnas och stängas, borde, n. b. om de vore inåt gående — och det äro de väl under hela den tid dubbelfönstren äro i — mellan sig och bordets eller rättare fönsterfodrets skifva ha ett minst trettio centimeters mellanrum, tillräckligt att tillåta en kruka eller en skål stå där utan våda för kollision med fönsterbågens underkant. Gårdsfasaden och dennas fönster blifva ju vida prydligare genom de s. k. hela rutorna, men i köken äro dessa opraktiska. Svårhandterliga bli de genom sin tyngd samt lätt spräckta och sönderslagna på grund häraf, och det under fönstret väggfasta skåpet är härtill orsaken. (Ett på väggen, t. ex. ofvan vedlåren anbragt skåp, hvilket endast nådde upp till den kring köket löpande kärlhyllan, skulle godt ersätta skåpet under fönstret. Ett mindre skåp för järnkokkärlen kunde j u göras, om man ändtligen vill ha ett väggfast bord med skåp under.) Den lämpligaste modellen för kökens fönsterbågar vore en ungefär sjuttio centimeter eller så hög båge, ämnad för det stundliga öppnandet i och för matosets bortförande, samt så lämpliga bågar öfver och under den ofvannämnda. Hvad rummens inredning angår, så vore det bra om det iakttoges, att, där utrymmet är knappt, i stället för breda, stort svängrum fordrande dörrar, skjutdörrar insattes och att i öfrigt utrymmet ej så njuggt tillmättes.
Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Föredrogs och remitterades till LagUtsk. Flr Roos’s, Ättel, d. 3 dennes e. m. på hordet lagda motion, ang:de uphörande af den s. k. Nabobördsrälten. Föredrogos och remitterades till StatsUtsk. nedannämnde d. 3 dennes e. m. på bordet lagde motioner: l:o Frih. Bondes, Knut Philip, motion om pehsion åt Carolina Stenborg; 2:o Hr Sandels’s, Fabian, motion, ang:de kostnads-ersättning till officerarne vid Artilleriet och värfvade Kavalleriet för tjenstehästars skötsel, m. m.; 3:o Densammes motion, ang:de aflöningen för Reg:tsSkrifVaren och en Mönsterskrifvare Vid Lifgardet till häst, samt portionsoch tobaks-skillingen för manskapet vid samma Reg:te; 4:o Hr Knorrings, Ollo Mauritz, motion, ang:de pension efter afskedstagandet för Redogöraren vid Mariebergs Läroverk, Johan Peter Lundgren ; och 5:o Frih. von Vegesacles, Carl Henning Ivar, motion, ang:de anslag till befordrande af Gymnastik-undervisningen. Föredrogos och remitterades till LagUtsk. Hr Stråles, JVilh., nedannämnde d. 3 dennes e. m. på bordet lagda motioner: l:o Ang:de förändrad redaktion af 11 Kap. M.B. 2:o Ang:de tillägg till K. Förordn:n d. 19 Aug. 1845 och 24 Kap. M.B.; och 3:o Ang:de förändrade straff-bestämmelser för Biribi och andra äfventyrliga spel.