Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Missgernings-balken, någon förändring, hvad angår tryckfrihels-broll, deri ej må ske, eller ock en speciel lagstiftning i afseende på straffet för dessa brott; och i båda fallen gjordes ingrepp på grundlag-stiftningens område. Berörda förklaring innefattade ostridig! en förklaring af grundlag; och en speciel lag af nyssnämnda beskaffenhet skulle utgöra en del af tryckfrihets-lagen och således ej kunna stiftas i annan ordning än denna. Men häraf visar sig riktigheten af Rikets Ständers ofvan yttrade åsigt angående betydelsen af tryckfrihets-lagens oftanämnda hänvisning. I enlighet dermed kommer straffet alltid att rättas efter de straff, som allmänna lagen utsätter å de brott, hvartill hänvisas i 8 Kap. Missgernings-balken. På grund af hvad Rikets Ständer här ofvan i underdånighet anfört, hafva Rikets Ständer funnit E. K. M:ts ifrågavarande Nådiga Proposition icke kunna bifallas, men dermol, för sin del, beslutat följande till Ing om förfalskning, så ock om bedrägeri och aunan oredlighet. Med upphäfvande af 13 Kap. 3 och 4 §§ Jorda-balken, 1 Kap. 9 och 11 §§, 8 Kap., 9 Kap. 11 g, 10 Kap. 5 och 7 §§, 11 Kap. 2 §, 12 Kap. 9, 10 och 12 §§ samt 13 Kap. 3 § Handels-balken, 7 och 8 Kap., 48 Kap. 5 § och 51 Kap. Missgernings-balken jemte de särskilda stadganden, som ändra eller förklara lagens berörda rum eller dervid något tillägga; äfvensom med ändring af de för öfrigt i lag eller särskilda författningar för brott, som i denna förordning omförmälas, utsatta straff-bestämmelser, der ej för vissa fall annorlunda här nedan säges, varder stadgadt som följer: Expeditions-(Jtskottets Förslag till underd. Skri/velse N:o 489. Om förfalskning.
R:dr 32 sk. för omläggningar och förbättringar å landsvägen från Wanneberga till Sösdala och Röinge gästgifvaregårdar i Christianstads län; med 23,000 R:dr för d:o å d:o mellan Borås och gästgifvaregården Dollebo i Elfsborgs län; och med 22,300 R:dr för vägomläggningar inom Fernebo och Gåsborns socknar af Filipstads bergslag och Wermlands län. För verkställigheten af' 21 sjösänkningsoch myrutdikningseller andra vattenaftappningsföretag, har Kongl. Maj:t, enligt hvad för Fullmäktige i nåder tillkännagifvits, utaf den summa, 100,000 R:dr, som för sådana företag under sednaste 50 Riksgätds-konlorets Berättelse 1056. Riksdag anvisades, beviljat de menigheter eller intressenter, som genom ingångna kontrakter åtagit sig alt, under iakttagande af de i sådant afseende meddelade föreskrifter, inom bestämda terminer utföra dessa arbeten, ett sammanlagdi belopp af 94,835 R:dr, hvaraf 75,880 R:dr såsom lån och 18,975 R:dr såsom anslag utan återbetalnings-sky Idighet; varande s för re delen af de sålunda i nåder beviljade statsbidragen anslagen för nedannämnde fyra sjösänkningsoell myrutdikningsarbetens utförande, nemligen: för sänkning af Mosjön och rensning af Kumla, Täby och Åby åar inom Örebro län, 25,000 R:dr; » d:o af sjöarne Wadjungen och Björkängen samt rensning af elfven Rinnan inom Nordmarks härad i Wermland, 14,000 R:dr; » sänkning af Ramsjön och uldikning af kringliggande vattendränkta egor inom Faurås härad i Halland, 9,000 R:dr; och för utdikniug af Dagsnäs och Höryda samt en del utaf stora Bjurums mossar inom Gudhems härad af Skaraborgs län, 8,500 R:dr. f) Anslagen till Folfc-undervisningens befrämjande. (Reglementets 155—159 §§).
Herr af Sillén, Georg Axel, hade inlemnat ett skriftligt anförande, hvaraf 292 Den 19 Junii f. m. uppläsningen börjades, men afbröts genom ankomsten af HofCanzleren och Commendeuren af Kongl. Nordstjerne-Orden Herr D. von Schulzenheim; hvilken, å Kongl. Ma j:ls Ilöga vägnar, aflémnade Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer af sistlidne gårdag, angående vidtagne åtgärder, i följd af nuvarande utsigter för årsväxten. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Herr HofCanzleren, att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad, jemte försäkran, att Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse skulle med första blifva till handläggning företagen. Sedan Herr HofCanzleren blifvit på vanligt sätt utbeledsagad, fortsattes läsningen till slut utaf Herr af Sille'ns påbörjade ofvannämnde anförande, som lydde sålunda : Det är icke utan med något obehag jag uppträder för att orda i egen sak, eller öfver Högh Stats-Utskottets Utlåtande N:o 122, angående min Ansökning om så kallad lönförhöjning; men då Kongl. Majrt, efter inherntande af Kongl. StatsContorets underdåniga .Utlåtande i ämnet, till StatsUtskottet remitterat omförmälte Ansökning, och Utskottet, utan att pröfva balten af de uti StatsContorets Utlåtande anförde skäl, Den 19 Junii f. m. 21Z deri instämt; så ser jag mig skyldig mig sjelf, sanningen och rättvisan, att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på det oriktiga uti detta Utlåtande. Först utbeder jag mig få erinra, att Rubriken på Utskottets Utlåtande är förvillande. Det är icke någon lönförhöjning i'ag söker. Det är en fyllnads-ersättning för lortmistad lön. Det är något, som jag egt och förlorat, sorn jag söker att återvinna.
Huruvida det i närvarande ögonblick, då man öfverlägger om en mynlbestämning, som Konungen föreslog, förr än understödet åt Götha Canal begärdes, är skäl att gifva ut flera sedlar på den gamla fonden, och derigenom fortsätta den olyckliga sedelförsämringen, en åtgärd, hvars början är årsbarn med Götha Canal, det öfverlemna!’ jag till hvarje rättsinnig och oväldig mans bedömande. — Frågan, huruvida några medel kunna anslås åt Götha Canal vid Statens reglerande i det hela, kan naturligtvis icke afgöras utan en föregående jemförelse mellan tillgångar och behof, samt emellan den större eller mindre vigten af de sednare. InkomstBetänkandet har ännu icke återkommit från StatsUtskottet, och UtgiftsTitlarne hafva alldeles icke varit Ståndens pröfning underställda. Af Konungens Nådiga Propositioner hafva vi ej heller någon ledning för vårt omdöme. Desäga icke: detta är behof i första, detta i andra, detta i tredje rummet. De innehålla, så vidt jag vet, intet annat, än att flerfaldiga hellof förefinnas, utan åtskillnad af deras inbördes vigt. Enär Kongl. Maj:t således icke 18 H. 9 13o Den 26 Mars e. m. gifvit Rikets Ständer någon efterrättelse, men det synes vara otvifvelaktigt, att tillgångarne icke räcka till alla de uppgifna behofven, måste Rikets Ständer sjelfva afgöra hvad som företrädesvis bör utgå, eller möjligen eftersättas; antingen det ärmera vigtigt, att Domare och Civile Embetsman varda så lönte, att 'fört jente män utan egen förmögenhet kunna söka eller emottaga Statens vigtigaste embeten, eller att Götha Canal genast fullbordas; antingen det för ögonblicket är mindre vigtigt att försvarsverket ligger ner, så att vi icke kunna vederbörligen mota ett fiendtligt anfall, eller att Canalarbetet uppskjutes; antingen det är af skadligare påföljd för framtiden, att Uppfostringsverket, än att Canalgräfningen försummas.
Jag, som i månadsvis fått ligga i min säng och titta i taket, utan så mycken kraft ens, att jag kunde hålla en bok i handen. Naturligtvis hinner jag icke skrifva hälften af hvad jag hade lust till, men jag vill inte vänta, ty i går qväll fick jag slutkapitlet af »Pengar» färdigt, och som jag har föga lust till de föregående kapitlen innan jag hört din mening om detta, så måste jag sända dig det redan i dag. Tågordningen är förändrad, så att Stockholmsbrefven nu skola vara inlemnade half tolf – och du vet att jag icke hör till de morgongirige. Då du väl, som alla andra i dessa tider, är en smula »Giftas»-lysten, så sänder jag dig skatten. Jag höll mig framme och reqvirerade den så fort den kom ut, annars hade jag fått en lång näsa. Om du inte tror, att jag ser perlorna i boken fast jag skrek så i mitt förra bref, så misstar du dig. Då var jag arg, och derför gjorde jag mest väsen af det jag inte tyckte om. När du bara medgifver, att det är okonstnärligt att komma med sådana ’klunsar’, så är jag nöjd. Jag kan ej säga att Dockhemskritiken stötte mig så farligt för hufvudet, och företalet stämde mig på det hela till förf:s fördel. Men så var det hans klunsar! — Bäh! — Jag älskar naturen så öfver allt annat, bara den är frisk – naturen sjelf är icke smutsig det är bara kultiverad råhet, som gör den till det, och jag kan tycka rätt bra om att se urtypen sticka fram sitt »lurfviga ansigte» som du säger, det ger intryck af ursprunglighet, rycker en upp ur den civiliserade försoffningen; men kommer detta ansigte med gaminens spetsfundiga grimaser, då skingras illusionen, då är det icke längre urtypen; det är bara den förderfvade naturen. – Jag har ju uttryckligen sagt, att det är Strindbergs stil jag på sina ställen finner afskyvärd. Att hans teckningar äro sanna, vill jag visst icke förneka – dertill känner jag lifvet för väl. Min egen vetgirighet och detektivförmåga ha hindrat mig från att gå med förbundna ögon.
D. v. s. ännu hade de ej pröfvat mer än det sistnämnda, ty från bröllopsmiddagen och lilla resan och tills nu hade deras fötter vandrat på kärlekens och den allmänna välviljans doftande rosor, och det syntes dem mer än otroligt, att det fanns mer än en bred kungsväg här igenom lifvet — den som vandrades af dem och deras likar, som var så jämn och så bekväm med de allra härligaste förfriskningsoch hviloställen här och där, och som ledde direkt fram till lycksalighetens port, hvilken för ett tryck af deras finger skulle springa upp på vid gafvel och bjuda dem inträde i salighetens boning. De hade inte den allra minsta aning om, att dit upp till den gyllene porten, som hägnade sällhetens näjder, äfven funnos små smala, slingrande vägar, uppfyllda med tistel och törne, små slingrande stigar, hvilka i tröttsam och plågsam takt trampades af grofva, sårade fötter i en oändlig, tung och släpande rad. Men på det hela taget, så var det ju ej heller så nödvändigt på.deras nuvarande stadium, och man kan endast önska, att så lång tid som möjligt måtte förflyta, innan deras geografiska kunskap riktades med dylika lika onödiga som obehagliga öfverraskningar. Emellertid voro de, utan några vidare djupsinniga funderingar öfver tillvaron, lyckliga och beKlingar, Broscher, Armbaud, Kedjearmband, Kedjor, Nålar, Bref besvaras omgående. låtna, och det är ju hufvudsaken här i lifvet. Deras lilla bröllopstripp hade utsträckts längre än som från början var meningen, och de hade inte så särdeles lång tid varit ensamma i sitt vackra hem. Och nu skulle de för första gången hafva ett par främmande till middagen — en ungdomsvän till herrn och en dito till frun. Fullkomligt i hvardagslag, förstås. Frun själf hade skrifvit de båda bjudningskorten och haft större och flere öfverläggningar med sin kokerska än någon stadgad och van husmoder, som aldrig varit ung och oerfaren, kan tänka sig. Men nu hade hon för sista gången kastat en blick — en blick af belåtenhet — på middags ' bordet.
A. 33o. — N:o 56. angående en gratification åt Commissarien D. Ek, för dess hafde befattning med reparatidnen och inredningen af RiksgäldsContorets förra hus, som nu begagnas af de Ofrälse RiksStånden samt Rikets Ständers Utskott. V. B. 224. A. 331. VIII. U. 298. A. 34i. — N:o 57. i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Skrifvelse, om ytterligare Statsanslag för Arme'ens Pensions-Cassa, om dispositionen af accords-reglerings-anslaget och om belåningsrätt å accordsfondens obligationer. V. B. 224. A. 331. XIII. U. 28. A. 35. XVII. E. 47t. XX. B. 43. A. 76. E. 76. — N:o 58. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upphörande af Liggemånaders och begrafningshjelps beräkning vid tillträde af vissa högre Civila Embeten. V. B. 224. Å. 333. VIII. U. 297. A. 331. E. 344- — N:o 5g. i anledning af de åren i83o och i832 församlade Rikets Ständers Revisorers till Rikets Ständer afgifna Berättelser, om verkställd granskning af RiksgäldsContoret, det derunder lydande General-AssistanceContoret och Götha CanalBolags samt Malmö f. d. DiscontVerk. V. B. 224. A. 333. — N:o 60. i anledning af väckta motioner om löne-ersättning till Capitainerne Sjöbohm och Tilosius samt Lieutenant G. M. Hård.
Hvad det beträffar alt den är för hög, så beror det på det allmänna tänkesättet, huruvida man bör och vill på en gång reglera skolväsendet, hvilket dock naturligtvis kommer att gå småningom, emedan man ej kan afskeda de gamle lärarne; men i alla fall bör man uttrycka sin opinion hvart man vill i den frågan. Således är enligt min öfvertygelse denna summa ej för hög, om man vill på en gång gå framåt. Vill man åter fortfara att gå försöksvis lill väga, dä är det visserligen förenligt med de åsigterna, att man nedsätter den summan till hvad K. M. begärt. Då stats-regleringen är så uppgjord att, äfven med denna tillökning uti elemenlar-läroverkens anslag af 90,000 r.dr, hela den verkliga förhöjningen i anslag på den ordinarie statsregleringen icke uppgår till mera än 120,000 r:dr, och då tillgångarne verkligen medgifva denna förhöjning, så skulle jag tro det vara skäl för R. St. att, genom beviljande af detta anslag, bidraga till vinnande af en stor fördel för samhället. 1848 års Ständer skulle derigenom bereda sig ett vackert minne hos efterverlden. StalsUtsk. har här uppgjort en öfvergångsstat, för alt visa huru det skall slå sig ut att börja med. Deraf synes, att det är SlatsUlskts mening alt, oberoende af införande af några nya lärometoder, skaffa de lärare som verkligen äro för lågt lönade — och man kan ej neka till att det är förhållandet, enär det (innes för närvar, lärare som äro betydligt lägre lönade än vaktmästare i R. St:s bank — att skaffa dessa lärare, säger jag, en tarflig bergning, allt med förbehåll att de afsäga sig den förhöjda tjensteårsberäkningen. Dessutom finnas i denna öfvergångsstat aila de lärare upptagne, som nu äro på stat uppförde. Likväl då normalslaten eller den som finnes i det den K. proposm bilagda prot. träder i verket, uppstår der en minskning af icke mindre än 56 lärare; hvarigenom naturligtvis en tillgång kommer att uppstå i framtiden, då de ordinarie nuvar. lärarne afgå antingen genom döden eller till kyrkan.
St:s bepröfvande hemställa, om icke, då så olika åsigter vid denna riksdag gjort sig gällande, så väl i Utsk:n som i RiksStm, rörtde härads-allmänningsskogarnes skötsel, vård och behandling, den utväg kunde tagas, att, till undvikande af de många omvägar och besvärligheter, som äro förenade med de nu brukliga former för utsyning af skogsförnödenheter från allmänningarna, den tidspillan och besvär, som denna omväg förorsakar de sökande, häradsrätterne och slutligen Konungens Bef:h:de, som skall jemka och repartisera de knappa tillgångarna på så många händer, ofta så att ingen blir rätt belåten och mången utsyningstagare nödgas färdas långa vägar efter en för honom ändå otillräcklig utsyning, då han på närmare håll kunnat mot samma betalning erhålla fulla beloppet, hvarför hans anpart blifvit såld åt en närmare skogen boende, — om icke, till undvikande af alla dessa olägenheter, samma grnnder kunde följas vid allmänningsskogarnes behandling, som nu i flera år varit brukligt, och med stor förmån begagnats med kronoparkerna, nemi. att den skog, som, efter skedd uppskattning, för året borde huggas, sorterades i sågstockar, timmer, gärdsel, ved och stör, och på öppen auction såldes till den mestbjudande inom häradet, och beloppet derför sedan utdelades på de till Utsyning inom häradet berättigade. Derigenom skulle alla oredor och tvister försvinna, mycket besvär undanrödjas, och mången, som haft behof af t. ex. 100 stockar till husbyggnad, men vid repartitionen skulle fått nöjas med 10 stockar om året, kunna på en gång fylla sitt behof och slippa förnya sin ansökning 10 år å rad, då de först erhållna i o stockar kunnat vara till hälften förmultnade, innan fyllnaden erhållits, och då deremot huset vore färdigt i o år förr än efter nu brukliga ulsyningsmetoden. Huru många dagsverken skulle icke derigenom besparas för den som bor långt från allmänningen, men kunde för sin anpart i utdelningen af penningarna köpa på närmare håll sina skogsförnödenheter, kanske bättre passande för behofverna, än dem han kunde få från allmänningen?
Instruktionen för Landshöldingarne samt de vid Läns-Styrelserna anställde tjenstemän af den 10 November 1855; 16:o Gustaf Jonssons frun Calmar län motion, om reglering af Klockares löner; 17:o Bengt Nilssons från Kronobergs län motion, om post-kontorets i Wittsjö förflytttande till Markaryd; 18:o Nils Svenssons från Blekinge län motion, angående kungsoch krono skjutsen; 19:o Pehr Nilsso?is i Ahlestad från Malmöhus län motion, om afskaffande af Fideikommisser; 20:o Erik Chrislenssons från Götheborgs och Bohus län motion, om ändring i Kongl. Förordningen den 50 November 1855, angående expeditions-lösen; 21:o Nils Hanssons från Christianstads län motion, angående bestämmandet af vissa arbets-timmar vid fabrikerna i riket samt böter emot öfverträdelse derutinnan; 22:o Jonas Anderssons från Östergöthlands län motion, om ändring i Fat tigvårds-författningarne; och Banko-Utskottet: l:o Magnus Månssons från Östergöthlands län motion, om förlängning i tiden för omsättning af lån i Banko-Diskonten; 2:o Samme ledamots motion, om räntans nedsättande i Banko-Diskonten till fyra procent; . 5:o David Anderssons från Hallands län motion, om upphäfvande af stad gandet i 160 § af nu gällande Banko-Reglemente, i fråga om s. k. skiftesoch odlings-lån samt i sammanhang dermed afgifna yttranden; 4:o Ola Månssons från Christianstads län motion, om förändrade grunder för utbekommande af skiftesoch odlings-lån; och 5:o Gustaf Hullmans från Nerikes län motion, om bildande af en låne-fond af allmänna medel, för att användas till uppmuntran af grundoch täckla dikens anläggning. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial N:o 5, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret afgifna berättelse. S. 1).
Lagbudens rätta mening äro stundom svåra att förstå; de fordra förklaringar och förändras ofta genom Kongl. Förordningar. Dessa till Lagen hörande handlingar hafva ända till år 1818 blifvit tryckte, enligt den ordning i Balkar och §§. allmänna Lagen innehåller, under namn af Lagsamling, hvaraf såväl Domare som Parter haft största lättnad, då de genast kunna i denna samling finna hvad förändringar Lagbuden undergått. 3ga Den i5 December e. m. De Förordningar» som på dessa senare 10 åren utgifvits, hafva ej ännu på detta sätt blifvit tryckte. Vi afbide en ny Lagbok, men då arbetet med den af år 1734 börjades 1684 och stadfästades 1706, så torde den nu ifrågavarande äfven fordra en lika lång tid; det är sant, att den väntar visst icke för länge, som väntar på något godt; men då troligen nämnde Lagbok icke binner i vår tid alt fullbordas, så anser jag dessa sednare årens Juridiska Förordningar böra af trycket särskildt utgifvas. Svensk Författningssamling utgifves väl nu i nummerföljd, men utom bvad den innehåller rent Juridiskt, upptagas % deraf med Riksmarkegång, Skogsplanteringar, Medicinaloch Ilamn-taxor, Pensionsinrättningar, Rangordningar m. m. hvilket gör Verket voluminöst och dyrt att köpa, samt medför den olägenhet, att man skall bläddra igenom ett stort verks kanske alla årgångar, för att få reda på en obetydlig förändring af en Lagparagraph. Jag anser för en nödvändighet, att, så mycket ske kan, lättnad beredes såväl för Domare som Parter, hvilka sednare i nuvarande till år 1818 tryckta Lagsamling kunna genast se, om de böra vädja öfver den dom de erhållit eller icke. Den i5 December e. m. 3g3 Jag får således hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vördsamt hemställa, om icke fortsättning af de förr utgifne Lagsamlingarne kunde få ske på lika sätt och intill dess Nya Lagboken hinner blifva antagen, och hvartill Staten torde förskjuta kostnaden, såsom varande ett för det Allmänna högst nyttigt arbete. Om Remiss till vederbörligt Utskott anhålles ödmjukast. Lades på bordet.
Som det ej vore consequent, att bifalla Ekonomie»* Utskottets nu ingifne förslag, enär Ridderskapet och Adeln förut i detta ämne fattat ett derifrån skiljaktigt beslut, tar jag mig frihet föreslå, det som minst afviker från Ridder-* skåpets och Adelns förra beslut, nemligen att 1H15 års Författning bibehålles endast med det undantag, att icke mer än en 90 kannors panna får begagnas, hvarken i Städer eller på Landet uti ett Verk eller på en Egendom. Jag gör med så mycket mera skäl detta förslag, som det hufvudsakligast instämmer med hvad trenne Stånd häruti beslutat, I Den 29 Maji, 671 Detta förslag afviker ej eller hufvudsaklu gen från Ridderskapets och Adelns första beslut, utan blott i den omständighet, att de 3 månaders bränvins-inskränkning om året ute6lutes, hvilket jag äfven yrkade, då denna sak förra gången förevar, men hvilket jag ej fick uti voterings-propositionen intagit, och som jag endast önskat den ena 90 kannors pannans uteslutande med oafbruten frihet till bränning hela året om, för den som så kan och vill, anhåller jag nu vördsamt hos Eders Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken om proposition å ofvannämnde förslag, nemligen bibehållande af 1S <5 års Bränvinsbränningsförfattning, men med tillåtelse att blott begagna ec 90 kannors panna ; skulle detta ej af Ridderskapet och Adeln bifallas, begär jag votering, med mitt förslag till contra-proposition. Jag är ej nog förmäten, att anse mig kun» na imponera på detta Stånd, så utmärkt tecknadt af äran och Fosterlandskänslan, men jag förlitar mig på Ridderskapets och Adelns consequence både i öfvertygelse och beslut, och jag sjelf är lugn af mitt eget medvetande, då jag gjordt hvad jag förmått. Herr Manner siam, Johan: Jag vill inskränka mitt yttrande till att endast begära proposi» tion till bifall af hvad Utskottet föreslagit.
Nådiga kropop,on angäende agtenskaps-skillnader; och säsom samma mål redan 2:ne gänger warit under Ridderskapets och Adelns pröfning, blef Betänkandet bifallit med följande undantag, at der föreflagne stadgande, at, da skillnad bewiljas derföre, at den andra Makan bltfwir dömd til landsflykt eller lifstidsfängelfe, skulle i anseende til gifto-rätt, morgongäfwa, annar giftes ingäende samt barnens wärdande, komma at gälla hwad Lagen i iz (kap. i, 2 och z §.§. Gifrermäls-Baiken stadgar för den, som genom hor förorsakat skillnad; anseende Nidderskapet och Adeln höra i Verra ro44 Den 24 Mars. fall wid Allmänna Lagens stadgande förblifwa, sä at ej nägon del af berörde förmäner ma anses föriverkad. dir suxra. Utdrag af krotocollet, hällit i Högloft. Ridderstapets och Adelns?Ienum den 2z Mars 1810. S. D. Föredrogs a nyo Bewillnings-Utstottets den 19 dennes pä bordel lagda kronolts-Utdrag, hwaruti Utssottet förmaler sig icke, före den Utsedde Oeconomi?-Utstolters Nämnds til widtagan» de beflut, rörande Bränwinsbrännings-rättigher för Staderne Stockholm och Götheborg, kunna ingä i yttrande öfwer den til Utstorret remitteras fräga, pä hwad satt, i fall desse Staders Jnnewänare ej tillätes at utöfwa Branwins-bränning, den derigenom npkommande bristen i den päräknade afgifren borde ersättas, och om ej förestrifwas kunde, at ^iLgLLieL-vircLtionen, sa wida Krono-Brännerierne i Stockholm och Götheborg bibehällas, mätte förklaras stylvig at godtgöra denna såmedelst inträffande minstning i Bewillnings-Jnkomsten; och stannade Högloft.