Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom måste läraren erhålla en närmare kännedom om, samt större interesse och kärlek för sina lärjungar, då han genom Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, JV:o 117. 13 hela Elementar-Läroverket följer hvar och en af dera, i stället för att snart öfverlemna dem åt andras ledning. Läraren tvingas äfven för sin egen skull att uppbjuda sin förmåga, då han annars i de högre classerna sjelf får känna olägenheten af hvad han i de lägre försummat. För lärjungarne beredes härigenom en bättre och mera lefvande undervisning och genom längre sammanvaro med läraren uppstår större förtroende och kärlek lill honom, hvarigenom hail sättes i tillfälle att med den närmare kännedom, lian om hvarje lärjunge eger, kunna lemna honom tillförlitligare råd och ömmare omvårdnad. Endast i Skolans förberedande dass torde möjligeti undervisningen af en enda lärare böra meddelas, då de ur föräldrahemmet nyss utgårrgne barnen ännu ej blifvit vane vid fleies ledning, och den serskilda fallenhet, sorn hos en sådan lärare erfordras, ej alltid hos i öfrigt skicklige män inträffar. Större vigt synes ock i denna barnens tidigare ålder ligga på väckandet af desses håg för studier, än på betydligare framsteg i kunskapernes olika arter. Genom den ambulatoriska läsningen blir ett jemnt fortskridande i studier möjligt; vid classläsningen kan den nye läraren sällan vidtaga der den förre slutat, åtminstone måste större eller mindre olikheter i methoien inträffa, och således äfven lika många afbrott i undervisningen uppkomma, som classer finnas. Slutligen böra ock goda läroböcker häraf blifva en följd, då de utgöra resultaten af skicklige lärares långvariga och hvarje ämne i ett helt omfattande bemödanden.
Att de icke kunna hos Hof-Rätterne bringas till samma skyndsamma slut, som besvärsmål och ansökningar är således naturligt; men oförnekligt är det likväl, att enskilde parter, på hvilkas välfärd ett snart afgörande ofta kan äga inflytande, icke sakna fog till klagan öfver det uppehåll med afgörandet af dessa tvister, som förorsakas genom sommarferierne, under hvilka dessa mål ej till afslutande företagas. Redan den i3 Februari 1735 blef, genom Kongl. Maj:ts till Svea Hof-Rätt aflåtna Bref föreskrifvet, att ”innan Hof-Rätlen njuter vacance tillgodo, skola alla grofva criminalia vara afgjorda, jemväl alla påbegynde och refererade domsaker fullkomligen afslutne vara”. Detta vilkor för ledigheten eger väl icke nu mera rum, men det uppställer emedlertid en grundsats, som förtjenar afseende. Lagskipningens oafbrutna gång var, det mål som ställdes i främsta rummet; först derefter kom Domarens behof af ledighet i fråga. Då Utskottet hänvisar på denna grundsats, erinrar likväl Utskottet om sin redan angifna åsigt angående nödvändigheten, att Hof-Rätternes Ledamöter förunnas ledighet för hvila samt krafters och hälsas stärkande; men då, på sätt visadt blifvit, den befrielse från tjenstgöring, som under sommarmånaderna är medgifven Ledamöterne i Svea och Götha HofRätler, synes lända till hinder för den jemna och oafbrutna fortgången af lagskipningen, anser Utskottet af vigt, att någon ändring häri varder gjord. Den ändring, som Herr Petre för sådant ändamål föreslagit skulle, enligt Utskottets omdöme, medföra åsyftad verkan, på samma gång den lemnar Hof-Rätts-Ledamöterne tillräcklig ledighet.
Memorialet N:o 85, blef, vid förnyad föredragning, antaget att hvila, såsom ett Riksens Ständers Utlå* tande, till nästa Riksdag, B. D. Bifölls Lag-Utskottets hU ånyo fötedragttä Utlåtande, N:o 25a, ofver anmärkningar Vid Betän^ kandet N:o 130,' om behörig Domstol för uppta, gande af åtal emot Hof Rätter och Gollegier med flere Ämbets-Verk, S, D. Då nu ån jr föredrogs Ekonom i-Utskottet$ Memorial, N;o 223, i anledning af Riks-Ståhdens Olika beslut uti Målet om böterne för förfallolöst uteblifvande från Krono-Uppbörds Stämmor och Re* gements-SkrifvareSj Uppbördsmöten t beslöt Borgä^ re-Ståndet att biträda Höglofl, Ridderskapets och A* delns samt Hedervärda BondeStåndets mening, om de sednare böternes nedsättande till Uolf skillin Bihang till R, St, Prot, gtde Sami, 35 43f frat, Vt är, d. // Dttemb, 1823. gar, hvarigenom alltså den föreslagna Voterings. Propositionen förfaller, S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillningsi och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 6g, öfver de vid förslaget till Beglemehtariska föreskrifter vid den gillade Tariffen för Tullbevillningens beräkning å inkommande och utgående varor gjorde anmärkningar, blef Utskottets förslag i alla de Be* glementariska delar, sorn med Tull-Tariffen hafva sammanhang, af Borgare.Ståndet förkastade och ansåg Ståndet, att hvad i desse delar behof ver för. ordnas, beror på Kongl. Majus egen Nådiga prof. ning, och hör till Kongl, Maj.-ts godtfinnande i an* derdånighet öfverlemnas. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och] godkändes Bevillning.?.
Gerna medgifves, att Skärgårds-flottans completlerande bör, i fråga om Rikets försvar, ställas i främsta rummet, men full tillgång i detta hänseende vinnes genom ordinarie Statsanslaget på 4;de Hufvud-Titeln, i händelse de gamla, måhända föga användbara Linieskeppen få realiseras och inga nya Linieskepp vidare komma att byggas; hvaremot nyssnämnde anslag, äfven med tillägg af ett anslag på extra Stat, sannolikt blifver otillräckligt, så framt dermed skall underhållas både stor och liten flotta. Att i sådane omständigheter, utan kännedom af Regeringens nu egande åsigter i detta ämne, frånträda hvad Stats-Utskottet i denna del af den Kongl. Propositionen om extra Stats-reglcringen förut beslutat, anser jag vara en återgång från Stacs-Utskottets förra bemödande, att få Rikets Sjö-försvar organiseradt efter en viss, på tillgångarne beräknad plan, fullt oberoende af alla stridiga interessen. Bet är i anledning häraf, som jag äfven emot Stats-Utskottets nu tillstyrkta extra anslag för Sjö-försvaret nedlägger min vördsamma reservation;” samt af Prosten Astrand: som ansett anslaget för kanoner, kulor och kanonlås dels möjligen kunna uppskjutas, dels böra tillhöra Flottans ordinarie byggnads-anslag; och Vid frågan om anslag för lättade vatten-communicationer och andre allmänna arbeten'. Af Prosten Astrand: "alt lill lättade vatten-communicationer bevilja mer, än hvad vid nästlidne Riksdag dertill anslogs, eller 5o,ooo R:dr årligen, anser jag för närvarande omöjligt. De dertill lagde 20,000 R:clr äro ögonskenligen tillkomne för Strömsholms Canal, hvars nybyggnad, enligt uppgjordt kostnadsförslag, uppgår till mer än i,3oo,ooo R:dr.
Tjenstemän ingått i sina befattningar med förhoppning, att åtnjuta lika förmåner, som deras företrädare under närmast föregående Riksdagar ; men det kan och bor för framtiden i sin mohn bereda en billig inskränkning af de dryga och för StatsVerket så betungande Riksdagsutgifterne. Genom ProtocolIsUtdrag af den 3o Januarii, bar Vällofl. BorgareStåndct äfven återremitterat ifrägava - ^22 Stats-Utskottets rande Betänkande, i anledning af Hr Norei framställda anmärkning, att Kamereraren uti StatsContoiret, som af StatsUtskottet är tillkallad och antagen att biträda Utskottet, och följaktligen i lika predicament med den öfriga Betjeningen, icke blifvit å AflöningsStaten uppförd till månadtligt arfvode, på lika sätt, som vid de föregående Riksdagarne, ehuru Kamereraren länge måste sysselsättas med biträdet hos Utskottet och med jemn uppmärksamhet följa Stats-regleringen. StatsUtskottet har tagit dessa Anmärkningar i öfvervägande. — Och hvad först angår Kamererarens uteslutande från Aflönings-Förslaget, så får Utskottet tillkännagifva, att Kamererarens biträde hvarken är regelbundet eller fordrar oafbruten sysselsättning samt kan icke heller blifva behöfligt under hela Riksmötet, enär detta biträde inskränker sig dertill, att, under påstående granskning af Riksliufvudboken, den Kamereraren sjelf upprättat och afslutat, vara tillstädes i Utskottet, för att lämna de upplysningar, som Utskottet, i afseende på denna Räkenskap, kan finna nödigt äska; äfvensom, att bringa i Zifferform åtskilligt, som hörer till Stats-regleringen. Sådane upplysningar åter, hvilka angå sjelfva grunderne för Stats-regleringen, meddelas, icke af Kamereraren, utan af den StatsCommissarie, som af K. M:t blifvit i Nåder förordnad, att Utskottet härmed till handa gå.
Ständer uttryckligen tillerkända räll till afgörande pröfning må i någon målto kringskäras eller trädas för nära, det vara så väl för Konslilutions-ulskottet en oeftergiflig förpligtelse, som i sig sjelf af yttersta vigt, alt igenom en fullständig utredning af förhållandena, en tillfredsställande ledning gifves det allmänna omdömet och skälen framläggas äfven för det underkännande, som anmärkningen må inom Utskottet hafva funnits förtjena. Då så icke här skett, i strid mot den praxis, som vid föregående Riksdagar gjort sig gällande, och jemväl af nuvarande Konslitutions-utskott finnes iakttagen uti närmast föregående memorial, får jag min serskilda afvikande mening härigenom reservera”. Häruti förenade'sig Herr Billström och Andreas Bengtson från Jönköpings län. Herr Borgmästaren Thorn anmälde ock reservation mot första och fjerde anmärkningspunkterna. STOCKHOLM, Elmcjm &. Giuneergs Tryckeri, 1848. Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Mars, kl. 11 f. ra. Memorial till Rikets Ständer > med förslag till ett tillägg till 72 Regeringsformen. Ehuruväl det förslag, sorn, åsyftande att, medelst ett tillägg till 72 §. Regeringsformen, för riksbankens sedlar grundlägga ett på väl afvägda garantier bygdt, för allmän och enskild välfärd vigtigt, förtroende, af Rikets högloft. Ständer vid nästföregående riksdag antogs till slutligt afgörande vid den, som nu fortgår, fallit i följd af den omröstning, som derom, inom Riksstånden egt runi, bar Ronstitutions-utskottet, med anledning af en i ämnet åter i vederbörlig ordning väckt motion och i betraktande af sakens stora vigt, ånyo förehaft frågan under moget öfvervägande. Grundlagen ställer, genom 72 § Regeringsformen, riksbanken under Rikets Ständers egen garanti och vård, berättigar Ständerna att för dess förvaltning fastställa ordningar, stadgar och reglementen, och uppdrager den sålunda ordnade förvaltningen åt fullmägtige, som af Ständerna utses.
Vid först inträffande val varde ordförande och hälften af domrarne och suppleanlerne utsedde för två år, andra hälften väljes blott för ett år; alla derefter skeende val skola för två år göras. Kongl. Maj:ts Nåd. Ordförande domare och domare må ej längre än två år fortfara i embelef, och kunna först efter eli års förlopp väljas ånyo. 624. Vid hvarje handelsdomstol skola förordnas en sekreterare (greffier) och tjenstemän, som verkställa kallelser och utföra domstolens beslut (huissiers); de utnämnas af regeringen, hvilken genom ett särskildt reglemente utstakar deras åligganden och skyldigheter samt de algifter, dem de för sina förrättningar hafva att uppbära. 625. Endast i hufvudstaden tillsättas särskilda exekulions-tjenstemän, hvilka ega att verkställa bysättningsutslag (gardes de commerce); ett särskildt reglemente bestämmer deras organisation och åligganden. 626. Dom må ej al handelsdomstol utfärdas, der ej trenne domstolens ledamöter öfvervarit målet och i beslutet deltagit; endast för att göra detta antal fulltaligt må suppleant tillkallas. 627. Sakförare (avoués) må ej vid handelsdomstol uppträda och talan föra; dock må närvarande part begagna rättegångsbiträde eller genom speciel fullmakt åt sådant biträde uppdraga att för sig svara; så beskaffad fullmakt, den der äfven kan skrifvas på stäm ni ngsurk unden, skall före målets upprop förevisas sekreteraren, hvilken det åligger att den kostnadsfritt med sin påskrift vitsorda. 628. Domarebefattningen i handelsdomstol är ett medborgerligt förtroendekall; lön eller arfvode åtnjutes ej derför. 629. Domare i handelsdomstol aöägge embetsed inför appellations-domstol, derest sådan finnes, och har sitt säte inom delområde, som för handelsdomstolen är utstakadt; i annat fall uppdrage appellalionsdomstolen åt civildomstolen inom distriktet, att låta eden inför henne atläggas, och insände då tivildomstolen protokollet öfver edgången till appellationsdomstolen, hvilken det i sitt registratur införer, allt utan kostnad eller afgift för den utnämnde.
Af dessa skäl, och då jag icke för närv:de har någon förhoppning att den ifrågav:de straffpåföljden kan utur strafflagen h. o. h. uteslutas, inskränker jag mig till att begära bifall till följande redaktion i 2:dra kap. af 19:de §:n i strafflagen: »Vissa i lagen bestämda brott medföra den påföljd, att den dömde ej må i allmänt värf brukas; och vare den, som till sådan påföljd gjort sig förfallen, oberättigad att utöfva embete, tjenst eller annan allmän befattning, att till sådan befattning välja, så ock föra annans talan inför rätta»; och att för öfrigt på alla de ställen i lagen, der det finnes utsatt förlust af medborgerligt förtroende, måtte införas att »den dömde ej må i allmänt värf brukas»; men enär jag tillika hyser den åsigt, att domaren vid alla brott, derför den ifrågav:de särskilda strafftillökningen eger rum, bör inrymmas latituden att ådöma denna antingen för all tid eller för viss tid, nödgas jag yrka att frågan må i ofvanangifna syftning varda till LagUtsk:t återremitterad. H. Exc. Hr Frih. De Geer: Hvad den siste talaren anfört, skulle jag anse vara förtjent af mycken uppmärksamhet, såvida det nu vore fråga om att i lagstiftningen införa vanfrejd såsom en ny straffpåföljd, som förut icke funnits till. Men K. 404 Den tl Juli e. ra.. M:s förslag afser tvärtom att begränsa och inskränka den vanfrejd, sorn nu finnes förenad med straffet för en mängd brott. God frejd är nemi. i nu gällande lagar stadgad såsom vilkor för åtnjutande af flera medborgerliga rättigheter, t. ex. deltagande i kommunala angelägenheter och utöfvande af allmänt värf, rättighet att idka handel och hålla handtverksverkstad, att vara vittnesgild o. s. v.; och att hafva god frejd, är att icke hafva blifvit dömd för vanfrejdande brott.
Den minsta blomma vittnar om, Guds kärlek och Guds allmakt, som Hvar vår den låta knoppas. o t i s b o k e n. Drottningen och husligheten. Till lärarinnan vid Statens normalskola för flickor, fröken Ingeborg Valin, som med understöd af allmänna medel uppehåller sig i utlandet för att taga kännedom om undervisningen i huslig ekonomi, har drottningen öfverlämnat 200 kr. i ändamål att bereda fröken Valin tillfälle att för samma studiers fullföljande förlänga sin vistelse utomlands. Hedrad gärning. Till organisten vid Göteborgs domkyrka, fröken Elfrida André, öfverlämnädes i söndags efter ottesångens slut en minnesgåfva från församlingsbor med anledning af att fröken André då firade sitt 25-årsjubileum såsom kyrkans organist. Gåfvan utgjordes af ett stålskrin, innehållande en större summa penningar i guld. Domprosten Rosell uttalade vid gåfvans öfverlämnande församlingens djupa tacksamhet till jubilaren för hennes tjugufemåriga verksamhet. * En synnerligen vacker utställning af svensk konstslöjd har under den gångna veckan lockat talrika besökare till fröken Selma Giöbels kända lokal vid Kungsträdgården. Vid de denna gång utställda arbetena af den mest växlande art, såsom konstbroderier, kuddar, gardinkappor, gobeliner m. m., har fröken G. tillämpat som princip att låta de orientaliska mönstren med sina glada färger och sin originella ornamentik allt mera ersätta de nu under en serie år väl ensidigt anlitade fornnordiska. Framgången af dessa sträfvanden är påtaglig o c h kunde ej bättre ådagaläggas än genom den sannskyldiga ögonfröjd, som utställningen erbjöd. Vi ha ej tillfälle att ingå i något detaljeradt omnämnande af alla de olika artiklarna, utan vilja endast tillönska fröken G. och hennes konstskickliga medhjälparinnor all fortfarande framfart vid deras vackra bemödanden att främja vår konstslöjd. Kvinnans rättsliga ställning behandlas af hofrättsnotarien i i. Staaff i en i dagarne utkommen broschyr, författad på uppdrag af Föreningen för gift kvinnas äganderätt. » Hufvudpunkterna af den svenska lagstiftningen om kvinnan » finnas här på ett intressant och lärorikt sätt belysta, hvarvid författaren ej heller underlåtit att påpeka densammas väsentligare brister.
Antog Borgare-Ståndet den af Högloflige Ridderskapet och Adeln uti Protocolls-utdrag af den 16 dennes gjorda inbjudning alt förena sig uti Ridderskapets och Adelns beslut, att Rikets Ständer böra uti underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit anmäla, att, sorn Rikets Ständer förmena, att de Sl2 Fröt. Utdr. d. i3 Nov. 1840. ärenden, hvilka nu handläggas af Bergs-Collegium, skulle pä ett enklare och mindre kostsamt sätt kunna förvaltas, så anhålla Rikets Ständer i underdånighet, att Kongl. Maj:t måtte, vid nästa Riksdag, aflåta Nådig Proposition om Collegii indragning och det sätt, hvarpå de göromål, sorn hitintills ålegat Bergs-Collegium, hädanefter böra bestridas. S. D. Föreclrogos ånyo följande Stats-Utskottets bordlagda memorial: N:o 370, med framställning om föreskrifter i afseende å åtskilliga till stats-regleringen hörande frågor, hvaruti Riks-Stånden stannat i skiljagtiga beslut. Härvid förekom inö: l:o Angående 4:de punkten i Stats-Utskottets memorial N:o 301. Memorialet N:o 370, i afseende härå, gillades. 3:o Angående 46 punkten af memorialet N:o 301.
I afseende å hvad Revisorerne anfört, dels rörande det förhållande, att vid det å Staby egendom i Upland befintliga Institut till danande af skicklige salpeter-sjudare, enligt Föreståndarens vid Institutet för år 1854 afgifna berättelse, samma år undervisning meddelats åt 2:ne elever, hvaremot enahanda berättelse för år 1855 ej omförmäler, huruvida under det året någon elev derstädes begagnat undervisningen, dels ock, beträffande den Salpeter-sjuderi-direktören Edman, såsom egare af nämnde egendom och Föreståndare för Institutet derstädes, i nåder medgifna ränte-nedsättning från 5 till 4 procent för ett lån af 14,000 R:dr, som han, mot inteckning i merberörda egendom, från salpeter-fonden erhållit, med förbindelse att samma Institut vidmakthålla och förestå, får Kommittéen, angående första delen af denna framställning, i underdånighet yttra, att då undervisningens begagnande vid Institutet är helt och hållet frivilligt, det visserligen händt, att under loppet af ett eller annat år någon elev derstädes ej varit antagen, ehuru Föreståndaren icke dess mindre varit pligtig, att alla, som sig dertill anmält, emottaga. Vidkommande den omförmälda ränte-nedsättningen, anhöll Direktören Edman år 1848, att det af hans fader, Kapitenen och Salpeter-sjuderi-styresmannen C. T.
Lotteriers räkning handla så oordentligt och vårdslöstj sorn nian sjelf hehagar, utan att någon garantie påtänkes till deras säkerhet, som, under allmänt kungjorde vilkor, på god tro, inlåta sig i så beskaffade Fastighets-köp.” ”Att detta oskick ofördröjeligen. måtte hämmas, är af högsta nödvändighet och kan nu mera icke ske på annat sätt, än att liela Lottnings-anstallen ställes under inseende och styrelse af något Ämbetsverk , som göres ansvarigt för allt hvad till verkställigheten hörer; hvarefter farhåga för Våda och menliga påföljder af den före-, slagne förbättringen i Jordköpens blotta Contracts-former icke allenast vore ogrundad, utan ock alldeles orimlig. Ifär är icke fråga om något nytt Laga fångs tillskapande, utan endast om modificafion och förbättrad inrättning i handlingssättet vid köp och salu af större fast Egendom , soin på vanliga sättet icke mer står att för-, yttra. Med minsta erfarenhet och kännedom huru nu. för tiden tillgår vid frivillig eller tvungen fastighetsAuction, kan ingen betvifla hvarken bristen eller olägenheterlie af de i ämnet nu gällande Författningar, eller oskadligheten, och obestridliga gagnet al nya Förslaget. Säljaren, hans Inteckningshafvare och andre Borgenärer, hvilka missbjudas, långt under Egendomens erkända skäliga värde, LagUtskotets Betänknndctt. 91 skulle genom Lottförsäljningen sannolikt vinna ett sammanskott af köpeskilling, sorn någorlunda svarade deremot, utan att någon som, i egenskap af Köpare, inlät sig uti detta slags handel, derföre beliöfde utgifva mer, än lian sjelfmant, och utan kännbar skada, derpå kunde uppoffra; och flere skulle derigenom, på allmänt kungjorde och i förväg gillade vilkor, kunna fritt medverka till ett gemensamt åsyfladt godt ändamål, dervid alla hade orsak att vara nöjde och belåtne; och den vård, Styrelsen tog om verkstfillighetssättet, utestängde ali fruktan för oordning och bedrägeri, ”
Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium och Stats-kontor uti häröfver infordradt utlåtande i underdånighet anfört, att kronotionden i Ljusdals socken utgör 6 tunnor l,io kappe råg och 124 tunnor 11 kappar korn, hvaraf kronan behållne 19,60 kappar råg och 6 tunnor 8,45 kappar korn; att icke kändt vore huru mycket häraf belöper på Ramsjö nybildade pastorat och om derinom någon tionde är kronan behållen, men att, enligt Rikets Ständers egen uttalade åsigt, kontraktsprostarnes rättighet till prostetunna icke borde bero af den tillfälliga omständighet, om någon kronotionde inom en socken finnes disponerad eller icke. Hvad sålunda förekommit har Kongl. Maj:t i öfvervägande tagit och vill, i öfverensstämmelse med Kammar-kollegii och Stats-kontorets underdåniga till - 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JVs 59. styrkande, i nåder föreslå Rikets Ständer att bevilja ett årligt kronotiondeanslag af sex kubikfot tre kannor korn, att, efter årligen gällande medelmarkegång för Helsinglands distrikt, till kontraktsprosten i Helsinglands Vestra Öfra kontrakt såsom prostetunna för Ramsjö socken utgå, samt å Riksstatens Åttonde Hufvudtitel under Klerecistaten uppföras. De till ärendet hörande handlingar skola hållas Rikets Ständers vederbörande Utskott tillhanda; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. CAEL. F. F. Carlson. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition J\s 59. 15 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ar enden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 21 December 1865.
Men förtjena kan ingen, sorn är öfver höfvan och everldligen skuldsatt; försäljas kunna icke på en gång egendomar med sextio millioners gravationer, så att alla blifva skuldfria; låna är deras enda ressource, och då ar den långifvare bäst, som lemnar lägsta räntan och beqvämligaste återbetalningstid, han må vara inländsk eller utländsk. Denna distinction är till den grad oväsendtlig, när frågan är om lån till productiva ändamål, att den icke förtjenar minsta afseende, sedan myntvärdet blifvit fixt. Att de räntor, som kunna gå utomlands, mer äti dubbelt skola intjenas på titländningen, när han icke längre förmår tvinga våra capitalfattiga köpmän att sälja till hvad pris sorn helst, är för mig sannolikt. De bekymmer, som i detta afseende hyses af motståndarne till låns upptagande genom Riksg:scont. och hvilka bekymmer de framställt under åtskilliga skepnader af skadlig concurrens med statens lånebehof, af omöjlighet till så låg rabatt som 8 proc. o. s. v., måtte nu vara, idet ringaste sagdt, ofverflödiga, sedan man inskränker sig till begäran om statens garanti för lån, dem hypotheksinrättningarna få upptaga sjelfva; och är det en alldeles oafgjord sak, om lånet upptages ineller utrikes, i silfver eller uti importartiklar. Sådant får man se. Man säger ock, att suraman är för liten; men den vöre dock en liten grundplåt, hvarmed de kunna börja en emancipation, hvilken, ehuru direct mest nyttig för de skuldsatta egendomsinneliafvarne, likväl indirecte skulle sprida välstånd och trefnad åt alla classer. Må icke capitalisterna förskräckas för räntefotens sjunkande. Den sjunker icke på decennier, så länge rörelsen absorberar större capilaler, än på den tiden kunna anskaffas. Den sjönk icke det ringaste under åren 1810—17. Äfven capitalisterna skola vinna åtminstone i säkerhet, hvilken nu snart är omöjlig, när ingen egendom kan försäljas ens till halfva värdet af hvad den i inköpspris och förbättring kostat.