Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers pröfning öfverlemnadt, ansett så mycket mindre låmpelägt, att nu på förhand ingå Uti pröfning af Herr Winbladhs förslag till en partiel förändring härutinnan, som ett snarare vidtagande af de förändringar dermed åsyftas, icke synas påkallas af något oumgängeligt behof» LngUtskottits Ret Mandén. 35 Utskottet, som likväl önskat, atfc detta kinder icke nu legat i vägen för dess åtgärd, anser sig således ej konna för närvarande till Riksens Högloft. Stander hemställa biTall af Herr Winbladhs ifrågavarande mo< tion» Stockholm den 4 Mars i 8-5- N:o 9. Ankom d. aa Mars 1823. ‘Betänkande öfver Herr Contractsprost en, Doctor Stenhammars Memorial, om åtcnipplifvande af den i 16 Capitlet 6 § Kyrkohagen befintliga föreskrift, att äkta makar, som skola skiljas, böra personligen inställa sig i DomCapitlet. Uti ett från Hogv. PresteStåndet lill Lagutskottet rernilteradt Memorial, har Herr Gon t ra ct 5 Pr ost en, Doctor Stenhammar anfort, huruledes af ordalydelsen i KyrkoLagens 16 Gap. 6 §. tydeligen synes följa, att ägta makar, som skola skiljas, böra personligen vara tillstädes i DomCapitlet; men att Kongl. Majit likväl genom
Niir man dagen der$ oroades öfver detta försök, svarade hon: " Jag hörde en viixekor af englar sjunga: ' helig ar Gud - helig ar Gud ' - och hur kunde jag väl vara tyst? Jag mkste ju instiimma. " J a - nu ban hon sjunga utan hinder af en bräcklig stofthydda, fullt och klart: ') helig ar Gud all nåds, all krafts, all visdoms Gudn. Evig gliidje A t henne! (Eftertryck Mrbjudes.) ?SorrkBpiiig 1888, DL W. \ VPlberg L C: o Boktryckeri. Den första ensamheten af Sully Prudhomme. Ofversatt af Hellen .Lindgren. 83 an 7tåller sig gä9rea ur vägen Från pojkarnes vilda Ihop. Bland skoZgårdens 7arm och. rop Oc7z slagsm. %l står han förlägen. Q Frbn skorna, sona glänsande skina, .Till jackan är prydligt allt. Han står der en jk gestalt Och bräcklig bland icke $nu .. Oc71 än får han 7zeta wtamsellen Oc7z än en stackare blott. Att hyta han aldrig förstatt, Han, skänker bort karamellen. Han 7zå11er sig o.eN och beskrattas För denna sin jna fason, Oc7z kallas för ~zådig bar@ ?&amp; Oc7z plundras af alla och skat6as. E n lärares bïick 7zo ?zom skramnzer, Skygg är han sona foyel i bzór; Olyckliga barnanatzcr! Hvi kom du till jordlifvets jämmer? Ah dh - lexan, han ej last till ända! - skrijbingen ännu ej gjird! Och bannornas svidande ord - Och strafet, som väntar kan7zlinda !. Dag ny. Allt 4ngs7an och frzibta~! En fara Ä r dagen med klockaa, som sllkr, Oc7t kvällen, son2 långsawt förgår I sofsalens Gken - e12 mara! På kritlzvita bacldc (rna skiner B e fladdrade lamporaas (jzis.
Ensamt fruntimmer bland ett halft dussin herrar, fann hon sig litet besvärad och äfven litet orolig; men då hon föreställde sig att det skulle se löjligt ut, om hon genast sprunge tillbaka, tog hon plats på en af de gröna sofforna, och sedan hon kastat en djup och intresserad blick öfver Wenerns långsträckta, svallande yta, vågade hon en annan öfver däcket och passagerarna. Granskningen af de sednare lugnade henne, ty alla sex herrarna hade detta utseende af trädaktig stadga, hvilket bättre än ord annonserar att i sådant grannskap all fara försvinner. Två af dem höllo på att tillsammans sofva en duett, hvilken likväl stundom gick öfver till trio, när hunden, som låg midt emellan dem, då och då föll in med sin snarkning. Tvenne andra herrar, långa, torra, bruna och iskalla, uppifrån och ned insvepta i sina mörka rockar, sutto fullkomligt orörliga med cigarren i munnen och ögat mot horisonten. Blenda fick sedermera veta af den gamle tjenstvillige kaptenen, hvars bekantskap hon redan på morgonen gjort, att dessa herrar voro engelsmän – just desamme som bott på gästgifvaregården, och dem hennes mor ansett för lorder – och att den ene var mekanikus och den andre bryggeri-föreståndare, begge stadda på resa till de orter, hvarifrån de blifvit efterskrifna. Det återstående paret befans vara tvenne aktningsvärda borgare, hvilka på minst tjugufem år icke sett åt någon vacker flicka, och deras regelmessiga promenad fram och åter förkunnade att de icke heller nu läto någonting ditåt störa sig. Kaptenen sjelf fans icke på däck. ”Nå, här kan jag då sitta så trygg som nere i hytten!” tänkte Blenda, och slog upp sin beskrifning, i hvilken hon snart fördjupade sig. Hon brann af längtan att få resa genom dessa underbara slussar uppför backar med ängar på ömse sidor – det var ju en hel trollsaga. ”Är det icke något kyligt på denna sidan, min nådiga?” frågade en röst med utsökt artighet. Förvånad såg Blenda upp, och framför henne stod löjtnanten, som aftonen förut mött henne i trappan, då han gick upp till grefven.
Maj:ts förslag har blifvit stadgadt, att straff skall vara förfallet för brott, som ej blifvit åtaladt inom tio år, om det ej i lagen med svårare straff än straffarbete i två år belagdt är. Sjelfva tidsbestämningon i ett preskriptionsstadgande är visserligen alltid mer eller mindre godtycklig —, beroende af en hvars uppfattning af det billigaste. Men vid jemförelse af den i 1 mom. af ifrågavarande § stadgade preskriptionstid af två år har den i sednare mom. bestämda tid af tio år synts Utskottet icke vara betingad af skiljaktigheten i de förutsätta straffen — två års fängelse enligt det förra och fika lång tids straffarbete enligt det sednare momentet —; hvadan Utskottet, i likhet med hvad Lag-beredningens förslag innehåller, utbytt siffran tio emot fem. 6 KAP. Om skadestånd. Då skada är gjord af person under femton års ålder eller sådan, som eljest ej är tillräknelig, och skadestånd icke kan erhållas hos någon, som för underlåten vård öfver den person är till ansvar för vållande förfallen, skall, jemlikt 6 § i detta Kap., skadeståndet utgå af dens egendom, som skadan gjorde; meni sammanhang dermed har i samma § blifvit föreskrifvet, att beloppet skall jemkas, efter ty som skäligt pröfvas, med afseende så väl på gerningsmannens större eller min - 20 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. dre förmåga att sin handlings skadlighet inse, sorn på de tillgångar han eger till skadeståndets gäldande, äfvensom att till skadestånd i berörde fåll ej skall tagas hvad till uppfostran för barn eller underhåll för afvita nödigt finnes. De sålunda gjorda restriktioner har dock Ut skottet funnit mindre rationela. Det kan visserligen synas hårdt för den icke i kriminelt hänseende tillräknelige, att nödgas utgifva ett skadestånd, hvarigenom tilläfventyrs alla hans tillgångar medtagas. Men han är dock skyldig till skadan, och den, som lidit henne, är oskyldig.
Löwenhjelm gjort, rör:de principvidrigheten af tidsbestämmelser, får jag dian tillkännagifva, alt jag anser detta klander i princip ej kunna hemfalla på R. St:s läkning. Jag skulle önskat, alt Gr. Löwenhjelm vaiit i tillfälle alt gifva råd, när den K. propos:n beslöts; ty förmodligen hade då R. Sl:s uppmärksamhet blifvit fästad på nödvändigheten af en förändring uti systemet af årsanslags bestämmande. Nu äro likväl alla de K. proposma ställda på tidsbestämmelser för vissa år, och ej på runda summor, ulan på ulportionering af anslagen. Delta bör således icke läggas R. St. till last, då de i detta afseende hörsammat hvad K. [M. framställt. Jag skulle Iro, att man ej bör kasta om frågorna och sålunda lagga R. St. till la»t, att de bifallit hvad som blifvit . framstäldt. Det är således i min tanke ej något enda skäl framsläldl, som kan gifva den ringaste anleda, att förändra den Den 20 Mars f. m. 129 den stående grundsatsen om exlra-anslagens fastställande för fyra år , oell jag får derföre tillkännagifva alt jag vidhåller min anhållan om bifall till Ulskls förslag i detla afseende. Hr Anckarsvärd, Äng.: Gr. Frölich har till StatsUtsk:s närvar, ledamöter ställt en fråga, som jag anser för min skyldighet att besvara. Grefven har frågat, huruvida Statsölsk. fått sig förelagda några motiver, några underrättelser, sorn kunna synnerligen verka till påskyndande af fästningsarbete! vid Waxholm. Dertill utber jag mig få svara, att SlatsUtsk. fått del, först och främst af K. Mes nåd. prnpos. i ämnet, och att sedermera utgiftsafdelningen inom Utsk. har fått del af alla planerna lill dessa befästningsarbeten, Utsk. förevisade af en ingeniör-officer, commenderad för att lemna Utsk. alla de linder'rättelser, hvilka dervid kunde vara af behofvet påkallade.
Jag är förekommen af Hr Lefren i de upplysningar jag ville meddela och ber blott att få instämma i yrkandet om afslag ä denna punkt. Uppå härefter framställd propos., blef förra mom. af 49 § afslaget. 49 §:s sednare mom. Ansågs icke erfordra någon åtgärd. 50 §. Bifölls. 51 §- Hr Lefre'n uppläste följande: Sedan Carl Gustafs stads gevärsfactoris verkstadsbyggnad Den 27 November e. m. 503 och tillhörande niachineri vid utgången af Sr 1843 blifvit fullbordade, så att från detta ars ingång factoriet kommit i full verksamhet, förordnade Krigscoll., i skrifvelse till styresmannen d. 18 Jan. detta år, huruledes förslager och räkenskaper från delta års ingång borde efter medsände formulärer så inrättas, att fullkomlig redovisning uti alla detaljer skulle vinnas och så att dessa redogörelser kunde särskildt utvisa alla tillverkningar af de olika modeller samt prisen derför, m. m. Hvarefter Hr Lefren tilläde: Då således det redan är anbefaldt hvad Utsk. åsyftar med denna skrifvelse, sä synes densamma också vara öfverflödig; eljest skulle det synas likasom ville man påminna alt göra något, som redan är gjordt, och således göra en slags anmärkn., ehuru indirect, då likväl administrationen gått den väg, som (Jlsk. önskat. Jag tror, att man i allmänhet gör väl att lemna någon heder och verkställighet åt de administrativa verkens egen omtanka, och ej beständigt sporrhugga dem, ty det tjenar föga annat till, än alt misskänna deras bemödanden, som ej äro så små som åtskilliga förmena. Jag tillstyrker således afslag å denna §. 51 § blef af 11. o. Ad. afslagen. 52 §. Hr von Rosen: Jag har icke kunnat förena mig med Utsk:s pluralitet, ehuru jag ej reserverat mig mot beslutet.
Utskottets yttrande gillades. 4'de punkten, LitL. fy Anslaget för nya Elemenlar-skolan i Stockholm skulle på stat uppföras med 6,800 R:dr Banco. 5:te och 6:te punkterna bif ollos. I afseende på möjligheten af uppförande å denna IIufvud-Titel af anslag till folk-undervisningens befiämjande, lät Ridderskapet och Adeln bero, vid hvad Utskottet derom yttrat. I öfrigt blefvo de anslag, de indelningar och den spanmål in natura, hvilka icke genom ofvannämnde beslut undergått förändring, bibehallne, i enlighet med senaste Riks-stat. S. D. Vid förnyad fördragning af Stats-Utskottets Utlåtanden Nais 63 och 219, angående regleringen af Allmänna Indragnings-slaten, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: Usta och 2:dra punkterna funnos beroende af de beslut, Ridderskapet och Adeln fattat under pröfningen af anslagen under 2:dra Hufvucl-Titeln. 3:dje punkten bifölls med den förändring, att det ifrågavarande anslaget uppföres till Academiens disposition, så länge den begagnar sig af Kammarjunkaren von Wrigths biträde för insamling och afteckning efter naturen af Svenska vexter, i och för utgifvandet af planch-verket Svensk Botanik. 4:de och 5:te punkterne biföllos. 6:te punkten, Utlåtandet N:o 219 bifölls, med den förändring, att det årliga anslaget för Professor Cronstrand bestämdes lill 1,150 R:dr Banco. 7:de punkten. Det ämne, sorn är föremål för denna punkt, ansågs böra pröfvas, då Ridderskapet och Adeln fattar sitt beslut, i anledning af StatsUtskottets svar å dess Utlåtande N:o 195. 8:de punkten gillades. 9:de punkten ansågs icke erfordra någon åtgärd. Ett tredje pensions-rum för Amirals-graden ansågs, på sätt Kongl.
Som Utskottet funnit den förut bestämda tiden efter förfallodagen, vid hvilken lagsökning borde emot försumlig gäldenär anställas, nog inskränkt, och det synts Utskottet ändamålsenligare, att vid uraktlåtenhet af Ränteoch Capital-afbetalnings afbördande fästa skyldigheten af ränte-ersättnings erläggande till RiksgäldsContoiret efter 6 för 100 på det förfallna beloppet; så har, jemte detta äfventyr, tiden, innan lagsökning må anställas, blifvit utsträckt till 6 månader efter förfallotiden, men stadgandet i öfrigt, om hvad af capitalet vid sådan händelse tillika bör indrifvas och när detsamma till fulla beloppet må anses till betalning förfallet, blifvit oförändradt bibehållet i 8 Puncten af nya förslaget. 1o;de Puncten. Med godkännande af den anmärkning som dervid inom BorgareStåndet blifvit gjord, har Utskottet i g:de Puncten af nya förslaget tillaggt, att intecknings-säkerhet äfven för utgifierne till inteckningsförnyelse samt alla af lagsökning följande kostnader skall i den afgifvande förbindelsen utfästas och lemnäs. H:te Puncten. Inom Ridd. och Adeln har en Ledamot dervid erinrat: - 542 Stats-Utskottets att skuldsedlarne, sora låntagarne till RiksgäfdsContoiret utfärda, måtte blifva uppsägbar^ å Conloirets sida, antingen på 6 månader eller 1 år, samt att RiksgäldsContoirets Fullmäktige en gång för alla erliöflo den föreskrift, att, i händelse af krig och så snart stora Creditivet vore lyftadt samt K. M:t underrättat Fullmägtige örn Statens behof, de nu meddelande lånen genast skulle till betalning uppsägas.
Ig2 8tatsoell Lanco-IItskottens 7>cr^e /bäga» ang/r/e nör/rge äkgärr/er kr// /-e/orr/rmrr/e a/ a//,rrrrrr,rrr /ö>r/se/r urrr/cr' krr/rrr rrrk/// s///öer«kvea7//ngcns /mr/an. lill bekorrlranrle ris allmänna rörelsen unrler tillen lill utvexlingens vicltaganrle sr ak Utskotten uti sednare clelen ak Letänkanciet iV:o 2 tillstyrkt: gtt Lanken ester klen köreslagne bestämniagrgrunrlen ak 128 sk. i serli. mot 1 L:rlr i silfver, ester i66H urs w^ntkot skall silfver mot serllar invexla; ntt silfverman!, efter summa bestämniogsgruncl, mä i ali Xrono-uppbörrl mottagas; att silfver-utförsel bärlanekter mä blifva lika fri, som silkver-införsel för rlet närvarande är; samt att i Lanken mä öppnas en llepositiavs-räkniiig, till insättanrle akm^ntarlt eller om^ntaöt guld eller silfver, emot utbekommande Lankosedlar, e/ter nämnds bestämningsgrund för silfver, oell för guld efter bestämdt förbsllande till silfver, med iakttagande derjemte, att för särlan insättning en depositions-attest skall lemnäs, berättigande innebafvaren, att det insatta beloppet af guld eller silfver, för motsvarande belopp sedlar, äter uttaga; dock under vilkor; ri) att deposition veb uttag allticl ställas pä jemna tiotal; L) att minimum deraf blikver 2§ Ouc. i guld eller 5o L:dr i silfver; c) att viri äteruttagandet en afgift af ^ procent af uttaget till Lanken erlägges; r/) att okvannämnde attest, till uttagande af pä clemia räkning insatt silfver, uppliör att vara gällancle ä clagen för silfver-utvexlingens början i allmänbet, öcb L e t ä n k a n d e n, lV:o l^. >0^ e) att Lanko8t^relsen, om cleo sunne berörde Oepositionsräknings begagnande, i ett eller annat bsnseencie, binclerligt för bankens egne operationer, mä äga rättigbet inställa alla vidare clepositioner ekler clerom 3:ne mänacler förut utfärdad lxungörelse.
Cederström tilläde derefter tnunteligen: I afseende på N:o 8, så är spannmåls - D e u 12 December f. m. beloppet hemtadt från Landsliöfdingarnes Feinårs-Berättelser. Hvar och en vet, att uppgifterne, som från Allmänheten inkommit och grundlagt denna beräkning, ej innehålla mera än omkring hälften af det riktiga beloppet; men de hafva dock måst följas. Lades på bordet. Herr Edelsvärds Fredrik Wilhelm, anförde skriftligen; Då så väl i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, sorn ock af några här väckta Motioner, Ständernas uppmärksamhet och afgörande åtgärder till en betydlig mån komma att egnas äfven åt Rikets Militair-försvar; så har jag trott mig böra framlägga de åsigter jag hyser, såsom beredande Armeens styrka och således äfven Fäderneslandets ökade försvar. Om jag ej bedrager mig, är ändamålet med de i Armeen qvarstående Officerare, att Staten skulle äga ett reserve-befäl att påräkna vid alla sådane tillfällen, då det på stat varande är otillräckligt, såsom vid BeväringsClassers utcommenderande, m. m. Jag äger den öfvertygelsen, att hvarje Officer, som vid sitt afskedstagande anhåller om tillstånd att i Armeen qvarstå, gör Den 12 December f. ra. 8r gör det med den allvarligaste föresats, att vara sitt Fädernesland nyttig, om behofvet skulle påkalla hans biträde. Jag är äfven öfvertygad, att RegementsCheferne icke lemna sin underdåniga tillstyrkan härtill för andra afskedstagande Officerare, än sådane, som verkligen äro tjenstbara. Men det är naturligt, att då man skiljer sig från en sysselsättning, icke allenast till verkningskrets, utan äfven till tankan, och egnar sig, kanske uteslutande, till en annan, såsom Landtbruk m. m., man då lätteligen icke allenast glömmer skyldigheterne vid den förra, utan äfven förlorar bågen för densamma. Dessutom åstadkommer tiden förändringar i allt, och särdeles i Krigsvetenskaperne, samt i det med hvarje dag åldrande menniskolynnet.
För min del anser jag ritorr spannemål vara tjenligare till belåning än socker; men delta är icke heller någon hastig försämring underkastadt, om det icke förvaras i fuktiga magaziner, och det lärer väl i Reglementet föreskrifvas Bauco-Fullmägtige att tillse, det nödig försigtighet iakttages i dylika detailler. Herr Ribbing: Sedan flere talare redan fästat Grefve von Rosens uppmärksamhet derpå, att belåning af spannemål nu icke är i fråga, återstår blott att till besvarande upptaga hvad den värde Ledamoten yttrat om den rinnande socker-sirapen, som kokas ur jorden. Jag är likväl deruti förekommen af Herr Cederschöld; den kan måhända användas i Götheborg vid Sockerbruken, men der sådane icke finnas, lärer det blifva svårt för Magistraterne, som iklädt sig ansvarigheten, att använda den. Herr Lefren, Johan Pehr: Jag vågar understödja Grefve von Rosens först yttrade opinion, att varubelåningcn för närvarande 246 December f. m. må inskränkas till de 6 artiklarne: spännemål, (som numera kommer att utgöra föremål för serskildt öfverläggning), socker, caffe, tobak, bomull och salt. Det synes mig angeläget, att man i synnerhet fäster afseende på de artiklar, hvilkas import verka på jernexporten; och då man nu icke kan inrätta en Discont för alla varor, bör man åtminstone börja med de hufvudsakligaste. I afseende på sältet, instämmer jag deruti, att Banco-Styrelsen bör vara berättigad, men icke skyldig, att belåna nyssnämnde varor. Skulle belåningen utsträckas till alla varor, fruktar jag att det kunde gifva anledning till missbruk. Grefve von Rosen: Jag ber om ursäkt om jag upptager tiden med att i korthet besvara Herrar Cederchjölds och Ribbings epigramatiska anmärkningar, hvilka grunda sig på ett missförstånd. Jag har medgifvit att topp-socker smälter i fuktigt rum, men jag har sagt, att det kan omkokas till sirap, och att det i alla fall bibehåller halfva värdet, hvaraf följer, att i intet fall förlust på dess belåning till detta värde kan uppkomma.
Då detta vilkor redan i väsendtlig mån blifvit öfverträdt och statens tillgångar mer, än påräknadt varit, blifvit i anspråk tagne, så torde lätteligen inses, att statsverket ej kan undvara den i frå ga vida millionen. På grund af dessa skäl får jag tillstyrka R. o. Ad. att lemna sitt bifall å den af Utsk:t föreslagna 12:te punkten, hvarigenom bankovinsten skulle komma att användas till fyllande af statsbehofven. Gr. Sparre: Afven jag tillstyrker bifall å Utskits i den nu ifrägavide 12;te punkten gjorda hemställan derom, att de odisponerade bankovinstmedeln måtte till fyllande af statsbehofven öfverlämnäs till riksgäldskontoret. Det är ej allenast behofvet för statsverket af de ifrägavide medlen, som förmått mig att påyrka den föreslagna åtgärden, utan äfven den omständighet, att jag ej hört några skäl uttalade för att banken skulle vara i behof af de influtne vinstmedeln. Då jag således anser, att banken icke kan på ett för den allmänna rörelsen lämpligare sätt återgifva sina hopsamlade vinstmedel, än att öfverlemna dem åt riksgäldskontoret, får jag på det varmaste tillstyrka R. o. Ad. att bifalla Utskits t denna punkt framstälda förslag. Hr Ehrenhoff: Då denna fråga förra gången var under öfverläggning, biträdde jag den åsigt, Hr Bildt då uttalade, att nemi. bankovinstmedeln borde användas på ett för bankens konsoliderande nyttigt ändamål; Hr Bildt har nu frångått sin åsigt och det på den grund, att statsverket vore i behof af ifrägavide medel. Detta af Hr Bildt framdragne argument kan jag ingalunda gilla och till stöd härför hänvisar jag Hr Bildt till Hr FinansMinisterns, under öfverläggningarne om tull-bevillningen, uttalade åsigter, derom att statsverkets ställning vore i ett ganska blomstrande tillstånd och alldeles ej beböfde några förhöjda tulUatser.
Qvarnar, då han icke derstädes anlägger flera verk eller insätter flera par Qvarnstenar, än förut nyttjade varit, skall belastas med ny eller högre Grundränta, än dessa gamla verk förut varit ålagda; alltså få Utskotten, med bifall till Herr von Qvantens i denna del gjorda framställ - a4 StatsBev.- Lags. Oec.-TJts?;. Bet. N:o 78 o. 7g, ning, vördsamt föreslå, det Rikets Högloflige Ständer hos Kongl. Majit ville anhälla, att, da flera enstaka MjölQvarnverk pä ett ställe sammanbyggas, nägon ny skattläggning icke må ega rum, så vida dessa Qvarnar äro inom samma hemmans omräde belägna, samt förut varit skattlagda, eller flera pär Qvarnstenar icke insättas, än de, som förut i de åtskiljda Qvarnarne varit begagnade. Ankom till Exp, Utsk, d. 16 Oct, 1829, Utlåtande, angående väckt fråga om förändrad grund för prasstationers utgörande af hemman. Hedervärda Bonde-Ståndet har till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets yttrande öfverlemnat åtskilliga med hvarannan gemenskap egande motioner, hvilka innefattas uti nedanskrifne 3:ne Memorial, nemligen: 1:0 af Casper IVrjkman, som, under flera Riksdags-Fullmägtiges från Upsala och Stockholms Län instämmande, framställt svårigheterne deraf, att flera prestationer, såsom Kyrko-, Prestgårds - StatsBev.- lags. Oec.-Utsft. XJtl. N:o 79. i5 Prestgårdsoeh andra allmänna Byggnader, Dagsverken, Hålloch andra skjutsar, Salpe» ter-afgift m. m., utgå efter hemmanens skattetal, och ej, såsom billigheten fordrar, efter hemmanens olika godhet; föreslående derföre
De vidare föreskrifter, som för verkställigheten af utlåningen på Jordegendomar, kunna erfordras, äga RiksgäldsContoirets Fullmäktige att meddela, i den händelse de af den beslutne utlåningen härflytande förvaltnings-åtgärder skulle erfordra någon större tillökning i den Tjenstemanna-personal, som Riks-* C 99 ) gäldsContoiret för närvarande äger, böra Fullmäktige i RiksgäldsContoiret företrädesvis, och innan andre personer dertill antagas, med Fullmäktige i Rikets Ständers Bank öfverenskomma, om icke de personer inom BancoVerket, hvilka, vid de förändringar, som der förestå, möjeligen kunna blifva umbärlige, må tjenstgöra i RiksgäldsContoiret vid ifrågavarande låne-förrättningar. t R. II. S. StatsUtskotts Betänkanden vid 1828 — i83o årens Riksdag. Bet. N:o .ZXcademieGymnasiioch Scholte-Satens anslags-summa 133. Academie, Vitterhets-, Stats-anslag i43, 247. Fria Konsternas, d:o „ Accords-ersättning för Öfverste Silfverskiöld . 29. Accords-förskotter och ersättningar, Stats-an slaget dertill 147. Adelsfaline-Regementet, Indelningarnes försälj - Adjutanters arfvoden a3g. Adlersparre, dess besvär rörande arrendet af Ottenby Kungsladugård 222. Afgifter, till Städerne för Kronans Egendomar 36, 2i3. Aflöning: åt BancoUtskottets GanzliochVakt betjening 32, 110. —? åt RiksStåndens och Utskottens d:o d:o få, 88. — utbetalning deraf i hvarje månad 100. — MinisterStatens, ordningen för utbetalnin gen deraf 62. Svenska, Musikaliska d:o d:o ning till Skatte 74, 119- Bet. N:o f. cl. Afräknings-Contoircts Controll å Räntekammaren, angrde 38o.