Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr per mil, hvaremot räntan på det besparade byggnads-kapitalet 42,500 ej utgör iner än 2,125 R:dr por mil, hvadan en årlig vinst af 4,552 R:dr per mil uppkommer eller tillsammans 355,050 R:dr, utgörande ränta å 5 procent å 7,101,120 R:dr, om hvilken vinst man gått miste, i fall man af ett missförstådt begär att till en början spara ett ringare terrasserings-arbete af 42,500 R:dr per mil, utgörande för 78 mil 3,315,000 R:dr, låtit förleda sig att antaga de brantare stigningarne af 1: 60. De fastställda lutningsförhållandena kunna således anses fullt ändamålsenliga, samt öfverensstämma äfven med hvad man i andra länder antagit, I Tyskland har man bestämt största lutningen till 1:200 å de banor, som anläggas genom slättland, 1:100 å backiga terränger samt 1:40 i bergstrakter. Hvad åter krökningarne beträffar, så inverka de menligt såväl på sjelfva trafiken, som på rörelsematerielen i den mån de äro skarpa eller af mindre radio. Om cn jernbana har många och häftiga krökar, kan den också icke befaras med någon stor hastighet, utan att säkerheten äfventyras. Erfarenheten har visat, att underhållskostnaden å jernvägar, nied flere och skarpa krökar, såväl å sjelfva den permanenta vägen som å rörelsematerielen är högst betydlig, och ehuru man icke till siffran kan bestämma i hvad förhållande underhållet af en sådan bana står till det af en rak, äro dock alla praktiska Ingeniörer och alla, som med uppmärksamhet följt jernvägarnes administration och ekonomi, derom ense, att de medel, som vid en jernvägsanläggning användas för att undvika skarpa krökar äro väl använda.
Enär Kongl. Majit är betänkt att taga frågan om landsfiskals-tjensternes antingen indragning eller förseende med lön under förnyad nådig pröfning, sedan omförmälte ärende rörande ny organisation af åklagare-magten hunnit behörigen utredas, men en sådan utredning, enligt hvad till Utskottets kännedom kommit, i anseende till ärendets särdeles stora vidlyftighet, ännu icke hunnit fullbordas, anser Utskottet, då frågan befinner sig i nästan samma skick, som vid sista riksdagen, någon åtgärd icke heller nu lämpligen böra från Rikets Ständers sida vidtagas, utan hemställer att förevarande motion måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 24 September 1857. Sammansatta Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 26. 7 N:o 26. Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Sept. 1857, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om förhöjdl traktamente åt Nämndeoch Fjerdingsman vid extra förrättningar. Uti en hos Hedervärda Bonde-ståndet väckt och till Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion har Riksdagsfullmäktigen Erik Olsson från Södermanlands län föreslagit, att då den skjutsersättning för en häst och dagtraktamente 32 sk. B:ko, som Nämndeoch Fjerdingsmän vore berättigade att uppbära för biträde vid extra förrättningar i Statens ärenden, vore allt för ringa och ingalunda öfverensstämmande med nutidens fordringar och på all ting stegrade priser samt knappast uppginge till mer än hälften af hvad ett dagsverke kostade, Nämndeoch Fjerdingsmän måtte för tjenste-biträde vid alla extra förrättningar åtnjuta skjuts efter elfte klassen i rese-reglementet för en häst fram och åter till sitt hemvist samt i dagtraktamente en riksdaler banko.
Men äker upkom någon oro, hwareftcr Herr Den 24 November. 1465 Herr Lrixenvslät anhöll art Herr Grefwen och Landt-Marsikalken,sör art komma till sink med detta ämne, behagade först göra Riddcrsckapct och Adeln den proposition, alt ogilla Herr'Lilkvoikolpes uttryck, och sedan att genast företaga ett annar ämne. Arv Grefwen och Landt - Marskalken. Öfwer detta ämne finner jag sä mycket öswerflödigare, att ntt göra någon, proposition, som hufwudsaken ar remitterad till Expeditions.Utskottet, hwars förklaring mäste inkomma, och astren commuuicerad med de andre Ständen, hrvilkaö yttranden likaledes böra afmattas. Men en stor mängd Ledamöter ropade, för Herr Lrchenvalclts motion, en annan stor mängd ropade, att det worc Herr 6rip!ernvaI6t8 uttryck som borde ogillaS; en del akt Herr Lilivsrllolxs klandrat SländetS beslut; andre ropade dertill v"7ef; Herr Lilkverckoljaei alt sadan mening ej knnde finnas i hans ordz och mange att saken marte afstanna. Zerr Landt-Marflalken crindrade pä dök kraftigaste att Ridderffaper och Adeln mätte behaga iakttaga all nödwändig ordning och lugn. Herr klcrchlieb, Larl kreöric, trodde att rätta tiden till diScussion öfwer Verra ämne more kanske va Expedirions-Utskottets förklaring inkommer, och tillstyrkte att Herr Landt-Marffalken nu mätte lata denna öfverläggning afstanna; Aerde Band-, r?s W - 1466 Den 2 4 November. friherre Leclerllröm, ^acob.
Vidkommande dernäst yrkandet om ansvar för Tullbetjenter, då olaga lossning sker, så innehålla Tullförfattningarne och dithörande Reglementen stadganden örn påföljden för Tullbetjents försummelse och andre tjenstefel, hvarom föreskrifter i Seglations-Ordningen icke synas hafva något lämpligt rum; och få Utskotten derjemte, i anledning af anmärkningen, att 25 Rdrs bot vore för ringa ansvar, om inbrott egt ruin, nu upplysa, att i 43 §. stadgas serskildt ansvar för detta fall med böter af 200 Riksdaler. 6z och 63 /• §■ Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har Casper Wijkman ansett, att dessa §. §. borde qvarstå, då utrikes Magter, t. ex. Preussen, finnas, på hvilka de uppgifna tractaterne icke ega tillämplighet och då meningen med dessa §. §. vore att förekomma inpractisering af olofliga varor med öppna båtar. Då likväl någon handel med öppna båtar på Preussen och än mindre på andra utrikes orter, när Ryssland och Danmark undantagas, i Utskottens tanka, icke egt eller kommer att ega rum, tillstyrka Utskotten desto hellre, att det i Betänkandet härom gjorda förslag måtte äfven af Hedervärda BondeStåndet godkännas, som «:ne Stånd redan bifallit detsamma, hvilket inom i2 B«v.~ Lagt. Otc.-XJtsL Z7tl. N:o ag. Vällpflige Borgare-Ståndet blifvit lemnadt utan anmärkning. Stockholm den jg Ankom till Exp. Utsk. d, 3 Jan, i8jo. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, 3S:o 19, angående Kongl. Stadgan för Inrikes Tullförpassning och bevakning. Förenade Utskottens Betänkande, N:o ig, har endast blifvit bifallet af Hedervärda Bonde-Ståndet, hvaremot anmärkningar dervid blifvit gjorda af de tre öfrige respective RiksStånden , i grund af hvilka frågan blifvit återremitterad och kommit under ny handläggning.
Något enklare till det yttre är kronprinsens vagn, hvilken emellertid är inredd på ett mycket praktiskt och inventiöst sätt. Vagnen består af en bogievagn af samma längd som konungens och drottningens vagnar. Den har i motsats till förut beskrifna vagnar platform samt korridor till större delen af sin längd och är till ungefär halfva längden upptagen af vanliga kupéer för uppvaktningen. Dessa kupéer äro klädda med rödt schagg. I midten af vagnen befinner sig kronprinsens sängkammare och vid sidan däraf ett hela vagnens bredd upptagande rum, som användes till matsal och audiensrum. I salongen och audiensrummet äro väggarne hållna i ljusa färger. Möblerna äro öfverdragna med buffelhud. A ett midtbord äro hörnen af rundade, så att de fyra stolarne med sin halfcirkelformiga karm kunna skjutas ända in till hörnen, hvarigenom ingen plats tages för stolarne, när dessa icke användas. Kronprinsessans vagn, en kort tvåaxlig vagn, är till inredningen ungefär lika med kronprinsens samt upptager sängkammare, ett samlingsrum och en kupé för uppvaktning. Vagnarnes yttre förråder redan deras särskilda bestämmelse. Alla metalloch bronsbeslag äro rikt och konstnärligt ornerade, och detaljerna utförda med stor omsorg. När dörrarne öppnas, slås genom en mekanism ett nedre beläget trappsteg ned, färdigt att bestigas, och äro alla trappsteg belagda med i olika mönster pressad kautschuk för att förekomma halka. Värmeanordningen i vagnarne är naturligtvis den bästa. Belysningen sker med gas, men finnas i reserv både fasta och flyttbara ljusstakar med stearinljus att tillgå, ifall gasen skulle strejka. Vagnarne äro så inrättade att genomgång är anordnad och sker detta mellan konungens och drottningens vagnar genom en täckt gång, så att intet obehag af regn eller blåst förekommer. Dessutom finnes en särskildt, tvåaxlig vagn för uppvaktningen och en köksvagn, som användes vid långresor och då de kungliga resandena ej äta å stationerna. Men det göra de nu mera nästan alltid. På den långa färden härom året uppåt Norrbotten, då statsbanans dåvarande slutlinie invigdes, var köksvagnen med.
Ehuru under sednare åren ångbåtslägenheter blifvit till postbefordring alltmera begagnade, lära dock, enligt Revisorerne meddelad upplysning, rikets tvenne nordligaste län äfven under den tid af året, då de hafva direkt ångbåtsförbindelse med hufvudstaden, ännu vara i saknad af förmånen att på detta sätt erhålla sina postförsändelser åtminstone något tidigare, än som eljest kan för dessa aflägsna orter vara möjligt; ett förhållande, hvilket synes vara förtjent af vederbörandes uppmärksamhet. 8 6. Revisorerne, hvilkas uppmärksamhet fästats derå, att vid en postanstalt af så vidsträckt omfattning, som Stockholms Post-kontors afdelning för ankommande poster, finnes för uppassningens bestridande anställd endast en vaktmästare, hafva derjemte erfarit, att ifrågavarande person, då han, till följd af styrkt sjukdomsförfall, varit urståndsatt att sköta sin berörda befattning, nödgats, ehuru hans sjuklighet varit en följd af ansträngande tjenstgöring i Post-verkets tjenst, utaf sin aflöning afstå En R:dr 50 öre för hvarje dag befattningen måst af annan person bestridas; ett förhållande, som icke synes vara med billigheten öfverensstämmande. § 7. Den af Generalpoststyrelsen till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse, angående Post-verkets tillstånd och räkenskaper år 18G3, innehåller, bland annat, följande : »Under ifrågavarande år, 1863, hafva nya postexpeditioner af vanlig beskaffenhet blifvit öppnade å tre ställen, nemligen; den 1 April vid Högby inom Hemse socken af Gottlands län; den 1 Juli vid jernvägsstationen Gnesta inom Södermanlands län, och den 1 December vid Alfvesta jernvägsstation inom Kronobergs län.
Alla de öfriga äro för små, och äfven detta kan ej föra en enda större kanon om bord eller rymma öfver 5o man på däck. Jag vill för det närvarande ej ingå i någon utförlig framställning i afseende å bombkanoners användande; jag vill blott upplysa, att uppfinnandet af detta farliga vapen var i Frankrike orsaken till det yrkande, jag redan nämnt, att nemi. de stora skeppen skola försvinna; ty när detta förfärliga vapen, som horisontelt skjuter ända till 100-pundiga bomber, med sin projectil träffar ett linieskepp i eller nära vattengången, kan ett enda sådant skott sänka ett skepp, som kostar hos oss omkring en half million och som har ombord 5 å 600 man. Frih. Lagerbjelke yrkar, att vi ej skola äga ångfartyg till krigsfartyg, emedan ett enda skott kan förderfva machineriét. Är det icke vida större skäl att då ej äga linieskepp, när ett enda bombkanonskott kan förstöra ett sådant, som är mångfaldigt dyrare an ett ångfartyg, hvilket har om bord / Den 3 Mars e. m. många flera menniskolif och som, i anseende lill sin stora yta och sin ovighet, är mångfaldigt lättare att med skott träffa än ångfartyg. I afseende på hvad ytterligare blifvit anmärkt emot lä-* get af Motala jemnförelsevis till Nyköping får jag erinra, att större fartyg lika litet kunna anlägga vid Nyköping som vid Motala. Beträffande båtsmännens underhåll (hvilket, i förbigående sagdt, lärer kunna upptagas vida dyrare, än hvad Frih. Lagerbjelke beräknat), inser jag ej, att ju icke båtsmän äfven kunna användas vid centralverkstaden såväl som vid de mindre nuvarande verkstäderna, om de endast ställas under skickliga verkmästare. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag skall afhålla mig att mycket öka discussionen i detta ämne, men vill blott till Hr Ribens önskan, att StatsUtsk. må från ÖfverPostDirectionen reqvirera der befintliga handlingar rörande Motala verkstad, tillägga den, att reqvisitionen må ske fullständigt.
Slutligen vill jag erinra, luiru frågan behandlades vid förra riksdagen. R. o. Ad. gick visserligen in på ett någorlunda liknande förslag, men då PresfeSt. afslog saken, under förklarande att den var af privilegiinatur, godkände R. o. Ad. Preste-St:s beslut i ämnet. Presle-St. bar nu på samma sätt påminnt om sina privilegier; jag hoppas således, att R. o. Ad. äfven nu afslår Betänkit. Hr von Koch: Om förslaget i sitt närvarande skick skulle till afgörande företagas, måste man biträda Preste-St:s åsigt af förslaget, eller att det går ut på att rubba deras privilegier, i hvilket fall man såväl genast kunde lägga det till handlingarne. Om deremot förslaget återremitteras med den förändring, som jag tagit mig friheten föreslå, vore det möjligt att icke blott de 2:ne Stånd, som ännu icke fattat något beslut, utan äfven Preste-St. skulle vilja ingå på den af mig föreslagna hemställan, såsom innefattande för Preste-St. alla garantier, enär domkapitlets bifall erfordras, innan ntarrendering får ske, och reglering derförinnan skall hafva försiggått, samt innehafvaren skulle bekomma åtminstone mera i arrende, än som blifvit beräknadt i K. Förordmn af den 11 Juli 1S62. En värd ledamot bar yttrat, att det vore onödigt att få ett stadgande derom, att boställsinnehafvare finge utarrandera andel af sitt boställe på viss tid, eftersom man äfven nu kan ingå till K. M. med anhållan om rättighet härtill. Men det är just för att få en sådan rättighet genom uttrycklig lag tillerkänd boställsinnehalvaren, som jag framlagt mitt förslag. Fördelarne af att kunna arrendera ut sitt boställe på viss tid äro stora, och långt större säkerhet för kontraktets bestånd uppkommer derigenom, än om det skall vara beroende af en persons lifstid.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3o Jan. 184 f Preste-Ståndet den Jo Borgare-Ståndet den 3 Febr. — Bonde-Ståndet den 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Stats-Contoirets befrielse från. vidare befattning tued det staden IVexiä beviljade bjggnads-lån. (Stats-Utsk. Ull. N:o 380.) S. A. K. Uti E. K. M:s och Rikets Slats-Contoirs, före innevarande Riksdags början Lill E. K. M. afgifna och jemte E. K. M:s Nådiga Proposition, angående Stats-verkets tillstånd och behof, till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemjiade berättelse om nyssnämnde Verks ställning m. m. förekommer, i afseende på det eldigt Kongl. Brefvet den 6 April 1838, till staden Wexiös återuppbyggande beviljade lån af 100,000 R:dr, att, sedan della Iåns hela belopp blifvit, genom lyftning al en deremot svarande andel utaf mindre Creditivet, från Rikets Ständers Riksgälds-Contoir uttaget samt, för att till Byggnads-Comiteen, i rnon af behof, utbetalas, öfversä idt till E. K. M:s Befallningshafvande i Kronobergs Län , som derjemte dels bekommit formulär till lånta»arnes förbindelser, dels erhållit föreskrift derom, alt dessa medel borde i Landt-ränteriets räkenskaper, afskiljdt från Statsmedlen, upptagas och redovisas, så ansåg Slats-Contoiret några vidare åtgärder föi omförmälda byggnads-lån icke sig tillkomma, ulan förmodade att Rikets Ständer skulle åt Fullmäktige i Riksgälds-Contoiret uppdraga alt med detta, likasom öfrige af samma ”Verks melel till brandskadade slä lers invånare utgångna lane biträden, taga befattning och tilse, det de föreskrifna lånevilkoren varda iagltagna och uppfyllda.
Beredningen beslöt, att med tillstyrkande af afslag å Herr Grefve Löwenhjelms motion, föreslå bibehållandet af ifrågavarande de §. utan ändring. Fördelningen åtskiljdes kl. 1. In fidem Leonh. Palmblad. Iusterat d. 10 Aug. 1812. A. G. Mörner. Fredagen den 7 Augusti 1812, Kl. 10 föremiddagen, sammanträdde R. H. S. Constitutions-Utskott in Pleno, då alla dess Ledamöter voro närvarande, utom Herr Öfversten m. m. Schönström och Herr Borgmästaren Egge. Herr Regerings Rådet Hallenst jerna upläste ett skrifteligt anförande, deruti han yrkar, att, om Utskottet icke behagar taga något beslut öfver hans förra Memorial angående uphäfvande af skillnaderna imellan den gamla och nya Adeln, han nu måtte få återföra Utskottets upmärksamhet på denna fråga. Vidare anhålles att Utskottet måtte till Riksens Ständer upgifva förslag huru, förhållas må: då Adelskap genom arf tillfaller Magistrats Personer i Städerna, ofrälse Justitia? Råd o. s. v., och då en sjelfadlad ärfver annat namn och annan Nummer; äfven torde det blifva nödigt till förekommande af arfstvister inom de nya brokiga famillerna, att påminna Riksens Ständer om ett nytt capitel i Ärfda Balken.1 Hänvistes till granskning af Andra Fördelningen.2 Riksdagsmannen Bengt Svensson afträdde. Föredrogs Andra Fördelningens Betänkande öfver Herr Lagman Sandbergs den 28 Julii ingifne förslag att vid 1 rtima Riksdagar inga andra ämnen må företagas än dem Konungen proponerar. 3 Fördelningen som lika med Lagmannen ansett någon inskränkning i Riksens Ständers motionsrätt vid Urtima Riksdagar 1 Stycket fr. o. m. orden Herr Regerings Rådet t. o. m. ordet Ärfda Balken återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 711 ff. — Hallenst jernäs anförande är såsom bilaga n:o 1 fogat till protokollet.
Utanläsning af Catechesen bör i skolorna ega rum: ehuru denna läsning kan ske under lärarens ledning, åligger det likväl vederbörande Presterskap att meddela barnen undervisning i religionen, serdeles sä vidt den af ser dess tillämpning på hjerta och lefverne, samt att för sådant ändamål infinna sig i de fasta skolorna minst en gång i hvarje vecka, och i de flyttande, så ofta tjensteåligganden och öfrige förhållanden det medgifva. Uti 11 §. skulle orden: desto heldre antagas,som tillfället derigenom ber edes för meddelandet af undervisning åt så många barn, skolorna kunna inrymma, utbytas emot orden: företrädesvis begagna. Uti 12 §. 1 mom. skulle ordet böra, utbytas emot ordet må, hvarjemte mellanmeningen: dertill församlingarna, utan serdeles svårighet torde kunna bereda tillgång, skulle utgå. 12 §. 2 mom. skulle erhålla följande förändrade lydelse: De barn, hvilkas f öräldrar eller målsmän icke ega tillgång att bekosta deras skol-undervisning, böra genom fattigvården understödjas. Hvar och en husbonde skall tillse, att dess tjensiehjons och underhafvandes barn icke blifva i saknad af erforderlig undervisning. 12 §. 3 mom. skulle erhålla följande förändrade lydelse: Ofvannämde stadgande må ej anses lägga något hinder emot en mera utsträckt hemläsning; dock med det vilkor, att barn, som den begagna, icke destomin - 9* Fröt. Utdr. d. 10 Febr. 1841. dre anses skyldige att å de tider, hvilka för sådana barn bestämmas, ininfinna sig i skolan vid samma ansvars påföljd för uragtlätenhet deraf, som i allmänhet är bestämd för försummelse af skolgångs-skyldigheten, 12 §. 5 morn. skulle erhålla följande förändrade lydelse: Örn dessa varningar blifva frugtlösa, må nämnde soekenstyrelse ålägga vitén till högst 3 JR.dr 16 sk. Bancos belopp, hvilka tillfalla skol-cassan.
Uti en idyll kunna den barnsliga oskulden och hängifvenheten spela en hufvudroll. Annorlunda i dramat, framför allt i tragedien. Dramat går omedelbart ut på handling, en handling som utvecklar sig med och ur karaktärerna. Men hvilken karaktär i egentlig mening, hvilken dramatisk utveckling kunna finnas hos sjuttonåriga hjeltar och hjeltinnor? Barnets karaktär framträder som natur. Sjuttonåringens utveckling kan bestå endast i en öfver-gång från gosse till yngling, från flicka till jungfru. Den handling, som härmed förknippas, är ett stycke psykologi en action: Konflikten mellan själens drömlif och hennes uppvaknande. Häraf kan i ett drama göras en episod, några intagande scener, icke mer. Men Edvard Bäckström har försmått detta. Han åsyflar någonting annat. Han kastar sina båda stackars barn ut i vcrlden, midt i det upprörda handlingslifvets vreda böljor, hopar gräslighet på gräslighet rundt omkring dem, tills de slutligen förgås. Han pinar barnsligheten att spela hjelterol. Han har ifrigt studerat de högromantiska teatereijfekterna hos fransmännens ära, Victor Hugo — hvars Ernani han så talangfullt öfversatt — och han begagnar sig hänsynslöst af hvad han inhemtat. Han eftersträfvar sitt omöjliga mål med alla möjliga medel. Detta förhållande innebär förklaringen på den drastiska verkan hans arbete gjorde från scenen, och det pinsamma intryck det gör på den som i stillhet genomläser detsamma. En försoning är omöjlig mellan dessa båda motsatser. De göra som kruttunnan i Dagvard Freys sista akt gör med hjel-ten och hjeltinnan: De spränga alltsammans i luften. Jemförelsen mellan Mucius Sceevola och Dagvard Frey är betecknande för Edvard Bäckströms uppfattning af det dramatiska och tragiska. Den hjeltemodiga Scaevolas sjelfuppoffring hade till syfte fäderneslandets räddning, och detta syfte blef äfven uppnådt. Dagvard Freys handling åter — sjelfva knuten, vändpunkten i Bäckströms drama — erinrar om gossen, som vardt ond på sin mamma, och för att straffa henne beslöt att sjelf icke äta.
Den 12, 14 och 16 April. Från Höge. Preste-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets betänkande N:o 24, med förslag till reglering af Bankens tåneoch kreditiv-rörelse, stadnade Preste-Ståndet i beslut som följer: d:o 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 12, 17, 18, 19, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 23, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46 och 49 punkterna, yttrandet näst efter 49 punkten, angående Wisby sparbanks kreditiv’-rätt, 50 och 5L punkterna, yttrandet sidorna 46 och 47 i fråga derom, huruvida inträdes-afgift bör bifogas ansökningshandlingar om kreditiv, samt 54 punkten biföllos. 2:o Beträffande 9 samt dermed sammanhang egande 10 och 11 punkterne, afslog Ståndet Utskottets förslag i 9:de punkten, men som ståndet ansågs Utskottet icke hafva fullständigt besvarat den del af Riksdagsfullmägtigen Medins motion, som åsyftade att bereda innehafvare af fastigbets-lån i Banken lättnad eller lindring i de besvär och kostnader, hvilka de nu vid sina inbetalningar till Banken måste vidkännas, så skulle Utskottet anmodas att till ny pröfning företaga, om, på sätt Medin föreslagit eller på annat lämpligare sätt, detta önskvärda ändamål må kunna vinnas.