Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktion, af dessa anledningar, låtit genom vederbörligen förordnad Landtmätare, den 30 November 1857, uppmäta såväl den till Bolagets disposition redan upplåtna mark, hvilken, oberäknadt slussvaktare-bostället, men med inberäkning af den utaf gamla kanalen upptagna yta 19 qvadratrefvar 50 qvadratstänger, befunnits utgöra en area af 56 qvadratrefvar, som ock det för kanal-ombyggnaden erforderliga nya område, innefattande en area af 36 qvadratrefvar 3 qvadratstänger, eller tillsammans 92 qvadratrefvar 3 qvadratstänger: och har vid denna förrättning påstående blifvit gjordt ej mindre af kungsladugårdens nuvarande arrendator, C. J. Hollström, på hvilken ofvanberörda arrendekontrakt är transporteradt, än äfven af Chefen för Strömsholms stuteri samt det vid tillfället närvarande krono-ombud, icke allenast att full ersättning måtte kungsladugården tilläggas för den jord. som kunde varda åt Kanal-bolaget upplåten, utan ock att kungsladugården måtte bibehållas vid orubbadt åtnjutande af sin rätt till all afkastning å de nuvarande kanalbankarne, eller, om sådant icke kunde medgifvas, ersättning derför, efter laga värdering, erhållas. Som likväl
Hr Ehrencrona, Joh. Gammal. Upplästes till justering oell godkändes Exped.Utskis förslag lill R. St:s tind. skrifvelse!1 till K. M.: N:o 58, ang:de revision lör framliden af en vid Westerbottens reg:te af statsmedel bildail fond; N:o 5g, ang:de praescriptionstid för emottagande i Kronans upphörd af bankens utelöpande transportsedlar samt sedlar ä 3 och 2 r:dr å ofärgadt papper; N:o 60, 0111 ändring i ansvars-beslämmelsen för den räkningshafvare i banken, som, utan föregången collalionering, assignera! 1 ä sin räkning derstädes; N:o 61, angtde tipphäfvande af lagens stadgande ronde qvaliliceradt dödsstraff; N:o 62, ang:de ändring af 12 §:u tili K. patent-förordn. den i3 Dec. i834; N:o 63, angide ändring i K. M:s nåd. tåg-ordning. Ånyo föredrogs Frih. Boyes, Fredr., den i5 dennes på bordet lagda anförande, med hemställan huru förhållas skall i afseende å antagandet af de notarier, som komma att referera R o. Ad:s löi handlingar, äfvensom om hvilken plats dem i Riddarhussalen bör anvisas. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag tager mig friheten föieslå, att den af Frih. Boye gjorda framställning mätte remitteras till Ridd.Utsk., oell anhåller om llr Frih. o. Landtnäs propos. derå. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag instämmer med Hr Bråkenhjelm uti hans tillägg, alt R. o. Ad. måtte anmoda Ridd.Utsk. ofördröjligen inkomma med svar i ämnet. Hr Löwenström, Joh. Jac., begärde att denna fråga ytterligare måtte få hvila på bordet. Frih. Cederström, Anders, förenade sig med Hr Löwenström. Hr Frih. o.
I sammanhang härmed skulle nuvarande arbetsfängelset äfvensom krono-arbetskorpser, med undantag af soldatklassen, indragas, samt i stället två eller tre så kallade tukthus inrättas på Statens bekostnad och ställas under Fångvårds-styrelsens öfverinseende och förvaltning. Fångarne, hvilka der ej erhölio någon betalning för sitt arbete, skulle för högst tre år ådömas tukthusarbete, som dock kunde förlängas, när fångens uppförande dertill gaf anledning. Till tukthus med arbete skulle försändas frigifna, straffdömda fångar, hvilka å arbetshus visat ett opålitligt uppförande, eller efter frigifningen beträddes med sysslolöst kringstrykande, samt de fångar, hvilka i straffängelse eller gemensamhetslangelse, minst tre gånger blifvit straffade för disciplinära brott af gröfre beskaffenhet. Till religionslärare vid straffängelser och tukthus, borde endast erfarne prestmän utnämnas, samt deras aflöning lämpas efter deras embetes stora vigt och betydelse, så att de längre tid kunde vid fängelset bibehållas. Men, som en dylik omreglering af fängelserna icke torde vid innevarande riksdag kunna blifva afgjord, så har motionären hemställt, att skrifvelse måtte afgå till Kongl. Majit med underdånig anhållan, att Kongl. Majit täcktes, efter riksdagens slut, nedsätta en kommitté af sakkunnige personer, med uppdrag att uppgöra ett i allo detaljeradt förslag, som skulle aflemnas, för slutligt afgörande, till nästsammanträdande Ständer. 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o lött. Innan någon ny, mera genomgripande åtgärd uti den af motionären antydda rigtning beslutas, torde några mera bestämda resultater af del först under sed naste åren fulländade cellfängelse-systemet böra afvaktas. Att återfall i tjufnadsbrott under sednare åren betydligt aftagit, hvilket inhemtas af Kongl. Fångvårds-styrelsens årsberättelser, lärer med rätta böra tillskrifvas nämnda system; och detta glädjande förhållande från en så kort tidrymd, hvarunder systemet ännu icke varit till fullo genomfördt, berättigar till än större förhoppningar af dess allmänna tillämpning.
Och I veten, att jag hafver tjent edar fader af alla mina krafter. Och han hafver besvikit mig, och nu tio resor förvandlat min lön; men Gud hafver honom det icke tillstadt, att han skulle göra mig skada. När han sade: De brokota skola vara din lön, så bar hela hjorden brokot; men när han sade: De spräcklota skola vara din lön, så bar hela hjorden spräcklot. Så hafver Gud vändt edars faders gods ifrå honom, och gifvit det mig. Ty när aflotiden kom, hof jag upp min ögon, och såg i dröm, och si, gumrarne sprungo på de spräcklota, fläckota och brokota hjordarna. Och Guds Ängel sade till mig i drömmenom: Jacob; och jag svarade: Här är jag. Men han sade: Häf upp din ögon, och si, gumrarne springa på de spräcklota, fläckota och brokota fåren; förty jag hafver allt sett, hvad Laban gör dig. Jag är Gud i BethEl, der du hafver smort stenen, och gjort mig der ett löfte: Nu gör dig redo, och far utaf detta landet, och far in i ditt födsloland igen. Då svarade Rachel och Lea, och sade till honom: Vi hafve hvarken del eller arf i vårs faders huse mer. Hafver han dock hållit oss lika som främmande; förty han hafver sålt oss, och förtärt vårt värd. Derföre hafver Gud frånvändt vårom fader hans rikedomar till oss och vår barn. Allt det Gud dig nu sagt hafver, det gör. Så gjorde Jacob sig redo, och satte sin barn och hustrur på camelar; Och förde bort all sin boskap, och alla sina håfvor, som han hade förvärfvat i Mesopotamien; på det han skulle komma till sin fader Isaac i Canaans land. Men Laban var gången bort till att klippa sin hjord. Och Rachel stal sins faders beläter. Alltså stal Jacob Laban af Syrien hjertat, att han honom icke tillsade, då han flydde. Så flydde han, och allt det hans var gjorde sig redo, och for öfver älfvena, och stämde åt Gileads berg.
Danaarf komme att förfalla; hvaremot E. K. M:s och Rikets Svea Hof-Rätt, uti dess d. 8 Febr. 1828 gifne Dom, förklarat, att, då Enkan Grans i förberörde hänseende fällda yttranden icke kunde anses innefatta egenskap af muntligt testamente, enär Enkan Gran, vid nämnde tillfällen, icke tillika tillkännagifvit sin afsigt vara alt då göra testamente, och i öfrigt 2:ne vittnen, när berörde yttranden skola af henne blifvit fällda, icke på en gång varit närvarande, Hof-Rätten, enär derjemte några arfvingar till henne, oaktadt i Tidmngarne skedd anmaning, icke, inom föreskrifven tid, sig anmält, funne, med ändring af Rådhus-Rättens beslut, Enkan Grans efterlemnade egendom böra, såsom Dana-arf, Kongl. Maj:t och Kronan tillfalla. E. K. M. har derefter, under den 8 November i83o, förehäft denna sak till Nådig pröfning; och då Garfvaren Högström underlåtit att, till iakttagande af hvad Hof-Rätten honom rätteligen föreskrifvit, med ed fästa ynglingen Nordmarks uppgifne fattigdom, har E. K. M., med ogillande af Högströms klagan deröfver, alt Hof-Rätten ansett honom hafva förlorat rättigheten att underställa saken E. K. M:s Nådiga skärskådande, funnit, det frågan icke kunde, i hvad densamma angick Högströms myndling, yng - Expedilions-ZTtskoltett Förslag till und. Skrifvelse N.o g. Ungen Nordmark, till pröfning: upptagas? hvarjemte E. K. M. fastställt Kof-Rättens Dom, hvarigenom Brita Sundströms anspråk på rättighet till Enkan Grans qvarlåtenskap' blifvit ogilladt;; men tillika i Nåder förklarat, det E. K. M., i afseende1 å Sökandernes anhållan om eftergift af Gunst och Nåd utaf Kronans rätt till ifrågavarande qvarlåtenskap, ville framdeles meddela serskildt yttrande..
Utskottens förslag skola lörst i Ståndens Ple. ”na framställas tili antagande eller förkastande, utan förändringar eller tillsattser. ”Göras dervid i Ståndens Plena sådana an”märkningar, som hindra antagandet, er”hålle Utskottet del af dessa anmärkningar, ”för att derefter förslagen ytterligare granska och jemka.” Det vill säga att första gången får ett Betänkande endast antingen helt och hållet antagas, helt och hållet afslås, eller med anmärkningar återremitteras* Vidare säger 56 $: ”När ett sålunda beredt ”Förslag till Stånden återkommer, då äge ”de magt, att det samma oförändradt eller ”med anmärkningar antaga, eller ock allde, ”les förkasta.” I anledning af detta stadgande anser jag att Ridderskapet och Adeln utan återremiss måste pröfva ifrågavarande StatsUtskottets Betänkande. Friherre Staél von Hollstein. Herr Grefve Lilljencrantz lärer fattat nnna tankar oriktigt. Fn tillvitelse åt KronoBetjeningen i allmänhet, inser en och hvar, att jag omöjligen kunnat göra, då jag väl svårligen skulle kunna känna huru förhållandet är i Westerås och Norrbottens Län 5 emedlertid är det fägnesamt höra det loford, sorn gilves KronoBetjeningen i Westerås Län af dess Holdin, ge; härvid har jag intet att tillägga, utom den önskan, att i de landsorter, der man är i behof af KronoBetjenter, sujetter dertill måtte kunna erhållas fran Westerås Län. Herr Munck af Rosenschöld. Jag bestrider icke något af allt hvad som blifvit an| fördt till bestyrkande at i synnerhet en del KronoLänsmäns behof af en löneförbättring, men jag påstår blott, att flere andra tjenste, män äro i lika så stort, och ofta i ännu större behof deraf; hvarföre jag förnyar mitt förslag, att StatsUtskottet anmodas utlåta s>g öfver den lör alla deraf i behof varande Tjenstemän förbättrade lönereglering i hela sin vidd, och att derföre dess nu afgifna Partiella utlåtande förkastas. Den g i? Maj.
Majoren hade til och med sjelf rest at upsöka den bonden hvars hästar de unga två om aftonen haft, och kort förut återkommit til sin nästan otröstliga fru, med den olyckliga underrättelsen, at de troligen på vintervägen i mörkret kört ner på någon sjö, och der drunknat. Glädjen vid detta möte kan lättare fattas än beskrifvas; jag försöker derföre icke at måla det, glad at Trasenberg jemte samtelige öfrige utan flere motgångar få fortsätta resan til Majorns egendom Jarlunda, der han endast dröjde öfver natten och begaf sig sedan skyndesammeligen hem. De som aldrig så litet läst Romaner, och i synnerhet 5:te Cap. i Ottar Trallings lefnads-målning, äro säkert redan så ledsna vid små landtliga scener, at jag ej, utan at misshaga, vågar uppehålla berättelsen med beskrifning af en backe, der alla barnen i Grindsäters by voro församlade för at åka på kälke, ehuru stor böjelse jag än dertil skulle äga. Trasenberg stadnade en liten stund, i det han skulle passera denna rolighet och betraktade barnen, men fortsatte snart sin väg för at efter uträkning framkomma til middagen, eller rättare måltiden, ty på Anneholm tilgick förnämt, och det vill på landet och i småstäder sällan säga något annat, än at äta sent, i hvilken omständighet de förnäma lättast kunna efterapas, och til och med öfverträffas. Huru välkommen hem Uno skulle vara, är påtagligt. Modern från hatt til klack, behagade han sin mama på det högsta, och hon afhörde med synnerligt nöje hans relation om den utländska resan, hvaraf jag likväl ej anser et utdrag löna mödan, emedan Trasenberg sjelf erkänt at han först sedan ankaret var lyftat vid Götheborg, och en lätt vind upfylt seglen, samt han påtänt sin stora sjöskums pipa, börjat eftersinna rätta ändamålet af sin resa, och då lätt funnit at han ej sjelf visste det. At bese et främmande land och dess märkvärdigheter, fabriker och inrättningar, samt lära känna invånarnes seder och lefnadssätt, var väl rätt sagdt och tänkt, men visligen fann han, at han, för at i sådan afsigt resa med nytta, ej var nog underbygd.
St:r så finna 70 Ben 8 September f. m. för godt, i 5:te eller 6:te §:n införa ett stadgande derom, att förslaget ej må kunna blifva lag, såvida ej antingen pluraliteten af nu befintliga hypotbeksföreningar eller ock ett visst antal af desamma sig derom förenat. Deremot skulle ett upskjutande af frågan till nästa riksdag verka ganska menligt, då bypotheksbanken ovilkorligen behöfves ju förr desto heldre, och vi verkligen ej hafva råd att vänta dermed i ännu 3 år. Gr. Mörner har äfven befarat, att genom denna inrättning alltför mycken makt komme att läggas i händerna på Stockholms penningemän. Jag tror det för min del ingalunda Andamålet är just tvertom att göra sjelfva denna bank tillräckligt stark och oberoende emot vare sig inhemska eller utländska bankirer. Det är nemi. klart, att om en mängd agenter upträda för att negociera upp hvardera en mindre summa, de äro långt svagare och mindre sjelfständiga än om en enda person söker ett större belopp, mot erbjudande af fullkomlig och större säkerhet, då alltid, såsom en naturlig följd, lånet erhålles på billigare vilkor. Man hade straxt efter den sista krisen också tillfälle att se, huru på den utländska penningemarknaden utbjödos Svenska papper af olika slag, det ena till högre och det andra till lägre pris, och att ett sådant förhållande icke fördelaktigt inverkar på landets kredit, bevisades då äfven af dessa negociationers utgång. Om vi betrakta affärsställningen i vårt land, finna vi att de mera rörliga näringarna alltmera draga till sig kapitalerna, som blifva allt mindre åtkomliga för åkerbruket, som dock är laniiets hufvudnäring, och isynnerhet för den mindre jordbrukaren; och för hvarje år som man upskjuter att vidtaga kraftiga åtgärder för afhjelpande af detta oafvisliga behof, hindrar man landet att utveckla sig på den bana, som är den på en gång säkraste och naturligaste. Jag tror mig derföre tala i Svenska jordbrukets sanna intresse, då jag anhåller om bifall till den nu föredragna §:n. Hr Bildt. Didrik Gillis:
Ehuru det förra medgifves af reservanten, måste det sednare desto mera bestridas, emedan allmänna bevillningen dels, ojemt fördelad, är högst betungande för de mindre väl lottade samhällsklasserne, lägre tjenstemän, borgare med ringa rörelse och fastighetsegare med små jordlotter, samt en del af arbetsklassen, och dels vanligtvis lägges såsom grund för utgörande af afgifterne till kommunen och andra föremål, t. ex. nu nyligen krigsgärden, och skall sannolikt blifva tagen såsom en beqväm mätare för de möj - 8 Bevillning)-Utskottets Betänkande, N;o i. ligtvis betydliga gärder, som kunna vara att befara under en kanhända icke serdeles aflägsen för fosterlandet bekymmersam framtid. Sedan man under behandling af Bevillnings-förordningcn sä väl uti Utskottets tredje afdelning, som uti dess plenum intill den 28 sistl. Mars, nästan vid hvarje i detta afseende förekommande fråga medgifvit, att uppskattningen så väl af fastighet, i synnerhet på landet, som af den förmånligare borgerliga rörelsen, icke vore i enlighet med det belopp, hvartill den borde uppgå, utan snarare vida understeg detta belopp; sedan orättvisan uti beskattningsväg var både insedd och medgifveu, föreföll det serdeles oväntadt, att man samma dag med stor röstpluralitet förkastade den utväg till undanrödjande af orättvisan, hvilken Utskotts-afdelningen, såsom det vill synas, ganska välbetänkt och ändamålsenligt hade föreslagit Man insåg och medgaf sjukdomen, men man ville ej söka botemedel deremot. Under arbetet på afdelningen hade nemligen reservanten icke endast i anledning af riksdagsfullmäkiigen Nils Strindhmds till Utskottet remitterade andra motion, rörande städernas beskattning och af högrespektivo
Jag får äfven upplysa, att Grang järdes Bergslag, som utgör en sådan tillgång för en mängd af de Norrländska Bruken, aldeles icke äger öfverflöd på skog, samt att om blåsugnarne endast skulle verkställas med koltillgång från Bergslagets egna skogsområde, vore densamma föga tillräcklig för närvarande tackjernsbehof, hvilket redan måste understödjas med kol från aflägsne och främmande skogar; och med kännedom 158 Den 19 Mars e. m. Den 19 Mars e. m. härom, samt förutseende det svar, som skulle följa pä väckt fråga biri srnidesanläggning i denna Bergslag, i fall en laglig undersökning föregått, har Motionairen vändt sig till Ekonomiutskottet för ändamålets vinnande, och försöket har lyckats så vida, att Utskottet tillstyrkt en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit. Under sådane omständigheter och då i8o3 års författning tydeligen föreskrifver så väl vilkoren för nya smidens anläggande inom Bergslag, samt hvad dervid iakttagas bör, och de reqvisila, som måste prästeras, innan dylika frågor kunna medgifvas, synes tydeligen att Utskoltet behandlat en fråga, och tillstyrkt Rikets Ständer att derutinnan fatta ett beslut, som alldeles icke tillhörer Rikets Ständers omedelbara behandling, samt att, om en så beskaffad underdånig skrifvelse skulle beslutas, Regeringen hvarken kan eller bör derå göra afseende, hvarföre jag ock vördsamt anhåller om proposition till afslag på detta Betänkande, emedan Ekonomiutskottet helt enkelt hade bordt hänvisa motionairen, att i laglig väg, och på sätt i8o3 års författning föreskrifver, göra sin talan gällande, utan alt dermed besvära Rikets Ständer. Herr Tham> Wolrath: Motionairen har anfört tvänne märkvärdiga skäl för sitt förslag: del ena, att det ringa tillåtna smidet al 60 Sffi betager Bergsman eller annan smidesägare möjligheten att förskaffa sig dugliga arbetare, enär de ej kunna erhålla sysselsättning en längre tid af året; det andra, att utsträckt smidesrätt skulle balancera exporten till Finland och således hålla åtminstone tillverkaren skadeslös för sitt lager.
Staten bör honorera dem, emedan de skola tillåtits att circulera såsom mynt i Landet, Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, förenade sig med Friherre Stais! von Holstein. Herr Stench, Johan Hinric i Jag tror för 28 Den i April. min del den af Utskottet föreslagna Summa af 100 R.dr , hvarunder Assignationer icke skulle få utlärdas vara ganska lämpelig; men jag anser äfven andra försigtighetsmått böia i afseende å Assignationer vidtagas. Således bör en viss tid för deras circulation bestämmas; och om Assignationen ställes på vissa dagar, me In nnehafvaren åtnöjer sig att på längre tid än Assignationen är ställd till inlösen å den samma taga accept; så bör han , efter den i Assignationen bestämda tids förlopp icke få hålla sig till Utgi varén, utan blott till Acceptanten. Då jag för närvarande är oberedd att yttra mig i ämnet, men flera försigtighetsmått böra i händelse af Assignattoners fortfarande bestämmas, får jag hemställa, om icke målet kunde få hvila till nästa Plenum , då man derigenom erhöll tillfälle att det samma närmare öfverväga och granska. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Äfven jag för min del förenar mig med de Herrar, hvilka begärt Återremiss till Lag-Utskottet af Dess ifrågavarande Betänkande rörande Invisningar. Jag utbeder mig att härvid endast få anmärka, att i England, hvarest Rörelse-Capitalet är öfverflödigt och enligt nyligen kungjord uppgift blott i Banco-Noter belöpande sig till öfver 20 Millioner Pund Sterling; enskilta Personers Assignationer likväl äro tillåtna samt nyttjas allmänt i Penninge transactioner, utan att någon olägenhet deraf försports.
I anseende härtill har ook Kongl. Majit icke funnit Sig, innan Rikets Ständer vidare sådant begärt, böra anbefalla Hemmanens ordentliga Skattevärderande, hvilken åtgärd, i afseende på så många Hemman, icke eller utan kostnad aflöper, då vederbörande icke kunna anses vara skyldiga att densamma för intet verkställa. De till detta Mål hörande Handlingar varda härhos bifogade; och Kongl. Majit för - Bil. till K. M. Nådiga. Propot. N. o 3i. a t blifver Rikets Ständers Stats-Utskott med all Kongl. Nåd och Ynnest välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. M. G. Danckwardt. Utdrag af Protocollet*öfver Kammar•- Ärenden 3 hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet pä Stockholms Slott den ig November 1828. Nä rvarande: Justitiae Ståts-Ministern H. E. Hr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena II. E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. II. E. Hr Grefve Mörner. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm, Friherre af Nordin. Schwan. %% Bil• till K. M. Nådiga Propos. N.o 3i. Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren anni Schulzenheim. Stats-Secreterarea Danckwardt. Enligt Stats-Secreterarens och Stats-Rådets enhälliga underdåniga tillstyrkande, täcktes Kongl. Maj;t i Nåder befalla, alt Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående de så kallade Trippiska Köpegodsen i Halland, skulle, sådan den vid Protocollet finnes bilagd, under denna dags dato till Stats-Utskottet expedieras. # Ex Protocollo N. F. Wallensteen, STOCKHOLM, tjockt i Ecktteinska Tryckeriet 1829. Kongl. Majds Nådiga Propos. N.o 3a. t N:o 3a. KONGL.
Bland fiskarne skattas hanarne vanligtvis högt på grund af sin mjölke, hvaremot honornas kött obestridligt anses vara det finaste och mest välsmakande. Åtskilliga fiskars mjölke anses som bekant vara en riktig delikatess. Det finnes gastronomer, som påstå, att det bästa stycket på flundran är att söka på buksidan i närheten af simfenan. Karparnes mjölke gäller för en utomordentlig läckerhet, som franska gourmander pläga låta anrätta till särskild ingångsrätt vid festmåltider. Denna mjölke har äfven det företrädet att vara särdeles lättsmält. Härförutom uppskattar man hos karpen gommen eller &gt;-tungans, som de flesta kalla den. Den med stora, glänsande fjäll försedda karpen är att föredraga framför den vanliga, emedan den är finare i smaken; karpar på 2 a 3 skålpund anses vara de allra bästa. Man har tvistat om, huru vida karpens ålder inverkar på köttets smak och en baron v. Baerst påstår, att så ingalunda är fallet, emedan köttet af en öfver hundraårig karp, af hvilken han ätit, var fetare och finare än vanligt, hvilket heller icke är underligt, då karparne med åren blifva fetare och det af fett omgifna köttet alltid anses för det bästa. I fråga om gäddan öfverensstämma alla deri, att bukens kött är bättre än ryggens. V i d gäddans tillagning får den som läckerbit gällande lefvern icke förglömmas. De mest eftersökta äro medelstora gäddor och gäddungar. De äldres kött är hårdt och mindre lättsmält. Sjö- och fiodgäddor böra föredragas framför sådana, som fiskas i dammar. Hvarjehanda. Vill man öfvertyga sig om, huru vida mjölk, bouillon, e. d. har dragit sig, behöfver man blott drypa en droppe af ifrågavarande vätska pä en bit lackmuspapper. Förvandlar sig dess blå färg genast till rödt, så har vätskan börjat surna; eger ingen färgförändring på papperet rum, är ingen fara dermed. Stenia. Läkareråd. Sven 17 år.