Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ministrarne hafva icke blifvit ställde lill ansvar derför, att Riket genom deras förvållande blifvit belastadt med gäld, ty det är omöjligt; icke derföre, att genom deras förvållande 76 §:n Reg.Ftn blilvit öfverträdd, ty grundlagen kan uti delta fall icke öfverträdas; utan för deras öfverträdelse af 9 och 38 §§:na Reg.Ftn och deras försök att på så sätt möjligtvis eludera 76 §tn af samma grundlag. Af hvad slags fosterlandskänsla de ledas och hvad de åsyfta, hvilka påstå att ansvar bör utkräfvas af ministrarna, men skulden af Riket gäldas, inser jag icke. Nog känna de, att den ene af dessa ministrar har döden befriat från ansvar; den andre har, åtminstone om skulden ej tillkommit under hans tid, icke något moraliskt ansvar för sjelfva den falska och laglösa transactionen för de lån och skulder man gjort r cabinettscassans namn; hans fel är endast dessa oredors och olagligheters fördöljande, och alt han ulan R. St:s samtycke celi medgifvande användl Statens medel till afbetalning af skulder, hvil - Den a; Februari f. m. ka icke äro Statens, icke af dess folkombud blifvit för sådana erkända. Ministrarne kunna lika litet genom öfverträdande af 9 och 38 §§:na Reg.Fln tillvägabringa, att lån utan R. St:s samtycke upptagas i Rikets eller någon af dess cassors namn, eller så begå, att Riket utan det i 76 §:n Reg.- F:n bestämda villkor med gäld belastas, som någon enskild person kan i annans namn upptaga lån utan bans medgifvande eller utan hans tillstånd göra skuld på hans räkning. Nog kunna så väl enskilde som ministrar hvar i sin stad göra dylika försök och erhålla penningar. Derpå finnas exempel flera än detta. Men när den enskilde, hvars namn till låns upptagande eller skulds görande falskeligen blifvit begagnadt, kan bevisa sig icke hafva gifvit sitt tillstånd dertill, torde han vara fri från krafvel, och så länge 76 §:ri i Reg.Fm qvarstår och lån i Rikets namn utan R.
Mars gjorde underdåniga anmälan, anbefallt Kongl. Stals-Contoret att till Rikets Ständers RiksgäldsContor aflemna 1 million R:dr B:co af hvad, sorn influtit efter realiserandet och indrifningen af förra Allmänna Magasins-Inrättningens tillgångar och fordringar, samt att aflemna till Rikets Ständers Bank, i afbetalning å dess fordr ingar hos Magasins-lnrättningen, hvad utöfver berörde million kunde ytterligare ingå, och enligt Stats-Contoréts, uti tili Bancofullmäktige inkommen Skrifvelse af d. r5 April 1836 gjorde anmälan, aflevereringen till Riksgälds-Contoret blifvit till fullo verkställd, samt, efter det ytterligare medel influtit, till godtgörelse för omförmälde fordringar, nemi.: för begagnad Invisningsrättighet emot ränta (ö 81 2 — 182'3) 1,800,000: för upplåtet Creditiv till uppköp af myntbara metaller 3u2,2i3:4o. — 2,102,213: 40* — derutöfver sked t afbetalning till Banken å denna sistnämnde fordran; hafva Rikets Ständers år 1837 församlade Revisorer uti deras Berättelse anmält, att, enär Rikets Ständers beslut, om aflevereringen af berörde medel lill Riksgälds-Contoret, icke blifvit Banco-styrelsen delgifvet eller föreskrift lemnad, att, på grund deraf, afkortning borde ske å den, enligt bestämda Banco-UIskottets Betänkande, N:o 2g. föreskriften i Banco-Reglementet af år r83o, inom linien förde summan 1,800,000 R:clr, denna summa qvarstår till oförändradt belopp i Bankers räkenskaper bland de inom linien förde osäkre fordringar, sami lastat Rikets Sländers uppmärksamhet å förr berörde omständighet, för tillvägabringa ncTe af nödig rättelse och den öfverensstämmelse, Sorn emellan de serskilde Verkens räkenskaper rätteligen bör ega rum.
Riksdagsordningen har endast afseende på sådane frågor, derom 89 §§. Re - 364 Den 18 Julli e. m. geringsFormen handlar, och hvilka skola till Ekonomiutskottet Förvisas, samt på svars afgifvande till Kongl. Maj:t enligt 87 §. RegeringsFormen. Sedan jag sålunda i allmänhet yttrat mig öfver det sätt, hvaruppå jag anser det åligga ConstitutionsUtskottet, att utöfva det dem af Rikets Ständer Jemnade vigtiga förtroende-kall, och dervid ogillat Utskottets i slutet af dess förevarande Memorial, rörande granskningen af StatsRådets Protocoller, framställde anmärkningar, äfvensom dess bifogade förklarande, att inga anmärkningar dervid kunnat eller bordt göras; går jag att granska de, under åberopande af 107 §. utaf Utskottet anmäldte anmärkningar, nemligen: 1:0 Emot Stats Rådets Ledamöter utom Herr Grefve Löfvenhjelm frånvarande , och Föredraganden tillförordnade StatsSecreteraren Danckwardt, rådgifvande åtgärden till det i KammarExpeditionen den 22 December 1824 fattade beslut om gillad indragning och förbjuden fortsättning af Tidningen ConversationsBladet. I SlatsRådet, icke i KammarExpeditionen, beslutar Konungen, och afgifva StatsRåden de dem enligt Grundlagen åliggande lill-eller afstyrkanden, vid de föredragneÄrenderne. Ordet KammarExpeditionen synas derföre vara ett skriffel. Instämmande, i afseende på denna punkt, med Friherre af Tibell, för att ej genom Den 18 Julli e. m. 365 repetition oka vidlyftigheten af diseussionen, vill jag endast tillägga, att Utskottet i motiven tillåtit sig ett tillägg till TryckfrihetsLagens stadgande af ordet tvetydiga framför ordet uttryck> hvarigenom saken möjligen blifvit tvetydig. Ty stadgandet i 3 §. TryckfrihetsLagen: ”Och alltid utan ”rättighet, att i hvilket fall som helst dra» ”ga obestämda slutföljder af uttrycken;” är annat än det alt draga obestämda slutföljder af tvetydiga uttryck.
Allmänt har antagits, att Ulriksdalssammankomsten betecknar en vändpunkt i Sveriges danska politik. I Köpenhamn trodde man sig inom kort pålitligt veta, att » i denna sammankomst bröts oåterkalleligen stafven öfver den skandinaviska alliansen. » 1 Detta skulle ha varit frih. Gripenstedts mentar till Sohlmans. Antyder icke motsägelsen mellan denna förklaring och det verkliga sakläget, att man önskade genom det tryckta ordet binda det skriftliga löftet? Tillägg. Sedan ofvanstående redan var skrifvet och uppsatt, erhöll jag kännedom om en till Ostgöta Correspondenten för den 21 sept. af G. Rosen m iil ler insänd uppsats benämd: Några upplysningar i anledning af Emil von Qvantens af handling i Dagens Krönika under rubriken: Konung Karl XV: s unionsföi slag. I denna uppsats yttrar Rosenmtlller angående telegrammet om de 22,000: » Saken förhåller sig som följer. Både Sohl-man och jag, som båda visste huru man väntade oeh längtade efter någon underrättelse om hjelp från Sveriges sida vore att förvänta kommo, efter att hafva talat med konung Karl, öfverens om att sända Carl Ploug ett förtroligt telegram, som skulle affattas så, att man kunde för stå t att det ej borde offentliggöras. Det lydde: &gt;22,000 kronor bjudas, köparen kommer sjelf for att afsluta affären », och skulle både mitt och Sohlmans namn stå der-under. Så var öfverenskommelsen mellan mig och Sohlman, då jag om aftonen gick från byrån. Men nu ser jag att Elberling i Danska Dagbladet upplyser, att det omtalade telegrammet blott var underskrifvet af Sohlman och lydde: » 22,000 man kommma og han selv ». Denna upplysning har smärtsamt berört mig, ty jag kunde aldrig tro, att Sohlman bakom min rygg handlat utan mitt vetande och tillika brutit öfverenskommelsen oss emellan. Nu förstår jag mycket väl, att Ploug kunde frestas att sätta detta telegram främst i sin tidning, men jag tror ej, som von Q vanten, att Carl Ploug gjorde detta för att lägga något band på konung Karl, ty dertill är Ploug för ädelsinnad ».
Den ena, uttalad i tvenne röster, innehöll, att emedan fadren, enligt inbördes testamentet imellan honom och hans hustru, varit efter hennes död berättigad att under sin lifstid förblifva orubbad i boets lästa och lösa egendom, om han icke godvilligt annorlunda förordnade, samt han följaktligen, såsom ock genom den imellan honom och förmyndaren å sonens vägnar slutade förening blifvit ytterligare bekräftadt, ägt att till sin död behålla äfven den andel af boet, hvilken sonen i mödernearf tillkom och uti nämnde förening hade blifvit bestämd att skola utgöra 400 R:dr bauko; ty hade för detta på berörde grund hos fadren qvarstående hans sons mödernearf den säkerhet fortfarit att vara gällande, sorn i 17 kap. 8 g Handelsbalken är stadgad för barnaarf hos föräldrar; och pröfvades alltså rättvist fastställa det slut, hvaruti domstolarne rörande omtvistade förmånsrätten för nyss omlörmälte medel stadnat. Den andra meningen, genom tre röster utgörande majoritet, innehöll, att enär den omyndiges fordran 400 R:dr banko; ehuru den först genom skriftliga föreningen imellan fadren och sonens då mera tillförordnade förmyndare blifvit till beloppet bestämd, likväl redan förut varit innestående hos lädren såsom sådan och såsom förmyndare, hvilken ock genom inbördes testamente imellan honom och den omyndiges moder blifvit förklarad berättigad att medlen till sin död innehafva, samt fordringen vid sådant förhållande ej borde annorlunda, än såsom outtaget barnaarf elter 17 kap. 8 § Handels-bälken bedömas; pröfvades rättvist alt i fråga om en fordringsägares rätt till betalning framför den omyndige, fastställa Hofrättens dom; (hvaremot andre inteckningsägare, sorn befunnits hafva äldre" rätt erhöllo företräde'.
I fråga om åbyggnads inberäknande i jordvärdet, finna Utskotten, med ändring af hvad deras förra förslag derom innehåller, skäligt tillstyrka , att, i det egendomsvärde, hvarföre bränvinsbränning får utöfvas, hvarken någon öfverflödsbyggnad eller den nödige byggnaden må beräknas högre än tili en femtedel af jordens taxeringsvärde. 7:o Då, i Utskottens tanka, bibehållande af innevarande års taxeringsvärde för pannerymdens beräkning skall föranleda den minsta förändring i den hittills begagnade bränvinsbränningsredskapen, finna Utskotten sig böra vidhålla deras förslag, att den pannerymd, sorn får nyttjas, må bestämmas efter innevarande års taxeringsvärde å jord, i enlighet med den i 3 §. af r83o års Förordning om bränvrnsbränningen intagne tariff, med iakttagande likväl, att om, i följd af Utskottens ofvanberörde förslag angående åbyggnadens beräkning, taxeringsvärdet minskas, skall nedsättning i panne - Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande IV.o 5. i3 rymdeu äfven ega rum; kommande jemväl, i anledning af det utaf Utskotten föreslagne minimivärde å jord, hvarunder hränvinshränning för jorden ej må utöfvas, pannerymds-tariffen, att, i enlighet dermed, förändras på följande sätt:
Friherre Anckarswärd, Carl Henrik, anförde skriftligen : Ifrån ConstitutionsUtskottets Memorial D t: n 17 J u 1 i i e. ur. N:o 19, angående en anmärkningsanledning, ”med afseende å Roteringsjemkningen i Jämtland, anser jag mig Lora fästa uppmärksamheten å, huru Grundlagen stadgar, att Indelningsverket står under de håda Stals”makternas gemensamma beskydd,” och att ny eller tillökad Rotering, icke kan tillkomma, utan genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut. ConstitutionsUtskottet har funnit utvägen, att ända till oändlighet utsträcka sjelfförsakelsen, vid frågan om bemödandet, att rättfärdiga Styrelsen, snart sagt, i anseende till livarenda anmärkning, som emot verkställande Maktens åtgärder blifvit Utskottet förelagd. Utskottet upptager anmärkarens an!ydan, att Rikets Ständer vid 1818 års Riksdag uttryckligen förbehållit sig, att sedan nödiga förberedande åtgärder, beroende på Regeringen, föregått, lägga slutlig band vid ärendet; men Utskottet förbigår alldeles, att från detta förhållande hemta någon slutsats, att öfverträdelse af stadgandet i RegeringsFormens 80 §. verkeligen ägt rum, då Rikets Ständer blifvit beröfvade deras grundlagsenliga andel uti målets pröfning och slutliga handläggning. Utskottet synes antaga, såsom obestridligt, att Jemtlands Regemente, utan den Den 17 J 11 I i i e. m. ringaste Rikets Ständers medverkan i anseende till beslutet, kunde åläggas enahanda aktiva tjenstgöring med öfriga indeldta arméen, och likaså utan Rikets Ständers hörande, vid dessa nya förhållanden, befrias från arbetscommenderingaf utom provincen. Om sådane förändringar med Indelningsverket, Rikets Ständer ohördan, kunna vidtagas, att Regementernes nummerstyrka af Styrelsen godtyckligt kan nedsättas, så torde äfven fråga kunna uppstå om Styrelsens förmåga, att utan allt slags anmärknings-äfventyr kunna partielt, och utan Rikets Ständers biträde, å annan ort uppsätta en högre nummerstyrka, än Indelningsverket fastställt.
Octobcr 1808, med tilkannagifmande at bemälte Herrar upfpllt alla til Jntroductionens minnande erforderliga präsianda; i anledning hmaraf Herr Landtmarffalken hemstälde, at Adeliga Famillen matte bewiljas Jntroduc tion under N:o 2196. Bifölls. HcrrGrefwen och Landtmarffalken hemstälde om icke Herr käklinrln8 Dictamen soin uplästes den 15 Julii och tjente til grund för Ridderffapets och Adelns Beslut om redowisningen för Stats-Medlen frän 1300, mätte fä remitteras til Stats - Utffottet; och förmodade Herr Landtmarffalken at Ridderffapet och Adeln deremot ej skulle hafwa nägot at päminna. Samtycktes. Herr Den 8 Augusti. 71.9 Herr Grefwen och Landtmarstalken tilkännagaf at Constitutions-Utstottet hade inkomiilit med sitt Förslag til en Riksdags - Ordning, det bertil hörande Utskottets Betänkande, jämte åtskilliga Ledamoters serskilda meningar, hwarefter forst Förflaget til Riksdags - Ordningen nplästes: Förslag til Riksdags - Ordning. §. 1. Riksens Ständer äro Swensta Folkets Representanter, och kunna i utöfningen af deras Riksdagsmanna-befattning icke bindas af andra förestrifter än Rikets Grundlagar. §. 2. Riksens Ständer stola, i kraft af Rikets under den (> Junii 1809 antagne Regeringsform, sammankomma, enär fern ar ifrän den sist hällne Riksdagens flut förflutit. Uti hwarje RiksdagsBcflut bestämme Riksens Etander dagen, dä de til följe häraf äter sammanträda, samt intage deruti uttrycklig Riksdagskallelse,med nödiga förestrifter i afseende pä Riksoagsmanna-svalen.
Alla dessa Utskott böra äfven vid Urtima Riksdag väljas, men skola ej, utan så vidt det för handläggningen af Konungens Propositioner blifver nödigt, sättas i verksamhet; 3:o Att vid slutet af 109 § RegeringsFormen må tilläggas orden: Urtima Riksdag må Konungen, när som helst, kunna upplösa, och upphö re den genast, om Lagtima Riksdag derunder inträffar; 4:o Att, då Riksdagsordningen i alla fall innehåller en mängd repetitioner af RegeringsFormen , det föreslagna 2:dra Momentet må tilläggas 2:dra § Riksdagsordningen; dock med uteslutande af perioden: ”Kunnandes vid sådan Riksdag Rikets Ständer icke befatta sig med andra åtgärder, än de i 63, 66 och 67 S\§‘ Jöreskrifne valen." Den g Mars f. m. I sammanhang med stadgandet, att Grundlagsfrågor ej må på Urtima Riksdag förekomma; får jag vidare vördsammeligen föreslå: 5:o Att, på sätt Utskottet i afseende på flere andre §§ föreslagit, ordet Lagtima må införas före ordet Riksdag på vederbörliga ställen uti 56 och 81 § RegeringsFormen samt 29 § i Moment Riksdagsordningen. Då jag icke trott, att vid Urtima Riksdagar de uti 63, 66 och 67 §§ Riksdagsordningen omnämnde val böra äga rum, föreslår jag vidare vördsamt, såsom en följd af denna åsigt: 6:0 Att emellan ordet ”hvarje” och ordet ”Riksdag’’ inå införas ordet Lagtima så väl uti 96 § RegeringsFormen, som uti 63 och 66 §§ Riksdagsordningen; samt att i 67 § Riksdagsordningen må införas ordet Lagtima emellan ordet ”alla” och ordet ”Riksdagar”. Enär frågor om ändringar i de såsom Bevillningar ansedde InkomstTitlar icke vid Urtima Riksdagar skulle kunna förekomma, så vida icke Kongl. Propositioner dertill skulle särskilt föranleda; hemställer jag vidare, 7:0 Att orden: ”hvarje Riksdag” måtte ur 60 § RegeringsFormen uteslutas.
En fågel, som i vatten trifves. Hvad sorg och fara ofta sprider. En ö, som finnes uti Danmarks land. Ett träd, som trifves bäst vid vattnets Ett längdmått, som numer ej gifves. En sak, ej rådlig taga uti hand. rand. Agnes S — g. Hvad en massör så ofta gnider. En stad, som finnes uti Svea land. På hvem skall stålskodd du ej lita? Hvad uti öknen bränner mycket het. Följande bokstäfver, rätt sammanSå något, hvarpå du kan rita. ställda, bilda 8 ord, hvilkas begynEn sak, på hvilken du ej blifver fet. nelsebokstäfver bilda namnet på ett Hvad Bkall bror Karl med syster göra, välbekant, fosterländskt poem samt när han af pappa apelsinen fått? slutbokstäfver nedifrån och uppåt, namHvad kan så månget verk förstöra? net på en känd skald. Hvad för hyenan smakar mycket godt. Hvart jungfrun, smyckad, går i tyll De åtta orden beteckna: 1) Ett beoch skor. kant slott. 2) Ett åkerbruksredskap. cTlQiTOTQn ". W. KONGL. inrlao-Qt-an HOTLEVERANTÖR. Dagny l a haft. DAGNY TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITTERARA INTRESSEN I FREDR IKA-BREMER-FORBUNDET B ~ i a a ~ Wawrwmky, d Annn nhgm old om den s k fosteibainsindustiien V-d L-ä, Ibsens nya bok och dess symbolik Anne Chriilotte Leffler di Cyanello Seha Lagerlof, Stenkumlet Ur en medeltidshistoria Forslsg till nytt vigselfor~nnler Meddelanden fran Fredrika-Bremer-Forbundet. Hvarjehanda i kvinnofrhgtm För Förbundets medlemmar kr 2 50 pr arghg {Ror ~ c k e medlemmar 400. l Doktor firolina Widerstórm, Bryggaregatan 6, 2 tr. Allm. TandläkareG. G: son Hård af Segerstad. A / lm Te /.
Förordningen den 27 November samma ar, at under de langa ridehwarf som osäkerheten och förandringarne i penningewärdec har i Riket warat, har icke annat kunnat handa, an at mänge Penning? ägare anwändt deras (^pitZler j egendomars inköp och twärtom innehafware af egendomar förwandlat dem i reda penningar, hwilket at utssilja, i afsigt at uti penningewärdets stadgande läta en hwar tildelas lika ratt, nu mera hwarken wore möjeligt eller öfwerensstämmande med det lugn och den säkerhet om ägande rätten, som Kongl. Maj:t wille framför alt ibland sina trogne undersåtare bibehålla och befrämja, säsom den första och angelägnaste grunden til bade enskild och allmän trefnad; hvarförutan jem»väl det förhöjda räknewärdets nedsättning med den »varsamhet som nödwändig wore, skulle pä längre tid utställa det för Rikets förkofring och säkerhet sä nödwändiga ändamål, nemligen et stadgadt penninge-wärde och emedlertid förorsaka en ansenlig förändring i alla egendomars och warors pris, undergrafwa handel och alla nyttiga näringar, förqwäfwa flit och idkesamhet, betaga bäve lust och förinäga til Landets upodling, samt tilskansa en del Undersåtare en obehörig winst pä de öfriges och Rikets bekostnad. För dehe och flere derwid förekomne högst wigtige skäl, fan» Kongl. Mast rädligast och med Riksens Ständers afsigt närmast öfwerensstammande, at det gängbara wärde af 72 mark eller 18 h. Kmu, hwarril en Swenff äpecie Riksdaler pä nägon tid liksom stg steis satt, mä tjena til grund och rättesnöre ej allenast wid alla penninge-afhandlingär och l^uiämioner sä wäl enskild ta - Den iz Mars. 557 ta personer emellan som med Riksens Ständers kandus och andra publicus Werk, för der gjorde
Sedan Riks-Stånden, vid behandling af Utskottets Betänkande N:o 3 angående allmänna bevillningen, i nedannämnda hänseenden dels fattat sinsemellan och från Utskottets förslag skiljaktiga beslut, dels återremitterat ärendet till Utskottets förnyade öfvervägande, får Utskottet nu, efter tagen kännedom af de diskussioner, som rörande de återremitterade delarna inom Riks-Stånden egt rum och kommit Utskottet tillhanda, härmed i ämnet afgifva utlåtande. § 2. Denna paragraf har af Borgare-Ståndet blifvit återremitterad i syftning, att den för bevillning af fast egendom nu gällande skiljaktiga beräkningsgrund, hvars bibehållande Utskottet tillstyrkt, mätte bestämmas lika för jordbruksfastighet och annan fastighet. De tre öfriga Stånden hafva deremot gillat Utskottets förslag och får Utskottet, som vid sådant förhållande icke funnit skäl att detamma frånträda, hemställa, att Borgare-Ståndet måtte, lika med de öfriga Stånden, bifalla att fastighetsbevillningen bibehålies vid nu stadgade belopp, nemligen för jordbruksfastighet 3 öre och för all annan fastighet 5 öre för hvarje fulla ett hundra Riksdaler af uppskattningsvärdet; i hvilket fall någon särskild åtgärd i anledning af den återremitterade punkten icke erfordras. Bih. till R. St.
Det bar blifvit invändt emot den föreslagna minskningen af diskontlåne-fonden, att tiden icke nu vore lämplig, att minska lånetillgången genom medels indragning i allmänna banko-diskonten, emedan det då skulle kunna inträffa, ali om privatbankerna gjorde indragningar på sin lånerörelse, låntagaren i stället skulle vända sig till banko-diskonten. Jag ber likväl alt få fästa uppmärksamheten derpå, att den föreslagna minskningen i allmänna diskontens lånefond endast uppgår till en million, men alt man deremot i kassa-krediliv anslagit icke mindre än 1,850,000 r:dr b:co; således 850,000 r:dr utöfver det belopp, hvarmed diskontens lånerörelse blifvit minskad; och då man således gifvit mer än ersättning för ifrågavar. indragning, och detta har skett på, såsom jag föreställer mig, ett nyttigt och ändamålsenligt sätt, så tror jag att deraf icke bör uppstå någon tvekan att verkställa Utsk:s förslag i denna punkt. En talare har anmärkt, att minskningen uti de särskilta diskonternas lånefonder, enligt Utsk:s förslag, icke vore rättvis. Jag ber likväl att få fästa uppmärksamheten derpå, att de föreslagna afdragen äro proportionella mot de andelar, som de särskilta lönekontoren haft sig anslagne. Hade det nu varit skäl att göra tillökning i något lånekontor, 236 Den 22 April. så hade det varit i Götheborgs lånekontor; men på sätt upplyst är, har Utsk. ansett sig icke behöfva det i anseende till det förhållande, alt en privatbank der i staden inrättas nied en betydlig fond, sorn sannolikt skall förse staden med allt hvad den behöfver i låneväg. På grund häraf anhåller jag, alt R. o. Ad. ville bifalla denna punkt. Frih. Palmstjerna: Afven jag går att tillstyrka bifall till denna punkt af RankoUlsk:s betänk. Jag anser del nemi. vara ett fägnesamt tecken, att BankoUlsk. har öfverllyltat en del af diskont-rörelsen till kreditiv-rörelse, och anslagit medel till sådan rörelse, hvilken otvifvelaktigt måste anses mera gagnelig, än diskont-rörelse.
Hvad särskildt angår R. o. Ad., så om man å ena sidan kan säga att Ståndet gör någon eftergift i fråga om rättigheten att disponera öfver äflingejorden, vinner R. o. Ad. i stället en fördel i rättigheten att disponera öfver arfvejorden, och med afseende derpå att inom delta Stånd äro flere soin ärfva än förvärfva, tror jag att denna qvittning icke blifver till flertalets nackdel. Man har sagt att det är en rättvis skillnad mellan arfoch aflingsjord, att denna grund för inskränkning i testaments rätten skulle vara bättre än den s. k. »legitima». Om så är, förefaller det besynnerligt att arfvejordssystemet, som ursprungligen funnits i alla länder, likväl småningom utplånats och leranat rum för laglotten. Jag kan icke eller fatta den »rättvisa» som ligger till grund för skillnaden mellan arfoch aflingejord; det låter visserligen säga sig, då man icke närmare tänker på saken, att hvad jag förvärfvat det bör jag kunna förfoga öfver, men icke öfver det jag ärft, men vi känna att det jag får r gåfva eller testamente också anses för aflinge eller förvärfvad jord; och sålunda bortfaller hela denna s. k. rättvisa såsom grund för inskränkning i testamentsrätten; ty man kan icke säga att jag har mer rätt att disponera öfver hvad jag erhåller genom gåfva eller testamente, än öfver det jag får genom arf. När således den nuvar:de skillnaden icke låter förnufisenligt bedöma sig. skulle jag tro atl den lämpligaste grund till inskränkning i testamentsrätten är den som antagits af de flesta Europeiska Den 25 Februari e. m. 571 lagstiftningar. Jag tror också att LagUtsk. här gått en lämplig medelväg vid tillfredsställandet af de motsatta åsigterne; och denna tro grundar jag derpå att ingendera af de båda åsigternas förfäktare funnit sig fullt belåtna. Såväl bland reservanterne som bland de talare, hvilka här i afton uptriidt, hafva somliga varit för arfvejordssystemet och ansett LagUtsk. hafva gått för långt i sitt förslag; andra åter hafva ogillat detta system och fuunil Utsk. icke hafva gått tillräckligt långt.