Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men när Goethe i mars 1782 afslutar den dagbok, som så rent och omedelbart visar hans ungdomslif och själfuppfostran, är detta vårbrytningens skede i hans eget lif slut. Det är som man, han lämnar Gartenhaus, hvilket bevittnat hans ungdoms svagheter och fröjder, strider och segrar. Men ännu i hans sista år såg man den gamle i en blå kappa – liknande den i hvilken han som ung sof på balkongen – i sin trädgård vårda sina planteringar, under dessa njuta nuet och lefva om ungdomen, hvars fagraste tider kommo honom till mötes under dessa träds gröna skuggor och med dessa rosors doft, de tider om hvilket minnet här hviskade med morgonvinden och brann i aftonstjärnan. Aldrig har väl en vrå af jorden så blifvit blod af en diktares blod, som Goethes trädgård. Och när man dröjande lämnar dess klassiska mark, ljuder inom en Goethes sista »kärleksdikt», den till hans Gartenhaus, i hvilken han sammanfattar sitt lif där: Der’s gebaut vor fünfzig Jahren Sieht es noch am Wege stehn, Liebespaar vorübergehn, Wie wir andern damals waren, Als die Büsche lieblich kühlten, Lichter in dem Schatten spielten; Uebermüthig sieht’s nicht aus, Hohes Dach und niedres Haus; Allen, die daselbst verkehrt, Ward ein guter Muth bescheert. Schlanker Bäume grüner Flor, Selbstgeflanzter, wuchs empor; Geistig ging zugleich alldort Schaffen, Hegen, Wachsen fort. Goethe i Italien. Ich träumt und liebte sonnenklar, Dass ich lebte ward ich gewahr. Goethe. Då Goethe på ålderdomen slutade skildringen af sitt lif intill den stund, när han anträdde färden till Weimar, anför han sina egna ord i Egmont:
Den här ofvan nämnde olikhet i eli mantals taxeringsvärde särskilde socknar emellan antyder visserligen en ojemnhet i beskattningen, men denna ojemnhet visar sig än större, om man anställer jemförelse emellan serskilda hemmans med lika skatt olika afkastning och förmåner. Exempel gifvas till och med inom samma socken, alt, då -’5 mantal understundom är tillräckligt för att bereda bergning åt hemmansåboen och hans familj, kan å ett annat ställe i mantal dertill ieke anses tillräckligt. Denna ojemnhet, som torde härleda sig till en del från skatlläggningarnes verkställande på vidt skiljda tider, men kanske hufvudsakligast från de olika skattläggningsförrättarnes skiljaktiga uppfattning och tillämpning af skattläggningsmetlioderne, likasom den olika beskallningsgrunden af hemman af olika jordnatur, ser man ofta öfverklagad, och författare hafva uppträdt med mer och mindre vidt omfattande förslag för olägen bete enes afhjelpande; men, utom det att olägenheterne i verkligheten äro mindre än de synas, då en jordegendoms högre eiler lägre beskattning alltid vid köp och skiften måste tagas i beräkning samt i följd deraf minska eiler böja köpeskillingen eller vederlaget, torde det svårligen kunna undanrödjas, då en fullt rättvis skattejemkning, äfven med antagande af öfver allt tillgänglige fullständiga uppgifter om de särskilda hemmansdelarnes beskaffenhet, endast är tänkbar i det fall, att de kunde verkställas öfver hela Riket af samma personer, så att enahanda grunder och åsigter öfverallt vid förrätillingarne följdes.
Motionären har endast fästat sigvid den sednare delen af plakatets innehåll, eller den om beskymfningar, och jag föreställer mig, att han gjort det af en helt annan afsigt, än att få ansvaret för beskymfningen uphäfdt, nemi. den, enl. min öfvertygelse, lofliga afsigten, att få dueller återigen införda, och hvarföre icke säga rent ut på detta rum, att det är en visserligen bedröflig, men en i yttersta nödfall nyttig möjlighet att förekomma skandaler. — Jag tror således, att det stränga straff, som är stadgadt mot dueller, bör uphäfvas, och ersättas af mildare 460 I)en 30 November f. m. bestämmelser. Att borttaga all bestraffning för duellen, vore hvarken att önska eller att tillstyrka. Måtte Utsk:t ej göra med motionen, som den, hvilken afklippte receptet, nemi. taga bort bestraffningen för beskymfningen och bibehålla det för duellen. Det är en sådan utgång, liknande den att »komma ur askan i elden», jag vill söka förekomma, och ber derföre få säga några ord om de af Hr Skjöldebrand föreslagna hedersdomstolar. Tvifvelsutan föreställer sig många, likasom han, att hedersdomstolar skola kunna surrogera duellsplakatet. För min del tror jag icke, att dylika domstolar skulle vara lämpliga i Sverige, och instämmer i, hvad derom vid remissen blifvit yttradt. Jag tror, att hedersdomstolar, sådana de äro organiserade i Preussen, innebära någonting inqvisitoriskt, emedan förhandlingarna der äro hemliga, och de äro således, enl. min öfvertygelse, helt och hållet stridande mot den grundval, hvarpå vårt samhällsskick hvilar. Då alla mål hos oss böra vara underkastade laga ransakning och dom, måste jag, ur synpunkten af denna, det Svenska folkets oafvisliga rättighet, motsätta mig hvarje inrättning, som strider mot denna grundsats. I Frankrike har man ett annat slag af domstolar, nemi. »conseils d’enquéte», men deras befogenhet sträcker sig icke så långt, som i Preussen.
Hade Utsk. deremot, med bibehållande af den gamla, fasta grundmurningen, endast sökt kasta en brygga mellan en förfluten och en kommande tid, genom sammanföringen på alne rum i stället för 4> samma represenlationselementer, som nu förefinnas, med tillägg af de orepresenterade, hvilkas rätt visserligen bort vara helig, samt genom förkortning och förenkling af det utomordentligt tunga riksdagsmachineriet, skulle allt, hvad som för närvar, kunnat och behöft vinnas, blifvit uppfyldt, och man möjligen i en framtid ägt skälig auledn. att emotse företagets framgång. Skulle åter meningen varit, att det förmenta stödet af de, i vissa riksdagstal och i dermed sympatiserande tidningsartiklar, så ofta omordade T^:delar, såsom ett ilbondocani mäktigt borde inverka på nationens ombuds förut efter samvete och pligt fattade öfvertygelse, så har detta åtminstone hos mig helt och hållet förfelats; ty med den största aktning och välvilja för den sjelftänkande, omissledda och redbara Svenska allmogen, tror jag dock ej, alt råd och ledning företrädesvis från dem böra hemtas uti sådana invecklade och grannlaga grundlagsfrågor, om hvilka de mest djuplänkande politici och de erfarnaste statsmän i alla länder och alla tider ännu knappt hunnit blifva ense. Genom de talare och de skriftställare, som, ständigt smekande, begagna folket på sina läppar och i sina pennor, erinras man ofrivilligt om det gamla Piomerska yttrandet: Flectere si nequeo superos, Acheronta movebo; bättre är dock. alt hylla folket i silt hjerta, än på tungan. Sveriges rättsinta allmoge skall också, jag är viss derpå, icke misskänna, ulan lätt igenkänna redlighetens och den fosterländska välviljans uttryck, äfven om de vore stridande mot deras egna Den 19 April f. m. tänkesätt, dä de liöras frän dem, som äga ett fast sjelfmedvetande att aldrig åsyfta annat än del gemensamma fäderneslandets sanna nytta.
Det var v i d Chicagoutställningen 1893 s o m ägarne af Singers symaskiner g e n o m utställda prof visade, att man med en vanlig symaskins hjälp kan utan några nämnvärda förstudier utföra de finaste broderier, s o m förr framställts för hand. Sedermera har samlingen förevisats i Tyskland, Holland o c h på andra ställen och nu har den anländt hit. Den innehåller sammanlagdt 203 föremål, däribland öfverkast, dekorationsdukar, gardiner, portierer, kaminiorhängen, bandrosetter, solfjädrar, skärmar, toalettdynor, kuddar, dukar, antimakasser m. m Det är för oss något fullkomligt nytt att se dessa vackra o c h in i den minsta detalj omsorgsfullt utförda arbeten, s o m man knappt skulle kunnat tro vara möjliga att utföras af en symaskin. Det faller af sig själft, att icke h v e m som helst kan utföra dylika arbeten. Det fordras härtill att vara en skicklig brodös. Men den vinst, s o m ett dylikt symaskinsbroderi medför, är, att det kan göras 8 å 4 gånger fortare än för hand o c h därigenom kan det, då det blir allmänt genomfördt, ställa sig billigare. Utställningen förtjänar i h ö g grad att ses, då de flesta arbetena äro fullkomliga små mästerstycken. Särskildt anmärkningsvärda äro de med b l o m m o r broderade öfverkasten, portiererna och gardinerna af hvit sidengas samt de af kulört silkesbroderi utförda taflorna, där hvarje stygn, liksom å alla de andra arbetena, utförts med symaskin. Lärarinnekursen i kuslig ekonomi vid A t e n e u m för flickor i Stockholm afslutas den 20 i denna månad efter att hafva pågått i 8 månader m e d 6 elever. Vasateatern har beredt hufvudstadens publik ett tillfälle, som den b o r d e väl uppskatta och flitigt begagna, att se o c h beundra en af vårt sydliga grannlands främste komiske skådespelare, hr Sophus Neumann från Dagmar-teatern i K ö - penhamn. Det intressanta gästspelet inleddes i lördags m e d E m m a Gads bekanta, roliga lustspel » Ett silfverbröllop », hvarvid hr N. utförde den hederlige fabrikör Selbj ' s roll.
Utom prästen och två bröllopsvittnen voro endast brudens moder och * Den rörande sannsagan om den lilla bruna vandringsflickans trofasta och uppoffrande kärlek till den store skalden är, efter grefve Telekis och Maurus Jökais relationer, närmare skildrad i förfms arbete » I kikaren ». S \ ^sStrS7^Ytr 174- syster närvarande vid vigseln; fadern liöll sig undan, han frågade ej ens efter, hvart hans barn och hennes make skulle ta vägen, om de hade bröd ens för dagen, eller hvar de ämnade lägga ned sina hufvudcn följande natt. Omedelbart efter ceremoniens slut steg det uuga paret upp i en vagn och for till Koltö, dit vännen Telcki inbjudit dem att tillbringa första tiden. De dikter som Petöfi skref under dc väna dagarne här i denna undandolda vrå af världen, där han var ensam med sin unga kärlekslycka, äro till antalet omkring tjugu, samtliga ägnade hans maka; de höra till det skönaste och renaste som ljudit från hans lyra. * Från Kolto begaf sig paret till Kolosvår där det erhöll ett jublande mottagande med fackeltåg, tal och serenad. Efter ett därpå aflagdt besök i Szalonta hos skalden Arany och hans maka, för hvilka trofasta vänner Petöfi ville visa » våren vid sin sida », som han sade, gick färden till det nya hemmet i Buda-Pest. Petöfis giftermål var, oaktadt den politiska upphetsningen, som eljes drog alla samhällsklassers tankar enbart till sig, i Ungarn en » landstilldragolse ». Hela landet talade om den snillrika och modiga flickan, som lämnat ett snart sagdt lysande hem för att förena sitt öde med en fattig skald. Särskildt inom de litterära kretsarne i hufvudstaden var man nyfiken att få se henne och göra hennes bekantskap. Fru Petöfi blef ock från första stund en förklarad gunstling inom dessa kretsar, både hos herrarne och damerna. Skalden och hans hustru lefdc i de lyckligaste, ehuru i ganska inskränkta yttre förhållanden. Maurus Jökai har uppdragit en liten sympatisk skildring af skaldens hem som gift, ett hem, som äfven var Jökais, tills denne själf ingick äktenskap.
När nu förhållandet är, att ett RiksSt. såsom gemensam tanka antagit en anmärkn., som går ut på afslag å Constit.Utsk:s ifrågavar. förslag, och den siste talaren yrkat, att Utsk. bort upptaga detta afslag och göra det till föremål för votertspropos., så följer deraf, att den värde ledamoten vill, att nuvar. Ständer skola kunna öfver förslaget besluta, hvilket dock är i rak strid med grundlagen. Jag begagnar detta tillfälle för att besvara ett yttrande i ett föregående plenum af Hr Ce - Den ii December f. m. derschjöld, som af första raderna i 81 § Reg.F. ville hemta bevis, att grundlagen icke blott kunde ändras, utan äfven upphäfvas. 8( § lyder väl i början salunda: Denna R. e g. f o r m samt Rikets öfriga grundlagar kunna icke ändras eller upphäfvas, utan genom Konungens och alla RiksSttns sammanstämmande beslut; men detta morn. handlar om Statsmagternas inbördes förhållanden och bestämmer, att Konungen och alla fyra RiksSt:n skola i dylika frågor vara ense. Hvad Ater Constit.- Utsk. angår, hade den värde ledamoten, om han läst litet längre, fått se dess functioner uppgifna. Der står nemi. i samma § vidare: Ej må frågor derom uti Ståndens plena väckas, utan anmälas de hos R. St:s vid hvarje riksdag valda Constit.Utsk. Detta Utsk., hvars pligt det vara skall att grundlagarna granska, äge rätt att hos R. St. föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga och mö j lige att verkställa. Der står således ej omtalad någon Constit.Utsk:s rättighet alt upphäfva grundlagarna, utan endast att föreslå högst nödiga eller nyttiga ändringar deruti; och när Jagen uttryckligen sagt, hvad som är tillåtet, måste rättigheten inskränkas derinom, utan all extensiv tolkning. Jag vill emedlertid ej bestrida R. o. Ad. att nu följa samma ordning för behandlingen, som förut ägt rum; jag blott protesterar för min del mot en återremiss, syftande derhän, att RiksSt:n skulle kunna utöfver
Och ehuru, å ena sidan, den rättvisa måste göras större delen af desse 272 Stats -Utskottets Embetsmän, att de fullkomligen motsvarat det vidsträckta förtroende, som sålunda, i afseende på ChartaeSigillatae-iippbörden, dem blifvit lemnadt, visade sig likväl, å andra sidan, att flere Domare begagnat deras rättighet, att utan borgen och till obestämdt belopp reqvirera stärnpladt papper, på ett sätt, att de nu häftade för betydliga brister i ChartseSigilIata3-uppbörden, hvarigenom handt att antalet af de i 1825 års ChartaeSigillataiHufvudbok upptagne proprie balancer, tillhopa 8,109 It:dr 17 sk. 4 rist., i stället alt förminskas, blifvit ökadt ända derhän alt balance-summan vid 1826 års slut utgjorde icke mindre än 11,096 It:dr 17 sk. 2 risti, deraf flere poster, i anseende till bristande tillgång efter aflidne Domare , efter all sannolikhet komma till afskrifning. Då K. Collegium ansett detta för StatsVerket högst ofördelaktiga förhållande icke kunna förekommas på annat sätt, än att Ordinarie Domare blifva ålaggde, att, lika med hvar och en annan som på Credit får emottaga stärnpladt papper, ställa vederhäftig borgen för fulla värdet af det papper de sålunda erhålla, har Utskottet, enär serskildta skäl eller omständigketer icke eller synas vara för handen till desse Tjenstemäns befrielse från en sådan skyldighet, funnit sig böra föreslå R. Stir, att i underd. skrifvelse till K. Mit instämma uti KammarCoIlegii underd. tillstyrkande om upphäfvandet af detta i ChartaeSigillatéeFörordningen för Ordinarie Domare stadgade undantag, på det de förluster för Stats - Betänkanden. StatsVerket som genom samma undantag redan blifvit föranledde, icke måga vidare ökas. Lärande R. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Bevillnings-Ulskollels Belänkande M 10.
Att till vinnande af det i högstberörde Förordning åsyftade visa ändamål KronoBetjeningen borde tillförbi ridas att inom föreskrifven kort tid till Kyrkorna, att der qvarblifva, aflemna afskrifter af Reqvisitioner af Skjuts och Inqvartering, sättet huru desse skyldigheter blifvit fördelte och utgjorde, samt huru liqviden derföre blifvit verkställd, hörandes, hvad ofta händt, förekommas, dels att de Inqvarterings-skyldige, genom allt för sen tillsägelse, icke haft nödigt rådrum att till Inqvartering sig bereda, dels att det Manskap, för hvilka varit mat betingad, antingen uteblifvit, eller till fullt antal icke Den 11 Maj e. m. ankommit, hvarigenom de Inqvarteringsskyidige genom förgäfves gjorda kostnader blifvit i ett större lidande försatte. I sed. nare fallet borde lämplig ersättning med. delas i förening med undersökning i båda fallen, hvad dertill föranledt, äfvensom då fordrad skjutsning antingen icke blifvit begagnad, eli r allt för länge uppehållen, hvilket allt torde förekommas och Statens betydligare kostnad i vän ningsp ngar åt skjuts-skyldige försvinna, örn MarcheRouter icke uppgjordes för ett l.invre afstånd, annorlunda än att vid hvarje Landshöfdinge. Säte, til! tid och förhållande, kun. na efter förekommande omständigheter förändras. 3:o Att med afseende å hvad nu anfördt år, jemte flera under förflutna år förekomna omständigheter, den önskan ina yttras, att sammankomster af Läns deputerade, till Landshöfdingarne inkallade, måtte så vidt möjligt är inskränkas, om ej tore. kommas. D« beslut, som vid sådana sammankomster fattats, kunna ej annorlunda anses än såsom individuella, och således, titan att leda till ändamålet af ett allmänt gällande beslut, medföra många olägenheter, jag inskränker mig att blott deribland nämna det olika sätt, hvarpå de vid provinciella sam. sammankomster förekommande frågor kunde möjligen af Herrar Landshöfdingar be. handlas.
I fordna dagar utgjorde jagten efter skogarnes innebyggare ett ädelt tidsfördrif för Konungar och Furstar och ännu i vår tid är det både för dem och många andra ett af de största nöjen och nära nog en passion, som synes stegrad i samma grad, som medlen att tillfredsställa den aftaga. Det är icke min mening att tala om den högre jagten, ty denna kan nu mera blott på få öfter inom vårt fädernesland be 25 * 388 Den 23 December f. m. drifvas, ulan jag afser förnämligast den mindre jaglen, särdeles fogeljagten. För den jägare, hvilken icke så mycket för vinning, som mera för att skaffa sig ett nöje och en nyttig rörelse bedrifver jaglen, är det bekymrande alt förnimma, huru det vilda, af sistnämnda slag isynnerhet, med hvarje år förminskas, hvartill många förenade orsaker bidraga. T Sveriges södra provinser hafva laga skiften, och i följd deraf förvandlingen af skogar, lundar, ljungmarker, kärr och mossar till bördiga åkerfält, lill en betydlig del bidragit till minskning af villebrådet, då det, jagadt och skrämdt ifrån sine förre tillhåll och gömställen, icke mera någonstädes finner en fristad, der icke en koja med sin hund och sin katt göra dem platsen och lifvet stridigt. Det som verkatlika förstörande på fogeljagten är, att i samma mån som det vilda aftager, blir det begärligare och i samma män betalas det dyrare till dem som förmå anskaffa det. Delta har ock redan föranled! att mången ung bondson eller dräng funnit, utom nöjet att på detta sätt lättare än vid spaden eller plogen fördrifva sin tid, sig lätt nog kunnat förtjena större daglön än den han genom tyngre och mödosammare arbete skulle erhålla; hvilket ock gör att denne, räknande på ögonblickets vinst och nöje, föga bekymrar sig om medlen att länge ål sig bevara denna källa lill båda, och sålunda nedskjuter allt hvad hans rofgiriga öga kan upptäcka såsom åtkomligt för hans lod.
Uti särskilda underdåniga skrifvelser af den 28 Oktober och den 14 December 1857 samt den 30 Januari 1858 hafva Rikets Ständer, jemte föreslående af förhöjning i skjutslegan och af åtskillige utvägar till undanrödjande, så vidt möjligt vore, af de förhållanden, hvilka dittills hindrat skjutsentreprenaders uppkomst eller bidragit att göra dessa för de skjutsningsskyldige betungande, hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, dels att, då sådane åtgärder endast kunde leda derhän, att de mest tryckande olägenheterna af skjutsningsbesväret blefvo afhjelpta, en Komité måtte, för den mera genomgripande reglering af ärendet, som vore önsklig, förordnas att, efter det upplysningar från de olika länens i frågan intresserade medlemmar blifvit infordrade, utreda och föreslå, huruvida och på hvad sätt skjutsningsbesväret må kunna från jordbruket skiljas och denna vigtiga angelägenhet för öfrigt i framtiden på lämpligaste sätt ordnas, dels ock att åt samma Komité måtte i nåder uppdragas, att taga under öfvervägande så väl frågan om kungsoch kronoskjutsens utgörande, som ock huruvida och på hvad sätt postföringsskyldigheten må kunna skiljas från jordbruket, emot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, från hvilka de nu äro befriade; och har Eders Kongl. Maj:t, med anledning af berörde underdåniga framställ llet. om skjulsn.-liesväret.
Jag fattade således tag i vattenkaraffinen och hällde rätt försvarligt med vatten i ansigtet på honom, men han endast frustade och ruskade något på hufvudet. Då högg jag slutligen ett fast grepp i hans armar och ryckte honom ur sängen och ut på golfvet. »Hvad är det?» ropade han och vaknade något så när till sans, då han dunsade i golfvet. »Skynda dig, om du vill med i dag!» sade jag och släppte honom. Då reste han sig upp och sträckte på sig tag på tag. Ett kallt hufvudbad i tvättfatet hade emellertid den utmärkta verkan på hans energi, att han snart var i gång med påklädningen. Under hela denna proceduren yttrade han ej ett ord, utom ett och annat burr! Han mådde tydligen allt annat än väl af allt, hvad han under föregående dagen kostat på sig. Denna morgon var det min tur att gå förut till seminarium; men äfven Tegnéhr kom, tack vare mina omsorger, fram i rättan tid. På min förfrågan hos Franzén och »Baltzar von Platen» (Hans Johansson), med hvilka jag sett honom föregående dag göra sällskap ifrån uppropet, om de varit tillsammans med honom äfven ut på natten, svarade de, att så ej varit förhållandet, utan att de på aftonen sett honom tillsammans med några unga handelsbiträden styra kosan ut till Lorentzberg. Sina äfventyr under natten hörde jag honom sjelf på rasten beskrifva med vanlig öppenhjertighet, men de voro just ej af den art, att de här lämpligen kunna refereras. Af allt framgick emellertid klart och tydligt, att denne nattens hjelte var en föga värdig riddare till den sköna Emelie. Jag tänkte också både nu och sedermera nästan dagligen att varna henne för Tegnéhr; men min kanske alltför stränga uppfattning af kamratskapets förpligtelser afhöll mig ifrån att fullgöra hvad som ju egentligen endast varit min oafvisliga skyldighet emot den unga, oerfarna flickan. Då jag jemförde Petterssons ovanor med Tegnéhrs och de obehag, jag haft att utstå under sista tiden af mitt sammanboende med den förre med dem, jag nu måste fördraga af den senare, så kunde jag väl ej förneka det factum, att jag tydligen råkat komma, såsom man säger, ur askan och i elden.
Den förenar sålunda inom sig förhållanden, sorn visa sig särdeles fördelaktiga för bildande af kavalleri; och Kongl. Majit anser, lika med Landtförsvars-komitéen, att nödigt kavalleri der bör af Vestgöta regemente bildas, till fyllande af den omförmälda bristen i detta vapen. Då Kongl. Majit, på grund häraf, anser tjenligast, att kavalleriet genom uppsittning vid Vestgöta regemente ökas med 500 man, uppstår frågan huruvida ej för framtiden vore förmånligare, att hela detta regemente af 1000 man till kavalleri uppsitter och deremot en kavalleri-korps af 500 man i stället förändras till infanteri. Om derföre Smålands Husarer, nu utgörande 500 man, komme att afsitta och sammanslås med Smålands Grenadier-bataljon, men Vest göta regemente deremot att i sin helhet uppsitta, vunnes derigenom fördelen att i stället för fyra korpser, som skulle blifva följden af Vestgöta regementes uppsittning till endast hälften, man erhölle tvänne hela regementen, nemligen Smålands Infanteri-regemente och Vestgöta Kavalleri-regemente, hvartdera pa 1000 man; hvilken anordning Kongl. Majit linner vara både företrädesvis ändamålsenlig, med hänseende till de ofvan omförmälda provinciela förhållandena, och äfven ledande till någon besparing, då derigenom undvikes ett större antal särskilda staber. Oaktadt de i början uppkommande olägenheter af två regementens rubbning, delar Kongl. Majit, på grund af ofvan anförda omständigheter, Landtförsvars - 12 Kongl. 31aj:ls fräd.