Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derefter spatserade jag i det härligaste, ljufvaste väder, en äkta sydlig eller östlig aftonstund, med blå himmel och milda lysande stjernor. Satt hemma hela förmiddagen, då jag hade besök af Spitznagel, äfvensom långt in på eftermiddagen och väntade bref med den i dag ankomna posten, men förgäfves. Orolig och modfälld deröfver gick jag ut, spatserade i trädgårdarne en stund, och gick sedan in i Attarin-moskén, der shekh Soleiman ej hade varit på hela dagen, i anseende till någon liten opasslighet. Jag träffade hans son och muezzin, hvilka kokade kaffe åt mig inne i khulveh, der vi suto och gräfde i pappersluntorna. Sedan kom en tredje till dit, då jag råkade läsa upp ett och annat för dem och säga: detta handlar om det och det. Härvid talte de mycket sinsemellan, att jag borde bli moslim &c. Nu kom folket till aftonbön, hvilken de äfven förrättade, sittande jag ensam inne i khulveh. Efter slutad bön kom muezzin in till mig med pipan och började med det vanliga: Inle ragil tajib och baka tohibb il moslemin &c. Jag gaf honom för hans kaffe och hans beröm tillsammans 20 fadda. Sedan följde jag shekhens son Ahmad ett stycke på väg. Han tyckes redan litet sänka sitt högmod och blir mig numera något drägligare. Men också har jag varit lika högmodig mot honom tillbaka. Sedan spatserade jag ännu litet och såg på den stjernklara himmelen; erfor mycken oro deröfver att jag ej fått något bref. Var på förmiddagen hos Gomozow och lemnade åt honom det bref jag hade fått från Smyrna. Han hade fordom varit militär, sedan ingått i institutet i Petersburg och varit i Orienten öfver 4 år, men ännu till en del bibehållit det muntra och burschikosa af sitt officerslif och förekom mig öfverhufvud ganska treflig. Sedan kommo till honom en viss man, som sades vara engagerad vid Egyptiska museum i Kairo, och en dragoman vid Österrikiska konsulatet.
Det vore bestämdt vida bättre, om man kunde bringa det derhän, att det allmänna omdömet vore mera skonsamt mot den som mindre felat än tvärtom, derhän att ej ett felsteg i sedligt hänseende som nu stängde vägen till upprättelse för qvinnan, der ej ens upprättelse an9es vara af nödeu för mannen, bättre, sägerjag, än att sträfva dertill, att denna upprättelse skulle ske genom en ny förnedring, ett osedligt och p&amp;tvingadt äktenskap. ' Men tvärt emot att ett inslående på denna väg vore att hoppas ser det ut som om man blott än mera ensidigt än förut skulle gå fram på den väg man en gång beträdt. De böcker jag i dag närmast bar att behandla och som giiVit anledning till hela denna långa ingress gå båda i det gamla spåret. Den ena predikar upprättelse genom äktenskap och den andra visar, der den ger sig in på dessa frågor, till och med hat mot en förfäktare af den mera rationela uppfattning jag här ofvan uttalat. Det ser ut som om hvarken damerna gjelfva eller deras vapendragare läst den gamla latinska sentensen: » Cujusvis hominis est errare, nullius nisi imipientis in errore persevcrare ». Den första af här ofvan nämda böcker kallar sig dramatisk teckning ur hvardagslifvet. Dess största förtjenst är väl äfven den karaktär af verklighet, af hvardagslif som hvilar öfver de flesta af dess situationer och hvarigenom den fördelaktigt utmärker sig från sin närmast beslägtade föregångare, fru Agrells Dömd, hvars scener synnerligast i tredje akten väl nått höjden af fulländning i onatur och » arrangement ». Men. detta är också nästan den enda förtjenst dramat i fråga eger, ty hvarken dess ekonomi eller dess karaktärsteckning är af prima slag. Mot den första skulle jag framför allt vilja anmärka den oproportionerligt långa expositionen. Om man än till den räknar endast första akten, så upptar den 40 sidor » af hela pjesens 96. Och dit borde för öfrigt räknas ännu mera. Ty den konflikt som bildar kärnpunkten i dramat fins ej ens till arten antydd i denna akt, den upptages blott af en för öfrigt mycket ledigt gjord presentation af både hufvud * och bi-figurer.
TJtdrag den i Noi’. i8?g. procitet, Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t i Nåder täcktes vidtaga alla de mått och steg, som i afseende härpå med Landets hästa äro förenlige, samt derjemte öfverlåta till Kongl. Maj:t rättigheten att, efter vederbörandes hörande, minska eljer nedsätta den i Tull-Bevillnings-Taxan utsatte Tull; a:o Utskottets hemställan, att ett i öfverensstämmelse med ii Bevillnings-Grunden affattadt svar på Kongl. Majus Nådiga Proposition, det Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t öfverlemna, att inom bestämdt maximum förhöja Tullen å inkommande varor, med afseende å de förändringar, som emellan Riksdagarne kunde inträffa, borde genom underdånig Skrifvelse afgifvas, lades till Handlingarne; 3:0 5 Bevillnings Grunden borde lyda sålunda : att Rå-ämnen för inhemska Fabricat och tillverkningar beläggas med den lämpligaste minsta Tull; 4:0 8 Bevillnings-Grunden skulle erhålla följande lydelse: att all Tuli för utgående och inkommande varor, äfvensom Skeppsumgälderna, bör i Svenska Banco-Sedlar utsättas och i Svenskt mynt erläggas; 5:0 10 Bevillnings-Grunden borde lyda sålunda: att den fastställda Tull-procenten utsattes till bestämdt belopp uti Riksdaler, skillingar och Prot, Utdrag den 2 Nov. 182g. 3 runstycken, efter mätt, mål och vigt elier stycketal på alla sådana varor, hvilka icke ega hufvudsaklig skiljaktighet i qvaliteten; i hvilken senare händelse de måste förtullas efter värde, och tullen bestämmas till viss procent af detta värde; 6:0 Utskottets hemställan, angående den så kallade Skydds-Tullens belopp af 3 3$ procent, lades till Handlingarne; 7:0 Export-Tullen å oarhetade Ben bestämdes till 2 sk. 8 rst.
S:a R:dr 1,770: (hvilket belopp deremot kommer att minska IndragningsStaten). 12 Stats-Utskoltets Utlåtande, N.-o 4°- c) Enär alla f. d. Kronobränneri-byggnaderne i Wisby, såsom umbärlige för ständige Magasinsrörelsen derstädes, numera blifvit till Kongl. Krigs-Collegii disposition öfverlåtne, bar Kongl. Maj:t föreslagit, att den årliga husbyre-ersättningen, som af bemälde Collegium utbetalts till Krono-Magasinsförvaltaren i Wisby, såsom godtgörelse för afträdde boningsrum, må, lika med andre sådane tjenslemäns hushyreersättningar, varda å stat uppförde med 33 R:dr 16 sk; Och får Utskottet härtill tillstyrka Rikets Ständers bifall. d) Beträffande Yågstaterne i Fahlun och Avesta, får Utskottet hemställa , att, i enlighet med Kongl. Stats-Contorets gifne förslag och Kongl. Majrts Nådiga Proposition, pag. 34, löneanslaget för nämnde Stater mätte, i följd af förändrad reglering af tjensterne, minskas med ett belopp af 727 R:dr 45 sk. 4 r:sti« jemte i/[i T:r spanmål under lönerne, samt å allmänna indragnings-staten uppföras de indragne lönerne för en Vågskrifvare och en Vägare vid Avesta med tillsammans 346 R:dr, jemte derunder begripne 32 tunnor spanmål; blifvande likväl indragning af tjenstemanna-personalen vid Avesta beroende utaf del beslut, Rikets Ständer kunna fatta, angående upphörandet derstädes af koppartullen och hvad dermed eger sammanhang; hvarom Utskottet vid Inkomst-regleringen kommer att afgifva förslag. e) Af den anledning att, sedan Chartee-Sigillatae-inkomsten betydligen ökats, utgifterna för chartors förfärdigande m. m. äfven, enligt hvad Kongl. Stats-Contoret upplyst, stigit till omkring 4,000 R:dr årligen, utöfver det vid sista Riksdag upptagne förslagsanslag, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, att, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, en slik summa måtte i förenämnde ändamål på 2:dra Hufvud-titeln uppföras. f) Sedan Myntoch Controll-Verket, såsom förr omförmäldt är, blifvit ställdt under Kongl.
Constitutions-Utskottets beslut, att vidblifva sin i Memorialet N:o 64 yttrade mening, får jag reservera mig, och, under åberopande af de skäl, som jag i min Reservation emot Utskottets Memorial N:o 75 anfört för Riks-Ståndens rätt, att genast kunna förkasta ett af Constitutions-Utskottet framställdt Grundlags-förslag, vördsammast föreslå följande proposition för omröstning i förstärkt ConstilutionsUtskott:” ”Den, sorn godkänner Constitutions-Utskottets i Memorialet N:o 47 framställda förslag, rörande ett tillägg, i 73 §. Riksdags-Ordningen, af hänvisning till 56 §. Regerings-Formen, votere Ja; ”Den det ej gör, votere Nej;” ”Vinner Nej, kommer detta förslag att förfalla.” STOCKHOLM, i835; hos J. A. Walldon. Conftitutions-Utskottets Memorial TV.-o 83. t N:o 83. Ankom till Exp.-Utsk. den 29 Januarii 1835. Memorial till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet i anledning af deras återremisser på Memorialet JV:o 5y. * Vid föredragningen af Constitutions-Utskottets Memorial, under N:o 57, till Borgare-Ståndet, angående dess återremiss på Memorialet ]Y:o 3g, med föreslaget tillägg vid 28 §. Regerings-Formen, rörande Utländnings naturalisation, har bemälda Stånd godtfunnitåter öfverlemna förstnämnde Memorial till Utskottet, för att, i anledning af Ståndets serskilda beslut, uppgöra votei ings-proposition och med densamma till Riks-Stånden inkomma, äfvensom Ridderskapet och Adeln återremitterat Memorialet, på grund af åtskilliga Ledamöters yrkande, att den af Utskottet uttalade princip, att en från Riks-Stånd hänvisad anmärkning, åsyftande omedelbart afslag, kan lemnäs utan afseende, måtte ogillas.
Jag vågar på denna grund underställa Ridderskapet och Adeln, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt D r i) i4 Augusti (. nt. att förena sig i det beslut BondeStåndet fattat; tnen ulan att béstiimma den summa, som BondeStåndet utsatt. Om Ridderskapet och Adeln allenast' beslöt, att ett anslag skall gifvas för läroböcker, samt att Ståndet vill, vid uppgörande af 4;de HufvudTiteln, afse KrigsAcademiens behof af löneförbättring, äfvensom anslag till.Försökskolan, så vore det tillräckligt för det beslut, som Ridderskapet och Adelil nu fattar. Om detta förslag antages, skulle Utskotten, eller StatsUtskottet ensamt, inkomma med ett förslag lill den summa, sorn på Titeln skall uppföras, och Rikets Ständer då kunna afgöra den. Jag skulle tro, alt io.ooo R:dr vore en vacker början till läroböckers utgifvande, men att den saken lordrar ett närmare betraktande af Utskotten, så väl i afseende på medlen, som sättet att utlemna dem. Ett JemkningsBelänkande blir i alla fall följden af beslutet, antingen Ridderskapet oell Adeln antager min mening, eller den andra, ty då 2 Stånd stanna emot 2 i frågan om tillämpningen, måste Utskotten inkomma med JemkningsBetunkande. På denna grund anhåller jag, att proposition måtte blifva, huruvida Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt besluta ett anslag till läroböcker i första rummet; samt att Ridderskapet och Adeln, med afseende på förhållandet med KrigsAcademieu, att den föregått med exempel för den nya methoden, ville vid fade Titeln 7° Den 14 Augusti f. m. afse dess behof, och för Försök-skolan Sfven bevilja ett nytt anslag. Om detta blifver proposition, tror jag att det vore det enda, som borde göras. Grefve Frölich:
Detta förslag har vunnit starka sympatier i landet, — en öfvertygelse, som jag hemtar, icke från pressen, ehuru afseende måste fästas derå, att hela den Svenska pressen är ense om förslagets öfvervägande fördelar, utan från den omständighet, att klokt och förståndigt folk i alla delar af landet önskar dess antagande. Då det således är obestridligt, att förslaget slagit djupa rötter hos nationen, tror jag det äfven skola inträffa, som H. Exc. Hr Just.- Stats-Ministern omnämnt, nemi. att förslaget, för den händelse det nu icke blifver antaget, kommer att ånyo framläggas antingen af Regeringen eller af något annat Stånd. Efter hvad jag hört, skulle ett annat, något modifieradt förslag till representationens ombildning vara af det Kongl, förslagets motståndare uppgjordt. Jag hemställer dock, huruvida det finnes den ringaste sannolikhet, att ett sådant förslag blir antaget och vinner sådane sympatier hos nationen, som det ifrågavarande. Presle-St:t bar i går beslutit, att icke afgöra frågan, förrän utgången hos R. o. Ad. blir känd. Härmed har Ståndet gifvit tillkänna, att för den händelse R. o. Ad. antager förslaget, det icke vill bära det moraliska ansvaret för dess förkastande. Böra icke äfven vi betänka det ansvar, som drabbar oss i händelse af ett afslag? Har icke i närvide tid en hvar af oss tillräckligt med att ansvara för sig sjelf, utan att dessutom behöfva ansvara för den ovilja i landet, som ett afslag utan tvifvel skulle medföra? De nu anförda skälen, nemi. nödvändigheten af en förändring i representationssättet, omöjligheten att genomdrifva något annat förslag än det nu föreliggande, samt vigten af att fota vår representation på samma grunder som Norges, synas mig tala för förslagets antagande. Härtill kommer den oro i landet, som skulle blifva följden af ett afslag. Jag befarar visserligen icke någon revolution, men jag tror, att den allmänna motvilja, som komme att uppstå, skulle verka högst skadligt på de industriella och politiska förhållandena. Hvad vinna vi väl genom ett afslag?
Ständers handläggning och åtgärd öfverlemna det samma; i hvilket afseende de, under anförande af den betydliga förlust, som i synnerhet under våtare år, genom öfversvämningar af nämnde Sjö tillskyndas de derintill belägne Hemman, föreslagit, att Riksens Höglofl. Ständer måtte om företagande på allmän bekostnad af en så beskaffad undersökning som ofvannämdt är, förordna: hvilket måls närmare utredande Hedervärda BondeStåndet genom afgifvit Protocolls - Utdrag, åt Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten gemensamt updragit. Då förenade Utskotten till öfverläggning förehaft detta ärende, hafva Utskotten stannat i den öfvertygelse, att, sedan frågan om den föreslagne undersökningen blifvit i vederbörlig ordning hos Kongl. Majit genom Landshöfdingen och Hushållningssällskapet i orten 'väckt. 654 Statsoch Besvärs-Utskottens Betänk and en. och till Dess Nådiga afgörande således öfver* lemnad, måste någon åtgärd af Riksens Höglofl. Ständer i detta ämne desto mindre kunna äga rum, eller vara erforderlig, som, i den händelse Kongl. Maj:t i Nåder skulle finna kostnaden till den ifrågastäldte undersökningen böra af Allmänna medel bestridas, sådane, efter hvad StatsUtskottet för sin del får anmärka, redan finnas för slikt ändamål anslagne uti den under RiksStatens gide HufvudTitul till Jordbrukets med flere Näringars befordran upförde Summa; Hvarföre, och enär Utskotten af ett Kongl. Majits Nådiga Eref till Landshöfdingen i Carlstad under den g nasti.
Jag erkänner på en gång min, kanske individuella, obetydenhet och tillika, att större skicklighet än min fordrats i framställningen; men varm vän af det yrke, som förr ansetts för modernäringen, och i den betryckta jordbrukarens namn — en belägenhet, som jag i lika egenskap delar — vågar jag nu vid denna frågas behandling vördnadsfullt anhålla, synnerligen då det är med visshet att anse, och som dagliga erfarenheten i land-orterna redan besannar, att penningeförlägenheten med hvarje stund blir mera förtviflad, att, om ej andra medel finnes att tillgå, af den för Bancodiscontens rörelse anslagna summan, mot nedsatt ränta likasom för andra gynnade näringar, ett lämpligt belopp måtte afsättas till belåning af torr spannmål mot f af årets markegårigspris, lånen ställda på år med vederhäftig borgen och under uppsigt, att spannmålen till uppgifna beloppet finnes på uppgifvit ställe under låntagarens vård, det må vara i stad eller ålandet, och hvarigenom ej Staten vidkännes någon utgift för spannmålens skötsel under magasineringen; hvaremot det ålåge den spannmålen belånande att genast efter försäljningen, om den också inom året inträffade, uti ränteriet i det län, der spannmålen finnes, falla beloppet erlägga. Någon förlust för Staten kunde så mycket mindre uppstå, som den ägde icke allenast säkerheten i den uppgifna och belånade spannmålen, utan synnerligast i den borgen, som naturligtvis skulle pröfvas och godkännas, ej allenast att spannmålen skulle såsom pant vår - 124 Den 5 Maj f. m. das och tillhandahållas, ulan äfven såsom för proprie skuld Jånesumman å förfallodag såsom disconllån betalas; i öfrigt på sätt ofvan är anfördt. Gr, von Rosen, Axel:
Vid granskning af de särskildte fall, der ändring eller tillägg uti ExpeditionsTaxan blifvit i fråga satt, hafva Utskotten trott, det någon nedsättning i HåradsRätternes lösen för Gravationsbevis, och bevis angående innehafvande Förmynderskap desto mindre vore lämpelig, sorn meddelandet af dessa magtpåliggande intyg, för hvilkas noggrannhet HäradsHöfdingen stannari vidsträckt ansvar, erfordrar ett uppmärksamt genomaeende af flere års ofta vidlyftiga Protocoller. I afseende åter på den händelse, att egendom säljes innan laga stånd derå för säljaren tillkommit, hafva Utskotten funnit, att då denne har sig ålagdt att styrka siri LagUtshottets Betdnkandert. £3? åtkomst till den fastighet han föryttrar, bör för sådant ändamål Lagfarten för honom fortgå och han å egendomen taga s:ne Uppbud, hvilket ock Utskotten ansett öfverensstämma med råtta meningen af 5 Cap. I §.
Naj:t8 Lekallningsiiafvande meddelade u^^gifter ädagalägga dock i allmänkiet, Iiuru >nom de fle8ia Dun Kög8t ket^dliga egovidder af mo88ar ock vattendränkta Leukler akulle genom vatLen-afledningar kunna göra8 fruktkara; — att 8älunda exen^ielvl8 i <7/rrr>tr/, cr>r 26,298 tunnland oell i 8roc^o/,/!^ D5:>r 7,229 tunnland M088ar oell 5!!nk MSI k SN86LL8 kunna genom vattenledningar föi'8ätta8 i fruktkärande 8kiek; — aLL endagt i en 8oeken, af 66/76^0^^ Dä>r linna8 2,3,5 Lunnlancl mo88ar; — aLL i //a77anc7 nagra 1000 tunnland 8kulle kunna vinna8 genom sänkning ak en sjö oell nägra andi a vatten-akledningar; oek att i L-/-e^,o 8kar!iult8 Nlv88e, omkring 3,000 Lunnland, ansetts utan synnerlig ko8lnad kunna genom dikning oell kränning förvandlas i fruktkärande fäll, 0. 8. v. I^ongl. Naj:l, som vid föredragning den 4 ^s>>il 1826 af Dess Defallningsllakvandes omförmälde Dstänkanden, funnit nägon ätgärd, med anledning deraf, i krist ak nödige tillgängar ä ldiks-8taLen8 lVionde Idukvud-Ditel, tills vidaie leke kunna ega runa, Ilar emedlertid, lika med Dikets 8tänder, egnat Lillkorlig u^^märksamket ät de för Diket vigLiga fördelar, 8vni ilrägavarande arketen kör rno88!rakLerns8 keredande Lill odlingskarket erkjuda, ieke klott medelst de utvägar, 8orn derigenom oljanus för den förnämsta
Huru många hafva, som gamle Hotberg säger, » så rent Meel i Posen, at de tör lade sine Sönner kige derind? » Och dermed äro vi inne på hvad som kanske är det vigtigaste vilkoret för våra barns framtid, nämligen föräldrarnas exempel. Vi föregå sannerligen icke alltid våra söner med det som godt är. Vi besinna icke, att det som för oss, med vår härdade inre och yttre menniska, går nästan spårlöst förbi, i det unga sinnet lemnar djupa, stundom outplånliga märken. Vi låta må hända våra söner vara med, der de aldrig borde ens se hvarken oss eller andra, och vi utesluta dem kanske från just de områden, hvilka de helst borde känna. Kanske låta vi dem deltaga i nöjen och förströelser, som knappast passa oss oeh bestämdt skada dem; men vi låta dem icke se in i våra hjertan, och vår karaktär är må hända för dem en tillsluten bok. Men många bland oss våga ej låta dem läsa denna bok — det är saken. Derför låtsa så många, som om det vore af ingen betydelse, hvilka föredömen de gifva barnen och anse sig hafva uppfylt allan rättI | " N I I (VI I uj U IN månaden meddelar en fullständig modeoch mönstertidning. — Uppglf å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, sa er. färdighet, när de aga dem för fel, som de må hända lärt af föräldrarna sjelfva, eller blunda för sådana, som föräldrarna ändtligen måste medgifva, att de » ej rå för ». Derför blir det ej heller något verkligt förtroende mellan oss oeh våra söner, der det står så till att de icke känna oss och vi icke vilja lära känna dem. Den, som älskar sina barn, borde alltid tänka på, huru han synes för dem. Det dröjer icke så länge, innan barnen börja döma litet om faders oeh moders uppträdande, först omedvetet, men snart medvetet. Är då detta icke sådant, att det inger vördnad och aktning, då är det ett rent lotteri, om barnens uppfostran lyckas. » Pappa förbjuder mig svärja, men han svär sjelf », eller: » mamma förbjuder mig att tala illa om andra, men sjelf förtalar hon sina bästa vänner — » sådana reflexioner göra icke godt, när de uppkomma i ungt sinne.
Hon trodde så nästan själf ibland. glänsande, släta ringen på sitt finger. Men ske! hon var ung, mycket för ung för att verkDär ligger mycket i en kvinnas hjärta, och ligen veta, hvad kärlek var, och så vaknade tiden döfvar ungdomens heta kraf och orohon efter hand, och lifvet syntes henne så liga längtan. Lifvet lefves lättare, när drömolika, mot hvad hon trott. Eu stor tomhet men om lycka icke längre kräfver sitt rum, trängde sig in i hennes själ, hennes hjärtas när hvardagslifvet stund för stund lägger berenaste och bästa dröm föll samman som ett slag på sinnet, och när man börjar nöjas ömkligt korthus. Den kärlek, hon trott på med, hvad lifvet är, och icke hvad det kunde såsom stark och verklig, blef så uselt liten; vara. det är ej så en kvinna älskar. Hon började Men i dag efter långa, lugna år hade få en aning om, att hon som mogen kvinna hou sett en glimt af ett välbekant ansikte aldrig, aldrig skulle kunna låta sig nöja med, i folkmassan, en enda glimt; kanske hon hvad hon som sjuttonårig flicka tagit emot också sett fel, men det var nog att i ett som fullödigt guld. En orolig längtan kom enda ögonblick rifva upp ett gammalt sår, öfver henne efter hand, en längtan efter en att vältra öfver henne minnet af årslång större, djupare känsla, något, som skulle gripa sorg. hela hennes väsen, dana om hela hennes j Glömma, rycka med roten opp lif, vidga hennes blick och stärka hennes sitt fagraste minne, sin lefnads hopp, kraft. det lätt öfver tungan glider — » Under långa, pinsamma månader klarnade Hvad hade hon gjort? H v a d? Sin plikt! det inom henne; hon kunde icke, hon vågade icke blifva denne mans hustru, när hon blifHon var ej UDg längre, nu borde hon kunna vit så klart medveten om allt, hvad som döma, om hon handlat rätt, om hon fyllt en brast i hennes känsla för honom, och ännu plikt. Glömma! Glömma! — Hon låg alldeles mera när hon kände så klart, att hvad som här felades låg dock på botten i hennes själ, stilla och stirrade ut i mörkret.
För tjenstgöringen i Hofrätten äro ledamöterne upptagne fem förmiddagar i veckan, fyra timmar hvarje dag; en ännu längre tid erfordras utom Hofrätten för målens beredande och utarbetning, för genomseende af expeditioner m. m. Den tid är snart räknad, som då blir öfrig, dels för nödig hvila från arbetet och helsans vårdande, dels för uppfyllandet af medborgerliga pligter i olika riktningar, för de studier som den juridiska litteraturens utveckling fordrar, eller för enskilda angelägenheter, allt sådant af beskaffenhet, att icke någon, i hvad samhällsställning han än må vara, kan undgå deraf känna verkningarne. Arbetsförmågan är således tagen i högt anspråk; väl om helsa och krafter medgifva att dermed fortsätta. Om sinnet dervid tillika nedtryckes af bekymmer för egen och familjs bergning samt dess yngre medlemmars uppfostran och undervisning, måste äfven arbetet deraf hafva en dryg känning. Jemväl med iakttagande af den strängaste sparsamhet äro de löner otillräckliga, som blifvit tillagda Hofrätts-ledamöterne; åtminstone är det fallet i den Hofrätt, hvilken är förlagd här i hufvudstaden, hvarest förhöjda hyror och stegrade kostnader af alla slag möjligen göra behofven större, än på andra orter. För den som ej har enskild förmögenhet måste ekonomisk undergång blifva en följd, om ej snar ändring sker. Med djup känsla af dessa bekymmersamma förhållanden har Hofrätten ansett sig ej kunna undgå at frambära dem till Konungathronen; det har skett ej utan stor betänklighet, men ock med den förhoppning att vinna Nådigt behjertande. Svea Hofrätt vågar på grund af hvad nu blifvit anfördt i underdånighet anhålla att Eders Kongl. Maj:t måtte för Rikets snart sammanträdande Ständer föreslå tillökning i aflöningsbeloppet för denna Hofrätts ledamöter, om ej till högre belopp, dock så att de tio Hofrätts-Råden måtte hvardera tilläggas 5,000 Rdr och de femton Assessorerna hvardera 4,500 Rdr årligen.» För egen del kan jag icke annat än erkänna och behjerta behofvet för Hofrättens ledamöter af förbättrade inkomster.