Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr von Hartmansdorff hemställde att R. o. Ad., i afseende på ifrågavar, inbjudning måtte fatta samma beslut som PresteSt., hvarefter R. o. Ad. med frånträdande af sitt förut, i fråga om artikeln zink fattade beslut, antog den derå af Utsk. föreslagna lullbesiämmelse, samt fann voter:s-propos. N:o 335 till till följd deraf hafva förfallit; men i fråga om artiklarne ångpannor och ägg vidblefsilt beslut och godkände voter:s-propos:ne N:is 336 och 337. 13:0 Ål. R. o. Ad. godkände Utsk:s, i fråga om denna artikel afgif* na yttrande. Då nu de eventuella tullafgiflerne å de artiklar, för hvilka nu gällande inoch utförsel-förbud blifvit bibehållne, företogos till afgörande följande artiklar: a) Bränvin. Sedan Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att PresteSt. vidblifvit sitt förut fattade beslut, rör:de eventuela tullbestämmelsen för nu till införsel förbjudna slag bränvin och sprit, förklarade Hr Printzensköld sig deruti instämma, hvarefter R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, godkände voler:s:propos:n N:o 338. b) Jern. I fråga om eventuella tullbestämmelserne för tackoch ballastjcrn, upplyste Hr Gr. o. Landtm., att PresteSt. antagit Utsk:s derom till R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning, hvarefter Hr Printzensköld yttrade: Ehuru PresteSt. antagit inbjudningen, vågar jag vördsamt hemställa, att R. o. Ad. täcktes vidblifva sitt engäng fattade beslut.
Jag har blott anmärkt Discont-Directionens Conduite, och alia tala derom på ett ofördelagtigt sätt. Ridder. skåpet och Adeln har likväl ogillat mina dervid nyttjade uttryck, och jag mäste finna mig dervid, men jag reserverar mig deremot till Protocollet, Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde , om icke all vidare öfverläggning, i anledning af Ridderskapets och Adelns ogillande ut. af Friherre Hjärtas till Protocollet den 17 sist» ledne Mars nyttjade uttryck finge upphöra. Ropades Ja, Då Friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludvig, härefter anmälte sig att tala, erinrade Herr Grefven och LandtMarskalken, att Ridderska. pet och Adeln redan beslutat, det ali vidare öfverläggning rörande Friherre Hjertås ofvannämnde uttryck borde upphöra. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus.- Nu ifrågavarande ämne delar sig i tvänne delar j den ena är personel. Efter Högloflige Ridder, skåpets och Adelns för mig så smickrande beslut i detta hänseende, får jag, med betygande af min lifligaste tacksamhet derföre > förklara; att jag med yttersta varsamhet, skall pä detta rum söka undvika, uti allmänna äreoder in - Be» i April 89 blanda personligbeter; och om sjelfva saken oundvikeligen skulle föranleda till uttryck , hvilka bära anseende deraf, är dock sådant tvärt emot min mening, och ett förhastande, som ingen häldre än jag önskar gifva den tydning, som vederbör. Hvad åter angår sjelfva saken, sä, med full känsla af lyckan att vara Svensk, kan jag ej annat än önska en laglig undersökning af Directionens åtgärder. Aldrig har jag skydt den, och yttrar mig nu ej under hvad form den bör äga rum, fullkomligen tryggad under vår fria Samhälls ordning, hvilken får afgöra huru öfver Svensk Man, Svensk Lag bör skipas af Svenska Domare, Nu till saken — ehuru den ej egentligen hör til! närvarande öfverläggnings-ämne. Men i följd af hvad som blifvit sagdt af en värd Ledamot, får jag be om ursägt för den tid jag upptager.
Förordningen om Landsting och begär remiss af min motion till vederbörligt Utskott. Stockholm den 29 November 1862. J. W. Sprengtporten. Af Herr Von Hofsten? sten Erland? angående anslag till fxjra gymnastik-inrättningar i Stockholm. Man börjar allt mer och mer inse den enkla sanningen, att i samma mån som nutidens bildning fordrar af ungdomen ansträngningar i läsväg, i samma mån måste man använda en motvigt, som förhindrar stillasittandets menliga inverkan på under utveckling varande kroppar. Den pedagogiska gymnastiken, vapenföring och exercisöfningar, kunna samfäldt betraktss som en lämplig motvigt, hvilken, utom dess fördelaktiga inflytande på ungdomens kroppsliga utveckling och helsa, äfven bidrager till att uppehålla dess själskraft; ty kropp och själ äro beroende af hvarandra. Enligt min föreställning är det dock bättre att ej drifva gymnastiska öfningar, än att göra det under särdeles ogynnsamma förhållanden; ty för skolungdomen är af hufvudsaklig vigt att det är möjligt ordna dessa öfningar så, att såväl eleverne, som deras målsmän och skolornas styrelser dermed äro belåtne. Det största hindret för de gymnastiska öfningarnes allmänna och ändamålsenliga tillämpning vid ungdomens undervisning här i landet är nu, att ehuru antalet skolor, äfvensom antalet elever vid de flesta af dem, under sednare tider oupphörligen vuxit, har man dock, vid nödiga lärobyggnaders uppförande, jemförelsevis sällan tänkt på att i, eller i förening med dem, anlägga gymnastiker. Följden är nu dels, såsom t. ex. i Stockholm, att många skolor måste sända eleverne till aflägset belägna gymnastiker för att öfvas under tider, som ofta äro olämpliga; dels att skolor, hvilka ej ega gymnastik-lokal och äro belägna i städer som sakna allmänna gymnastiker, måste på ett ofullständigt sätt tillämpa gymnastiken i händelse en förordning skulle absolut föreskrifva läsöfningars förening med kroppsöfningar vid alla skolor, utan af seende på om de vanliga skolrummen äro för små eller i annat fall otjenliga. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
Laga angvar öfverlemna, j stället för det nu sådana äfventyrare ofta få vandra utan tilltal, af den. orsak, att mångå frukta att attaquera dem, för att icke stadna i reconvention, eller blifva invecklade i undersökningen, huruvida den antastade verkeligen är den misstänkte bofven^ eller icke, Beträffande det från Siberien hämtade exempel, som en annan värd Talare åberopat; så tror jag alltför väl, att enär mänsklighet: äfven i Ryssland begynt under närvarande Tideskifte blifva allt mer och mer rådande, man äfven derstädes förminskat de ohyggeliga kännetecken, såsom öronens afskärande, näsborrarnes uppsprättande eller brännmärkens användande, hvarmed man tillförene efter berättelse derstädes, såsom i de fleste barbariska Stater, utan urskillning stämplade alla förvisic, äfven för sådana händelser, hvilka den ena tiden anses för grofvaste brott, men i ett nytt skifte åter berömmas såsom utmärkte förtjenster. Men att desse kännetecken blifvit alldeles af-, skaffade för verkeltga*gröfre missdådare, der - Den 2 i Maji. 45 ;på tviflar jag, och dermed må förhålla sig huru som héllst, på ett ställe; hvarest Landsför» visnings-orten är så aflägsen, otillgängelig och säker, som Siberien, Förringar det icke min öfvertygelse om nödvändigheten, som i Sverige 'påkallar grofva brottslingars utmärkande, så att älven den enfaldigaste må kunna igenkänna en förrymd så till sägandes fogelfri eller fridlös niding; hvarvid dock bör iagttagas, att han vid märkets åsättände icke marteras, hvilket lätteligen kan undvikas, som nogsamt synes af flere Sjömän, de der blott för ro skull låta sätta hvarjehanda märken och zirater å deras armar och bröst. Friherre Boye, Ludvig: Den urskilning i Betänkandets särskilta delar, hvarom Herr af Brinckman nu påmint, torde hafva undfallit flere än mig.
Om, såsom jag hört berättas, Borgareoch BondeStåndeil beviljat anslag till den vestra stambanan, i sträckning ifrån Stockholm söder om Mälaren, torde R. o. Ad:ns beslut i denna fråga vara af mindre betydenhet, enär det är temligen troligt, att om förstmde Stånds mening segrar i Förstärkt StatsUtsk., kommer äfven anslag till bangård i Stockholm att gifvas. Skulle åter denna mening icke segra, synes det likväl vara för tidigt att nu besluta om bangårdar, då kanhända ingen bana kommer att anläggas. Den rättaste utvägen torde således vara att upskjuta frågan, och yrkar jag af detta skäl punktens återremitterande. Gr. Hamilton: DA det endast skulle onödigtvis uptaga tiden, om jag sökte genomdrifva mitt fersing, vill jag derifrån afstå, och förena mig med dem, som yrkat ätcrremiss. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag får beklaga, att jag ej kan rätta mig efter Hr Hjärnes föreställningar, och då Frih. Ce derström så fullständigt utvecklat hvad jag velat yttra, ber jag blott att få förena mig med honom, och yrka afs lag å punkten. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Man kan icke gerna be* tvifla, att, om än något auslag till en från Stockholm utgående jernväg ej vid denna Riksdag kommer att beviljas, anläggning af en sådan jernbana åtminstone vid nästa Riksdag blifver beslutad. Men då R. o. Ad. redan fattat det beslut, att endast de redan påbörjade jernvägsarbefena skulle denna gång med anslag understödjas, förefaller det mig vara i hög grad inkonseqvent att vidtaga någon åtgärd i fråga om bangårdars anläggning här i Stockholm. Det är naturligt, att de Stånd, sorn hafva fattat ett emot R. o. Ad:s åsigt stridande beslut, äfven komma att gifva anslag till ifrågav:de bangårdar. Denna anslagsfråga blifver således föremål för sammanjemkningSförslag från StatsUtsk. och, om detta förslag ej antages, för omröstning i Förstärkt StatsUtsk. På denna väg kommer följaktligen frågan i sin rätta ordning under R.
VitterhetsHistorieoch Antiqvitets-Akademien: a) att det på Akademiens stat för resekostnader uppförda anslag måtte förökas med 430: — Ii) att lön måtte anslås åt en Antiqvitets-Intendent med 2,000: —- c) och att till resekostnader och extra utgifter, hvilka med bemälde Intendents åliggande ega gemenskap, mätte anslås . , 1,000: — 3,430: I)e för Åttonde Ilufvudtiteln föreslagna kontanta anslagstillök ningar utgöra således 148,380: —- Hvartill kommer, enligt 4:de punkten (</ och e) samt 6:te punkten [q), värdet å 188 kubikfot 3,7 kannor spanmål, förslagsvis upptaget till 2 R:dr kubikfoten, med 376:74. Tillsammans Hunt R:dr 148,936 Då härtill läggas de uti nu gällande Riks-stat upptagne anslag . 3,033,000 blifver denna Ilufvudtitels slutsumma för ständiga behof R:dr 3,203,936 Riksmynt, deraf förslags-anslag 120,897 R:dr 33 öre. 74. 74. För tillfälliga behof erfordras dessutom för denna Ilufvudtitel anslag, dels för en gång, dels ock för viss bestämd tid, till följande belopp: i:o för inköp af ett predikants—boställe i Malå kapell 2,000: — 2:o och ett dylikt boställe i Trehörningsjö kapell 4,300: — 3:o för fullständigande af de Zoologiska samlingarne i Upsala . 2,000: — 4:o för erforderliga förändringar i husen på den Upsala universitet tillhöriga gård, der Kemiska institutet förut varit, och nybyggTransport R:mt R:dr 8,300: —- Bih. titt It. St. I Samt. 1 Afd. I Haft. 8 58 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859.
Då man iakttagit och fixerat denna Nietz-scbes art att vara produktivt verksam, att se och skapa, är det dubbelt intressant att konstatera, huru en annan modern ande, som ir en fullblodsrepresentant för den nyktra, faktiska, långsamma detaljfrrskningen, med användande af vidt skiljaktig metod kommer till — såsom det synes — ungefår enahanda resultat. Jag menar Lombrosos förbrytare-psykologiska undersök-ningar och den tudelning af menniskoslägtet, som han med stöd af dem anser sig kunna verkställa. Ty sammanfaller icke i sjelfva verket den gränslinie, hvilken han — tillsvidare visserligen endast genom några få strödda punkter — drager emellan förbry * taretypen och den normala, med den, hvilken vid och djup gräf-ver sig ned mellan Nietzsches herrekast och slafkast? Den af Nietzsche förkunnade principen är en af dem, hvilka kunna uppställas pä alla områden af lif och odling: i sjelfva verket kan intet särskildt omdanas i dess anda, utan att alla de andra följa med. Den måste, hyllad af diktaren, skapa en vitterhet af ny art; den måste, tillämpad i det dagliga yttre lif vet, i grund förändra städernas utseende, menniskornas umgängessätt, deras drägter och lefnadsvanor; den måste i samhällsförbättrar-nes band framkalla hittills osedda sociala konstellationer. Men på dt område komme dess utförande att verka särskildt våldsamma omvältningar: nemligen på moralens, i värderingen af menniskornas själsläggning, egenskaper och handliogsmotiv. Här ligger Nietzsches egentliga Btordåd: haus sträfvande betecknar den största revolution, hvilken moralens historia har att uppvisa efler kristendomens kamp med antiken.Funderingar på Skeppsholmen. i. ¿Kolonner, hvad gör ni? » frågade den genialiske Ehren-svärd spefullt vid åsynen af det dåtida Berlins stilvidriga och skrytsamma arkitektur.
Innan någon del af det för jernvägs-anläggningens fullbordande beviljade ytterligare låne-understöd får lyftas, bör det nya bolaget hafva behörigen styrkt sin i ofvanstående Esla punkt föreskrifna egande-rätt till den redan anlagda delen af jernvägen m. m. samt, genom sin Direktion, hafva till Riksgälds-kontoret aflemnat eller der företett: a) för denna låne-summa, jemte derå upplöpande ränta, å bolagets vägnar utfärdad skuldförbindelse, som af Fullmäktige i nyssnämnda verk godkännes och antages; b) utaf bolaget, likaledes genom Direktionen, ingånget samt af E. K. Nåder antaget kontrakt om jernvägs-arbetets utförande och anskaffandet af all för jernvägens begagnande erforderlig materiel, inom den här ofvan i 3:dje punkten bestämda tidpunkt; c) af E. K. M:t i Nåder godkänd säkerhet för samma kontrakts fullgörande, eller för de lyftade låne-medlens återbäring, i händelse arbetet icke varder på stadgadt sätt eller inom föreskrifven tid utfördt; d) bevis, att aktie-teckningen, äfvensom den i 3:dje punkten stadgade deposition af deruti omförmälda handlingar, skett för ett belopp, som åtminstone motsvarar två tredjedelar af den föreskrifna tecknings-summan; e) vederbörligt intyg, alt arbetet å jernvägen blifvit genom detta bolag fortsatt och fortgår; f) särskild, å bolagets vägnar äfven utfärdad samt af Fullmäktige godkänd och antagen, ny skuldförbindelse för det till samma jernvägs-anläggning utaf allmänna medel förut erhållna lån; samt g) af Fullmäktige likaledes godkänd borgen för de å delta lån föreskrifna ränleoch kapital-inbetalningars behöriga fullgörande under en tid af tio år efter det jernvägen blifvit fullbordad; b) förbindelse, innefattande bolagets åtagande alt under all framtid och utan något ytterligare bidrag af allmänna medel vidmakthålla hela jernvägen, med allt hvad dertill hörer, i sådant skick, att den kan för allmänna trafiken begagnas. 5:o.
Lill upplåning, men ej förr, än det blifvit frisk rörelse i landet; nu skulle en sådan låneåtgärd verka högst menligt på näringarne. — Slutligen har Herr Hjerta äfven criticerat Utskottens project, att reella myntet må emottagas i uppbörd af Kronans medel, och i stället föreslagit, att endast sedlar dervid må gälla. Men jag frågar, på hvad sätt en Regering skulle kunna motivera ett dylikt Den 9 J u I i i f. m. lo I påbud? Det vöre ju att discreditera det system man vill etablera. Man gaf den största anledning till den misstanka, att det kunde finnas andra hemliga afsigter, än dem man offentligt yttrat, nemligen att vinna stadga i Myntväsendet, och få metallisk valuta i omlopp. Grefve Horn, Claes Fredrik: Då jag med tystnad i sista Plenum deltog i Ridderskapets och Adelns beslut att bestämma myntet efter 128 sk:s Cours, härrörde mitt stillatigande ingalunda af bristande öfvertygelse om nyttan och nödvändigheten af mynlbestämningen, utan deraf att jag ansåg det öfverflödigt, att yttra mig i ett ämne, hvari så många uttalat samma åsigter, som jag hyser, och hvars detaljer efter min tanka origtigt blifvit åtskiljda i efterföljande Utlåtanden, vid hvilkas föredragning det alltså blef tillfälle att framställa sina anmärkningar. Enär jag alltså nu erkänner nyttan af Realisationen, får jag tillika förklara, att det hufvudvilkor jag dermed oeftergifligen förenar, består uti dess verkställighet nu genast, emedan jag under ingen annan synpunkt kan gilla, att man bestämmer hufvudprinciper i en så vigtig fråga för att realiseras först i en framtid, då vi icke kunna veta, om de äro verkställbara. Att, såsom Utskotten föreslagit, bestämma tiden till utvexlingen först om 2:ne år härefter, anser jag vara ett fullkomligt charteque, enär 102 Den 9 Jul i i f. m. Rikets Ständer dessförinnan möjligen kunna sammankomma, och uppgöra helt andra grunder för en Realisation.
Arbete, att den make eller far, som saknar andra medel till hustrus eller barns försörjande, än sin arbetsförmåga, och icke densamma dertill använder, må kunna dertill dömmas. XVI. 13. 93. A. 134- XVII. B. 134, 166. A. 404. — om skyldighet för gäldenär, alt, i brist af annan tillgång, dermed aftjena sin skuld. VII. B. 66, 72. IX. A. 34g. XV. U. 417. XVI. A. 98. Arbetscompagnierne på Kungsholmen, om medel till deras ( 16 ) sysselsättande med fästningsbyggnadens fortsättande vid Carlskrona. XX. K. 73. B. 584- XXL Å. 3, 3y. U. i58, 192. A. 2i3. XXII. B. 83. A. 84. E. io5. B. 10g. Arbetsinrättningarne och Fängelserna i Riket, angående verkställd granskning af Styrelsens öfver, redogörelse för år 183 r. Se Revision. Arbetsordningar för Högsta Domstolen, HofRätterna och JustitiaeRevisionen, m. m., angående. Se Högsta Domstolen. Arfskifte, om skyldighet att innan viss tid aflemna instru• mentet deröfver till domstol i orten. XIII. B. 271. A. 273. Arfsrätt. Se Giftorätt. Arfvinge, inländsk, hvars vistelseort är okä'nd, angående förkortande af praescriptionstiden efter i5 Cap. 5 §. ÄrfdaBalk-en. XIII. B. 27 r. A. 273. XV. E. 3. Arieplougs och Arvidsjaurs Lappmarkers förläggande till Norrbottens Län, angående. V. B. 187. Å. 3o6. VIII.
Konungens Nådiga Befallning, till Utskotten afgifne Calculer och kostnadsförslag, hvilka blifvit tagne till grund för Utskottens i frågan om GötbaCanal fällda omdömen, måtte behörigen underskrifne och påtecknade till Banken aflemnas, för att tjena till framtida upplysning och rättelse. Bifölls. Iler 1 Spaldencreutz, Arvid, erinrade om den af Herr Prosten, Grefve von Schive* Den 29 Juli e. m. fia väcktl fråga,. att genom en Deputation hos Hans Kongl. Höghet RronPrinSen anhålla, det Hans Kongl. Höghet täcktes åtaga sig öfverbeva k ningen aE Canalarbetet,. I anlednirfg. häraf gjord? Herr Landtjyinrskalken proposition om en sådan an-, hållan, det täcktes Hans Kongl. Höghet, efter inhämta dt tillstånd af Hans Majit Konungen, Nådigst åtaga sig särskildt vård och inseende, så. väl öfver anläggpingens skyndsamma fuld bördande, som att det af Riksens Ständer till delta stora företag be ■ n vill Ja d e betydande biträde malte med noggran het blifva tili sitt bestämda ändanjå^ användt. Bifölls, Herr Flach, Carl, frågade, om målet förande GöthaCanal vöre förbi; och då Herr LandtMarskalken sådant bejakade, anförde Herr Flach: Sedan Riddérskapet och Adeln nn anslagit en betydlig summa lill fortsättning af G/HliaCanal arbete, tror jag för min del det vara en billig omtankas rättmätiga, åtgärd, att jUdd,erskaj>*t och Adeln stadgade , ett beslut, sorn tillförbinder tfirectionen vid GöthaCanal, att vid årliga upphandlingar äf Spannmål, Bränvin, Tictu-, |)fIt 2g. Juli e. rn, plmr och andra förnödenheter, uppköpa dt 'S.1 förråd abden inhemska productionen, utom vid de till fällen, då prisen genom missväxt eller rustningar blifvit inom. Landet ålit för högt uppdrifne.
Qvenneberga, Slätthögs och Mistelås socknar af samma härad, emot dito dito efter 1857 ars slut, 2,000: 2,000: till deltagarne i aftappningen och sänkningen af sjön Möckeln mellan Albo och Sunnerbo härader, emot dito dito, 18,666: 3*. -*• 18,666: 32. — » vederbörande strandägare, för aftappningen af Rinkaby och Barne-sjöarne inom Konga och Kinnevalds härader, emot dito efter 1859 års slut, 3,200: inom Christianstads län: till deltagarne i utdikningen af 8 myrer inom Örkeneds socken af Östra Göinge härad, emot dito dito, ■— 2,000: • » dito i utdikningen af G myrer inom Wittsjö socken af Westra Göinge härad, emot dito dito, 1,100: » dito i utdikningen af myrer vid Hyngarp och Snärshult inom samma socken, emot dito dito, i 350: • inom Hallands län: till vederbörande jordägare invid Himble å, för samma ås upprensning, å 4,533 It:dr 16 sk., emot inbetalning af 5 procent årligen å denna summa, dervid^ beräknas 3 procents ränta å kapital-återstoden; hvilken betalningsskyldighet vidtog år 1848, 4,379:26. 1. 4,192: 7. 8. » vederbörande jordägare invid Tollereds å, af 2,133 R:dr 16 sk., för upprensning af denna å; hvilket lån skall återb#talas genom erläggande, jemte kronoutskylderne, af 106
Det enda han har att rätta sig efter är bordslistan; och motionen har nu blifvit väckt innan HufvudTitlarne blifvit bordlagda eller ens in kommit till Ståndet. Om K. o. Ad. afslår mitt yrkande, så blir jag icke förvånad, men jag anhåller i alla fall om propos. på bifall dertill. Gr. Lagerbjelke: Jag får upriktigt erkänna att jag icke rätt kan fatta den siste värde talarens sätt att argumentera. Jag har. icke ingått i någon undersökning huruvida Hr Hjärnes motion i och för sig vore nyttig eller icke, men jag har sökt visa att i sakernas nuvande ställning motionen icke kan leda till något resultat, den må nu vara så förträfflig som helst. Hr Stjernsvärd har sagt att motionen blifvit väckt så tidigt sorn någon kunnat begära. Jag vill icke heller ingå i någon pröfning häraf, men hvad som är säkert är, att all sannolikhet förefinnes att de öfriga trenne Stånden i detta ögonblick redan beslutat, att statsregleringen skall företagas i nästa Lördags plenum. Det är väl möjligt att de öfriga Ståndens Talmän och ledamöter i Talmans-konferensen bort fästa mera afseende på motionen än de gjort, men faktiskt är att de icke velat upskjuta frågan om statsregleringen, utan beslutat i Stånden föreslå denna frågas företagande nästa Lördag, och det är med anledn. af dessa förhållanden som jag framställt min vördsamma anhållan om afslag å Hr Hjärnes förslag. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att han, sedan ingen direkt yrkat bifall till Hr Hjärnes motion, men Gr. Anckarsvärd och Hr Stjernsvärd yrkat bifall till densamma med utsträckning af förslaget äfven till StatsUtsk:s Utlåt:n N:o 40 och 41, ansåg sig, på det icke ett afslag å Hr Hjärnes motion må kunna tolkas såsom afslag å densamma med berörde utsträckning, böra först framställa propos. till bifall å mo - 208 Den 18 Mars. tionen med sagde utsträckning; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Hr Hjärnes förslag med den af Gr.
Men på det att detta Utskott ej tilläfventyrs må, af ConstilutionsUtskottets yttrade mening om frågans så kallade conslitutionella beskaffenhet, anse sig hin - i7* Den 12 F c b r u a r i i f. m. dradt att handlägga målet; får jag vördsammast föreslå, att ConstitutionsUtskottets Memorial måtte blifva återremitteradt, på det alt Utskottet må, i anledning af de dervid gjorda anmärkningar, sjelf kunna undanrödja de förmenta hindren för målets vidare behandling. Herr Lagerhjelm, Pehr: Efter hvad mig är sagdt, lärer detta ämne redan hafva varit före i de andra Stånden. Jag beklagar, att de redan afgjort det på ett annat sätt, än vi torde önska. Jag anser ämnet af vigt och tillstyrker återremiss af Utskottets Memorial, om något dermed kunde vinnas. Onekligen är det en väsendtlig punkt i Grundlagen, att Rikets Ständer sammankomma på vissa bestämda tider, och då är det äfven vigtigt att bestämma valsättet; ty det sednare gifver kraft åt det förra. Jag kan ej annat än anse det väckta förslaget nyttigt, och jag finner för mig alldeles klart, att denna sak ej är af constitulionel art. Om således Ridderskapet och Adeln skulle anse något vinnas genom en återremiss, tillstyrker jag den; men om det åter ej skulle ske, får jag reservera mig mot förkastandet af den gjorda motionen. Herr af Uhr, Carl David: Sedan discussionen nu blifvit öppnad i detta ämne, anhåller äfven jag att få yttra några ord.