Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle kunna 344 Den 19 Februari. köpas af en falsk underhandlare, derefter flyttas in i hans luis, och derpå återföras dil, hvarifrån det uttogs, hvarigenom onekligen skulle kunna sägas, att godset befunnits hos den uppgifne ägaren, innan det kom till den senare innehafvaren. Utom de skäl, IIr Gunther i sin reservation anfört emot det förslaget att helt enkelt borttaga föreskriften att löst gods finge försäljas, på villkor sorn 1835 års författning medgifver, tror jag icke eller att sådant vore rätt, derföre att tillåtelsen lill en ärlig försäljning onekligen kan lemna en behöfvande men redlig man en credit, hvaraf han kan vara i behof. Man kan tänka sig, att en arrendator äger ett litet förlag, men behöfver ännu mera för att kunna uppdrifva afkastningen af den egendom han tagit på arrende: dä kan denne person, som tilläfventyrs ej äger annan säkerhet att erbjuda, än sin lösegendom, mot säkerhet i den, låna en summa, hvarigenom han möjligen kan förkofra sig. Jag vore således böjd för att i öfverensstämmelse med de satser, som i Hr Giinthers reservation finnas uttalade, tillstyrka att 1835 års författning varder lill sin syftning bibehållen, men med sådane controller alt icke de missbruk, som hittills ägt rum, hädanefter skulle inträffa. Efter jag åberopat Hr Giinthers reservation, torde det tillåtas mig att få öfvergå till densamma, och dervid göra några anmärkmr. Uti 1 punkten af sitt förslag har den värde reservanten yrkat åtskilliga tillägg till de föreskrifter, som oflanämnde förordning d. 9 Maj 1835 innehåller. Jag skulle tro det vara vida bättre att hela författningen omskrifves, med iakttagande af de tillägg, som nu kunna anses behöflige, än att, med bibehållande af 1835 års, nu utkomma derjemte med en aunan, hvars ändamål voro att complettera och förklara den nyssnämnda. Ju flere författningar vi få, dess värre blir det all dem efterlefva, och derföre är i min tanka bäst, att den gamla eller 1835 års författning upphäfdes, och en ny i stället utfärdas.
Vid fullgörande af denna Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning har Kommittéen trott sig böra i första rummet fästa sin uppmärksamhet vid de förhållanden, under hvilka bränvin sbränningen för närvarande här i riket utöfvas, för att af det omdöme om dessa förhållanden, som Kommittén grundar icke blott på några dess ledamöters egen lokal-könnedom, utan ock på de officiella uppgifter och enskilda underrättelser, som Kommittéen i detta afseende kunnat förskaffa sig, hemta ledning vid uppgörandet af de grunder och deraf följande bestämmelser, rörande ordnandet af bränvinsbränningen i riket, hvilka, efter Kommitténs tanka, kunna befordra den öfvergång till förbättring i denna maktpåliggande del af den ekonomiska lagstiftningen, hvartill af skäl, som längre fram skola närmare utvecklas, Kommittén ar.sett lagstiftaren för närvarande böra inskränka sig. Af de förteckningar öfver taxerade brån vinspannor, som finnas upptagna i kapital-räkningarna till riks-hufvudböckerna från år 1824 till och med år 1844, inhemtas,o att antalet af bränvinspannor utgjorde Det för åren 1845 och 1846 anförde antal grandar sig på de uppgifter i detta afseende, sorn af Eders Kongl. Maj:ts samtlige befallningshafvande på nådig befallning innevarande år blifvit till Chefen för Eders Kongl. Maj.ts Civil-departement insände. Då dessa förteckningar endast upptaga antalet, storleken och klassen af de i riket befintliga taxerade bränvinspannor, och således i så måtto äro ofullständiga, att de icke lemna upplysning, huru många och hvilka af dessa pannor drifvas med eld eller ånga, saknar Kommittéen härigenom tillförlitlig statistisk grund för att kunna bedöma bränvinsbränningens närvarande ståndpunkt i afseende på den större eller mindre tillverkning, som med de till taxering uppgifne pannorna åstadkommits, destomer som, då pannerymden utgör grunden för beskattningen och redskapens form ej på något sätt blifvit begränsad, uppfinningsförmågan förstått att, isynnerhet sedan ångpannor dervid blifvit begagnade, i högst betydlig mån öka averkningen.
När hvarje Motion i olla fall skall ligga på hordet, är det ju öppet för hvar och en att vid remitteran - 46 Den 12 December f. m. det anföra hvad han Iean anse tjenligt. Jag liemsläller således vördsammast, om icke en hvar af oss kunde frivilligt begifva sig till hvad Friherre Anckarswärd och Grefve Posse hemställt, att nemligen inom sig bevara hvad han vill yttra intill dess Remisserna ske. Flera hördes häruti imstämma. Friherre Ridderstolpe: Jag får i min ordning underställa Huset, om icke samma afsigt, som Herr von Hartmansdorff åser, kunde vinnas, om alla Motioner, som man vill framställa, inlemnades till Herr LandtMarskalken, hvarigenom det icke betoges någon att yttra hvad han har rätt att yttra, då han dertill föranledes, såsom af Grefve Horns Memorial. Lades på bordet. Friherre CederströmJacobj uppläste följande: Vid sistlidne Riksdag väckte jag fråga om fastställande af Grunder för det StatshushållningsSystem, som borde följas. Rikets dåvarande Ständer, med erkännande af nyttan, hänskjöto utarbetningen från sig till Styrelsen För min enskilda del instämde jag icke i denna Rikets Ständers åsigt. Jag fann, *) Se Piikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 12 Juli 1023, JX:o 26. Den 12 December f. m. 47 nit cn fråga, så allmänt ingripande i liela StatsOrganismen, medförande rubbning uti alla hittills existerande stridiga interessen, borde emanera från folkets representanter, och styrelsen blifva medlande skiljoman, icke part, hvilket skulle blifva förhållandet, om förslaget ifrån Styrelsen emanerat. Med stöd af denna min enskilda, ännu icke förändrade, öfvertygelse, förnyar jag den af mig vid sista Riksdag ofvan omförmnlte motion om fastställande af grunder för det Statshushållnings-System, som skall följas; dervid jag vördsamt till Rikets Högloflige Ständers pröfning öfverlemna!’ mina åsigter om dessa grunder.
-En månad efter det 1720 års RegeringsForm stadgades och blef antagen, utfärdades den 3:dje Julii Förording eanot Yppighet och Öfverflöd, afen lika vidsträckt sorn alfvarsam beskaffenhet, hvilken 3 år derefter skulle ställas i verkställighet. Uti en oafbruten följd derifrån emanerade vid hvarje Riksmöte Författningar i likstämmighet dermed. Ilä fdei ne hafva förvarat minnet af de oförgätlige store StatsMän, hvilka detta Tidehvarf ej mindre utgjorde Konungens Ålderstegne Råd och beklädde de högre Ämbeten, än ock de insigtsfulle Embetsman af både Frälse och Ofräjse Stånden hvilka innehade Domare och CollegialYärdigheterne, äfvensom den tidens RiksdagsProtocoller innebära ojäfaktiga bevis orri vidsträckta kunskaper och synbar Patriotism e inom alla fyra RiksStånden. Medgifvas matte Väl, att de emot Öfverflödet den liden vidtagne Författningar härleddes ifrån en sann upplysning, varm Fosterlands - I)cn 20 Januarii. 121 lansia, samt klok och mogen behandling. Flugan blir; Om Svenska Nationens bildning och upplysning blifvit sedan den tiden mer utvidgad och i moraliskt afseende till sjelf villigt uppfyllande af medborgerliga pligter mera stadgad? Motsatsen om öfver ty gelsen bevisar den allmänna Sinnesstämning, sorn yttrades genom Nationens organ, Riksens Högloflige Ständers enhälliga, underdåniga Önskan vid 1815 års Riksmöte, om återupplifvandet af 1794 års Förbud emot Öfverflödet och Luxen. Motsatsen om verkligheten styrker åter: 1:0
Deparlements-chefens aflöning skulle bestämmas lill 13,500 R:dr; vid 17 punkten, i afseende å Utskottets tillstyrkande, att anslaget för indelta arméens vapenöfningar skulle blifva ett förslags-anslag; vid Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. 97 vid 6 punkten (extra anslagen), i det afseende att Utskottet ej tillstyrkt aflåtande af en underdånig skrifvelse, åsyftande Arméens Pensions-kassas öfverlemnande till statsverket; hvarförutan Herr Henschen anmält sig icke hafva deltagit i den votering, som inom Utskottet egt rum i fråga om anslag för fortsättande af fästnings-byggnaden vid Carlsten; af Herr Hörnstein, . , vid 17 punkten; vid 6 punkten (extra anslagen); af Herr Hesselgren, vid 17 punkten; af Matts Pehrsson från Stockholms län, vid 17 punkten: »Ehuru jag icke vill bestrida, att den öfning, som indelta arméen nu erhåller, är otillräcklig, och den af Kongl. Maj:t äskade och af Utskottet tillstyrkta summan 596,000 R:dr R:mt är billig och nödvändig för det afsedda ändamålet, så kan jag ingalunda medgifva summans utgående under form af förslags-anslag. Denna sorts anslag är till sitt möjligen utgående belopp så obestämdt, att, i händelse af dyr tid och ofördelaktiga konjunkturer, alltför stora och den tillstyrkta summan vida öfverstigande kostnader statsverket och de skattdragande derigenom kunna tillskyndas.
I närvar, ögonblick är ofta förhål-» 254 Den 2i October. landet, att copistlönerna innehafvas af exped.secreterarne. Huru skola nu prot.secreterare, cancellister och copister anses? Skola de erlägga skatt för karaktersfulhnagter, emedan de icke njuta lön på stat. Jag vill nämna ett annat förhållande. En exped.secreterare, som har fullmagt på denna beställning och förrättat denna tjenst, men för närvar. sköter registratorsbefattningen, under åtnjutande icke af registrator-, utan af protocollssecreterare-lön, huru skall han anses? Med ett ord, man råkar i sådana svårigheter, hvarifrån jag icke ser, huru Kammarrätten eller andra personer, sorn få att göra med verkställigheten, skola kunna reda sig. Slutligen får jag anmärka, att örn en sådan beskattning skall läggas på fåfängan, såsom man kallar det, blir följden den, att nästan endast den rike kan få sådana utmärkelser, men att deremot den fattige, sorn måhända bättre kunde förtjena dem, icke skall kunna hugnas dermed, utan således få känna sin fattigdom ännu mera tryckande. På grund af hvad jag anfört anhåller jag om återremiss af betänk., hvilket icke synes mig vara så val grundadt, som vederbort i ett beskattntsärone. Frih. Boye, Ludv.: På de grunder, som af Hrr af Billbergh och v. Hartmansdorff blifvit framställda, anhåller äfven jag om återremiss af betänk. Under förmodan, att denna begäran icke vägras, skall jag icke besvara B. o. Ad. att höra de skäl, som jag måhända skulle kunna tillägga. Frih. I anledn. af hvad Hr v. Hartmansdorff yttrat, får jag upplysa, alt gen.adjutantsgraden är en grad, som man mäste passera för att komma från öfverste till gen.major, ehuru med samma grad hvarken är förenad någon tjenstebefattning eller lön.
Directionen åliggar derSvarar mot den \ 3Ö4 Den 19 Julii e. m. jemte, att vak» deröfver, att Riddarhusets och öfriga Cassör» samt dertill hörande TestamentsFonders angelägenheter förvaltas i enlighet med Testaments - Förfsttningarne och UtlåningsReglementet, samt åtto i allmänhet hvar och en af Riddarhusets EmbetsOch Tjenstemän fullgör sine åligganden enligt denna Instruction. 8:de §. 1 Directionens fös slag» 3 §• 2.'dra hälften af x §. i Directia - RiddarhusDirectionen väljes vid slutet af hvarje Riksmöteenligt RiddarhusOrdnin» nena förslaggen, och består, af sju Ledamöter, hvilka uti sina befattningar fortfara intill dess nytt val blifvit verkställda Af dessa Sju Ledamöter skall dea äldste efter Matrikeln föra ordet och endast 6 åtnjuta honorarium. 4 $• Hafva alla de af Ridderskapet ock Adeln valde Suppleanter, såsom ständiga ledamöter i Directionen inträde, må de rut» i Directio,. 3 §. i Directionens förslag. Din 19 Julli e. m. 36i nen, sorn än ytterligare kunna blifva ledige, tillsättas genom val, som 'af Directionen med slutna Sedlar anställes. 5 §■ Genom val med slutna Svarar mot 4 §• i Sedlar återbesätter äfvenleDirectionens fördes Directionen, under iaktslag. tagande af Riksdagsordningens och RiddarhusOrdningens föreskrifter, de ledigheter, som emellan Riksdagar kunna yppa sig , sedan de af Ridderskapet och Adeln valde Suppleanter inträdt, ibland Ridderskapets och Adelns Fullmägtige i Riksens Höglofl. Ständers Bank och RiksgäldsCootor, äfvensom bland Revisorerne af Ridderskapet och Adeln öfver berörde Riksens Ständers Verks samt S’atsVerkets förvaltning och Räkenskaper.
Franskan har uppenbarligen v&amp;llat gräsliga bekymmer på sätteriet i Ullströms stad, där » Paris just nu » är tryckt, och med den iltågsfart, hvarmed allt m&amp;ste gå, var det inte tid till fiere korrekturer, och manuskriptet var kanske något otydligt i fråga om ändelser, genus, cediljer o. dyl. Så måste de« ha gått till att verkligen resultatet blef i detta afseende så klent. Ty det kan icke förnekas. Och om dessa fläokar lika litet minska bokens verkliga förtjänster som — sans comparaison — solfläckarne borttaga solljuset, så är dock ett ledsamt faktum att de synas bra mycket bättre än solfläckarne och äfven för det obeväpnade ögat. Exempel! Ja det är tyvärr bara embarras de richesse.Säg helt lugnt ditt » Attendéz », råder oss förf. Ja, men skrif det hällre utan accent. Och skulle du vilja bedja » pour les femmes échevelée » (sid. 25), så lägg till ett s, så blefve en fransman bel&amp;tnare. Om du inte har något, kan du ju ta fr&amp;n sid. 29, där » carafon frappés » ståtar som ett icke efterföljans-värdt citat. Sid. 55 möter oss rubriken » Ca et là », för yttermera visso upprepadt strax nedanför med samma mindre korrekta stafningssätt (i st. f. çà et là). Denna sida 55 bör för öfrigt betraktas med en viss andakt, ty här påträffa vi — bokens enda cedi \ jtecken! Vi trodde först, när vi träffade alla dessa garconer, ca och français, att dylika finurligheter inte funnos i Norrköping, och att följaktligen förf. med förtviflan i hjertat måst konsekvent teckna k-ljud för c-ljud. Men här fins ju en cedilj, säkert tryckeriets enda. Låt oss ta af hatten och gå vidare. Ett bland de ord, som råkat värst ut är Thé&amp;tre français.
Till Till följd af i83o års Banco-Reglemente pag. 79 §. q, hafva BancoFullmägtige den 27 December 1834 anordnat lill Riksgäids-Contorets disposition, å den Contoret tillkommande andel af Banco-Yinslen för nyssnämnde år, förskottsvis 200,000 R:dr, tinder förbehåll af framdeles derom, efter Bokslutets fulländande, upprättande liqvid; och kommer dylik anordning, likmätigt i835 års Banco-Reglemente §. 240, icke vidare i fråga.
Månne det dessutom är lämpeligt att åt Regentén förbehålla Vaktmästares till-och afsättande, tjenstledighets beviljande och hvarjehanda Departemental srnåbestyr, hvilka dels draga Regerings-ledamöternes uppmärksamhet från vigtigare värf, dels kunna blifva ämne för klagan hos den Kongl. Regeringen, och på hvilka den Departements-Chef, som det åstundar, nog kan, under Konungamaktens utöfning, bibehålla önskadt inflytande, utan att stadgande derom införes i grundlagen. 4:o Befattningen af Rådgifvare i Commandomål synes kunna skiljas från den af Militaire Departements-Chef. Det vid 6 § föreslagna tillägget skulle lyda sålunda: ”Förekommer hin”der häremot (annan Stats-Råds-Ledamots förordnande till Departementschef) i afseende på Rådgifvarebefattningen i Commandomål, för Armeen ”eller Flottan, må annan Svensk man med de egenskaper, 4 § omförmäler, dertill serskildt förordnas”. Hvad betyder ordet dertill? syftar det på Rådgifvarebefattningen i Commandomål allenal eller i förening med militaire Departements-Chefs-befattning. I sednare fallet är intet att erinra ; i förra fallet, som är det troligaste, emedan ordet serskildt tillkommer, och emedan för tydlighetens skuld Departements-Chef eljest bordt begagnas, i stället för ordet dertill: så återvänder man tili den söndring i före - Conslitutions-Utskotlets Utlätandej N.o 10. 7 dragningen af krigsväsendets personella och materiella angelägenheter, hvilken man fann vara så menlig, under det de miiitaire förvaltningsgrenarna voro delade emellan Stats-Secreterare och tjenstgörande General-Adjutanter.
Till Kronan hafva nu indragils 3,054 T:r 4^ k:pr, hvaremot ny anvisning tillkommit af 7 » — således en minskning af 3,047 T:r 4.Jk:pr, eller 19,197: » » — återstå, jemlikt ofvanberörde Förslag, 495,311 kub. fot 1 kanna. i. Oindelta Spanmåleu å Hufvud-Titeln utgör i 1855 års Riks-stat 25,020 kub. fot 5 kannor. Tillkommit som ofvan 3 T:r, eller 18 » 9 » Tillhopa, enligt förslaget, 25,039 kub. fot 4 kannor. ' ; ; f Här till Slats-Utskis., ur -1857, Utlåtande N-.o i48. 33 Tab. N:o 11. Extra Sials-Regler ings-anslag till föremål, beroende på Ecklesiastik-Departementets handläggning. Till inköp af boställe åt en kapellpredikant inom Tyngsjö till Malungs pastorat hörande kapellag (, uppförande af en kapellbyggnad vid Muonionalusta , inköp af boställe åt en kapellpredikant derstädes . , uppförande af ett bönehus med begrafningsplats vid Turtola by , löneförhöjning vid sådana Stads-pedagogier, som utvecklat sig lill någon större fullkomlighet, äfvensom, under samma vilkor, för pedagogien i Avesta; för åren 1858, 1859 och 1860 årligen 20,000 R:dr, eller för 3 år . , ersättning åt
Jag inser visserligen den fullkomliga riktigheten af Hr Gr. o. Landtnäs erinran i detta fall; men jag ber å min sida all få till Hr Gr. o. Landtm, hemställa, om det icke vore i öfverensstämmelse med R. o. Adis värdighet att nu genast besluta ersättning och sedermera låta sättet blifva föremål för vidare pröfning, emedan man icke vet hvad som kan hända i framtiden. Gr. Puke: Jag vet icke hvad Hr Printzensköld vill med sitt yrkande om votering enär del redan blifvit bestämdt att förlusten icke bör drabba Hr Gr. o. Landtm, erinrade att öfverläggningen blifvit förklarad fulländad och att således voteringen, enär llr Printzensköld vidhöll sin derom gjorda begäran, borde företagas. Hr Printzensköld: Jag ber vördsammast att få till Hr Gr. o. Landtm, framställa den frågan, huruvida Hr Gr. o. Landtm, ämnar göra någon propos., som i någon mån öfverensstämmer med de åsigler jag tagit mig friheten yttra. Man har sagt mig att detta sannolikt torde inträffa, då sisla afdeln:n af Utsk:s förslag kommer att af Hr Gr. o. Landtm, framställas till R. o. Adis slutliga ompröfvande. Den 11 F e b r u ari. 381 Hr Gr. o. Landtm, förklarade i anledn. häraf att, derest icke votering blifvit begärd, det varit hans afsigt att framställa propos. å den del af llr Printzenskölds yrkande, sorn icke innefattades i det redan fattade beslutet 0111 återremiss. Hr Printzensköld: Efter den uplvsning Hr Gr. o. Landtm, nu behagat meddela och för hvilken jag får förklara min vördnadsfull tacksamhet, afstår jag från min begäran om votering.
Ditåt syftade detta system, det syftade ditåt, säger jag, ty ehuru Frih. Wrede yttrat att jag ej kunde framdraga ett enda bevis att man frångått detsamma, ber jag att få nämna, att man 1837 i Norige på egen hand antagit en ny kaliber till 60:pu.ndig bombkanon, och att denna kaliber först sedermera, år 1850, blifvit införd i det s. k. kalibersystemet. Man ville åstadkomma lika ammunition, men hvad menas med lika ammunition? Menas dermed, att man endast skall kunna instoppa hvaraudras ammunition i hvarandras kanoner? I sådant fall är visserligen det yäsendtbgaste ernådt. Men menar man med lika ammunition att projektilernas tyngd, spelrummet, krutladdningarna och brandrören skola vara lika, emedan lika träffsäkerhet hufvudsakligen alses, då lemnar kanske 1831 års kalibersystem mycket öfrigt att önska. Har man icke i detta system medgifvit olika spelrum, olika tyngd på projektilerna, olika brandrör? Ar icke det Svenska och Norska krutet olika? Hvarföre är bomben till den 72-pundiga landtkanonen lättare än till den 72-pund. sjökanonen? Så vidt jag kan inse, endast derföre att icke samina skott-tabeller med fördel skola kunna begagnas? Kan Norska flottan, som endast eger 60-pundiga bombkanoner, förse den Svenska flottan med ammunition, om denna flotta för 72-pundiga kanoner. Kunna Svenska flottans fartyg, som ömsom föra 72-, 60-, 36-, 30- och 24- pundiga kanoner, ens förse hvarandra med ammunition? När de nya Svenska små ångkanonbåtarua föra 72-pundiga bombkauoner, hvarföre skall den nybygda fregatten Vanadis föra endast 60-pund. bombkauoner? Bevisar icke detta sednare att olika åsigter göra sig gällande vid Stockholms och Carlskrona stationer, och är detta rätt och väl? Hvarföre är Waxholms fästning bestyckad med borabkanoner olika med Kungsholms fäsning?
Protokollet, som finnes handlingarne bilagdt, utvisar att sockenfullmäktige varit närv:de, och, då de val blifvit behörigen utsedde vid sockenstämmor, har man genom sockenstämmoprotokollen tillräcklig ledning att få reda på hvilka socknar som gjort anbud. Jag anhåller om bifall till punkten. Frih. af Ugglas: Ingen kan vara mera angelägen än jag att de förbindelser, som enskilde personer iklädt sig mot staten, skola uppfyllas. Inom Albo härad ldef det på särskilda sockenstämmor beslutadt att så oell så stor summa skulle från hvarje socken inbetalas, och K. M. har redan låtit indrifva ett litet belopp från de socknar, genom hvilka jernvägen går. Här är förhållandet åter, att, enligt min tanka, det icke finnes någon så beskaffad förbindelse. Jag tror att man icke kan göra något annat, än att öfverlemna förbindelsen till K. M., med anhållan att K. M. måtte indrifva densamma, så vida sådant är möjligt, och då blir »let väl ock gjordt, om möjligt är. I afseende på Hr von Troils yttrande, får jag fästa uppmärksamheten på att 7:de punkten icke har något sammanhang med nu ifrågav:de punkt, ty om Utsk:t icke hade haft förbindelser att stödja sig på i detta fall, så hade Utsk:t icke afstyrkt en enda skilling. Jag vågar fortfarande anhålla om afslag. Hr von Koch, Nils Samuel: Man befinner sig verk ligen såsom ståndsledamot i en viss förlägenhet, då man, vid genomläsande af Stats-Utsk:ts Betänk., ser att det icke finnes någon reservation i en punkt och således tror att beslutet blifvit enhälligt fattadt, men likväl en ledamot af Stats-Utsk:t, som icke reserverat sig, vill afslå densamma. I sjelfva saken är jag väsendtligen af samma tanke, som Gr. Mörner, men är särskildt tacksam mot Hr von Troil, som, oaktadt han reserverat sig mot 7:de punkten, ansett det vara af vigt att tillse det man icke nu binder sig genom detta beslut. Att man bör utkräfva detta bidrag, är naturligt, på det att den skandal, som Gr. Mör ner påpekat, icke måtte komma att inträffa.
Utskottets under rubriken »Taxe-underrättelserna» gjorda förslag, att ordet »verkställighet» i rubriken må utbytas mot ordet »tillämpning», samt hvad Utskottet vidare under denna rubrik yttrat och föreslagit i fråga om §§ 4, 6, 9, 40 och 41 af samma underrättelser, äfvensom Utskottets slutliga hemställan, att, sedan de af Utskottet uppgjorda förslag till tulltaxa och underrättelser om hvad vid tarifens verkställighet iakttagas bör, blifvit af Rikets Ständer pröfvade, »den af Rikets Ständer med stöd af Regeringsformens 57, 00 och 61 §§ beslutade tulltaxa jemte underrättelser måtte till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas, för att utfärdas, de sednare såvidt de vinna Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse»; godhändes. S. D. Vid förnyad föredragning lades till handlingarne Bevillnings-Utskottets Utlåtande M 9, i anledning af dels återrcmiss å vissa delar, dels ock Rikets Ständers skiljaktiga beslut, i afseende å andra delar af Betänkandet 3, angående allmänna bevillningen. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande M 67, i anledning af motioner om åstadkommande och användande af Svensk jernvägsmateriel, dervid 1 punkten bifölls; och 2 punkten lades till handlingarne. 246 Prot.-Vtd.rag S. D. Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVs 4, i anledning af motioner om förändradt röstberäkningssätt vid prestval, äfvensom vid tillsättande af folkskolelärare, orgelnist, klockare och annan kyrkobetjening; bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JV2 80, i anledning af motioner, angående ändringar i Kongl. Förordningarne den 21 Mars 1862, om kommunalstyrelse på landet, om kommunalstyrelse i stad och om landsting, dervid punkten 1 återremitterades. Punkten 7 återremitterades. Den 25 April. Från Hoglofl.