Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Således mäste man finna, att den är tillkommen , mera genom ungefärliga beräkningar och en slump, än genom rättvisa. Deraf följer ock, att då den ej är rättvis, så är den i dubbelt afseende förhatlig och tryckande. Jag vet, att äfven Utskottet ansett den blott såsom ett nödvändigt ondt böra bibehållas, till vinnande deraf, att Bevillningen till fullt påräknadt belopp måtte utgå. Men med flere andra anser jag sådant kunna ske utan Minimi-tabell. 1 händelse de bestämda afgifterne icke sammanbringa den behöflig» summan, kail ju, på sätt Friherre Cederström föreslagit, någon auctoritet få sig uppdragit, att genom ökandet af vissa procent, fylla bristen-y men icke anser jag i sådant fall billigt, att hvälfva hela denna brist på Jordbruket ensamt, hvilket, efter jordens samvetsgranna värdering, och värdets beläggande med den nu varande afgiften per mille, redan fått sin andel i Statshördan afvägd i förhållande till andra Näringar, Embetsman och Handtverkare, utan får jag i stället yrka, att den ökade procenten, om någom sådan fordras, tuå drabba alfa.. 40 \ Den 2 Julii f, rut, Viel jordens värdering torde ingen annan, grund derföre Jeunna solbas, än i dess afkastning och öfriga fördelar, med skäligt afseende å gångbara priser i orten,' men emot denna värdering strider tillvaron af en Minimi-tabell, som utan rättsgrund upptvingar yärdet till det för Länet slumpvis bestämda belopp, och alltså drabbar olika i olika Län. Med anledning häraf yrkar jag att Minimitabellen matte upphöra; samt att, vid beräkning gen af jordens värde, endast afseende måtte göras på dess afkastning och Hemmanens, fördelar, i förening med de i orten gängse priser, och om då beyillningen blifver för liten, fö,res!år jag, att yisse ökade procent, efter stadgade grunder må läggas så på jordbruket, som på andra näringar, personer och inkomster, på det atf sålunda den summa, sorn är oundgänglig, måtte vinnas, på det mest rättvisa, och alltså minst tryckande sätt.
1 likhet med andra allmänna Bancoinrättningar matte väl Riksens Ständers Bank äga någon sbgs allmänt gagnelig bestämmelse för dess rena vinst, h v artill den bör användas, och på denna vigtiga fråga önskade jag härmed kunna fästa Riksens Ständers uppmärksamhet } men till erhållande af nödig upplysning uti möjligheten för den af mig gjorda framställning om användandet af Bankens behållning, dels till StatsVerkets 1 sa uti dess utgifter för det närvarande och dels till understöd i dess tillgångar i framtiden ; så vågar jag i ödmjukhet hos Högvälborne Herr Grefven och Landtiviarskalken samt Höglofl. Ridderskapet oeh Adeln anhålla, om icke Höglofl. Bancoötskottet måtte anmodas inkomma till Riksens Höglofl Ständer med en trevärdig uppgift för år l8ci med år 1808, och särskildt för år 1809 med farli det år 1814, så väl på sedelstockens storlek , sorn på Bankens vprkltga behållning hvarje år, enligt Bankens Bokslut. Nyttan af en sådan tafla är mångfalldig, men i synnerhet att utröna, om jag har rätt eller orätt uti min, i välmening, gjorda framställning om begagnandet af Bankens behållning, till understöd för ett tryckande StatsVerks mångfalldiga behof, och att med säkerhet kunna, genom uppgift på den utelöpande Sedelstocken, öfvertyga vederbörande , som föra klagan öfver verklig penningbrist, att ej så Den 19 April. e. m. 539 torde förhålla sig, utan, i min oförgripliga tanka, endast härrörer af föiflutna missväxter, bristande export af Rikets produeter, som förut vanligen spridde penningar i landet, af dryga Contributioner till StatsCassan, af betydliga Rentor till 1'isconter, Banken Och härvarande flera Cassör, hvarest penningar samlas och, under en hittilh beklaglig stagnation i Handel och öfriga Näringarne uti ett så glest bebodt land som Sverige, penningen icke kan på längre tid återkomma derifrån den utgått. Icke förtigande en för långt utsträckt credit på hedern, och olörsigtiga inköp med lånta penningar af egendomar.
För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Utgifhingstid: hvarje fredag. B e r g l i o t Ibsen. Det gifves många slag af framstående konserteran de sångerskor. Det finns de, som skörda triumfer snart sagdt uteslutande på grund af sin stämmas egenskaper. Ett enormt röstomfång, stor styrka eller ett visst klingande välljud kan vara nog att framkalla beundran hos en publik. Andra åter skörda sina triumfer genom en häpnadsväckande virtuositet. De kunna » med ackuratess och skyndsamhet » korrekt hacka sin staccatoskala Upp till höga c och så till sist slå en k n u t på det med en ihållande drill — liksom till bekräftelse på, att på denna höga spets kunna de till och med balansera en stund, utan att falla. Nå, sådant kräfver under alla omständigheter en stor stämma, som icke är skör, åratals ihärdigt, energiskt arbete under god ledning m. m. hvilket allt onekligen kan vara förtjänt af ett visst erkännande och en viss beundran. Men, man åhör ej sällan detta slags storheter med ungefär samma känslor, hvarmed m a n ser en lindanserska göra sina konster och luftsprång. Man sitter i högsta spänning — skall det lyckas eller misslyckas? — och man drar en suck af lättnad, när m a n lyckligt och väl har människan nere igen på ofarlig mark. Och likasom efter en cirkusföreställning går m a n hem med starka funderingar på, huruvida det icke borde vara förbjudet för kompositörer att komponera så vildt halsbrytande saker, att vederbörande artist föra dem. Och m a n stora arior — var det något Man gick riskerar a t t taga knäcken på att inöfva och utkan med saknad känna, att hvad man fick i dessa lösryckta ur sitt dramatiska sammanhang — icke för sitt hjärta eller sin tanke. på konserten för att få dyrka sångens stora, enkla skönhet, men skönheten hade flyktat från sitt altare, och kvar stod blott hennes grannt utstyrda lilla tjänarinna — koloraturen.
Utaf detta lån återbetaldes 119,100 R:dr genom den efter 1843 års eldsvåda utbekomna brandförsäkringssumman, 19,060: 57. » samma stad, å 360,000 R:dr, för dess återuppbyggande efter sistnämnde eldsvåda; börande, såsom ränta och kapitalafbetalning, årligen erläggas tillsammans 6 procent å det ursprungliga lånebeloppet, hvarvid 3 procents ränta beräknas för låneunderstöd till byggnader af sten eller kalkbruk och till trähus, beklädda med tegel, samt 4 procents ränta för lån till andra trähus 276,324: 24. » staden Åmål, å 45,000 R:dr, för återuppbyggande af den genom 1846 års eldsvåda ödelagda delen af denna stad; å hvilket lån 6 procent skola årligen inbetalas, med beräkning af 4 procents ränta å kapitalåterstoden 36,708: 66. » staden Christianstad, å 150,000 R:dr, för återupp byggande af den del utaf nämnde stad, som nedbrann i Juni 1847, emot enahanda betalningsvilkor; lånemedlen utbekommos under åren 1848— 1850; 118,114: 57. » staden Lidköping, å 100,000 R:dr, för uppbyg gande af den under våren 1849 nedbrunna del utaf denna stad; utaf hvilket lån dock endast ett belopp af 63,666 Transport: 888,634: 97. 962,049: 78. — 23 — Transport: 888,634: 97. skolande å denna lånesumma årligen 6 procent återbetalas, dervid 4 procents ränta beräknas för det återstående kapitalet, 56,973: 32. till staden Örebro, å 375,000 R:dr, för återuppbyggande af den i Mars 1854 genom eldsvåda förstörda delen af sistnämnde stad; hvilket lån skall, med iakttagande af enahanda ränteberäkning, återbetalas genom erläggande af 6 procent å det ursprungliga lånebeloppet.
Län, om ändring i straffen för skogs-åverkan ; 5:o David Anderssons från Hallands Län, om utvidgad seglationsfrihet för Sverges allmoge: 6:0 Ola Perssons från Blekinge Län, angående ansvar å Prest, som för embetsförrättningar fordrar mera, än honom lagligen tillkommer: 7:o Nits Larssons från Jemtlands Län, om upphörande af börds-rätten; S:o Olaus Erikssons från Götheborgs och Bohus Län, angående intecknings-rättens utsträckning till å annans grund befintliga byggnader och vattenverk, för hvilka egaren betingat sig rättighet till grundens begagnande under längre eller kortare tid; 9:o Nils Strindlund» från Wester-Norriands Fän, oni skärpando af straffen emot tjufnad med flere förbrytelser; 10:0 Densammes, om bestämd och lika ersättning åt Under-Exsekutorer för af dem verkställde utmätningar, utan afseende å förrältningsställets afstånd från Exsekutors bostad: ll:o Erik Carlssons från Stockholms Län, örn stiftande af lag rörande häktning af misstänkt person elier borgen för honom: 12:o Vice Talmannen J. A. Zetterbergs, angående förändring af åtskilliga lagens stadganden i 17 kap. Handels-Balken; 13:o Anders Gustafssons från Östergöthlands Län, angående förmyndares arvode; 14:o Vice Talmannen ./. A. Zetterbergs, om meddelande af föreskrifter för beredande af säkerhet hos förmyndare för deras myndlingars mede! samt noggranna kontroll å deras förvaltning; 15:o Per Edem från Wester-Norriands Län, om tillägg till 15 kap. Ärfda-Balken; 16:o Jacob Lindbys från Gottlands Län, om förändrad redaktion af 20 kap. Byggninga-Balken; 17:o Lars Olssons från Stora Kopparbergs Län, om spöstraffets afskaffande; och !8:o Per Hanssons från Wermlands Län, om antagande af ny Civillag. 86 Vrot.-Utdrag den 30 December 1850. S. D. Hemitterades till Stats-Utskottet följande motioner, nemi. af: i;o Lars Olsson från Stora Kopparbergs
Dylika papper äro nemligen lika vanliga utom, som inom handelslifvet; och man torde nära nog kunna antaga, att större delen af den löpande skulden i landet grundas på sådana papper. Vid detta förhållande möta enahanda betänkligheter emot den begränsade frihet, hvarom nu är fråga, som emot den vidsträcktare, hvilken vid föregående riksmöten varit påyrkad. Penningeställningen i landet synes sannerligen ej vara sådan, att tidpunkten kan anses nu vara inne för medgifvande af en frihet, som väl, då tillgången på penningar är ymning, är fördelaktig för låntagare, men deremot kan för dem blifva tryckande under motsatta förhållanden. Utskottet tillstyrker derför vördsamligen, att ifrågavarande förslag ej må till någon lagstiftningsåtgärd föranleda. Ank. till Eip.-Utsk. den 20 Aug. 1851, kl. 4 e. m. Betänkande j i anledning af vackt motion , angående skyldighet för fästehjon att, inom viss tid efter slutad lysning till äktenskapdetsamma genom vigsel fullborda. Vid sista Riksmöte gjordes äfven framställning om behofvet af ett stadgande i nämnde syftning. Man anmärkte att saknaden deraf skulle vålla, att fästehjon ofta dröja flere år med vigsel efter skedd lysning, hvilket åter verkade till osedlighet; och man föreslog derföre att 7:de kap. Giftermåls-balken måtte tillökas med en ny § af följande lydelse: ”Äktenskap, till hvilket i laga ordning lyst är utan jäf, bör inom i år efter 3:dje lysningen, med vigsel fullbordas. Underlåtes detta utan skäl, som af Domaren godkännes, bote den af fästehjonen, som uppskofvet vållat, 20 daler till tveskiftes emellan kyrkan och de fattige.” Detta förslag blef emedlertid af Lag-Utskottet afstyrkt. Utskottet yttrade nemligen: ”Då 5 § 1 kap.
Vid öfvervägande af de sålunda yttrade olika åsigterna angående frågan huruvida man borde föreslå upphäfvande af införsetförbudet af sädesbränvin eller icke, fann departementet att det borde förklara sig för ett jakande svar derå, hvilket närmare finnes utveckladt i ofvannämnde underd. betänkande af den 18 Januari 1845, hvilket straxt derefter den 15 Februari i nåder bifölls. Stortinget 1845 antog emellertid icke H. M:s förslag om uppbäfvandet af förbudet mot införsel af sädesbränvin, utan upptog detta förbud i tullagen af den 20 September 1845, g 196. Med afseende på de i nämnde betänkande anförda grunder, anser likväl departementet det vara rätt, att införsel af sädesbränvin -blir tillåten, och anhåller derföre departementet i underd. att för nuvarande storting framlägges en nådig proposition, att det i omförmälte lag af den 20 September 1845, §. 496, litt. a, qvarstående förbud upphäfves. Departementet anser det vara så mycket mera skäl härtill, som erfarenheten under senare tid ytterligare visat, att förbudet till stor del blir ändamålslöst derigenom att sädesbränvin kan framställas så fritt från finkelolja, att dess åtskiljande från drufbränvin är så godt som omöjligt äfven på kemisk väg. Den till följe af nåd. kommissorium den 5 Maj 4847 tillsatta kommission har i detta afseende påpekat, att af hela importen af sprit åren 4844—4846, femtio titl sextio procent inkommit från Hamburg och Altona, samt att den sprit, som från dessa ställen införes, hufvudsakligen är beredd af säd eller potates. Norska Regeringens underd. Utlåtande. 89 Departementet får med anledning häraf i underd. upplysa, att införseln af drufbränvin under de 7 åren 1840—4846 varit som följer: Derutaf från Potter. Hamburg och Altona. 4840 .
381 och då desse kapellförsamlingar redan undfått så betydliga bidrag, synes mig Staten böra stanna i dess frikostighet i detta hänseende. Kunna kapellförsamlingarna icke aflöna sitt presterskap, så måste lämpligaste sättet för denna aflöning, äfven om det icke kan vidtagas genast, vara, att atlöningen utgår från de icke obetydliga församlingar, hvartill kapellförsamlingarna höra, eller m. a. o., att pastorernes aflöning minskas vid blifvande ledigheter och hvad från dem afgår, tillägges kapellpredikanterne. Dessa pastorater äro af den vidd, att en dylik minskning kan utan olägenhet äga rum, och delta har varit orsaken till Utsk:s afstyrkande. Upplysningsvis får jag nämna, att vid en föreg:de riksdag R. St. beviljat löner åt kapellpredikanter, men då var detta anslag endast 333 r:dr 16 sk. Hr von Schantz, Carl Jakob: Så väl af egen vilja att bereda den undervisning åt ifråga var. kapellförsamlingar, de behöfva för att komma i paritet med dem, hvilka man kallar christna menniskor, som äfven på grund af hvad här blifvit i öfrigt anfördt, förenar jag mig med de talare, hvilka yrkat återremiss. Man har sagt, att om del äskade anslaget bifalles, skulle sådant föranleda till enahanda önskningar från andra församlingar. Jag går så långt, att om flere församlingar befinnas i samma belägenhet som de här ifrågav., mäste det vara deras rätt alt erhålla statens biträde. Det finnes väl icke någon högre pligt inom samhället att uppfylla, än att söka utbilda dem, hvilka befinnas uti ett halfbildadt tillstånd. På grund af dessa skäl, anhåller jag om återremiss å denna punkt i betänk. Hr Silfverstolpe: Jag anhåller att hell kort få besvara Hr von Rosens yttrande, alt det skulle vara ett ganska farligt prejudikat, alt anslå statsmedel till presterskapets aflöning. Jag beder att få nämna det betydliga belopp statsmedel som förut varit lemnade till dylika ändamål. Vederlaget, som på många ställen uppgår till 400 ndr och deröfver, är icke annat än statsmedel.
I följd häraf, måste en förändring af densamma ske, hvilken ock verkställdes, bestående deruti, att fartygets segelarea — 132 — betydligt minskades samt en del öfvertyngder borttogs m. in., hvarför kostnaden uppgått till ofvannämnde betydliga belopp; utgörande hela den utgift, Kronan fått vidkännas för ifrågavarande fartyg, innan detsamma kommit i brukbart skick, 59,521 R.dr 22 sk. 10 rst. Hvad sålunda förekommit hafva Revisorerne ansett sig böra hos Rikets Ständer anmäla. §• 2. Revisorerne hafva af räkenskaperna äfven inhemtat, att ett antal för stationen erforderliga sjökartor och beskrifningar blifvit inköpt från enskild person, nemligen den af Sjökartekontoret anställda försäljningsman i Carlskrona, hvilken dervid, såsom provision, uppburit 15 procent af försäljningssumman. Enär berörde förhållande ägt rum efter den tid, då det af framlidne vice Amiralen m. m. G. af Klint i lifstiden samlade sjökarteverk genom köp kommit i Kronans ägo, hafva Revisorerne ansett sig icke kunna underlåta att härå fästa Rikets. Ständers uppmärksamhet. Enligt Revisorernes tanke, hade de behölliga kartorna och beskrifningarne kunnat direkte från Sjökartekontoret erhållas, hvarigenom försäljningsprovisionen detta Kontor besparats. §. 3. Räkenskaperna utvisa, att af Kongl. Flottans medel årligen utgå cirka 103,000 R:dr för det i Carlskrona förlagda samt hufvudsakligen till bevakning af fästningarne och etablissementerna derstädes använda Kongl. Marinregementet. Med afseende på dessa höga kostnader och i betraktande af tjenstgöringens beskaffenhet, anse Revisorerne sig böra å förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, för den händelse att genom en förändring i berörde hänseende någon besparing kunde beredas. §. 4.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående förre Departement s~Chef emes vid General-Tull-Styrelsen, Presidenten af Billberghs och C amli-Rådet Valerii befriande från ådömdt ersättnings ansvar i målet, rörande den efter aflidne Uppbörds Tullförvaltaren Tinér yppade balance, dels hos Rikets Ständer gjorda framställningar, i fråga om beviljandet af enahanda eftergift för förre Kamereraren Kammar Rätts-Rådet l Vinroth och förre Controlleuren Middendorff. (Siats-Utsk:s Uti., N:o 88 och 209 samt Mern. N:o 286). S. A. K. Uti en till Rikets nu församlade S'änder aflåten Nådig Proposition af den 19 Augusti sistlidet är, liar E. K. M. behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, att sedan, i anledning 3f anstäldt åtal emot förre Controlleuren vid General-Tullstyrelsens Uppbörds-Contor P. TV. Midderdorff', förre Kamereraren vid bemälde Styrelses Kammar-Contor, Kaminar-Rälls-Rådet J. Winroth, förre Presidenten och Förste D-partements-Chefen vid nämnde Styrelse J. P. af Billbergh, samt f. d. Cameral-Departements-Chefen vid samma Styielse, Canzli-Rådet J. D Valerius, såsom ansedde vållande, genom uraktlåtne embetsoch t jeustepligler, till en af Tullförvaltaren vid Tull-Uppbördsoch Casseurs Contoret i Stockholm M F.
Jag anhåller således i underdånighet, att Nådig framställning om anvisande af ett sådant extra löntillskott, jemte det förut omlörmälda anslaget för pensioneringen, måtte i sammanhang med statsregleringen aflåtas till Rikets Ständer, af hvilkas välvilja denna för löritagarne vigtiga angelägenhet ytterst blifver beroende.» »Sedan jag sålunda med den utförlighet, ämnenas vigt kräfver, sökt framställa de allmännaste behofven för Arméen och försvarsverket till lands, återstår ännu för mig att anmäla åtskilliga andra, med regleringen af 4:de Hufvud-titeln gemenskap egande anslagsfrågor, hvilka likväl torde få förekomma i den ordning anslagen för 4:de Hufvud-titeln uti Riks-staten äro upptagne, samt vid dessas här nedan skeende granskning jemväl på vederbörliga ställen få utföras de af mig, uti mitt nyss algifna anförande, såsom behöfliga påyrkade tillökta eller nya anslagsbelopp, endast under åberopande af de uti anförandet nedlagde motiver samt uppgifna förhållanden; Och då jag för öfrigt förmodar att uti den Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, som kommer att till Rikets Ständer vid nu instundande Riksdag aflåtas, behofven blifva, såsom förut skedt, förda under tvänne hufvudafdelningar, den ena omfattande sådana som fordra stän diga och fortgående anslag, och den andra dem, för hvilka extra anslag på kortare eller längre tid äro erforderliga, anhåller jag i underdånighet att i den angifna ordningen nu få öfvergå till framställningen häraf. För de ärliga eller ständiga utgifterna under fjerde Hufvudtiteln finnes, en ligt nu gällande Riks-stat, anvisadt: Bil. JYs 3 lill Kongl. May.ls Nåd. Prop. Jtä i, om Statsverket 1886. Penningar B:ko R:dr 2,958,803: 32. Indelta räntor efter markegång, på förslag » » 1,169,449: 32.
Likasom Gud Sodom och Gomorra, samt med deras grannar, omstört hafver, säger Herren, att der ingen uti bo skall, eller någor menniska derinne vistas. Si, ett folk kommer nordanefter; månge Hedningar och månge Konungar skola uppresa sig ifrå landsens sido. De hafva båga och sköld, de äro grufvelige och obarmhertige; deras rop är såsom en dön af hafvet; de rida på hästar, rustade såsom krigsmän, emot dig, du dotter Babel. När Konungen i Babel deras rykte hörandes varder, då skall honom händer nederfalla; ångest och sorg skall honom uppåkomma, likasom ene qvinno uti barnsnöd. Si, han kommer upp, såsom ett lejon, ifrå den stolta Jordan, emot de fasta hyddor; ty jag skall låta honom hasteliga löpa dit, och ho vet hvilken den ynglingen är, den jag emot dem rusta skall? Ty ho är min like, ho vill lära mig? Och hvilken är den herden, som emot mig stå kan? Så hörer nu Herrans rådslag, det han öfver Babel hafver, och hans tankar, som han öfver de inbyggare uti de Chaldeers land hafver: Hvad gäller, att vallebarnen skola bortsläpa dem, och förstöra deras boning; Och jorden skall bäfva af det skriet, och skall ibland Hedningarna spordt varda, då Babel vunnen varder. Detta säger Herren: Si, jag skall uppväcka ett skarpt väder emot Babel, och emot hans inbyggare, som sig emot mig satt hafva. Jag skall sända kastare till Babel, hvilka honom kasta skola, och utsopa hans land; desse skola vara allstädes omkring honom, på hans olyckos dag. Ty hans skyttar skola intet kunna skjuta, och hans väpnade skola intet kunna värja sig; så skoner nu intet hans unga män, gifver all hans här till spillo; Så att de slagne ligga uti de Chaldeers land, och de genomstungne på hans gator. Ty Israel och Juda skola icke öfvergifne varda af Herranom Zebaoth, deras Gud, såsom enkor; ändock deras land hafver högeliga förbrutit sig uppå den Heliga i Israel.
Beträffande åter senare delen af motionen, eller frågan om Consislorii rättighet att missivera eller skilja en Prestman, utan hans samtycke, ifrån befattningen såsom Lärare vid en Lancaster-skola; så, emedan den Prestman, hvilken tillträd t dylik befattning i den ordning och med de förmoner, som Utskottets nyssberörde tillstyrkande upptager, efter Utskottets tanka, bör betraktas såsom hvarje annan Lärare vid publik skola och ej kunna, annorledes än en sådan, eller i enlighet med för hvarje Lancasterskola faststäldt reglemente, ifrån den innehafvande sysslan endtledigas; anser Utskottet serskildt stadgande härom icke erfordras. Dock varder detta, jemte flera Ledamöters reservationer, till Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den i3 Junii 1834- Allm. Besvärsoch Oeconomie-Utslcottets Betänkande N:o y6. 3 Reservation: af Herr Prosten Lignell: ”Samma ärende, om tjensteårs-beräkning för Lärare vid Lancaster-skolor, som nu är föremål för pröfning, förevar vid sista Riksdag och Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet i sitt Utlåtande N:o io5 tillstyrkte, att den Prestman, som kallas och förordnas till Lärare vid Lancaster-Skola med minst 75 Barn, måtte få beräkna enkla tjensteår. Kongl. Maj:t fann likväl icke skäligt bifalla hvad sålunda föreslaget blifvit. De skäl, som Preste-Ståndet då anförde emot den sökta utsträckningen af 11 ensteårs-beräkning vid Sockne-Skolor, voro hufvudsakligen följande: >:o Emedan en Lancaster-Skola, vare sig i Staden eller på Landet, i sig sjelf är ingen ting annat, än en enkel Folk-Skola, hvars inrättande måste anses såsom en coramunal-angelägenhet, den communen är pligtig underhålla.