Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fwägan ater angäende en Ledamots utlottande till en säker och gifwen pluralitets winnande wid voteringar i Utskotten finner jag tjena till föga nytta; ty dä alltid ett Ständ derigenom förlorar en röst, som är obilligt, samt Protocollet i alla 152 Expeditioner till Riks-Ständen. fall, särdeles i angelägna frågor, upplyser de skiljaktig!: ineningarne, htvaraf Ständerne äga att utwälja och antaga den rättaste; sä är det i sjelfwa »verket likgiltigt, om Utskottens yttrande, antingen i forin af Betänkande eller Leledsagadt med ett pä ttvänne lika talrika meningar grundadt slut, ösiverlemnas till Ständens Plena." Tabell öfwer omröstningar Ständswis i Utskotten. 1:o) 12 Personers Utstött 2:o) 16 Personers Utskott 3:o) 20 Personers Utstött Voterande -för Ja. Voterande för Nej. A -K § s, r: § K "För min del afstyrker jag votering per capita i Utskotten. Jag tror att voteringar der böra »verkställas i analogie med det sätt, hwarpä ären - Bilaga till Mem. N:o 3. 153 derne hos Utskotts-Ledamöternes principaler behandlas. De äro fyra Ständ, och hwart Ständ särskildt inom sig sakar eller förkastar Utskottens Betänkande». Hwarföre stola dä ärenderne i Utskotten behandlas och beredas efter annan princip än i Ständen? Hwarföre börsan as ärenderne efter annan princip än slutet? Äswen efter denna esprit werkställas noteringar L det Utskott der Ledamöterne äga nägon beslutande rättighet; hwarföre dä en olikhet i Riksens Ständers andra Utskott? Wore alla Ständcn tillsammans under ett tak och der voterade per capita, skulle sag anse voteringar efter Ständ i Utskotten lika motsägande, som sag nu anser votering per capita i Utskotten mot voteringar efter Ständ in Plenis.
De äro det icke nu, och mot den organisation, som nu genom Grundlagen hos osi är etablerad, kunna wi ej hämta skäl til et motsatt Riksdags-ärendcrnas afgörande, efter sättet at besluta dem wid Allhärjar-Tingen fordom, äfwensom det icke lärer wara Historice rigtigt at Ständs-fördelningen har sin origine frän Classisication pä Riddarhuset. Wid Revisioner i Riksens Ständers Banque och Riksgälds - Contoir hafwa äfwen alla voteringar blifwit werkstälde Ständs-wis, och kommer äfwen sä wäl derwid som wid StatsWerkets Revision hädanefter at pä samma sätt förhällas; allt motsägande et annat voteringssätt än det dermed instämmande i Utskotten, wid hwilkas betänkandens afgifwande således äfwen skulle komma at döljas af hwad tanke det eller det Ständet warit, om ej wid hwarje sak minoriteten skulle sammansätta sig til en corporation, som afgäfwe särskilt utlätande, det jag finner mycket mindre tjenligt. Slutligen och dä Grundlagen för" öfrigt utstakar de fä fall i hwilka en votering per cLpit». är tilläten och mä werkställas, sä kan jag ej annat än just derigenom anse Ständsvotering i allt annat, efter sjelfwa Constitutionens hufwud, Esprit, anbefalld och at et deremot stridande förhällande til den grad rörer 792 Den F Ztugstk, sjelfwa denna Constitution, at ej en gäng mera än blott fräga om en sädan förändring kan wid denna Riksdag wara tilläten at wäckas och således, i min tanka, sä mycket mindre wara rigtigt at nu genast deremot fatta ct deciderande beslut.
Då summan al Rikets Ständers Banks utelöpande sedlar ä 16, 12 och 8 skillingar samt å 14 och 10 skillingar banko, sedan utgifningen deraf med år 1849 upphörde, betydligen nedgått, och sedlar af dessa valörer nu mera sällan i allmänna rörelsen förekomma, hafva, med hänseende härtill, såsom ett medel att erhålla närmare visshet om den utelöpande sedelstockens belopp, och såmedelst i en framtid bereda Banken fördelen af dess fonders förstärkande med motsvarande värdet af de sedlar, ■sorn kunna vara förkomna, Rikets Ständer beslutat, det Bankens från och med år 1805 till och med 1849 års slut utgifna, å 16, 12 och 8 skillingar banko samt å 14 och 10 skillingar kopparmynt lydande sedlar icke få emottagas i uppbörden af allmänna medel längre än till och med utgången af år 1864; Och fä, med anledning häraf, Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes, lill allmän efterrättelse, Nådig Kungörelse i berörda hänseende utfärda och derjemte i Nåder icke allenast anbefalla vederbörande om densåmmas uppläsande från predikstolarne minst två gånger hvarje år under den bestämda praeskriplionsliden, än äfven förständiga E. K. M:t» Vetenskaps-Akademi att låta, till allmänhetens kännedom, uti de små almanachorna för åren 1863 och 1864 ifrågavarande Kungörelse införa. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 Oktober 1854. 412 Expeditions-Utskoltets förslag till underd. Skrifvelse, iV;o 153. ’ N:o 153. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ii Okt. 485 Preste-Ståndet den ii Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående nedsättning i Titt n detac kjern s-s k a t ten.
Kostnaden bestreds med en större eller mindre del af nationernas revenu; denna utgjorde en gräns, som man ansåg omöjlig att 'öfverstiga; men de nyare tiderna hafva i detta, som i mycket annat, gått längre, än de fordna ens kunde ana. Man har uppfunnit utvägen att använda sjelfva nationalcapitalet; denna utväg är statscrediteu. Om denna upptäckt för menskligheten varit nyttig eller olycksbringande, är jag långt ifrån att väga afgöra. Förfä drens - Den i Mars f. ra. 57 drens bågar och pilar hafva blifvit utbytta mot krut och bly; chevaleriets glänsande svärmeri har lernnat rum för kanonernas känslolösa slagtande. Må den grubblande menniskovännen jemnföra dessa olikheter mellan förr och nu, och glädja sig eller sölja öfver den riktning tiden tagit. Folden practiske statsmannen, som bereder striden, är det nog att veta, hvem som bland de kända krafterna är den största; denna måste han välja, eller duka under. Yi kunna föreställa oss, att krigen i menniskoslägtets barndom blifvit förda med käppar och stenar. Om någon då å ena sidan hade påfunnit att smida skarpa svärd, hade man måhända å den andra med skäl förbannat denna uppfinning; man kunde förutse mera utgjutet blod, flera enkor, flera faderlösa, men man ägde dock ej annat val, än att sjelf sätta detta vapen i sin hand, eller framräcka den åt bojan. Till fyllande af de ofantliga behof, ett allvarsamt krig numera medför, finnas, utom statscrediten, så vidt jag vet, endast 3:ne utvägar: myntförsämring, subsidier af främmande magt, eller plundring af eröfrade provinser. Främmande nationer hafva visserligen understundom i nödens stund tillgripit myntförsämring; men vi behöfva ej derutinnan rådfråga deras erfarenhet; vi ega sjelfve alltför mycket derutaf.
Va1 niimiier iinclringsförslaget i sina iiilediiiagsord » ob ?.ottslig troAet och iqzbördes ktidek)) såsoin den första föriitsiittningen för aktenskapet; ineii det utvecklar icke denna griindidé ocli drager daraf inga sliitsatser rörmdz inakarnes inre, personliga förli~llanden. Andringsförslagets författare frainstiiller icke, sLilson1 Olaiis Petri, karlelreii saso111 den lefvande principen i äktenskapet, det öfver allt viktiga wsumiiia siinmiaïiini~ af allt öfrigt, so111 tillliör aktenskaplig plikt ocli ratt. Kiirleken är i komitéförslaget en förutsättning, en iitghngspiinkt, soin visserligen ä r af stort värde inen likväl kan af författaren affardas med Blott fyra ord. Troheten iii. till och ined stiilld framom kärleken - lagen fraiiiför evangeli~iin! Och likviil fragar inan sig - är ej Irärlekeii vill1; o~et för troheten, nledlet att göra troheten inöjlig ocli lätt, ja, att göra otroheten oniöjlig? Men vi följa vidare koinit6Qörslaget. Under föriitsättning af obrottslig trollet ocli inbördes kärlek, blir uppgiften för inakarile att salltiner söka iippbygga sitt liein till en Herrans Boning, dar lian var. der kand och ärad. och dar inedleinmar iippfostsas för lians Ilirninelskn rikes. Sedaii koinina de viilkiiiida orden &gt;för den skiill ligger det vikt uppii att bedja 111. in. w Här kvarstiir saledes den gamle ovissheten on1 livilkeii af makarile, so111 Wsgftas med den onäninda bedjaren, en ovisshet, som s&amp; lätt kiinnat skingras med det vackra tillägg Olaus så ofta anviinde: sh bida sidors.
Ridderskapets och Adelrfs Protocolls-Utdrag, med inbjudning att deltaga uti Ridderskapets och Adelns i dag fattade beslut, rörande första och femte punkterna af Stats-Utskottets Utlåtande, N-'o 415, Bihang till Rikt-St, Prat. 1828—30, 9 Sami. 3 Bandet. 6 5:te Hit. $2 Prof. Utdrag den 8 Mars 1830. angående grundetför Riksgälds-Contoirets utlåning emot inteckning i jord egendom , blef nu föredraget, hvarvid Bonde»S(å ndet , som redan bifallit, att de i lista punkten 2tdra mom. förekommande orden: handlingar samt bevis, må utbytas emot: säkerhets-handlingar samt bevis, i öfriga delar afslog Högloft. Ridderskapets och Adelns inbjudning. §. t). Föredrogs Vällofi. BorgareStån» dets den 5 innevarande månad aflåtna ProtocolIs-Utdrag, med 'inbjudning att biträda Borgare-Siåndets då vidtagne beslut, att åt de af Rikets Ständer Valde Comiterade till Tryckfrihetens vård uppdraga att tillse, det ej mindre Rikets Grundlagar med de vid denna Riksdag antagna förändringar deruti, än äfven Riksdagsbeslutet felfritt tryckas; och fann Bonde-Ståndet för godt att uti detta beslut sig förena; äfvensom Bonde. Ståndet, lika med Borgare-Ståndet, ansåg, det borde, i händelse nämnde be lut blifver Rikets Ständers, Expeditions-Utskottet anmodas att för Herrar Comiterade i ofvan» berörda ändamål förordnande uppsätta. S. D. Expeditions-Utskottets Memorial, N:o 433, med öfverlemnande af en §. till Riksdags beslutet, lades till handlingarna. Prot.-Utdrag den 8 Mars »830. 8? S. D.
Då med Kollegium föreskrifna former för ärenders handläggning funnits mindre lämpligt att förena speciella styrelsen af en fabriks-inrättning, som rätteligen bör föras i en hand med tillräcklig myndighet, för att kunna ordna hvad för tillverkningens skyndsamhet och vapnens godhet för billigaste priser åstadkommas skall, täcktes Eders Kongl. Maj:t, genom nådigskrifvelse den 23 Maj 1846, anförtro detta maktpåliggande närmare bestyr åt General-Fält-Tygmästaren, till hvilkens embetsbefattning detsamma ändamålsenligast hörer, och synes det Kollegium som derefter vidtagna åtskilliga kontroller, med flera åtgärder, skola leda till önskadt resultat. Kongl. Maj:t och Kronan har i äldre tider låtit vid egna Faktorier, genom tillsatta Styresmän, handhafva gevärs-tillvcrkningen för Armeen; men då erfarenheten företett många olägenheter deraf, blefvo de smärre nedlagda och de större till enskilda personer öfverlåtna. Oaktadt denna äldre erfarenhet, ansågs gevärsfabrik, utförd i större skala, i detta land nödvändig, då andra Stater äga sådana, för publik räkning inrättade och styrda, på det att icke tillgången å gevär, såsom högst nödiga försvarsmedel, måtte bero af osäkra tillfällen att erhålla sådana hos enskilda tillverkare, hvilkas priser, särdeles i behofvets stund, kunna högt stegras, samt törmågan att fylla större behof saknas, eller ock Eders Kongl. Maj:t under k»ig se Sig föranlåten att, såsom under åren 1808 och 1809 skedde, låta från utrikes orter införskrifva handgevär af mindre pålitlig beskaffenhet och af olika kaliber mot den här fastställda, hvaraf vållas stor olägenhet vid skarp ammunitions tillhandahållande i reserv; hvarjemte böra nämnas svårigheter, som möta vid inträffande modellförändringar å vapen och betinget af förändrade gevär hos enskilde tillverkare, när föresyn derför icke vid Kronans Faktori meddelas kan, m. m.
Jag kan icke finna annat, än att detta är en fråga, som endast angår en administrativ form, och som således enligt 75 § Riksd.- Ordn. bör förfalla. Jag anhåller på denna grund om fl. Ex. Hr Gr. o. Laud tuns propos. pä afslag lill Utsk:s framställning i 2 punkten. Frih. Cederström, Jacob: Lika med Frih. Palmstjerna afstyrker jag bifall till Ulsk:s förslag. Det har förundrat mig, att Utsk. i 1 punkten, deruti två Ständ stannat emot två, rörtde Hand. o. Sjöf.fondens ingående till Riksg.cont., funnit alt frågan borde enligt 75 § Riksd.Ordn. förfalla, men i 2 punkten deremot, deruti fråga är om Convoycommissariatets indragning och dess befattnings öfverflyttande på K. Comm.coll., ansett sig kunna komma fram med förslag till votens-propos. Det följer alldeles af sakens natur, alt frågan måste förfalla och ej kan få upplagas till någon votering i förstärkt StalsUtsk. Skulle annorlunda förhållas, sä vore det bifall R. o. Ad. nyss lemnal till 1 punkten alldeles oriktigt, ty i sådant fall hade jemväl deröfver bort beslutas i förstärkt StalsUtsk. Hr Lagerhjelm, Pehr: Ämnet i Ulsk:s mern. synes mig vara af administrativ art, och således böra enligt 75 § Riksd.- Ordn. behandlas; hvaraf följer, att då tvä Stånd stannat emot två frågan mäste förfalla. Då nu öfverläggningen ansågs slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. afsloge den nu förevarande 2 punkten, på den grund, att R. o. Ad. ansåge de deri upptagne frågor vara förfallue, sedan i dessa ämnen tvä Ständ stannat emot tvä. Ropades ja. Sedermera föredrogs och bifölls 3:dje punkten, ang-.de frågan om inleverering lill Riksg.cont. af Hand. o. Sjöf.fondens nuvarande och blifvunde tillgångar.
Ad. samt BorgareSt:t gjorda inbjudning ang:de 47:de §:n, äfvensom Utskrts förslag till voter.-propos. ronde samma g. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Man befinner sig i en ganska stor tvekan, då man vill göra sig reda för förhållandet med denna fråga, öfver hvilken nu skall voteras. Enligt min tanke har man från början kommit in på en oriktig väg, derföre att man behandlat såsom hushållsärende, hvad som i sjelfva verket är en bevilln.fråga. Den kan dock nu icke komma till Bevi!ln.Utsk:t, då yrkande derom icke förut blifvit väckt, men man måste å den andra sidan erkänna att den är af så sammansatt beskaffenhet att man icke eller kan påstå att icke R. St:r kunna hafva frihet att i fråga om densammas remitterande begagna sig af den utväg, som 34:de §:n Riksd.Ordnm i det hänseendet anvisar. Denna g innehåller för öfrigt att det skall vara sjelfva ämnets beskaffenhet och Den 26 Oktober. *ft7 icke remissen som bestämmer frågans behandling. Utgår man från den åsigten, följer väl deraf, att då här är fråga om grunderna för beskattnings påbjudande inom landet, böra de beslut, som inom de särskilda Stånden fattas, behandlas på samma sätt som för dylika frågors handläggning är föreskrifvet. I sådana frågor är det gifvet att icke något Stånds mening kan af de andra undertryckas. Medgifves detta, så följer åter deraf, att det varit Ekon.Utsklts pligt att om det beslut, som R. o. Ad. vid 46:te §:n af förordmn om landsting fattade, föreslå votering i förstärkt Utsk., och någon sammanjemkning kunde i det afsidet icke behöfvas. Jag yrkar derföre att nu föredragna punkt måtte till Ekon.Utskit återremitteras för upsättande af voter.-propos. äfven med afs:de på 46:te §;n. Hr Dalman, Wilhelm Fredrik: Jag kan icke instämma i den siste talarens åsigt att R.
Fröt. 1853 £ 1854. 4 Sami. 1 Afd. 15 Haft. 3 18 Stats-Ulsliottets Utlåtandey N:o 47. ’• års riksdagar till stipendier åt elever vid Folkskole-läraresseminarierne anvisade medel för desednast förflutne 5 åren, utgörande 12.000 r:dr årligen, finnes lor närvarande endast ett belopp af 1,983 r:dr IG sk. i Riksgälds-kontoret innestående. Beträffande deremot det vid; nämnde riksdagar för samma; år beviljade anslag af 20,000 r:dr årligen »till-, understöd; för Folkskole-lärarnes aflönanrde inom de socknar, der, enligt Kongl.. Maj:ts Nådiga pröfning, statsbidrag för' sådant ändamål i följd af särskilda förhållanden; kan erfordras,» så uppgår det deraf ännu ickefrån Riksgälds-kontoret reqvirenade och således der inneståendebelopp till ej mindre än 37,077 r:dr 43. sk. G rist. Följaktligen, hafva hittills vida större besparingar uppkommit på det årliga aflönings-anslaget än på den för stipendier anvisade anslags-summan; ankommande dock på Kongl.. Majit, att, i enlighet med Rikets Ständers medgifvandevid; sednaste riksdag, till folkundervisningens befrämjande använda derefter uppkomna besparingar så väl å det förra som å det sednare anslaget.
Af den sålunda under delta qvinqvennium tillkomna totala folkökningen, utgörande 1,985 personer, belöper a) på städerna 251. på landet . 1,734. < aQ 1.98.1 personer. b) på mankönet 1,100. på qvinkönet 885. 1,985 Dito. De ifrån Mantalspenningar befriades antal är ökadt med 4,110 Dito. hvaremot de betalandes antal är minskadi med 2,125 Dito. Den totala folkökningen utgör differensen 1,985 Dito. Härvid är att märka: l:o. Att gemenskapen af Armeen, ehuru en arbetsför, nyttig sjelf försörjande folkklass, är inbegripen i de befriades antal. oc di srg 5 2:o. Alt, genom ändring af Bevillningsstadgan, alla personer emellan 15 och 17 år, hvilka förut betalt Mantalspenningar, numera äro bland de befriade, hvilket hufvudsakligen bidragit lill den stora förökningen af de befriades och minskningen af de betalandes antal. Fördelad på de fem ifrågavarande åren stiger den bär ofvan anmärkta folkökningen till 397 personer per år, eller 4 personer mindre, än under förra qvinqvenniet, då tillväxten utgjorde 401 personer om året. Beräknad åter på bela summan af folkmängden efter förra Femårsberättelsen, svarar den nu tillkomna folkökningen närmast emot 2.1 procent, i stället för att folkökningen vid sisla Berättelsens afgifvande steg till 2\ procent af 1832 års folknummer. Folket har således under della qvinqvennium förökat sig nära nog, men icke fullt i samma proportion, som under det föregående. Folkökningens orsaker äro att söka i samma omständigheter, som den sista Femårsberällelseo upptager. Folkets upplysning och sedlighet hafva, åtminstone i flere delar af Länet, gjort synbara framsteg och fyllerilasten bar betydligen aflagit.
I bestämmandet af proportionen mellan besutenhetens och arbetsförmågans valrätt, skall alltid synas mycken godtycklighet, så länge man låter båda uppträda såsom rättsinnehafvare vid samma val». För min del. anser jag ett sådant sammanslå - Mr till'Constiiutiotis-tJisJiolt'et‘s Memorial, É;o‘ 83. 37 ende icke lämpligt. Men det är icke nu fråga om någras enskilda meningar i saken, utan endast om sättet att lill största möjliga rimlighet sam-* manjemuka olika Stånds beslut. Åt hemmansegarne kan val icke sägas för liten rättighet vara Beviljad, då t. ex. 8 R:drs inkomst af jordbruk (efter 4 proc. af uppskattnings värd eQ är föreslagen att anses lika med 200 R:drs inkomst af yrke. Att åter yrkesidkarens rätt göres mindre än jordbrukarens, kan hafva någon billighet för sig, då man Besinnar dels rättmätigheten af egentlig fast egendoms anspråk framför lös egendoms, dels också den omständigheten , att den fasta egendomen på landet har till större delen valrätt förut och är den* sorn skall frivilligt dela med sig åt den öftiga. Till § 2. morn. 3. Då hemmansbrukaren är valberättigad dagen efter det han köpt jorden, synes det obilligt att i mer än två år undanhålla yrkes-idkaren samma rätt. Till § 2. morn. 4. Skäl finnes näppeligen, hvarföre en f. d. innehafvare af förlroende-embete icke skulle få rösta för inabalienabel lön eller pension. Bonde-Ståndet har önskat, att icke mer än sex röster inalles må af någon röstande få beräknas. Då denna inskränkning föga eller intet komrne att förknappa Bonde-Ståndets, utan hufvudsakligen andra medborgares rätt, synes mig grannlagenheten fordra, att Utskottets i Memorialet N:o 38 gifne förslag icke bör ända derhän modifieras, innan samtlige Stånden i denna del sig utlåtit, helst det verkligen kan synas tillfyllestgörande, blott man förhindrar någon ifrån att inom samma valdislrict beräkna mer än det högsta fastställda röstetalet.
Så väl imkylaren som afloppsröret med lyktan skola vara obetäckta och enkla samt i öfrigt så inrättade, att hemliga öppningar elier afledningar icke kunna å dem anbringas. Luftröret, som anbringas å kylarens afloppsrör eller på lyktan, skall så inrättas, att bränvin derifrån icke kan afleda? eller upphämtas. § 60 (64). Allt bränvin, som i Större bränneri tillverkas, skall mätas och profvas, på sätt ordningsstadgan närmare bestämmer. § 61 (63). Då bränvin uppmätes och profväs af den i bränneriet anställde kontrollör, skall, . såsom vitne, när vara en i orten boende trovärdig och edsvuren person, som dertill särskildt för hvarje termin utses, i stad af borgerskapets äldste och på landet af soknenämnd. Der bränvinstillverkare å landet skulle äga eller innehafva mer än halfva antalet af hemmanen i soknen, utses vitnet af den soknenämnd inom närbelägen soken, åt hvilken Konungens Befallningshafvande detta uppdrag lemnar. 1 fall antingen vitne icke väljes eller valdt vitne uteblifver, äge kontrollören att annan lämplig person tili vitne kalla. Vitne tillkomme vid mätningsoch profningsförrättning lika dagtraktamente som god man vid landtmäteriförrättning erhåller. I afseende på tiden för vitnets närvaro och biträde vid bränneriet ställe sig vitnet till efterrättelse, hvad ordningsstadgan derom innehåller, och de föreskrifter, kontrollören i enlighet med densamma meddelar. Vid bränvins uppmätning och profning äge, efter derom erhällen underrättelse, bränvinstillverkare, sjelf eller genom ombud, vara tillstädes; men förrättningen må, för hans uteblifvande, icke inställas. § 62 (86). Om, för lättad kontroll vid bränvins tillverkning, Konungen skulle finna för godt förordna, att särskilda instrument för bränvinets mätning och profning skola i de Större brännerierna å redskapen anbringas, vare bränvinstillverkare skyldige att, på egen bekostnad, sådana instrument anskaffa och underhålla. § 63 (87).
Jag påslår således alt det praktiskt vigtiga är, alt man får en enda enhet för längd, ytmått och rymdmått, vidare att man får en enda vigtenhet, likagodt hvilken, och helst en gammal och bekant, samt för d. 3:dje, att man får en enhet för myntet, och äfven der helst en gammal och känd, samt slutligen att dessa 3:ne enheter äro hvar för sig indelade efter Decimal-syslemet! Ty deri ligger det vigtiga! Deri alt man får Deciinal-system i alla grenarne af mått, vigt och mynt. Men allt annat samband mellan mått, vigt och mynt, än att de alla äro indelade efter decimaler, det är praktiskt ovigtigast, hur vackert det än kan se ut på papperet! Nå, skall man kanske säga, om vi då skola upgifva det vetenskapliga sammanhanget så vilja vi åtminstone, att Decimal-syslemet på en gång införes i mått, vigt och mynt. Det vore visst önskvärdt att Decimal-systemet kunde införas i alla dessa grenar på en gång, men då de ej behöfva vidare sammanhänga, så vet jag sannerligen ej hvarför man ej skulle kunna införa det för myntet först? Helst myntet är det, som minst står i omedelbart vetenskapligt samband med de öfriga. Serskildt torde bär vara klokast att så göra, då ingen Kongl. Propos. om mått, mål och vigt ännu ens inkommit, och mer än osäkert torde vara om någon sådan kommer vid denna Riksdag och än mindre troligt är alt den då kan förena allas meningar så hastigt och blifva antagen ; och hvad Hr Wallenbergs motion angår så är den remittc - Den 22 Februari f. m. 185 råd till Ekon.Utsk. och kan redan derigenom vid denna Riksdag ej leda till annat än en from önskan. Dessutom tror jag mig redan förut hafva "visat, hur föga antaglig den är med sina våldsamma förändringar och totala omstöpning. Men, säger man, om vi äfven skulle få vänta till nästa Riksdag? Ack, mina Hrr, ären J då ej trötta af väntande?