Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är i min egenskap af förtroende-embetsman beredd att tala för Regeringens förslag, då min öfvertygelse bjuder mig att. göra det, äfvensom att. 35 2 Ben 15 Mars. i annan händelse underlåta det, samt är likaledes beredd att, om så fordras, nedlägga mitt embete, heldre än jag underkastar mig munlås, men, som jag icke tror, att Regeringen kommer att fordra det, anser jag mig hafva rätt att uttala mig mot eller för Regeringens förslag, allt efter som min Öfvertygelse är, utan att derföre behöfva noteras hvarken såsom vän eller fiende till regeringen. I sjelfva saken skall jag be att få tillägga några ord till hvad jag i går yttrade. Man har talat om de ekonomiska förhållandena i Wermland. Icke är det väl representationens, icke har det val varit Regeringens mening att förbise denna? K. M:t bar ju äskat anslag af omkring 15 millioner till jernvägsbyggnader inom provinsen Wermland, och, om härtill läggas de anslagssummor, som kunna komma att beviljas för bibanor derstädes, är jag fullt öfvertygad om, att totalbeloppet af alla till förbättring af Wermlands kommunikationer anslagna medel kommer att bestiga sig till omkring 17 å 18 millioner. Jag vill vid sådant förhållande icke höra talas om, att Wermlands intressen icke blifvit tillgodosedda; men man går verkligen nu för tiden så långt i sina önskningar, att man icke är nöjd, om icke jernvägar blifva anlagda vid hvarje bergsmans bruksbacke. Om vi kunde gifva livart af Sveriges 24 län 17 millioner i anslag till jernvägsbyggnader, så skulle vi hafva tillräckligt med jernvägar och ingen skulle kunna beklaga sig öfver, att hons ort blifvit vanlottad; men vår ställning är icke sådan, att vi kunna göra det. Jag skulle tro, att Wermland blifvit framför andra provinser så gvnnadt i ifrågav:de hänseende, att skäl icke finnes till klagan deröfver, att tusentals menniskor, som på bättre sätt skulle kunna använda sin intelligens, i Wermlands bergiga trakter framsläpa kol och malm. Om jag betänker att här är fråga om att förutan det anslag, K.
kvinnornas » var han själf men Emilie lan omringad slagna Några tillfångatagen, jagade i sporrsträck midt emelkosackhoparne en m e d och och lyckades rödja fiender höljd Kowno syntes i väg. en grofva grupp af linnerockar skogarne och tre personer, och små Augostowo. Men deras kläderna de som dolda nu fina sig fram palatinatet anletsdrag förvapnen tillkännagåfvo, den upplösta polska likt De tredje: deras sanhärkomst, likasom ock de under tillhörde kerna. träsken i vilda djur jagades två af att armékår, af flyktingarne kosacburo den det var den trogna Maria och grefve den alldeles u t m a t t a d e, f e b e r s j u k a Mot natten de Emilie. vaktarhustrun igenkände nan Plater och fick sätt, Skogden u n g a grefvins ä n d t b u d till e n närdisken p å ett har emellertid att förtrytelse rer ej k o m m a och dess feminina bättre lans skall rustad riddare » karl » interiö- för värdigare än en damerna i posten. mal postmästare, liten vidräkning D o c k, hennes lifslåga flämtade allt matvar synbarligen nära. Emilie bad att f å sabel sitt till sig, tryckte d e n m o t och hviskade: ven. » december Hon var 1831. jordfästes i huru kunde man tysthet. af Hela landet ryska trupper, under sådana gifva henne betygelser! D e t v a r d e n öfversvämmadt heter hjärta » L å t m i g få d e n m e d i grafDärpå mottog hon och utandades 23 sin och omständigen frihetshjältinnas äreIntet tal hölls vid hennes graf, o c h e n d a s t ett träkors sattes därpå. M e n i polske skalders sånger hedras den 19-åriga hjältinnans bedrifter, i polska hjärtan bor martyrens minne och i hoppet o m Polens slutliga befrielse lefver h e n n e s ädla om jag " Postkvinnor ".
Sammanlagda lönebeloppet, som för &amp; r betingats, liar varit 2,850 kronor. Till inträde i sjukkassan hafva 6 personer anmält sig. Dessutoni hafva en mängd förfr %gningar ingatt om larokurser, inträdesfordringar till skolor samt arbetsområden. De framstalda fragorna kunna hänföras under följande rubriker: Vilkoren för inträde vid högre lararinneseminarium; Sjnkvhrdskurserna vid röda Korset P och %Drottningens Sjukliemr; Vilkoren för faltskarsyrkets utökande; Inträde. vid post-, telegrafoch telefonverli; Slöjdkurserna vid Naas, Handarbetets Vänner och Palnigrenska skolan i Stockholm; Böcker passande för skolbibliotek; Läroplan och intradesvil kor vid Lunds hush Allskola; Inackorderingshem p&amp; landet der kännedom om hushållsgörom&amp;l kunde vinnas; Inackorderingshem i Stockholm; Tillfälle till undervisning i bokbinderi och kostnad för densamma Gymnastiska Centralinstitutet och ansökan för inträde dit; Fredrika-Bremer-Förbundets hemstudiekurser. Mängden af frågor angående olika skolor, arbetsomräden m. m., som till filialen ingått och besvarats, bevisar att dess tillvaro motsvarar ett inom provinsen kandt behof. Det Tore derföre önskligt, att den allmänhet filialen a r afsedd att. gagna, siirskildt arbetsgifvare, ill le i större antal än hittills anlita dess bemedling - ett oumbärligt vilkor för dess framtida bestånd, enär det ar platsförmedlingsafgifterna (1 procent af första irslönen), som äro afsedda att bestrida de oundgängliga Itostiladerna för institutionens fortvaro. Hvad som möjliggjort filialens existens under det nu förflutna året liar varit, att allt arbete vid densamma omhänderhafts af personer, som dels gratis uppliitit lokal för ändamålet, dels utan ersiittning skött det omfattande, delvis ganska mödosamma arbetet. Friin 1 5 januari till 1 oktober förestods filialen af Förbundets ombud i Malmö, Fröken M. Silow.
Det skulle nemi., ifall det klefve lag, leda lill de slörsta orättvisor från deras sida, hvilka knnde genom testamente bortgifva sin egendom, och till en lismande inställsamhet hos dom, hvilka möjligen egde hopp alt få testamente. Jag är af den tanken, att lestamentsrätten snarare bör inskränkas, än utvidgas, eller åtminstone få förblifva orubbad i sitt nämnde skick. I afseende på Hr Dalmans anmärkning, aug:de den stora frihet man enl. landsrätt eger atl borttestamentera förvärfd egendom och lösören, får jag erinra, alt man deremot, enl. Stadsrätt, har så mycket större frihet i afseende å borttestamenterande af en del af den ärfda fasta egendomen, i synnerhet dä barn icke finnas; och är denna sednare frihet, i det skick den nu finnes, och ulan vidare utvidgning, fullkomlig motsvarig den större testamenlsfrihel, man i ofvan först upgifne hänseende åtnjuter enf. landsrätt. Den 7 Juni f. m. 73 Pä dessa grunder anhåller jag vördsamt om återremiss af denna del å Utsk:s Betänk. Gr. Lagerbjelke: Om Ulsk:s förslag i denna del skulle af R. o. Ad. bifallas, så komma Sländet i sjelfva verket att derigenom göra eu icke så ringa upoffring. Visserligen är det sant, som Utsk. säger, alt dispositionsrätten öfver ärf fastighet i stad blefve äfven för R. o. Ad. något utvidgad; men deremot inskränktes denna rätt i afseende å aflinge egendom, så väl i stad som på land, då nemi. teslamenlsgifvaren vore i stad bosatt. Härigenom upkorume den olikheten, att dispositionsrätten af aflinge lös och fast egendom, öfver hvilken R. o. Ad. f. n. eger full lestamenlsfrihet, blefve beroende deraf, om egare hodde i stad eller på landet. Upoffringen ä Ståndets sida vore således ingalunda obetydlig. Men det oaktadt, skulle jag likväl anse, alt R. o.
Den l6 December. trick borde af Ståthållare» öfwer Swartsjö fcrcstäs och af Kongl. Kammarkollegium pröswas och Utfärdas, hwilkcr ej ännu lärer wara werkstäldt. Warnums enligt Jordeboken hemmanets ränta indrid ä Lands Seereterarei-g i Stockholms-La» lön, ulom dagowerken sam utgä in natura och boskapgpen uingarne, hwilka är> Kronan behallne samt räntan ä ' kc särkildt skatclagee holmarne anslagne ä Landöhöfdingenö i samma Län indelning. 6.0 Ultima Kungs Ladugärd skattlagd är 17Z2 ^ för 80 Tu !nc!andg iO? k ppelands ärligt utsäde samt 690 Latz .hö, ttlstka med .6 Tunne kappelandsäker och lz6 Las; hö wid Torpen faststäldco i sölje deraf kill 12^ mantal. Genom Resolution af den go September 1786 benä.dade .Ko ung Ouirat de» lllrdje dawaranve förste HostStallinästaren f d. Grefwe fVIunlr med arrende rättighet af denna Kungs Laduaärd israil midftstmi 1788 art tili detz liftgid nyttja, fri fran all annan gisl, än, den esker slatttlaggnuigeN stadgade ränta, den han hwarje ar wid rätrer afradsdag borde erlägga: och chwilkcn Konungen täckteg fastställa lill 500 R:dr. Specie om äret. N'a» all stags förwandiiltg efter markegång eller hwad agnar det wara watte: Hwarcmok räntan för ängslägenhete»
Nu visste hon hvad det var, detta: att älska, och att veta det var lyckan. Och ändå — ibland kunde det komma öfver henne en underlig beklämning, som när hon i barndomen förirrat sig till en obekant stig i skogen; ty den väg, som låg framför henne, var en okänd väg. Men i tankarne utsträckte hon då alltid sin hand; och han, som gick vid hennes sida, fattade den, och tryckte den, och tryggheten bredde sig öfver henne på nytt. Hon tänkte alltid på honom; i allt var han med. När hon var i sällskap med andra människor och det talades och skrattades, då föreföll det henne alltid som om endast en del af hennes väsen var närvarande; den andra var hos honom, som hon tillhörde. Hon skref mycket ofta till honom — långa, varma, uppriktiga, omedelbara bref. Hon skulle velat lägga hela sin själ, hela sin inre varelse för hans ögon och säga: sådan är jag. Framför allt skulle hon velat åstadkomma en samvetsgrann förteckning öfver alla sina fel, för att, småleende af lycka, räcka honom den långa listan och säga: »Så många fel har jag. Kan du älska mig ändå? — Men hon tyckte sig aldrig kunna få förteckningen färdig! Från honom fick hon små korta, torra affärsbref till svar på sina egna långa hjärteutgjutelser; men som allt var förträffligt, hvad han gjorde, så voro brefven det ock. På samma sätt som hon hos honom själf såg tusen goda egenskaper, hvilka intet annat öga uppdagat, så såg hon det ock hos hans bref; och ett kort bref, mellan hvars rader hennes egen känsla lagt in ett rikt innehåll, var för henne ett bref skrifvet med manlig koncentration, hvarför själfva torrheten snart blef en dygd. Affärsbrefstilen såväl som de ortografiska felen fingo en personlig karakter och blefvo små egenheter, som gjorde honom olik alla andra och kom henne att älska honom så mycket mer. Och när han berättade henne, att höstutsädet på Aspinge var slutadt eller att Bläsan nedkommit med en kalf, då kände hon sig dragen in i hans förtroende, och för hennes inbillning hägrade som i en skön dröm ett samlif, där makarna dela allt, hvarje tanke, hvarje känsla, hvarje solgrand af lifvets bagateller.
M. om octrojs erhållande efter denna kungörelse, samt eli annat bolag bildas, som begär octroj efter nu ifrågavar. 1841 års lag; men då Ständernes mening är att i8? 4 års författning icke vidare skall tillämpas, sedan Ständerne öfverenskonimit 0111 p84i års bestämmelser, så lärer det vara vida ändamålserdigare att antaga Utsktns, än att bifalla Hr Rosenblads förslag. Hr Dalman: Jag hemställer lill Hr Rosenblad, huruvida, genom antagandet af Utsktns förslag, de huvar, enskilda bun - Den Februari e. ra. bankerne skulle komma i annan ställning, än de nu äro och varit ända ifrån deras inrättande. De hafva varit och äro ännu underkastade chancen af olika tydning af en lag, som möjligen kan för dem blifva besvärlig; men jag frågar, om meningen kan vara att gifva dem en större frihet, än de för närvar, äga. Den siste värde talaren har redan erinrat, att om 1824 års kungörelse uteslöts, skulle det kunna Ilända, att de nuvar. bankerne inkomme till K. M. och begärde en förändring i sina octrojer, icke i afseende på tiden, utan i afseende på villkoren, och att Regeringen möjligen kunde bilalla en sådan ansökning. Detta synes böra nu förebvggas genom det förklarande, att endast 1824 ars författning är den, sorn ligger till grund för nuvar. banker, jemförd med de octrojer de erhållit. Hr von Hohenhausen: Jag får ytterligare fästa uppmärksamheten på så väl hvad Utsk:n föreslagit, som det af Hr Rosenblad gjorda förslag, i anseende dertill att de privilegier, som dessa privatbanker nu åtnjuta, innehålla att de kunna förnyas, om derom anhållan göres i behörig tid. Alltså tror jag det vore nödigt alt här bestämdt utsätta: ”under de återstående åren af deras octrojer." Kommer sådant in, blir stadgandet tydligt och klart, och någon tvetydighet kan då icke uppstå om hvad som menas med de privilegier, de ännu åtnjuta, eller de återstående åren, under hvilka de få tillgodonjuta dem, innan de skola underkasta sig den nya lagen.
LXVI. 2o3. — angående StatsVerkets inkomster för år i83o och följande åren intill nästa Riksdag. LXVI. 270. — angående Bevillningsafgift å de Sågar, Valkoch Stamp-Verk, om hvilkas anläggning hädanefter kan blifva fråga, eller som, ehuru redan anlagde, ännu icke blifvit beskattade. 270. — angående förändring af Kongl. Majrts Nådiga Förordning ernet oloflig införsel och utförsel af varor. 271. — angående anvisning af 70,000 R:dr för KrigsCollegii Departementers materiella behof och kruttillverknings-kostnaderne, utaf öfverskotten på StatsVerkets inkomster. LXVI. 271. — om utmyntning af Bankens tillgångar i Silfver och Guld, och hvad dermed för öfrigt gemenskap äger. LXVI. 3o6. 211 Expeditioner till Konungen, Ridderskapels och Adelns, angående en ny Riddarhusordning. XL. B. 261. XLI. 119. A. 324* XLII. P.U. 77. — angående fortfarande af Capitations-afgiften af de Adelsmän, hvilka erlägga Bevillning efter 2:dra Artikeln. XLI. 255, 337. XLVI. A. 293. XLVII. P.U. 204. — angående kostnadsfritt införande i Postoch Inrikes-Tidningarne af RiddarhusDirectionens annoncer om ledigheter af stipendier, pensioner, m. m. LXVI. A. 60. Expeditions-lösen, om förändring i Författningarne angående. I. 33g. R. 3g3. P.U. 465. XXI. B. r 25. XXIII. Expeditions-taxan, om förtydligande uti, i fråga om lösen för vederhäftighetsbevis. I. 643. II. R. 336. P.U. 7. XXL B. 125. XXIII.
Län afskildes, består Wester-Norrlands Höfdingedöme endast af landskaperna Medelpad och Ångermanland. Dess' läge är emellan 6a gr. i5 min. och 64 gr. 3o min. nordlig latitud. Det gränsar i söder till Helsingland i Gefleborgs Län, i vester till Jemtland, i norr till Westerbottens Län och i öster till Bottniska viken. Länets största bredd är, i norra Ångermanland, ifrån Grunsunda sockens löfsstrand rätt i vester till Jemtlands gränsen 16 mil, och i södra Ångermanland från Hernösand till samma gräns, nordvest vid Tåsjö socken, omkring 3o mil. Afsmalnande emot sydligaste delen af Ångermanland, utvidgar landet sig åter i Medelpad, så att dess gränslinie emot Helsingland är i4 naii lång. Största längden från söder till norr är 23 mil och Länets areal-vidd 217 qvadrat mil, hvaraf Medelpad innehåller 60 och Ångermanland 157 qvadrat mil. Landet är öfverallt uppfyldt af berg och genom dem indeladt i större och mindre dalar. I alla dess delar, förekomma sjöar, skogar och kärr, men öppna slätter sällan. Ibland vattendragen, är Ångerman-elfven störst. Denna, ledande sitt ursprung från Åsele Lappmark i Westerbottens Län och förstärkt af flere vattendrag från Jemtland, utfaller i hafvet vid Hernösand. Räknadt derifrån, är hon segelbar 6 mil eller till Nylands lastnings-plats i Ytterlännäs socken för. fartyg af.hvad. storlek som helst, och 10 mil eller till Sollefteå bruk för mindre farkoster. Sedan möta de så kallade forssarum med längre och kortare mellanskof af spakare eller djupare vatten, i hvilken del af elfven trädverks-flottning låter, sig verkställas, flere mil efter Elfvens särskilta grenar, till berörde bruk. Öfrige större elfvar äro Indahls elfven och Ljungan,' begge härstammande från Jemland och af mycken vigt för flottningen, men icke segelbara. Det är vid stränderna af dessa elfver, jemte sjöarne och hafskusten, som landet först blifvit odladt.
M. vara temligen likgiltigt att lära känna på hvad sätt 11 St:r kommit att bestämma denna ränta; då detina bestämmelse i allt hill är lag och icke kan af K. M. ändras. Jag kan således icke heller finna, hvartill det skall tjena att nedtynga skrifvelsen med en lång deduktion i detta ämne, då man i allt fall brukar utesluta dylika saker. Jag tror, att 11. Stms Skrifvelser skulle blifva ganska besvärliga att läsa och för Regeringen att förstå, om man inblandade saker deruti, som visserligen kunna vara nyttiga för R. St:r, men icke hafva att göra med det principala af frågan. Jag anhåller derföre vördsamt om propos. på återremiss af detta skrifvelse-förslag. Hr Printzensköld; Om Or. Mörner täcktes hafva den godheien och i,.ptt sammanhang genomläsa StatsUtsk:s Betänk, från dess början, ända till dess han kommer till det så mycket omtvistade ordet »upo/fringn, torde Hr. Gr. nogsamt finna, att han i afs:de på detta ords betydelse i denna fråga begått ett misstag. Utsk. har nemi. i början af sitt Betänk, omförmält, huruledes li. St:r vid förra Riksdagen beviljat Gefle-Daia-bolaget ett lån mot 2 proc. ränta och 1 proc. amortering — alltså på särdeles fördelaktiga vilkor, mot skyldighet för bolaget, att inom viss tid hafva jernvägen färdig samt att af egna medel tillskjuta hvad som för arbetets fullbordande kunde utöfver låne-bidraget erfordras, och der - Den 10 Januari. 43 efter säger IJtsk. att orsaken, hvarföre bolaget ieke kan fullgöra detta sitt åtagande, ligger i den inträffade penninge-krisen; men, sager, Utsk. slutligen, det är obilligt att ieke bolaget understödjes, för att lå sin jernväg färdig, då den utgör en sådan vigtig kommunikations-led, som från Fahlun till Gefle; och således finner Utsk. att Staten bör mellankomma och understödja bolaget med ytterligare lån. Utsk. anser likväl
Fullkomligen instämmande i hvad Hans Excellence Herr Den 19 Augusti. Grefve De la Gardie yttrat, tror jag, att dm motionen orsakar någon skam, är den för motionairens, och ej för Ridderskapets och Adelns räkning. Friherre Wrangel: Efter hvad jag nu liört, ofstår jag från min begäran, att hela saken måtte utur Prolocollet utgå. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, sedan Friherre Wrangel afstått från dess begäran, att Herr Rosenqvists ifrågavarande motion måtte utur Protocollet utgå, torde Ridderskapet och Adeln finna, det någon åtgärd i anledning af Friherre Wrangels berörde framställning, icke erfordrades. Ropades Ja. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 23 sistlidne Jul ii under NroSoafgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, öfver väckt motion om förklaring öfver 5 och 6 §§. i 23 Cap. RättegångsBalken; blef berörde Betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallit. A nyo föredrogs LagUtskottets den 23 sistlidne Julii under N:o 81 afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande öfver gjorde förslag till ändring af 1 Cap. 12 §. RättegångsBalken. Den 19 Augusti. i5 Ilerr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Dagliga erfarenheten vitsordar, att de^ visserligen vöre mycket att anmärka emot de äsigtei’, hvarifrån Lagutskottet utgått, då Utskottet ansett 12 §. i i:sta CapitlelRätlegångsBalken redan innefatta ett tillräckeligt correctif mot Domares benägenhet för orätta' domslut; men sorn den i manga Herrans år förväntade nya Lagen väl någon gång i tidens längd måste hinna blifva färdig, och det bör förmodas, att i samma nya
Utskottet har nemligen trott sig böra antaga, att, vid inträffadt thron-ombyte, hofhållnings-anslaget bestämmes för den tillträdande Konungens regeringstid, och ått Rikets Ständer således härvid afse icke blott den närmaste framtiden, utan äfven att förändrade förhållanden under en längre tidrymd kunna inträffa; och tillstyrker derföre Utskottet, att Hans Majit Konungens hofhållnings-anslag, mätte, på sätt uti den Kongl. Propositionen är föreslaget, bibehållas vid oförändradt belopp, 630,000 Ridr. 2:o I afseende på såväl det till Hennes Majit Enkedrottningen Desideria redan utgående som det af Kongl. Majit nu till lika belopp äskade anslag för Hennes Majit Enkedrottningen Josephina, äro äfvenledes af förutnämnde Riksdags-fullmägtige betydliga nedsättningar föreslagna. a) Beträffande förstnämnde anslag får Utskottet upplysa, att vid 1818 års riksdag bestämdes för Hennes Majit, i händelse af inträffande enkestånd, en underhållssumma af 60,000 Ridr Banko, hvilken dock af Rikets Ständer vid 1844 års riksmöte höjdes till 80,000 Ridr samma mynt, eller 120,000 Ridr Riksmynt, hvarmed detta anslag sedermera fortfarande utgått; och finner Utskottet, vid sådant förhållande, ej skäl att föreslå någon nedsättning af samma anslag. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 47. 3 b) Kongl.
Till undanrödjande af dessa olägenheter och då det för rättsökande mäste anses innefatta en förmån att, i händelse af behof, mot en obetydlig afgift, ega att vid karteringen påräkna biträde, hafva Rikets Ständer, som anse denna afgift lämpligast böra bestämmas till 2 sk. för hvarje handling, hvars kartering af expedilionshafvanden ombesörjes, beslutat det tillägg härom, författningsförslaget uti 3 punkten af 11 §. upptager. §• 19- 1 afseende å denna §., som handlar om utbyte af makuleradt stämpladt papper, hafva Rikets Ständer funnit nödigt att uti 2:dra mom. föreskrift meddelas derom, att , dylika kartor böra af vederbörande myndigheter, som om deras inlösen förordna, märkas, på det de icke må kunna till inlösen ånyo företes, hvadan ett tillägg, sådant som författningsförslaget innehåller, blifvit uti berörda moment infördt. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 18 Oktober 1854. Expeditions-Ltskottets Förslag lill underd. Dppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Okt. 18S4. Preste-Ståndet den 7 Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Ståndet den 14 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående viss lid för emottagande i Kronans uppbörd af Rikets Ständers Banks utelöpande sedlar å 46, 12 och 8 sk. b:ko samt ä U och 40 sk. kopparmynt. (Banko-Ulsk:s Utl.dcn N:ris 41 och 45.) S. A. K.
Dess ringa arf har länge sedan åtgått, under dess Mi 1 i ta i riska bana, som han började vid i3 års ålder, så godt som i ett främmande land, afskiljd från Slägt och Föräldrar, lemnad åt sig sjelf; och straxt efter i/j:de året åtföljde han Regementet, samt bevistade 1788, 89 och 90 årens Campagne mot Ryssland. Jag känner bestämdt att han ännu står i skuld och remitterar ränta för sitt Capitains-Aceord, och det Capital han upplånte 1811 för att gå i förskott till sitt Compagnies Beklädnad; att lian ännu icke haft medel att från Tyskland afhämta sin enda Son, en Yngling i3 år gammal af mycket hopp. På alla dessa bevekande grunder frågar jag Höglofl. Ridderskapet och Adeln„ örn vi billigtvis kunna annat än tillstyrka, att åtminstone Herr Öfversten Silfverskjöld måtte undfå, hvad han i Accord för 1 r år sedan erlagt, och till Compagniets Beklädnad samt Rustkammare för 7 år sedan utgifvit, tillsammans 9000 R:dr Pommersk Courant, då Herr Öfversten ändå icke har någon ersättning, hvarken för så lång lids utgifven ränta ej heller för förlorad Compagnie-inkomst. Så väl om meddelande häraf till öfrige Respective MedStånden, som Återremiss till Utskottet, hvilket jag hoppas måtte göra ett 604 Den 24 Februarii. billigt afseende på dessa anförde skäl och grunder, anhåller jag att Proposition måtte göras.