Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”När uti riksdags-ordningen, som i allmänhet och egentligen föreskrifver sättet för ärendernas behandling och afgörande inom riks-stånden, den enda §, uti hvilken föreskrift om sättet för grundlagsfrågors behandling finnes — den 29 § — med afseende derå, huru förhållas hör med Konungens propositioner till Rikets Ständer rörande grundlagarne, hänvisar endast till regeringsformens 81 §. — När uti denna 81 § uttryckligen säges "tillstyrker Konstitutions-utskottet hvad Konungen” (till äu~ dring i grundlagarna) ”föreslagit, hvilefrågan till nästa riksdag,” — när med uttrycket ”frågan/3 såsom mig synes, här icke kan eller hör förstås någon annanän den Konungen framställt, det är Konungens proposition, helst, i annat fall, och med den tydning, man i sednare tid gif - 8 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 20. vit åt 2 mom. i 56 § regeringsformen, det skulle kunna inträffa, alt, om Konungen gjort något förslag t. ex. till Konungamaktens befästande, och delta Konungens förslag vunnit
Hela dagen hade hon med oförtruten flit, ehuru då och då något förströdd af minnet, hjelpt sin svägerska med hushållet, barnen och väfnaden. Men nu hade hon tagit sig ledighet, för att fly upp till sin kammare, der hon var fullkomligt ensam med sig sjelf. Denna ensamhet var så ljuf. Utom den lilla pinn-soffan, som var Nannys sofplats, egde denna hennes fristad en liten bokhylla, tre eller fyra blomkrukor, en drag-kista och ett sybord, de begge sednare förfärdigade af Calle, som kunde snickra, då han ville, och han hade fordom velat göra allt åt Nanny. Men på sednare tiderna roade det honom synbarligen mera att göra allt för Magda. Magda hade, om hon så velat, kunnat behandla honom som en hund, blott hunden fått slicka hennes hand. Men Magda var god och använde sitt välde endast för att få Calle att dubbelt mot förr hålla i vid utarbetet. Inom hus var Calle till det mesta barnpiga. De små trifdes så innerligt väl hos honom, emedan han älskade dem, och alla barnen i grannskapet älskade "fanten", som lekte med dem och alltid tog dem i försvar. Men såg han sina älsklingar undergå den brukliga hus-agan, då kom han i berserker-raseri det var då han kallades "galne Calle"; ty som han var emot all handgriplig uppfostran, men ej rätt kunde uttrycka sitt system på annat sätt än genom att låta uppfostrarne sjelfva erfara verkan af deras system, så flög han utan försyn på både gammal och ung, och hans starka jernhänder utdelade då med passionerad ihärdighet de slag, hvilka han sedan gråtande erbjöd sig att sjelf i sin tur emottaga. Men man skrattade blott åt galne Calle och aktade sig så godt man kunde att låta honom se den hemliga delen af uppfostran. Deremot reste ingen bondmor till marknad, bröllop eller begrafning utan att hafva påtingat Calle, den vänlige barnvännen, att titta hem till "ungarna" då kunde man så tryggt resa.
Resevagnar, som af inkommande Utlänningar nyttjas, förtullas med 20 procent af värdet, utan att convoy-afgift och Stats-um - i 58 Bevillnings-Utskottets gälder må derföre beräknas och uppbäras; börande Sjö-Tulls-Kammaren deröfver meddela Egaren bevis, som innefattar ej allenast förtullnings-bel öppet, utan ock en kort beskrifning på åkdonet, hvarigenom detsamma må kunna igenkännas, derest åkdonet sedermera af samma person, som det förtullat, inom natt och år föres åter ur Riket, antingen från den hamn, dit det inkommit, eller från hvilken annan sonl heldst, der Sjö-Tulls-Kamxnare finnes, må Egaren å det ställe, der utförseln sker, emot förtullnings-bevisets aflemnande, genast återfå den Tull lian erlagt, så framt ej något mot samma bevis skulle vara att anmärka ; och böra tillika dylika åkdon af Sjö-Tulls-Kammaren å införsel-orten med en faststäld stämpel förses, hvilken vid utförseln måste finnas i behåll, så vida den erlagde Tullen då skall återbekommas. §. ,3. Alla varor skola i Tull-Journalerne noga antecknas till namn, art och beskaffenhet, antal, Svenskt mått, mål och vigt, äfvensom värdet derå, samt på lika sätt i persedle-extracten upptagas. §• Den i3:de Tunnan af hvarje Läst insaltadt Kött och Fisk af alla slag, som bestås till packning, frikallas från Tull och afgifter till Städerne. Betänkanden §. i5. Fartyg, inhemskt eller fremmande, som till större eller mindre del lastadt i Svensk hamn, vare tillåtet, att i annan Svensk hamn, der Sjö-Tulls-Kammare är, intaga fyllnad i sin laddning af sådane varor, hvilkas utförsel af Kongl. Maj.‘t icke i Nåder förbjudes. På hvart och ett ställe erlägges Tull-afgifterne för hvad lastadt blifvit; men Skeppsumgälderna betalas tillfullo, endast på första lastnings-stället, derom bevis på Passet skall gifvas. §• 16. i Morn.
Detta är ett så uppenbart sätt att vilja eludera redan fattade beslut, att jag knappt förstår, huru försöket ens kan vågas. Om en slagskatt är nödvändig och billig, hvarföre yrkades den icke, då fråga var att bestämma R:drn till 53o ass? Det är ovedersägligt, att hela denna slagskattsfråga är blott ett omsvep för att komma till det förut förfelade målet, att nemligen få vissa R:dr på jemna marker. Men detta föga magtpåliggande mål vinnes i alla fall. Ty efter i6‘64 års myntfot, skola yf R:dr specie väga en mark. Om man multiplicerar detta Rrdrstal med 4; sä går 3o R:dr R:gs eller 20 R:dr Banco på marken; och hela den prisade fördelen är sålunda vunnen. Jag kan derföre ej annat än förundra mig, att så många af detta upplysta Stånd kunna låta förvilla sig i frågan om slagskatten. Denna fråga är dessutom en ny motion, hvaröfver beslut icke borde kunna fattas, förrän Utskott sig deröfver utlåtit. Men jag vill ej 46 H. 11 Den 21 October f. m. yrka detta, ulan förlitar mig derpå, att den pluralitet, som sagt, att Specie-R:drn skall bestå af 534 ass> ej eller nu låter förvilla sig. Herr Munck af RosenskjöldEberhard: Jag vill blott hafva äran erinra om ett lokalförhållande för Sverige, nemligen det, att just de närmast intill gränsande länder påföra oss flera varor, än vi dem, såsom Finland, Dannemark och kanske äfven Norrige. Transporten från och till dessa länder är ganska lätt och icke kostsam. Erfarenheten har ofta visat ett öfverflödigt utförande af vårt myntade silfver till Dannemark. För att i sin mån förekomma detta, anser jag nödvändigt, att en slagskatt lägges i myntet. Denna undervigt i handel, som i allmänhet nekas af nyare Statsekonomer, kan likväl icke bestridas stundom äga rum emellan ett land och ett visst annat.
Boställen ruan följt den grund, att taxera dem efter det tillstånd, hvari de vid undersökningen befunnos; en princip, sorn på intet sätt öfverensstämmer med den för all annan uppskattning af Egendom eljest antagne enda och rätta grunden, nemligen Jordens verkliga naturliga beskaffenhet och Hemmanens öfriga naturliga förmåner, utan afseende derpå, om innehafvaren vid uppskattningstillfället väl brukat eller vanskött dess innehafvande Boställe. Den stora Rikshushållaren , sorn inrättade Indelningsverket hade säkerligen den principen att fästa krigaren med kärlek vid sitt Fädernesland, då han grundade dess aflöning på jord och indelta spannmålsräntor. Härigenom förenades krigarens intresse med jordbrukarens, och olycklig för Fäderneslandet är den stund, då detta föreningsband brytesoch jordbrukarens intresse blifver främmande för den, som emot utländske fiender skall försvara honom. Redan illa nog att sednare tiders tilltagande luxe i lefnadssätt ” och uniformsgranlåter gör det omöjligt för Officerare i lägre graderna, att, såsom förr, genom giftermål ytterligare fästa sig vid Fädernes - Den 8 December f. m. 83 landet; om derföre den utarrendering af SubalternOflicerares Boställen, som hittills Blifvit verkställd, kan vara nyttig, så måste man dock önska, att sådan utarrendering aldrig må komma i fråga för de i högre graderna varande MilitairEmbetsmäns Boställen.
Hertigens af Dalarne förmälning möjligen kommer att ega rum, hans hofhållnings anslag skall förhöjas med det af Kongl. Maj:t för sådant fall föreslagna belopp, 17,000 R:dr Runt. Den uti 5:te punkten gjorda hemställan afslogs och det af Kongl. Majit äskade särskilda anslag af 6,000 R:dr Runt till utfodring af H. K. H. Hertigens af Östergötland stall beviljades; Utskottets framställning uti 6:te punkten bifölls, dock med förbehåll, att de förändringar i afseende å siffrorna, som blifva en följd af Ridderskapet och Adelns förut fattade beslut, skulle iakttagas; Den i 7:de punkten gjorda hemställan bifölls med det tillägg, att det af Ridderskapet och Adeln beviljade anslaget till utfodring af II. K. II. Hertigens af Östergötland stall skulle jemväl under innevarande år utgå; Slutligen biel'det uti i Ute punkten, mom. b., gjorda förslag utaf Ridderskapet och Adeln afslaget. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskotlets den 4 och 8 dennes bordlagda Utlåtande N:o 48, i anledning af väckta frågor, huruvida de vid sednaste riksmöte embetsoch tjeustemännen beviljade löneförhöjningar skola bibehållas och på ordinarie stat uppföras, eller om nedsättning deri bör ega rum m. m., bifölls livad Utskottet deruti föreslagit, endast med den förändring uti förra delen af 3:dje punkten, att den skulle erhålla följande lydelse: ”det Rikets Ständer måtte förklara alt här ofvan intagna vilkor och föreskrifter, — med iakttagande af nu tillstyrkta förändringar af andra och tredje punkterna — skola blifva gällande för civile embetsoch tjenstemän;” och lades till handlingarne Utskottets yttrande rörande frågan om de allmänna grunderna för embetsoch tjenstemäns pensionsrätt. S. D.
Di hadd komm å stå brevé hôrann å ja kunn se att di tôk sä bort, för dä att di int skull tramp hôrann på liktonan. »Ja, mennas så tar vi ôss fäll en klonk te,» sa gamle Jan å heck te ett tag. Men i däsamm kôm allt prästen. »Nu börjer den rätt finheta,» va dä en, sôm sa. Men så fali finnt ble de fäll int, för vi va int recktitt stadi på bena, å den möne andackta va blidd ännsôm e rasen elektrisstet i ôss. Å så kom da ho, sôm hadd vôr köks när Frykmarks, in mä buljången å så skull den fin härrskappsmeddan bynn på. »Dä va en go buljång dä här,»sa Leveransen te prästen, för han töckt fäll att han skull vis, att han förstog sä på tock där han. Men da händ den ulöcka att han i däsamm kôm te snör te Selfver-Pär mä armbôgen, satt Selfver-Pär feck dä het spa i syna å ner imälla västen. »Hutt,» skrek Pär å ga Leveransen en boffel, satt’en kom farnass bål i vråa där ja va. Å i däsamm bynnt dä dask å däng å vröl å flyg ikring mä all möjli lösör gômmen stôga. Ja såg, att Kalle Gla å Lars i Hôsera va fram på gôlfve å hôpp baglängs å tjoa å skrek. Jäntan å käringan bynt å gråt å antur sä. »Still där,» röt prästen te, men dä va allt försennt te säj nô, sôm kunn var te nôa nötte. Sjôl rännd’a å slog ikring mä ôt all hôll mä bägg knytnäfvan. Hvafför ja slogs, vet int ja, men ja kunn int lätt bli, för brännvinspegasen va imma.
Följderna af dessa förhållanden blefvo ock märkbarare tidigt påföljde vår: potates utgör den hufvudsakligaste födan, särdeles för de fattigare klasserne, och då nu till bristen derpå, jemte varans synnerliga fördyrande, kom en alldeles utomordentlig stegring af priserne å spannmål, såsom följd af missväxten inom de fleste länder i Europa, äfvensom till en början inom orten saknades tillgång på spannmål, så inträffade verklig hungersnöd bland de fattigare klasserne; men denna förmildrades dock snart och de svåraste följderne afbjelptes genom de understöd, som dels af Kongl. Maj:t nådigst förunnades, medelst ett anslag af 50,000 R:dr Banko, deraf 1,000 R:dr såsom gåfva och resten såsom räntefrilt lån, dels ock genom enskilda bidrag till belopp af omkring 12,000 R:dr; äfvensom genom den hjelp länets bättre lottade invånare omedelbarligen lemnade åt nödlidande. Vid förvaltningen och fördelningen af undsättningsmedlen erhöll Länsstyrelsen lika nitiskt som verksamt biträde af så väl härvarande hushållningssällskaps förvaltningsutskott, som en sä sskild t bildad undsällningskomité, och det blef genom de gemensamma bemödanderne möjligt, alt icke allenast tillhandahålla hvad som oundgängligen erfordrades till brödföda och utsäde, utan ock Berättelse öfver Blekinge Län för åren 1843—1847. 2 \ 10 bespara af statsmedlen närmare 14,000 R:dr samt af gåfvomedlen för framlida behof 2,000 R:dr. Vigtig var ock den hjelp, som i nödens stund, då alla andra tillgångar å spannmål voro medtagne, erhölls derigenom, att Kong). Maj:t tillät utlemnande från Flottans magasiner i Carlskrona af 6 å 700 tunnor spannmål. Sistlidet år 1847 lemnade i afseende på skörden ett ganska fördelaktigt resultat.
Jag känner mer än väl själf svagheten i de sålunda af mig framlagda försöken, men jag tror, i likhet med prof. Richet, att dylika försök ehuru osäkra, dock tydligen visa, att vi här ha att göra med en hittills icke erkänd egenskap hos människan och hvilken förtjänar att genom vetenskapligt ordnade försök utforskas och konstateras. Kunna dessa mina anspråkslösa försök i någon mån bidraga att egga till vidare forskningar i saken, så anser jag mig hafva vunnit målet med dess upptecknande. Kalmar i Aug. Alfr. Backman. En granskning af de samtida engelska tidningarna har ej bestyrkt denna uppgift, som stod att läsa i hela den svenska pressen, bl. a. äfven i " Dagens Nyheter " för den 28 December 1888. Times för den 22 December 1888 omnämner ett mord af ifrågavarande art, begånget den 20 December, om hvilken händelse dock sedan olika meningar gjort sig gällande. Äfven om ett mord icke blifvit begånget på den af somnambulen uppgifna dagen, är dock öfverensstämmelsen mellan hennes förutsägelse och notiser i de svenska tidningarna af nästan lika stort psykologiskt intresse.Ännu en gång polemik om vår tid. Öppet sündebref till Thomas Otrygg.1) Någon gång händer, att man hälsar sin motståndare välkommen. Så jag vid läsningen af er » Filippik mot vår tid ». Måtte ert » väckelserop » höras vida! Att er » moralpredikan » blifvit hållen, räknar jag mig till förtjänst; ty antagligen var det min » Apologi för vår tid », som framkallade er filippik. Ni ställer en alldeles riktig diagnos öfver samtidens andliga sjuklighet och angifver exakt de betänkligaste symptomer. Det torra, snusförnuftiga, åldrade draget i dess fysionomi rättfärdigar benämningen » fin de siècle ». Märkligaste företeelsen är just den håglöshet, den slöa indifferentism, den » brist på ideal lyftning », Ni framhåller och beklagar, och som Ni med fullt skäl fruktar och hatar mer än alla gröna eller röda förhetsningar.
Pro po - Betänkande!), N:o iVL iy positionen innefattas, finner Utskottet icke skäl att deri tillstyrka någon förhöjning, i synnerhet som härvid bör tagas i betraktande att det högre medelbelopp hvilket, genom sammanläggning af de sex senaste årens inkomst, under detina Titel erhålles, och hvilket uppgifvits såsom grund tili anmärkningen om för låg beräkning, till väsendtlig del härrör af det högt uppdrifna spannmålspris, sorn var en följd af 1826 års missväxt. 25:o Krutoch Salpeter -för sälj ninvsmedlenEmot hvad Utskottet i denna punkt, genom särskilt Betande Litt. C. pag. 194, föreslagit och tillstyrkt, hafva åtskilliga anmärkningar blifvit gjorda, hvilka Utskottet ansett kunna sammanfattas uti nedanstående Mom. att i följande ordning besvaras: 1 Mom. a 11 gide sättet för dessa medels upptagande i RiksStat en. I detta hänseende har blifvit anmärkt, att genom Utskottets förslag, att bland Statsinkomsterna upptaga hvad som medelst försäljning af Krut och Salpeter inflyter, samt att under utgift uppföra en för Salpeterfonderis upphjelpande erforderlig Summa äfvensom nödiga medel för Kruttillverkningens befrämjande, komme 3:dje HufvudTiteln att belastas med hela den på RiksStaten synliga kostnaden för Kruttillverkningen, då likväl Salpetergärden derå ej linnes upptagen såsom inkomst. Varande, på grund häraf, hemställan gjord, att nämnde gärd må upplagas bland StalsVer2 B. 2 II, 3 iS S t a t s * U t s k o 11 e t s kets ordinarie inkomster, helst den utgår till ett visst belopp af hvarje hemman öfver hela Riket.
Efter Utsko! tels tanka, kan detta icke till väga bringas på annat sätt, än att jemka Pastoraten till ungefärlig likhet, genom de störres delning och de mindres utvidgande; hvarvid Utskottet yisserligen ej kan neka, att eu sådan Allm. Besv.- och Oecon,- JJtskot tets Bet, N:o 59. reglering i munga fall kunde vara bade nyttig och billig; men ela man besinnar de hinder, sorn måste möta dervid: folkets naturliga tillgifvenhet för deri ecclesiaslik-inderning, hvarvid del blifvit vandt; denna indelnings mångfaldiga sammanhang med landels civila indelning, som då äl ven måste förändras; kostnaden af en mnngd kyrkors ombyggnad eller löi flyttning, o. s. V.; så synes ett sådant förslag, äfven örn det i sina grunder godkändes, för utförandet antingen fordra århundraden, eller, om det skulle ske hastigt, en brytning, sorn icke är af något trängande behof påkallad; hvilka skäl al Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ulskottet vid förra Riksdagen, i en fråga af denna beskaffenhet, äfven åberopades; — på grund af hvad sålunda blifvit anfördt, kan Utskottet icke tillstyrka bifall A Eric Erssons motion. I afseende å Samuel Jönssons motion, så vidt den angår den såkallade sämjesältningens oföidröjliga verkställande vid inträffande ledighet, samt uppgörande af grunder och förslag dertill, finner Utskottet sig allenast börg åberopa dess Utlåtanden öfver de bär förut behandlade motionerne, samt i öfrigt hänvisa lill förenämnde Författningar af åren 1816, 18190 h i83o, hvarigenom con ven tioner om presterskapets både ordinaire och extra ordinaire inkomster äro til 1AIne och, för detta ändamåls befordrande, nödige och fullständige föreskrifter gifne; lärande det, utan alt serskildt stadgande erfordras, stå vederbörande öppet, all, förberedande af grunderne och förslaget till sådane convenlioner, efter godtfinnande begagna det sätt, som kan finnas lämpligast.
Hvad sjelfva de äskade upplysningarne beträffar, så har Chefen för Statens jernvägsbyggnader visserligen förklarat i sin ofvanberörde skrifvelse, att de kunna fås efter 1863 års utgång för Westra stambanan i sin helhet; men kunna de fås då, måste materialierna för desamma finnas redan nu för de delar, som äro färdiga, och isynnerhet för den mellan Götheborg och Töreboda befintliga delen, hvilken sedan flera år varit för trafik öppnad, äfvensom för den mellan Stockholm och Södertelje liggande delen. Upplysningar, sådana som äskades, tyckas derföre åtminstone för dessa delar hafva kunnat med skäl väntas. Men om åter, såsom det af Chefens för Statens jernvägsbyggnader ofvan citerade skrifvelse synes vara händelsen, det ej finnes så förda räkenskaper, att de begärda detaljerade upplysningarne kunna för vissa större delar af banan erhållas, tyckes detta återigen icke vara fullt öfverensstämmande med Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 31 Januari 1855. der det hetei1, att räkenskaperna skola fö - — 275 — ras »med fästadt afseende derå, att man från denna Statens första jernvägsbyggnad' må »vinna kännedom om kostnaden för de särskilda arbetena och dervid använda materi»alier, såsom en nyttig ledning för dylika arbetens fortsatta utförande i framtiden.» På grund häraf hade jag önskat, att Revisorerne hade fästat uppmärksamheten å nödvändigheten deraf, att räkenskaperna måtte föras så, att det ändamål måtte vinnas, som i afseende å dem finnes uttryckt i Kongl, brefvet af den 31 Januari 1855.» Häri hafva instämt: Lektor Fagerström, Prosten Lundholm, Herr K. ,/. Tersmeden och Riksdagsfullmäktige!! Anders Erikson från Elfsborgs län. 6:o vid berättelsen angående Drottningholms och Svartsjö Kongl, slott. af Paul Hedström: »Emot pluralitetens af Herrar Revisorer fattade beslut, att den å Drottningholms slotts ägor skördade halm under revisionsåret ej borde i slottets räkenskaper upptagas, får jag härmed mig reservera. Som räkenskaperna för
Vill han visa laga förfall; höre Rätten vederparten och, derest lörfallet pröfvas lagligt, förelägge ny tid, högst åtta dagar, att med käromål inkomma eller svar afgifva.* Nu har käranden uteblifvit utan att förfall visa; tage då svaranden Rättens bevis att dispacheu ej inom laga tid öfverklagad är, och gälle den sedan till efterrättelse. § 319. Ej må i de mål, föregående § omförmäler, med mera än en skrift å hvardera sidan käras och svaras. Äskar part mundtligt förhör eller begär han att i saken vittnen afhöra; gore derom anmälan sednast vid skriftvexlingens slut och sätte derefter Rätten det förhör genast ut. Förhör må ej tillåtas, der det ej gökes inom tid, nu sagd är. § 320. När skriftvexling och förhör äro vid Rätten slutade; kalle då den, sist åtta dagar derefter, parterne att välja särskild nämnd till sakens afgörande. Den nämnd skall bestå af fem fullmyndige, välfrejdade, ojäfvige och sakkunnige män, af hvilka ordföranden bör vare lagkunnig. Fyra ledamöter väljas af parterne inför Rätten, två å hvardera sidan, och ordföranden utses af Rätten. Komma parterne å ömse sidor öfverens att, utan val, utse fyra ledamöter; vare det ock gildt. § 321. Åro å någondera sidan flere, som i saken del hafva och kunna de ej sämjas om hvem, som väljas skall; gifve hvardera upp en man tili nämnden, hvarefter Rätten bland de föreslagne utser de två, som i nämnden sitta skola. § 322. Har svaranden å inställelsedagen ej tillstädeskommit eller uteblifver part utan förfall, då han till val af nämnd kallad är, eller undandrager han sig eljest att leda - ledamot i nämnden välja eller föreslå; ege Rätten att ledamot i nämnden för houom utse, § 323. Göres jäf emot den, som väljes eller föreslås att i nämnden sitta eller emot den, som af Rätten dertill nämnes; pröfve det Rätten.
Till åtlydnad af hvad genom ofvan anförda Kongl, bref blifvit i nåder förcskrifvet och förordnadt, har Öfverste Ericson i början af år 1856 inkommit med underdånig berättelse rörande jernvägsarbetet under nästförllutne år och dervid tillika öfverlemnat, för Vestra stambanan, plankarta, upptagande jernvägens sträckning från Götheborg till Torsleds kyrka, jemte profilritning och den i tabellarisk form uppställda förklaringen, äfvensom, för Södra stambanan, plankarta och profil-ritning öfver jernvägs-sträckningen från Malmö till Sjunnerup, jemte tillhörande tabell Den underdåniga berättelsen innehåller vidare redogörelse för arbetets fortgång å de begge stambanorna under år 1855, af hvilken redogörelse Revisoreme ansett lämpligt att här meddela följande: — 140 — Vestra stambanan. På det att hinder för arbetets början tidigt på våren 1855 icke genom bristande undersökningar sknlle uppstå, påbörjades dessa redan med ingången af Mars månad och fortsattes oafbrutet i den mån årstiden medgaf. Samtidigt härmed beställdes och inköptes arbetsredskaper och sängkläder jemte nödiga materialier, för att kunna sysselsätta 1,400 man, hvilken arbetsstyrka ansågs vara den största, som till en början vore att påräkna. Några serdeles hinder i arbetet hade ej uppstått genom expropriation af nödigt jordområde; och hade åtkomsten af jorden skett dels genom vänlig öfverenskommelse, dels genom tillämpning af expropriations-lagen, och till någon del utan afgift. Götheborgs stad hade sålunda kostnadsfritt afstått erforderlig mark för jernvägen, så långt densamma blefve å stadens egor anlagd, eller på en längd af circa 2,000 fot, samt derjemte invid staden upplåtit nödigt utrymme för bangård, innefattande circa 18 tunnlands areal, deruti inbegripne den under igenfyllning varande vallgrafven och det för bangårdens framtida utvidgning afsatta området i så kallade Fattigförsörjnings-vassen. Priset å den inlösta marken, efter 1:p. klassens jord beräknadt, har utgjort från 300 till 1,000