Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då vi där passerade honom inom det präktigaste skotthåll, lade han sina vingar till rätta och gned näbbet emot sin klo. Hvad denna vinterklädda kust är tryckande storslagen! Otto Sindings älskade Bodö myr ligger som ett liklakan och hans högt älskade fjällö står blåhvit i hafvet och fryser. Han har målat vackra taflor från dem bägge och skrifvit vers om dem. På myren med den första odlingens djupa diken kors och tvärs och med de vida vyerna vill han bli begrafven, då han blifvit färdig med sitt måleri och sina verk. Ja, det är en intressant grafplats. Midnattssolen gör denna låga platå på näset trolsk och fager, och vinterstormarne susa häröfver med ett till och med här i Nordland sällspordt raseri. Midnattssolen tittar upp mellan ett par djärft tecknade tinnar på Landegode och — snön myllrar från Börvastinden, Bejarens fjäll och det aflägsna Sulittelma vid svenska gränsen. Man ser Sulittelma härifrån under klara sommardagar och under solsken om vintern. I söder står Sandhornets fjällrygg med skarpa linier och bakom och ut på hafvet blånande fjäll af egendomlig byggnad. Springare i dussintal följa oss från Saltenfjords mynning och visa sin vackra simkonst. Af och till plaskar det i vattnet på ömse sidor om ångaren, då en af de vackra fiskarne gjort ett bågigt, mjukt hopp öfver vattnet och nu i lättjefull lek smäller sin sida mot en våg. Vinterliggande seglare ligga i fjordens vikar med snöhvita branta fjäll öfver sig; vår kapten talar om Orientens hvitbarmade odalisker; bestyreren för Ankers marmorbrott talar om hvit marmor; den nordlandsbåt, som hämtar oss och för oss till land, är halffyld af snö och mellan soltindrande höga snödrifvor söka vi oss upp till en landthandlare, som bor midt i strömmen. Här och där i allt detta hvita brinna gårdarne i ilsket gult och rödt i solskenet. På trappan står den halflame handlaren i Rembrandtsbelysning; en droppe under hans nässpets glänser som en diamant, darrar och faller. Nu är ingenting att göra; strömmen är lugn.
Hr von Hartmansdorff: Jag reserverar mig mot det beslut, R. o. Ad. nu fattat, hvarigenom straffarbete för oloflig bränvihsförsäljnings förnyande blifvit borttaget, och stridighet upkommit mot det beslut, Ståndet förut fattat i afseende på bränvins tillverkning, der straffarbete blifvit ålagdt. Mig synes det vara en för riket mindre skadlig förbrytelse, att olofligen tillverka bränvin, än att olofligen försälja det. Detta beslut strider jemväl mot föregående lagstiftnings stadgande angående bränvins olofliga införande. De som äro -vänner af en sådan klemig brottmålslagstiftning, äro Hr Printzensköld tacksamhet skyldige, emedan det hufvudsakligen är genom hans trassel, som saken fält denna utgång. Härui instämde Frih. Raab och Hr Hjärne. Uppå härefter framsläld propos., blef 2:dra morn. af Ulsk:s nu afgifna förslag till redaktion af 39:de §:n af R. o. Ad. bifallet. Då sedermera Hr Frilen o. Ordf:den, efter framställning att, i afseende på 3:dje morn., blifvit yrkadt dels bifall, dels af Hr t)en 7 Oktober e. ni. 11)7 Printzensköld den förändring, att, i öfverensstämmelse med nu gällande stadgande, allt det i försäljningsnimmet befintliga bränvin skall anses förbrutet, hemstälde om R. o. Ad. bifölle detta mom. af Utsk:s förslag, ropades starka Ja, blandade med Nej, hvarefter Hr Frih:n o. Ordfiden förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Propos. till bifall å 4:de mom. af Utsk:s förslag blef sedan framstäld och hesvarad med Ja; men efter först till bifall å 5:te mom. framstäld propos., som besvarades med Nej, blef sistnämnde mom. af 39:de §:n af R. o. Ad. afslaget. 32:dra punkten, ang:de § io. Hr Printzensköld:
Jag tror mitt omdöme icke vara skarpt nog, för att här genast utreda, hvad som i den sammanblandade Cassan är Statsmedel, eller icke. Jag kan således icke inlåta mig på någon jemkningsproposition, som möjligen vore obillig emot den ena eller andra delägaren, utan får, sedan jag ej kunnat hindra sammanblandningen, öfverlemna till vederbörande, att tvista om utredningen. Herr Tham: Då Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition till afslag å. Utlåtandet, tyckte jag, att denna proposition blef med ja besvarad. Jag anhåller derföre, att afslag måtte blifva Contra-proposition. Om Ja-propositionen vill jag ej yttra mig, ty emot densamma kommer jag att rösta nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande Voteringsproposition : 45 h. 5* Den 11 October f. m. Ben, som Infaller, att, på sätt StatsUf skottet uti dess Utlåtande N:o 249 hemställt, Rikets Ständers Revisorer må tillhöra, att granska Armeens PensionsCassas räkenskaper och förvaltning för de fonder, som af Statsmedel bestå eller uppkomma, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses StatsUtskottets berörde hemställan böra förfalla, på den grund, att Ridderskapet och Adeln för närvarande icke finnér en sådan revision vara behöflig. Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen börjades klockan ett qvart till 2 e. m. och befunnos vid voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja ■— 60. Nej — 53.
sôm satt å ok bål i sola. »Hôll inne kampen din, fader Strutt, å hör på rolitt,» sa Skenerkutt. »Se dä ä tocken att ja ha fått ett ög te dotra di, Lena. Fäll ä ja fatti å bar å blott, men ja ä dockti i bena, å tockna värktyger, fader Strutt, en kommer langt mä,» sa Skenerkutt. »Dä va på dôm, sôm ho stog å glutt i jåns ve lea ve Löcka, da kutt ja fram,» töckte Skenerkutt, »å bynt å klapp’a å tröck’a, först sa ho: släpp mä! sen sa ho: hutt! sen ga ho jaol te Skenerkutt.» Å Strutten môrr fäll å ment tro på, att va’n så dockti i bena å va’n så modi, så skull’en få bå halfve gårn hans å Lena, men bar på så vis, att Skenerkutt hannt försten fram, töckte gamle Strutt. Å Strutten dängde å slog sin kamp å Skenerkutten han gnodde, dä va ett ränn å dä va ett tramp, de vren i väg satt dä snodde. »Du blir allt ätter,» sa gamle Strutt. »Hå, vänta bare,» sa Skenerkutt. Å gjord så lätt sôm ett litte agn å gjord små hôpp, sôm en utter å gjord en dans ikring Struttens vagn. — »Dä va da skam, hva du kutter, dä går ikringkring för mäj,» sa Strutt. Åh jojo men,» töckte Skenerkutt. Å Skenerkutten han la på täng å Strutten smacka å rappa. Når Löcka syntes ve näste sväng, stog dotra hanses på trappa å hang ôm halsen på Skenerkutt. »Du får fäll ta’a,» sa gamle Strutt. Dumt fôlk. Åh gubevars för dumt fôlk!
Jag delar visserligen den siste värde talarens mening och skulle tro, att om R. o. Ad. täcktes göra afseende å hvad jag framställt, och yrka afslag å StatsUtsk:s i 25 punkten yttrade mening, samt deremot för Krigs-collegii departementer yrka en summa af 714,000 r:dr, så vore ändamålet vunnet. Hr Rosenblad, Bernhard: Jag befarar, att det är nödvändigt att dela denna punkt för att få ett beslut, som icke är sönderbrytande, nemi. att först göra propos. på det gamla anslaget, sådant som PresteSt. detsamma bifallit, eller de 714,000 r:dr, utgörande hvad Konungen begärt, samt sedermera propos. rör:de rotefrihets-afgifterna. Det torde vara nödvändigt att fatta lika beslut med PresteSt., men afslå det tillägg, som StatsUtsk. raisonnementsvis framställt ang:de afdraget af rotefrihets-afgifterna på det anslag som beviljas Krigs-coll:m Gör man icke det, så kunde det hända, att dessa afgifter upptogos sorn inkomst, utan alt komma 3:dje hufvudtiteln till godo. Derefter kommer den 3:dje punkten, eller StatsUtsk:s tillstyrkande till Ständerna att hos K. M. anhålla om nåd. propos. till nästa riksdag om fördelning under behöriga utgiftstitlar af det under benämni ng fö rsvarsverket i allmänhet eller för K. Krigs-collegii depart.T å 3:dje hufvudtiteln erforderliga anslag. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskts förslag i 2o:te punkten. Ropades starka nej, blandade roed ja. Hr Frih o Landtm, yttrade, att då flera förslag till beslut i denna punkt blifvit framställda, ansåg han sig böra framställa särskilda propostr i ämnet. Hvad först anginge den summa, som borde uppföras under 20 punkten, så hade Den ii Augusti e. m. Frih.
Om en person eller en egendom har lyckats att en längre eller kortare tid undanhålla sig från utgörande af honom åliggande onera, men han slutligen dermed belrädes och det sannskyldiga rätta förhållandet uppdagas, så inträder det ock i verkställighet, och detta med all rätt; ty man får icke skapa sig privilegierade personer och jordnaturer i landet, ty den tiden är förbi. Numera kunna inga nya privilegier utfärdas utan alla fyra Ståndens sammanstäm mande beslut och Konungens sanction; hvilket den värde ledamoten torde inhemta af 114 § Reg.Fm. Då således detta ej skett för de Halländske hemmanen, hafva de ej heller kunnat få något privilegium pä att slippa uudan den ordinarie roleringen; utan allt hvad som i afseende på dem skett, är enl. med grundlagen och kamerallagarne. Jag förnyar hvad jag förra gången begärde, anhållan om afslag såväl å Utskrns betänk, som K. M:s propos., och att R. o. Ad. måtte besluta, att den af Konung och Ständer beslutade roteringen må blifva fastställd, såsom innefattande all rättvisa. Hr Dalman: Frih. Cederström har invändt, att då jordens rotering icke var beslutad vid den tid då Malmö recess ingicks, denna sednare ej heller kunde befria de Halländske hemmanen frän rotering; ganska sannt; men deremot försäkrades genom närande recess samt Roeskildska freden utsockne-godsen så väl i Halland som i Skäne att förblifva vid sitt vanliga rätt och mane'r ang:de rustljensten och knektehället, så att något vidare icke kunde dem påläggas, utan R. o. Ad:s bifall, hvilket aldrig meddelades Och hvarföre ock, dä kronooch kronoskatte-jorden i Skåne och Halland år 1689 indelades lill ordinarie rotering vid f. d. Enke - Den 12 Augusti f. m. 199 drottningens lifregemente, hvilken indelning 1720 förvandlades lill båtsmanshåll, utsockne-frälset icke deruti ingick. Vidare förmäler
Uldr, d. 13 Dec. i834* 37. sif. för 1/16 lunna och för all annan sill blef införsel-tullen minskad till 24 sk. tunnan; 6m utförseltullen för HampLinoch Roffrö ökades till 16 sk. tunnan; 7:0 för Rödfärg minskades införseltullen till 1 Rdr och utförseltullen till 2 sk. tunnan; 8:0 tullen för utförsel af oberedda torra hudar och skinn förhöjdes lill 4 sk. per skålpund; g:0 införseltullen för Humbla ökades till 1 Rdr 24 sk. Lpd.; 10:0 Ståndet beslöt, alt bade osläckt och släakt kalk skulle varda fri från utförseltull; ii;o införseltullen för Kalksten ökades till 3 sk. Skpd., och beslöts derjemte, alt utförseltullen för sådan sten skulle försvinna; 12:0 utförsel-tullen för Trädkol bestämdes till 24 sk. lästen; för saltadt kött nedsattes utförseltullen till 4 sk, tunnan. Den i3 Dec. 1834* F,rån Högvördige Preste-StaxdEt. S. D. Föredrogs å nyo Banco-TJtskottets Betänkande, N:o 69, i anledning af Herr Lakes motion, om ofördröjligt utbetalande Ifrån Banken af Brandförsäkrings-Bolagets der innestående medel, hvilka blifvit uppsagde för Wenersborgs stads bispringande, bifölls. Si D. Föredrogs å nyo Hedervärda Bonde-Ståndets Protocolls-TJtdrag, af den 8 dennes, med tillkännagifvande af dess beslut, i anledning af Statsoch Oeconomie-Utskottens'Betänkande,. N:o 4°* rörande dels upphörande af Postförings-skyldigheten, dels lindring i samma onus, jemte inbjudning till Med-Stånden, att i Bonde-Ståndets beslut sig förenar Preste-Ståndet fann icke för godt att antaga denna inbjudning.
Den besparing i årliga Statsutgifterna, sorn ensamt genom indragning af öfverflödige EmbetsVerk och Uppbördsbetjente härigenom kan beredas, ar betydlig, men högst obetydlig i jemförelse till den indirecta vinst, folket kommer att njuta genom allmännelig frihet i handel och näring, Statsbidragens utgörande i mån af inkomst, Rustoch Rotehållnings-besvärets upphörande m. m. — Beliofvet af ett faststäldt system för Rikets Statshushållning är redan vid sista Riksdag af Riksens Ständer erkändt: frågan väcktes af mig, jag har derföre ansett mig böra använda den tid, som af Embetsgöromål icke varit upptagen, att samla materialier för frågans fullständiga behandling af Rikets Ständer, och anhåller, vid öfverlemnande af arbetet, att Ridderskapet och Adeln ville remittera det till vederbörande Rikets Ständers Utskotts handläggning. Den 12 December f. m. 79 Hvarjemte Friherre Cederström till protocollet aflemnade 14 Tabeller öfver Sveriges Statistik, tillika med följande uppgift: Utgående Tull ^i5,g5o: 12. d:o Lastpenningar 3t,3p5: 4°- d:o ConvoyAfgift 107,160: 32. d:o Tolag 74*881 : 34* Lastoch Bropenningar till Staden 3,464.’ 44* Den störste Importeuren har år 1827 erlagt i Tull 5i,353: 16. och i ConvoyAfgift 3,gg4: 4* efter ett Tullvärde af 680,928: 42t> med inberäkning af på Nederlag och CreditUpplag lagde Varors värden. Den störste Exporteuren har samma år betalt i tull 4°>274: 35. och i ConvoyAfgift 6,372: 9. efter ett Tullvärde af 1,060,124: 37. Stockholm af Kongl. GeneralTullStyrelsens RevisionsContor den 17 No v. 1828. G. Trotzig. Friherre
Redan vid 1845 års mantalsskrifningar upgick folkmängden inom länet till 191,690. Om således detta län delades i 2:ne och Öland förlädes till den södra delen, skulle denne få omkring 112,000 och den norra något öfver 80,000 inv. Till den norra delen skulle städerne Westervik och Wimmerby höra, samt städerne Calmar och Borgholm lill den södra. Calmar län i dess närv:de skick är i fråga om folkmängd 4 gånger större än Gottlands, Jemtlands, Westeroch Norrbottens län samt omkring dubbelt så stort som Uplands, Westmanlands, Blekinge, Hallands och WesterNorrlands län. 8 län äro väl till vidden större än Calmar län, men af dessa, förutom Elfsborgs län, eger intet län så mycket innev. på en lika liten yta som Calmar län. I fråga om den administrativa delen åter, så finnes intet län, der rättegångsoch ansökningsmål anhängiggjorts till den mängd som inom Calmar län; ty enl. H. Exc. Just. Stats-Ministerns berättelse för åren 1843 och 1844 Utgjorde civilmålen 15,513. Jag vet väl alt inom Östergöthlands och Elfsborgs län dessa mål under nyssnämnda år uppgingo till högre belopp, men sedan den tiden har förhållandet blifvit förändradt och i närvande ögonblick liesiterar jag icke att säga, att antalet af civilmålen inom Calmar län är större än i något annat län. Häraf är en gifven följd, att tjenstemännens tid är allt för mycket uptagen, och att detta inom kort påkallar en framställning om förökad tjenstemannapersonal inom länsstyrelsen, och då lära vi icke kunna undgå att dertill bevilja erforderliga anslag. Hvad dermed angår fångvården, så har, såsom orsak till afslag å ifrågaställd delning af länet, blifvit upgifvet, att nya cellfängelser skulle erfordras i Waldemarsvik och Westervik.
Visserligen har Grefve Mörner haft ett förhastadt uttryck, men då han nu mera samma återkalladt, är jag viss uppå alt Friherre Anckarsvärd låter dervid bero, Men hvad länge utgjordt min förundran, är, att mun alltid varit färdig gifva en, efter min tanka, oriktig tydning åt vissas anföranden; om jag skulle medge, att i dessa Herrars så skrifteliga som munleliga anföranden någon gång varit öfverdrift; så tillstår jag deremot, de alltid burit Den 37 Januari% 36g Stämpel af en sann Patriotisk värma och känsla för Fäderneslandets väl. Mig tyckes likgiltigt vara, om Person är Embetsman eller Landtbrukare, om han tillhör Oppositionen eller icke, blott man medverkar till allmännytta, på sätt dess förmåga medger: Ingen äger rätt, minst på detta ställe, hvarken af förhastande eller med öfverläggning, misstyda någon mening; men väl rätta, likvisst alltid på det sätt en värd Ledamot och värdig Embetsman, vid Riksdagens början, yttrade, då han säde: Mine Herrar! man måste lemna aktning åt andras meningar, om man vill fordra det för sina egne. Följden af iakttagandet häraf, blir kortare Debatter och mera enstämmighet, och detta lärer grunden till det goda och vigtiga, som är ändamålet för vår kallelse. Jag är i öfrigt ganska säker, att då, till hufvudsakeligt afgörande förekommer det, som rörer Landets väl och en liberal Regering, hvarje Riddersman tänker lika. Friherre Björnstjerna, Magnus: Jag hade redan lemnat Riddarhuset, då Herr Grefve Mörner fällde det ifrågasatte yttrande: Kan således endast bedömma det efter Protocollet, och hvars rigtighet jag för öfrigt är öfvertygad; och finnér deraf, att Grefve Mörner fullkommeligen kan försvara detta yttrande, som efter min tanka alldeles icke är stötande emot Friherre Anckarsvärd.
Om nu, då Bevillningen efter denna artikel synes böra blifva dubbel enot hvad den 18-8 utgjorde, densamma ifrån 100 till 200 procent tillöktes lör hemmanen, som, efter i Socknarne föregångne classificationer, ökad s för de bästa och tnindskades för de svagare, så att 3, 4, 5 eller 6 R‘dr betaltes i Bevill Ining för hvarje h it Mantal, skulle jorden icke dess mindre erlägga emot 2 gånger högre Bevillning än 1808, efter 1800 års Bevillningsgrunder, ehuru beloppet af samma års I Bevillning nu blott behöfver fördubblas, och deraf syn s att densamma i behörig motsvarighet emot annan förmögenhet, 1 allmänna ■ utskylderna deltog efter nyssnämnde förslag. Svårigheten, om ej omöjligheten att bestämma Landtegendomars afkastning, behållning och ett d refter beräknadt värde, då de fleste ic| ke äro uppmätte och pä chartor affat-ade, och då Jordbruket, i anseende till missväxter
Jag frågar eder, om, då vid sista Riksdagen allmänna bevillningen ned sattes till 1 proc. af embetsmäns löner, 2^ för näringsidkare och 2 för fastighetsägare, det icke vore möjligt, att i händelse nu utgående inkomster icke skulle räcka till för Flottans försättande i det skick jag önskar, man ej kunde något höja denna allmänna bevillning, eller låta den, såsom Hr Stolpe i BorgareSt. föreslagit, rättvisligen utgå, då man derigenom kan vinna ett stort och fosterländskt mål. Såsom exempel på hvad man kan, om man endast vill, får jag anföra ett land, sorn bland andra stater i Europa står högst uti industrielt afseende, nemi. England. Enl. min upfattning har, detta land kommit till en sådan höjd" till god del derigenom, att det icke haft någon fiende inom sitt sköte. De krig, som härjat Europa, hafva förstört industrien inom dess stater, men deremot gjort England, som på långliga tider ej af dem förödit.s, så mycket rikare, ty jag tror icke, alt dess jordmån ensam kunnat göra det förmögnare än t. ex. Frankrike, utan det är just Englands kloka beräkning, att förhindra förödelse inom egna landamären af utländska fiender och derigenom upkommande förluster, som bragt detta land till dess närvaride höga ståndpunkt i industrielt afseende. Dessutom har England iakttagit en af andra sjöidkande nationer efterföljansvärd omtänksamhet, nemi. att alltid bevakasina handelsintressen på utrikes ort. Såsom bevis på denna omtanka vill jag nämna, att i någon hamn vid kusten af Södra 730 Den 20 December. Amerika låg ett Engelskt skepp för att bevaka sitt lands intresse, och innevånarne i det land, der skeppet låg, hade passion för ett slags sporrar, hvilka köptes för 2 ä 3 Rdr stycket. En industriidkare, som befanns om. bord på fartyget, anmärkte denna omständighet och uträknade, att sådana sporrar i England kunde tillverkas för halfva priset, och tillskyndade Engelska industriidkare, genom påpekande deraf, stora vinster. Detta är endast ett exempel, men tusende andra finnas, som bevisa att Englands flotta åt England tillskapat ofantliga tillgångar.
St. stadga de ifrågavar:de vilkoren för anslagets beviljande. Härefter upplästes: 10:de punkten, ang:de 3:dje mom. af de i förenämnde afdelning litt. b) föreslagna vilkor. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s i denna punkt gjorde hemställan, ropades starka ja, jemte åtskilliga nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, att han funnit ja härvid varit öfvervägande. 11 :te punkten, ang:de 4 momentet af ofvanberörde vilkor. Sedan Hr Gr. o. Landtm, erinrat, att Hr Tersmedens förslag afsåg afslag äfven å detta moment, yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag anser detta mom. dels vara så oskyldigt, och dels vara så billigt, att jag icke kan föreställa mig det Hr Tersmeden yrkar afslag derå. Det har förmodligen varit, genom förbiseende af mom:s innehåll, som han gjort sitt påstående; men vidblifver han det, så hemställer jag, att R. o. Ad. måtte bifalla momentet. Det kan väl icke vara Ståndets mening, att gifva lönetillökning åt dem, som ej vilja afsäga sig sin förhöjda tjenstårs beräkning; ty det är ju väsendtligen för att befria kyrkan frän det intrång hvilket hon af denna förhöjning lider, som R. St. beviljat anslaget. Hr Tersmeden: Jag får äran upplysa Hr von Hartmansdorff, att visserligen icke något förbiseende å min sida egt rum i afseende å denna punkt i mitt allmänna yrkande i så måtto att denna punkt innefattade ett vilkor, som ganska väl kan bifallas. Jag tror mig redan hafva ådagalagt orsaken, hvarföre jag yrkat att inga vilkor skulle utsättas. Jag medgifver, med Hr von Hartmansdorff, att detta vilkor är oskyldigt; men just derföre att det är oskyldigt, anser jag det onödigt. K. M. har i alla fall redan i Sin nådiga propos. sagt, huru Han vill behandla dessa frågor.
Län gjorda anmälan, har undersökning af möjligheten, huru vida sjön Venern skulle kunna sänkas till en jemn medelhöjd, sådan den blifvit påräknad vid Götha canals grundläggning, först blifvit i officiel väg framkallad. Utaf RiksdagsFullmägtige från Carlstads Län blef denna undersökning sedermera vid 1818 års Riksdag, Besv. och Ekon, utsk. Betänkanden, genom särskild petition, ytterligare påyrkad, hvaröfver förenade Statsoch EkonoiniUtskotten, under den 16 Mars samma år, afgåfvo sitt Utlåtande, som af Rikets Höglofl. Ständer godkändes. Då Kongl. Maj:t redan den 9 förutgångne December, genom Nådig Skrifvelse, gifvit Landshöfdingen i Skaraborgs Län, Hans Excellence Herr Grefve Adlersparre, tillkänna, att ÖfverDirecteuren och Riddaren Hagström blifvit i Nåder förordnad till den begärda undersökningens verkställande, på allmän bekostnad, så funno Rikets Höglofl. Ständer någon ytterligare åtgärd tills vidare icke böra i denna del vidtagas. Under loppet af åren 1818, 1819 och 1820, har bemälde ÖfverDirecteur fulländat de anbefallde undersökningar, om möjligheten, att förekomma sjön Venerns öfversvämningar, och deröfver, under den 15 Mars innevarande år, till Kongl. Maj:t ingifvit underdånig berättelse, åtföljd af så fullständiga chartor och beräkningar, att ämnet uti sitt theoretiska skick kan anses vara fullt utreddt. Sedan Utskottet ej mindre tagit en noggrann kännedom af dessa handlingar, än äfven begagnat ÖfverDirecteuren Hagströms tillfälliga härvaro till muntliga förklaringars inhemtande, får Utskottet först utur nämnde källor i korthet sammandraga de upplysningar, som, till ämnets rigtiga bedor 940 Fu'(v, och Ekon. Utsk. Betänknndert. mande, kunna för Rikets Höglofi. Ständer finnas nödiga. Den afgifna underdåniga berättelsen innehåller följande hufvudmomenter: 1:0 Om sjön Venerns storlek. 2:0