Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ofta nog framställas till oss från våra läsarinnor förfrågningar eller uttryckas önskningar, dem vi gärna skulle vilja besvara och tillmötesgå, då de synas oss äga något allmännare intresse. Den vanliga Breftä- dans tränga ram blir emellertid härtill för knapp, och ämna vi därför under ofvanstående rubrik då och då anslå en särskild afdelning för denna brefväxling. Kära vän! Lagligt skilda äro vi dock ej och önska att för ännu en iid bibehålla det yttre skenet. Minns du den gamla kvarnen här vid Sjö- Det är fegt, men han ville hafva det så, och vik, där vi så ofta lekte tillsamman, när du jag gick ej motvilligt in därpå. Ett resestisom barn var här på besök? Bullret af ste» En liten Stockholmsnåd » skrifver med anledpendium, som tillföll honom, kom mycket lägi narne, när de mellan sina väldiga plattor kros| ning af vår uppsats o m » Visitkort » i n:r 1, att det IDUN 24 skulle vara » rysligt intressant » att få veta, om våra kungliga personer också begagna sig af visitkort, och huru dessa i så fall äro uppställda och se ut. Genom ynnestfullt tillmötesgående kunna nu vi i vår tur stå frågarinnan till tjänst med följande upplysningar. Vårt konungapar liksom ock kronprinsparet begagnar sig endast på utländska resor af visitkort, och dessa äro därför också affattade på franska samt utmärka sig naturligtvis för den eleganta enkelhet i utseende och uppställning, s o m v i framhöllo som det enda verkligt nobla. Se här en fotografiskt trogen afbildning af konung Oscars och drottning Sofias visitkort: 1894 vinnan af Haga. Äfven för dessa fall äro de försedda med kort; konungens bär i enkel skrifstil endast o r d e n: Comte Haga, drottningens i samma stil: La Comtesse de Haga. Kronprinsens o c h kronprinsessans visitkort hafva detta utseende: S Också är det sant, att intet äktenskap mellan en prinsessa af blodet och en vanlig dödlig under det. sista århundradet inneburit sä mycken romantik som just detta.
Härvid får jag fästa uppmärksamheten derå, alt en person, som idkar denna industri att lurendreja, kan låta visitera sig vid en föreg:de station och derstädes erhålla ett så beskaffad! betyg, endast för att vid de efterföljande stalionerne kunna lurendreja desto mera opåtaldt. Hvad åter angår förslaget i 11 mom. eller att den, som af okynne, förmedelst uppstoppning af sine kläder m. m., missledt tullbetjeningen, skall böta 50 r:dr, så vill jag visserligen icke motsätta mig detsamma, ehuru likväl detta synes mig vara ett mindre behöfligt tillägg. ■lag hemställer nu lill Hr Frih., om icke detta förslag, hvilket till sin syftning visst är godt, dock i vissa afseenden är allt för vidtomfattande? Månne icke t. ex. den stora plikten af 300 r:dr b:co tillika med det af Utsk:n föreslagna stadgandet af 6 månaders suspension, äfven ntan de stadganden, som Frih. i 3 3C8 Den 22 Januari f. m. och 4 mom. föreslagit, höra vara nog afskräckaude förtulltjenstcmännen, för att desse icke i ogjordt väder ma tillåta sig någon öfverflödig visitation. Icke eller ser jag något behof förevara, alt göra en åtskillnad i afseende pä lagbestämmelserne, då visitation sker vid gränseort, der allmän landsväg går fram, och då den sker inom ett visst afstånd från kusten i allmänhet. Frih. har visserligen nämnt, att utländningar höra vara fredade från misshandling; men Hr Frih. känner helt säkert bättre än jag, att i de fleste länder, i Frankrike i synnerhet, hvar och en resande är underkastad visitation, äfvensom att tu11 tjenstemännen dervid icke äro ålagde något ansvar, äfven om de icke finna något af egenskap att kunna confisceras. Jag kan i detta afseende åberopa ett exempel, nemi. en herre af mina bekanta, som med sin fru vid Franska gränsen måste undergå en ganska sträng visitation.
Debetsedlarne skola specifikt, enligt hvarje artikel, upptaga hvad den skyldige för sig, hustru, barn och öfrige skattskrifne personer, samt tjenstehjon bör erlägga,' jemte hvad honom 1 öfrigt för egendom, hand* tering, rörelse och tjenst blifvit påförd t. 19 Morn. Husbonde häfte för Tjenste-» hjons personliga afgift; men innehar Tjenstehjon egendom, handtering eller rörelse, som är beskattning underkastad, arsvare det sjelf för den deraf utgående Bevillning. 20 Mom. Husbonde häfte jemväl för dess Dandtbönders, Torpares och andra mbetares Kronoutskylder vid bristande tillgång. Dock stricke sig denna ansvarighet ej till utlagorne för Backstuguoch Inhyseshjon, eller sådana arbetsföre personer, af hvilka, ehuru på egorna boende, jordegaren icke njuter en motsvarande tjenstbarhet i arbete, penningar eiler hvad det vara mi. 21 Morn. Flytta Tjenstehjon, Landfhonder, Torpare och Arbetsfolk, eller byta de hostad, sedan skattskrifning verkställ är, vidkännes likväl förr$ Husbonden det förut stad - Bevillning* Btl&nkanjen. gade ansvar för deras Kronoutskylder, med rättighet att derföre njuta ersättning af den* Som dero sedermera under året antagft, 92 Mom. Skattskrifvaren må till ersättning för Débetsedlarne, njuta för hvar ocK en, sona ej öfverstjger Fern Riksdaler, En skilling, deröfver till och med Femtio Riksdaler Två skiHingar , samt för Debetsedlar af ansin högre summa, Atta sltillingar, hvilken lösen i Debetsedeln intages; likväl tnå, vid an-» svar, såsom för annat tjenstefel, icke mera än en Debetsedel utfärdas för de utskylder, som inom samma TaxeringsDisfrict den skattskyldige påföres; äfvensom särskilda Debetsedlar icke få utfärdas för sådana Tjenstehjon, sorn å Husbondens förteckning blifvit upptagne» *3 Morn.
På grund häraf och då erläggande af friskilling så mycket mindre synes böra, på sätt i 4 Kap. 2 § Jorda-balken för närvarande är föreskrifvet, utgöra eli vilkor för fastebrefs meddelande, som det icke torde möta större svårighet all af köparen utfå denna i allmänhet obetydliga afgift, än öfriga med lagfarten förenade kostnader, samt i allt fall bestämmelse om erläggande af en sådan afgift icke lärer lämpligen hafva sin plats i allmänna lagen, hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat en författning af detta innehåll: ’’Med ändring af 4 Kap. 2 § Jorda-balken, sådant detta lagrum blifvit förändrad! genom Kongl. Förordningen den 10 September 1823, stadgas, alt samma § skall erhålla följande lydelse: Jord, bus och tomt i staden, som säljes, skall ock offentligen vid öppna dörrar å Rådstufva tre måndagar uppbjudas, fyra veckor emellan hvart uppbud: laller helgedag in å uppbudsdag; då fulllöljes uppbud nästa måndag derefter. Kommer ej klander å det köp inom fjorton dagar ifrån tredje uppbudet; varde det då, såsom lagståndet, med Rättens fastebref bekräftadt. 1 fastebrefvel skall nämnas, burn många alnar den gård eller tomt är bred och lång, så ock i hvilket qvarter och fjerding och emellan hvilka gator och gränder den belägen är. Om skifte och gåfva vare lag samma.” Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 21 Oktober 1863. Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Uppläst och godkänd! hos Ridd. och Adeln den 21 Okl. 1863. Presle-Slåndel deD 21 Borgare-Slåndet den 21 Bonde-Slåndel den 21 Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, angående förundrade föreskrifter i afseende på tiden, hvarifrån utfärdade allmänna författningar skola vara gällande. (Sammans. Lagsamt Allm.
207. — öfver väckt motion, att alla de under denna Riksdag, till grundlagsenlig behandling vid den nästföljande, af Rikets Ständer godkände grundlagsändrings-förslag måtte tryckas, för att, innan närvarande Riksdag slutas, till hvarje nuvarande Representant utdelas. LXVI. B. 3o2. A. 312. — i anledning af väckt fråga om öfverlemnande till Kongl. KammarRätlen af Inventarier öfver det Staten tillhöriga och af de Kongl. Hofven begagnade Silfver, Linne och Husgeråd m. m.; samt om en 509 fullständigare granskning af det till Meubler m. m. åt Kongl. Slottet anviste anslag. StatsUtskottets Betänkanden , Memorialer och ProtocollsUtdrag i anledning af erhållen återremiss af Utskottets memorial rörande charteringen af den Götha CanalBolags förbindelse, som uti Canal Verket och dess ägande fastigheter skall intecknas. LXVI. B. 3o2. A. 313. StatsUtskottets Ledamöter. Se Lista. StatsUtskottets Utlåtanden, om originalexemplar af, åt ExpedilionsUtskottel. XLVI. 13. 368. LXVI. A. 2.2. StatsUtskottets, det Förstärkta, Memorialer rörande beräkningen af SlalsVerkels inkomster i vissa delar, intill dess den vid nästa Riksdag skeende Statsreglering blifver gällande. XXXI. B. 3. — angående grunderna för den blifvande allmänna Bevillningen, samt för värdering af fastigheter. XXXIX. B. 223. A. 25q. — angående verkställd votering i fråga om Bevillnings erläggande för ProsteTunnor. XLIII. B. 104. XLVI. A. 3o2. — i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut angående stämplade pappers-afgiften. XLIII. B. 104. XLVI. A. 3o3. LI. B. 246. LII. A. 89. — angående anställd omröstning i åtskilliga frågor, hörande till Stats-Regleringen. XLVII.
Den danska pressen har också, visserligen mer och mindre välvilligt, men alltjämt med stor uppmärksamhet haft sina blickar fästad på hvad » damerna, företagit sig och kvinnoutstallniiigen har tydligen utgjort en af Köpenliauins iiiiirkligaste sevärdheter under sommaren. Äfven om det liela icke verkat fullt tillfredsställande, om man har en viss betänksamhet för att yttra ett definitivt omdöme, måste man dock obetingadt gifva sitt erkannande åt den kraftfulla energi, som på ett ännu opröfvadt on~råde, under så vanskliga förutsättningar bragt till stånd ett så omfattande företag som ~Kvindernes udstilling fra forntid og nutid 1895, Meddelanden frhn Fredrika-BremerFdir bundet. Den 24 maj 1iö11 Förbundet sitt årsmöte i Lakaresallskapets lokal och i anledning af de 10 Br soni förflutit sedan Pörbiinciets stiftand e hade detta möte en sarskildt festlig prägel. Fredrika Breiners byst, omgifven af växter, smyckade salen, Iivilken var i det närmaste fylld af förbundsmedlemmar. Förbundets ordförande, riksantikvarien Eildeförstn livtionde och utbrand, talade om fiedrika.Breine~.-Förbzc~zdeb. talade i sammanhang härmed ett tack till fru Adlersyawe för Bvad hon verkat för och inom Förbundet, ett tack soni afven fiiriiiit uttryck i de ord, som tillika rned den af Dagnys redaktion utgifna festskriften, tillställts fru Adlersparre, hvilken af sjuklighet r a r förhindrad att iiarvcra vid sanimaiikomsten. Fru Ankarsv8i.d framförde Förbundets tack till dess ordförande för de gångna aren, hvaiph fil. dokt. fröken Ellen Fries h011 ett intressant föredrag med ämne: &gt;En kulttirbild frBn 1700, taletzr. Pr %n Finsk Kvinnoförening hade ett s % lydande hälsningsteleqram irigått: kvinnor i de tusen sjöars land sanda eder en lijartlig lyckönskan, en uppriktig tacksägelse för 1 0 års träget arbete i iddernas tjänst,.
Dä vi haft erfarenhet af hvilken trefnad våra sedlar haft uti Finland, jag tror omkring fyra mill., hvars återgående till Banken, endast, genom en kejserlig befallning skett; .när vi nu seatt, uti Danmark Privatbanksedlar lill stort belopp äro gångbare, ehuru utländningen verkligen fruktar, och ej utan skäl, att, genom falska sådana, blifva bedragen, så skulle man väl med visshet kunna antaga, att en betydlig fördel tillskyndades Staten genom det ökade förtroende, som det enda inom landel erkända och garanterade riksmyntet skulle å utrikes ort tillvinna sig, oberäknadt den säkerhet, som för oss sjelfva blefve en följd häraf, ej blott i afseende å den ökade tryggheten mot förfalskningar, utan fastmera derigenom att misstroende för en enda Privatbank eller, en sådan Banks oförmåga att genast inlösa sina förbindelser skulle på en gång förstöra krediten för alla och bringa landet uti yttersta våda. Då jag föreslagit att Lånebanken utom sitt hufvudkontor i Stockholm, skulle hafva afdelningskonlor uti alla residensstäder har jag derigenom trott: Att, med afseende å vårt lands vidsträckta läge, dess olika behof af rörelse-kapital på olika tider den fördel skulle vinnas alt, då under vintertiden det inre af landet fordrade betydliga summor till förlag och förberedande af de artiklar, som vid sjöfartens öpnande skulle exporteras, så kunde penningar dragas från de, vid kusten belägna provinsers kontor till det inre af landet, hvaremot, vid sjöfartens öpnande, då exportörerne blifva i tillfälle alt realisera och producenten af dem, genom varans afyttrande, får penningetillgång, det ökade rörelsekapitalet för det inre af landet blifver öfverflödigt och borde återföras till de vid kusten belägna kontoren, till underlättande af handel och sjöfart. Sålunda har jag trott, att en jemnare och rättvisare fördelning af rörelse-kapitalet borde ske och att de Norrländska provinserne, som, enl.
Ståndens 3kiljaktigheter om Voterings-propositionerria i Trenne Hufvudpunkter af Förslaget till ändrad Tryckfrihets-Lag; fann Ridderskapet och Adeln för godt att, ined afslag å berörde Memorial, godkänna de af Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, uti reservation vid Utskottets Memorial, N:o 6g, föreslagna Voteringspropositioner, öfver hvilka Ridderskapet och Adeln ansåg omröstning böra i förstärkt Constitutions-Utskott anställas. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets, den 25 sistlidne Februarii, under N:o 68, aflåtna och, den 26 i samma månad e. rn., på bordet iagda Memorial, i anledning af återremiss å Utskottets i Memorial, N;o 56, förut meddelade förslag till ändrad re - 3a Fröt, Utdrag dan iG Ulars i83o. daction af 72 Regering»-Form?n, fann Riddeiskapet oell Adeln för godt förblifva vid dess i afseende ä detta ämne redan fattade beslut. S. D. Da nu X nyo föredrogs Lag-Utskottets, den 16 sistlidne Februarii, under N:o 366, afgifna och, den 22 i samma månad e. xn., på bordet lagda Mernoriål, i anledning äf väckt motion om stadgande, att frågor örn återbetalningsoch ersättnings-skyldighet emellan Kongl. Majrt och Kronan å ena, samt enskilde personer å andra sidan, ej fa hänskjutas till Gode Mäns afgörande, utan ovilkorligen böra vid Laga Domstol upptagas och afdömas; fann Ridderskapet oell Adeln, att berörde Memorial borde läggas till Handlingarne. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande Stats-Utskottets, den ri och 14 dennes, afgifna samt, den 15 derpåföljde, på bordet lagda Utlåtanden:
Nu öfvergick föreläsarinnan till den sociala frågan, i hvilken kvinnofrågan utmynnar; framhöll huru kvinnan missbrukar sin kraft genom att ej bruka den på den sociala frågans, uppfostrans och fredsfrågans områden, och betonade att just för sådana sträfvandeii var det mänsklig heten behöfde kvinnans egendomliga väsen, framför allt hennes moderlighetskänsla. Bet synnerligen intressanta föredraget, af hvilket endast en liten del här ofvan meddelats, utkommer inom kort i tryck.) IDUN Efter den första balen. ågelnngen är flygfärdig. I går lyfte hon för första gången vingarne och svingade sig ut i det brokiga, lockande, glänsande lifvet! Ännu spritta alla pulsar. Hvilket sällhetsrus, hvilken tjusning! Omsvärmad, hyllad, utdelande ynnestbevis genom hvarje bortskänkt dans, härskande öfver de unga männens skara, som ifrigt trängdes om henne! Annu lefver hon som midt i en dröm. Hvad allt har man icke sagt henne med blickar och ord! Nu begynner för dig, du trogna modershjärta, en ingalunda lätt, men dock maktpåliggande uppgift. Det gäller att dämpa hänförelsens vågor, att återföra din dotter till den nyktra verklighetens rike. Att säga henne, att icke allt, som smickrande läppar hviska under kronljusens glans, får tagas för kontant, att göra henne uppmärksam på, att lifvet icke kan bli den dans bland rosor, som hon kanske är böjd att antaga efter sina gårdagserfarenheter. I sanning ingen lätt uppgift inför dessa ögon, som ännu glänsa af det unga hjärtats förtjusning — men en nödvändig! Ty försummar modern detta, ligger den faran nära, att dottern fångas in i ett fantasilif, snärjes i illusioner, invaggar sig i inbillningar och förhoppningar, som kunna bli ytterst skadliga för hennes vidare sunda utveckling till själ och sinne — ja, kunna göra henne till ett löje för utomstående. På modershanden beror det att fördrifva behagsjukans, njutningslystnadens skuggor, som nalkas denna unga själ.
1849 års bokslut utgjorde 181,298 R:dr 8 sk. 6 rst., upgingo enl. 1852 års bokslut till 187,758 R:dr 12 sk. 5 rst., samt hafva således under dessa tre år ökats med 6,460 R:dr 3 sk. 11 rst. Adliga Kadetlskole-fonden har under samma tid blifvit förkofrad från 74,443 R:dr 8 sk. 2 rst till 75,701 R:dr 23 sk. 2 rst., eller med 1,258 R:dr 15 sk, Wennerstjernska fonden, som enl. 1849 års bokslut upgick till 12,001 R:dr 22 sk. 5 rst., har höjt sig till 12,244 R:dr 4 sk. 8 rst; häruti likväl inbegripne 40 st. aktier af f. d. Götheborgs Diskont å tillsammans 1000 R:dr b:ko, hvarå, allt sedan 1837 icke någon ränta blifvit betald, och om hvilkas afskrifning Direktm fördenskull gjort hemställan. Wadstena Adliga Jungfrusliftskassan, som vid 1849 års slut egde ett kapital af 173,109 R:dr 26 sk. 10 rst, har ökat sig lill 174,126 R:dr 21 sk. 3 rst eller med 1,016 R:dr 42 sk. 5 rst. GreQiga Schefferska stiftningens fond har förkofrat sig med 137 R:dr 14 sk. 6 rst. samt utgjorde enl. 1852 års bokslut 26,424 R:dr 42 sk.
Baron Wrangel, känd af sin ostadiga karaktär, hade under första vakthållningen ledsnat vid tjänsten och begärt afsked. Efter ett års förlopp eller något mera fann baron Silfverhjelm sig föranlåten att lemna tjänsten i anseende till något mot honom förklaradt missnöje hvaremot hans morbrors, riksrådet grefve Ekeblads56, protektion gjorde ej fyllest att honom försvara. Baron Wrangels ställe blef uppfyld(t) af baron Axel Leijonhufvud, öfver 40 år gammal, min vän och bekant från flera år tillbakars. Han hade ej den lyckan att vinna kronprinsens tycke, som beklagade sig för andra, att han var så tung. Han var det verkligen oaktadt all sin längtan att det icke vara. Af åtrå att ständigt behaga gjorde han det sällan. Hans vana att berömma var så machinal, att ingen däraf kunde smickras. Detta fel härrörde af ett öfverflöd på godt hjärta. Han tycktes mena, hvad han sade, men egde icke nog urskilning att göra det à propos och med smak. För öfrigt egde han mycken förtjänst, mycken lärdom, skref fullkomligen både latin och fransyska och med den vackraste hand. Jag för min del älskade honom isynnerhet för hans gamla vänskap och högaktning för Aspasie och talte gärna med honom för att få tala om henne. Däremot var gref Ulrik Bark, som efterföljde baron Silfverhjelm, en man af värld och intet mer, men den fullkomligaste af det slag, jämn och naturlig i sitt väsende, utan den ringaste affektation. Han sade aldrig annat, än hvad han tänkte, men sade det med behag. Oaktadt 20 års skilnad i åldren57 emellan mig och honom var jag nog lycklig att vinna hans vänskap. Jag gaf honom däremot mitt hela förtroende, hvilket jag aldrig ångrat. I ett af de svåraste tillfällen för mig rönte jag ett prof af hans oskattbara vänskap, det jag aldrig kan glömma och framdeles skall berätta. Kronprinsen, 12 år gammal, var ej mera barn. Uppvaktningen hos honom blef mera granlaga, men tillika för mig mera förnöjande.
Sedan de föreg:de talarne ånyo ingått i discussion öfver sjelfva ämnet, så hade jag visserligen önskat att få säga några ord derom, men jag anser mig likväl nu böra inskränka mig till den förklaring, att ehuru mycken välvilja jag har för Oland, så sträcker den sig likväl ej så långt, att jag skulle vilja tillkämpa dem en förmån, som jag anser vara öfver billighetens gräns, nemi. att för 24 år ersätta en ränta, som under dessa 24 år har blifvit utbetald, hvilket skulle gå till öfver 20,000 tunnor span mål, hvilka sannolikt aldrig kunde rättvist utdelas, då hemmanen under denna långa tid genom arf och köp ombytt ägare, och det således blir svårt alt veta hvilka personer, sorn borde hafva dessa restitutioner; hvarföre jag instämmer med Hr Ribbing deruti, att den af mig yrkade mellanmefiing måtte få inflyta, d. v. s. att det tages för bestämdt, att vid undersökningen göres afseende på den vinst Oländningarne gjort genom betesrättens förvärfvande mot hvad de förut hade; och om ej Frih. Cederström afstår från sin propos., Vågar jag vördsamt anhålla örn votering, pä det att min mening må blifva contra-proposition. Frih. Boye, Ludv.: Den sednare discusionen har uppkommit i anledn. af den anmärkn. vid den framställda proposm, som HrRibbing gjorde. Hr Ribbing hade tilläfventyrs ej alldeles orätt uti att göra denna anmärkn.; men sedan denar gjord — hvad är nu frågan om? — jo, huruvida uti propösln skall upptagas antingen den vidsträcktare lid för återbäringen, i58 Den 8 Augusti f. m. soin Frih. Cederström föreslagit, eller den inskränktare tid, som Hr Ribbing yrkat. Jag får då erinra de herrar, som talat till fördel för Öland, att Frih. Cederströms propos.
Prosten Balthasar har af naturen ett koleriskt temperament, och blodet stiger honom åt hufvudet vid dessa hädiska ord, men i känslan af sitt ansvar behärskar han sin vrede och lägger band på sin tunga. Han anmärker blott: – Men hur vill ni förklara den mänskliga friheten, om hon blott är en maskin? – Det är mycket lätt. Hvad är frihet? Föreställningen om, att en människa kan handla som hon vill, men hvad hon vill, bestämmes alltid af hvad hon förnimmer, af inflytelser utifrån eller inifrån. – Hm! Därmed frånkänner ni – tycks mig – en människas handlingar all moralisk betydelse? – Visserligen. Men det moraliska begreppet är skiftande som religionerna, olika i norr och söder. Om en handling är moralisk eller icke beror på, hvad slags följder den har för samhället. I och för sig är allt hvad en människa gör hvarken godt eller ondt, det är blott ett nödvändigt utslag af hennes sinnes beskaffenhet – och det finns många olika slags fåglar under Guds himmel och många underliga djur på vår Herres jord. En tiger kan, i enlighet med sin natur, icke vara ömsint och godmodig, Titus har fina nerver, tack vare hvilka han finner sin lust i ädla handlingar, men Caligula har en instinkt, som drifver honom till debauche och grymhet. Det högsta väsendet kan omöjligt bekymra sig om hvar handling af de myriader skapade varelser, som kräla i rymden. Hvar människa måste handla i enlighet med sin natur och ingen kan förebrå henne detta – för så vidt hon kan beräkna sina handlingars följder och förhindra att de skada samhället. Allt detta säger han högt och klart, med allvar och öfvertygelse, men när han möter prästens blick, som är stel af smärta och kristlig fasa, sjunker hans mod och han tillägger sakta: – Tro icke, att jag därmed inbillar mig kunna försvara alla handlingar, som jag själf begått. Många af dem ha vållat mig mycken oro, framför allt då jag tänker på, att jag dragit andra med mig i olycka. Men efter lifvets slut fruktar jag intet straff. Om jag också kunde medgifva, att Gud toge del af hvar människas görande och låtande, kan jag icke inse, hvarför sådana straff skulle behöfvas för att tillfredsställa Guds rättfärdighet.