Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna punkt hade blifvit godkänd af PresleSt.; BorgareSt. hade antagit ett nytt 5 morn., så lydande: att vid alla arbeten, till hvilkas utförande Staten i större eller mindre mån bidrager, må företrädesvis, och der sig så göra låter, användas försvarsoch sysslolösa personer; hvarjemte, i fråga om utdikningar och vattenaftappningar, eller vägars omanläggning eller förbättring, vederbörande menigheter, före arbetets begynnande, måtte blifva hörde, för att ang:de företagens lämplighet sig utlåta. Dessutom hade det af Ulsk. föreslagna 5 morn., sorn Ståndet ansett böra med N:o 6 betecknas, blifvit antaget, så lydande: att, då arbetets utförande öfverlemnas till menigheter, bolag, eller enskilde, dessa alltid böra, enligt contract, förbinda sig all, efter fastställd plan, fullborda arbetet, ulan alt kunna af Staten påräkna Den 39 M ars e. m. något ytterligare bidra", samt all ptt sådant vederbörligen afslnladt coptraet. i öfverensstämmelse med de af R, St. meddelade föreskrifter, bör bos fullmäktige i Riksg.cont. företes, innan medel må af fullmäktige anordnas. Hr R osenblad: Skilnaden emellan BnrgareSf;s beslut i afseende på bufvudsaken, och Utskrs tillstyrkande sorn PresleSt. antagit, är, alt Utskrs tillstyrkan lemnar en möilighet att ersättning för arbeten, hvilka genom directa anslag och ieke medelst lån af Staten understödjas, må kunna äga rum för oförvållade betydligare olyckshändelser eller sådana hinder för företaget, som ej kunnat förutses neli beräknas. Jag tror alt en ersättning vid sådana tillfällen är af behofvet påkallad, och anhåller om propos. lill bifall å Utskrs förslag. Frih. Sp rpngtportenr Sedan R. o. Ad. beslutat den förändring i formen för det anslag, som utgår till odlingsföretng, att nemi. helt enkelt öfverlemna detsamma till K. M. att alternativt bestämma om sömntörne böra utgå i form af lån eller anslag, så torde något förtydligande i afseende å denna punkt böra inflvta.
Så fängslades jag af liljan, på stängeln behagfullt böjd, hon hade budskap alt bära om vänskapens stilla Belänksam fröjd. stod jag i valet — jag älskade båda två — då plötsligt min blick blef riktad på blyga violen, blå. Hon talte till mig, den späda, så sakta, i drömmeri, om hvad hon hade att skänka: förstående, sympati. Då tänkte jag: kärlekens lycka förbleknar fort eller sent, och misstro kan skilja hjärtan, som vänskap en gång f orent; men det, att en själ få möta som känner med min, är att förnimma förstår, en amng om glädje, som ej förgår. Så bröt jag den blå violen och fäste invid milt bröst. Må där du dofta, o blomma, till lefnådens sena höst! Charlotte Lindholm. Kvinnofrågorna Vid 1897 åvs piksdag. £ n af de vackraste handlingarna af 1897 års riksdag är dess beslut att bereda bättre lönevillkor åt småskolans lärarepersonal, hvilken väl till större delen består af lärarinnor. Dessa lärarinnor, hvilka i småskolan ha sig ålagdt det dryga och ansvarsfulla arbetet att lägga den grund, hvarpå hela 1897 vår folkbildning kvilar, hafva hittills nödgats lefva i mycket ogynnsamma ekonomiska förhållanden. Församlingarna ha enligt gällande författningar icke varit skyldiga att ersätta lärarinnornas mödosamma arbete m e d mera än 2 0 0, högst 250 kr. o m året. Väl är det sant, att flere församlingar frivilligt beviljat något högre löner och äfven lämnat en del naturaförmåner såsom husrum och vedbrand, men detta har långt ifrån varit regel och för öfrigt som sagdt beroende på godtycke. Många af lärarinnorna, som j u dock med uppoffring af tid och penningar måst samvetsgrant utbilda sig för sitt kall, ha det oaktadt lönats sämre än den kroppsarbetande kvinnan. Detta missförhållande har i år beaktats och rättats af riksdagen. Lönen för små- skolelärarinna skall hädanefter utgöra för 8 månaders undervisning minst 300 kr., och efter tio års oförvitlig tjänstgöring tillkommer ett ålderstillägg af 50 kr. o m året. '
Då, vid den under innevarande Riksdag uppgjorda statsreglering, någon särskild summa icke, i likhet med hvad som skett vid föregående statsregleringar, blifvit anvisad att, till statsbehofvens fyllande, efter ingången af Mars månad hvarje år Statskontoret ulaf Riksgälds-kontoret tillhandahållas, har Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å den omständighet, att, till följd af detta förändrade förhållande och enär den ansenliga tillgång för statsutgifternes bestridande, som den beslutade förhöjda bränvins-tillverknings-afgiften beräknats komma att ulgöra, icke blifver för nästkommande år. disponibel förr, än närmare årets slut, skulle under höstetiden samma år förlägenhet möjligen kunna för Stats-kontoret uppstå i afseende å fullgörandet af då förestående utbetalningar. Rikets Ständer hafva derföre, för att, intilldess uppbörden af nästa års bränvins-tillverknings-afgifl hinner ingå, åt Stats-kontoret bereda möjligen erforderlig särskild tillgång för bestridandet af detta Verk dessförinnan åliggande utgifter, beviljat och å Riksgälds-kontoret anvisat ett tillfälligt kreditiv af Femhundratusen R:dr, att under September, Oktober och November månader instundande år, i mån af behof, utaf Stats-kontoret begagnas, under vilkor, dels alt Stats-kontoret, under loppet af nästkommande Augusti månad, underrättar Riksgälds-kontoret, huruvida och till hvad belopp nämnda kreditiv-summa behöfver af Stats-kontoret begagnas, dels ock att hvad häraf lyftes varder till Riksgälds-kontoret återbetaldt före den 1 December samma år. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 4 December 1854. Expedilions-Utskoltets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Dec. 1834.
Hr Printzensköld: Af Hr von Troils anförande har jag icke varit nog lycklig att finna min mening vederlagd. Enl. min öfvertygelse behöfves icke mera lin 1 eller 2,000,000 Edr och jag yrkar således nedsättning till dessa belopp. Jag bifaller endast hvad, som är grundadt' på sakförhållanden, men dessa har ingen sökt utreda. Utsk. kan åstadkomma en sådan utredning och derföre yrkar jag återremiss. Att 53:dje punkten skall återremitteras derföre, att den 52:dra rönt samma öde kan jag icke inse, ty punkten 5 3 är så upställd, att den på hvilken summa, som än beviljas till lån åt FilialBanker, äger sin fulla tillämpning. Hr Mannerskantz, Carl Axel: I följd af det beslut E. o. Ad. fattat hafva Handelsoch NäringsDiskontens fondér på de särskilda ställena blifvit bestämde, men genom beslutet öfver nästföreg:de punkt hafva Fullmäktige medgifvits att efter egen pröfning af behofvet öka eller minska de särskilda fonderne vid de olika Diskontverken. Dessa medel äro afsedde att endast användas på föreslagna sättet, antingen till förstärkning af FilialBankernes kreditiver eller att öka Handelsoch NäringsDiskontens fonder, eller till upköp af räntebärande papper. Den siffra, man i detta afseende vill bestämma, är beroende af disponibla Eeservfondens storlek. Den skulle blifva omkring 1,500,000 Edr, och om mot förmodan hela kreditivet till FilialBanken skulle på en gång komma att utgå borde ändå en behållning af några 100,000 Edr alltid upkomma. Denna Eeservfond bör således under alla förhållanden anses tillräcklig, men för ytterligare säkerhets skull kan den göras något större, hvarigenom Fullmäktige erhålla förstärkta medel att bevaka Bankens fördel och säkerhet. Detta är skälet, hvarföre siffran kan nedsättas med 1,000,000 Edr. Jag vet visserligen, att den föreslagna organisationen icke öfverensstämmer med den siste värde talarens åsigter, men jag för min del tror likväl att den innebär en väsendtlig förbättring i afseende på sättet att begagna de medel Banken håller allmänheten tillhanda.
M:s rätt i afseende å förbuds utfärdande och upphäfvande emot inoch ”utförsel af varor, såväl som af de rättigheter Konungen ”tillkomma i afseende å tractaters alslutande med-främmande ”magter, en allmän frihet ma förunnas, utom ide fall, der R. ’’St. uttrycka en motsatt önskan: att, emot en i afseende på ”skydd för inländska näringar samt consumtionen afpassad "tull, ej mindre i Riket införa alla utländska varor, än ock ”lill främmande stater utföra och afyttra alla andra inhemska producter och tillverkningar; dock, för att icke, ge"nom följden af saknad tullbestämmelse, lägga något band på "K. M:s höga rätt att upphäfva införselförbud, böra talla "varuartiklar, hvarmed i Sverige handel kan drifvas, i den Den i5 December f. m. ”tullbevillningstaxa, sorn af R. St. nu fastställes, med derför utsatt tull intagas. För min del får jag förklara mig ''för den framställning, Utsk. sålunda i sitt förra betänk, afgifvit, likasom jag gjorde, då samma betänk, först förevar; och jag anhåller, att Ståndet måtte fästa någon uppmärksamhet vid de erinringar, jag har att göra i anledn. af de yttranden, som här ägt rum. En ledamot har sagt, att endast de författningar vore goda, hvilka befordra de flestas bästa. Härmed menas förmodligen det allmännas bästa. Jag instämmer i denna sats och tror, att våra meningar om varuförädlingen i vårt land då skola förenas. Man vet nemi., att våra flesta medborgare äro jordbrukare, och man hör dem klaga öfver bristande afsättning på säd. För att afhjelpa denna brist uppgifva de sig vara nödsakade att förvandla sin vara i brännvin; men genom sådant begagnande deraf förderfvas nationen både i physiskt och moraliskt hänseende. Vore det då icke bättre, att andra medborgare funnes, hvilka kunde förbruka jordbrukarens förnämsta vara, utan att han behöfde förvandla den i brännvin? Jag tror icke, att någon nekar sitt bifall till denna fråga.
Jag skulle således önska att man afslår denna sednare del af punkten. Då jag icke anser det nödvändigt, att det beslut jag framställt ang:de l:sta morn., som innehåller en redaktionsförändring, genast fattas, har jag ingenting emot en återremiss, men jag yrkar att den måtte ske i den syftning jag framställt. Hr Hjärne: Innehållet af denna punkt bevisar mer än innehållet i de föreg:de 2 punkterna, huru svårt det är att redigera förslag till beslut, som åsyftar ändamål, för hvilka man icke gjort sig full reda hvad man dermed menar. En ledamot af StatsTJtsk. har nyss anmärkt, att det ligger en viss otydlighet i nu förevar:de punkt, och jag kan icke heller finna hvad man menat med sista mom. i densamma, men hvad som är säkert, är att sista mom. står alldeles i strid med det första. Hvad menar man då man säger »nya tjenster för hvilka anslag vid denna Eiksdag beviljas etc.» och sedermera talar om att anslagen icke skulle räcka till för att bestrida aflöningen för dessa tjenster. Detta är någonting så mörkt, att jag anser något beslut deröfver icke kunna fattas förrän man inhemtat StatsUtsk:s närmare förklaring öfver hvad som dermed menas. Jag hade ämnat att, likasom vid de föreg:de punkterna, yrka afslag äfven å denna, emedan hvad som rörer organisationen, af embetsverken icke vid detta tillfälle borde utgöra föremål för E. St:rs öfverläggning, men då E. o. Ad. redan beslutat återremit tera dessa punkter, torde det vara skäl att äfven denna punkt finge medfölja tillbaka till Utsk. Frih. Stael von Holstein: Jag vill ingalunda motsätta mig den begärda återremissen af denna punkt. Jag vill blott yttra, med afseende på Frih.
Uti min motion har jag anmärkt, att Biskoparne efter den nya Skol-ordn. tillerkännas allt för stor makt öfver elementar-läroverketia, enär de eid. 82 § ega rätt, att, derest vid förekommande fall föreskrift saknas, för tillfället besluta och stadga, och då, med undantag af loreskrifterne i afs:de på lärarnes tillsättande, undervisningens allmänna ordnande och den del af skoltulcten m. m., som tillhör LärareKolhm, der Biskopen äfven kan taga säte såsom ordförande, i öfrigt ingenting är, ang:de skolans Styrelse, genom lag bestämdt, blir Biskopen enrådande nästan i allt, som för tillfället kan förekomma att afgöras. I afsule på lärares tillsättande har uti Skol-ordmn, i strid med hvad för alla andra myndigheter är stadgadt, influtit den vidunderliga föreskrift, att icke yngste ledamoten utan Biskopen skall först afgifva sitt yttrande, och i händelse af paria vota har Biskopen 2:ne röster. Jag måste således för mig sjelf framställa den frågan, hvilka skäl kunnat förmå Chefen för EcclesiastikDepart:tet att tillstyrka för Biskoparne en så mycket större makt, än den ordföranden i alla andra Kollegiala verk tillerkänts. Vidare skall Biskopen, så ofta hans tid det tillåter, öfvervara examen i läroverken, men i öfrigt har man icke ålagt honom något rörande tillsynen öfver desamma. Utsk. säger, »att då Utsk. i l:sta punkten af detta Utlåt, funnit sig böra afstyrka väckte IX H. 10 146 Den 17 Oktober. förslag om ny läse-ordnings utarbetande genom utsedde komiterade, innan den munde hunnit under någon tids tillämpning af erfarenten pröfvas, Utsk., i öfverensstämmelse härmed, ock anser någon åtgärd f. n. icke böra vidtagas tilt beredande af ändring i nu förev:de vigtiga del af Läroverk s-stadgan. Jag hemställer, huruvida detta Utsk:s yttrande är riktigt, ty om Utsk. velatgilla läs-ordningen följer väl icke deraf, att
Under dessa förutsättningar vore det derföre svårt att förklara af hvad anledning flera af landsortens theatrar. på grund af ett numera hundra år gammalt förbud, Kongl Brefvet den 23 Januari 1759, befinnas stängde under en stor del af året. För några år tillbaka var det förbjudet, såväl i universitets-städerna Upsala och Lund, som äfven i de städer, der gymnasier funnos, att gifva dramatiska prestationer under ungdomens läseterminer. I alla öfriga städer förekom deremot icke något sådant förbud. Dessa sednare egde likväl äfven ungdom och undervisningsanstalter; och, så vidt man antog att theatrarne voro ett ondt, syntes man vara skyldig att egna lika omvårdnad åt rikets ungdom öfverallt. Omsider upphäfdes eller förbisågs dock förbudet på ett eller annat ställe. I Upsala och Lund gifvas sålunda nu dramatiska föreställningar äfven under terminerna, hvarjemte nämnda förbud likaledes inom ett par gymnasiestäder blifvit, om ock vilkorligt, annulleradt. Uti en till Kongl. Majit ingifven skrift hade bolaget för theaterhuset i Wexiö anhållit att, utan hinder af berörda förbud mot uppförande af theaterrepresentationer under läseterminerna, kringresande theatertrupper måtte under hvad tid af året som helst få i nämnde stad gifva theatraliska representationer, hvilken ansökning Kongl. Majit bilöil, med vilkor, på sätt Konsistorium uti afgifvel utlåtande hemställt, att om menliga följder af theatertruppens vistande i staden under läseterminerna skulle för den studerande ungdomen uppstå, Eforus egde att sådant hos Kongl. Majits Befallningshafvande i länet anmäla till den påföljd att fortsättningen af skådespelen för den gången under terminen instäldes. Med enahanda vilkor har Kongl. Majit äfven bifallit en af Magistraten i Kalmar gjord saint af Konsistorium och Kongl. Majits Befallningshafvande förordad underdånig ansökning, att skådespel må under läseterminerna i nämnde stad få uppföras.
Härvid får jag erinra, att man icke må anse tillåtelsen för Const.- och BancoUtsk:n att göra motioner vara alldeles fri och obegränsad; de få icke motionera annat, än hvad på andra ställen i grundlagarna är dem ålagdt, nemi. för Const.Utsk., förslag till förändringar uti grundlagarna och anmärknrr efter 107 §:n Reg.Ftn, samt för BancoUtsk., förslag rörtde bankens reglemente och författningar derom. Lagstiftaren har icke här satt StatsUtsk. i samma cathegori, som Constoch BancoUtskm, derföre att StatsUtsk. icke särskildt fått några sådana motions-åligganden, som de andra båda Utsk:n. Derföre har det också måst bestämdt föreskrifvas, att för StatsUtsk. gäller denna motionsrätt endast i händelse K. M:s nåd. propos. blifver omedelbart till Utsk. öfverlemnad, annars icke. Men jag kan icke underlåta att vid detta tillfälle anmärka en stor ofullständighet uti ifrågävar. §. Det är nemi. icke med verkliga förhållandet öfverensstämmande, att icke äfven andra Utsk. hafva motionsrätt. Sålunda har Bevilln.- Utsk. till och med en bestämd föreskrift, att opåmindt inkomma med förslag till bevillningens fördelning. Och alla Utsk. hafva rättighet att inkomma med motioner angrde förstärkning af deras cancelliet' o. s. v. Men för att återgå till hufvudfrågan, kan jag icke förstå annat, än att StatsUtskrs motionsrätt är i afseende på sjelfva ämnena inskränkt till det fall, då Konungens propos. om statsverkets tillstånd och behof, likasom, ehuru i min tanke mindre formenligt, stundom äfven andra K. proposlr blifva till Utsk. omedelbarligen öfverlemnadr, och att den alldeles icke kan sträckas derutöfver till andra ämnen, ehuruväl till modification af siffrorna. Ville man tillägga StatsUtsk. en så vidsträckt motionsrätt, så kunde man, såsom den första följden deraf, väu - De n a Ma j e. uiv ta sig, att K.
Denna grundsats har noggrant bär blifvit iakttagen och blefve derigenom postföringen, såsom Den 21 Januari i. i?5 vederbörande Landsmera än den enskilta liöfdinge-Embete, efskjutsnings-skyldigheter af GeneralPostStyten återkommande på reisen gjord anmälan bestämda tider,ochsåoch förulgängen unledes mindre än dendersökning, på ett så- na underkastad den dant båll, och der det fruktlösa afvaktan, lämpligast pröfvas, att sorn kanhända är en inrätta ett biskjutsomaf skjutsningsskyldigbytsställe. betens största bördor, en vida mindre tunga förden skjutsande, än hvad den enskilta skjutsen kan anses vara. Det lärer knappast behöfva anmärkas, alt med skjutsombytsställen här förslås, hvad man vanligen kallar gästgifvaregård. Man har valt det förra ordet, såsom det der icke endast bättre uttrycker förhållandet till postföringen, utan äfven emedan det fall kan inträffa, att ett skjutsombytsställe finnes nödigt att för postföringens skuld inrättas emellan tvenne gamla gästgifvaregår - \ Den 21 Januarii. 6:0 Vederbörande Postmästare, och på de skjutsomby tsställen, der inga Postkontor finnas upprättade, eller der Postmästarne icke af denna rättighet vilja sig begagna, vederbörande gästgifvare äge företrädesrätt att åtaga sig postföringen på i denna ordning faststälda vilkor. — Postmästare äge likaledes företrädesrätt, att postföringen öfvertaga från de deras postkontor närmast belägna skjuts-ombytsställen till nämda postkontor, såvida icke på stället varande Postmästare eller Gästgifvare sig denna postföring åtagit, och under jvilkor, att deräst de på samma dagar från post - dar, utan att man anser erforderligt, att dermed förena verkligt gästgifveri. Postföringens öfvertagande af Postmästarne äger den dubbla fördel, att på en gång lätta kontrollen, och att från denna inrättning borttaga ända till skenet af en landsbörda. Detta öfvertagande bör således på allt sätt gynnas.
Skrifvelse, N:o lil. 371 belopp, än det begärda, inskränkas, och alltså för ifrågavarande ändamål å Riksgäldskontoret anvisat en summa af 10,000 R:dr, att utgå under åren 1854, 1855 och 1856 med |:del hvartdera året. b) till anskaffning af faschinknifvar eller sidogevär för infanteriet, afräkningsvis, 50.000 R:dr. Af Statsråds-protokollet hafva Rikets Ständer inhemtat, att 84,000 st. faschinknifvar för infanteriet på krigsfot erfordras, utöfver de 8,000 st., som för tillgängliga särskilda medel blifvit anskaffade och beräknades alt i förråden uppläggas, samt att den härtill behödiga summa utgör 308 000 R:dr, i afräkning hvarå 50,000 R:dr nu äskas för tillverkning af 12,000 st. dylika vapen. Då emellertid så många andra vig tigare militära behof taga Statens tillgångar i anspråk, samt Rikets Ständer föreställa sig, att, derest sidogevär för infanteristen, hvilket vapen redah i början af detta århundrade vid Svenska arméen alsluiffades och alltsedan kunnat undvaras, skulle anses af den vigt, att arméen dermed bör ånyo förses, tillgång för utgiftens betäckande torde småningom kunna beredas genom anvisning ä andra till Krigs-kollegii disposition ställda anslag, hafva Rikets Ständer icke funnit sig böra lemna bifall till E. K. M:ts i denna del gjorda Nådiga framställning. i) till anskaffning af ännu återstående behofvet utaf fänghåls-tappar samt ren göringsoch söndertagnings-verktyg, 17,400 R:dr, och k) till anskaffande af slagkruls-hufvar, afräkningsvis, 10,000 R:dr.
Må vara att det för bruksegarne smakar bättre att lyfta på grundskatten, men R. o. Ad. bör se saken från det allmännas synpunkt. På skäl jag nu anfört anser jag icke vara lämpligt att borttaga halfva hammarskatten utan yrkar återremiss på allt hvad som rör hammarskatten; men bifall till Utskis förslag rörande Johan Bergströms motion. Frih. Raab, Carl Adam: Till en början får jag fästa npmärksamheten på en inconseqvens. Jag har nemi. Riksdag från Riksdag hört, hurusom 11. St:r begärt, att K. M. måtte göra något för skattenedsättningen; men nu när Regeringen i elt afseende efterkommit dessa önskningar, har intresset svalnat, och småintressel åter skaffat sig luft och frågar: hvarföre börjar Regeringen icke med jordbruket, med modernäringen. Jag får förklara, att när början en gång är gjord, måste man vara nöjd, i förhoppning att Regeringen fortfar på samma bana. Jernliandteringen har i vårt land varit länge och hardt heskattad; det är ingen nyhet och behöfver icke vidare utvecklas. Vi känna hurusom jernet i Götheborg betalas med 14 R:dr Skit; men af de kalkyler här blifvit framlagde, inhemtas att tillverkningspriset utgör 15 R:dr pr SkB. Man kan då lätt uträkna vinsten på jernhandteringen, det vill, med andra ord, säga: 1 R:dr b:ko förlust pr Skit stångjern. I fråga om principen för jernhandteringens beskattning, hvilken blifvit vidrörd af Hrr Akerman och Bildt, instämmer jag med den förre, under det jag helt och hållet protesterar mot den sednares åsigt: ty jag finner hela beskattningen på jernhandteringen orättvis. Jag har nemisett att inom vårt land hvarje näring utom jordbruket belägges med en bevillning, och jag har ansett detta rättvist; men jernhandteringen är belagd med en skatt, hvilken ingen annan näring drager; och till stöd härför säger man, att derföré att jernhandteringen fordom burit sig bra, skall hon fortfarande ensam draga denna skatt. Obilligheten af denna beskattning skall jag söka ådagalägga.
Mits och Rikets Svea HofRälts samt Högsta Domstols gifna tillåtelse, genom edgång bekråftadt, sålunda år vorden befriad från skyldigheten att godtgöra Bankens fordran, hafva R. St., till betryggande af Bankens säkerhet samt nödig rättelse i reglementariska Författningarne om Odlingslån, beslutit en så beskaffad förändring uti det vid sista Riksdag fastställda och genom E. K. M:ts Nådiga Kungörelse af den 20 Januarii 1824 till allmän efterrättelse utfärdade Reglemente angående Odlingslån, att 5:dje Art. 2 §. 2 morn. erhåller följande lydelse: ”Desse Löftesmäns vederhäftighet bestyr"kes af Konungens Befallningshafvande eller ”Domaren i Orten, hvarjemte egenhåndigheten ”af så väl Gåldenårerts som Löftesmånnens underskrifter bör, så framt de ej tecknas inför ”Konungens Befallningshafvande eller Domsto”len i Orten, vara intygad af Pastor i Församlingen eller närmaste Kronobetjent, jemte ett ”annat, på en gång närvarande, ojäfvigt vittne.” Anhållande R. St. hos É. K. M. i underdånighet, det måtte allmänheten om denna förändring af förut gällande OdlingslåneRegfemente genom Nådig Kungörelse underrättas. Rikets Ständer framhärda etc. 88 Exp. Etsk. Förslag till und. Skri/v. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 27 Jan. 1830. Preste-Ståndet d. 29 Borgare-Ståndet d. 29 Bonde-Ståndet d. 29 Fakels Ständers underdåniga Skrif veise, angående befrielse för Staden Borås frän Bevillnings erläggande intill nästa Riksdag. S. A. K. Uppå gjord framställning, att* då Borås Stadsoch KyrkoCassor