Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län memorial onr anslag till Sophia Magdalena församling i Dalarne af kronotionde till vinsäd; 8:0 Johan Ericssons från samma Län motion om försvinnande af hemmans! äntans och q varn tulls-kolen i vissa trakter af Dalarne; 9:o densammss memorial om skjutsfärds-penningarncs öfverflyttande på be villningen; 10:o Pehr Hanssons från Wermlands Län motion om anslag till skolas inrättande uti Arwika i Wermland; ll:o Lars Rasmussons från Bohus Län memorial om fribrefsrätt för Krono-Länsmän; l2:o John Olssons från Gefleborgs Län memorial om verkställighet af 15 §. i sisla Riksdags-beslutet; 13:o densammes motion, att Stats-Utskottet måtte beräkna spanmålsoch andra siats-inkomster till deras verkliga belopp; 14:o Petter Jönssons från Jönköpings Län memorial om upphäfvande af invalid-inrättningen vid Ulricsdal. S. D. Remitterades till Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: l. o Banco-fullmägtigen Johan Olofssons från Stockholms Län memorial om värfvad trupps begagnande vid commenderingar till bevakning af corrections-hus m. m., samt ersättning till rustoch rotehållare, då indeldt manskap för sådant ändamål kan komma att användas; jemte de, i anledning af samma memorial, afgifne skriftliga och muntliga anföranden; 2:o Anders Larssons från Westerås Län motion om ändring i föreskrifternc, rörande utarrendering af kronans hemman och lägenheter; 44 Prot. Thiir, den 19 Februari 18-fo. 3:o Anders Anderssoris från Östergöthlands Län memorial om den så kallade vederlags-spanmålens användande till löner för Skollärare vid landtförrne; Pehr Hanssons från Wermlands Län motion om upphörande af bevärings-manskapets vapenöfningar; 5:o Lars Nilssons från Blekinge Län motion om Hildring i kronobrefbärings-skyldigheten; ocli 6:0 Pehr Mattssons från Wester-Norrlands Län motion om lindring i postförings-skyldigheten.
Ecclesiastik-Expeditionen den 1 Nov. 1815^ då Kongl. Maj:t fann, att någon ändring, uti hvad den 22 September 1813 i detta af - pij2 Ijfsjj. och Ekon. 1'tsTc. Eetänkanden. seende blifvit i nåder för or dnadt, icke borde tiga ruin. Vid ett sådant sakens förhållande, och då den ej allenast flere gångar tillförene, utan äfven vid secfnaste Riksdag, inom irenne års förlopp, bisfvit Kongl. Majt i underdånighet föredragen, som afven deröfver täckts i Nåder fatta sitt höga beslut, samtinga omständigheter under denna tid sedermera inträffat, hvilka åt den samma kunnat gifva något förändradt skick; så anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer att dermed antaga någon befattning, eller Kongl. Majit med ytterligare förnyad skrifvelse i detta ämne besvära. Härtill kommer äfven, hvilket Utskottet tror sig icke böra obemäldt lemna, att den öfverklaga® de förhöjningen öfver markegången af i Rd. per Tunna å Råg och Korn, samt 52 skillingar å hafra icke synes svårare, än hvad de fleste andra Tiondegifvare, vid anställd och allmänt medgifven jemförelse, få vidkännas, enär man beräknar forsselskyldigheten in natura och det lägre pris på Spannemålen, sorn i anseende till Höstetiden vanligast bestämmer bänens Markegångar. Dock varder detta Riksens Högloft. Ständers vidare pröfning vördsamligen understäldt. Stockholm den 25 Juni 1818. Besv, och Ekon. Ut sk. Betänkanden. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsock Ekonomiutskotts Memorial, angående Högloft. Ridder skåpets och Adelns deltagande med Borgershapet uti Borgerliga Onera. T. -* ili Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskott har Hedervärda BondeSiånd't återremitterat Utskottets den 18 sistl.
Högst betydliga odlingstillfällen uppgifvas dels under arbete dels påtänkta, särdeles i södra delen af länet i Kinds och Ydre härader samt gränstrakterna mot Småland, men äfven på norra sidan om slätten, bland hvilka den med bidrag af staten företagna sänkningen af Storåns vattendrag anses lemna 3000 tunnland odlingsbara i Tjällmo och Hällesta socknar. Slättbygden uppföder hästar till afsalu, och de södra skogstrakterna isynnerhet boskapskreatur. Den största kreatursomsättningen äger rum på marknaderne i Skenninge. Ladugårdsprodukter fylla länets och städernas behof samt lemna äfven öfverskotter till afsättning på Stockholm och andra trakter, i synnerhet från egendomarne i grannskapet af Göta kanal. 19 Nykopings Län. liela länet utom norra stranden af Bråviken producerar större och mindre öfverskotter af spannmål, som försäljas hufvudsakligen till Stockholm, Norrköping, Orebro län, men äfven på Dalarne och bergslagerne i allmänhet, samt exporteras i mindre qvantiteter öfver Nyköping. Selebo och Rekarne härader utmed Mälaren samt Oppunda, Willåttinge, Rönö och Jönåkers härader äro dock de mest odlade. Inom de öfrige finnas mera vexlande smärre områden af större och mindre produktion. Odlingstillfällen uppgifvas inom Österoch Vester-Rekarnes fögderi till 2 600 tunnland, inom Akers, Daga och Selebo härader till 5000 tunnland, inom Oppunda och Willåttinge härader lika mycket, samt inom Jönåkers, Rönö och Hölebo härader öfver 7 500 tunnland. Hästar uppfödas knappt till länets behof, men ^boskapskreatur inom spridda socknar till afsalu. I trakterna vid Mälaren och östra delen af länet uppfödas och gödas ungkreatur till försäljning på Stockholm. Ladugårdsprodukter afyttras i synnerhet, från Rönö, Jönåkers, Hölebo, Oppunda, Willåttinge, Daga samt Osteroch Vester-Rekarnes härader. Stockholms Latt.
Hr Dalman y.ltrade sig vara förekommen af Gr. Horn. Frih. Cederström, Jacob: Det kan ingen bestrida den del af R. o. Ad:s ledamöter, som önskar återremiss, att genom votering söka få sin lanke gällande; men då den öfriga delen, som begärt afslag, ej heller lärer kunna förnekas enahanda rättighet, så lära vi få votera oin contrapropos:n, eller huruvida den skall ställas på afslag eller återremiss. Hr von Qvanten: Jag kan ej begripa, huru Ständerne skola kunna besvara K. M:s remiss annorlunda, än att de antingen afslå eller antaga frågan, hvarföre någoldera bör ske. Antager man frågan, så är den besvarad, antager man den icke, så är dea obesvarad. Jag anser derföre nödvändigt, alt betänk, återremitteras, om det icke antagos; och på så sätt anhåller jag , att voterings-propostn ina uppställas. Frih. Boye: Jag förenar mig med Gr. Horn i anhållan att contra-propos. må blifva på återremiss. Derigenom hafva ju de, som åstunda afslag, tillfälle att gifva det framdeles, då betänk, kommer tillbaka. Begär Frih. Cederström votering om contra-propos., så lärer den ej kunna nekas, tilen jag vet ej hvad ändamål han dermed kan vinna. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då fråga uppstått huru contra-propos:n vid den blifvande voteringen borde vara beskaffad, och flere ledamöter under discussionen begärt propos. till afslag och andra på återremiss, Hr Landtm, ansåg sig böra för R. o. Ad. framställa först den ena, och, om den ej antogs, sedan den andra af dessa propostr; hemställande alltså nu Hr^Landtm. om R. o. Ad. ansåg, att, vid en blifvande votering, contra-propos:n borde blifva så affattad, att om nej vinner, R. o. Ad. anser ifrågavar. betänk. böra återremitteras. Ropades ja och nej. Frih.
E11 tunna för torra varor innehåller 63 kannor eller 36 kappar; c. Alla målkärl böra, strukna, jemnt innehålla den rymd, hvarå de lyda, så att tunnemåttet i cubisk form blifver i8t~95 decimaltum högt, långt och bredt, och så vidare för de mindre måtten. Härigenom undvikes den orimligheten, alt behöfva använda Allm, Bcsv.- och Ekon.-Ulskoltcts Betänkande, N.o 111, 5 2:ne målkärl, för att uppmäta en tunna, nemligen både lunneoch kappe-måttet; il. En Tunna våta varor innehåller 48 kannor; 4) a. Till vigt antages den nu brukliga viclualie-viglen med sina uii derafdelningar; b. Till pyndare för 1 W och derutöfver antagas de enligt Fransysk och Rysk modell af tackjern gjutna vigter, som ej fordra någon tillsats af bly i och för justeringen, utan justeras medelst utsväfning af en con i botten, hvari stämpeln slås. Dessa vigter kunna svårligen, utan synbart våld, förfalskas och behöfva ej hvarje år justeras, hvilket nu utgör ett tryckande onus för allmänna rörelsen; 5) All handel efter andra mått och vigter, än de påbudna, förklaras olaglig. Utskottet har tagit dessa framställningar uti öfvervägande; och hvad först beträffar antagandet till efterlefnad från nästa års början af det vid 1823 års Riksdag godkända Förslag till Författning rörande Rikets mått, mål och vigt, får Utskottet upplysa: att, sedan frågan härom sednast utgjort föremål för Rikets år i84o församlade Ständers öfverläggningar, Rikets Ständer, för alt i möjligaste måtto påskynda ett snart införande af det nya systemet för mått, mål och vigt, hos Kongl. Maj:t i underdånighetanhållit, att Kongl.
Men då, på sätt nyss är upgifvet, elt förbiseende härvid hos den värde ledamoten egde rum, så lärer denna ursäkt för visso ej kunna åberopas i ett annat mål, jag menar i fråga om förfarandet med anslaget till Arffurstarne; Hr von Hartmansdorff gjorde just anmärkn. dervid; men huru kom del sig att Hr von Hartmansdorff, som är så sträng i formerna, icke då, i anledn. af detta s. k. formfel, föreslog någon återremiss, om icke sådant underläts derföre att han ansåg saken nyttig; och deruti instämde jag visserligen, likasom det stora flertalet af R. o. Ad., med honom. Men är man, som den värde ledamoten nu låter förstå, fullt öfvertygad, alt formen i dylikt fall, ej är iakttagen, så synes mig hans förfarande mindre konsequent, och icke innebära elt fullföljande af den regeln att betrakta sakerne med afseende på innehållet och icke med afseende på personerne. Frikostighet vid lämpliga tillfällen godkänner jag gerna, men i nu ifrågakomne fall finner jag den deremot icke vara serdeles lämplig, utan anser tvärtom det vara ganska väl om R. o. Ad. visade, någon gång åtminstone, att det icke blott är i fråga om ökade anslag, som man är färdig att säga ja till hvad StatsUtsk. föreslagit, utan äfven i afseende på nedsättningar." Det är just genom att undvika onödiga utgifter, som man kan finna utvägar att få anslag till de nödvändiga; och det är jemväl i sådant, ändamål som jag vördsamt yrkar bifall på den andra punkten, så väl som på den första. Den 24 April. 85 Ilr Fåh r se lis: En föreg:de talare har velat underkänna, hvad jag nyss anförde om sättet att omorganisera Bergs-colhm. Jag anhåller att den värde talaren ville emottaga den uplysning, att jag dermed afsåg en jemförelse emellan StatsUtskis förfarande i frågan och den behandling af densamma vid föreg:de riksdag, hvaruti jag deltagit såsom kontrasignant af den K. proposm örn Bergs-colhii organisation.
Med afslag å Utskottets hemställan, beslöt Ridderskapet och Adeln, att de i nu gällande Bevillnings-stadga meddelade föreskrifter, rörande Bevillning af utländske handlande och handelsexpeditör, fortfarande skola lända till efterrättelse. 400 Prot.-Utdrag den 3 och 6 Juni 1863. §§ J8-96. Utskottets hemställa riden och förslag bifollos och godkändes. Formulärerna. Med bifall till Utskottets öfverst å sidan 39 gjorda hemställan, godkände Ridderskapet och Adeln de föreslagna nya formulärerna, «A2:is 7, 8, 9, 13 och 18, hvarjemte Ridderskapet och Adeln äfvenledes gillade de öfriga i formulären föreslagna förändringar och tillägg, med undantag af tilläggen i formuläret, Jtä 7, som återremitterades till följd af Ridderskapet och Adelns beslut att återförvisa 1 mom. i § 8 af förslaget till ny Bevillnings-stadga. Instruktionen för taxerinqsförrätlninqarne. §§ 4 och 7. Med afslag å Utskottets hemställan och förslag lill förändrad lydelse af §§ 4, 8 och 7 i aila delar, som ej förut utgjort föremål för Ridderskapet och Adelns pröfning, bibehöll Ståndet föreskrifterna i deri nu gällande instruktionens motsvarande §§; till följd hvaraf Utskottets förslag till förändring i § 3 af Bevillnings-stadgan jemväl afslogs och §:n bibehölls vid dess nuvarande lydelse. §§ 9-20. Utskottets hemställanden och förslag biföllos. Utskottets sista hemställan. Bifölls med den förändring, att i stället för ordet ExpeditionsUtskottet infördes ordet Bevillnings-Utskottet. Utskottets slutliga anmälan. Lades till handlingarne. Härförutan beslöt Ridderskapet och Adeln att Utskottet vid ärendets förnyade handläggning skulle ega för sig öppet att föreslå de ändringar i af Ståndet godkända §§, som möjligen funnes behöfliga för att bringa dem till öfverensstämmelse med hvad i anledning af återremissen kunde komma att "föreslås.
Eders Kongl. Majit torde vilja, såsom återstående utgift för berörda anskaffningar, nu af Rikets Ständer med en till 17,400 Ridr Biko jemnad summa i nåder begära. * Likasom vid Infanteriet, måste äfven för hvarje man af Svenska Kavalleriet finnas att tillgå minst två omgångar skjutvapen eller par pistoler, det ena paret för ständigt bruk och det andra att uppläggas i reserv. Då Svenska kavalleriet numera allmänt är försedt med dels nya och dels ännu brukbara pistoler, hafva de 1,000 par sådana skjutvapen, hvilka för de tillförene af Rikets Ständer till detta ändamål anvisade medel numera blifvit förfärdigade, kunnat afses till upplag i förråden; men för att bringa detta upplag till motsvarighet med den nummerstyrka, linie-kavalleriet på krigsfot kommer att utgöra, erfordras ännu 3,600 par pistoler och en, efter ett tillverkningspris af 26 Ridr för paret, till 93,000 Ridr banko i rundt tal uppgående anslags-summa. Jag anser mig derföre böra i underdånighet tillstyrka Eders Kongl. Majit, att nämnde summä af Rikets Ständer i nåder äska, på det att det vigtiga ändamålet, pistolförrådets fyllande till afsedt antal, sålunda må kunna ernås. För Kavalleriet erfordras vidare 5,000 stycken sablar att i förråden till krigsbehof uppläggas, och är kostnaden för dessa vapens anskaffning af General-Fälttygmästare-embe tet, efter ett pris af 8 Ridr 24 sk. för stycket, uppgifven till 42,500 Ridr Biko.
Alt framgent förbjuda bergsmännen en fri handel, sä väl inom som utom landet, med sitt tackjern, finner jag således vara mycket orättvist emot dem. Man skulle på samma grund kunna fortsätta detta systeme, hvilket äfven till en del är gjordt, t. ex. i afseende på utförseln af ull oell spanmål, ylleoch klädesfabrikater, af ved för ångfartygen; och på det att Engelsmännen icke måtte bekomma några trädkol, så är äfven deras utförsel förbjuden o. s. v. Här har äfven blifvit ganska riktigt anfördt, alt vid lagstiftning i sådana ämnen som detta, bör man väl icke förbise de enskildta individuella intressena ; men då Statens allmänna intresse kommer i fråga, så bör det enskildta vika för det allmänna. Detta är anfördt af samma talare, som jag förut citerat, och jag erkänner riktigheten deraf. Här återstår således att på dessa principer bygga sin lagstiftning. I afseende på tackjernsexport tror jag, att dessa principer skola tala för exportfrihet och ej för förbud. Man har nämnt, att vårt tackjern skall vara så begärligt att, kosta livad det kosta vill, så skola likväl Engelsmännen alltid fin - So Den iG N o v c m b e t f. m. na utväg alt få det härifrån och på det sättet alllid undergräfva vår jernhandtering; men jag frågar: då en näring skall uppmuntras, är det icke alltid en stor fördel, när det som tillverkas är begärligt, när man kan räkna på en särdeles god afsättning? Detta förutsätter, att varan måste vara mycket god, och detta är således en förordning, på hvilken man speculerar ganska starkt, då man kan beräkna, att man deraf kunde få en betydlig vinst till följe af den goda afsättningen. Är nu vårt tackjern så begärligt som man säger, och som jag från alla håll hör; så kan man också deruppå siilta en ganska hög tull, hvarigenom detta tackjern kommer att hetalas mycket drygt, måhända nära nog lika drygt som då det blifvit förädladt till stångjern.
Beträffande kavalleriskjutvapen tinner man deremot al K. Mils Propos. (Bil 3 a. sid. 105), att man hvarken afgjort, örn kavalleriet bör ega ett eller två sådane vapen, eller burudana dessa vapen böra vara. Vid sådant förhållande, och då ny riksdag inom 10 månader sammanträder, forde Landtförsvars-I)ep:tet väl behöfva dessa 10 månader alt utreda dessa frågor, och först derefter kan det vara skäl att begära några anslag. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fälländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, alt derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels af Hr Reuterskiöld, att R. o. Ad., med alslag derå, måtte bifalla K. Mits Nåd. framställning om beviljande af ett anslag å 45,000 rdr för kavalleri* skjutvapen; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bilall tilt Utsk:ls hemställan och. då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 34:de punkten. Hr Reuterskiöld: Ehuru Ordföranden i Stats-Utsk;t nyss uttryckte sin förundran deröfver, all jag i flera afseenden mot* satt mig Lits kits IJtlåt. ang:de deri Fjerde Hirf vudtiteln, har jag åter vid föredragningen af denna punkt begärt ordet. Om den satsen är rigtig, att, då man underhåller en armé, man äfven bör förse densamma med erforderliga vapen, så gäller den företrädesvis i delta afseende, der fråga är orri anskaffande af ett tillräckligt antal kavallerisablar. Utsk:ts motiv tor afstyrkande, att jemväl för detta vapen förändrad modell torde ifrågakomma, begriper jag icke. I Statsrådsprotokollet står icke härom något annat än, att General-lälttygmästaren hos H. M:t anhållit, att 2,000 stycken kavallerisablar af nu antagen eller annan af K.
Efter förklarande, att, sedan R. o. Ad. bestämt anslaget för bägge banorne till 5 milhr R:dr, samt deraf 4 milhr till den vestra, Hrr von Harimansdorffs och Ribbings förslag, som åsyftade högre anslag för södra banan än Utsk. förslagit, derigenom hade förfallit, framstälde Hr Gr. o. Landtm, att nu återstode att bestämma redaktionen i afseende på den bana, hvartill en mill. R:dr skulle anslås, i fråga hvarom blifvit föreslagit af Utsk.: ”samt en mill. R:dr för påbörjande af en i riktning åt Jönköping gående stambana från Malmö till den på nordliga sidan af sistnämnde stad belägna 240 Den 1 November e. m. punkt, hvilken K. M. kan finna lämpligt bestämma”; af Gr. Lagerbjelke, den förändring af Utslcs förslag, att de efter ordet ”Malmo” följande orden uteslötos; af Hr-von Hartmansdorff: ”samt en mill. R:dr för påbörjande af en i riktning åt Skåne gående stambana från Jönköping till den på sydliga sidan af sistnämnde stad belägna punkt, hvilken K. M. kan finua lämpligt bestämma”; och slutligen af Frih. Klinkowström: ”samt en mill. R:dr för påbörjande af en stambana, antingen i riktning åt Jönköping gående från Malmö till den på nordliga sidan af sistnämnde stad belägna punkt, hvilken K. M. kan finna lämpligast bestämma, eller af en stambana från Norrköping, gående i riktning mot Jönköping; egande K. M. bestämma, hvilken af dessa båda banor bör ega företräde till erhållande af sistnämnde bidrag.” I afseende på denna af Frih. Klinkowström yrkade propos. hade meningarne varit delade, huruvida den vore grundlagsenlig, och om frågan blifvit i behörig ordning väckt, äfvensom Gr. Posse begärt, att den, såsom en nu väckt motion, mätte få hvila på bordet; och i detta hänseende finge Hr Gr. o. Landtm, i R. o. Ad:s minne återkalla de skäl, som för förslaget blifvit anförde, nemi. dels K. M:s Propos., dels Gr.
Härigenom tror jag mig tillräckligt hafva antyd t den osäkerhet, hvari Utskotten sväfvat, att kunna uppgifva några hättre grunder. Då Utskotten från de väckte serskildte motiouerne ej kunnat leda sig till något säkert resultat, hafva Utskotten heldre valt, att lemna saken i det skick, den varit; och som jag tviflar, att Utskotten genom de nu framställde anmärkningarne blifva i tillfälle att stadga ett säkrare omdöme om taxan, än förut, så tillstyrker jag på denna grund bifall å Utlåtandet. Herr af ForsellCarl: Ovan att uppträda såsom Talare anhåller jag om Ridderskapets och Adelns benägna undseende med min mindre förmåga i detta fall, men sorn jag blifvit uppmanad både af Friherre Cederström och Grefve Horn att yttra mig rörande nya LandtmäteriTaxan, får jag äran aflemna följande upplysningar. Denna Taxa har ingalunda tillkommit på höft, utan sedan en stor mängd upplysningar blifvit inhämtade, har den derjemte undergått mångfaldig granskning, innan den framlemnades till Regeringens sanction. År 1817 uppdrogs åt 2:ne de skickligaste Landtmätare i hvar - w Den 9 April e. m. je Län, att inkomma med förslag till en ny LandtmäteriTaxa. På detta sätt erhöllos 48 nya förslag, som voro så olika, att det fanns ett, som beräknade 3 skillingar för samma arbete, hvarföre ett annat föreslog i Riksdaler.
De torde nog i allmänhet mest roa gossar från 15 år. Raska gossar. Äfventyr till lands och sjös, af Loz~ise Hatneazl. Friöfversattning af d: r C. F. Bagge. Pris l,so. Tre franska ynglingar, omkring 15-16 i r gamla, g % i Xarseille ombord p % skeppet, Jean Bart;) för att som skeppsgossar komma öfrer till Brasilien. E n af gossarne, José, vill i detta land söka upp sina därvarande släktingar, från hvilka han som litet barn blifvit skild. Resan är till a t t börja med mycket rolig, ty de raska gossarna lin fiinnit på den muntrationen att tillsnminans med en sjöbuss benämnd, pappa rnmlarenw, på det liansynslösaste drifva gack med en egendomlig, men beskedlig engelsman, som också a r pk vag till Brasilien. A t t detta pojkarnas opassande gyckel med en äldre man af författaren blifrit framstaldt blott som ett naturligt och lustigt skämt, kunna vi ej annat än på det högsta ogilla. Jean Bart lider emellertid skeppsbrott, och våra raska gossar, som blifvit räddade, skämta mycket öfrer att liajarna fingo en s % torr och seg stek i den stackars engelsmannen, som gått till hotten. Med ett annat fartyg komma gossarna lpkligt till Brasilien, dar de efter m %nga vidunderliga öden ändtligen f % reda pk Joses släktingar, hvilka mottaga dem med stor glädje och bevisa dem mycken vänlighet. Men icke desto mindre bereda gossarna sig snart genom list och osanning tillfälle till flykt och rymma till ett fartyg, som hterför dem till Frankrike. Har gifter sig Jos6 efter nigot i r 283 med sin ena reskamrats syster och reser sedan åter till Brasilien med hustrn, kamrater och åtskilliga af dessas släktingar. Jos&amp; beskedliga onkel tar äfven nu med öppna armar emot José och hans säliskap, gifver en af hans kamrater sin dotter till hustru och lämnar frivilligt i f r h sig den stora förmögenhet han innehaft till José, .som befinnes vara laglig ägare till alltsammans.
Man vet alt förbrukningen af dessa sädesslag uti denna landsort kan beräknas lill 2 tunnor öfverhufvud för hvarje person af 15 år eller derutöfver, och man kan antaga fullt ut 1 tunna öfverhufvud för hvarje person under denna ålder. Då invånarnes antal är 35 200,000, hvaraf 68,000 under 15 år, så bör spanmåls-åtgången beräknas lill 332,000 tunnor af råg och korn. Högst få år kunna uppgifvas, då ej Länets afkastning uti dessa sädesslag varit för invånarnes behof tillräckligt, och vanligtvis försäljas härifrån till andre orter månge tusende tunnor deraf; hvarföre en medeltals-beräkning utaf spanmåls-afkaslningen i råg och korn, snarare angilver 350 å 360,000 tunnor såsom säker årlig behållning utöfver utsädet. I samma förhållande torde afkastningen uti de öfrige sädesslagen böra tillökas, och således de 508,000 tunnor span mål, hvilka enligt inkomne uppgifter äro antecknade, böra beräknas till en behållen afkastning af vid pass 640,000 tunnor. De uti labellerne uppförde 250,000 tunnor poläler behållen afkastning utöfver utsädet, kunna med all visshet anses lill 400,000 tunnor i verkligheten. Sanningen är omöjlig att utreda, helst saken i sig sjelft beror af oberäkneliga omständigheters växlande inverkan. Uppskaltadt värde af Länets fastigheter är uti tabellerne infördt i enlighet med Taxerings-längderne, hvilka för städerna väl utvisa ungefärligen verkliga värdet af hus och tomter och jord, med den summa af 4 millioner, hvartill detsamma med visshet kan antagas; och måhända äfven för bruk, grufvor, fisken, qvarnar, fabriker på landet m. m. i det närmaste öfverensstämmande med värdet nemligen 2f millioner; men hvad jordegendom i allmänhet beträffar, så uttrycka taxeringslängderne numera ej den förefintliga verkligheten.