Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
BisöllS. Grefwe Os la Oarstis utbad fig härwid sä göra den enda anmärkning, akt da Cancelisterne wid Ständs Cancellierne här sunnoö upförde lill En A:d 24 st. och Waktmästaren till 24 fi. önffade han att Utskottens Notarier mätte crhälla i R:d 24 K: och deras waklbetjeuing 24 st. i dagtraktamente. Denna Grefwe vs Is Onräies erinran skulle säsom en anmärkning ätsölja remisten till Statö»Ul» skottek. Herr Grefwe» och Landt«Msrskalke n anmälte att Niddarhus-Utffottek inlämnat Herr Can» cellie>9lädet och Riddaren vari Onsras ak Oeo^vlä?; Adeliga Diplome, med tilikännaqiswande, alt han full» gjort alia till Introduktionen crforderlige ^r-estauäs, hwarsöre Herr Grefwcn och Landt,Marffalkcn be» gärle Ridderffapet zoch Aveliis tilstand till haus introducerande. Bl» ZL62 Dcn 2V December. Bifölls. Och klef salunda Adeliga Mtcn ak I.eopol6 under N:o 2207 pä Riddarhuset introducerad. Högloft Nidderskapet och Adeln åtskiljdes kl. ^ Z. Thorödaaen den 21 December. Plenum kl. ^ 10 förmiddagen. UvlästcS följande 2:ne genom beftm as det Mällös!. Borgare Ständet commnniccrade Diclawina. 1809 den 16 December beftöt Borgarc-Siändek att detta anförande skulle wördsamr 06) manligen courmulnceras dc öfrige rcspcctive Sränden, betygar: P H. ketarron. I sammanhang med hwad Herr Borgmästaren!
Jag will till exempel i korthet nämna, att dä man omöjcligen kan anse en man af 2ooO R:d. inkomst för rik, mäste man helt säkert anse den som har io,ooo R:d. till 2O,Ovo R:d. inkomst äga denna egenskap, och dä ingen lärer kunna bestrida, att den som hgr 2000 R:d. inkomst har mera känning af ys R:d. utgift än den som med 2O,OOO R:d. inkomst betalar 2S0O R:d. skulle dek synas att en tillökning pä de större summor blir bäde billig och rättwiS, dä, som förut sagdt är, bchofwct e) tilläter minskning pä de mindre summor, hwilket annars warit det alldra billigaste och mest rättwisa, sä mäste jag, underställa och tillstyrka om det förra ej kan och bör ske. Att en ännu större förmögenhet eller öfwer Lo,O0v R:d. inkomst 0. s. w. mäste sevan progressivt anses af högre förbindelse rclatift till Statens närmarande behof och till betz upprätthällande, än bet som Utskottet i denna händelse föreslagit, lärer ej »vidlyftigt behbfwa detailleraS för detta upplysta och wördnadswärda Samfund, utan blott i förbigäcnde omnämnas. Efter att i början af detta ödmjuka anförande hafwa gillat Utskottets antagne grund, sä,om den rätta för den kommande Bewillningcn, utbeder jag mig likwäl fä yppa att det' warit oförmodat finna det Utskottet trott sig böra göra en afwikelse ifrän ben princip det förut antagit, dä det belagt Caractcrer med särskild Bewillning, och som ingalunda efter min tanka kan godkännas; uti särskildt Memorigl har Herr Grosshandlaren Samolon, understödd af nägra Hög, loss.
Majit för löpande året fastställande Stater, äfvensom sjelfva Löningsbeloppet faststålles efter vid årets slut upprättade Markegångar, årets verkliga uppbörd blifver bestämd., utan att det ena årets Uppbörd med det andra sammanblandas, afskrifningarne varda netto för året afförde, levereringarne till Kongl. Räntekammaren och andra. Verk med deras Redogörelser öfverensstämmande samt Restantierne vid årets slut med säkerhet gifne, och härvid jemväl i betraktande kommer, att Academiae-Hufvudböckerne, ända sedan 1806 utan svårighet eller anmärkningar kunnat från Januarii till och med December afslutas.. Val har Stats-Commissarien Widegren medgifvit, att den af honom föreslagne och af Riksens Ständer antagne högst nödiga och nyttiga Riks-Hufvudbok, kan uppgöras efter författande Omslut af Landsoch Militiss-Hufvudböckerne, Revisorers Berättelse. 45 i anseende till deras nuvarande form; men da dessa Omslut, om de ock kunde härstädes författas, fordrade en större arbetsstyrka och deraf följande drygare omkostnader, och der de skulle Redogörarne i orterne, för en framtid, åläggas, komme att för dem föröka arbetet till den grad, att sålunda för året komme att uppgöras icke mindre ån tvånne helt olika Landsböcker, derigenom vederbörandes ändock nog ur itagna arbetstid skulle onödigtvis förspillas, att förtiga den otydlighet som i anseende till Omsluten, der de icke alltid kunde blifva enlige, säkert vid Riks-Bokslutet uppstår; så anser i underdånighet Kammar-Rätten nyttigast, att Landsoch Militiae-Böckerne från början upprättas efter deras för Riks-Bokslutet nödiga form, o ' så vida icke hinder i verkställigheten deraf möter.
Majit, med godkännande af Allmänna MagazinsDirectionens anstalt för afsändningen af femhundrade tunnor Hafra från Stockholm till Sundsvall, förklarat det samma Spannmålsparti skulle, genom återlevering till något af Läne-Magazinen, godtgöras, att Kongl. Maj:t blott ogillat det vidare, högst kostsamma och utan Nådig auctorisation begagnade transportsättet, samt att ej allenast förordnande meddelats om Hafrans återställande in natura, utan ock transportkostnaden blifvit af Kongl. Maj:ts enskildta medel betald; hvarjemte Utskottet vunnit den *44 ConstitutionsUtskottets betänkanden. upplysning att H. E. Herr Stats Ministerns för Utrikes Ärendena den 50 Augusti 1818, från Röraas i Norrige, der Hans Maj:t Konungen då vistades , aflåtna Note till MagazinsDirectionens Ordförande icke innebar annat än underrättelse om en befallning, hvilken Directionen sedermera skulle ofFicielt emottaga. Vid sådant förhållande och enär dessutom det på Kongl. Majrt ankom, att sjelf välja formen och organen för utförandet af ett välgörande ändamål, finner Utskottet dessa anmärkningar icke förtjena afseende till anmälan. Hvad angår ljrde puncten, så emedan Protocollet för den 14. November 1821 antyder, att ifrågavarande belopp, Femtio R:ör, blifvit i Justitiasväg tillagdt ÖfverJägmästaren i Östergöthlands Län, såsom ersättning för Kronans andel af böterna i ett afdömdt Skog-åverkans mål, hvilken andel Öfver-Jägmästaren, såsom en till tjensten hörande Löneförmån uppburit, men ■jemlikt Kongl. Maj:ts Nådiga Utslag, måst återgälda, anses, med ytterligare hemtadt stöd från summans ringhet och de anordnade medlens beskaffenhet, Utskottet anmärkningen böra förfalla. Fjortonde puncten, rörande omflyttning af CotistitutionsUtskottets Bettinkanclcn.
Om nu någon provins tj gick in på Distriot-Magazins anläggande, blefve den ulan all undsättning, hvilket kunde medföra vådliga följder. Jag skulle derföre våga tillstyrka Ridderskapet och Adeln, att i denna omständighet förena sig med förenämnde tvenne Riks-Stånd. Hvad de 35,ooo tunnor till] dylika Magaziner i de Södra Provincerna angår, är jag visserligen af den tanka, att de icke Rehöfvas; men för alt vinna ett skyndsamt slut, hemställer jag, om icke Ridderskapet och Adeln äfven häruti skulle vilja förena sig med de tvänne Stånd, som beslutat detta anslag. Det är dessutom ej någon betydlig quantitet, som för ett sådant ändamål blifvit ifrågasatt. I händelse Ridderskapet och Adelil skulle antaga det förslag, jag nu haft äran 3i6 Den ig November e. m. framställa kunde Votering af Nämnd i detta afseende helt och hållet undvikas. Herr Lefren: Jag «n*håller om ursägt, för de! jag ännu en gång i delta ämne upptager tiden; men då man är på vägen alt gora ett märkvärdigt afsteg från G^undLagen , kan jag ej återhålla milt begär, att söka förekomma detsamma. Det är en stor skillnad emellan detta ämne och de, hvarom förstärkta Stalsoch B,moo-Utskotten röstade. Finance-frågorne äro under närvarande förhållanden så inväfde med Bankens ärender , att man ej kunde finna en bestämd grund, hvarföre deras behandling skulle mera tillhöra del eria än det andra Utskottet, ehuru rättast varit att äfven då blott förstärka ett af Utskotten. Iiär åter är saken helt annorlunda beskaffad. Den har sin bestämda caracter , och det har varit ett slags coquetteri af Stats-Utskottet att behandla den gemensamt med de öfrige Utskotten. Banken har visserligen lillskutit de medel, med hvilka Magasins rörelsen blifvit bednffen ; men målet har deiigenom icke förlorat sin egenskap att tillhöra StatsUlskottets handläggning, emedan frågan angick dispositionen af Statens spannemåi.
Af detta Reglemente, jemte öfrige rörande ämnet utkomne författningar, befinnes hufvudsakligen, att Dykeri-Inrätningen, sorn förvaltas af en utaf Lottegarne utsedd Direction och i orterne ombesörjes af ea eller flere Dykeri-Commissarier inom hvarje Sjö-Tullskammares District, är stäld under »enerelt inseende af Förvaltningen af Sjö-Arend?rne samt speciel tillsyn af E. K. M:ts General Adjutant för Flottorna: att Dykeri-Compagniet tar sig ålagdt, att vid alja timande strandningstilfällen, utan uppehåll, lemna verksam handräckning, och för sådant ändamål, å alla vederböliga ställen, vara försedt med tillräcklige duglije Dykeri-instrument och redskap samt i konsen inöfvade och skicklige betjente: att skeppar! väl är tillåtet, att så länge han förmår, mer eget skeppsfolk berga skepp och gods och äfen dertill gagna främmande hjelp under 60 tinars tid, räknadt ifrån den, då en sådan hjelp ankommit; men att, derest inom en sadan lid: förlopp, skeppet icke hunnit befrias från grunt eller isgång, eller något af lasten med främmnde biträde blifvit lossadt, honom åligger, at genast begifva 46 Underdåniga Skrif velter. sig under Dykeriet, hvars befattning med bergningen då vidtager, och som eger rått att beräkna sig bergare-lön af så väl det lossade, som olossade godset, hvilket ock gäller om det gods, som af eget skeppsfolk före Dykeriets ankomst blifvit bergadt, då
Efter dessa allmänna Reflectioner öfvergår jag till egentliga föremålet för mitt Anförande , nemligen, att granska Utskottens Be^ tänkande. Assignationerne, säga de, skola fetraxt inlösas, men 3 Procents Obligationerne innom 5 års tid utan Ränta. Men denna Räa - 48 Den 17 Martil, /. m. ta utgör ingenting mindre än nära f af Capi* talet; utom den betydliga förlust för Innehafvarén, att ej straxt kunna begagna den; en förlust kanske vida större än den gifna Rabatten; icke blott för den Handlande, som behofver dem i sin rörelse, utan ock för mången annan, som, i behofvet stadd, nödgas sälja dem kanhända till 50 å 60 Procent, och likväl hafva 3 Procents Obligationerne gällt lika med Assignationerne i handel och vandel. Eller är den, som emottagit en 3 Procents Obligation, mera felaktig, än den, som mottagit en Assignation af samma liand? bägge ägde de ju samma förtroende till samma Utgifvare, och den, som nu har en 3 Procents Obligation, kunde lika lätt äga en Assignation; det är blott slumpen, och icke dessa Sedlars större eller mindre Credit, han skulle hafva att tacka för sin lycka. Ellermånne Utgifvaren af en falsk Assignation är en Man af större heder, än Utgifvaren af en falsk Obligation, och böra derföre hans Sedlar honoreras? När dessa Obligationer ägt samma förtroende i allmänna Rörelsen, som Assignationerne och Banquens TransportSedlar, så bör det hvarken anses o> klokt eller oredligt, att hafva ägt dem , allraminst som de, som kunnat och bordt hindra deras utelöpande, och bättre än han känt deras hallt, icke blott tillåtit dem, utan ock genom ofFenteliga åtgärder och gifven decharge stadgat deras Credit. I alla falla böra de, som äro lika felaktige, lika behandlas, så vida det icke är blott en bländande skuggbild, utan en Den 17 Martil, f. m. 49 eti verklighet, att vi lefva i ett civiliserad! Samhälle, der alla äro lika inför Lagen och lika ansvar skyldige för sina gärningar.
höra, att jag i dag tar tillbaka det ord, jag i går g a f e r? » H a n såg frågande på henne, som hade han ej förstått. » J a g m e n a r », fortfor hon litet otåligt, » att jag kan inte bli er hustru. » Han bleknade oeh ryckte till som för ett slag, men det veka i hans ansikte hårdnade, o c h han var endast manlig bestämdhet, när han svarade: » S å handlar ingen hederlig kvinna m o t en hederlig man — ni måste förklara edra ord för mig o c h sedan — taga dem tillbaka. » H o n gled ner i länstolen. » S å skall jag försöka förklara d e t », sade hon med en trött suck. » Sätt er, o c h hör på mig. » Han gjorde, som hon bad, och afvaktade med en misstogen min hennes vidare meddelande. H o n höll sina händer hårdt sammanknutna i knät o c h såg på dem, ej på h o n o m. » V e t ni, hur gammal jag ä r? » » Ungefär lika gammal som j a g », svarade han raskt, förvånad öfver denna inledning. » N e j, A x e l, jag är trettiotvå, snart trettiotre — ni nyss tjugusex. » H a n såg pä henne, o c h nu när hon sagt det, fann han, att hon i dag såg betydligt äldre ut än förr, helt annorlunda än på gårdagens bal. Han såg små fina rynkor i pannan o c h vid munnen, såg att hyn var gråblek o c h håret, nej, hvad det var gråstrimmigt! Han sade sig själf, att det betydde ingenting, o c h han ville ej erkänna, att hans känslor fått liksom en sval duach öfver sig v i d dessa u p p - täckter. Han hade älskat henne i går, där hon så glad o c h ungdomsfrisk, så strålande och varm låtit honom föra sig i dansen — han hade under natten o c h morgonen icke tänkt på annat än att återse henne — likadan, endast mera kvinligt ljuf o c h ö m, då de skulle träffas ensamma. H a n hade älskat henne — ånej, ånej, han gjorde det ännu — han kunde inte släppa henne, sedan hon lofvat att bli hans.
Sedan Rikets Stunders år 1860 församlade Revisorer, vid granskning af landsboksräkenskaperna för Östergöthlands län, fästat uppmärksamhet derå, att Kronan från flera år tillbaka ägde fordran hos förre arrendatorn af indragna Öfverste-Iöjtnantsbostället Kungs-Norrby, Kronofjerdingsmannen J. Pettersson, och af anförda skäl hemställt, att mera verksamma åtgärder, än som dittills ifrågakommit, måtte vidtagas för indrifning af berörda fordran, hvilken år 1858 uppgick till 3,312 R:dr 76 öre R:mt; och Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnda län uti häröfver den 19 December 1860 afgifven förklaring förmält, att uppbördsförvaltningen i Gullbergs, Bobergs och "Walkebo häraders fögderi hos Läns-styrelsen sökt, att dessa medel måtte ur kronoräkenskaperna afskrifvas, enär såväl dåmera aflidne arrendatorn Pettersson som hans löftesmän saknat tillgång till arrendets gäldande och befunnits i konkurstillstånd, men att berörda ansökning då ännu vore på Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes pröfning beroende af orsak, att åtskilliga för ärendets handläggning nödiga handlingar, ehuru infordrade, icke till Läns-styrelsen inkommit; så hafva Rikets Ständers sednast församlade Revisorer, som irihemtat, att målet ännu vore i oförändradt skick, hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, det Eders Kongl. Maj:ts och rikets Kammar-rätt måtte anbefallas vaka deröfver, att ofvanberörda afskrifningsfråga blefve utan vidare dröjsmål af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande pröfvad och afgjord; öfver hvilken underdåniga framställning Eders Kongl. Maj:t, uti remiss den 18 nästlidne Oktober, behagat i nåder infordra Kammar-rättens underdåniga utlåtande.
Räntorne för Bankens utlåningar ned sattes efter Secreta Utskottets förordnade år 17b6, och från den tiden hade Rikets flere Käringsgrenav tä fia t att, den ena framför den andra, deraf draga fördel. Denna uti vårt Land, i nära 100 års tid, öfvade konst att hjelpa sig med sjelfgjordt mynt, när upplåning deraf mött svårigheter, hade framkallat egna binäringar, hvilkas idkare naturligtvis önskade, att konsten måtte fortfarande öfvas, och på goda skäl sökte förebygga sådant, sorn kunde lända dem till men i deras handtering. Derifrån härledde sig hufvudsakligen, att införandet af hvad i andra Länder kallades ordning, möttes af så starkt motstånd, och alt såsom landsförderfliga och olycksbådan - 8 Banco-Utslits Betänkande, N:o gi. de stämplades sådana åtgärder, hvilka, ehvad än den yttre anledningen till deras vidtagande varit eller vore, likväl vittnade om ordning och sans. Herr Grefve Schwerin har vidare utvecklat dessa sina åsigter af ämnet och derefter förklarat sig understödja. Herr Lefréns satts om upplåning å Bankens sida j såsom satts för sig_, men utan afseende på några bestämda föremål för de uppl äntå penningarnes återutlemnande. Hvarefter Herr Grefven slutligen yttrat: ”Skulle Utskottet behaga fästa någon uppmäi ksamhet * vid detta mitt anförande, och finna, alt upphörandet af den i BancoOrduingen föreskrifna upplåningen, äfvensom att flen, after Banco-Sedelns nuvarande värde till en löjlig ytterlighet sträckta MyntSedeltillverkningen, fordom följder deraf, att Banken kommit på obestånd, för närvarande, genom de speciela fördelar, som derigenom tillflyta serskilda elasser, på andras och det helas bekostnad, utgöra verkliga binder för återinförandet af en önskad ordning och för garantien af dess varaktighet; så torde Utskottet också finna nödvändigheten att en sådan sin öfvertygelse bestämdt för Rikets Ständer förklara.’* ”Utskottets förslag, angående Lånerörelsen till nästa Riksdag, kan jag visserligen icke gilla; men jag kan ej derföre nu ladia Utskottet.
Konungen äger att i brottmål göra nåd, mildra lifsstraff samt återgifva ära och till Kronan förverkadt gods; dock må öfver ansökningar derom Högsta Domstolen höras och Konungen Sina beslut uti Stats-Rådet fatta. På den brottslige skall sedermera ankomma att emottaga den nåd, Konungen honom förunnat, eller undergå det stral!’, hvartill han blifvit dömd. § 21). Då Justitiae-ärenden i Stats-Rådet föredragas, skola, jemte Justitiae-Stats-Ministern och Två Stats-Råd, Två af Hö gsta Domstolens Ledamöter dem öfvervara, med den skyldighet att till protokollet sig yttra, som 9 § loreskrifver. § 27. Till Justi tias-Canzler må Konungen nämna en lagfaren, skicklig och oväldig Man, som i Doinare-värf varit nyttjad. Honom, såsom Konungens Högste Ombudsman, åligge förnämligast att föra eller genom de under honom ställda Fiskaler låta föra Konungens talan i mål, som röra allmän sä - Oförändrad. Oförändrad. Oförändrad. Oförändrad* Oförändrad* Oförändrad. Oförändrad. 3 Constitutions-Utskottets Memorial, Jtä 2. Oförändrad. Oförändrad. Oförändrad» Oförändrad. Oförändrad. Oförändrad. kerhet och Kronans rätt, samt att, å Konungens vägnar, hafva tillsyn öfver rättvisans handhafvande och i sådan egenskap beifra fel, sorn af Domare och Embetsman begåugne blifva. § 28. Konungen äger att i Stats-Rådet utnämna och befordra infödde Svenske Män lili alla de Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, a.tt Konungen Fullmakter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådana hittills ägt rum; Vare likväl Konungen obetaget att uti Militära Embeten nyttja Utländske Män af sällsynt skicklighet, men icke till Commendanter i fästningarne.
Vid de köpslut om fast egendom, då, jemte viss bestämd köpsumma, årligt födoråd betingades, skedde detta merendels till förmån för ålderstigna personer, efter hvilkas frånfälle födorådet upphörde att gravera egendomen, utan att någon emot detsamma svarande kapitalbetalning ifrågakomme; och det vore, vid sådant förhållande, icke rimligt att jemföra denna under flera eller färre år utgående afgäld med ränta lill lägsta vanliga belopp 86 å motsvarande kapital, och att, genom sammanräkning af detta kapital med den i penningar betingade köpesumman, uppgöra en så kallad köpskilling, som icke blifvit utfäst, och som utan tvifvel vore vida högre än egendomens verkliga värde. Men sådana godtyckliga och obilliga uträkningar till stegring af fastebrefs lösen voro just förekomna genom författningens ofvananförde alternativa stadganden, af hvilka någotdera, vid hvarje tillfälle, kunde och borde tillämpas. Om häradshöfdingen icke destomindre, efter hvad han påstått, varit öfvertygad om behörigheten af den utaf honom i detta hänseende följda beräkningsgrund, förekomme det emellertid besynnerligt, att samma öfvertygelse icke gjort sig gällande i fråga om fastebrefvens kartering, hvarvid, ehuru de under tiden utfärdade förordningar om stämplade pappersafgiften uttryckligen angåfvo enahanda grunder för beräkning af fastebrefs kartering, som för dess lösen, karte sigillate beloppet å hvartdera af de ifrågavarande fastebrefven vä( merendels i någon mån öfverstege det emot betingade köpskillingen svarande, men icke uppginge till den för lösens beräknande uppgjorda köpskilling, hvilket åtminstone syntes utmärka, att häradshöfdingen i detta afseende, då kronans rätt borde afses, ej varit lika nogräknad, som i fråga om sin egen fördel af en högre expeditionslösen.
Som jordbruket och näringarne behöfva stå med hvarandra i ett jemförfigt och afvågt förhållande till uppmuntran för slöjderne, Fåroch Boskapsafvelns förökande och förbättrande vissa premier för hvarje Landsort måtte fastställas till några af dem, särdeles bland Allmogen som i dessa delar ådagalagt båsta nit och omtanka och som i längden säkert skulle hafva nog så god verkan som ManufacturDisconten för några särskilta Fabriksinrättningar, hvarjemte icke olämpligt skulle vara att vid särdeles goda års växter bestämma några Exportpremier till de af våra Handlande som kunde styrka att å Utrikes orter hafva afsatt största beloppet af Svensk spannmål* Flera vårda Ledamöter hafva projecterat ^tillgång till ersättning af skatternes förminskan - Den o Martti. de uti ott indraga en del af Indelta Arméen; ett sådant project om det vunne framgång skulle säkert icke leda till mindre ån att gifva sista stöten åt den förut allt för hårdt betungade KronoskatteHemmansågaren och öka penningeförlågenheten hos jordbrukaren, som naturligtvis har mindre känning, det Soldaten af det stora areal jord som i allmänhet finnes till våra Hemman lemnäs ett stycke, jemte den obetydliga lön som depenceras i orten, ån om han skulle betala en stor vacance-afgift sorn ginge ur provinccrne. Dessutom synes de vårda talarne nog lått betraktadt ett vigtigt åmne för bibehållande af vår sjelfständighet till hvars råtta bedömande jag fruktar de sakna den militaira erfarenhet och djupa beräkning som erfordras för att moget bedömma ett dylikt ämne, nemligen göra en militairisk öfversigt huru stor Armée vårt land behöfver till sitt försvar.
St. fattadt beslut.” Men R. o. Ad. kan tröttna vid dessa anmärkningar. De bevisa dock, i sin mån, beskaffenheten af det förslag, hvilket skall utgöra qvintessencen af Regeringens forskningar i financerna, allt sedan Hon för i5 månader tillbaka beslöt sammankalla R. St. för att öfverlägga om myntväsendet. Jag yrkar remiss af Regeringens Skrifvelse till Constit.- Utsk. och begär votering, om remiss skulle föreslås till annat Utskott. t Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag vill, för min del, icke ingå i någon granskning af denna lags egentliga innehåll, utan blott fästa mig vid dess formella förhållanden. Jag finnér i första §:n 2:ne alternativ, men hvilka inskränka sig blott till Bankens benämning, nemi. R. St:s Bank och Sveriges Rikes Bank. Deraf synes tydligen, att detta lagförslag är beräknadt för båda fallen, d. v. s. antingen 72 §. antages eller icke. Om nya redactionen till 72 5. Reg.F. blefve afslagen, skulle Banken kallas R. St:s Bank; antages den åter, skulle Banken benämnas Sveriges Rikes Bank; men för öfrigt är i samma §. det nya redactionsförslaget till 72 §. ordagrannt intaget. Om det således skulle hända, att grundlagsförslaget af något Stånd förkastades, eller K. M. derå vägrade Sin sanction, skulle denna 1 §. i banklagen komma att stå i strid med den gällande grundlagen. 1 den nuvarande grundlagen står nemi., att ”Banken skall förblifva under R. St:s egen garanti och ”vård, så att den ostörd må förvaltas af de Fuilmägtige, ”hvarje Stånd dertill förordnar, efter de ordningar, stadgar ”och reglementen, hvilka redan gjorde äro, eller vidare af ”R. S t. göras kunna.” Nyssnämnde §. i banklagen innehåller deremot, att Banken skulle ”förvaltas efter de lagar ”och stadganden för Banken och dess rörelse, hvilka nu äro ”gällande eller af Konungen och R.