Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den uppenbaras, elter hvad bekant är, i vissa skyldemäns rätt att lösa åter en till fjermare skyldeman eller oskyld såld, bortskiftad, pantsatt eller i testamente gifven, fastighet; men ehuru denna lösningsrätt i lagen erhållit företräde framför den, sorn i 7 kap. i § och 9 kap. 3 § Jorda-Balken är medgifven viderboende och nabo, inverkar icke den förres borttagande ur lagun på den senares bestånd. Den är nyttig, såsom ett medel att, genom styckade och närbelägna egendomars förening i en hand, bereda sjelfständighet och befrielse från servituter å hus och tomt i stad; men då, med afseende å samma rätts ordnande under börden, tiden för dess begagnande för närvarande skall räknas från den dag, då skyldemäns rätt alt anställa bördesklander är ute, följer att annan tid att göra omförmälde lösningsrätt gällande för de fall sådan! må ske, måste bestämmas; och om viderboende och nabo få begagna den tid, som bördeman nu eger, torde deras rätt blifva behörigen bevarad. Utskottet tillstyrker alltså vördsamligen: att Rikets Ständer mätte besluta: ilct skall rättigheten att i börd lösa sald, bortskiftad, pantsatt eller genom testamente gifven Lag-U/skottels Betänkande•, N:o 13. fastighet i stad, ehvad den är ärfd eller aflinge, upphöra, samt nedannämnde lagens rum således förundras, sorn följer: Arfda-Balken. 17 Kapitlet. 5 § Det i denna § förekommande stadgande: “Vilja barn och inländske arfvingar till sig lösa hus, tomt, gård eller jord; stånde det dem fritt inom natt och år. Samma rätt äge utländske arfvingar, om de i landet inflytta och der bygga och bo;“ — kommer alt utgå. Jorda-Balken. Öfyerskriften till detta kap. erhåller följande lydelse: Om skifte och huru jord ä landet skiftas må. 1 §.
Någon sådan förändring har dock ej egt rum, som helt och hållet omintetgjort betydelsen af denna författning, hvars ändamål var att förekomma lagfart af Kronohemman; hvadan det ock derigenom blef ålagdt underdomare att »innan något uppbud beviljas, noga Lag-Utskottets Betänkande Ni 20. 11 examinera oell efterfråga om hemmanet är skatte, till hvilken ända icke allenast de derå utfärdade skatteoch faste-bref måste infordras och genomses, utan ock vederbörande Kronobetjent höras huruvida samma hemman sedermera kunnat råka i skattevrak och iklädt sig krononatur.» I denna föreskrift kan ej eller Utskottet upptäcka giltig anledning till det förfarande, som uppgifvits såsom närmaste anledning till motionärens ifrågavarande framställning. Samma föreskrift kräfver väl bevis derom att det hemman, som uppgifves vara kronoskatte, verkligen är af denna natur, men den erkänner så väl skattebref som fastebref såsom härutinnan tillfyllestgörande. Det åberopade förfarandet och deraf bärflytande olägenheter, måste således afhjelpas på annan väg, än lagstiftningens; och derföre föranlåtes Utskottet jemväl vördsamligen afstyrka bifall till Bengt Nilssons yrkande om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 7 Oktober 1742. Slockholm den 3 Mars 1857. Ank. till Exp.-Utsk. d. 3 Mars 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om antagande af ett stadgande derom, att vid arfskifte emellan syskon afseende bör göras å verkställd uppfostran och uppnådd ålder. Till Lag-Utskottet har Hedervärda Bonde-Ståndet remitterat en af Riksdags-fullmäktigen A. P. Andersson från Östergöthland till Ståndet ingifven motion, hvars syftning ofvan är angifven.
Som hon nu hade satt lyktan ifrån sig på brunns-karet, och lutade sig ned för att vinda upp vatten, var pojken framme, fattade käringen i fötterna, vräkte henne hufvudstupa i brunnen, och grep den fagra lyktan. Derefter flydde han sin kos, och kom lyckligen öfver sjön. Emedlertid satt jätten och undrade, att hans hustru dröjde så länge borta. Slutligen gick han ut för att se efter; men ingen syntes, endast ett doft plaskande hördes ur brunnen. Nu förstod jätten, det hans hustru fallit i vattnet, och halp henne med stor nöd åter upp på det torra. »Hvar är min guld-lykta?» var tussens första spörsmål, sedan käringen något kommit sig före. »Jag vet inte,» svarade jätte-qvinnan, »men det tycktes mig att någon grep mig i fötterna och kastade mig i brunnen.» Då blef jätten illa till mods och sade: ’tre af mina kostbarheter äro redan sin kos. Nu har jag intet qvar, utom min guld-harpa; men den skall han slippa, den tjufven, hvem han ock är. Jag vill läsa harpan inom tolf låsar.’ Medan detta timade hos resen, satt pojken på andra landet och gladde sig, att allting hade aflupit så väl. Men nu återstod det svåraste, att vinna jättens gyllene harpa. Pojken eftersinnade länge hvad här var att råda; men han kunde icke finna någon utväg. Han beslöt derföre att fara öfver sjön till jättestugan, och der afbida hvad lägenhet kunde yppa sig. Sagdt och gjordt; pojken rodde öfver sjön och lade sig på lur. Men huru det nu bar till, var jätten väl på sin vakt, blef pojken varse, samt sprang hastigt fram och grep honom. »Så har jag dig nu, din tjuf,» sade jätten förgrymmad, »det är ingen annan än du, som stulit mitt svärd, mina tre guldhönor och min gyllene lykta. Då blef pojken rädd; ty han trodde att hans sista stund var kommen. Han svarade ödmjukt: ’låt mig behålla lifvet, kära Far! jag skall aldrig komma här mera.’ »Nej», genmälte jätten, »det skall gå dig, såsom det gått de öfriga.
Innan jag slutar, har jag ännu några ord att tillägga om »situationen», för såvidt någon ledning för densammas bedömande blifvit gifven uti ord, som jag ej hort, men hvilka jag uti någon tidning sett åberopade såsom på detta rum uttalade af H. Exc. Just.-Stats-Ministern; orden skulle hafva fallit sålunda^ »A andra sidan kan väl ingen föreställa sig, att ett af konungamakten framlagdt förslag, som blifvit godkändt af två Stånd nästan enhälligt och med bifall mottaget af landets allmänna mening, skulle öfvergifvas derför, att det nu möjligen faller på en knapp majoritet.» Eders Exc. 1 Aro dessa ord edra och har E. Exc. med dem velat antyda, att, i händelse representations-förslaget faller, Regeringen skall framlägga det ånyo, då E. Fxc., förlåt den oförställda uppriktighet, med hvilken jag, mannen ur den djupa skuggan, skall tillåta mig att till eder, omstrålad af eder höga samhällsställnings och popularitetens dubbelgloria, framställa den erinran, att edert yttrande varit både oklokt och oförsigtigt. Oklokt derför, att jag anar, att detta yttrande, det första från eder mun, som inneburit en tillstymmelse till hot, skall, långt ifrån att skrämma till öfvergång, fast heldre hos tveksamma, men för grannlagenhetens fordringar känsliga naturer anvisa en väg i motsatt rigtning; —- och oförsigtigt derför, att det torde kunna få antagas att frågan om de åtgärder, som böra vidtagas, i händelse representations-förslaget faller, ännu icke förevarit i konseljen. Det kunde ju hända att »vice värden» gjort upp räkningen utan värden. Ännu älskar Svenska folket att Den C December. 349 tro, att det är han, Konungen, som diskuterar sina beslut för eder, Ministern, och icke tvärtom. Vår Herre söker menniskan på många vägar. — Hvem vet?
Ingen kan vara mera liberal än jag i afs. å representantens yttranderätt, hvilken jag anser honom böra ega i fullaste mått, så snart han icke säger något, som är för en annan personligen förolämpande eller något som eljest är i lag förbjudet. Det finnes sålunda icke något hinder för motionären att under diskussionen ordagrannt uprepa innehållet af de ifrågavarande 3 punkterna uti hans förslag såsom motiv för förslaget i öfrigt. Jag protesterar endast deremot, att 3:dje, 4:de och 5:te punkterne må såsom ett inom RiksSt. väckt förslag till Utsk:s-handläggning remitteras, af det skäl, att, om Utskottet tillstyrker förslaget, proposition på bifall dertill ej kan inom RiksSt. framställas, emedan ett sådant bifall skulle innefatta ändring af Grundlagen, hvarom fråga ej må i den ordning handläggas. Jag vidblifver således min åsigt att remiss till Utsk. af nämnde 3 punkter i förslaget ej kan utan öfverträdelse af Grundlagen beviljas. Sedan öfverläggningen nu förklarats afslutad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att då det under diskussionen blifvit ifrågasatt huruvida propos. å remiss af Frih. von Schwerins motion i dess helhet skulle kunna af H. Exc. framställas, H. Exc. af sådan anledning , finge förklara, det han ansåg sig ej, på grund af motionens form och upställning, nu kunna vägra proposition å remiss deraf. 220 F Den 19 November f. m. Härefter hemställde H. Exc., att R. -o. Ad. behagade besluta det motionen skulle kommuniceras Med3t:n samt tillika med de afgifna yttrandena remitteras till BankoUtskit. Ropades Ja. Hr Cederschiöld: Jag anhåller vördsamt att få i prot. in tagen min protest mot det sätt, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, upfattat denna fråga, och hvarpå propos. om remiss deraf blifvit framställd. Häruti instämde Frih. Staél von Holstein.
Till enskildt haveri räknas all skada och kostnad, hvilken ej till gemensamt haveri kan hänföras, såsom: 1. tillfällig skada å fartyg eller gods af eld, isgång, storm eller sjöstörtning, af fartygets segling eller drifvande på annat, af dess stötning på klippa, grund eller strand, af uppkommen läcka, genom bristande, skamfilande, bortblåsande, eller förlust af mast, stång, rå, segel eller annat fartygets tillbehör, så ock af skeppsbrott, kondemnaiion, plundring eller borttagande af fartyg eller last, skeppsredskap eller gods, när det sker utan att befälhafvare något deraf utgifver lill befrielse från ytterligare våld; 2. kostnad för sådan omlastning af gods, som i § 114 sägs, så ock den förhöjning af frakt, som dervid måste erläggas; 5. reklamationskostnad, när fartyg och last, efter skedd uppbringning, hvar för sig reklameras; 4. kostnad för protest och sjöförklaring i anledning af de i denna § omförmälda olyckshändelser, då gemensamt haveri tillika icke egt rum, så ock kostnad för besigtning och värdering af sådan skada, som i mom. 1 upptagen är; 5. arfvode till kommissionär vid de i föregående momenter omförmälda olyckshändelser och för dervid gifna penningeförskolt; 6. kostnad och förlust, som i § 143 mom. 11 omförmälas, när anskaffandet af penningar varit föranledt af enskildt haveri. § 169. Ålla sådana förluster och kostnader, som i föregående § omförmälas, falla enskildt å fartyg, frakt eller last, eller å den del af lasten, som af skadan träffad blifvit och kostnaden föranledt. Hafva kostnader, som ej kunna till gemensamt haveri hänföras, blifvit gjorda å fartyg och last, då skola de efter billighet fördelas å de föremål, för hvilkas nytta de blifvit använda. § 170. Slitning å fartyg och redskap, skeppsumgälder samt karantänsoch andra kostnader i lastningsoch lossningsort, så ock dylika kostnader i den hamn, farBih. lill R. St.
Patentet gör inskränkning af andras rätt, och då förslaget för öfrigt, enligt Utskottets tanka, innehåller de stadganden, som andra länders erfarenhet visat vara ledande till det ändamål som åsyftas, så får Utskottet vördsamt föreslå, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af en ny författning rörande Privilegia Exclusiva, uppgjord i enlighet med de grunder, som här ofvan blifvit framställda; hvarvid Utskottet dock trott sig höra tillstyrka den förändring, i afseende på 5:te punkten, att liden, hvarinom beskrifningar och ritningar öfver Patentets föremål böra aflemnas till Commerce-Collegium, må bestämmas till en månad efter delfåendet af Collegii beslut om Patentets beviljande; samt, i afseende på yrde punkten, det tillägg, att Compromissarierne må vara edsvurne. Hvilket dock, jemte a:ne ledamöters serskilda mening, Rikets Högloft. Ständers egen upplysta pröfning härmed vördsamt underställes. Stockholm den 23 Junii 1834- Reservation: Af Herr Rydin: Jag kan icke dela Utskottets mening i afseende på 7:e punkten af de föreslagne grunderna. Jag tror nemligen, att frågor, huruvida sådana uppfinningar, hvarå Patent sökes eller hvarom tvist uppstår, äro förut inom Riket kända eller begagnade, icke ensamt böra pröfvas af Compromissarier, utan anser jag, att Wetenskaps-Academien, Bergs-Collegium, Technologiska Institutet eller andra sådana Autoriteter, som i hvarje serskildt fall om saken kunna ega bästa kännedom, jemväl ovilkorligen böra höras. Häruti instämde Herr Olbers. N:o Allm. Besvärsoch Oeeono/tiie-Utskoltets Utlåtande N:o g2. Ankom till Exp.-Utsk. den 2$ Junii. Betänkande, i anledning af väckt fråga om rättighet för Adjuncter och Docenter inom Juridiska och Medicinska Faculteterna, att beräkna Academisk tjenstgöring vid fråga om befordringar utom Academien.
Hon sammanknäppte händerna med blicken ännu fästad på den stjernströdda vinterhimlen. I morgon var hon bjuden på bal igen. Arma kokett! EN KRIS. En kris. Med boken i handen lade hon sig ned på örngåttet och såg ut genom fönstret mot den blå sommarhimlen, som syntes mellan trädens nylöfvade kronor. Under ifriga bestyr qvittrade sparfvarne derute, flygande af och an, men inne herskade tystnad och helgdagsro. Hon njöt deraf och af solskenet, som värmande slöt sig kring hennes prydliga sjukläger, ur stånd dock att på nytt skänka färg åt de bleka kinderna. Hon var vacker ännu, så som det goda alltid är det – som hösten med mognade skördar och fallande blad – och hvarken år eller sjukdom hade egt makt att släcka glansen i dessa djupbruna ögon. De voro sig lika och ändå olika: mindre eld, men mera tanke. »Ja, sådana äktenskap finnas», tänkte hon och slog boken tillhopa, »men det fins äfven lycka – och trofast, innerlig kärlek.» Så log hon ett medlidsamt löje åt den unge författaren och lade hans bok ifrån sig. Han kände verlden så litet och vågade dock tala så afgörande. Ja, så är det med nutidsrealisterna, hvilka endast teckna tingens förvända skuggor och utgifva dem för verklighetsstudier! Hon afskydde realism, pessimism och hvad det allt heter, men denne unge författare intresserade henne likväl. Åren, religionen skulle nog komma honom på bättre tankar; hon hoppades det åtminstone: för hans egen skull, med stöd af sin vunna erfarenhet – och ungdomen låg långt bakom henne. Många äktenskap sådana som hennes eget funnos visserligen icke, hon visste det, men om det också icke funnes mer än detta enda, vore det ändå tillräckligt för att tro på lyckan. Hon tänkte tillbaka på alla dessa år med deras skiftningar mellan sorg och glädje, på hur han och hon troget hållit tillhopa i den onda dagen som i den goda, i gemensam sträfvan, gemensamma förhoppningar. Och ju längre hon tänkte på allt detta, dess varmare blef uttrycket i hennes kloka ögon. Ja, lifvet är dock så helt annorlunda än mången föreställer sig, så mycket rikare, djupare, härligare. Hon, som efter den långa sjukdomen liksom skulle börja det på nytt, kunde bäst se det.
Grefwe krakö, ^NZNU8 kreärik., anmälte/ art sedan, genom walet till ledamöter l Skars«UtKottet trenne af Eleororcrne dertill blifwit utsedde, och det ej more tillåtit, att pä en gäng wara Utflkotts-ledomot och Elector, Bänkmännerne mätte sammankallas till wal af nya Elecroker i de afgängnes ställe innan Eleckorerne äler böra sammankomma alt utse ledamöter i de öfrige Utskotten. Herr käklman, Otto kreclrik, erinrade, det Han ansäge Riddarhus - Ordningens mening wara att den första uämningen af alla Utskottens ledamöter borde af de först utwalde Elecrorerne werkflällas inom någon ledighet ibland dem kunde återbesättas, hwarsöre han hemställde alt med ett säbom wal mätte dröjas intill alla Utflkotten wörö nämnda, dä kanske att flere vacancer funnes hofwa sig yppat. -Zerr Landt-Marskalken föreflog Ridderskapet och Adeln att härmed sä mätte förfaras, hwilket Bifölls. Uplästeö: Utdrag af protocollet, hällit pä Orebro Slott inför Hans Kongl. Majit lili StatöRädet den 2» April ILIS. Jemte följande: Kongl. Den 2z 7lpril» 37 Kongl, Majus Nädiga proposition till Riksens Ständers Stats - utskott angående ändring tili wista omständigheter af hwad Hittills blifwik förordnadk om accords-ersätkninqar till Officerare af f. d. Finstka Armeen; Giswen Orebro Slott dcn 22 April 1812. Kongl. Majns Nådiga proposition kill Riksens Ständer, angående beklädnaden för Extra Roterings-manskapet; Gifmen Örebro Slott den 22 April 1812, Kongl. Majus
Ständer anse en sådan partiel rubbning uti den för icke lång tid sedan, eller vid 1840—1841 urens riksdag, för nämnde kontor fastställda allöningsstat ej vara lämpelig, samt dessutom föreställa sig, att, derest bemälde tjensteman skulle finnas förtjent af serskild godtgörelse för de ökade göromål, hvilka i följd af det nu pågående upprättandet af sockenkartor eller andra tillfälliga förhållanden för honom uppkomma, en dylik godtgörelse bör kunna beredas af redan anvisade för sådana ändamål disponibla medel, hafva Rikets Stander icke funnit sig böra bifalla den äskade förhöjningen. 3:o Ö/verstdthällare-embetet. a) E. K. M., som, af uppgifne skäl, ansett en allmän lönereglering för Öfverslåthållare-embetet och dess kansli, ehuru af billighet påkallad, nu icke kunna ifrågakomma, har likväl i nåder begärt, att nya löner, till ett sam» manlagdt belopp af 1,047 r:dr 16 sk., måtte å stat uppföras för åtskilliga under bemälda embetsverk hörande betjente; men, med hänseende till statsyer - 604 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej N-o a3o. tets nuvarande knappa tillgångar och den deraf föranledda nödvändighet af största möjliga inskränkning i statsutgilternes belopp, hafva Rikets Ständer funnit sig icke kunna bifalla hvad E. K. M:s nådiga proposition i denna del innehåller. b) E. K.
Nto 79) 718,750 5oo 719,25° 2:dra D:o ( d:o Wto 214 och 80) 2,o84,73o 2 i6,5ao 2,3oi,25o 3:dje D:o ( d:o N:o 2i5 och 81) 2,3o6,33o 1,154,410 3,460,740 4:de D:o ( d:o Wto 216 och 82) 1,174,69° 82,490 1,257,180 5:te D:o ( d:o Wto 83 ) 1 26,430 26,430 6: te Dto ( dto Wto 218 och 84) 61,970 99,660 i6i,63o 7:dc D:o ( dto Wto 85 ) 63,ooo —■ 63,ooo 8:de Dto ( dto Wto 86 ) 729,010 3o,48o — " 759,49° 9;dc Dto ( dto Wto 87 ) 153,ooo ii,93o 164,93° io:dc Dto ( dto Wto 221 och 88) 84,820 475,000 559,820 — Allmänna IndragningsStaten d:o Wto 222 och 89) 23o,35o i7>93° 248,280 Sti7,633,o8o 2,088,920 9,722,000 Riks ga ldsCon tor ets Behof f för Riksg:s-Cont. 722,000 (sc StatsUtsk.
Discont-Inrättningar. 6:o EMBETS BERÄTTELSE, afgifven af Rikets Ständers Justitice Ombuds man för år 1831. Rikets Högloft. Ständers Revisorers 1832 afötfne Berättelse, utgående samina år verkställd granskning af StatsVerkets samt andre af allmänna Medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; jemte deraf föranledde till Kongl. Majit afgifnc Underdåniga Utlåtanden. Stockfiol tu. Tryckt lios Johan Hörberg, 1833. Innehåll. Inledning . sid Hvad som förekommit under granskningen af Räkenskaperne oe/i Hand Hagarne: 1. från Kongl. Stats-Contoret, rörande' Stats-Verket . Allmänna Magazins-Fonden . Fortsatt Redovisning för utborgad Spanmäl, till undsättning efter 1826 års missväxt Chartce-Sigillatce-Verket ... Våg-Staterne i Fahlun och Awesta 2. Kongl. Krigs-Collcgii Artilleri-Departement .. . s .. .. Fortifications-Departement .. Utrednings-Departement UndcrhållsDepartement, hvartill höra Riikenskaperne: för Beväringsmanskapets UnderhällsMedel . Artilleri-Hästarnes D:o Exercitie-Squadronernes D:o . MötesPassevolance-Fonderne TrossPässevolance-Medlen Allmänna Hingstmedels-Fonden Serskildt Sammandrag af UtredningsArtillerioch Fortifications-Departementcrnes Redogörelser för är i83o . Civil-Departementet." Militix-B ost ä lisC as san .. .. ■ Krigsmanshus-Cassan • • 3. Förvaltningen; af Sjö-Arendevne med Flottans Sta tioner •> •• •• • •’ •• •> •’ 4. Angående Extra Staisreglerings-Anslagen £►. Kongl. Full-Verhet .. ... G. Kongl. Post-Verket .■ . 7. Kongl.
Majit har Chefen för Kalmar regemente, med förord af Generalbefalhafvaren i Andra Militär—distriktet, i underdånighet hemställt att, då Andra Bataljons-läkaren vid nämnde regemente, Mediciue-Doktorn och Kirurgie-Magistern Ehrenfrid Jeremias Kamph en längre lid varit och fortfarande vore af sinnessjukdom angripen och derigenom urståndsatt att sin tjenst vid regementet förrätta, hvilka förhållanden vitsordades af bifogade läkarebetyg tillika nied ett Rådstufvurätts-protokoll deröfver att Kamph, som af läkare befunnits genom följden af detta sjukdomstillstånd vara oförmögen att sjelf vårda sina ekonomiska angelägenheter, blifvit förklarad omyndig och ställd under förmynderskap, Kongl. Majit måtte täckas till Rikets nästsammanträdande Ständer allåta nådig framställning om bemälde Bataljons-läkares uppförande å Allmänna Indragningsstaten, att derifrån erhålla pension. 22 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 8. Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Kongl. Maj:ts Sundhets-kollegium upplyst, dels att Doktor Kamph, elter slutad studiikurs, med ganska fördelaktiga kunskapsbetyg inträdde i utöfningen af läkareverksamheten och utmärkte sig derutinnan på ett sätt, som ingaf särdeles goda förhoppningar för framtiden, dels ock att han den 23 Oktober 1857 i nåder utnämndes till sin nu innehalvande Andre Bataljons-läkaretjensl, men i följd af redan år 1859 iråkad sinnessjukdom, varit beröfvad förmågan att vidare tjenstgöra, hvilken sjukdom, på sätt läkare intygat, under tiden fortfarit samt föranledt Kamphs intagande å Wexiö hospital, der han ännu vårdades: och då under dessa trenne år ingen förbättring inträdt, samt föga eller alldeles ingen förhoppning om
Jag kan ej med säkerhet draga mig till minnes, men tror* att denna min Motion blifvit remitterad ill Statsoch OeconomiseUtskotten» Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att, i anledning af Herr Munck af Rosenscholds nyss gjorde hemställan , angående påminnelse till vederbörande Utskott om skyndsam handläggning af hans Motion, förande föfesiagne correctiv mot Finska Handeln, vil'e Herr Grefven och LandtMarskalken till nasta Plenum låta i RiddarhusCancelliet efterse, till hvilka Utskott Herr Rosenschölds berörde Motion blifvit remitterad j hvarefter Herr Grefvert och LandtMarskalken förklarade, att då åtskilli* ge Utskott anmält, det Återremisser från Ridder^ skåpet och Adeln ej ai 1 tid nog skyndsamt till Utskotten ankomma, ansåge Herr Grefven och LandtMarskalken sig böra förnya sin den i i sistledne April gjorde erindran, om nödvändigheten deraf, att de Herrar Ledamöter, hvilka mun. teligen framställa sådana Anmärkningar vid ett Utskotts betänkande , att samma Betänkandes återförvisande deraf föranledes, måtte, enligt 35. i RiddarhusOrdningen, anmärkningarne innan nästa Plenum derefter skrifteligen till Protocollet aflemna j, med tillkännagivande derjemte, att, på det Utskotten må sättas i tillfälle, att skyndsamt kunna yttra sig öfver de beslutne Återremisserne, hvilken åtgärd äfven påkallas af Riksdagens snart annalkande slut, alla återremisser borde, sedan nästa Plenum derefter - Den 4 Maji, f. m. 91 efter inträffat, utan afbidan på de möjligen felande Anmärkningarne, till Utskotten expedieras» Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch OeconomiseUtskottets den i 6 sistledne