Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nio 42, 43* det fortfara, ofvannämnde uppgift icke synts kunna bestämdt antagas såsom med verkliga förhållandet öfverensstämmande, samt alltså icke innehålla tillförlitlig grund för frågans afgörande; hafva Rikets Ständer, vid öfvex-vägande häraf, stannat uti olika beslut, 2:ne Stånd emot 2; hvadan, på grund af Stadganderne i 87 och 89 §§. Regerings-Formen samt 75 §. Riksdagsordningen, frågan om den sökta Arrendenedsättningens fortfarande under längre än redan beviljad tid förfaller. Hvilket Rikets Ständer härigenom få hos Eder Kongl. Majrt i underdånighet anmäla; framhärdande etc. JV:o 43. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 26 Mars 1829< Återremitterad af Preste-Ståndet d. 26 —■ — Uppl. o. godk. hos Borgare-Ståndet d. 26 — Bonde-Ståndet d. 26 Rikets Ständers underd. Condoleance-Adress till H. M. Konungeni anledning af Ii. K. 11. Prinsessan Sophia Albertinas dödliga frånfälle. S. A. K. Rikets Ständer, som icke längesedan egt den dyrbara Nåd, att inför Eder Maj:t frambära de - F. V. Försl, till und. Condoleance-Adress, N:o 43. 97 deras underdåniga lyckönskningar till den glädjeskänk, hvarmed Försynen välsignat Konungahuset och Fäderneslandet, genom födelsen af Eder Mairts tredje Sonson, se sig ml af sorgen församlade på samma rum* att beklaga förlusten af eil Furstinna, lika älskad af Konungahuset, sorn vördad af Nationen. De band, med hvilka Hon till sina sista stunder var fästad vid Svenska hjertaii, voro de af dygden och välgörandet; ty lion sökte ingen annan magt, än den, att göra godt, ingen annan ära, än den, att vara älskad.
Intill dess häradshöfdingarnes lönevillkor kunna ställas på bestämd lönefot, och sportel-inkomsterna af papperslösen upphöra, hvaraf nyttan dock kan vara ganska problematisk, emedan ärendena då kunde komma att ligga nere, enär häradshöfdingarne icke hade någon större inkomst i följd af deras handläggning, i stället att ärendena nu fortskyndas derigenom att häradshöfdingarnes inkomster äro beroende deraf, — intilldess, säger jag, en sådan förändring funnits lämplig, kan jag ej finna något skäl, hvarföre man skulle: tänka på en pensions-stats reglerande för häradshöfdingarna, helst de äga de bästa lönevillkor bland Rikets embetsman i allmänhet och tillfälle att vid hög ålder, emot afstående af en del till vicarie, ändå hafva nog öfver. Om förändring i aflöningssättet kommer alt äga rum, så foijer också af sig sjelf, alt vid pensions-regleringen de måste ingå såsom delägare i civil-statens pensiorts-cassa och betala i mån af den lön de åtnjuta och den pension, hvartill de blifva berättigade. Jag tillstyrker bifall å betänkandet. Hr Ribbing, Arvid: Jag uppkallades egentligen af Frih. Cederströms i en mellanmening framställda yttrande, att det vore problematiskt, huruvida det vore nyttigt att förvandla expeditions-lösen till ständig lön, enar ärendena kunde i följd deraf komma att ligga nere, emedan domarens fördel att få uppbära expeditions-lösen nu påskyndade ärendena och föranledde alt parterne icke lingö vänta på expeditionerna. Det har förut på detta rum blifvit klart och vidlyftigt framstäldt, att just motsatsen af hvad Frih. Cederström antagit, måste i följd af nuvar. löningssätt inträffa, ifall man beräknar egennyttan; ty domaren erhåller, för hvarje gång han uppskjuter ett mål, lika mycket i utslagslösen, sorn då han afgör detsamma, och således om lian.uppskjuter det io gånger eller till och med 20 gånger, hvarpå ej saknas exempel, uppbär han 10 eller 20 gånger större lösen , än han erhåller om saken första gången afgöies.
DUN 112 1898 kände h o n — än för någon annan. Och hon visste j u dessutom, att han sjöng just för henne i afton. — Hvarför fick icke äfven h o n lefva för konsten, för —? Alltsammans var j u blott ett bländverk. H o n måste förjaga dessa drömbilder, ryckas ut ur sin villa. Ja, nej — A n n a vågade knappast andas — jo, till slut segrade h o n. G o d a makter skj ' ddade henne, o c h A n n a fick äfven en inre förunderlig kraft. Sinnet var åter i någorlunda jämnvikt, när hon med doktorinnan steg u p p i den utanför teatern väntande vagnen. Omärkligt hade A n n a påskyndat hemfärden i d e n ljusa våraftonen. Doktorn var redan ute o c h i full verksamhet. Husets ena tjänarinna sysslade i k ö k e t o c h frun själf hade just lagt sista handen vid ordnandet för dagen af det prydliga h e m m e t. H o n nedtog n u en liten hvit spetsmössa från toaletten o c h knöt den framför spegeln. Denna återgaf dragen af en åldrad kvinna m e d grånadt hår o c h fårade drag. Ögonen hade d o c k något kvar af sin forna glans, o c h ett mildt solljus låg utbredt öfver hela anletet. H o n satte sig ned i soffan, framför hvilken stod ett arbetsbord m e d diverse sysaker, o c h, bland det öfriga, fanns där äfven dagens morgontidning. Det dröjde sedan en stund, innan m a n slutat samspråka o c h intagit supén, o c h så sade man godnatt. Därpå tog hon fram ett skrin, hvaruti h o n förvarade sina skrifsaker o c h t ö m d e det. Uti detta lade h o n nu sina minnen. » I masten vissna, I älskliga blommor, » hviskade h o n. » E s war ein Traum. » A n n a satte på sig glasögonen, började läsa o c h fortfor härmed en stund. M e n plötsligt ryckte hon till, hennes blick stannade vid ett namn.
Då de flyga öfver någon blå sky, nedkasta de den afskafda klockmalmen med yttrande af den gräsliga önskan, att deras själar ej måtte komma närmare Gud, än malmen den klocka, hvaraf den blifvit skafd. Vid framkomsten till mötesplatsen se barnen ett slott, skinande såsom det voro af eld. Hexan inför dem i en sal, der mörkrets furste, till åsynen majestätisk och förfärlig, men likväl bunden med en kedja, sitter i ett högsäte. Hexan framleder recipienterna, knäfaller för djefvulen och kallar honom herre, storfurste, gud o. s. v. Efter åtskilliga andra ceremonier frågar dem djefvulen, om de äro beredvillige att tjena honom. Många bländas af hans majestät och den herrlighet, som skiner omkring dem, samt svara ja. Derefter märker han dem, genom att bita dem i pannan eller skära dem i lillfingret, samt skrifver med det härvid utflytande blodet deras namn i en stor bok. Efter detta begåfvas de med skänker, aflägga tysthetslöfte och erhålla den försäkran, att de skola hafva glädje, hugnad och nöjen, sålänge de lefva, samt en evig själaro efter döden. De tillåtas sedan öfvervara festen, hvars orgier äro af den beskaffenhet, att de ej tåla en närmare skildring. (De färger, hvarmed den målas, visa emellertid, att de hexerigalnes fantasi måste låna sitt stoff från deras egen nyktra erfarenhet: nöjena och förtäringen erinra, såsom de skildras, om ett storståtligt bondkalas; utsväfningarne förråda allt annat än epikureism.) Efter festens slut återvänder hexan med barnen till deras hem, lägger dem i säng och aflägsnar sig, allt lika obemärkt som förut. Det dröjer likväl ej länge, innan hon ånyo medtager barnen till Blåkulla. För hvarje besök tillvexa de i djefvulens gunst, erhålla lärare, som undervisa dem i hans tjenst, bli slutligen af honom döpta och äro då fullkomliga hexor eller trollkarlar med förmåga och vilja att på egen hand företaga Blåkullafärder. Djefvulen är – allt enligt samma berättelser – en ganska nyckfull herre.
Med afseende å de härvid förekomna omständigheter, att Justitie-rådet Roy, hvilken är född år 1802 och i Statens tjenst inträdde år 1822, samt år 1855 utnämndes till sitt nu innehafvande embete, befinner sig, efter en ansträngande och för det allmänna gagnelig verksamhet i flere särskilda domare-befattningar, uti den ekonomiska ställning, att han, enligt hvad kändt är, saknar enskilda tillgångar för sin och sin hustrus framtida bergning, anser Kongl. Maj:t, som derjemte finner det vara för ärendenas jemna gång i Högsta Domstolen af synnerlig vigt, att Justitie-rådet Roy, i händelse hau af fortfarande sjukdom blifver från embetets vidare utöfning hindrad, sättes i tillfälle att derifrån kunna afgå, Sig ega anledning i så måtto kunna understödja den nu gjorda framställningen om rätt för bemälde Justitie-råd att vid afskedstagande! erhålla pension, ehuru han icke uppnått den derför i allmänhet stadgade åldern, alt Kongl. Majit vill föreslå Rikets Ständer, att Justitie-rådet Roy, i händelse han skulle fortfarande af sjukdom hindras från utöfningen af Justitie-råds-embetet, och pä sådan grund ansökning om hans entledigande derifrån göres inom den i åberopade läkare-betyg antydda tid, eller början af Augusti månad nästkommande år, må berättigas att, efter afskedet, å allmänna Iudragnings-staten tillgodonjuta eu årlig pension af Fem Tusen Riksdaler Riksmynt. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 133. De lill ärendet hörande handlingar bifogas; och Kongl. Majit förblifver Rikets Siänders Siats-Utskott ined all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Dalum »t supra. Under Hans Majlis, Min Aller-Nådigste Konungs och Herres sjukdom, CARL. C. E. Giinther.
Efter jag har ordet, ber jag få tillägga, att jag aldrig tillstyrkt afslag på de öfriga punkterne, utan att, i afseende på dem, låta bero vid det, som de öfrige Stånden redan bestulit; oell hvad angår anmärkn. rör:de orden ”afhända eller afhända låta gods, fast eller löst”, så får jag svara, att gods, som lägges under beslagsanspråk, derföre icke betages siu ägare, det sättes i packhuset till dess dom i saken fallit, och finnes ingenting, som till införsel förbudet är, återfår också ägaren gods sitt, och delta kan ej kallas ”afhända”. I anledning häraf yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., alt han uppfattat beslutet om belänk:s föredragning punktvis på det sätt, alt hvarje § af författningen om oloflig inoch utförsel af varor, hvaruti förändring blifvit föreslagen, borde särskildt föredragas och afgöras, emedan del kunde bända, att R. o. Ad. ville bifalla hvad i afseende på en eller annan af dessa §§ blifvit föreslaget, och afslå eller med förändringar antaga hvad Utsk:n ronde de öfriga tillstyrkt; hvarjemte H. Ex. erinrade, alt genom ett sådant behandlingssätt ingens mening hindrades att göra sig gällande, utan R. o. Ad., derest vid pröfningen af en utaf de föregående §§ eli beslut blefve fattadt, som föranledde dertill att de sednare §§ hurde lemnäs oförändrade, kunde vid dessa sednares föredragning afslå de ifrågasatte förändringarne. Frih. Cederström, Jacob: Jag har yttrat mig redan mot hela detta förslag, hvilket BorgareSt. i sin helhet afsla»it. Med åberopande af hvad jag sålunda anfört i sak, kan jag icke annat än vidblifva mitt afstyrkaride af nu upplästa §.
Borgare-Ståndet till Utskottets handläggning remitterad motion, har Herr Palander andragit, hurusom förhållandena vid fängelse-anstallerne inom flere Städer förhindrade de borgerliga näringarnes tillväxt och förkofran, hvilket i första rummet drabbade staden Carlscrona, som innesluter öfver 5oo correctionisler och fästningsfångar, bland hvilka en stor del lärt sig något handtverk och tillverkar Skräddare-, Skomakare-, Snickareoch Bleckslagare-arbeten m. m., hvilka tillverkningar sedermera, lili stort mehn för handtverkarne, uti öppen salubod försäljas; samt att de författningar, som medgifva rättighet för fångar att befatta sig med arbete, till en del ulgifne åren 1748 och 1763, således tillkommit under en period, då endast omkring 3oo personer befunno sig inom fängelsernes murar, hvaremot nu, då förhållandena under den långa tid, som förflutit, sedan dessa Författningar utkomino, så väsendtligen förändrat sig, behofvet påkallade nya lagar för de borgerliga näringarnes skyddande; med anledning hvaraf motionären föreslagit, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet framställa nödvändigheten deraf, att det orättvisa intrång, som handtverkarne i allmänhet förorsakas af correctionisler och fästningsfångar, måtte genom skärpta lagar tillintetgöras. Vid denna motions remitterande hafva med motionären sig förenat Herrar Gustafson, Boström, K. A. Almgren, C. J. Koch, Akeson och Ekholm, hvilken sednare anfört: att, då staten bidrager till fångarnes underhåll, kunna de naturligtvis arbeta för bättre pris, än handtverkaren, som af sitt arbete måste hämta sin lefnadskostnad och dessutom betala dryga skatter; att staten således antingen måste befria handtverkarne från alla skatter, eller ock att andra åtgärder måste vidtagas, såsom t. ex, alt genom Bill. till R. St. Brot. 1844- Sami. S Haft. 1 I 2 Ali. Besv. och Ekon. Ut sk.
Acharius, E., Professor, angående pension åt hans döttrar Aflöning till Kanslioeh Vaktbetjening under riksdagen . » angående förskott å dito dito . • » angående innehållen aflöning till fångne ogifta Officerare » angående stadganden i afseende på aflöningen för civile em bets och tjenstemän . Se för öfrigt: Löneförhöjning. Aflönings-spanmål, angående lösen af, till korporaler vid Arméen och soldater vid Södermanlands regementen Agrikultur-kemisl, angående anslag till • • . Agronomer, angående anslag till Statens Ahlberg, N. L., angående pension till Akademien för de fria konsterna, angående anslag till Allmänna arbeten, angående medel för undersökningar rörande Allmänna bevillningen, angående den för Riksgälds-kontorets utgifter erforderliga .. Utlåtandets Nummer och Moment, Alrutz, E. R., Lots-kapiten, angående pension för enkan efter . 167: 101 Amanuenser, Förste och Andre vid Universitetet i Lund. angående löneförhöjning till . 240. Amor tering slån, angående upptagande af 63. Amunilionsvagnar, angående anslag till anskaffande af 71. pag. 69. Andersson, Ch H., Bataljonsläkare, angående pension till hans enka 167: 89. Arbeten, se Allmänna. Arbetshus, angående inrättande af frivilliga .152. Arbrå linberednings-fabrik, angående . 109. Arméens pensions-kassa, angående anslag till 52. » pensionering, angående anslaget till j » och Flottans läkare, angående förbättrade lönevilkor för . 181. Artilleri-batteri i Norrland, angående . 164. Artilleri-regementen, angående tillökning i anslagen för 164. Asasjön, Wexiö och Carlshamn, angående en kommunikationsled mellan 163. Astronomisk glob, angående inköp af 148: 128. Atterbom, Professor, angående pension åt hans ogifta dotter 167: 107. B. Backabo M 5 Thorbjörnsgård, angående dess användande till länsmanboställe .121.
Emeri(i-löner för professorer, förhöjning af Eskilstuna, anslag till slöjd-skola derstädes » • och Mälaren, anslag till kanal-byggnad deremellan It ungs-ladugård, upplåtelse af mark från inköp af derunder Eugenies verIds-omsegling, gjorda naturalie-samlingar F. Falkar sed, komminister-boställes befrielse från krono-tionde Falkenberg, stats-bidrag för hamn-byggnad vid [farmaceut i ska institutet, anslag till » Farsoters bolande, anslag till Faschin-knifvar, anslag till - . - Fattig-understöd för Lapp-allmogen Finers, M. balans, Waleriij enkas och barn befrielse från ansvar Fiskeri-näringarnes understöd, anslag till P lottans materiel, anslag till .. stationer, löne-förhöjning vid Flyg s ands -fä 11 i Halland, skyddande af Forssberg-, CA., expektans-lön åt ... Forssells, DC-, enka, pension för Forsshaga, lån för sluss-anläggning derstädes . Forslings-skyldighet, ersättning till tionde-gifvare för Fauragering af artilleriets och kavalleriets hästar, anslag för Fredius, N. A., formulär till Riks-hufvud-bok samt hufvud-bok för Stats-kontoret ersättning för nyssnämnde arbete Freese, J. S-, Uppbörds-arfvode till Fält-artilleri, anslag till Fältbrygge-utredning, anslag till F änghålstappar, anslag till - . Gefle och Dalarne, jernväg emellan • • 274, 334, Navigations-skola, anslag till • 71. Gevärs anskaffning, anslag dertill • • 5, 151, Gottland och fasta landet, Stats-bidrag för kommunikation emellan 207, 315. Gottlands Nalional-beväring, anslag för . • • 69, 181. Gottska Sandön, Fyranläggning vid • • 270, 321. Grali/ikations-medel åt e. o. Tjenstemän Vaktbetjente . och 28. Grevell, G. </., pension för • • 74. Gripsholms Slolt, anslag för byggnads-arbeten å 323.
Naturligtvis kan icke min mening vara, att föredragningen af ett till afgörande företaget Betänk, skulle rubbas; och derest Betänkma rörande 4:de och 5:te Hufvudtitlarna icke äro afgjorda före den 7 Mars, böra således dessa sältas främst på föredragningslistan och Lag-Utsk:ts Betänkm först i ordningen derefter. Den 24 Februari. 621 Frih. Klinckowström: Jagär af alldeles samma tanke som Gr. Sparre. Sedan öfverläggningen i frågan härmed ansetts slutad, yttrade Hr Gr. och Landm., att Gr. Sparre hade föreslagit, det R. o. Ad:n måtte besluta, att i främsta rummen på föredragningslistan Onsdagen den 7 nästkommande Mars skulle uppföras Lag-Ulsk:ts nu för andra gången bordlagda Betänkm N:ris 15—23, dock under förbehöll, att så vida Stats-Utslcts Ullåtm N:ris 51 och 52, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens fjerde och femte Hulvudtitlar, ej dessförinnan vore genomgångna och afgjorda, hvad deraf kunde återstå skulle å sagde dag förekomma till afförande löre Lag-Utsk:ts omnämnda Betänkm; och hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Adm till detta förslag behagade lemna sitt bifall. Ropades Ja.
Det syntes motionären vara tid att undanrödja ett sådant missförhållande, och dä så väl Kronofogde som Länsman inom Gerts härad hafva sina boställen inom |-dels mil från allmän landsväg, der kronoposter flera dagar i veckan forslas fram och åter, så har motionären föreslagit, att kronofogden måtte åläggas att lemna sina kronobref väskor på ett visst ställe invid landsvägen eller hos postbonden, der postiljonen ombyter skjuts, och postiljonen åläggas att fortskaffa dessa väskor till auvisadt ställe närmast länsmannens hemvist, der kronoposten i alla fall skall färdas, samt att på samma sätt mätte förfaras, då kronobref-väskorna frän Länsmannen till Kronofogden återsändas: dock att, derest någon extra-post nödvändigt skulle erfordras, densamma kunde varda på vanligt sätt fortskaffad. Genom Kongl. Maj:ts nådiga cirkulär af den 30 November 1849 till Kongl. Majds samtlige Befallningshafvande rörande ändring i förut gällande stadganden i afseende pä kronobref-bäringens utgörande, är bland annat föreskrifvet dels att bref i tjenste-ärenden emellan Auktoriteter och Tjenstemän eller Betjente, som, enligt gällande föreskrifter, äro till kronobref-bärings begagnande berättigade, skola, så vidt utan olägenhet ske kan, med de ordinarie brefposterna afsändas, samt att således den ordinarie kronobref-bäringen bör inskränkas till hvad som, med iaktiagande häraf, erfordras för brefvens förskaffande, der posterna icke kunna dertill användas; och dels att det på Kongl. Maj:ts Befallningshafvande må ankomma att, efter derom ifrån vederbörande infordrade upplysningar och förslag, bestämma emellan hvilka ställen ordinarie kronobref-bäring, i tillämpning af förutnämnde stadgande, skall ega rum, och hvarvid bör tillses, att nödigt samband emellan turerna i de särskilda fögderierna beredas.
Jag anhåller ödmjukast, att denna min motion måtte blifva remitterad till Oecon.- och Eevilln.-Utskotten. Lades på bordet. Hr Estenberg, Pehr, hade inlemnat ett så lydande anförande: Myntbestämningslagen af d. 1 Mars i83o, som fastställer silfverutvexling efter 128 sk. i bancosedlar, synes mig nu böra sättas i verkställighet, helst Banken, enligt hvad inom detta RiksSt. blifvit upplyst, skall för det närvarande kunna betala efter en bättre cours än 128 sk., i händelse Banken, efter denna lag, skulle realisera alla sina tillgångar. Den af allmänheten efterlängtade myntbestämningen, som redan vid föregående Riksmöte blifvit af Statsmagterna beslutad, skall återföra trygghet och säkerhet bland Svenska folket, bidraga till näringarnas förkofran och skatternas oförändrade värden till deras påräknade ändamål. Men på det Sverige i en framtid beständigt må behålla inom sina gränsor det för dess näringar så magtpåliggande af ett oförminskadt antal silfver och bancosedelmynt till rörelsecapital, får jag vördsammast föreslå, att alla utländska varor, som kunna fabriceras inom vårt eget land, måtte förbjudas till införsel; äfvensom att alla onyttiga utländska varor, som här icke kunna fabriceras, äfven må till införsel förbjudas, t. ex barnleksaker och andra sirater, såsom en myckenhet fruntimmers prydnader och lyxartiklar, hvaraf våra krambodar öfverflöda, och åt hvilka tillverkningar ej kan gifvas annan benämning, än leksaker för äldre personer, emedan de merendels sakna allt verkligt värde. Mån - Den 24 Februari i. gen förledes genom dessa öfverflödsartiklar till en yppighet, som ej öfverensstämmer med Svenska folkets hvarken värdighet eller tillgångar.
En riksdagsman af BondeSt. har uti en betänk, bifogad reservation såväl utvecklat betänkts brister, att jag, likasom Hr Stuart, förmodar, alt Ständerna icke godkänna Utsk:ns åsigt, utan, i enlighet med nämnde förtjenstfulla reservation af riksdagsm. Ilans Jansson, bestämma vissa allm. mera liberala grunder, hvaruppå de önska, att Regeringens författning i frågan må stödja sig. Man har i sednare åren med tillfredsställelse förnummit, huru Regeringen fortgått på en liberalare bana uti ifrågavar. afseende; och jag är öfvertygad, att Regeringen skulle fästa afseende på ett sådant förslag, som det Hans Jausson uppgifvit, om R. St. för sin del anloge detsamma. Jag yrkar återremiss. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Äfven jag yrkar återremiss af betänk., inen utur skäl, motsatta dem, som föregående talare anfört. Jag anser nemi. betänk, vara alltför liberalt. Det har dock fägnat mig att höra en ledamot, Gr. Horn, göra stadsmannanäringarna en rättvisa, som plägar vara sällsynt, då fråga tillika är om skråordningarna. Hvilken tanka man om dem må hysa, så lärer väl ingen kunna neka, att det är af största vigt jemväl för landtmannen, att städerna befinna sig i blomstrande tillstånd, ty dessförutan kan han icke påräkna lönande af - Den aa December e. m. sättning å sina varor. För att ernå denna stora fördel, måste man åt städerna bevilja sådana förmåner, hvarförutan de ej ens kunna bära deras dryga coinmunala afgifter, Behofvet och riktigheten att i författningarna bibehålla skillnaden mellan stadsoch landttnannanäringarna bör ingen sålunda kunna bestrida. Hvad dernäst särskildt beträffar städernas förkofran inom sig genom handtverk, så är det ‘för handtverkaren personligen och med detsamma både för städerna och Riket af väsendtligt gagn, att ingen verkstad må ägas eller drifvas af andra personer än sådana, hvilkas färdighet i yrket är behörigen ådagalagd.
Fullmägtige ett välförtjent klander , möjligtvis föranledt någon tidsutdrägt med verkställigheten af det beslut, Revisorerne åberopat, förmodade Fullmägtige, att sådant dock ej rimligen kunde tillräknas Fullmägtige, som hvarken föreskrifvit eller, på något af Revisorerne uppgifvet, origtigt sätt tillämpat besagde former. Till upplysande och förklarande af förhållandet med den af Revisorerne anmärkta tidsutdrägten med Riksgälds-Contorets afflyttning från dess nuvarande local, hafva Fullmägtige för Öfrigt uti samma yttrande hufvudsakligen anfört: att denna afflyttning omöjligen kunde försiggå, innan den för Riksgälds-Contoret anvisade nya local blifvit, på sätt uti det för Contorets förvaltning utfärdade Reglemente funnes uttryckligen föreskrifvet, iståndsatt och vederbörligen inredd, samt försedd med ett brandfritt cassa-hvalf, helst både den oundgängligen nödvändiga reparationens beskaffenhet och localens inskränkthet bestämdt hindrade reparations-arbetenas företagande och partiella verkställande, efter det Riksgälds-Contoret dit inflyttat; att ofvannämnde hus, den 3r Maj iS43, väl till Riksgälds-Contoret öfverlemnades, men alt någre handlingar, angående Kongl.