Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Följer man denna grundsats och besinnar, att detta värde ej kan närmare bestammas än efter markegång, lärer man finna, att det icke ar soldaten, som förlorar genom Utsk:s förslag, att han skall utgöra värdet af 2:ne dagsverken; ty på de stallen, der dagsverksskyldigheten ej utgöres, kan detta förhållande upphöra, nar presten yrkar att få sin lättigen, och Utsk:s förslag skulle således jemväl förekomma de tvister, som derom kunna uppstå. Oecon.Utsk:s utlåt. ]\:o 67 återremitterades. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 27 sisth Maj på bordet lagda utlåt. N:o g3, i anledn. af väckt motion om nedsatt - iCo Den 5 Juni e. m. ning i priset å det krut, sorn för bergsprängningsarbeten utlemnäs från Kronans förråd, m. m. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jag gillar den princip, sorn ligger till grund för StatsUtsks hemställan, nemi. att prisen å krut skola bestämmas till det belopp, som krutet af de särskilda slagen kostar Kronan, med afdrag af skillnaden emellan saltpeterns lösningspris och dess medelvärde i handeln; men jag önskar likvist att vid sjelfva redactionen få göra ett par anmärkningar. Först och främst skulle jag önska, att StatsUtsk ville sjelf till R. St. föreslå det pris, hvartill krutet bör försäljas. De ingående krutförsäljningsrnedlen äro en statsinkomst, och denna inkomst bör således regleras af R. St.; äfvensom, då StatsUtsk. bör kunna hafva tillgång till de handlingar, som erfordras för att kunna beräkna kostnaderna för kruttillverkningen, jag tror det vara möjligt för StatsUtsk. att föreslå det pris, som till nästa riksdag bör blifva gällande. För det andra skulle jag, i den händelse, att StatsUtsk. och R. St. icke ville taga befattning med ett sådant bestämmande, likväl önska, att för tydlighetens skull Utsk. ville bestämma, hvad som skall förstås med saltpeterns medelvärde i handeln.
Ständer behagade till utförande af ifrågavarande vattenkommunikation emellan Ålshult och sjön Salens norra ända anslå ett bidrag af 107,000 Riksdaler och till anläggning af omförmälda jernväg emellan Ålshult och Carlshamn bevilja ett lån af 1,766,000 Riksdaler, på vilkor, som för dylika understöd varit öfliga. Stockholm den 14 November 1865. Edv. Meyer, 5 206 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. Af Herr Mcy6r, £(lv., angående Carlshamns femklassiga Elementarläroverks utvidgning till fullständigt, samt anslag af medel dertill. På de behjertansvärda grunder, sorn omtanken om en för ortens ungdom fullt ändamålsenlig elementar-undervisning, med fästadt afseende på lokala förhållanden, gifver vid handen, har Carlshamns stad genom sina fullmägtige ingått till Kongl. Majit med en af Lunds Domkapitel tillstyrkt (litt. A.) underdånig ansökning, att Kongl. Majit täcktes till Rikets nu församlade Ständer i nåder aflåta Proposition, det Carlshamns femklassiga elementarläroverk måtte upphöjas till fullständigt elementarläroverk på såväl den klassiska som den reala linien. Ehuru jag vågar med trygghet antaga, att Kongl. Majit i nåder uppmärksammat detta för Carlshamns samhälle så betydande ärende, anser jag mig likväl af sakens vigt förpligtad att, på de grunder som blifvit anförda, dels uti den inom stadsfullmägtige väckta motionen, dels i det utlåtande deröfver, som läroverks-kollegium derstädes på anmodan af stadsfullmägtige afgifvet — hvilka handlingar jag har äran uti afskrift bifoga (litt. B. och C.) — äfvensom i betraktande deraf, att, enligt hvad närlagda intyg (litt.
Jag anhåller att få lill prot. nedlägga min reservation emot det beslut, hvarigenom R. o. Ad. ansett sig böra fråntaga Konungen dess tvenne röster i Högsta Domstolen. Jag anser nemi. en sådan förändring hvarken nyttig eller nödig, utan tvertom ganska betänklig. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 2 och 5 dennes på bordet lagda betänk. N:o ]8, i anledn. af väckt motion, om befrielse för rotehållare från skyldigheten att för reg.officerare förevisa rekryter, innan de antagas, samt om vidtagande af Den 9 0 c t o b e r. 07 åtgärder emot befälets olagliga inblandning vid uppgörande af contract emellan rotehållare oeh knektar. Hr von Schantz, Carl Jacob: Det är egentligen emot sednare afdelningen af Utsk:s betänk., som jag funnit mig befogad att göra anmärkn. Jag har föreställt mig, att hvad som contraheras emellan tvenne personer, som äro så qvalificerade alt de kunna ingå aftal, mäste utan tredje mans inblandning äga en fullt och laglig bindande kraft, och att ett aftal emellan rotoch rusthållare samt rekryt vore en fri afhandling, lika kraftägande som den, som afslutas emellan jordägare och brukare. Sä har jag föreställt mig dessa förhållanden, och tror, alt de förtjent uppmärksamhet af Utsk. Det är lätt alt inse det menliga i motsatta förhållanden. Utsk. anser, att om någon sker orätt, han äger väg öppen alt klaga; men det måste, efter mitt förmenande, vara ett felaktigt statsskick, när institulionerne äro så uppställda, att det endast är genom besvär öfver förnärmanden, som rättvisa kan vinnas. Sista riksdagens förhandlingar visa, att Ständerne hos K. M. i und. anmält behof af rättelse i detta fall, ehuru det icke medfört någon påföljd, enär K. Krigs-colt. betygat, att inga klagomål öfver missbruk i denna del ingått, hvarken vid generalmönstringar eller eljest. Likväl förefinnes inom ett reg:te ett fall, som för närvar, hvilar i K.
Indelt på förslag. Mått. Oindelt. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kub.foten. Summa Riksmynt. På Borgare-Ståndets vägnar: 1m. F. Asket', n. v. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar: jVils Pehrsson, n. v. Talman. StafsVerkets Ordinarie Inkomster, Ordinarie Ränta: Hvad af denna ränta är anvisadt till åtskilliga Stater, Verk och Inrättningar, utföres här till ett förslagsvis beräknadt belopp af 2,666,700: —- Den öfriga delen inflyter till Stats-Verket direkte och upptages till 1,990,000: — i Tionde-Spanmål i Tionde-Spanmåls-lösen efter bestämda priser Arrende-medel af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter ! Silfver-Tionde, Myntare-lön och Slagskatt Koppar-Ränta, 1,500 Centner å 70 R:dr Tionde-tackjern, 17,000 Centner å 2 R:dr | SvafvelbruksTionde Mantalspenningar i Bötesmedel | Kavalleri-Regementenas Häst-vakans-spanmål: Vid Lif-Regementet för 500 N:r 23,625 kubikfot » f. d. Östgötha Kavalleri för 1,000 N:r 47,250 » » f. d. Westgötha Dragoner för 1,000 N:r . ^ 47,250 » » Smålands Dragoner för 500 N:r 22,050 » Ständiga Rote-vakans-afgifter vid Skånska Infanteri-Regementena: för 385 N:r Tillfälliga Rote-vakans-afgifter Vakans-afgifter af ny ro terad jord Rote-vakans-afgift af Utsockne Frälsehemman i Halland Tross-passevolans-afgift - Båtsmans-vakans-afgift Kontroll-stämpel-medel Båkoch Bots-medel Transport I Inkomster. Kil. Litt. A. Penningar. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Sp a n m å 1.
St. till K. M., alt genom samlandet af statistiska uppgifter och andra upplysningar, eller på sätt K. M. i öfrigt må finna lämpligt, låta till nästkommande riksdag bereda en ytterligare utveckling af frågan 0111 nationalrepresentationens ombildning, på säkrare grunder än dem, hvarpå hittills framställda lagförslag hvila. Jag vill anmärka emot en annan talare, alt han har sagt, att ett sådant förslag, som det af Utsk. framställda, äfven som det af Gr. Hamilton gjorde, redan vore afgifvet vid förra riksdagen. Jag får fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på, att det icke alldeles så förhåller sig, utan R. St. anhöllo vid förra riksdagen i und. hos K. M., alt K. M. skulle läckas a flå t a nåd. propos., innehållande eli utarbetndt lagförslag. Jag hemställer nu till en hvar, 0111 uti den framställning, som af Gr. Hamilton blifvit gjord, och hvilken jag understöd!, äfvensom, huruvida i mitt eget förslag ligger någon begäran, alt K. M. ville till nästa riksdag framställa en propos. i delta ämne. En värd talare har äfven anmärkt, alt vid vanliga öfverläggningar, såsom t. ex. uti ett col leg i 11111, är det alltid presidenten, som yttrar sig sist. Jag är af alldeles samma tänkesätt. Het är K. M., som här skall yttra sig sist, och jag begär derför icke någon propos. Just deruti ligger den värde talarens misstag, att han tror mig hafva begärt en sådan propos., och det är på den stenen, som han har halkat. Om icke något förslag blir hvilande, hvad bevisar detta? Jag lager upp denna fråga, derföre att mitt förslag börjar med dessa ord: ”R. St. anhålla, att, så vida som något förslag icke varder antaget att till vidare grundlagsenlig behandling hvila etc.” Om nu den händelse inträffar, att icke något grundlagsförslag blifver hvilande, hvad bevisar det? tydligen att man icke är ense. Ilvad bevisar åter detta? alt iimnet ingalunda är ulredt.
Ridderskapet och Adelil samt Borgare-Ståndet hafva antagit denna §., sådan den i 1824 års Författning förekommer, och alltså uteslutit det af Utskotten uti Betänkandet N:o 6 föreslagna tillägget om åliggande för Häradsskrifvare, eller den som mantals-skrifningen förrättar, att tillse, det ingen må antecknas till begagnande af högre panna , än hvartill han efter egendoms-värdet är berättigad; och Bonde-Ståndet har äfvenledes an - ao B evilla.-, Lagoch Oec.-Vtsk. Mern.] N.-o 27. tagit gamla redactionen , med tillagdt stadgande, ”att i Skattskyldigs Debetsedel för hvarje år bör införas . fastighets-värdet, till upplysning för egaren om den pannerymd som han, efter detsamma„ är berättigad nyttja.” Elium Preste-Ståndet bifallit Utskottens förenämnde mening, lärer den, såsom stridande emot de andra Ståndens gemensamma Beslut, 1111 komma att förfalla; och då hvad derom, på förenämnde sätt, blifvit föreslaget således komme att utgå, få Utskotten deremot föreslå, att de öfrige Respective Riks-Stånden må godkänna det af Bonde-Ståndet antagna, i Utskottens tanka, mera lämpliga stadgande med följande lydelse, som införes efter det i §:s slut förekommande ordet . ' ”ansvara;” dock bör i den Skatt skyldiges Debetsedel för hvarje år af vederbörande införas det fastighet s-värde, hvarefter brännvinsbränning får ega rum, till Upplysning om den pannerymd, sorn i grund deraf får begagnas .” 1 Art. 10, nu g $. Högv.Preste-Ståndet liar bifallit Utskottens, uti Betänkandet Js:o6> Be villa.-, Lagoch Otc,- Ut sk. Mern.
Oidet''handläggning^ kan innefatta blott föredragning, och efter skedd föredragning af ärendet skulle ordform kunna åtskilja sockenstämman emot allas vilja. i5:de §:n bör innehålla, att för en och samma stad bör icke mer än en fattigvårdsstyrelse äga rum, så att om den skall blifva sockennämnden, så böra deputerade ombesörja den gemensamma fattigvården för hela staden. §:n bör nemi. förekomma splittring inom olika församlingar i samma stad. Såvida ordför. skall få väljas och pastor ej dertill vara sjelfskrifven, ulan pastor blott blifva ordför. i vissa mål, hvaremot den valde ordform skall fungera i alla andra ; så hemställer jag, huruvida icke skilnaden mellan dessa mål måså uppdragas, att i de mål, hvaröfver besvär anföras hos Consistorium, fungerar pastor, och i de, der besvären gå till Konungens Bef:h:de, fungerar den valde ordform, så framt ej särskild lag finnes huru förhållas skall. I 17 $:n 5 mom. stadgas: ”Finnér sockenstämma anledn. till missnöje med vald ordför., vice ordför. eller ledamot af sockennämnden, håfve, när som helst, rätt att honom genast från förtroendet skilja och utse annan valbar person i hans ställe.” Meningen med sockennämnden är väl att erhålla en verkställande myndighet åt sockenstämman. Såvida dermed skall afses någon den ringaste conlinuitet i göromålens gång så är detta stadgande af ett menligt inflytande; ty om tillfälligtvis sockenstämmans ledamöter icke voro i en fråga af samma tanke som sockennämndens fleste ledamöter, så skulle det kunna hända, att af sådan orsak de förre skiljde de sednare från utöfningen af sina functioner, och valde andra, blott i och för handläggningen af denna fråga. Det öfver-* ensstämmer icke med begreppet om en verkställande myndighet, att denna för ett enda måls skull skall kunna skils jas från sin befattning. Del är tydligt, att om sockenstämman äger att när som helst, efter godtfinnande, skilja ordför. och ledamöter från sina platser i sockennämnden; så skola icke målen derstädes blifva sjelfständigt behandlade.
Han gick in ett närbeläget kloster och kastade sig snyftande på en säng; men sedan han återvändt till Fontainebleau, fann han der en ande af glädtighet och lättnad. I stället för att gråta öfver en olycka, tycktes man der fira ett underverk. de Fervacque vågade första försöket med det klockspel, som skulle ersätta själaringning. Han utropade: » så är då Ers Majestät lyckligt befriad! » M. de Goudy sade, att Gud visat konungen en stor nåd. Sully, hvilken, då han fick höra nyheten, hade skrifvit till sin hustru: » Strängen har brustit; nu, då hon är död, må Gud gifva henne ett långt och skönt lif », Sully tog på sig sin predikoton lor att prisa Guds underliga verk, hvilken, som psalmen säger, gör långt mer i sin vishet än hvad vi begära. Sålunda omringad af denna komplott af envist och illa återhållet bifall, tog konungen sitt förnuft till fånga och underkastade sig. Han var rädd för de ansigten, han skulle upptäcka, om han dema-skerade de skyldige; han lät brottet försvinna som en orm, som, efter att hafva stungit, vänder åter till * sitt bo. Ingen ransak * ning, intet förhör. La Varenne stod qvar i gunst. Zamet fort * satte att mottaga konungen i sin mördarvilla. De samtida historieskrifvarne sänka rösten, när de komma hit. På sin höjd tillåta de sig gissningar och ett afsigtligt förbigående. Man tycker sig höra barberaren i fabeln, som hviskar sin hemlighet i en grop han gräft. » Hertiginnans död », säger 1 ’ Estoile, » har gifvit anledning till flere skrifter på vers och prosa, så väl som till flere samtal vid hofvet och i staden, i hvilka hennes död af somliga tillskrifves fruktan att aldrig blifva konungens lagliga gemål, af andra misstänkta läkedrycker. » » Det är ett under », säger d * Aubigné, » huru denna qvinna, hvilkens skönhet icke hade något kyskt, har kunnat lefva mer som drottning än mätress under så många år och med så få fiender.
borde af silfververket få behållas, emot lösen efter markegång, eller till Kronan afträdas; att, under dylika omständigheter, någon kapital-ersättning derför icke kunde ifrågakomma, hvaremot, enär, enligt del aftal med silfververkets delegare, som ligger till grund för berörda beslut, vore förutsatt, det Staten egde rätt att, derest så lämpligt funnes, återtaga dispositionsrätten öfver de under arrendet inbegripna räntorne, så snart den fond, som borde bildas, lemnade silfververket en behållning af 1,100 tunnor spanmål, Staten icke kunde bestridas rättigheten att verkställa berörda indragning, om i stället, intilldess fonden genom årliga afsättningarne och ränte-inkomsterna vunnit den derför nödiga tillväxt, silfververket tilldelades omförmälda spanmålsqvautitet eller ersättning derför efter årlig markegång, med afdrag likväl af det till Statsverket utgående arrende, helst denna ersättning, vid öfverenskommelsens ingående, antagits motsvara fördelen af ränte-dispositionen; samt att, för att icke till en obestämd och aflägsen framtid uppskjuta verkställigheten af omförmälda indragning och emellertid låta innchafvarne af de hemman, hvarifrån räntorna utgå, fortfarande vidkännas alla dermed förenade olägenheter, Kommitterade så mycket hellre ansett skäl vara för handen att en sådan åtgärd vidtaga, sorn de ifrågavarande räntornas markegängsvärde kunde antagas fullt motsvara värdet af nyssnämnda spanmålsqvautitet; i sammanhang hvarmed Kommitterade särskildt i underdånighet upplyst, att, jemlikt 6 punkten i förutnämnda af Kammar-kollegium utfärdade kontrakt, äfven mantalspenningarne af de sex nedre socknarne ”till vidare öfverenskommelse framdeles” äro bergslaget under arBih. till II. St.
M:s samtycke, och således ingalunda vara af grundlagsnatur, det kan han bäst sjelf göra sig reda för, om man tänker sig följden af den tanke som ligger till grund för Gr. af Ugglas’s förslag. Om det blifver lag, skulle Ståndet ifrån att vara så pass sjelfständigt, som det är, blifva hädanefter ett beroende och ingalunda sjelfständigt Stånd, i händelse det skulle underkastas val inom sig sjelf. Jag undrar då huru de öfriga tre Stånden skulle blifva belåtna med det fjerde. Lika litet förmodligen, som vi blefve belåtna med dem, om de ville vidtaga förändringar i deras valordningar, hvarigom deras representation eller deras sjelfständiga natur skulle i mer eller mindre mån uphöra. Jag är icke af den tanka, som jag tyckte att Gr:n yttrade, att dessa Stånd hvar för sig ega att förändra sin valordning, oberoende af de öfriga, endast med Konungens samtycke. Jag tror att detta vöre det mest grundlagsvidriga, som kunde ega rum, emedan Riksd.Ordn. är en ibland de grundlagar som icke få förändras utan R. o. Ad:s och alla Ståndens och Konungens samtycke. Om således de framställningar, sorn Gr:n gjort, hvila på origtiga föreställningar och dessutom angå en nu mera förfallen fråga, som jag önskade att vi nu mera icke skulle behöfva att befatta oss med, så skulle jag önska att motionen icke måtte blifva remitterad till Riddarh.Utsk. Hr Adelborg, Anders Otto: Den fråga som nu är å bane är, efter min tanke, af så betydlig vigt för detta Stånd, att den helt enkelt bestämmer om det skall vara till eller ej. Det är då nödigt att man vid dess öfvervägande förfar med den mesta möjliga noggrannhet, och, till följd af dess, enl. min åsigt, vådliga beskaffenhet, låter den få ett sådant slut som den förtjenar och på ett sådant sätt att ett dylikt försök ej hastigt förnyas.
En discussion öfver det betänk, från Constit.Utsk., som nu är i fråga, kan icke leda till annat, än dess läggande till handhna; ty propos. till bifall eller afslag kan icke derå göras. Detta betänk, är af den natur, att det endast kan läggas till handhna, och det är alldeles likgiltigt, om detta sker i dag eller ej; ty ehvad påföljd D cu 5 Juni f. ra. StatsUtsk:s sednare anmärkntsanledning kan medföra, har det nu ifrågavar. memorialet intet inflytande derpå, och något beslut är icke heller på förhand fattadt, då man endast lagt memorialet till handlingarna. Frih. Boye, Ludv.: Jag vill icke särdeles fästa mig vid det ovanliga, att en ledamot kan säga oss, hvad som handt i StatsUtsk. i går, eller förrän justering af beslutet föregått, och icke heller vid det ännu ovanligare, att samma ledamot kan säga oss, hvad ett annat RiksSt. varder görandes i dag. Jag vill derföre begifva mig till sjelfva saken och, i farhåga att möjligen träda grundlagen för nära, blott hemställa, om icke grundlagsenlig! någon annan utväg gifves, än att, på sätt Frih. Cederström föreslagit, lägga Constit.- Utsk:s ifrågavar. betänk, till handltna; ty jag är, efter genomläsning af detta betänk., icke nöjd dermed och skulle önska återremiss deraf. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag har af Constit.Utsk:s betänk, ej kunnat vinna någon fullständig uppfattning af ämnet, hvilket blifvit lemnadt så outredt, att det synes, som Utsk. blott sökt att komma ifrån det. På denna grund anhåller jag om återremiss med den önskan, att Utsk. mätte fullständigt framlägga innehållet af det Statsrådsprotocoll, som i ämnet blifvit fördt, hvilket jag anser desto angelägnare, som, enligt grundlagen, Constit.Utsk. blott skall höras öfver frågor af denna beskalfenhet, men beslutande-rätten tillhör R. St. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.:
göra förminskning uti de genom Banco-Reglementet till beloppet bestämda utlånings-fonder, men det deremot vore Fullmäktiges både pligt och rättighet, att, vid en för Bankens ofördelaktig conjunktur, indraga de förstärkningar, som, på grund af Fullmäktiges egna beslut, voro någon viss rörelse-gren anvisade, kunde 120 §. icke i annan måtto afse inskränkning i Bankens låne-rörelse, än att Banco-Styrelsen skulle, genom återtagande af så beskaffade tillfälliga fonder, bereda den nedsättning i sedelstocken, hvilken för proportionens bibehållande erfordrades; och att ifrågavarande 120 §. sålunda borde på det sätt förstås, alt, när den deruti omnämnde proportion blifvit rubbad, sedelstocken finge icke allenast icke ökas ”genom någon af Banco-Styrelsen beroende åtgärd”, utan, i fall en dylik ökning redan skulle vara under gynnsammare förhållanden verkställd, en återgång deraf borde ega rum; men att deremot den sedelutgifning, som vore en följd af de utlåningar, hvilka enligt Reglementet äro ovilkorligen bestämde och således ej ”bero” af Fullmäktige, icke kunde till denna §. hänföras. Efter noga öfvervägande af de skäl , hvilka hos Fullmäktige blifvit åberopade och närmare utvecklade till stöd för dessa olika meningar, har Utskottet funnit sig böra instämma uti den här ofvan sist anförda, samt, i följd deraf, äfven ansett Fullmäktige hafva bordt, till proportionens förbättrande, successive indraga de af Fullmäktige under åren 1841 och 1842 meddelade tillfälliga förstärkningar med n00,000 Rdr till Allmännasamt 390,000 Rdr till Handelsoch Närings-Disconternes lånefonder; dock, som Fullmäktiges pluralitet från vidtagande af en sådan åtgärd kunnat anse sig förhindrad af föreskriften i Banco-Reglementets 117 §., enligt hvilken Banco-Styrelsen blifvit förbjuden, alt annorlunda, än i sista rummet, vidtaga någon åtgärd för lånerörelsens förminskning, anser Utskottet hvad i omför - Banco-Utskotlets Utlåtande, N:o 27.
Nto 5g, i fråga om utgifternas reglering under riksstatens åttonde hufvudtitel. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis pröfvas, och att utlåt. Nto 5g dervid skulle tjena till grund för före dragningen. 1 : s t a punkten. Fångars skjuts, underhåll, medi ca men t er m. m. samt spinnhusen. Mom. litt. a). Hr von Hartmansdorff, A 1.1 g.t Jag anhåller alt få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att den brist, som visat sig, årligen uppgår till i83,ooo r:dr i medeltal. Om nu R. o. Ad. endast skulle bevilja 100,000 rtdr, så är det följaktligen 83,ooo r:dr för litet. Man kan visserligen säga, att det är likgiltigt, emedan det beviljade beloppet är ett förslags-anslag, så att hvilken summa som erfordras, skall den utgå från Riksg.cont.; men om ett sådant sätt att gå tillväga vore det rätta, så ser jag icke att ett förslags-anslag någonsin behöfde till summan utsättas. Man kunde likaväl för ändamålet bestämma så väl 10,000 som 100,000 rtdr. Men då anslagen böra bestämmas med afseende på verkliga förhållanden, på det man måtte hafva något visst att rätta sig efter; så anhåller jag att R. o. Ad. måtte bevilja det gam - Den i a A u gusti f. m. 377 gamla och nya anslaget i jemn summa med 43o,ooo r:dr såsom förslags-anslag. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: I anledn. af den siste värde talarens yttrande, har jag ansett mig böra fästa uppmärksamheten derå, att StatsUtskis tillstyrkande att bestämma anslaget för fångars vård och underhåll till det belopp, som Utsk. föreslagit, grundar sig på det yttrande uti K. M:s nåd. propos. i ämnet, att K. M. hoppades, genom lämpliga administrativa åtgärders vidtagande, kunna nedsätta de dryga kostnaderna för fångvården.