Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jord å landet, som der den såld blifvit, varit börd underkastad, må ock, om den genom gåfva eller testamente bortgifven är, i börd lösas. Lag-Ulskoltets Utlåtande N:0 32. 23 § 9- Har någon i fall, nu sagdt är, bördes-ansprålt vächl och kunna, ej par terne å den till anspråkets fullföljd förelagda dag om viss biirde-skilling sämjas, läte Rätten jorden i laga ordning värdera. § 10. Ar genom parternes åsämjande eller genom laga värdering bestämdt hvad för bördeskilling anses skall, sätte då bördemannen den bördeskilling hos Rätten in å första rättegångsdagen af det ting, som näst efter en månad infaller. Sker ej det, håfve sin talan förlorat. § 11. / allt öfrigt kommer, i afseende pä börd af jord, som genom testamente eller gåfva öfverlåten är, att lända till efterrättelse hvad som angående börd af såld jord redan stadgadt finnes. § 12. Hvad genom denna författning blifvit stadgadt, har ej tillämpning i fråga om testamente eller gåfva af den, hvilken a/lidit, innan författningen till efterrättelse gällande blef. dels ock en Förordning af detta innehåll: Hvar, som fast egendom, genom testamente fått häfver, skall med det fång lagfara, pä sätt om köp, skifte och gåfva sagdt är; dock må uppbud ej meddelas, innan testamentet vunnit laga kraft eller ståndande blifvit. Någon förändring har Utskottet genom förrberörda, angående testamcntsoch gåfvo-rätten afgifna förslag, icke tillstyrkt uti den särskilda dispositionsrätt öfver allinge-fastighet i stad, som tillkommer frälseman enligt 12 § i Ridderskapet och Adelns privilegier den 16 Oktober 1723.
Hwad Stats-Utstotket här ofwan anförde om Drottningholms och Swart stö arrendes lefwererande directe till Kongl. Rante-Kammaren, fär Stals Urfloktet, säfom aswen hit lämpeligt, sig här åberopa. 6:0 Rosersbergs Kongsgård, belägen i Stockholms Län, Erlinghundra Härad och Norrsunda Socken. Denna Egendom har förur warit Fralse, men blef i anledning af Riksens Högloft. Ständers underdåniga tillstyrkande, och enligt Kongl. Maj.-ts Nådiga Bref af den go September 1756, samt efter öf s te Band. -ehra 2tfd. 39. ZZ4 Den i2 Zebruarii - öfrverenskommelse med dä warande ägaren framlidne Herr President» Friherre Kroman, utbyil emot Löfstaholms u!i samma Härad samt Odensala och St. Olofs Socknar belägne Kongsgård, jemte en mellangift af Kronan för de ä Rosersberg warande mendler, byggnader samt fullt inventarium af Åkerredskap och kreatur. Detta byke blef genom Kongl. Majus Nädiga Bytes-Bref af den g Augusti 1762 faststaldt,. hwarefter, och sedan skakläggning a begge Gårdarne blifwit werkstäld, Rosersberg ui Jordcböckerne är 1764 infördes, såsom Kongsgård, och Löfstaholm deremot som Fralse Säteri. Rosersberg bestående af ö mantal, jenne derunder lydande Torpen Luttergärde och Norrboda, Krono - Hemmanet Wiggeby mantal med en Qvarn, samt Skatte-Hemmanet Krogsta mantal öswerlemnades lill dä warande Hans Kongl. Höghet Hertig c.-rni. af Södermanland wär nu regerande AllerNädigste Konung. Ester hwad Stats»Utffotter r dest Betänkande, angående Kongl. Maj-ts Hof-hälinings Summa hemställt och Riksens Högloft.
Han yttrade dervid ganska philantropiskt den farhågan, alt han möjligen skulle finna sig nödsakad att spränga en eller annan galla. Jag tror att han i detta afseende äger allt möjligt skäl att lugna sig, ty såvidt jag kunnat förnimma, sprängde han alldeles ingenting, med undantag af den logiska tråden af sin bevisning. 64 §:n Reg.Ftn torde för en hvar, som uppmärksamt genomläst densamma, just vara den som säkrast lugnar alla farhågor i afseende på den grundlagsenliga beskaffenheten af det framlagda förslaget. Den innehåller nemi.: ”Så väl Rikets ordinarie statsmedel och inkomster sorn hvad, på sätt omförmäldt är, under namn af extra-ordinarie utlagor eller bevillningar till statsverket af R. St. anslås” etc. Hvad är Dan a8 November e. m. 483 det som nu är omförmäldt? Jo! det sorn sednare omförmäles före 64 §:n är den i 62 §:n omnämnda ordinarie be vi Ilningen, oell framför densamma omförmäles i 60 §:n den s. k. extra-ordinarie bevillningen. Skulle således här meningen vara, att hvad som är omförmäldt alldeles icke får passera Riksg.cont., utan skall directe ingå till statsverket, så gäller detta lika mycket den ordinarie bevillningen som tullen, postmedlen , brännvinsbränningsafgiften , etc. , och således skulle det då hafva varit ett fullkomligt grundlagsvidrigt förhållande, att den ordinarie bevillningen anda hittills ingått till Riksg.contoret. Men om man närmare ger akt på meningen, så finner man att det ingalunda står föreskrifvet alt dessa bevillnings-inkomstartiklar skola ställas till Konungens disposition belt och hållet, ulan det står med tydliga ordalag, alt hvad deraf till statsverket anslås skall vara under Konungens disposition. Just detta uttryck innefattar ganska tydligt, att R. St. kunna till statsverket anslå en del deraf och disponera resten åt annat håll. Således torde grundlagsenligheten icke vara något synnerligt tvifvel underkastad.
1 Tro mig, redan vid första anblicken gripes du så af den härliga taflan, som utbreder sig för dina blickar, att du ville under den engelska drottningens hänförda utrop sätta ditt eget namn. På hotellets många små balkonger ser du fullt af folk, g e n o m slottets magnetiska skönhetskraft ditlockadt från världens alla kanter. — Den högförnäme engelske lorden råkar d u där med säkerhet. Den amerikanske millionären m e d familj o c h betjä- ning gör sig snart nog bemärkt. Hela den familjen ser ut att tro på guldets obetvingliga makt öfver allt o c h alla. Den nervösa engelska ladyn tror man knappt vara landsmaninna m e d de där medelålders misserna i sina korta, rutiga k o s t y m e r af impregneradt tyg. D e visa sig sällan utan alpstafvar o c h stora kikare, burna i rem öfver axeln. D e byta aldrig toalett till middagarne o c h taga just ingen notis o m den öfriga societeten samt sprida heller ingen trefnad omkring sig. » V i resa för vårt nöje, o c h bry oss ej o m andra, » läser man ofta n o g på de turistklädda engelska damernas fräkniga anleten. Där springa några lifliga, ryska barn » ta fatt » på äkta svenskt maner. Svarta sammetsblusar o c h röda sidenskärp, knutna i sirliga rosetter. Deras franska b o n n e söker m e d både ord o c h gester hindra deras hastiga framfart: » Mais, Jacques, Pierre, ce n ' est pas chic ca, faites attention — calmez-vous donc! » De glada ryska barnens fader sitter där i en af de bekväma hvilstolarne m e d » Le Figaro » i handen. Han åser m e d ett gladt leende barnens muntra lek 1899. o c h ropar till d e m ett o c h annat eggande ord. Man fäster sig ovillkorligen vid ryssens intelligenta utseende. Stor o c h kraftigt bygd, är han en präktig typ m e d sitt långa, mörka skägg o c h sina grå- blå ö g o n o c h hvälfda, markerade ögonbryn.
Bien surrade ute i trädgården, och luften öfver denna darrade nästan hörbart i hettan. Hönsen sprätte sig med välbehag ned i den varma jorden, hvilken stod som en rök omkring dem, och min hund låg med hängande tunga midt i solbaddet. Jag var icke vänlig mot Agnes i mina tankar. Jag visste ej, hvad hon nu åter hade på min väg att göra; hon kunde låta mig vara i fred, tyckte jag. Jag sade mig själf, att jag för henne var som en krukväxt, hvilken hon hindrade från att slå rot, af pur omsorg, genom att jämt och ständigt fingra på den för att se efter om den sutte fast. Satt jag då så löst, att jag ännu behöfde skälfva vid blotta beröringen af hennes hand? Och misstanken smög sig in i min själ och bet sig fast i den som en blodigel. Men en sådan misstanke – misstanken om att något är, hvilket man önskar icke vore, misstanken om en verklighet, som finnes till, tvärt emot vår innerligaste åstundan och vårt hetaste behof, – den misstanken är som sagans hydra, ty då man afhugger dess ena hufvud, växa hundra ut igen, och den är som masken, ty den lefver, äfven om man styckar den, och den är som spindeln, ty den spinner ut ur sin egen substans ett nät, hvarmed den innesluter hela själsapparaten och hvari den fångar alla sorglöst kringflygande minnen, af hvilkas blod den kan suga sig stinn. Jag hade ett par gånger under vintern varit inne i Köbenhavn på några dagar, hört god musik, sett det rörliga lifvet draga förbi mig som en brokig, brusande karnaval, njutit af intelligenta mäns och fina kvinnors umgänge. När jag kom tillbaka hem, syntes det mig som om allting mist färgen. Det var kallt, fult, rått, dumt, – nejden och människorna, samtalen och sysslorna, alltsammans. Jag hade lagt af min vanliga dräkt blott för några fattiga dagar, och ändå hade den hunnit blifva mig så främmande, att det gick en rundlig tid, innan jag åter kunde trifvas i den och känna mig väl till mods. Hvad betydde väl detta? Och så var där ännu någonting annat, som gjorde mig rädd, då jag nu erinrade mig det.
<D}?af:tg i åmnet afr låtne ^cåbiga f^repofttien jFola på allman befoffnab tntcfag farn t to eterna plar beraf till front) e fån affånbaé, för att, genom fånen^ åb»6l)ållnmg&* fållfXapf forforg, ber fåbane jallfFap ftnnaf, ecb/ i annat fall, af ^onungeml Q3efallning^nfiPonbe, till uplpfte ocf) funnige fanbtmån famt ©tabéboer inom fånen albela^, ©erfemfe od) för att erfjållå ån ptferligare uplpénmgat ro# tanbe låmpligbeten af berorbe forffag i alla bef befar, fjafma $uéBåflningé*' fållfFapen, 0cf), ber fåbane e; åro, ^onungené 2>efallmng£f)afwanbe, blif* mit i 3?åber anbefallbe, att, efter noga granffning af famina för fia g, meb! bera# unberbåniga utlåtanben betofmer, tibigt före nafla Dafrbag inlemma,. ö* 7i fffalebe^ bafme <201, gemenfamt tneb Äongl. $?af:f, befTutit, att bet i 10. @ap. 3.
Mars, på grund af gjorde anmärkningar, återremitterat Utskottets, under N:o 6, aflåtne Memorial, i anledning af på Bankens Pensions-Stat förflyttade Bokhållaren Gustaf Wilhelm Sandbergs ansökning, att erhålla pension, motsvarande den lön, Iian enligt Constilutorial inom BancoVerket innehaft, får Utskottet härmedelst till svar meddela, att, som Utskottets ifrågavarande Memorial, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, från Högloflige Ridderskapet och Adeln af den 20, Högvördige Piesle-Ståndet af den 21, och Välloflrge Borgare-Ståndet af den 28 näsllidne Mars, är vordet af dessa drne Riks-Stånd bifallet, kan berörde ålerremiss ej till någon vidare åtgärd från Utskoltets sida föranleda. Stockholm den 10 April 1840, STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Hellsten, 1840. Banco-Ulskottets Utlåtande, N.-o 11. 1 N:o li. Ank. till Exp. Utsk. den 18 April, kl. 1 e. m. Utlåtande , i anledning aj Herr Adler stams, G. U., motion om ytterligare ersättning för det lidande, som, genom en rättegång med Rikets Ständers Bank, skall blijvit honom förorsakadt. Uti en hos Högloft. Ridderskapet och Adeln väckt, den 20 sistlidne Mars till Utskottet remitterad motion, har Herr Adlerstam , G. U., fästat uppmärksamheten derpå, alt det anslag, Rikets år 1828—i83o församlade Ständer åt honom bestämt’, såsom ersättning för hvad han då skall visat sig hafva förlorat genom en tvetydigt ansedd Banco-Förordning, den Rikets Ständer funnit höra utur Lagstiftningen utgå, icke med det belopp, som vederbordt, honom tillgodokommit, i thy alt, sedan, på grund af väckte motioner vid ofvannämnde Riksmöte, blifvit i förrberörde hänseende beviljade: af Högloft.
Ansvar.lagen hvarken kan eller bör stadga hvad åtgärd tillkommer RiksSttn, och något mer stadgar dock icke denna §. Oriktigast synes det härvid vara, att Utsk. bär nyttjar andra ord, än grundlags§:n; så t. ex. ar ordet ’'oväld” uteslutet, och frågan om ■”nit, skicklighet och drift” utsträckt äfven till andra rådgifvare än föredraganden. Om man ändtligen önskar dessa föl ändringar, och tillika något motsvarande mot nuvar. 6 §, bör det liela: ”Uraktlåta Statsrådets ledamöter samfäldt, eller en eller flere af deni, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, alt iakttaga Rikets sannskyldiga nytta, eller utöfva de icke sina embeten med nit, skicklighet och drift, då är detta mål icke hörande under Riksrättens pröfning.” Genom en sådan negativ eftersats i meningen blefve försatsen möjlig att bibehålla sådan den nu är; utan att lagbudet kunde sägas vara i strid med nuvar. 107 § i Reg.- F:n. Kan sådan stridighet undvikas, vill jag vissi icke tadla, att LagUlsk. bär har sökt utesluta ordet ”oväld.” Det kan på sitt sätt vara ganska lämpligt, ty det finnes många fäll af väld, der juridiskt ansvar både bör drabba föredraganden, och äfven drabbar honom, så väl efter nu gällande ansvar.lag, som den, hvilken Utsk. föreslagit. Jag anhåller på grund af dessa anmärkningar om ålerre 111 i.ss. [lr Cederschjöld, Pehr Gustaf; Uti 3§:n ansvar.- lagen undantagas afgifler, hvilkas föremål äro inrättningar till enskildes gemensamma nytta och beqvämlighet, såsom båk-, bro-, färjoch andra afgifter af dylik beskaffenhet. Jag tycker mig i den strofen finna en viss obestämdhet. Hvilka äro desse enskilde, sorn skola hafva gemensam nytta och beqvämlighet af afgiften? Jag föreställer mig att meningen matte vara, att den sorn erlägger afgiften skall hafva nvttan, eller hafva del i åtnjutandet deraf.
Rikets Ständers Justitie-ombudsman har i dess till innevarande riksdag afgifna embetsberättelse (pag. 140—141), med förmälan hurusom Herr Justitieombudsmannen erfarit, att föreskrifterna om uppläsande af ofvananmärkta författningar, äfven hvad anginge dem, som ega gällande kraft, nog allmänt efterlätes, och enär Herr Justitie-ombudsmannen ansåge det vara utan nytta, att berörda föreskrifter i kraft och verksamhet återställdes, med anledning af 20 § i Instruktionen för Justitie-ombudsmannen hemställt, det samma föreskrifter matte i laga ordning upphäfvas, samt, då emellertid lagens bud om allmänna stadgars Sammans. Lag* sami Allm. Besvärsoch Ekonomi-Ulskotlets Betänkande N:o 15. 3 offentliga uppläsande qvarstode, och, enligt Herr Justitie-ombudsmannens åsigt, icke borde förändras, föreslagit, att i samma förordning, hvarigenom nämnda äldre föreskrifter kunde komma att upphäfvas, tillika förklarades, »att det på domarens egen pröfning måtte bero, hvilka stadgar han ansåge böra på detta sätt allmogen kungöras.»
Några af dessa Tiondesättningar utgå till vida lägre belopp, än i Stat blifvit uppfördt. Någre gälla ännu utan att hafva blifvit i laga ordning gjorde, eller af Högvederbörlig Auctoritet stadfästade. Eders Kongl. Majit torde Nådigst tillåta Commitéen, att, för mera redighet skull, här nedanföre i underdånighet nedlägga en möjligast sammandragen uträkning öfver Skol-Werkens behof, brister och tillgångar, enligt Förslaget N:o 2 såsom en recapitulation af det förjit underdånigst anfötda. Efter anställd noggrann undersökning om nu befintlige tillgångar vid Rikets Gymnasier och Skolor, hvilka å i underdånighet bilagdt [Tabeller äro Specificerade, samt behofven af Edner vid dem, efter deras i Commitéens underdåniga tanka med mesta möjliga inskränkning tjenliga organisation uti Förslaget N.o 2, har man kommit till följande Resultat, sedan alla Contanta tillgångar för hvarje ställe blifvit evalverade till Spannemål, efter 7 Rd Bco per Tunna, enligt hvad ofvanföre blifvit i underdånighet anmält, och denna tillgång från Spannemåls-behofvet f^r hvarje Lärovefk afdragits. Stats-Utsiottets Betänk anden: 1013" Nuvarande Föreslagna L^ningsLönebelopp, Anslag. Upsala Stift, [oberäknad StockT:r k:pr. Skara Stift, för Skolorne — 401 24.
St. och Norriges Storting afgifva proposition om dessa afgiflers bestämmande och användande, i förening med blifvande reglering af den gemensamma Handelsoch Sjöfartsfonden. Hr Printzenskjöld: Denna tvistefråga har uppkommit, såsom mig synes, i följd deraf, att Hr Rosenblad uti sin motion icke fästat uppmärksamhet derpå, att de afgifter, som i nu gällande chart.sigill.förordning finnes bestämda för consuler, generalconsuler och agenter, primitivt icke äro chart.sigill.-afgifter, utan den lösen, som fordom i Konungens Cancelli erlades för diplomer till dessa beställningar, och hvilken lösen nu blifvit, under namn af chart.sigill., förvandlad lill en afgift till Svenska statsverket. Den del af 10 § i nu gällande författning, hvilken Ilr Rosenblad afsett, har således icke del aldra ringaste att skaffa med den egentliga chart.sigill.bevillningen, som för diplomer bör erläggas. Denna bevillning linnes upptagen i 5 g af nuvar. författning och inbegripes under benämning af ”öppna bref, fullmakter, constitutorial etc”. Måhända skulle det vara en orättvisa emot Svenska statsverket alt nu vilja beröfva detsamma den afgift, som fordom Cancelliet har uppburit, vare sig af Norrmän eller hvilka andra personer som helst, som blifvit utnämnde till consuler. Annat är om Norrman skulle erlägga den afgift, hvilken i 5 § af nu gällande författning (innes för så beskaffade handlingar stadgad. Jag tror för min del, att denna sistnämnde fråga bör blifva föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, men ingalunda den, som, på sätt jag nyss nämnt, rör en sådan afgift, hvilken icke lätteligen kan afhändas statsverket, och som de utländska consulerna icke 8 II. 47 370 Den 15 Mar». lagligen kunna sig undandraga, ty ora afgiften stäv skrifven pä sjelfva diplomet, såsom en lösen för detsamma, eller örn den finnes inbegripen uti en charta, hvarmed handlingen är bilagd, det måste vara alldeles detsamma. Gr. Cronhjelm:
Egendomsherren får betala fastighetsbevillning för sin jord, af hvars afkastning han aflönar inspektoren, men denne får likväl särskild debetsedel, hvari påföres honom bevillning för den lön han erhåller. Strängt taget, är äfven denna lön, såsom utgörande en del af egendomens afkastning, beskattad tvenne gånger. Jag tror derföre, att om man noga granskar de olika Den 6 Juni f. m. 53 förhållanden, som ega rum i denna punkt och 7:de§:n, såskall man icke finna skäl att ändra hvad Utsk:t här föreslagit. Gr. Hamilton, Gustaf: Det måtte vid all beskattning vara en allmän regel, att så mycket som möjligt söka undvika omgångar, och icke flera gånger i statens räkenskaper uppföra samma fastighet. Det oaktadt, har man likväl gjort det i detta fall. För statens ändamål är det nödvändigt, att akademier och andra fromma stiftelser finnas. Vid sådant förhållande torde det icke kunna nekas, att de böra af staten understödjas och med samma skäl som andra till statsändamål anslagna fastigheter befrias från bevillning, ty man kan icke tänka sig något orimligare än att, när staten anslagit medel för ett visst ändamål, den sedermera skulle uppbära bevillning af just samma medel. Jag vill äfven fästa uppmärksamheten derpå, att hela afkastningen af den jord, som här är i fråga, användes för universiteternas ändamål. Den utgår antingen till löner åt lärarne eller till byggnader. 1 förra fallet kommer, såsom af flera föreg:de talare blifvit visadt, en dubbel bevillning att erläggas för denna inkomst, oaktadt att man uti 7:de §:n uttalat den satsen, att någon dylik icke borde ega rum. I sednare fallet, eller då dessa medel användas till byggnader, kan jag icke finna något skäl, hvarför bevillning skall utgå, ty de äro ju då att anse såsom ett anslag af staten för fyllande af ett bestämdt statsbehof. Om någon skänker en egendom till staten, så kommer visserligen staten icke att ega den med bättre rätt än förra egaren, men någon bevillning för densamma kommer dock icke att utbetalas. På samma sätt anser jag, att när en fastighet blifvit skänkt till ett erkändt statsändamål, så är den statens egendom och bör på den grund vara fri från bevillning.
Uti särskilda inom Borgareoch Bonde-Stånden väckta, till Utskottet remitterade motioner (N:ris 20 och 189) hafva Herr A. L. Holmgvist, med hvilken Herr H. P. W. Gahn på särskildt anförda skäl instämt, samt Riksdagsfullmägtigen Erik Jonsson från Westmanlands län, — under anförande, att vid det sedan år 1861 tre-klassiga elementarläroverket i Arboga lärjungarnes antal redan stigit till 86; att genom lärarnos nit undervisningen erhållit den utsträckning, att de lärjungar, som till högre elementarläroverk afgått, derstädes blifvit antagne i femte klassen; samt att, sedan år 1863, i anseende till det årligen tillvexande antalet lärjungar, ortens innevånare genom enskilda sammanskott beredt medel till aflöning åt en fjerde lärare, Kongl. Maj:t i nåder tillåtit, att undervisningen vid Arboga läroverk finge utsträckas äfven till fjerde klassens läroämnen, — hemställt, att Arboga skola måtte till fem-klassigt läroverk uppflyttas. I afseende å lärjungarnes antal står Arboga skola redan framför åtskilliga af de med fem klasser försedda läroverken; och då dess närbelägenhet till Örebro högre elementarläroverk långt ifrån att utgöra hinder för den begärda utvidgningen, snarare bör betraktas såsom ett ytterligare och kraftigt skäl dertill, enär sistnämnda läroverk för närvarande räknar 595 lärjungar och således någon afledning derifrån år af verkligt behof påkallad, tillstyrker Utskottet, att, med bifall till motionerna, för Arboga läroverks utvidgning till fem-klassigt med rektor och fem kolleger, måtte beviljas en tillökning i läroverkets anslag med 3,500 R:dr årli gen, under förutsättning, att kommunen fortfarande bekostar såväl lärohus som bostad åt rektor. 36:o.
Frölich om föreskriften i 20 § Riksd:sOrdn:n, att den som icke varit närv:de då ett beslut blifvit fattadt, har rättighet endast att anmäla att han icke deltagit i beslutet, men icke att tala å de närv;des beslut. Föredrogs Frih. Baabs, Adam Christian, d. 23 sisth Mars på bordet lagda motion om en und. anhållan hos K. M., att StalsKont. måtte anbefallas att, vid upgörandet af de särskilda Embetsverkens aflöningsslater, upföra de gamla lönerne och de vid denna Riksdag beviljade provisoriska lönetillökningar i särskilda kolumner. Hr Gripenstedt, J o h. A u g.: När det Betänk, från Stats Utsk. , hvilket innehöll grunderna för den blifvande löneregleringen, här förevar, gjorde jag ingen anmärkn. mot den punkt, som stod i spetsen för dessa grunder, och hvarigenom bestämdes att de föreslagna löneförhöjningarna icke skulle definitift ingå i lönestaten,. utan endast beviljas provisoriskt under föreslående statsregleringsperiod. Jag gjorde, säger jag, ingen anmärkn. häremot, derföre att det, efter min upfatlning, icke var någon anledn. förmoda, att R. St:r f. n. skulle vilja gå längre, och på andra vilkor bifalla dessa, enl. mitt omdöme, så ytterst nödvändiga löneförbättringar. Men, fastän jag af detta skäl låtit förslaget om den provisoriska anordningen opåtaldt passera, gillar jag dock, för min del, ingalunda den princip, som Utsk. derigenom uttalat, och jag anser derföre icke heller, att det förslag, som nu af Frih. Raab, med anledn. af Hr Hjertås yrkande, blifvit väckt, och som häraf är en utveckling, skulle leda till något nyttigt resultat. Mina skäl dertill äro följande: det första är af negativ beskaffenhet, och består deruti, att, enl. min öfvertygelse, hvarken den provisoriska anordningen i sin helhet, eller Frih. Raabs förslag, äro behöfliga för de ändamål som dermed åsyftas.