Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hrr sagt sig icke hafva något emot saken, endast emot formen. Hvad formen beträffar, så är 27* 430 Den 31 Maj e. ra. här ju icke Iråga om att redigera förslaget utan blott att uttrycka hvad som är Adelns tanke i sak; att meddela Utsk. denna tanke, hvarefter sedan intet hinder möter för Utsk. alt gifva form deråt, så alt det hlir antagligt. Men äfven hvad formen, sådan den nu är, angår, ser jag icke något hinder för förslagets antagande, emedan lagen gäller först från den tidpunkt då den skall träda i verkställighet. Emedlertid öfverlemnar jag gerna bestämmandet af formen, åt andra, hufvudsaken är blott att vinna hvad Gr. Mörner uttryckt, såsom varande af stort behof ur stabilitetens synpunkt, nemi. att man icke måtte blifva öfverraskad med förändringar i valordningarna, så alt man icke kan veta huru Stånden skola komma att se ut i en framtid. Gr Lagerbjelke: I anledn. af Gr. Mörners yttrande anhåller jag att med några ord få visa, att ingen ofullständighet, med afseende på möjligheten af förslagets antagande, förefinnes. För den händelse detta förslag blefve hvilande till nästa riksdag och af Ständerna då komme att antagas, så är det gifvet alt della förslag icke är grundlag eller vinner tillämpning, förr än Konungen detsamma sanktionerat. Ståndens verksamhet under deras nuvarande form kommer ju således att fortfara ända tilldess alt K. Sin nåd. sanktion på detta förslag. Således står det Stånden fritt att under det de fungera i enlighet med hvad nuvarande Riksd.Ordn. föreskrifver, antingen innan detta förslag uptages till slutligt afgörande, upsälla och bestämma alla dessa ståndsoch arbetsordningar, eller ifall Stånden finna det lämpligare, det äfven står dem fritt alt sedan den nya grundlagen vore anlagen, men ännu icke öfverlemnad till sanktion af Konungen, och således under det Stånden fortforo att fungera under deras nuvarande form, upgöra och antaga dessa Ståndsordningar.
Men som detta ämne är af högsta vigt för nationen, och jag vet att flera motioner blifvit gjorda ungefär i samma syfte, samt jag, tinder ett mångårigt vistande här i hufvudstaden och nu i flere år såsom landtman, med smärta sett det moraliska och fysiska onda som bränvin förorsakar, skulle jag i sanning göra mig en förebråelse, att, under utöfningen af mitt riksdagsmannakall, icke åtminstone bjuda till att tillvägabringa en förändring i nu gällande K. förordn. om bränvinsbränningen och dymedelst söka minska liränvinssupandet. Roten till de flesta brott är otvifvelaktig! bränvinet; till en försvagad helsa och sjukdomar, bränvinet; förminskad arbetskraft, olust för arbete och husliga omsorger, bränvinet; oenighet emellan äkta makar, föräldrar och barn, bränvinet; ekonomiskt obestånd, bränvinet; med ett ord: sällan något ondt som icke har sitt ursprung frän bränvinet. Man reflekterar i allmänhet mindre häröfver än det förljenar. Det enda medel för att i någon mån kunna minska bränvinssupandet anser jag vara, all fördyra delta fluidum medelst en mångfördubblad högre skatt å alla större och 23* 356 Den 22 December e. m. konstbrännerier samt inskränkning af liden för bränvinsbränningens utöfning till högst 2 månader om äret. Jag och flera med mig äro derom fullt öfvertygade, all, linder förutsättning af sislberörde stadgande, om utöfning af bränvinsbränning blefve lilJåten för hvar och en som har jord att bruka och producerar säd oell potates — torpare och soldater icke undantagne — med pannor icke öfverstigande 20 kannors rymd för dessa sednare oell mot en lämplig skatt, superiet härigenom icke skulle ökas; men fördelen blefve dranken för deras kreatur, som eljest skola födas med säd, och lönnbränvinshränningen mindre äga rum. Detta vore åtminstone det rättsenligaste. Man har sagt. vid föregide riksdagar, att bränvinsbränning med mindre pannor borde förbjudas, emedan dessa af tlere skäl lemna mindre qvantum bränvin relativt till de stora. Della är sanni.
Det var en rad porträtt af tarfligaste beskaffenhet, grofva, hälft urblekta; en gammal mörklagd gumma i bonddräkt, ett par yngre bondgummor — hans mor och systrar — stela och raka och i tvungen ställning, och så jag själf och mina bröder som små och allt annat än fagra » Mor har hälsat på mig här, » berättade han, » hon har varit hos mig både i Libau och i London; jag skulle ej känna mer än half lycka, om hon ej sett, hur godt jag har det, — men bo hos mig för alltid, det vill hon inte; hon vill dö därhemma i byn, säger hon — jag har köpt ett litet hus åt henne där » Han började promenera af och an i den stora salongen: s&gt; minns ni — minns ni — minns ni » Och hans ungdomstids alla minnen, hvilka i så mycket äfven voro mina egna, från by och hage, från äng och park, mötte mig nu åter från hans läppar, såsom de nyss lefvat upp för mig själf under min väntan på hans ankomst borta i hotellrummet; allt det trofasta i hans natur bröt fram; trofast var han, framför allt mot det bästa inom sig själf: den sannt helgjutna personlighet, som ur den gångna tidens slit och drängarbete tagit vara på allt det goda och glada och fört detta med sig in i världsmannens nuvarande lif. Stoj och buller från närgränsande rum afbröto hans minnen; hack i häl efter hans hustru, hvars klarblå ögon gladt logo emot honom, följde den lilla barnskaran, tre käcka, mörkögda små, alla med flöjter och säckpipor, blåsande och spelande. V i sågo ett ögonblick på hvarandra, han och jag, så brusto vi båda i skratt. Han sprang fram, tog en pipa från ett af barnen och började blåsa: Min fader var en millionär, min moder född grefvinna Jag tog upp den lilla flickan i mitt knä; hon hade sin faders mörka ögon och sin moders dunkelbruua hår; hon bar mitt eget namn och svarade mig frimodigt på mitt och sin fars eget svenska mål. Han stod en stund hälft allvarsam och såg på oss; vi sprutto till vid ett ackord från pianot. Det var hans hustru, som med en menande nick åt mig började spela en välkänd melodi.
Må det tillåtas mig erinra, alt så länge BorgareSt. vid början af riksdagen uti de vigtigare frågorna gjorde gemensam sak med BondeSt., hörde jag aldrig omtalas inom Svea Rikes representation flera än tvänne privilegierade Stånd, nemi. R. o. Ad. och PresteSt. Jag gratulerar oss, sorn nu hafva erhållit det 3:dje. BorgareSt., som nu haft den oförsigliglieten att dela åsigt med PresteSt., hvilken åsigt förmodligen äfven blifver 1\. o. Ad:s tanke, har derföre fått det straffet att vara ett privilegieradt Stånd. Skulle det någon gång hända att BondeSt. uti någon vigtig fråga komme att stämma öfverens med R. o. Ad. och PresteSt. emot BorgareSt. så hade vi 3 privilegierade Stånd, men på ett annat sätt; och detta är icke underligt, ty Sveriges Rike har verkligen /( privilegierade Stånd. R. o. Ad. t. ex. dömmes af Hofrätten såsom första instans, och BondeSt., som visserligen icke äger privilegieradt forum, har deremot privilegium all vava domare i första instansen på landet; ty om nämnden förenar sig emot häradshöfdingen, så afgör nämnden målen och *44 Den ai April f. m. BondeSt. liar således ett litet nätt privilegium, då det som sagdt är kan utgöra första domstolen på landet. Jag nämner delta icke såsom någonting att afundas, ty jag anser det vara ett ganska vackert med Svenska jorden förenadt privilegium från den tid Svenska odalbonden dömde sina likar, och det är ingenting annat än motsvarande R. o. Adts privilegierade forum i Hofrätten. Men vare detta nog sagdt om de privilegierade Stånden. Tankarne derom variera, som man ser, allt efter som tänkesätten i vigtiga frågor mer eller mindre öfverensstämma med vissa grundåsigter, som vilja göra sig gällande. Samme ädle Grefve yttrade, att man borde gå igenom detta förslag; ty, sade han, man borde åtminstone på papperet icke Leröfvas rättigheten att deltaga i valen. Åtminstone på papperet!
Grefwe Norner, ^ciolpk 6ör»n, förklarade sin tanka wara, att frägor af den beskaffenhet lorn den törewarande, genom tre Skänds beslut kuude anses algjorde; men gtt icke betz mindre det alltid siode det fjerde Ständer öppet, att l samma besiuk Instämma elier för sin del salta ett annat. Grefwe I)o Is Osrclie yrkade att dä ett Utskotta yttrande ej kunde lörestrrfwa nägot beslut, more det alltid Utskottets skvldighet att oaktadt en sak hvs tre Ständ more afgjord likwal upptaga och belwara de anmärkningar som i det fjerde blifwit gjorda. Herr Grefwen och LandcMarskalken frägads vm Ridderskapet och Adeln behagade besluta, att ehuru Utskottet ansett fåken genom tre StändS beslut afgjord, dek likwäl mätte upptaga och deswara Ridderffapets och Adelns anmärknilrgar innan Högloft. Ridderskapst och Adrin deröfwer stadgade sin mening. Herr i sklms», Otto ?reöric: Jag kan ej inse hwumll ett dylikt beslut skulle gagna, hwarigenom Uiskotien dleswe älogde att deswara en elier annan wid deras Betänkande gjord anmärkning, fastän ftelkwa Betänkandet genom tre Sländs beslut bits - Den 2Z Januarit. 99; bljswit Wadt och säl,inda icke kan förändras genom de anmärkningar fvm t vek fjerde Ständer blifwlt gjorda, om vM d-tza äro gansta wäl grundade. U.stotren äro neg svfjelfalka med att utreda och yttta sig öfwer ämnen som ännu icke äro afgjorde, utan oll DertiS lid bör upptagas med besvarande af sädane anmärkningar, hwarpä ändä icke kan löija något resultat. Herr Grefwen och LandlMarffalken gjordr derefter proposition till Bifall ä LagU.stotletProtocollöUrdrag, hwilksn med Za desivaradeö.
Lektorn i theologi vid det högre elementar-läroverket i den stad, som är biskopssäte, sjelfskrifne ledamöter af Domkapitlet, med särskildt tillägg hvad Konsistorium i Götheborg angår, att de vid dervarande Christinas församling anställde pastorer äfven för framtiden bibehållas vid det ledamotskap i Domkapitlet, som blifvit dem uti nämnda församlings privilegier af Kongl. Majk tillerkändt, 3:o Beträffande öfrige ledamöter uti alla andra rikets Konsistorier än de i l:sta mom. nämnda, skola dessa ledamöter af Kongl. Majk bland kyrkans eller skolans tjenstemän hädanefter utses och tillsättas, sedan vederbörande Konsistorium, första gången genast efter Kongl. Majks nådiga fastställelse af den nya anordningen af Domkapitlen, och sedan vid hvarje inträffande ledighet, till Kongl. Majk inkommit med underdånigt förslag på den eller dem, som Konsistorium anser tjenliga till ledamotskap i Domkapitlen; och böra dervid Lektorer vid stiftstadens högre elementar-läroverk vara, i kraft af sitt lärareembete, för - Motioner i Preste-Ståndet 1862. N;o 114- 227 pligtade att åtaga sig Konsistorialkallet, enär de af Kongl. Maj:t varda dertill i nåder kallade. 4;o För alla de i nästföregående mom. afsedda Konsistorier gälla såsom regel, att utom Biskopen samtlige ledamöternas antal i Domkapitlet icke bör understiga sex, hvaremot, i afseende på Domkapitels fulltalighet vid der förekommande måls handläggning, hädanefter som hittills, gäller hvad i Kongl. Brefvet af den 15 Juli 1752 och andra hithörande författningar stadgadt är. 5:o Hvar och en, som, sedan ny författning oip Domkapitlens organisation vunnit fastställelse, såsom ledamot i något Domkapitel inträder eller dertill af Kongl. Maj:t i nåder utnämnes, skall före utöfning af Konsistorialkallet, med ed förpligta sig till vår Evangeliskt-lutherska kyrkas i dess symboliska böcker uttalade bekännelse.
Den eller de af manskapet, som likväl å egen bekostnad vill anskaffa och, under tjenstgöring, begagna följande uniformspersedlar (de enda som för manskapet vid Gottländska National-beväringen äro ansedda ifrågakomma), nemi. blå tältdufcsblus, blått och gult skärp samt mössa, allt enl. samma modeller, som för stående hären antagas, erhålla derföre i slitnings-ersältning 1 sk. 6 r:sl per dag. Med hänseende till åldern består National-beväringen af: rekryter (från 18 till 19 års ålder); soldater (de från 19 till och med 26 års ålder, samt reserv-soldater (de ifrån 27 till och med 50 års ålder). National-beväringens årliga öfningar utgöres af: l:o Tio dagars befälsmöte, hvaruti allt öfveroch underbefäl samt spelet deltager; 2:0 Fjorton dagars rekrytmöte. hvaruti öfveroch underbefälet, spelet samt alla beväriugs-rekryterne deltaga; samt 3:o Sex dagars be värings-m öte, hvaruti öfveroch underbefälet, spelet samt alla bevärings-soldaterne deltaga. Befäls-mötet sker för hela National-beväringen på ett ställe. Rekrytoch beväringsmötena ske kompanivis vid infant.; vid art. ske de på samma ställe för alla batterierne. Reserv-soldaterne äro under fredstid befriade ifrån allt upbåd till tjenstgöring; dock böra de 4 gånger om året sockne vis vid kyrkorna sammanträda, för att efter slutad gudstjenst vapenöfvas. De å Gottland varande socken-skjutföreningar böra med all möjlig omsorg vidmakthållas. De erhålla äfven sin andel i det lill premier å stat upförda anslaget. Vid National-beväringen tillgår befordringarne på följande sätt:
Men för alt undervisning härutinnan må kunna lemnäs vid dessa inrättningar, mäste passande byggnader och öfrige till en väl ordnad mjölkhushållning hörande anstalter derstädes finnas. För Ultuna, som är en högre bildningsanstalt för jordbruket, har med allt skäl motion redan väckts om anslag för upbyggande af en ny ladugård och en mejeribyggnad, hvilka båda byggnader för detta instituts fulländning äro högeligen af behofvet påkallade, som jag sjelf på stället der funnit, enär mejeri-byggnad derstädes helt och hållet saknas, och ladugårdsbyggnaden är af ytterst bristfällig beskaffenhet, samt ingalunda svarande emot ändamålet, aldra minst på ett sådäDt ställe. För Ulltuna är genom den redan väckta motionen sålunda alt hoppas, att de billiga fordringar man har af institutet rörande undervisningen i mejeri-handteringen, skola kunna fyllas, om medel till de nödiga byggnaderna erhållas. Men för landtbruksskolorne och stam-holländerierna återstå samma behof ännu på de flesta ställen oupfyilda. Som dessa inrättningar alla äro förlagda' på enskildta egendomar, kunna dock byggnadsanslag för dem icke begäras annorlunda än såsom räntefria lån, alt efter viss tid, t. ex. efter 10 år, till statsverket återbetalas; och är det af dessa skäl, samt i betraktande af den stora vigten af, att ändamålsenlig undervisning i mjölkhushållningen vid dem må kunna meddelas, som jag föreslår: Att en summa af 66,666 R’:dr 32 sk. b:ko måtte anvisas, att efter' förefallande behof, såsom räntefria lån disponeras till nphyggandet och inrättandet af mejerier vid de landtbruksskolor och stam-holländerier, sora äro i saknad' deraf; (5,000 R:dr åt hvardera), hvarjemte samtlige landtbruksskolor och stam-holländerier, borde tillförbindas, att, till vidare utbildning i mejerihandteringen, hvardera emottaga ett visst antal, t. ex. 2:ne, fri-elever, manliga eller qvinliga, för att uteslutande i denna del af landthushållningen undervisas. Anhålles om remiss till StatsUtsk.
Då en ledamot, Frih. Raab, tagit såvida försvar af Hr Danckvvardts förslag, att han anser mig hafva begått en orättvisa emot della förslag, så måsle jag ytterligare hemställa till honom sjelf, först hvarifrån man skulle laga räntan ä det enorma capital, sora obligationerna skulle utgöra, och hvars belopp Hr Danckwardt troligen icke beräknat, åtminstone icke uttryckt på något ställe? Om nu detta capital skulle stiga till 40 millioner r-.dr, hvarest skulle väl då räntan derå tagas? Hr Danckwardt har icke uppgifvit det. Om frälsejorden genast, efter den andra punkten i Hr Danckwardts förslag, skulle beläggas med samma grundskatt, som skaltejorden, så finge frälsejorden ingen ersättning, och då vore frågan i den calhegori, som Hr Westerstrand omnämt, och det skulle innebära en orättvisa emot frälsejorden. Om återigen denna grundskatt icke ålades förr än efter 28 är, såsom första punkten tyckes innehålla, så vill jag hemställa hvarest räntan skulle tagas på dessa 40 millioner. För mig är delta alldeles obegripligt. För öfrigt har en värd talare yrkat den satsen, att jordens beskattning har jemnat sig sjelf genom köp, och att det således icke erfordras någon skattejemning, under det andra talare ansett beskattningen i högsta grad ojemn. Det fullkomliga kan icke vinnas hvarken uti delta eller något annat afseende här i verlden; men deremot måste man väl medgifva, att olikheter finnas i beskattningen, som borde och skulle kunna afskaffas. En del af den Svenska jorden är belagd med jordehoksoch hemmantalsräntan, som frälsehemmanen icke utgöra; kronolionden utgår af frälseoch skattehemman, icke af säterier. Alla sådana olikheter skulle kunna jernnäs och all jord derigenom förvandlas till lika natur. Jag vet väl, att hemmanen äro så olika sinsemellan, alt någon fullkomlig likhet 9 H. 19 146 Den 7 April. icke kan nppnås, men grunden bör vara densamma öfverallt för beskattningen.
Innevånarne uti de af Naturen minst gynnada Provincer i Riket; Årendet år af den vigt och grannlagenhet, att detsamma icke bor sluteligen afgöras, innan åtskillige omständigheter blifvit närmare utredde, och deribland hufvudsakligen, om icke vederbörarande för närvarande, utgöra vissa tjenstbarheter, sorn kunna anses motsvara den lindring, de, i förevarande fall, hittils åtnjutit; Och får Utskottet harvid endast tillägga, att Utskottets mening aldrig varit, att på sätt uti en del anmärkningar blifvit angifvet, undersökningen så vål härom, som angående Lagmansoell Håradshöfdinge-Råntan skulle genom en särskild Comité besörjas; utan har Utskottet trott, att alla nödiga upplysningar uti desse ämnen, kunna i vanlig ordning af Konungens Befallningshafvande och de administrerande Verken medelås. Hvilket allt Utskottet, till återremissens besvarande, skolat vördsamt anmäla, samt i’ öfrigt tillkännagifva, att Utskottets förra Betänkande blifvit bifallet af Vålofl. BorgareStåndet den 5:te sisth Maji, och af Hedervärda Bonde-Ståndet den 7:de i samma månad» Stockholm den 3 Julii 1823. Stats-Utskottcts Betänkanden. 1689 N:0 280. Ankom dqp to Julii «8a3. Utlåtande i anledning af Herr Bernhard RosenhladsraoW-on, om nedsättning af en Committée, till undersökning om beskaffenheten af alla Hemmans Onera X afsigt att bereda kommande Stander tillfälle, att, med nogrannhet och Sak-kånnedom, afhjelpa den, vid flere Riksmöten, förda billiga klagan ofver Ordinarie Hemmans-Utskyldernes ojemna fördelning, har Herr Rosenblad, Bernhard, hos Höglofl.
M. år 1848 nådigst upplifvade tillåtelse numera kan anses lägga hinder i vägen för bifall till den Kongl. Propositionen, derest densamma i öfrigt finnes ändamålsenlig och gagnelig.” Ehuru, på sätt nu blifvit ådagalagdt, Grefve von Rosens privilegier äro förfallne och följaktligen det ifrågavarande tillägget i allo obehöflig!, så är detta tillägg, om icke ett absolut hinder, likväl en omständighet, som torde i hög grad för Grefve von Rosen försvåra utbekommandet af pensionen. Det är nemligen kändt, att Grefve v. Rosen, på grund af dess, nu förfallne privilegier, ingått bolag med åtskilliga engelska kapitalister för jernvägars anläggande inom riket. Dessa utlänningar kunna naturligtvis icke ega tillräcklig kännedom om alla de af mig nu anförda omständighe - 6 Stalt-Utt kotlett Utlåtande, N:o 3o£. terne, hvilka visa att meranämnde privilegier numera Sro utan allt värde, och skulle således lätteligen kunna väcka anspråk på skade-ersättning af Grefve v. Rosen, om han sjelf afsade sig desse privilegier, troende med skäl alt privilegierna ega värde, då Rikets Ständer ansett sig böra köpa deras upphäfvande. En rättegång mellan Grefve v. Rosen och dessa engelsmän skulle utan tvifvel gifva Grefven rätt till pensionen, utan skade-ersäLtning åt dem; men under den långa tid, som fordrades för en sådan rättegångs utförande, komme sannolikt Grefven ej i lillgodonjutande af den förmån, man velat tilldela honom. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, vågar jag vördsamt föreslå Rikets Ständer, att bevilja grefve A. E. v. Rosen den föreslagna pensionen, med uteslutande af ofvannämnde såsom vilkor för densamma gjorda tillägg, angående privilegiernas afträdande.’’ Uti denna reservation instämde Friherre Falkenberg, C. G., Iltrr Törnebladh G. och Blomstedt, C. R.
Är det fråga om kantorsoch klockare-tjenst, så vare kyrkosångare-betyget hufvudbelyg. Äro flere sökandes kunskaps-belyg lika, så må betyg från Musik-akademien och Seminarium i Stockholm gifva företräde till förslaget. Äro tvänne sökande med betyg från Stockholm eller från stiftsstad lika vitsordade, så skall den, som längst tjenstgjort i folkskola, hafva företräde lill förslaget. Näst i ordningen bestämma i så fall andra tjensteår (örslags-rältighelen. Den som pä eget ansvar bestridt orgelnist-, kantors-, klockareeller folkskolelärare-tjenst, tillgodonjuter tjenstår för hvarje sådan tjenst han bestridt. De orgelnisten klockare, kantorer och folkskolelärare, som före denna förändring i • • I O • I dessa tjenstemäns befordrings-ordning undergått examen, må ej af den nya stadgan utestängas, ulan skola deras betyg af förslags-upprättarne graderas och erkännas efter inneBih. lill li. St. Betänkande N:o 47. håll, och må studenter, då det är fråga om folkskolelärare-befattning, tillgodoräkna sig lika betyg i de theoreliska ämnen, sorn de vid undergången seminarii-examen erhållit i de praktiska, såvida de vid seminarium icke undergått äfven theoretisk examen. Förteckning på de personer, som å förslaget blifvit uppförde, samt dagen då förslaget upprättades, är pastor skyldig att uti näst utkommande stiltstidning kungöra. Det upprättade förslaget skall pastor nästföljande söndag från predikstolen kungöra i de församlingar, der den lediga lägenheten befinnes och utsätta besvärshänvisning enligt stadgandet i sockcnslämmo-förordningen den 29 Augusti 1843, §11.
Maj i Statsrådet anmäld och lagd till handlingarne. 2T. o af den 22 Februari 1845, om ändringar och tillägg i 6, 15 och 43 §§ Regeringsformen (107). 1845 den 8 Maj i Statsrådet anmäld och lagd till handlingarne. 28:o af den 22 Februari 1845, om ett tillägg vid 1 § 9 mom. Maj i Statsrådet anmäld och lagd lill handlingarne. 29:o af den 22 Februari 1845, angående förklaring af Kongl. Kungörelsen den 1 Oktober 1812, rörande vissa iakttagelser vid besvärsskrifters och ansökningars inlemnande (124). Rikets Ständers förslag af Kongl. Maj:t bifallet, samt Förordning i ämnet den 19 Maj 1845 utfärdad. 30:o af den 22 Februari 1845, i anledning af Kongl. Maj:Ls nådiga proposition om ändring af 8, 9 och 10 §§ 17 kap. Handelsbalken, samt förklaring af 2 § i samma kap. (125). 1845 den 8 Maj i Statsrådet anmäld och lagd till handlingarne. 31» af den 22 Februari 1845, angående ändring i 4, 5 och 6 §§ 24 kap. Rikets Ständers förslag af Kongl. Majrt bifallet, samt Förordning i ämnet utfärdad den 19 Maj 1845. Bil. till R. St. Justitie-onibudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 5 32:o af den 22 Februari 1845, angående undanrödjande af stadgade hinder för Adelsmäns befordran till tjenstbefaltningar i städerna (132). Rikets Ständers förslag af Kongl. Maj;t antaget, samt Kungörelse i ämnet utfärdad den 8 Maj 1845. 33:o af den 1 Mars 1845, angående en del i Krigslagarne antagna straff (135).