Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man tager vanligt koksalt på en tallrik och häller öfver det så mycket vatten, att saltet blir som en gröt. När man bestryker möglig korf med denna gröt, försvinner mögeln, och efter några dagars förlopp öfverdrages korfven med fina kristaller, som förhindra hvarje mögelbildning. Detta förfaringssätt användes äfven med skinkor, så snart de visa benägenhet för att mögla. Makaroni med ost. Man tager tillräckligt med makaroni af den tjocka sorten, bryter dem i stycken och kokar dem mjuka i rikligt med vatten, som bör vara lindrigt saltadt (kokar man makaronerna i en liten kvantitet vatten, bli de gärna mosiga.) Därpå låter man dem rinna af i en sikt, slår öfver dem kallt, likaledes saltadt vatten och låter dem stå, medan man gör i ordning en deg af rifven parmesanost, 1 — 3 ägg och litet mjölk. En porslinsform, sona kan motstå ugnshetta, fylles hvarftals med ostblandning och makaroni; öfverst lägger man några klimpar färskt smör, hvarpå makaronerna sättas in i ugnen att gräddas vackert gulbruna. — Med tillsättning af litet finhackad skinka och söt grädde kan anrättningen göras ännu mera välsmakande. För att bevara citroner lägger man dem i koksalt; likväl ej så att de ligga intill hvaranda. Äfven i torr sand hålla de sig länge. Där stjelken på citronen suttit, trycker man fast litet vax för att hindra, att luften tränger in och åstadkommer förruttnelse. Att hindra lök från att skjuta grodd. Man hänger lökarne i ett nät eller en tunn påse i en badstu, där rökning att handla i just det rätta ögonblicket. Däremot träffar man bland de brunetta ej så ofta denna veka svärmiska, ej så litet njutningslystna natur, som kännetecknar blondinen. Att det sistnämnda släktet därför nu ock är i aftagande står i samband med tidsandan, som förändrats under seklernas lopp och människorna med den till tillväxt och förädling. Människosläktet, som helt sedt, utvecklas från barndom till ungdom, från ungdom till fullvuxen mognad. De blonda — de äro barnen, cendréerna — de unga jungfrurna, de brunetta — de moget vuxna. Härvid tänker jag nu särskildt på de germaniska folken.
Staden är således icke ulan fördelaktigt inflytande på kultur och näringar uti de landsorter, som derstädes söka och finna afsättning för öfverskotts-prödukterne af deras jordbruk och industri. Tre marknader hållas årligen inom staden, hvilka anses bidraga lill trafikens lifvande. En i staden befintlig allmän skola, till hvars underhållande stadens invånare bidraga, skötes af Rektor eller Skollärare, som tillika är Komminister. Dessutom är en folkskola, förenad med söndagsoch handtverksskola, i staden inrättad för omkring 70 barn och underhålles ensamt på stadens invånares bekostnad. För helsovården lönar staden egen Läkare och den fjerde efter sista Riksdag i länet tillsatte Provincial-läkaren är dessutom stationerad uti staden, med kringliggande härader till distrikt. Fattigförsörjningen bestrides till någon del genom räntan på en af Eders Kongl. Majit leornad gåfva och för öfrigt genom nödiga sammanskott af stadens invånare. e) Åmål. Denna stad har, efter sednast afgifne berättelsen, varit härjad af en större eldsvåda, som natten till den 17 Februari 1846 utbröt i ett. färgeri och inom kort ödeläde trettioen gårdar i det så kallade tredje qvarteret 38 Numera hafva dock tomterne till de afbrända gårdarne blifvit, efter förbättrad plan och till någon del med prydliga stenhus, åter bebyggda; och i fall Rikets Ständer bevilja det anslag, som vid nu pågående Riksdag blifvit hegardt, torde den förlägenhet, en så betydlig eldsvåda naturligtvis ögonblickligen åstadkommit, kunna väsendtligen häfvas, så att olägenheterna af branden icke må för framtiden kännas allt för djupt och förstörande. Åmål bar, liksom Wenersborg, fördelen af ett godt läge för trafik med hamn vid Wenern; och grundar den sitt bestånd hufvudsakligen på handel och sjöfart samt i öfrigt på bandtverkerier och jordbruksskötsel. Handeln består uti minut-rörelse med vanliga köpmanna varor, deraf förlaget tages från Götheborg, och sjöfarten bar lill föremål dels detta förlags transporterande, samt dels fraktresor med jern och trädvaror för Dahislands och Wermlands bruksägares räkning.
Utdrag af Protocollet hållet hos Högh Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 3o Maj i8a5. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannåmnde Utskott inkomne, samt Ven 5o Maji e, m'. 7g v den 27 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden: Från StatsUtskottet: Af den 22 dennes t N;o 169. I anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga remiss, angående sökt befrielse från Tiondes utgörande på 10 års tid för Alun-tillverkningen vid Lowerts Bruk. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, uppå HåradsSkrifvaren Rydings underdåniga ansökning, om utbekommande af innehållen Mantalsskrifningsprovision. Om lösen till Skatte af Jerkö Holme i Blekinge Lån. Från Statsfamt Allmänna Befvärsoch OeconomieUtskotlen: Af den 20 dennes: N:o 173, I anledning af våckt fråga, om inrättande af en Skola i ÖfverTorneå Socken.
Jag tror, att man bör söka alt fä kronojord sä väl skölt sorn möjligt, och att denna afsigt skulle vinnas derigenom, att första cautioncn blir för 10 år. Gr. Sparre: Jag bar anmält mig, för att yttra några ord ang-.de lämpligheten af de utaf åtskilliga talare föreslagna åtgärder, till förekommande af vanhäfd å boställen. I allmänhet synes den meningen hafva gjort sig gällande, alt vanhäfd måste blifva en nödvändig följd af arrendebeloppens stegring genom auctioncr. Jag hemställer, om icke vanhäfd vore tänkbar äfven om en mindre auclions - 92 Man har velat föreskrifva borgen, icke blott såsom nn för 5 år, ulan afven önskat att borgestiden skulle utsträckas, ifall icke ny borgen anskaffades. På detta salt tror jag visserligen altman skulle vinna detändamålet, alt auclionssumman icke ktinde gå högt, eller att åtminstone borgen icke kunde presteras för en högre arrendesumma, enär förmodligen ingen eller högst få skulle åtaga sig en sådan ansvarighet under 30 års tid för el t arrendebelopp. Att företaga lottning emellan de högstbjudande, tror jag äfven skulle möta mänga och stora betänkligheter. Att öfverlemna åt boställsdireclionerna att bedomina de sökandes säkerhet och skicklighet, vore visserligen det lämpligaste; men dä måste också den utvägen alt genom auetioner bortarrendera dessa boställen belt och hållet afskaffas. Det torde för öfrigt visserligen vara möjligt att bedömma en persons vederhäftighet vid det tillfälle då han gör sitt anbud; men att bedömma bans skicklighet samt hans vederhäftighet att efter 30 års lid ansvara för boställets vanhäfd, Iror jag icke står i någon boslällsdireclions makt, och förmodligen är det på denna grund som borgesliden är bestämd till 5 är. Jag förmodar, alt 11. o. Ad. på dessa skäl icke anser lämpligt ali återremittera betänk. Hr af Dalström: Tvenne meningar hafva egentligen sökt att bär göra sig gällande uti discussionen om förevar, sak, nemi. omlankan om arrendatorernes bästa och omtankan om boställenas vård.
Ett bland de bästa medel att få barn snälla är kakor, karameller, sylt och andra godsaker; det förfelar aldrig sin verkan, det medlet kan användas natt och dag och nog äro de tysta så länge de äta, det har jag då märkt. En viktig sak är dock att allt delas lika, jag har särskildt en liten vågskål stående på skänken. Godt att de ändå kunna sämjas — i slagsmål komma de esomoftast, i alla fall, med hvarandra. För öfrigt är jag mycket noga med hur tjänarne, lärarinnor och lärare äro mot barnen, af de förra fordrar jag vänlighet och höflighet af de senare tålamod och öfverseende. Tyvärr kan jag ej säga mycket till dessa människors beröm, tjänarne hafva oupphörligt måst flytta, — och fåfängt har jag flyttat barnen till olika skolor, ty med tålamod och öfverseende är det klent bestäldt i skolorna, det är säkert. Med guvernanter och informatorer har jag försökt, men — det var sämre. » Ungdom och visdom följs sällan åt », de hade alldeles för stora fordringar på barnen. Ja, det kan ju understundom vara litet bekymmersamt med de små i uppväxtåldern — » innan de själfva få förstånd », men då man gjort allt hvad man kunnat för dem, så får man väl hoppas, att det ändå, till sist, blifver ett godt resultat och att de som fria, själfständiga personligheter komma att göra, om inte storverk, så åtminstone en god insats i lifvet. Nu törs jag inte säga ett ord mera i den här frågan, kanske har jag redan varit så långrandig, att det omöjligt finnes plats i Iduns hårdt anlitade spalter; kanske är det lika fullt af sådana här afhandlingar, som » vårrim » i poesifacket, därför tyst du, som i dag kallar dig Observatoria. Tjugufernårsjublleum. Innehafvarinnan af och föreståndarinnan för härvarande Praktiska konstväfskola fröken Johanna Brunsson, firade i söndags i kretsen af anhöriga, vänner och elever sitt 25-års-jubilemn. Fröken Brunsson, som för Iduns läsekrets är väl känd, sedan hennes porträtt och biografi i fjol infördes, har åt sig själf förvärfvat ett aktadt namn, hvarhelst svensk väfnadskonst idkas.
Lägges då räntan derå till den pension enkan Carlsson redan har, så, blir hennes inkomst icke så obetydlig, att ju icke Utsk. bort derpå göra afs:de. Utsk. synes mig således hafva varit konseqvent, men om R. o. Ad. icke anser sig böra iakttaga samma konseqvens och alltså icke bifalla Retänk., anhåller jag att få erinra, hurusom en talare, hvilken yrkat bifall tili motionen, derigenom framställt en begäran, som är nog omöjlig att bifalla. Man har nemi. hittills ansett såsom en princip, att då man gifver en enka pension, får dottren icke något på samma gång, utan dottern har fått pension först efter modrens död och efter då af R. St:r derom fattadt särskildt beslut. Motionen kan således icke bifallas. G. Sparre: Den siste talaren har misstagit sig, då han tror, att jag tillstyrkt bifall till pension åt äfven Lagmannen Carlssons dotter. Ilar mitt förra yttrande dertill gifvit anledn., så får jag förklara, att detta aldrig varit min mening, utan endast att hans enka måtte tilldelas pension. Jag medgifver att de skäl Utsk:s ordf:de framdragit för afslag i allmänhet å pensioner, som af enskilde motionärer begäras, må vara gällande, och jag är icke den 192 Den 9 December e. m. sorn i frat för stora anslag, men såsom bosatt inom länet måste iag intyga, att Lagmannen Carlsson i lifstiden var så högt upskattad, att fäderneslandet genom beviljandet af pension åt hans enka bör afbörda sig en skuld till en 40-årig oförvitlig och hela sin kraft i dess tjenst upolFrande embetsman. Jag yrkar bifall till min framställning. Frih. Cederström: Jag skulle icke vilja förleda R. o. Ad. att frångå en hittills följd princip. Det är ur sådan synpunkt Gr. Lagerbjelke afstyrkt bifall till motionen. Dan har nemi. sagt, att frågor om pensioner böra hos K. M anhängiggöras och att K. M. bör afkila Propus, derom till It.
Att i RiksgäldsContoiret, hvarest ► åtskilliga Embetsman linnas, som tjena pä JndragningsStat och som i detta hänseende borde kunna användas, (således med obelydlig tillökning i Tjenstemanna-Personal derstädes) en depositionsrökning kunde öppnas, och att redovisningen för densamma vors Btälld under Riksens Ständers Revisorers granskning, hvarefter en tryckt berättelse om hvarje Revision borde allmänheten meddelas. 2:0 Att Tjenstehjon af båda könen och personer utur de ringare folkclasserna vore tillåtet, i denna Rank insätta, så my ket afsina besparda penningar, som å lundades, dock ej under 1 Rd. 2 sk. 5:0 Att för hvarje jemna 50 skillingar ätnjutes 6 procents renta, som vid hvarje halft års förlopp lägges till Capitalet, hvilket således beständigt derigenom ökas, dock att för de skillingar, hvarmed summan kunde öfverstiga jemna femtiotal, räknas ingen renta, till dess den vidare hunnit vexa eller blifvit förökad -till fulla 50. 4:0 Att Reman upphör att läggas till 548 Besv. och Ekon. Utsk. Bctänkanden. Capitalet, så shart summan genom omsättning eller upplupna Rentor hunnit till iooa Rd. Banco, hvilket till förekommande af missbruk torde vara nödigt att stadga. 5:o Att Insättaren icke kunde utbekomma sin i BesparingsBanken ägande fordran, innan med säkra betyg styrktes, att han börjat något slags yrke vid Landtbruk, Handtverk eller annan näring, eller blifvit gift» eller satt sitt eget hushåll. 6:0
Jag ser, att de flesta nu närvar, ledamöter äro desamma, som i går voro tillstädes, oell skulle derföre tro, att man utan särdeles vidlyftig discussion kunde komma lill slut. Då det numera 246 Den 20 Maj c. m. ej är möjligt att genom bordläggning förorsaka tidsutdrägt, skall man kanske dock genom långa tal uppskjuta frågans afgörande och sålunda begagna samma medel, som jag påminner mig att Tribunen Cato i Rom begagnade, att nemi. en hel dag tala till folket, för att hindra en valförrättning till utnämnande af en Consul. För min del vill jag endast med åberopande af den diseussion, som här i går föreföll, anhålla om den propos., att Exped.Utsk. måtte åläggas i liksd.beslutet intaga de delar af Constit.Utsk:s ifrågavar. betänk. som af alla 4 Stånden äro bifallna, hvaribland äfven frågan om indragningsmagtens afskalfande förekommer, och att, sedan detta beslut blifvit fattadt, R. o. Ad. måtte inbjuda de öfriga Stånden att deri deltaga, på det Exped. ^ Etsk. ej må underlåta att ställa sig beslutet till efterrättelse. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Frih. Cederström liar ånyo yrkat, att hela Constit.Utsk:s förslag skall intagas i riksd.beslutet, såsom livilande till nästa riksdag. Lika med den siste värde talaren anser jag öfverflödigt att ingå i någon vederläggning af Hr Frih:s yttrande, helst jag förmodar, att knappt någon enda ledamot finnes, som på sådant .sätt, som han, förstår grundlagen; men det återstår ännu att häfva det tvifvelsmål, sorn några ledamöter tilläfventyrs kunna hysa om riktigheten deraf, att 3:ne Stånd kunna besluta åtskiljandet af ett förslag, som Constit.Utsk. sammanbundit. Jag har sökt bevisa, att något hinder derför icke finnes i grundlagen, utan att deremot ett sådant beslut af 3 Stånd måste blifva gällande; men om någon vill bestrida det, måste han åtminstone medgifva, att hela det af Constit.
Det är denna åsigt, som äfven Utskottet anser böra göras gällande i vår lagstiftning i afsigt att förekomma ofvan tecknade oreda och osäkerhet i fråga om jordbesittning, — och Utskottet anser öfverflödigt att såsom stöd derför tillägga något annat än en erinran derom, att så snart man i lagfarten inlägger en vidsträcktare betydelse än en - Lag-Utslcoltds Betänkande M 31. 7 dast den, alt skydda bördemans rätt, icke något giltigt skal förefinnes att från föreskrifterna om lagfart göra undantag för vissa slags fång, utan att man tvärtom synes böra konseqvent utveckla den i vår lagstiftning till en del redan antagna princip, att liksom sakrätt i lös egendom i allmänhet vinnes genom tradition, så måste ock, hvarje öfvergång af rätt till fast egendom, vare sig ägande , nyttjande-eller panträtt, erhålla bekräftelse genom inprotokollerande deraf hos offentlig myndighet. Men genom vidtagande af denna reform skulle dock föga vara vunnet för åstadkommande af ordning och reda i ifrågavarande hänseende, om icke tillika hos oss infördes de af Herr Grefve Sparre och Riksdags-fullmägtigen Anders Gudmundsson förordade Grundoch Hypoteks-böcker. Då denna i flera andra länder inföida institution måhända är för flertalet af representanter föga känd, torde en kort antydan af dess beskaffenhet och ändamål här vara på sin plats. Ifrågakomne fastighetsböcker böra i juridiskt hänseende vara ungefär detsamma som jordeböckerna äro i kameralt. Hvar fastighet bör hafva sitt särskilda folium, eller flera efter hvarandra följande, allt efter behof; och der bör säker och bestämd upplysning vara att finna om allt, som i rättsligt hänseende kan vara eller blifva nödigt att angående fastigheten känna och hvarom underrättelse vid domstol bör kunna väntas.
Utlanbffa. Summa. 1862 147,756 69,713 217,469. 1863 159,641 74,958 234,599. 1864 170,878 79,965 250,844. 35et år 1862 från 2 Sftbr tilt 1 3fibr 50 öre nebfatta porto mib ^ortofatfer. tnlänbff forreöpönbenö för enfelt telegram om 20 orb är nu mera feban ben 1 Slpril iitnetoaranbe år ytterligare nebfatt till enbaft 1 9tbr; ocp par titt fötjb päraf ocffå en pögft Betpbtig tillmätt i benna forregpon* beng uppfontmit. ©nligt en betta år mellan be flefta @uropag flater i fPartg träffab öfmerengfomtnelfe fontmer jemmäl telegrafportot v»ib utlänbff forregpon* benö att meb näfta årg Början unbergå en pögft Betybltg nebfättning, pmarjemte betta porto, forn pittiKS Beräfnatg efter afftånbet från inlem* 80 33erättelfe om Bmab i Sfltf e t oclj b c f S ningé* till abrefj*ftattonett, berefter [falt för Ifmarje lanb erläggaé meb ett lifformigt Belopp, Ijmilfet för (Smerige Blifmit Beftämbt till 3 francé elter 2 9tbr 16 öre för 20 orbé telegram.
St. få tillkännagifva deras beslut: att med stöd af 76 §:n Riksd.Ordn. Statsrådets ledamöters och föredragandens ansvarighet i öfrigt för sina rådslag och utöfningen af sina embeten, intill den dag innevarande riksmöte tagit sin början, med ledning af de Const.Utsk. tillhandakomna statsrådsprot., med denna dag upphört” etc. Så måste ovillkorligen skrifvelse!! till K. M. äfvensom riksdagsbeslutet vara beskaffade, för att stå i conformite' med 11 §:n ansvarighetslagen. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anser visserligen mindre maktpåliggande, huru R. St. i riksdagsbeslutet uttrycka deras mening ang:de befrielsen från ansvar för en Statsrådsledamot; ty det är icke på grund af riksdagsbeslutet, utan på grund af 76 §:n Riksd.Ordn. och ansvarighetslagen, som man sakfälles eller befrias. Men som det är skäl att i alla hänseenden göra det rättaste man kan, så vidhåller jag mitt förra yttrande, hvilket öfverensstämmer med hvad Frih. Cederström nu yrkat. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: För min del anhåller jag om bifall till Exped.Utsk:s förslag, och reserverar mig emot ett motsatt beslut. I afseende på Hr Liljen - Den 12 Juni f. m. jenstolpes reservation vill jag blott anmärka, att Hr Liljenstolpe icke varit berättigad att bifoga detta förslag med någon reservation. Hr Liljenstolpe bar sjelf uti denna reservation omnämnt, att lian icke varit närvarande inom Exped.- Utsk. vid det tillfälle, då beslut derstädes fattades i afseende på nu förevarande skrifvelseförslag, och 20 §:n Riksd.- Ordn. säger: ”Den riksdagsman, sorn till riksdagen och de dervid förefallande rådslag sig i rällan tid ej inställer, iige ingen makt att tala å de förut närvarandes beslut. Ingen vare likväl förvägradt att vid prot.justeringen få anmärkt att han varit frånvarande och i beslutet ej deltagil." Hr Liljenstolpe har således endast varit berättigad att få anmärkt det han vid detta tillfälle varit frånvarande.
Tvåhundra riksdaler;» »8:0 af hvarje i stad eller på landet boende och bevillning för inkomst af tjenst, »rörelse eller kapital underkastad person: »uppgift å den egendom, han eger och den inkomst, han åtnjuter utom det taxeringsdistrikt, der han är mantalsskrifven, samt å den honom för sådan egendom eller inkomst under sistförflutna år påförda bevillningsafgift» 174 »Dessutom skall hvar och en, sOm eger inkomst af utlånadt, i rörelse nedlagdt »eller på annat sätt förräntadt kapital, sådant inom sin inantalsskrifningsort uppgifva, »derest denna inkomst för den, som icke eger annan tillgång för sina lefnadskost»naders bestridande, uppgår till minst Fyrahundra riksdaler, och för fastighetsegare, »näringsidkare eller löntagare till minst Tvåhundra riksdaler; börande härvid jemväl »upplysas, om bevillning för någon del af samma inkomst å annan ort utgöres.» § 43. Herr Möller: »Komitén har icke ansett sig böra föreslå någon ansvarsbestäm melse för falska och vilseledande uppgifter, och då jag äfven i detta afseende halen olika åsigt, får jag till 43 § föreslå följande tillägg: »Beträdes skattskyldig vid begagnandet af de honom i 35 och 43 §§ tillerkända rättigheter med falska eller vilseledande uppgifter, bote tre gånger det bevillningsbelopp, han genom ett dylikt förfarande sökt undansnilla. ! och för återbäraride af sålunda undansnillad bevillning och utgående af derför stadgade böter, galle samma retroaktiva kraf, som för andra statens fordringar» Ett dylikt lagstadgande torde härvidlag icke vara obehöfligt (34 § stadgar böter för försummade uppgifter), helst då man betänker, att den skattskyldige icke af tvång, utan frivilligt samt med berådt mod aflemnat dylika uppgifter. De flesta utländska skattelagar sakna icke likartade anvarsbestämmelser.» § 86. Enligt Herr
RegeringsFormen, samt derefter framställt proposition, hvilken, efter hvad Hans Excellence fattat, jemväl blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Friherre Boije: Lika med Herr Påhlman tror jag ej, att ConstitutionsUtskottet, utan endast RiddarhusUtskottet kan taga befattning med frågan om vår representationsrätt; och lika med Grefve Spens, anser jag, att, om någon än - 400 Den 27 Maji. dring i frågan göres, så bör RiddarhusOrdningen derefter rättas. Men. emot ett af Herr Påhlman framstäldt rättsbegrepp, ber jag att få förklara mitt ogillande. Att antaga, det en ungdoms-förvillelse skulle fläcka en hel lefnad, vore att antaga den största moraliska orättvisa. Att förebrå en gammal man någon ungdoms oförsigtighet, vore att begå en orättvisa, och ali orättvisa är föraktlig. Det gifves, till äfventyrs personer, som bära länge och lyckligt larfvén af en låtsad patriotism; men han faller en dag denna larf. Alt för tidigt framställa förebråelsen derföre, vore likväl icke mera orättvist, än att för sent förvandla en ungdoms förseelse till ett evigt brott. Herr Påhlman: Så obehagligt det är att framställa en tanka, stridande mot Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens, kan jag dock icke undgå, att, enär frågan, ehuru med Ja och Nej besvarad, dock anses för afgjord, mig deremot reservera. Likväl skulle jag önska, att Riddarhus-Secreteraren upplyste, huru Propositionen blifvit besvarad. Undertecknad upplyste, att, såsom han fattat och uti Memorial-protocollet jemväl antecknat, Hans Excellences ifrågavarande proposition blifvit af en ganska betydlig pluralitet med Ja, och endast med några få JSfej besvarad. Friherre AnkarsvärdCarl Henric:
För att kunna liqvidera 18 sk. r:gs fordras samma trenne stycken kopparmynt med sina bråk jemte ett silfvermynt af T'T r:dr specie. Om icke Ständerna blifva ense om något enklare och med nuvarande vanliga penningevärden lättare jemförligt räknesystem, synes det mig vara bättre att behålla det man bar, och hvarvid man är van. En r:dr r:gs har 48 sk., och 1 skilling har 4 styfver elier 12 runstycken, livilketdera man behagar. Ty r:dr r:gs och styfver komma jemte skillingar att i handel och vandel begagnas, antingen Konung och Ständer derom lagstifta eller icke. Reformen synes mig icke vara ibland de vigtigaste, ty om man blott har pengar, nog kan man räkna dem både efter tiotal och dussin-tal.” Af Herr P. J. Lagergren. ”Emot Banko-utskottets i detta Betänkande gjorde tillstyrkanden reserverar jag mig i följande delar: l:o angående räkne-enhetens benämning. Jag kan ej undgå gilla de betänkligheter, som uppstått emot införandet af en ny hufvud-enhet för mynt och penningar under den gamla benämningen” riksdaler,” men utan något tilläggs-ord, som utmärker den från de förut genom Lag stadgadej riksdalrar i silfver eller i banko. Att oredor och förvillelser deraf skola uppkomma, säger sig sjelf och detta kan ej genom något serskildt påbud förhindras. I en skriftlig handling, deri äldre transaktioner med riksdaler banko omnämnas, blifver ordet ”riksdaler,” nyttjadt för att angifva en penning-qvantitet af nya slaget, alltid tvetydigt och kan lätt] missbrukas till en snara för den enfaldige.