Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk:t har äfven ansett att skillnaden i inkomst skulle blifva så obetydlig att den, under de första åren åtminstone, icke skulle betäeka räntan på skillnaden i anläggningskostnaden. Men detta förhållande uphör så snart man får vägen fortsatt genom Östergöthland. I öfrigt är det klart att, om man föreställer sig möjligheten af att Staten någonsin i framtiden skall på sin bekostnad anlägga 2 banor genom Småland, då vore det visserligen skäl att den ena leddes i Lagalinien, på det de begge banorna icke måtte komma hvarandra alltför nära. Men detta befarar jag är en alltför sanguinisk förhoppning för att i närv:de stund derpå bygga sina planer, och då är det också naturligt, att banan lägges så mycket som möjligt i den mellersta och bördigaste delen af provinsen. De föregtde talarne hafva så fullständigt uptagit detaljerna af frågan, att jag icke vill dermed trötta K. o. Ad. Jag ber dock om ursäkt; att jag icke kan förbigå ett ämne, som säkert kommer att snart utgöra föremål för diskussionen, nemi. om summan, och jag gör det desto hellre som meningarne på f. m. syntes vara delade äfven i afsrde på det belopp, som borde anslås för södra stambanan. Jag kan således icke undgå att äfven beröra den 5:te punkten. Då Utsk:t sjelft framställt 4:de och 5:te punkterna i ett sammanhang, torde det förlåtas mig, om dpt för mig icke låter sig göra att framlägga min bevisning, utan att äfven vidröra 5:te punkten. Då Regeringen, på grund af beräkningarne öfver statsverkets Den 25 Äipril e. m. tillgångar, fann att det kapital, för hvilket arr.ortering fanna att tillgå, utgjorde 25 millaså gick man så tillväga, att man först ■eftersåg kostnaden för de sträckningar, om hvilkas fullbordande man kunde antaga såsom visst att R. St:r skulle vilja förena sig, och ■derefter upgjorde man förslag om användande af öfverskottet. Vid första påseendet erkänner jag, att det låg naturligt för mig, att roan borde fullända banan till Jönköping, emedan Stråken alldeles icke är någon ändamålsenlig ändpunkt.
Men jag anser alla Bevillnings-afgifter böra inflyta till StatsCassan och användas för de ändamål, hvartill de blifvit af Riksens Ständer anslagne; och finner det obilligt att pålägga Allmänheten en högre Bevillning för öfverflöd, endast till Theaterns underhåll. Deremot förenar jag mig med Herr Grefven, att hvar och en , som vill begagna och frequentera Spectacler, betalar för sjelfva friheten dertill en viss årlig afgift eller Contribution till TheaterCassan, hvilken särskildta Contribution troligen kommer att utgöra en ansenlig summa; och om brist likväl skulle uppkomma, finner jag skäligt tillstyrka, till fyllnad deraf, det anslag, sorn en värd Tutare, Herr Friherre Åkerhjelm projecferat. En värd Ledamot af detta RiksStånd, Herr Friherre Boye, har emot den föreslagna frivilliga afgiften gjort invändning i anseende till 233 Den 25 Maji, svårigheten af behörig controll, som efter hans förmenande skulle ske vid Theater-luckan , hvarest Billett-försäljningen veikställes. Men dertill får jag svara, att här ingalunda är fråga om controll vid Theater-luckan på dem, hvilka beredt sig frihet, att få frequentera Spectacler, ty lika litet den, som vill 6upa Brännvin eller dricka Caffe, är förbunden, att å Värdshuset, Näringsstället eller Krogen uppvisa sin Debet-sedel till utrönande deraf, om han erlagt den för en sådan frihet bestämda Consumtions-afgift, lika olämpligt vore det ålägga TheaterBillets-försäljarne, att affordra köpare deras Debet-sedlar. Controllen bör i detta detta fall vidtagas i likhet med hvad som stadgas för all annan Bevillning»-afgift och Uppbörd j och om något underslef det oagtadt äger rum, får det gå; i det hela vinnes dock ändamålet. En annan vård Ledamot Herr Cederskjöld har föreslagit förhöjning på priserna för Billetter till NationalSpectaclerne.
Från Högvördige PresteStåndet* S. D. Bi föl I os, vid förnyad föredragning, Lag-Utskottets Betänkanden: ^;o 75> öfver Herr Coritracts-Prosten Nibelii motion om skärpning af straffet för So Prof. Utdrag den 10 Augusti 182g. dem, sbm med samnad hand, eller andra resan, begå rån och stöld, samt ora anstalter dels till förekommande af häktade missgerningsmäns rymning, och dels till rymd fåll; ges efterspanande och gripande; N:o 76, öfver Herr Grefve Jacob Hamiltons motion, att den, sorn första resan begått stöld och inom 48 timmar sitt brott sjelfmant upptäcker, samt det stulna återställer, må befrias från uppenbar kyrkoplikt ; M:ö 77, öfver Riksdags-FuIImagtigen från Norrbottens Län Fahle Burmans motion om skärpning af straffet för stöld, samt om belöning af Allmänna medel för tjuf varg upptäckande och gripande; N.o 78, öfver Riksdags-Fullmagtigen från Hallands Län Petter Anderssons motioner otn ändring af Straff-Lagarne för stöld m. m.j Nio 79, öfver Riksdags-Fullmagtigen AnJ ders Danielssons från Elfsborgs Län motion om ändring af rättegångseller fatalie-timman vid Häradsrätterne m. m. ; N:o 80, öfver Riksdags-Fullmägtigen An* ders Danielssons från Elfsborgs
Östersjön utgör ett nödvändigt kompletterande af densamma, om den helt och hållet skall uppfylla det afsedda ändamålet, så borde för den del af linien, som sträcker sig emellan Bräcke och Stödesjön, Staten bestrida hela kostnaden, som erfordras lör både landsvägen med bryggor och kanaliseringen, hvaremot ett bolag skulle bekosta anskaffandet af materialier, såsom ångbåtar m. m., i likhet med hvad som egt rum för linien Riksgränsen—Bräcke; att för den föreslagna jernvägen emellan Stödesjön och Sundsvall åter ett lån å |:delar af den kalkylerade anläggningskostnaden emot 3 procents ränta och 1 procents amortering torde böra beviljas det bolag, som kan vilja åtaga sig utförandet af anläggningen, framtida underhållet och besörjandet af trafiken enligt nådigt fastställd taxa; att äfven i unionelt och militäriskt hänseende denna transitoled mellan Sverige och Norrige, mellan Nordsjön och Östersjön skulle blifva af allra högsta betydenhet; att Statens direkta uppoffring på denna jernvägsanläggning sålunda blefve under den tid, amorteringen varade, något öfver 20,000 Riksdaler årligen, om man antager 2 procents förlust på det beviljade låneunderstödet, men den indirekta vinsten deremot utgöras af: först tillgodogörandet af de betydliga skogstrakter efter Ljungans vattendrag, som i anseende till de kostsamma transporterna under nuvarande förhållanden ej kunna af egarne med fördel begagnas. Enligt uppgift af tillförlitlig person skulle efter jernvägens fullbordande endast vid Torphammars bruk samt inom Torps och Borgsjö socknar komma att årligen sågas 20 å 25,000 tolfter plankor mera, än förut kunnat ske. Dessa 25,000 tolfter plankor, skeppade till utrikes ort, indraga i landet minst 450,000 Riksdaler; och för det andra det tusendetal inbesparade mansoch hästdagsverken, hvilka, i stället att förslösas på landsvägen, kunde komma jordbruket och näringarne till godo, samt den förkofran och välmåga, den oberäkneliga mängd industriella och 116 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 60. andra anläggningar och företag, sorn en billig och snabb kommunikation alltid skapar omkring sig.
Ridderskapet och Adeln yttrat sig och dels understödt motionen, dels ansett den icke böra lemnäs afseende. Stats-Utskottet hyser ej tvifvel, att ett agtningsvårdt nit för Fäderneslandets väl förmått Herr Cancellie-Rådet Scheer bing att utgifva ofvanberörde Afhandlingar, och önskar att Herr Schcerbing måtte erhålla sin dervid uppoffrade möda och kostnad ersatt, men då Statsverket för sådana företag icke bör vidkännas någon utgift, och, enligt hvad Utskottet inhemtat, Herr Schoerbing, som 700 Stats-TJtskottets Betänkanden. under en ståndig tjenstledighet, bibehåller sin Ion såsom Expeditions-Secreterare, i och för utgifvandet af Afhandlingen om Skogshushållningen, genom Kongl. Maj:ts Nåd redan njutit understöd, dels med ett råntefritt lån af boo R:dr B:co, dels genom inlösen af 100 exemplar utaf Boken för Skogsoch Jågeri-Betjeningen och 25 Exemplar till Kongl. Landtbruks-Akademien, kan Stats-Utskottet icke tillstyrka det afseende å Motionen, att Boken må för Stats-Verkets räkning inköpas. Detta varder dock till Riksens Högloft Stånders omprofvande vördsamligen öfverlemnat. Stockholm d. 26 April 1823. Antom den 28 April 1S23. Utlåtande öfver H:r Gripensvärds Memorial, om inköp af Kronans Medel i Uppbörden vid Södra Staket. Till Stats-Utskottets åtgärd har Högloft Ridderskapet och Adeln remitterat ett af H:r J. Gripensvärd, afgifvet Memorial, deruti han sökt framställa den allmänna och enskilda nytta, som derigenom skulle Stats-Utskottets Betänkanden.
Ridderskapet och Adeln har redan förut fattat ett beslut, stridande mot det som nu blifvit vidtaget. Jag bestred då Konungens Rådgifvares åsigt, hvilka likvist sjelfve påyrkade, att StatsUlskottet bordt göra anmärkning till ConstitutionsUtskottet, dock försigtigtvis icke förrän dechargen redan var gifven; men jag instämmer med dem så vida, IJen 26 Februarii f. m. '99 alt jag anser ansvarspåföljd hafva bordt äga rum, och kan derföre ej godkänna StatsUtskottets senare Utlåtande, utan anser Utskottet hafva uraktlåtit sin bestämda skyldighet, då målet blifvit hehandladt på sätt, som skeLt. Föredrogs ånyo StatsBanco-samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 10 dennes under N:o 5i afgifne och den 1 n derpåföljde e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens under N:o 26 förut meddeldte Betänkande, angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade vattencommunicationers befrämjande. Herr Munck af Rosenschöld', Eberhard: Af Utskottens Utlåtande synes, alt, då frågan förra gången förevar, en ledamot af Ridderskapet och Adeln föreslagit: att i händelse af anslagets förhöjande till dess förra belopp, en lämplig del deraf skulle användas till befrämjande af tjen/iga vedskutors byggande> pä det att veden ej allenast måtte kunna föras utför strömmarne inom de norra provinserne, utan ock till Stockholm, eller om det förblifver vid det af Utskotten föreslagna nedsatta belopp, att ett tillräckligt låneanslag emot ringa eller ingen ränta må beviljas till vedskutors byggande, under vilkor att desamma skola användas för omnämnde ändamål* 300 Den 26 Februari) f. ro. Det är jag, som framställt detta förslag, ehuru Utskotten ej nämnt mig, och jag pära k n ade så mycket mera bifall dertill, sorn resultatet borde vara fördelaktigt både för Stockholms intresse och Bankens soliditet.
I & «ft:o <2. 35eretmtng& ocf) Xaperutgö*?cmg'ö, fyntaruti uppteifnae Smbet^ od) ‘Jjenflemim uti JR. JR. ©ocfen för $r 18 . ©en ©fattffplbigeS 91amn o$ Samter. c t3 t3 ro en, § 3 ro * • SBoffällS&emman od) Sägeitljeter m. m. Remman. 95erebning&£ommitte'ens åtgärb. Xa.reringS*£ommittcen$ förrättning Sebttering&åtgärb. Xayerings.-Sommittéens antecfningat. B <o g ö B 8 »: or ro 0> ses « ro ert. »-t <U> • ro 5 Ö O * Snfomjl af 95o Slfgifts beräft ning. 25e»illning efter a;bra Slrt. O O «u -r^ 3 '-t o 2* o 'fr' r» ert, o IL esra ♦ o ro-, ro ert, SBeväfning till 95ränrottiS:95e»illning. •i5> ro 3 o erv 3 »: or ro fpannerpmb« cS] -pn Ö ■ö s ro r-S <3 3 or ro -ö O s 3 P •*? B1 o* 1 3 3 p •tS ö 1 s o «ö> §“ © 5 3 p P' « <y t-t -S> *70 o: ro ♦-t» o 3 ■751 ro t-* Ptu O p *to O: ro « r-B, O 2 3i 23 tro o: ro i? r-Öv O S 5 Sa ro " ♦ ro or »• rS ra r» ro 2 3 — ^ ? o cy r* b Regimente. 23etvittning35görort>ninc)en. % l ^5eretmuig$< od) 'tarertng&Scitigb, fymatuti upptecfttaö
Det har blifvit anfördt: att en Jordbrukare icke möjligen skulle kunna arbeta sig utur skuld, om han nödgades betala 5 procents ränta och 2 procent af capilalet årligen; att Utskottets Förslag innefattade 48 Eanco-Utskoltets Utlåtande N.o 82. en indirect förminskning i lånerörelsen, o. s. v. Utskottet skulle visserligen vilja tro, det den allmänna grundsatts Utskottet till Rikets Ständer framställt, och om hvars vigtighet Utskottet hyser en oförändrad öfvertygelse, den nemligen, att räntan å Bankens utlåningar borde, något mer än hittills, närmas till den inom landet gångbara och lagliga räntan, kunde, utan synnerlig svårighet, tillämpas vid beslutet om en ny utlåning på fastigheter, enär dessa slags lån, äfven med en procents tillökning å räntan, blefve, i och genom sjelfva betalnings-sättet, vida mera förmonliga för sina innehafvare, än de biträden, som annorstädes kunna erhållas. Genom en sådan förhöjning vore äfven de, icke alldeles ogrundade inkast hafna, som göras mot dispositioner af Bankens medel, på en tid af 28 å 29 år, i och med detsamma man vill iståndsätta Verket, att vid anfordran uppfylla dess egna förbindelser; ty itastighets-inteckningar, sådana de hos Banken vanligen antagas, skulle, med en ränta af 5 procent, jemte successiv afbetalning, blifva documenter, hvilka säkerligen med begärlighet, både utaf publika cassör och enskilde penninge-egare, öfvertagas mot full valuta Banco-Ut.ikottrts Utlåtande N:o 82. valuta, i hvad stund Banken funné sig i behof att dein använda.
Man och hustru hafva giftorätt till hälften hvardera i all den lösa egendom, samt den fastaegendom i stad, eller å stadens mark, som de ega eller ega få, sä ock den fasta 12 Lag-UIskottets Betänkande, N.-o 31. egendom på landet, hvilken de i hjonalag afla tillsammans. 1 den fasta egendom pa landet, som man eller hustru före eller under äktenskapet ärft, eller förut förvärf t, egen ej andra makan giftorätt; dock vare all årlig ränta och afrad deraf mulet' lösören räknad. Fårder under äktenskapet egendom genom gåfva eller testamente till ena makan gifven, med•vilkor att den honom eller hennne enskildt tillhöra skall; i den egendom ti jute den andra makan ej eller giftorätt. 3, 4, 5 och 6 upphäfvas. it Cap 2 Slutet af 2 punkten: ’’ehvad de under landseller stadsrätt höra” utgår. 7 §. Häfver man såldt sin hustrus, eller hustru sin mans odaljord, till sin enskildta nytto; gifve så mycket igen al odaljord sin. År then jord till begges theras nytto såld; fylle tå hvar af sin jord., till hälften hvardera. År f da - B al k en. 2 Cap. 1 erhåller följande förändrade lydelse: Dör fader eller moder; ärfve tlä son hälft, och hälft dotter. 3 Cap. Detta Capitel erhåller följande förändrade lydelse: 1 §. År ej bröstarfvinge till efter den döde, och lefva dess föräldrar; då tagen de arfvet. 2 §. År en af förählrarne död, och äro syskon till, ett eller flere, efter den, som är f vas skall; är f ven då de med den af förählrarne, som lefver, och tagen den del, som den döda fodren eller modren ärfva skolat, om han eller hon lefvat. Ar något af syskonen dödt, dä skola dess afkomlingar i dess ställe och rätt träda. Finnes ej syskon, 13 Tag-Utskollets Betänkande, N.-o 31. eller afkomling ar af dem; tage den af föräldrarnej, som lefver, hela arf vet. 3 §.
I öfrigt lärer trugan bero på upprättande af tabeller och uträkningar samt ärendets vidare utaibetande, hvilket allt anses kräfva en längre tid, äfven efter det alla eiforderliga uppgifter hunnit samlas. Då, enligt hvad nu blifvit upplyst, Kongl. Majit är betänkt att taga frågan em lands-fiskals-tjensVernas indragning under förnyad Nådig pröfning, sedan omför - Alhn. Besv.- och Ekon.-Utskotfels Betänkande, J\T:o 31. 15 roälde ärende rörande ny organisation af åklagare-magten hunnit behörigen utredas samt en sådan utredning, i anseende till ärendets särdeles stora vidlyftighet, icke, oaktadt vederbörarides derför använda bemödanden, ännu hunnit fullbordas, anser Utskottet någon åtgärd i frågan af Rikets Ständer nu ej lämpligen böra vidtagas; hvadan Ut6kottet hemställer, att förevarande motioner må lemnäs utan afseende. Stockholm den 27 Januari 1854. Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Jan. 1854, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af vackt motion angående petinin ge-depositioners införande i stallet för nu bruklig borgen för arren den af Kronojord och för vissa tjenstår. Uti en hos Högloft.
Jag klandrar icke denna behandling, emedan den kan försvaras dermed, att ärendet förekom på grund af ett Betänk, ifrån Serskildta Ulsk. och icke ifrån StatsUlsk., men jag kan icke inse, att någon bevisning utaf detta förhållande kan bernias. Om behandlingen varit oriktig, hvarom jag nu icke vill utlåta mig, så måtte väl icke sådant kunna utgöra något skål till ärendets gruudlagsvidriga behandling allt igenom. Jag vill icke vidare uppehålla R. o. Ad. med denna fråga och skall icke eller motsätta mig en återremiss, samt skall inom Utsk. ställa Ren 28 Oktober f. m. 63 mig till efterrättelse hvad Stånden uttalat vara sin tanka, men jag reserverar mig uttryckligen mot att betrakta den ifrågavande afgiften, såsom en afgift, hvilken kan åläggas på grund af 3:ne Stånds beslut och Konungens sanktion, hvilket förfarande jag anser såsom ett för framtiden ganska vådligt praejudikai. Gr. Lagerbjelke: Jag skulle icke våga att ännu en gång uptaga R. o. Ad:s tid, om icke Gr. Gyldenstolpe hade uti min mun lagt yttranden deni jag aldrig haft och dem jag anser innebära orimligheler. Jag skulle nemi. hafva sagt, alt 3:ne Stånd, med Konungens sanktion, egde rättighet, på grund af 75:te §:n Riksd.Ordn., att lagstifta i hvad ämnen som helst. Sådant har aldrig mitt yttrande varit och icke eller min lanke. Jag har sagt, att R. St., på grund af 75:le §:n Riksd.Ordn., egde rättighet att med der stadgade undanlag genom 3 Stånds, beslut och Konungens sanktion lagstifta i alla ämnen, som äro föremål för beslut af R. St., hvilket gör en betydlig skillnad emot den tanke, som Gr. Gyldenstolpe påstått vara min. Så, som jag tänkt mig saken, återstår således blott alt se huruvida en sådan kommunal-afgift, som jag anser denna vara, är föremål för R. St:s afgörande, och i detta afseende ber jag att få i minnet återföra huruledes R.
Utskottet, som, lika med hvad Revisorerne sammanstämmande yttrat, funnit Fullmäktige i Riksgälds-kontoret under hela den tid, hvarom nu är fråga, hafva med fullkomligt nit och ospard möda uppfyldt de af Rikets Ständer dem lemnade uppdrag, får alltså tillstyrka, att Fullmäktige må tillerkännas decharge för de sedan förlidne Riksdags början till och med den 25 November nästlidet år, af Fullmäktige vidtagna samt i deras protokoller antecknade beslut och åtgärder. Stockholm den 13 Februari 1854. STOCKHOLM, TRYCKT BOS JOH. BECKMAN, 1884. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 28- I N:o 28. Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Febr. 1854, kl. 1 e. m. Ut/Mande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående verkställd fördelning emellan särskilda Embetsverk af den utaf Rikets Ständer anslagna. summa till gratifikationer och ljuspenningar åt extra ordinarie tjenstemän och vaktbetjente. (U. A.) Uti en till Stäts-Utskottet den 16 November nästlidet år aflåten Nådig Skrifvelse liar Kongl. Majit gifvit Utskottet tillkänna, att, sedan Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 3 Maj 1851, jemte anmälan om deras, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, vidtagna beslut, att, i stället för de af statsmedel hittills till extra ordinarie tjenstemän och Vaktbetjente anordnade ljuspenningar, hvilka komme att upphöra, å ltiks-staten uppföra ett anslag af 10,000 r:dr banko, att användas till gratifikationer åt dylika tjenstemän och vaktbetjente vid allmänna embetsverken, med undantag af Tulloch Postverken samt Styrelsen öfver fängelser och arbets-inrättningar i riket, och tills vidare till ljuspenningar åt sådane tjenstemän och betjente, hvilka re - Bih. lill it. St.
Som vanligt hämtades äfven i dag middagen in till Ida; ostörd tillbragte hon sedan dagen och aftonen vid sitt arbete, med hvilka känslor, kan hvarje ung läsarinna föreställa sig. Ibland gret hon öfver det öde som fört henne hit bland dessa känslolösa menniskor; stundom förebrådde hon sig sitt eget ömtåliga sinnelag, påminte sig den älskade modrens ofta upprepade ord, att tålamod och försakelse voro qvinnans nödvändigaste egenskaper, sjelfbeherrskning hennes dygd. En annan gång åter beslöt hon att repa mod, och andra dagen i allas närvaro säga häradshövdingen hvarföre hon ej kunnat antaga hans artiga bjudning; men ett ögonblicks eftertanke, blygsamheten, en inre röst som aldrig missleder, sade henne, att hon gjorde bättre i att låta saken förfalla. Sluteligen, efter många strider med sig sjelf, beslöt hon att ej visa sig vid frukosten andra dagen; när då betjenten efter vanligheten kallade henne, föregaf hon sig vara illamående. Hon, den sanningsälskande, blygdes inom sig för denna falska uppgift, utan att besinna det själens sjukdomssymptomer äro kinkigare att behandla än kroppens. När Ferdinand under gåendet till spektaklet hade frågat efter mamsell Hedrén, förebar man att hon hindrades af en häftig hufvudvärk. Hvad kunde således vara mera välkommet för damerna, än att nu i hans närvaro höra en stadfästelse på denna deras falska utsago, ty Ferdinand hade ej kunnat dölja ett visst misstroende, ehuru han var dem för klok att visa sitt missnöje vid sin felslagna förhoppning. Nu blef han likväl orolig. Han önskade veta om denna opasslighet var betydande, och skickade i detta ändamål sin betjent för att be fru Lundström om några ögonblicks samtal ännu på förmiddagen. Med nöje efterkom hon denna begäran, ty äfven hon hade något på sinnet, som hon ville meddela honom. Snart stod hon derföre i det yttre af de rum häradshöfdingen bebodde. Artigt bad han henne ursäkta att han besvärat henne till sig, och sade att han andra dagen ärnade företaga en resa, samt ville ännu yttermera besvära henne med tiltagandet af en passande reskost, emedan han ogerna uppehöll sig på gästgifvargårdarne.
Härförutan liar i allmänhet blifvit anmärkt, att Sökanderne icke begärt ersättning för sine fordringar uti Pauliströms JernVerk med derunder lydande Hem5 B. 10 i /{G S t a t s - U t s k o 11 e t s man samt Hemmanen Gartorp och Kopparp, sa att desse icke böra dertill komma i fråga, utan kunde nämnde JernVerk och Hemman genast-försäljas, utan afvaktan af förstnämnde frågas verkställande. I anledning af hvad sålunda blifvit anfördt, är detta ämne i hela dess vidd å nyo af Utskottet öfvervägadt; hvarvid, hvad försl beträffar grunden, hvarefter CanzliRådet af Wetterstedt och HofRättsRådet Adlerbrandt böra förnöjas för deras ägande skatterättsfordringar; så och enär Utskottet, i enlighet med hvad förra Ständer bestämdt antydt, föreslagit, att berörde ersättning borde utgöras med så stor del af de under Ädelforss lydande Hemman, som deremot svarade, har Utskottet icke ansett sig tillhöra att afgifva yttrande om sättet, hvarpå Författningarne i förevarande fall borde tillämpas. Utskottet tror sig dock böra, till förtydligande af dess förslag och på det vidare missförstånd i denna del må kunna undan1'ödjas, hos R. St:r vördsamt föreslå: att R. St:r må medgifva, att Herrar Adlerbrandt och af Wetterstedt för sine godkände Skatterättsfordringar erhålla ersättning efter Jordeboksvärde i de af dem dertill uppgifne Hemman under Ädelforss, till så stor del, som, efter i allmänhet stadgade grunder, mot fordringarne belöper, och att underd. Skrifvelse härom från R. St:r till K. M:t må afgå med underd. anhållan, att K, KammarColIegium må erhålla Nådig befallning att verkställigheten häraf låta skyndsamt besörja.