Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man ser Utsk. hela betänk, igenom hafva hållit sig vid den, i dess tanka, gyllene regeln, att man bör rätta munnen efter matsäcken; men det har icke betänkt, att detta är blott en nödregel och att sjelfva förnuftsregeln är denna: så många munnar, så många matsäckar. Den skeppscapitaine, som ger sig ut till sjös ulan full proviant, beräknad för hela besättningen, är oförsigtig och obetänksam, elak, om det sker af karghet eller snålhet; och det är icke mycket att förtänka, om besättningen, då brist under farten uppstår, later honom hårdt umgälla det och öfvergifver honom, då land hunnits, ty han har då brutit emot den sednare eller förnuftsregeln. Men om, genom storm och vidriga vindar, farten hämmas eller kosan måste förändras och förlängas, och en långsam - 252 Den 27 Maj. marc och längre resa, än som möjligen kunnat förutses, deraf blir en följd, då bjuder klokheten att minska portionerna, att hushålla med vattentillgångarna, med ett ord, alt följa den första eller nödregeln, och ingen har skäl eller rätt att sig deröfver beklaga. Men är då fäderneslandet stadt i en sådan nöd, att dess verkliga behof icke kunna fyllas? Man får ej medgifva det, ej ens tänka det; ty då vore republiken i fara. Men man vill till stöd för liusliållningsprincipen uppställa liknelse emellan staten och enskilda familjer. Nå väl! jag medger den; men den måste, för att vara tillämplig, icke göras med en familj, som lefver af ett visst fruktbärande capital, utan vilja eller förmåga att genom särskild industri eller arbete öka sina tillgångar; icke heller med en familj, hvars chef är embetseller tjensteman, som endast har sin stone eller mindre lön och icke har tid att (och i allmänhet icke heller bör) befatta sig med särskilda industriösa förelag. Öfverskrida dessa sina årliga tillgångar, blir den naturliga följden, att den förra måste tillgripa capitaiet och blir slutligen bankrutt, och alt den sednare måste börja att skuldsätta sig och sedan på gäldstugan.
Men utom det att, i förevarande fall, på sätt handlingarnc visa, blott en del af understödet erfordrades för boställets jordbruk och häfd, kan härvid den tillförne gjorda, i förklaringen ej bestridda, erinran förnyas, att sådana behof, der endast boställshafvares enskilda nytta kommit i beräkning, icke blifvit afsedda vid regleringen af Nionde hufvudtiteln, så vida otvifvelaktigt alla utgifter å denna titel måste åsyfta företag, som äro allmänt nyttiga; äfvensom det torde förtjena uppmärksamhet, att StatsKontoret, uti dess afgifna utlåtande, i första rummet föreslagit lånbeloppets anvisning å de under åttonde hufvudtiteln uppförda Extra utgiftsmedel. För öfrigt och då 247 det tillstyrkta lånunderstödet blifvit, utan någon derför ställd borgen, lemnadt, lärer föi-st i en framtid upplysas, huruvida detta kunnat ske, ”utan att Staten derigenom kommer att någon egentlig utgift vidkännas.” Emedlertid bör jag nu fortfarande anse de i rådslaget härom deltagande Herrar StatsRådsLedamöter dervid hafva, emot 65 §. Regeringsformen, tillstyrkt användande af Rikets medel annorlunda, än faststäldt blifvit. 12:te Punkten. Uppå anmärkningen emot de Konungens Rådgifvare, hvilka den 1 September 1837 tillstyrkt, att, med anledning af hvad, genom Kongl. Brefven den 22 April och 30 September 1830 samt den 23 Juli 1831, blifvit förordnad! till beredande af postportofrihet för Kongl.
Petri Kyrka derstädes; af Herr Crons Memorialer, angående begärd lån er ätt för Wermlands Innevånare i Bankens LåneContor i Götheborg; och angående förslag att Städernes Allmänna BrandstodsBolug måtte vinna lålierätt i Banken; samt af Herrar Santessons, Lombergs och LeffUrsMemorialer, angående vilkoren vid återbetalningen af ett lån, som Götheborgs Stad i Banken erhållit; och angående inväxling af silfver vid LåneContoret i Götheborg, i händelse Rikets Ständer uppdraga åt Fullmägtige i Banken alt med silfverinväxlingen fortfara. Bancosamt Allmänna Besvärsock EkonomiUtskotten: Af Herr Santessons Memorial , angående heläningsrätt i BancoDiseonten och dess LåneContor å ritorr säd, upplagd under allmän 34a Den 29 Maji. vård 1 Stapelstäder, som dertill prestera tjenlige magaziner. Lagutskottet : Af Herr Montans Memorialer, angående föreslagne förändringar af åtskillige §§. i ConcursLagen; om utsträckning af Kongl. Förordningen den i3 Junii 1800 till arrenden af jord i Städerne; och angående förändring af föreskrifterne om hvad efter Stadsrätt borlgifvas bör; af Herr Landegrens Memorialer, angående nödvändigheten af föreskrifter till Fiådstufvuoch HäradsRätter ora ett noggrant iakttagande, vid Lagfarts och Fastebrefs meddelande, af Kongl. Förklaringen den 14 Maji i8o5 m. m.; och angående föreslagne åtgärder för att bereda säkerhet för omyndiges alla tillgångar; af Hrr Lundmans och Gezelii Memorial, angående Expeditionslösen vid KämnersRätterne; af Herr Lindqvists Memorial, angående upphörande af den till HofRätterne upplåtne rättigheten att leuterera dödsstraff i åtskillige fall; angående förändring af 5 §. 23 Cap. ÄrfdaBalken; omhemföljd; och angående förklaring af 14 Cap. 2 och 3 §. §.
Man hade dä åtminstone sett något drag af sjelfförsakelse, och tiläfwentyrs hade derigenom rum.blifwit lemnadt ät uplystare och mindre fege, som i tid kunnat lägga de sanningar i dagen, hwaraf erfarenheten sedan beklagligtvis gifwit ost sä oläfaktiga bcwis. Nägon torde häremot göra den anmärkning, at sädant endast skulle hafwa lemnat lycksökare och egennyttigare mennistor tilfälle at upstiga, hwilka äfwen lika mäne om Monarkens förtroende, ännu mera pä det allmännas bekostnad skulle hafwa tilfredsstält sin winningö- och ärelystnad, samt genom ständigt framstälda nya piojectei förökat den willerwalla, som redan herskade i sin höjd. Om detta, som jag medgifwer wäl torde äga nägon grund, skulle blifwa et gällande stät för de förres förhällande, sä kan jag ej annat än med djupaste smärta beklaga detta olyckliga Samhälle, som cburu rikt pä dygdige Medbörgsmän, likwäl altid i sit stole stal nära sädane Fosterbarn, som med nog mlemer eller etourclerie för at til Thronell framtränga, icke förena de känslor och tänke - 334 Den 1 Junis. sätt, den redlighet och försakelse, som i alla lider warit en saker grund för Staters styrka, Folksiagenö sjelfbestånd och heder. Ädla grundsatser och handlingar beläna altid den förtjenstfulle genom den ljufwa tilfredsstallelse, medwekande af upfylloa plikter stänker. Detta bör likwäl ej blifwa hans enda belöning. Är det icke den billigaste gärd af erkänslan, at åtminstone görarättwisa at hwad hanwägatoch upvffrat. At alla böra fä känna det för at icke underkasta honom allmänna opinionens oblida omdöme, grymt särande för redligheten, mea som bibehälles af derom okunnige, sä länge de se högre förtroendeposter ännu beklädas af oskicklige och kanske til och med owärdige personer.
De med Riksgälds-kontorets dagliga förvaltning förenade göromål och åligganden besörjas, under Fullmägtiges öfverinseende och med redovisnings-skyldighet inför dem, af Stats-Utslcottets Memorial Jt? 224. fä tre Kommissarier. Vid kansli-göromälen biträdes Kommissarierne af en Notarie och en Kanslist. Till Kommissariernes biträde vid uppbörden af Riksgälds-kontorets inkomster och verkställigheten af dess utbetalningar, är hos Kommissariatet anställd en Bokhållare (Kassa-bokhållaren). Riksgälds-kontorets hufvudbok föres och alslutas i det Kommissariatet underlydande Boksluts-kontor, hvarest äfven öfriga räkenskaps-göromål hufvudsakligen förättas; bestående detta kontor af en Kamererare, två Bokhållare, en Kammarskrifvare och två Kontorsskrifvare, af hvilka 2:ne sistnämnde tjenstemän, den ene äfven skall biträda i nedan nämnde kontor, och den undre dessutom tjenstgöra der Kommissariatet finner hans biträde erforderligt. Granskningen af Riksgälds-kontorets räkenskaper, likasom för öfrigt förefallande revisionsarbete, med undantag af den Kommissarierne sjelfve åliggande grnnsknings-skyIdighet, besörjes i Revisions-kontoret af en Kamererare, med biträde af en utaf de i Boksluts-kontoret anställde Kontorsskrifvare. § 271. Riksgälds-kontorets rätt och talan i de rättegångsoch ut söknings-ärenden, som röra detta Verk, bevakas och utföras af en Ombudsman. § 272. Vaktbetjeningen utgöres af en Vaktmästare, tre Kammardrängar, och två Husdrängar, af hvilka den ene bestrider de denna befattning tillhörande göromål vid Rikets Ständers hus. % 273. I afseende på samtlige här ofvan uppgifne embetsoch tjenstemäns och vaktbetjenters göromål och öfriga åligganden, kommer den af Fullmägtige, under den 16 Stals-Utskottels Memorial M 224.
Den andra halfcirkeln, som bildar uppgången till Monte Pincio, är med ett utomordentligt slöseri prydd af bildstoder och grupper. Kolossala flodgudar och fantastiska hafsvidunder bevaka ständigt spelande fontäner, hemlighetsfulla sfinxer hvila på balustraderna, marmorstatyer, föreställande nymfer och heroer, framskymta mellan grönskan på de sig öfver hvarandra höjande terrasserna. Om man från Monte Pincio blickar rakt fram öfver torget, ser man bakom de mörka cypresserna ett temligen glest bebygdt fält, der blott enstaka villor sticka fram mellan vingårdarne och lunder af ständigt grönskande träd. Men öfver fältet resa sig de kantiga konturerna af kastellet sankt Angelo, Vatikanen och sankt Peterskyrkans väldiga kupol med sitt i solskenet glimrande guldkors, som aftecknar sig mot himmelens genomskinliga azur. Till venster ligger jättestaden utbredd, de lägre delarne insvepta i dimma, medan kullarna ännu belysas af den sjunkande solen. Till höger bördiga slätter, begränsade af en kedja af kullar. Der slingrar Tibern fram i oupphörliga bugter, och den beryktade Ponte Molle visar sina gråa hvalf, som figurera i minst tiotusen albums. Men betraktarens blick återvänder alltid gerna till Peterskyrkan. Dess kolossala kupol tyckes, sedd mot denna klarblå himmel och i denna fulla belysning, ega någonting luftigt och lätt, som på en gång tjusar och förvånar nordbon, van att tänka sig dessa egenskaper uteslutande tillhöra den götiska eller byzantinska arkitekturens spetsiga, uppåtsträfvande torn och kantiga, fantastiska konturer. Också skulle dessa omätliga dômer med sin majestätiska hvälfning kanske synas tunga och dystra under nordens gråa himmel och mera sparsamma belysning. Jag hade under en stund alldeles förglömt sällskapet bredvid mig; men som de nu började tala om Peterskyrkan, lyssnade jag till dem. – Hvad tänker ni, frågade den sköna romarinnan, vändande sig till fransmannen, hvad tänker ni, då ni betraktar detta jätteverk, som börjades af Konstantin och fortsattes under tjugofyra påfvar och till hvars förherrligande
Under dessa förhållanden tror jag, att man, utan fara för något prejudikat, skulle kunna utan betänklighet helt och hållet efterskänka Statens fordran i detta afseende; men vill man icke göra det sä anser jag den summa, som skall belalas, böra reduceras så mycket att något återstode för enkan och 11 barn, hvaraf en del äro aldeles oförsörjde. Hr F å hr seus, Olof Immanuel: Jag inser hela det grannlaga af att i min ställning, såsom sjelf upbördskontrollerande embetsman, npträda i en fråga af denna beskaffenhet; men, såsom närmare bekant med enskildheterna icke blott af den sak, som ådragit frami. Presidenten af Billbergh det ersättningsansvar, hvars eftergift nu är i fråga, utan äfven af de ekonomiska omständigheter, hvari han eflerlemnat sin familj, har jag icke velat underlåta alt för H. o. Ad. uplysningsvis andraga några förhållanden, som jag föreställer mig kunna finnas förtjenta af behjertande. Frågan har redan af flere föregrde talare blifvit betraktad ifrån den synpunkt huruvida Presidenten af Billberghs förtjenster om det allmänna må skäligen kunna anses undantagsvis gifva anledn. lill eftergift af det ådömda ansvaret. Dessa förtjenster hafva likaledes vid föreg:de tillfällen då saken förevarit, blifvit vitsordade. De hafva också blifvit det i SlatsUtsk:s förevar, betänk., och jag är viss att ingen skall jäfva hvad derom blifvit anfördt. Vill man urskilja i hvad män det förhållande, som grundlagt domen, må hafva inneburit något större eller mindre moraliskt eller administrativt fel, så är jag likaledes viss att något strängare omdöme icke derifrån skall härledas. Otvifvelaktigt skulle härvid summum jus blifva summa injiuia. Ingenting egnar sig mera alt rättfärdiga detta omdöme, än att den kronans embetsman, som utfört åtalet i Finérska målet, och således äfven mot Presidenten af Billbergh i denna sak, då afskrifningsfrågan på detta rum första gängen förekom, funnit med sina allvarliga tänkesätt förenligt alt förorda bifall till Konungens propos. i ämnet.
Benedicks påstående om försäljningsprovision, och man skulle väl förmoda, att den uti Contractet för Skeppet Tapperheten upptagna köpeskilling af 180,000 R:dr Hamb. B;co derefter borde till fullo hafva Staten tillgodokommit; man finnér väl uti en sednare Kongl. Maj:ts Skrifvelse till StatsContoret, att Kongl. Maj:t funnit godt antaga de af GeneralAmiralen i underdånighet anmälte anbud å Linieskeppet Tap - Den i4 Maji. 121 pcrheten af 171,000 R:dr B:co samt å Fregatten af Chapman 19,000 Pund Sterling, utan att man i anseende till den sednare summan finnér någon sådan föregående anledning till minskning af 1000 Pund Sterling, åden verkliga Köpeskillingen mot den i Contractet synbara, sorn i anseende till köpeskillingen för Tapperheten funnits vidrörd. Från detta förhållande får eller kan icke någon annan slutsats dragas, än att Konungens uppmärksamhet icke blifvit fästad vid det oförklarliga uti GeneralAmiralens Rapport af den 4 Mars 1825, att genom en falsk köpeskilling gynna Michaelson & Benedicks på Goldschmidtska husets bekostnad, eller åtminstone att, på bekostnad af allt begrepp om Statens verkliga värdighet, tillerkänna Michaelson & Benedicks dolda, eller undangömda, fördelar; — ty jag älskar att tro det varit en ren omöjlighet, att Konungens Rådgifvare kunnat förbise det såsom Statshandling mer än ovärdiga uti ett falskt Contract, om förhållandet blifvit af dem uppfattadt sådant, såsom det för mig visar sig hafva varit. Herrar Michaelson & Benedicks ega utom dess en alltför utmärt lycka vid procentberäkningar af Staten, och en försäljningsprovision af fem procent, som uti GeneralAmiralens Rapport kallas vanlig, är i min tanka så oerhörd, att jag 122 Den i4 Maji. för min del tror det en gång blifva tid att fästa uppmärksamheten å den frikostighet vid slika provisioners bestämmande, sorn äfven synes blifvit en Styrelsegrundsats. Det förslag
Ständers uppmärksamhet! utan det är äfven för att återställa en sådan jemnlikhet emellan Statens Ernbetsoch Tjenstemän i denria del, hvilken vid regleringen af 1696 år§ Sicts-TJtskoiletS Bettinkanilenl i377 Jjönlngs-Siat ägt rutn, som Stats - Utskottet ansett sig böra föreslå en sadan jemnkning af livad Författningarne i detta ämne hittills blott provisoriskt stadgat, sorn, utan förnärmande af någons skäliga rätt, kan vara bade billig och. lam[) Ilig. Stats-tJtskottet tror, att örn den indelte C’t» Vile Löntagaren vid sitt afskedstagande efter Pppnådde 70 år, och minst 30 års oafbruten tjenstetid, får för sin öfriga lifstid på allmänna J ndragnings-Slaten uppbära så stor Pension, som svarar emot hvad hans vederlike af den pen* ninge-Iöntagande Civile Émbetsmanna-Staten i Lön å Stat åtnjuter; så skall han icke äga någon skälig anledning till klagan öfver mindre utkomst än hans vederlikar, och Staten skali icke eller kunna sägas hafva brustit i dtin för* bindelse lian är skyldig den åldrige JBmbetsmannen, som med redlighet och nit uppoffrat tsin bästa ålder och arbetsförmåga i dess tjenst» Stats-Utskottet anser en sådan likhet vara desto billigare, som den Civile indeldte och jPen nio ge-Lön taga ren blifver i alldeles lika och enahanda förhållande efter afskedstagandet, ali* denstund alla depenSer i och för tjenstebefattJiingen både för den ena och andra då upphöra.
Stunden är inne då Svea Rikes Ständer skola visa, om de handla som barn, hvilka begärligt omfatta hvarje, dem föreställt ämne till sysselsättning, som framvisar en lysande tafla för deras inbillning, men den ena dagen lättsinnigt nedrifva, hvad de den andra dagen uppbygdt, eller om de handla, som män, hvilka först moget öfverlägga innan de besluta, men också sedan med kraft fortsätta det företag , de beslutit och genom ihärdighet segra öfver alla svårigheter, som under utförandet uppkomma. Man bör betragta Götha Canal, såsom ett storverk, alstradt och uppkommit genom den Collossala kraft vi beundra hos de fordna Greker och Romare, hvilken efter att hafva flygtadt från deras byggder, tagit sitt hemvist bland Scandinaviens manliga Folk; såsom ett National-företag, hvilket utgör närvarande Generations-hopp,och fullhordadt,skall •så långt denna Generation räcker, äfven uppfylla detta hopp, men säkert i en framtid vida öfverträffa hvad vi nu deraf vänta Oss, samt utgöra ett i bland de verksammaste Medel till Fäderneslandets förkrofran genom uppdrifven Production och utvidgade Näringar; och när en gång i en aflägsen tidepunct, Götha Canal och de derigenom förenade Insjöar, vimla af Fartyg, sorn i olika directioner genomsegla Landet och utbyta den ena Provincens Naturproducter och Konstalster emot den andras; när, om det en gång sä fordras, de Fädernes* ?88 Den 30 April. landets Försvarare, som kring dessa Segelleder hafva sina hemvist, kunna med alla sina förnödenheter, utan Landets betungande, på denna ving föras mycket fortare än till Lands, till det ställej der Foster-Jorden fordrar deras försvärj då, om ej förr, skall detta Storverk med oemotståndlig kraft framkalla efterverldens beundran, och välsignelser, både öfver de män som uppkastat och utfört denna djerfva plan, och ' de Ständer, som anvist medel till dess fullbordan. I anledning af hvad jag haft äran anföra, får jag anhålla om Betänkandets återremitterande , och att mina anmärkningar få åtfölja återremissen.
I en berättelse öfver föreningens verksamhet, soni dess stiftarinna fru Nyströiii föredrog, omtalades bland annat, att föreningens ändamål var att gifva dess medlemmar hjälp under sjukdom, understödja dem som koiivalescenter, försträcka dem smärre lån samt att genom personlig oinvårdnad, nftonunderhiillningar, fria förelasningar och boklan inverka förädlande på dem äfveii i intellektuelt hänseende. Qvinnoklirrhbe ?~, nyligen öppnad i n: r 9 ganda Norrbro, har till upp gift att bereda ensa~nii~a unga qvinnor tillfälle att derstades intagst sina miltider. Klubben vill äfven vara e11 sa~nlingsplats, der dess medleminar kunna tillbringa angen5ina aftnar med samtal, musik och lektyr. För detta rndainål anordnas afveii sarskilda samqvämsaftnar med diskussion och föredrag. Lokalen innehåller en sniakfullt inredd salong, ett läsoch skrifruni samt två serveringsrum. Tidskrifter och tidningar tillhandah~lla ' s, frukost, middag och supé serveras. Middag erhålles från kl. 1,30 till 4,30 e. m. och priset för en ~nidclagsmåltid ar 6.0 öre. Di? 2 0 poletter köpas på en giing, lemnar; de till ro kr., eller 50 öre pr styck. u. För de qvinnor, hvilka sakna eget hem eller hafva bostaden belagen l h g t ifrån arbetslokalen, är klubben till både nytta och. nöje. Kesande ega ock tillträde, om de anmäla sig hos någon af .klubbens inedleinniar. Styrelsens ordförande ar fröken Bertha Hiibner och dess sekreterare fröken Ellen Belfrage. E 7 2 qvin1ig nykferjleti f o ~ e n i g har lilan för afsigt att i noiii den iiarmaste tiden bilda i Sundsvall .. Svenska pviznortzas nykterhetsfureelzig hade för kort.
Den aa Augusti f. m. 367 Jag bur uu uppehållit R. o. Ad. nog lunge vid den första frågan, eller om förmy ndareväsendet, och öfvergå)' nu till den andra, som angur de tysta förmånsrätternas afskaffande. Nya civil-lagen föreslår i 22 cap. Hande!s-b:n den förändring i nu gällande 17 cap. Handels-b:n, som angår borgenärers företräde till betalning, att nemi. all inteckning i jord skall gå framför förmyndare-medel , men deremot skall barna-arf äga förmånsrätt framför all annan prioriterad fordran. Då man besinnar hvad inteckning vill säga, d. v. s. då man går till analysen af sjelfva inteckningsrätten, så är den ingen annan, än alt inteckningshafvaren tillförsäkras alt af den jord, hvari inteckning är medgifven, åtnjuta sin betalning; —- lian äger således, om man vill taga det så, en andel i jorden, svarande mot den af honom långifna summan. Det är sannt, att vid en utmätnings-auction, då egendomen säljes under sitt värde, detta kan rubbas; men lian kan då bevara sin fordran genom att inropa egendomen. Medelst denna åtgärd skall faran af den omyndiges tysta förmånsrätt helt och hållet försvinna; ty hvar och en som hur penningar att utlåna, kan af gravations-beviset finna hvad säkerhet han har att påräkna och behöfver ej frukta, att dolda förmynderskap laga ifrån honom denna säkerhet, hvilket nu är fallet. En reservant mot Utsk:s betänk, har temligen tydligt låtit förstå, att så länge förmyndare-kamrar icke åstadkommas, bifaller han aldrig tysta förmånsrätternas borttagande: nåväl, om alla tänka så, då blir bandet troligen aldrig lossadt; men en sanning är likväl, att frågan 0111 förmyndare-kamrars inrättande har med frågan 0111 allmänna credilens fordringar ingalunda ett sådant sammanhang, att den ena derföre borde lägga hinder i vägen för den andra; och man misstager sig mycket, då man tror, alt man, genom bibehållande af de omyndiges tysta förmånsrätt, tjenar de omyndiga.
Han har beklädt den en gång, men han var blaud dem, venstern störtade; han vill hinna dit igen, skulle det än vara i kompani med venstern; hvarje gång det är tal om ett ministerskifte, talas det om Klein. Ofta nämnes han i förbindelse med moderate ministerämnen, knappast alltid med orätt, ty äfven om det icke sker med öfverdrifven finhet, intrigera kan han. Han och höiesterets assessor * Bimestad äro de främste bland folketingets nationalliberale. Rimestad gör ett intryck, som om han hade genomgått en andlig och kroppslig ' kemisk process, hvarigenom samtliga de i honom varande safterna blifvit bortskaffade. Han är den personifierade torrheten, oändligt tröttsam, men klar och logisk, en absolut hederlighet, som blott låter sig leda af sin öfvertygelse. Förutom minoriteten i folketinget — omkring en tredjedel —, har högern på sin sida hela landstinget; här är det, efter det att de inflytelserika landstingsmedlemmarne ur gods * Motsvarande vårt justitierådsembete. Red: 8 anm.egare kl assen genom Estrups inträde blifvit ministrar, Krieger och Ploug, som äro de ledande. Krieger, som vid Londonkonferensen visade sig som en ovanligt oskicklig diplomat, framträder nu blott vid högtidliga tillfallen, men han verkar i det dolda och är en * af dem, som starkast önskar godsegareministérens fall. Ploug har aldrig varit stor som politiker; då han för några år sedan blef vald till ordförande för landstingets finansutskott, skötte han detta värf så illa, att man kan vara viss på, att han aldrig mera får det. Han kan tala om politik i allmänhet., men han kan icke grundligt sätta sig in i en stor politisk fråga; i det hela saknar han kunskaper, något som dock icke hindrar honom att med största sjelftillit inlägga sin talan i vetenskapliga frågor. Han är en framstående * journalist, men en medelmåttig politiker. Liksom landstinget har ondt om ledare, spelar det i det hela blott en obetydlig roll; det båtar föga, att högern deklamerar om landstingets likställighet, då detta ting aldrig gör försök på att spela en roll vid sidan af folketinget, hvarför också landstingsförhandlingarne följas med blott ytterst ringa intresse.