Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bottnens diameter. nen till mynningen. "El ►t» n po D El ef a 5~ p *"*i ty 0 Luckor och öppningar på hatten. Tillverkarens namn och hemvist. Reparerad. Tillverkad. Kopparslagarens stämpel. O c cr T 3’ d n 3“ Po n p cn <? turn. 0' 1 I fot. 1 c 3 år år Enkel fmed fast^ >panna< med löst > bröst Dubbel J (utan J koppai 00 00 00 00 Gonisk "1 hatt med 00 tums Cylindrisk/ ångrör. rectifications-apparat, Enkel | fästad vid hatten, att v. sättas emellan pannan Dubbel j och afkylningsredskaJ pen. rl st. oval af 1 6 t. diam. ( j 1 st. rund af J (.1 t. diam. J iYläskvärmare. Med (utan) ångapparat. Redskapens rymd är stämplad å pannans '|gfVgrS{a jgj j —OO På Panna, Hatt, Mäskvärmare och Rectifications-apparat åsatt min namnstämpel S. S. 184 N. N. den 184 1 Justerarens namn. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Juni 1841. Bih, till R. S(. Skrifvelse, N.o 368. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Juni 184*- Preste-Ståndet den 5 Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse} med öfverlemnande af de upprättade Riks-Stalerne. (Stats-Utsk. Mern. N:o 355.) S. A. K. De af Rikets Ständer, dels för innevarande år, med bibehållande af de nuvarande llufvud-Titlarne, dels för år 1842 och framgent intill nästa Statsreglering, med iakttagande af den af Rikets Ständer beslutade förändrade fördelning af Hufvud-Titlarne, upprättade Riks-Stater,*) få Rikets Ständer härjemte i underdånighet öfverlemna.
Den, som bifaller, att, i fråga om inventaiium och uppgifter å Staten tillhörige möbler å Kongl. Slotten, underdånig skrifvelse till Kongl. Maj;t expedieras, i enlighet med Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 168; voterar Ja; den, det ej vill, Nej; Ståts-Utskottets Memorial, N.o 3oi. 3 vinner Nej, ():sla alternativet) kommer skrifvelsen alt expedieras enligt Preste-Ståndets beslut (Atnförmäldt här ofvan) (Adra alternativet) kommer skrifvelsen att uppsättas i öfverensstämmelse med hvad Utskottet föreslagit uti 4-‘de punkten af Utlåtandet, N:o 3r. 2:0 Uti ofvannämnde Utlåtanden, hade Utskottet hemställt, att anslaget till Hof-stallets utfodring, hvilket hittills utgjort ett förslags-anslag, hvarmed Kongl. Stals-Contoiret besörjt anskaffningen af furage för visst antal hästar, till deri del, furage icke varit in natura anvisadl, hädanefter måtte bestämmas till visst belopp, eller 3o,ooo R:dr samt öfverlemnas till Hans Maj:t Konungens fria disposition, ulan redovisningsskyldighet, i likhet med Hofhållnings-anslagen; och har detta blifvit af Presteoch BorgareStånden godkändt, men af Bonde-Ståndet i så måtto ändradt, att summan blifvit bestämd till 20,000 R:dr, hvaremot Ridderskapet och Adelil att anslaget oförändradt skall förblifva detsamma, som hittills, och utgå, 1 enlighet med hvad derom vid sista Riksdagen beslöts. I följd här f anser Utskottet det vara genom 3:ne Riks-Slånds beslut afgjordt, alt medlen för Hofstall'ts utfodring skola uigå såsom bestämdt anslag , tillhörande:
Församlingen (det är lekmännen) förmår icke skåda in i djefvulens vreda ögon, ty hvad som är profeteradt om de sista tiderna, att, om möjligt, de utvalde skulle förföras, det gäller med vida skarpare eftertryck om djefvulens enskilda uppträdande i vår verld: inför detta skingrar sig församlingen såsom snöflockar, ej förförd, men förskräckt, intill döden. Blott vi (prester) förskräckas icke och frukta icke, ty han, som utstött denna verldens furste, har ställt oss framför djefvulens dystra ormöga, framför hans lastande och hånskrattande mun, framför hans i helvetesilska förvridna ansigte”12. Dessa ord, skrifna af en fantasisjuk dualist i våra dagar, återgifva såsom nämndt, förträffligt medeltidens allmänna åsigt och man undre då icke, att dess slägten, uppgifvande personligheten, kastade sig handlöst, för att räddas, i den magiska frälsningsanstaltens och dess tjenares armar. De företeelser, som i det följande komma att skildras, skola efter denna blick på medeltidens verldsåskådning icke förefalla så godtyckliga och besynnerliga som de vid första påseendet synas vara. De äro, äfven de, alster af en inre nödvändighet. Vore det möjligt – och beklagansvärda försök i den riktningen saknas icke – att göra medeltidens trossatser åter lefvande i mensklighetens tankar, känslor och fantasi, skulle vi bevittna dessa till en del förskräckliga företeelsers återkomst. Att skildra dem har ett rent historiskt intresse, men ock ett praktiskt varnande. Kyrkans magi. Magien är vetenskapens förelöpare. I mensklighetens utveckling föregår den dunklare förnimmelsen den klarare, fantasiens herravälde förståndets. Innan det sednare kunde förelägga sig den mödosamma uppgiften att i kraft af sina egna lagar förknippa den inre och den yttre erfarenhetens fakta – innan det gafs en filosofi och en naturforskning, var fantasien i rörelse och skapade magien. I likhet med vetenskapen hvilar magien i sin ursprungliga gestalt på den grundsats, att allt som existerar utgör ett sammanhang.
4 Sami, 1 dpi. 2 Band. si. i -j de Häftet, a Stats-Ulskottcls Utlåtande N:o 235. en tredjedel af deras primitiva belopp, i allt fall iiro alt anse såsom ytterst ringa. Utskottet förmodar, att en väsendtlig orsak till den vissa. Aeademier och Inrättningar i Banken beviljade vcxlings-rältighet igenlinnes i den förut existerande svårigheten att erhålla Silfverrnynt; men då detta hinder nu mera är undanröjdt och beiiofvet af den hittils efter al pari verkställda utvexlingen af tillsammans 2,240 Bdr icke lärer kunna anses vara af den vigt, att, till följd af Rikets Ständers beslut om dess upphörande, en motsvarande tillökning i det redan fastställda Stats-anslaget under Femte Titeln med 3,733 Rdr 16 sk. derföre bör komma i fråga, får Utskottet, i betraktande tillika deraf, att åtskilliga af ifrågavarande Aeademier och Inrättningar äro försedde med mer och mindre betydlige enskilde fonder, afstyrka bifall till Professor Grubbes ofvanberörde motion. Stockholm den 20 Augusti i83/f. Ankom till Exp. Utsk, d. 22 Åug^ Utlåtande, i anledning af Prosten Åstrands motion, om bestämmande af en viss tid, som Landsbofdinge skall innehaft sitt Embete} innan han kan erhålla Landsbo) dingepension, (U, A.) Till Stats-Utskotfols
Han sprang upp och räckte henne mekaniskt pelsen: Hon gick tyst ända till dörren, men på tröskeln vände hon sig om och sade: » Jag önskade hämna mig, och jag är nöjd! Mer behöfver jag ej! Gift dig med hvem du vill! » På sätt och vis lära vi mera af barnen än de af oss. Den, som har ögon, lär sig här att känna menniskor. När solen går upp, kan blicken betrakta henne; men hvem kan se in i henne, när det är middag? T. v. Hippel. F. T. B o r g. Kvinnans förkämpe i svenska riksdagen. Den svenska riksdagen, som eljes räcker till för så många olika förslag och frågor, har ej haft mycken tid att egna åt kvinnofrågan. Ofta har den dykt upp, men så att säga ej kunnat finna andrum mellan de stora frå- gorna om härorduingsförslag och grundskatteafskrifningar, om tulltaxor och handelstraktater, om lagoch löneförbättringar. Att den det oaktadt kunnat hålla sig vid lif visar, att frågan egt och eger en ovanlig lifskraft. Men för denna, sin uthållighet står kvinnofrågan också i tacksamhetsskuld hos två män, som egnat henne en synnerlig omvårdnad. Dessa två män äro redaktören F. T. Borg och frih. B. O. Stackelberg. Under 1880-talets förra hälft pläderade desse två män från platser i andra kammaren med kraft och allvar för att föra kvinnofrågan framåt, och man må sannerligen skänka sitt fulla erkännande åt desse män för deras oförtrutna arbete för en fråga, som af riksdagen oupphörligt sköts undan såsom omogen eller för att lemna plats för andra, mera svårlösta, men också mindre förberedda frå- gor. Den ene af dessa män, frih. Stackelberg, har redan gått hädan, efterlemnande ett aktadt och äradt minne. Bedaktör Borg har visserligen utbytt sin plats i Andra kammaren mot en af Eörsta kammarens senatorsstolar, men hans intresse och nitiska arbete för kvinnofrågan hafva därför ej blifvit mindre och — låtom oss tillägga det — äfven burit någon, om också ej så rik frukt.
Summa dukater 28,369a’/100. Silfver: Myntadt efter 1664 års myntfot: hela Riksdaler 44,128: — två tredjedels d:o 15,200: — en tredjedels d:0 68,000: — en sjettedels d:o 47,200: — en tolftedels d:o 17,200: — en tjugufjerdedels d:o 17,600: —■ 209,328: Utländskt mynt, efter förvandling i R:dr R:mt: Holsteinska. Danska och Norska specier 1,139: 77. Af äldre prägeln: Rörande Bankens metalliska kassa samt sedelstocken äro upplysningar meddelade Metalliska i de, jemlikt 5 § af lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830, vid hvarje kassans för hallars utgång upprättade, tryckta och med allmänna tidningarne utdelade uppgifändringar. ter; och hafva Revisorerne örn förändringarne härutinnan inhemtat vidare kännedom af de rapporter, som för hvarje vecka till Fullmäktige ingifvas, med ledning af hvilka rap porter Revisorerne här få, till fortsättning af den redogörelse, som finnes i 6 § af 1863 års tryckta revisionsberättelse, meddela följande: Invexlade Utvexlade dukater. dukater. Revisor emes Berätt. ang. Bankoverket. 2 : 10 —V Utgifvet myntadt silfver i R:dr SilfverSpecie. 1863 till och med den 31 December 209,550. » » » »31 Mars 9,600 » » » » 30 Juni 60,300 » » » » 27 Augusti 71,300 1864 » Säger Specie 350,750 Bankens metalliska kassa i myntadt och omyntadt m. m., beräknad i Riksmynt, har ökats minskats i guld. i silfver. i guld. i silfver.
Pro t. 4850 & 4857. 4 Sami. 4 AJd. 5 Band. 2 Hafi. 7 50 Stats-Ulskoltcts Utlåtande N:o i48. gogi, äfvensom samtliga paidagogier pä landet äro i den Kongl. Propositionen icke omtalade. Af alia dessa skäl finner sig Utskottet, som i det föregående gjort hemställan om uppfattning till elementar-Iäroverkens klass af 2:ne bland dessa paedagogier, icke kunna tillstyrka bifall till Kongl. Maj:ts nådiga förslag i denna del. Då likväl vid den allmänna regleringen af rikets undervisningsverk det skulle vara obilligt, om de städer, i hvilka skolor af nu ifrågavarande slag förefinnas, äfvensom de närmast intill dem belägna orterne skulle blifva helt och hållet uteslutne från fördelarne af eli ulvidgadt undervisningstill fälle, anser Utskottet, att en summa bör stälias tdl Kongl. Maj:ts disposition, för att under tiden intill nästa riksdag förbättra lönerne för lärarne vid dessa läroverk. Enär de, på de flesta ställen, i spanmål utgående beloppen, hvilka äro anvisade lill dessa skolor, i sjelfva verket redan äro alt betrakta såsom statsanslag, tillvägabringas genom en så beskaffad åtgärd en förhöjning, som torde kunna betrygga dessa skolors tillvaro intilldess en utredning är vunnen, hvilken vid nästa riksdag kan grundlägga ett definitivt beslut i afseende å deras reglering.
Något verkligt skäl till återremiss tror jag likväl icke förefinnes; men jag vill endast anmärka förhållandet för att visa, huru oförsigtigt Utsk. deri förfarit. Frih. Cederström: I anledn. af den siste talarens anmärkn. får jag erinra, att densamma gäller en föregående tid, emedan rubriken är upprättad vid det första betänk., och Utsk. har nu icke kunnat annat än upptaga densamma. För min del har jag gjort anmärkn. både mot rubriken och innehållet af memor., och det har förefallit mig såsom en ganska svår pligt att nödgas försvara, hvad jag sjelf ogillat. Detta har emedlertid här blifvit min lott, utan att jag kunnat hjelpa det. Jag hade eljest velat afstyrka alla dessa grundlagsförändringar, om det lagligen kunde ske. Hr Dalman: Förhållandet uti förevar, punkt är fullkomligt enahanda som det i afseende å jemnkningsforslaget, rör:de nationalrepresentationen. Hvarje förslag, som ligger inom det af Utsk. Stånden underställda ämne, kan af Stånden förklaras för dess gemensamma tarn,. och uppå de skäl, Gr. Horn och jag utvecklat derom, att så snart talman meddelst propos:n å ett förslag, och detta blifvit förklaradt för ett Stånds gemensamma tanka, äger Utsk. icke rätt att undertrycka detsamma. Jag får derföre anhålla, att R. o. Ad., i consequens med sitt uti den ofvan åberopade frågan fattade beslut, må återremittera jemväl denna punkt. Den ii December f. m. Ilr Cederschjöld: Frih. Cederström har klandrat, om jag så får säga, det gamla Testamentets Constit.Utsk., för det sådana rubriker blifvit gifna åt deras förslag, alt obehöriga anmärkn:r och gemensamma tankar inom Stånden deraf kunnat föranledas. Såsom tillhörande nämnde Ulsk., får jag erinra, att det alltid varit brukligt att i rubriken uppgifva, hvarom raemor. handlar; men att Utsk. föreställde sig, att anmärkningarna skulle göras vid sjelfva innehållet och icke vid rubriken. Frih. Cederström:
Från den yttersta okunnighet och oerfarenhet hade jag öfvergått till ett kall, som fordrar de högsta insigter, den djupaste verldskännedom. Man begärde mina befallningar: jag gaf dem, men sådana som endast voro passande för den verld som endast var mig bekant: Dsjemshids och Feriduns tidehvarf. Man höjde axlarna, man såg på hvarandra med förlägenhet; på en och annans ansigte tyckte jag mig läsa spåren af ett underkufvadt löje; Zeder och Scheik-el-Islam 9 sade mig att dessa befallningar voro stridande mot Dsheraj och Urf 10; Viziren beklagade, att det funnes en mur af vanor, plägseder och convenanser, hvilka man icke utan fara vågade genombryta. Det återstod blott således, att blindt kasta mig i ministrarnas armar; och endast då och då, i likgilltiga fall, ändrade jag deras beslut, för att öfvertyga mig sjelf, att jag icke helt och hållet vore ett verktyg, endast skapadt för att med ett namn stämpla divanens förordningar. Men det var mitt fasta beslut att i hemlighet förvärfva mig alla för regeringskonsten nödiga kunskaper, och sedan på engång dermed oförmodadt uppträda och förvåna den verld öfver hvilken jag var född att befalla. Dagen efter mitt konungsliga utropande, inträdde Darodsja, Eunuchernes höfding, frågande, om jag ej redan i dag ville gifva befallning att låta utsticka ögonen på mina bröder? – Jag ryste, och tillsporde honom, huru han vågade komma på en så vildsint tanke. Det är så bruket: mitt lifs herre! svarade han, och detta bruk tryggar din thron från alla stämplingar af hvarje förmäten anförvandt, ty ingen blind kan, efter rikets grundlagar, emottaga styrelsen. – Från hvilken tid härstammar denna grymma plägsed? – Fordom innestängdes ej konungens bröder och söner i harem, utan de fingo ofta till och med stora landskap att styra. De missbrukade sin makt, och förlorade sin frihet. Men det hände undertiden, att en och annan prins undkom fångenskapen och väckte blodiga oroligheter, som ofta slutade med monarchens eget fall.
Maj:ts Nådiga Bref den 20 Junii samma år samt Kongl. Kammar-Collegii derpå grundade Kungörelse af den ii October 1819, att Lands-Kamererare, som derefter erhölle afsked vid 70 års ålder och efter 3o års tjenstetid, endast undfå lika pension med Kamererare i Rikets Collegierj samt, till åtnjutande deraf, höra uppföras på allmänna IndragningsStaten, så att lönen derigenom må blifva för efterträdaren att tillgå , Sökanden, med tillämpning häraf, skulle, i stället för innehafvande lön, som tor de senare Tio åren per medium uppgått till i,316 R:dr a5 sk. 6 rst., vid afskedstagandet endast erhålla ett emot Kamererarelön å Kongl. Kammar-Collegii Stat svarande belopp, eller 777 R:dr, med den tillök - Exp. Utsi'. Förslag till und. Skrijv. N:o 56. 133' ning, som efter Riksmarkegången kan belöpa för derunder begriplig 74 T:r Spannemål. I betraktande häraf, och enär Rikets Ständer, vid sistförflutne Riksdag, uti infordradt underdånigt yttrande öfver en lika beskaffad ansökning, förklarat, det de icke funnit sig af de allmänna grunderne för den, rörande civile löntagares pensionerande vid afsk edet, senast utfärdade författning vara förhindrade att, vid serskilde förhållanden och der ett billigt afseende på en sann förtjenst så fordrade, medgifva undantag ifrån samma Författnings tillämpning, och derföre hemställt samt Eder Kongl. Maj:t, medelst Nådig Skrifvelse den 10 September i8a3, bifallit ett sådant undantag; så, och då Stats-Contoiret uti dess ofvanberörde underdåniga utlåtande vittsordat, det Kammar-RättsRådet
Hvad Directeuren Löfving såsom Svensk Medborgare uträttat inom den bana; sorn har 533 Den 22 Julii e. m. till föremål förädlandet af vår förnämsta produet, Jernet, för att derigenom bereda ett fullkomligare försvarsmedel, förtjenar ofelbart Riksens Höglofl Ständer* benägna uppmärksamhet. Hans uppfinning af den nya och före 1789 okända methoden att med skyndsamhet gjuta runda skrot och Ammunition; att för en sådan operation, hvartill enligt gamla methoden erfordras 210 dagsverken pä 12 Skeppunds gjutning, blott 9 dagsverken härpå behöfde efter Löfving* sätt användas; så att under loppet af Ett år dymedelst alltså kund* praesteras lika mycket Ammunition, som annars upptagit en tid af Femton år; samt hans upptäckt att, genom Mallmernas väljande och pr04 portionerande, gjuta Jernkanoner, hvilka uthärda den starkaste skjutning utan att sprän. gas, innefatta förtjenster, som visserligen böra komma i åtanka, desto häldre, sorn han ifrån -ungdomstiden vinlagt sig om kunskapers förvärfvande i Jernhandteringen, och derefter öfver 30 års tid med sina vundna insigter i detta yrke gagnat Fosterlandet, samt dessutom oegennyttigt meddelat sina rön och uppfinningar utan att derföre ännu hafva njutit någon slags belöning. Nu mera, nära Sextiosex år gammal, stadd i hehof och utan att äga utsigt till bergning vid tilltagande ålder, har han flytt till Riksens Ständers ädelmod En värd Ledamot af Hedervärda BondeStåndet har för hans återstående dagar föreslagit Ett tusende Riksdaler Banco årlig Pension. k
"Att Fullmägtige först den i2:te Ja, "nuarii 1824 bestutit att räntan ä ContoiretS "obligationer skulle godtgöra» utöswcr förfal, "lotiden, med wilkor as CapitaletS omsatt"ning, och n dagar derefter bewiljat anki'ciperad inlösen af ContoiretS obligationer, "hwilka först efter 8 är wörö försallne.'' Elloswa dygn wörö dä tillräcklige för att pröf, wa eifecten af Fullmägtiges första besiut, hwilket grundade sig äter pä orillräkligheten af ContoiretS Banco myntS fond, om alla försallne och förfallande obliga, tioner fikolat inlösas. Sedan Fullmägtige insett att nästan ingen uttog sine capiraler, och i samma manad sätt Wismarske Pantfkillingen 700,000 R:dr kunde jag för min del icke cmotstä min naturliga böjelse alt betala, och sörwandlingen af 8 ars förfallotid till 10 hwarä Reverserne för Witzmarfke Panlfkilliiigen wm ro stalde, torde knapc behöfwa förklaras. väg. 34. "Att Fullmägtige sedan den 23 ' Julii 1324, dä Contoiret tillstöts för lans "emottagande, efter särskilde anmälanden til, ''lätit insättningar i Bancomynt och derigenom belastat Coiuoirek med ränta." Om Z74 Den 7 December. Om Högloft. Stats-Nlsdotter behagat pä något ställe Uti Dest till Riksens Högloft. Ständer afgisnc berättelse, upgifwa den ungefärliga summa af bespardc och indragne imretzen, som genom FullmägtigcS widtagne utläningar kommit Contoiret till godo, sä hade någon uplysning rörande denna anmärkning deraf knur nar hämtas. Enligt räkenskaperne och de tryckte exrracten derutur, utgjorde defte inrereften till 1823 ars stut öfwer 2O0,OO2 N:dr Specie. Högloft.
Jag kan icke dela deras mening, som yrka, att frågan må behandlas såsom vore den af constitutionel beskaffenhet. Men jag tror mig ock böra öppet förklara, att då införandet af åhörare i Ridderskapets och Adelns Plena, år ett nytt förslag, sorn till någon del ingriper i våra constitutionella rättigheter, vi böra betänka, att icke Ett Stånd kan medgifva verkställigheten af detta förslag, då ej de öfriga göra det. Jag kan icke inse och ej heljer ana de vådor, man af offentligheten befarat. Lagar böra ju gifvas för ordningens bibehållande ibland de åhörande, och der lagar tala, der år intet för lugnet och ordningen att frukta. Jag har derföre af detta med flera skål, icke något mot grundsatsen att invända. Då jag medgifver detta, Förklarar jag tillika, att, efter min öfvertygelse, denna grund - Den iy Marti!. sats måste för alla fyra RiksStåndett Vara gemensamt gällande. Jag tror att det ligger 1 ädelheten af denna grundsatts, en pligt för oss, att endast i förening med våra MedStänder och om de för sig anse det nyttigt, lemna fritt tillträde för Allmänheten uti vårt samlingsrum; men att deremot ej genom ett för tidigt beslut bereda en ny förut okänd classification ibland Sveriges RiksStånd. I följd häraf anser jag det vilkor böra vid grundsatsens gillande fästas, att densamma äfven af de öfrige Stånden antages. Må man ej invända, att detta vore detsamma, som att förkasta den. Ar saken nyttig, efterlängtad och af allmänna opinionen med välvilja omfattad, år jag förvissad att den ock skall af våra MedStänder gillas. Grefve von Platen har ganska riktigt anmärkt, att så vigtiga förändringar böra med långsamhet och eftersinnande verkställas. Hår år nu fråga om ett ämne, af ganska mycken vigt, och emot hvilket flera bé*j tånkligheter som kunde fordra en vidlyftigare undersökning, blifvit framställde. Vi vete, att Vålloflige BorgareStåndet redan antagit grundsatsen, att Hedervärda BondeStåndet icke gillat den och att Högvördige PråsteStåndet icke derom öfverlagt.
For Carlsborgs fästningsbyggnad hade Utskottet tillstyrk t ett anslag af 5o,ooo R;dr årligen, elier ungefärligen den summa, som erfordras för underhåll och beklädnad af den der förlagde Pionnier-Corpsen samt för densammas hållande i oafbrutet arbete för Kronans räkning. Hos Ridderskapet och Adeln hafva åiskillige Ledamöter påyrkat beviljandet jemväl äf de ytterligare äskade 10,000 R;dr om året, enär fästningsarbete! nu mera vöre så långt framskridet, att man borde wira betänkt på uppförandet af de byggnader, i hvilka förråden skola inrymmas och förvaras. Hos Bor - gare-Ståndet åter hafva åtskilige Ledamöter béstridt allt anslag för Carlsborg, under yttrande, att Landets försvar ingalunda beror på Fäktningar, Kanoner och Gevär, utan på Samhällets medlemmars belåtenhet och derpå Stns-XJiskottets Ur/. /?:o agi. 7 grundade gemensamma önskan och vilja alt försvara Landet; alt anslaget för Carlsborgs fästning' borde förminskas lill 3o,ooo R;dr, hvartill PionnierCorpsens underhåll kunde nedbringas, m. m. — Och hafva hos Bonde-Ståndet upplysningar blifvit begärde om totalbeloppet af de kostnader, som på Carlsborg redan blifvit nedlagde, hvad densamma ytterligare påräknas komma att kosta samt i hvad förhållande det återstående arbetet står till det redan verkställda.
Utsk. Betänkande/!. hamn afslutade fredsfördrag, uttryckligen är vordet öfverenskommet oell stadgadt, att handeln emellan båda Rikena ej skall under hvad förevändning sorn Jieldst, kunna beläggas med fprbud eller andra afgifter än dem, 50m före nämnde krig kunnat vara pålaggde, hvilka handelsförhållanden,genom Kongl.Kungörelsen den 26 Juni 1811, samt den under den 10 September 1817 slutne, additionela akten till Fredstractaten i Fredrikshamn, blifvit ytterligare förnyade; Och alldenstund ifrågavarande handelsartiklar är o uti ofvanrtämnde Fredsfördrag uttryckligen upptagne, anser Utskottet ej för sig tillständigt, att ingå uti något hufvudsakligt tillstyrkande rörande detta ämne; Men då Utskottet äger den lyckliga kännedom, att Kongl. Maj:t under Dess öfriga omsorger för landets val äfven fästat Nådig omtanka på utvägar, hvarigenom Riket, så mycket sorn möjligt, må blifva oberoende af sådana Utländska produeter, på hvilka det äger erforderlig tillgång inom sina gränsor; så hyser Utskottet den underdåniga öfvertygelse, att Kongl, Maj:t, då tid och omständigheter det medgifva, lärer vidtaga sådana mått och steg, som Kongl.. Maj:t kan anse mest tjenliga till det åsyftade ändamålets befrämjande. Dock varder detta Utskottets Utlåtande till Riksens Jdöglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öf-, yerlemnadt. Stockholm den ro Februari 1818, 108 Beni. och Ekon. Utsk. Betänkanåtn. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Yttrande i anledning af Frosten lornanclers Memorial om undersökning efter stenkol pä Öland. tXti remiss af den ödra 6istlidne Januari har Högvördige PrestStåndet till Höglofl. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens gemensamma åtgärd remitterat ett Memorial af Herr Prosten A.