Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Arméen har vnnnit 1. genom ökade inkomster nemi.: Kontanta anslag för den ordinarie aflöningen Rdr 386,417: 10. till löneförbättringar Rdr 100,000: — S:a Rdr 486,417: 10. 47 Yacansafgifter, anvisade för aflöningen och musikens underhåll nemligen: af 316 nummer vid kavalleriet Rdr 52,028: 20. och 2,260 d:o vid infanteriet 2. genom minskade utgifter bestående i lönerna lör beställningar, som vid organisationen inom arméen blifvit indragna, utgörande enligt ofvannämnda förteckning (Bil. P.): vid kavalleriet Rdr 308,698: 29. och vid infanteriet Summa vinst Rdr 1,220,950: 14, understigande arméens ofvan beräknade förlust med Rdr 375,494: 53, hvilket belopp sålunda utvisar hvad arméen på det hela förlorat af sina ursprungliga, genom indelningsverket bestämda aflöningstillgångar. Jemföres nu detta belopp med den brist af Rdr 235,872: 70, som bär ofvan beräknats skola uppstå i arméens nuvarande alla lönetillgångar, vid löneregleringens verkställande utan tillökning i personalen samt med ackordens öfvertagande af statsverket, så visar det sig, atl arméen, om den fått behålla sitt indelningsaflöningsverk i orubbadt skick, skulle icke allenast utan någon mellankomst af staten hafva egt tillgång för ifrågavarande lönereglerings fulla genomförande inom den ursprungliga personalens löntagare och med bibehållande af ackordsamorleringen, utan äfven derutöfver kunnat uppvisa ett öfverskott af Rdr Rint 139,621: 83. Samma resultat uppnås äfven på annan väg, sålunda: a) Arméens indelda tillgångar för aflöningen, enligt Konung Carl XI:s indelningsverk, men med beräkning af numera gällande värden, utgöra på grund af förestående beräkningar: 1. ännu qvarvarande tillgångar. Bostadsboställen, i afkastning, med påräknad förhöjning genom löneregleringen, vid kavalleriet
Kostymernas färger öfverensstämma så väl med det i koketta badmössor fängslade håret, och under stundom ser man en liten skönhet, hvilken mycket länge uppehåller sig på trappan för att låta beundra sig i sin vackra trieotdrägt, som tydligt framhäfver kroppens mjuka linier. Här och der ligga unga flickor, likt hvilande najader, behagfullt utsträckta på vattenytan, andra kasta sig med ett djerft språng i hafvet, hvirfiande upp en hel kaskad af glänsande vattenstrålar, och åter här och der synes ett rosigt flickansigte sticka upp ur vågorna. Barnens bassäng är mycket talrikt besökt, oeh de små ungarne aro verkligen förtjusande, så snart de inte skrika. Efter badet rusa alla upp i bergen oeh hoppa omkring på klippafi I r\ |_ / I I U Kl IN användas och marginal lemnas. - För dem, som ej tåla att begagna de kalla baden, finnes ett förträffligt varmbadhus, som är mycket anlitadt. — En ä två gånger i veckan arrangerar direktionen » pie nios » ut till de närbelägna öarna, då man utau ringaste besvär och med helt obetydlig kostnad kan påräkna en förtjusande dag. Affärden sker kotteri-vis i segelbåtar, då man förkortar vägen genom att sjunga eller berätta roliga historier. Sången tar sig här synnerligen väl ut, och klipporna kasta ett rent och klingande eko efter sångaren. Eikliga förfriskningar serveras vid framkomsten till någon af öarna, musiken blå- ser upp en franeaise, och snart är ungdomen i full gång. De äldre damerna och herrarne slå sig ned på improviserade bänkar, och kritiken blir väl understundom skarp nog, men hvad behöfver man väl bry sig derom? Hvar på Guds gröna jo:d finnas ej små intriger och små skandaler? Och en badort är ju en synnerligen tacksam jordmon derför. — När man sedan far hem om aftonen för en sakta bris, afbrännas raketer från de flesta af bå- tarne, och under hurrarop och i den festligaste sinnesstämning tägar man upp till » Alphyddan » för att på ett värdigt sätt afsluta dagen med en glad supé. — Kanske ett af de behagligaste nöjena i Marstrand äro de s. k.
Ad. tillkännagifva, att i betraktande deraf, att åtskilliga förvecklingar skulle kunna uppkomma, derest motioner af likartad beskaffanhet, väckta inom särskilda Stånd, remitterades till olika Utsk., men att det deremot icke vore med någon svårighet förenadt, att ett Utsk., som fått till sig öfverlemnad en motion af sådan beskaffenhet, att dess handläggning ej tillkom Utsk:t ensamt, för motionens behandling sökte sammanträde med ett eller flere andra Utsk., Talmännen hade sins emellan öfverenskommit, att, i likhet med hvad vid föregående riksdagar iakttagits, i allmänhet föreslå motioners remitterande till endast ett Utsk.; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att den förevarande motionen tillika med de i ani. deraf nu afgifne yttranden finge till Stats-Utsk:t remitteras. Ropades ja. Sedermera hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. bifölle Gr. Anckarsvärds i motionen tillika gjorda anhållan, att densamma finge med Hederv. Bonde-St. kommuniceras; hvartill jemväl svarades ja. Hr von Koch: Jag anhåller att mitt särskilda förslag måtte med Hederv. Bonde-St. blifva kommuniceradt. Afven denna begäran Lief, uppå framställd propos., afR. o. Ad. bifallen. Föredrogs och remitterades till Lag-Utsk:t Hr Dalmans, Wilh. Fredr., d. 15 dennes på bordet lagde motion M 25, om oäkta barns arfsrätt. Föredrogs Hr Dalmans d. 15 dennes hordlagde motion M 26, om förändring i bysättnings-Jagarne. Hr von Koch: Jag har begärt ordet, icke för att motsätta mig Hr Dalmans motion, utan för att understödja densamma; men det är kändt att hos R. St:r vid förra riksdagen biel' ett förslag om den omedelbara bysättningens alskaffande väckt, hvilket, slutligen bifallet af alla Stånden (äfven af Preste-St., d. 2 Okt. 1860), biet till K.
Cronhjelm fråga blifvit väckt om, att Ridd.secretms lön måtte komma att i stället utgå såsom arfvode. Denna fråga anser jag vara alldeles ny och främmande, och skulle den komma alt göra sig gällande, så mäste jag yrka, att Ridd.Utsk. deröfver blifver hördt, innan Ii. o. Ad. derom besluter. Likväl vill jag fästa Gr. Cronhjelms uppmärksamhet derpå, att om R. o. Ad. skall få en redbar, pålitlig och fullt skicklig man till secreterare, och detta mätte väl vara afsigten, så är det angeläget att fästa honom helt och hållet vid Ståndet. Det kan en sådan person aldrig blifva, om man blott antager honom genom constitutorial och icke för beständigt. Huru kan man föreställa sig, att någon duglig man skulle vilja mottaga Ridd.secreteraretjensten på eli constitutorial, som skulle komma att upphöra i samma stund en ny representation blefve antagen. Han måste då icke ensamt gå ifrån den tjenst han dä innehade, utan han skulle också lemna ur sigle den Statens tjenst han kunde få. Ty det låter sig icke göra att återgå i Statens tjenst, sedan man för en längre tid lemnat den. Man kan endast pä några månader fä permission, och ärendena lida äfven derpå. Jag skulle derföre tillstyrka, att R. o. Ad. söker införlifva sin Ridd.secret. med Ståndets intresse och skiljer honom från alla främmande inflytelser i Statens tjenst. Historien har visat huru vigtigt detta är. Likväl om Gr. Cronhjelm önskar att propos. skall göras på hans framställning, nödgas jag begära, att hufvudfrågan får hvila och Gr. Cronhjelms motion remitteras till Ridd.Utsk. Jag kan icke neka, att jag tvifiar på möjligheten, att den nu fungerande Ridd.secret. skall åtaga sig att bestrida tjensten pä sådana villkor, som Gr. Cronhjelm föreslagit. Hr von Troil, Emil:
Ridderskapet och Adelns eget bedömande, huruvida något annat är behöfligt, att till ConstitutionsUtskottet remittera, än ett ProtocollsUtdrag, som upptager; att RiddarhusUtskottet föreslagit en ändring af den praxis, som hitintills 1 afseende p§ introductioner ägt rum, att de nemligen hädanefter endast skulle meddelas vid Riksdagar; samt att då Ståndet yrkade proposition häri, Herr Grefven och Landt» Marskalken, som ansåg förändringen strida mot 51 §. RtddarhusOrdningen, vägrade, att en sådan gora. Jag hemställer, om, viddetta förhållande, ConstitutionsUtskottet behöfver ingå i pröfning af de skäl, som dels här, dels inoos RiddarhusUtskoltet blifvit anförda; och äfven, om ConstitutionsUtskottet behöfver veta mera än hvarom frågan är, samt besvara den, huruvida Herr Grefven och LandtMarskalken handlat rätt, eller icke. Då ProtocollsUtdraget, som skall in$ Behålla berättelsen härom, kan göras så vidlyftigt, sorn man behagar, och då det i alla fall skall inför Ridderskapet och Adeln justeras, tror jag detta vara nog, och afstyrker för min del remiss af något annat, än ett sådant ProtocollsUtdrag. Herr Grefven och LandlMankalken yttrade, det han för sin del trodde, att rätts tiden till bedömande, huruvida RiddarhusUtskottets Memorial borde åtfölja remissen till ConstitutionsUt - 3^6 Ben Ii October e, m. slcottet, eller icke, inträffade, när Ridderskapets och Adel ns ProtocollsUtdrag vid början af nästa Plenum lcomme att för Ståndet justeras. Om Ridderskapet och Adeln tilläfventyrs dl skulle finna ProiocollsUtdraget vara så fullständigt, att RiddarhusUtskottets Memorial ingalunda behöfde åtfölja remissen, komrae naturligtvis all fråga derom att förfalla.
Om man uteslutande med afseende på provinsen Smålands intressen och på Södra stambanan, såsom en från det inre af denna provins ledande kommunikation, 56 till Malmö åt ena sidan samt Wettern och Göteborg åt den andra, jemförer båda de föreslagna alternativerna, så synes det Kommittéen obestridligt, att den bana, som genomskär midten af provinsen; genomgår den mest befolkade, odlade och bördiga delen deraf; närmar sig dess enda inuti landet belägna städer, Wexjö och Eksjö, hvilka båda drifva en ej obetydlig handel, — den förstnämde äfven fabriksrörelse af flere slag, hvarjemte den är säte för Landshöfding, Biskop, läroverk, jemte flera kommunalinrättningar; samt slutligen berör den enda mera betydande vattenkommunikation, som i det inre landet kan åstadkommas: äger ett afgjordt företräde framför den, som endast genomgår den ena, ofruktbaraste och glesast befolkade sidan af provinsen, om också en specielt inom en mindre krets koncentrerad näring af den senare skulle draga mera fördel. Kommittéen är derföre förvissad, att den rörelse, som åstadkommes genom en 27,000 personer starkare befolkning, beboende ett område sorn producerar spannmål öfver konsumtionen, skall i och för afsättning af sina produkter och tillförsel af sina behof åstadkomma en vida större trafik än den, som jerntillverkningen i Lagadalen möjligen kan tillskynda jernvägen. Erfarenheten af den betydliga godstrafiken på den redan färdiga delen af Södra stambanan bevisar äfven, hvilken omsättning af varor äger rum inom en åkerbrukande ort, der ingen täflan med vattenkommunikationer kan ifrågakomma. Betraktar man åter båda alternativerne för Södra stambanans sträckning genom Småland ur allmän synpunkt, i sammanhang med den upprättade planen för stambanorna i sin helhet och med hänseende till det framtida gagn, som staten med deras anläggning åsyftar, samt dervid i första rummet ihågkommer, att Södra stambanan afser att på kortaste väg förbinda det norra och mellersta Sverge samt hufvudstaden med Malmö och utlandet, så finner man af kartan och närlagde distanstabeller, att densamma fullkomligt uppfyller detta anspråk, om Nässjö bestämmes till föreningspunkt emellan Södra och Östra stambanorna.
Ue 2:ne första riksdagarnes våldsamheter kunde med mer eller mindre ovanliga polisåtgärder hämmas. Under de sista utbrotten förmådde icke ens Konungens personliga närvaro eller hans menniskoälskande och faderliga förmaningar att hejda vildheten. Den länge oförrättade militairen måste sluteligen bruka vapen; blod llöt, och en garnizons förstärkning blef inkallad, hvars kostnader ännu obestämda, redan hafva icke obetydeiigl betungat vår försvagade drätsel. Alt hufvudstadens allmänhet icke skolat, om den varit lemnad åt sig sjelf och sin egen lugna besinning, hafva stört sitt eget samhälles och hela landets frid, veta vi ganska väl; ty, ehuru härstädes, liksom i alla större städer, tillströmma personer hvilkas frånvaro vore önskansvärd, hade visserligen äfven de klasser som i andra länder så ofia väcka bekymmer, icke afvikit frän Svenska folkets berömda sans och laglydnad, om de icke blifvit upprörda och vilseledda genom långvariga och ihärdiga retelser, och inpräglade osanna uppgifter, blandade med andra förledelser. Detta fostrande af menniskors lägsta lidelser, med egentlig bevekelsegrund i hat mot laglig innehafvare af en magt eller förmögenhet den man vill sig sjelf tillskansa, har slutligen till förevänd - Den 21 Juni f. m. 151 ning bagagnat frågan om en vigtig grundlagsförändring, hvars verkliga natur och följder flertalet icke förstår att uppfatta, men hvars genomdrifvande i den mest samhällsförstörande skepnad, gifvit och gifver kärkomna anledmr till nya bemödanden att uppreta stånd mot ständ, klasser mot klasser, lydande mot befallande, fattigdom mot förmögenhet. För bestämmandet af denna granlaga förändring hvilar ett förslag till nästa riksdag; en riksdag hvars förtidiga sammankallande redan inom ett annat RiksStänd varit ifrågaställd, ehuru den nya mellantiden nogsamt erfordras för lugnandet af upprörda sinnen, och begrundandet af ett så angeläget och omtvistadt ämne; en riksdag hvars öfverläggningar derföre böra mera än vanligt betryggas mot uppenbart väld och obehöriga personers inblandning. Det är derföre jag tager mig friheten vördsammast föreslå, att R.
Deribland äro fastställde vitén till Fattigkassorne, dock af högst olika belopp, på olika orter, såsom 4 sk. 1 daler och s daler sant, Betänkande om Fattigvården i Riket. 103 *k., 40 sk., i R:d, a R:d, 3 R:d, 3 R:d 16 sk., 6 R:d till och med 6 R:d 35 sk., dels för den, 10m understöder eller emottager och hyser eller med skjuts forthjelper eller underlåter alt återvisa eller hemfärda annan Rotes fatiighjon eller utsocknes Fattige, Tiggare och Lättingar, hvilka vitén merendels äfven åtföljas af skyldigheten, att på egen bekostnad föra dylika personer till deras hemorter, dels ock för den, sorn utan Församlingens vettskap och samtycke intager från andra Församlingar i sitt hus eller på sine egor, några inhyseshjon eller mindre arbetsföre per. söner, hvarmed jemväl merendels foijer skyldigheten att antingen förskaffa dem ur Församlingen eller ock ansvara för deras föda och uppehälle intill deras död, så väl som ock för deras begrafning, men hvaremot på somliga stallen endast denna påföljd eger rum utan att med något vite vara förenad, och på några har Församlingen rättighet, att fordra jordegarnes skrifteliga förbindelse till underhållet, med inteckning eller borgen.
T]llålande, i anledning af vackla frågor, om förändring i sältet för fångars skjuts och transporterande. Uti detta ämne hafva motioner blifvit hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckta och till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterade: i:o af Riksdagsfullmägtigen Peter Gabrielsson från Kronobergs Lön, hvilken anfört, att fästnings-fångar och andra arresterade personer, äfvensom lösdrifvare och tiggare, när de skola från en ort lill annan transporteras, så mycket mindre borde, som förhållandet nu vanligen är, fortskaffas med gästgifveri-skjuls, som den ändå tryckande skjutsbördan derigenom betydligt ökades; och att derföre sådana personer hädanefter borde, på sätt i andre länder skall ega rum, fortskaffas gående, hvilket vore desto mera billigt, som löse personer i allmänhet icke äro berättigade att begagna - Statssamt Allm, Bcsv,- och Ekon,-Utskottens Utlåtande ^ AT',o 183, 21 na sig af gäslgifvare-skjuts, samt brottslingar och vanfrejdade personer e,j borde förunnas en förmon, som icke ålnjöles af ganska många med god frejd; 2:0 af Riksdagsfullmägligen Anders Jonsson från Östergöthlands Län, hvilken föreslagit, att tjufvar och andra förbrytare, hvilka förverkat sin frihet, mål le, då de skola transporteras från ett ställe till ett annat, fortysk a flas gående under tjenlig bevakning, och endast vid inträffande sjukdom eg a alt begagna skjuts; 3:o af Riksdagsfullmägligen Lars Rasmusson från Götheborgs och Bobus Län, som äfven yrkat, att fångar, då de föras till eller från Länshäktena, måtte fortskaffas till fots, och för den händelse att hans yrkande ej vunne bifall, fäst uppmärksamheten å den för skjutsande menliga omständighet, att de skola vara pligtige forsla
Ett evidentare bevis på oformligheten af det resultat, som på f. m. uppkom genom voteringen öfver den af Hr Gr. o. Landtm, vägrade propos., kan svårligen tillvägabringas, än det, som uppenbarar sig uti den discussion, vi hört öfver ifrågavar. fråga. Här uppstår en ledamot, hvilken på grund af uppgifter, dem han säger sig hafva erhållit af ledamöter af Constit.Utsk., påstår sig känna förhållanden inom Konungens Statsråd, som angå, att några ledamöter deraf kunnat brista i omsorg och nit i sina rådslag, och han har uppgifvit en Statsrådsledamot, som uti ifrågavar. ämne skiljt sig från det öfriga Statsrådets mening. Här är uppgifvet, att en Statssecret. vägrat sin contrasignation, hvilket förutsätter, att en mot grundlagen stridande fråga förevarit. En annan ledamot har uppgifvit ett motsatt förhållande. En sådan discussion skulle ej kunnat uppstå, om Constit.XJtsk:s pluralitet rätt iakttagit, hvad jag anser hafva varit dess skyldighet i detta fall, att nemi. endast utreda frågan och öfverlemna till JL St. att derom besluta. Yi stå på den punkt, att vi hört tvenne ledamöter uppgifva alldeles stridiga förhållanden inom Konungens Conseil, och man har uppgifvit, att en Statsrådsledamot tillstyrkt en åtgärd, hvaremot hela det öfriga Statsrådet reserverat sig. Om också ingen annan slutföljd talar för hvad en värd ledamot här på förmiddagen förklarat, att nemi. R. St., jemte det de lägga ett Constit.Ulskrs memor. till handlingarna, skola kunna handla på egen hand och begära entledigande af en Statsrådsledamot, så tillstår jag, att här synes vara stort skäl dertill, om man skulle rätta sig efter hvad här blifvit tillkännagifva; och jag tillstår, att vi af Constit.Utsk:s ordför. emottagit upplysningar, som kunde gifva anledning att begära den Statssecret:s entledigande, som vågat tillstyrka, hvad samtliga öfriga Statsrådsledamöter afstyrkt. Jag hemställer till Frih.
Skrif snart, ty jag vet icke hur länge jag blifver här, och vidare säger j a g eder att min broder skall hafva vårt hus, därför vet jag inte hvart jag tager vägen, om jag blifver på Gottland eller ej. Gud må veta mitt bästa, därmed Gud befalla. B. Min goda vän och bäsla själ! Hälsande med Gud (o. s. v. lika föregående). Min lilla vän skrifver mig till, att det är sådan slät lid där borta, men hade jag det vetat, som jag nu vet, Gud bättre, så hade jag aldrig skrifvit eder till att I skulle blifva där i vinter, hvilket gör mig af allt hjärta ondt. Kära min lilla vän, nu är all min glädje försvunnen; jag går lika som jag skulle gå i jorden. Kära min vän och bästa själ, akta dig väl och se till att du kan komma hem med det snaraste. Vidare tackar jag min lilla vän för hans goda morötter och lök och pepparrot. Jag tror ännu Gud om godt. Gud bevare eder och mig från allt ondt. Hälsa alla goda vänner där — med Gud befallat, och jag förblifver eder bästa vän, så länge jag lefver. samma år. Maria Gribnits, d. Hälsande med Gud den allrahögsta. Salutem. Emedan lägenheten sig så begifver, så låter jag eder veta, att jag edert bref väl bekommit hafver och därutaf förnummit eder goda hälsa, hvilket är mig af hjärtat kilrt. Vidare låter jag eder veta och förnimma att vår vänskap är rent ute och förty jag hafver bedt Gud därom, att han skulle gifva mig hvad mig nyttigt är. Så hafver han ock gjort det, förty Gud vete hvad mitt hjärta var, sedan jag hafver haft ord för eder: det hafver varit som det hade varit bespändt med klofvar, därför hafver jag tagit Gud till hjälp och vill icke förse min lycka för eder skull, förty igenom eder skrifvelses skull är det skedt, som I skref i Christians bref, att Gud visste huru det gick med eder på det sista. Kanske I fick gå med den stora hopen, därföre tager eder Gud till hjälp. Kanske eder lycka kan vara bättre där än här, Gud vet hvad min lycka är!
Jag förutser visserligen, att delta Stånd skall, likasom de öfriga, vara, sä nära Riksdagens slut, angeläget om alt få ärenderna afslutade, och att således någon väsendtlig förändring icke skall medgifvas, äfven om hon blott rörde en ordställning eller en öfverflödig mellanmenings uteslutande. Jag kan iraellerlid icke underlåta alt, på samma sätt som Hr Gripenstedt, äfven för min del göra några anmärkir, för framtiden, vid vissa ätadganden, hvilka jag anser vara af vigt, och hvaribland jag räknar det nu förevaride mom. Det är gifvet, att när ett statslån skall uptagas, måste man rätta sig efter omständigheterna. Den 7 November. kan således icke på förhand bestämma alla vilkoren, utan deras upgörande måste öfverlemnas åt de personer, som erhållit ett sådant updrag. I andra länder tillgår det så, att då förhållandena föranleda statslåns uptagande, öfverlemnas ål Regeringen alt derom underhandla och upgöra vilkoren. Hos oss åter, der Regeringen icke eger att befatta sig med dylika saker, utan de äro anförtrodda åt R. St:s ombud, der anser raan sig böra fästa vissa vilkor i ena eller andra afseendet. Förra gången trodde sig Utsk. hafva för mycket bundit händerna på Fullmige i Riksg:s-Kont. Nu åter går man tillväga pä motsatt sätt. Delta har skett sålunda, att Utsk. bestämt ett maximum af ränta, men deremot roedgifvit kapitalafdrag, med öfverlemnande åt Fullmige alt bestämma beloppet. Jag laefarar att, när man sagt högst 4 proc., har man bestämt en alltför låg ränta, om man vill hoppas -att erhålla penningar inom landet. Vill man söka få dem utrikes, så torde det gå an. Men i motsatt fall, anser jag denna ränta innebära ett tomt skryt; ty för närvande finnas hos oss allt för få kapitalister, som utlåna penningar mot så låg ränta. Om det krigstillstånd, som nu eger rum inom Europa, skulle längre fortfara, så blifver det i allmänhet, och följaktligen äfven här ondt om penningar.
Beträffande åter anslag till aflöning för Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader med dess tjenstebitrUden så väl i hufvudstaden som i landsortcrne, hvartill vid sistlidne riksdag anvisades 12,900 R:dr årligen till 1857 års slut, hade Styrelsen i underdånighet anfört, att det till en del vore beroende utaf de anslag, som Rikets Ständer till allmänna arbeten afsätta, huruvida större eller mindre belopp än det nyssnämnda kunde för Styrelsens och dess tjenstebiträdens aflöning under kommande tid blifva tillräckligt eller ej, men att, äfven med antagande att Styrelsens verksamhet icke utvidgades och att alltså förökning i tjenstebiträdenas antal ej blefve behöflig, numera likväl förekomme behof af förhöjning i tjenstemännens arfvoden till följd af den dyrhet, hvartill lefnadskostnaderna uppgått; hvadan Styrelsen, utgående från den synpunkt att alla kostnader för arbetsbefäl och administration vid statens jernvägsbyggnader komme att, på sätt sedan sednaste riksdagen egt runi, utgå af medel, som till dessa företag anslås, i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit täcktes framställa proposition till Rikets Ständer om beviljande till Styrelsens och dess tjenstebiträdens aflöning af 17,966 Ridr 32 sk. B:ko årligen för åren 1858—1860, jemlikt följande förslag till aflönings-stat: 1 Öfverdirektör och Chef för allmänna vägoch vattenbyggnader, hvilken tillika är Chef för vägoch vattenbyggnads-korpsen (förhöjning från 3,000 Ridr till) R:dr 4,000: 1 Byrå-chef för tekniska detaljer, tillika Öfverste-Iöjtnant i nämnde korps, (förhöjning från 2,000 Ridr till) » 3,000: Transport: » 7,000: Bil, NI 5 lill Kongl. Majlis Nåd. Prop. NI 1, om Statsverket 1856. 99 Transport: