Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Underlåta föräldrar, fosterföräldrar eller andre uppfostrare, eller förmyndare, att från utförandet af brott, hvarom de vetskap äga, hindra den, som under deras vård och lydnad står, när det utan angifvelse till åtal ske kan; varde straffade efter 4 §, dock högst med fängelse i sex månader, der det ej skett för egen vinning. 8 §. Har annan, än de personer, som i 7 § nämnde äro, vetat brott, deraf någons lif, helsa, frihet eller egendom i synnerlig fara sattes, å färde vara, och underlåtit att det i tid, så att faran afvärjas kunde, upptäcka, när det utan angifvelse till åtal ske kunnat; varde ock han straffad såsom i 7 § sägs. 9 §. Nu har någon, utan att hafva sådan del i brott, som förr sagdt är, sedan brottet timat, med vetskap derom gått den brottslige tillhanda, såsom att han hulpit att honom dölja, eller varit behjelplig till hans flykt eller till döljande af gerningen eller till undanrödjande af bevis derom, eller emottagit, dolt, köpt eller föryttrat gods, som genom brottet åtkommet var, eller besörjt omarbetning eller förändring deraf; straffes, efter som brottet var till, med fängelse i högst sex månader eller böter: har det skett för egen vinning, och är brottet med straffarbete öfver åtta år eller svårare straff belagdt; då må till straffarbete i högst två år dömas. 10 §. Har någon, utan vetskap om brott, som annan föröfvat, honom tillhandagått, på sätt i 9 § sägs, ändå att han haft skäl att honom misstänka; straffes med böter. 11 §. Make, syskon, skyldeman i rätt uppeller nedstigande led, den som med den brottslige i första svågerlag lika nära förenad är, eller fosterbarn, skall ej till straff fällas efter 10 §; ej heller efter 9 § för den brottsliges döljande, eller för befordrande af hans flykt. 12 § Vissa fall af delaktighet straffas efter ty derom i lagen särskildt stadgadt finnes. 56 13 §.
Undhrtecknad, som varit bebewröf u&amp;dt mesviirad af en miingd vzrtor h a r der möt liktornar, genom: ~nviindandet af 4oll; dinD vartor, hudhhrdnad frLn A ~ o t e k a r e n Herr Axel Litström i Falun, blifvit f r h dem och nageltring. alltid desna inhelt och .hallat, befriad; hvarföre registrerade etikett som jag omniiiunda medel hos e n b a r garanti for varans akt.till det ' biista i,rekommendera. Motala (C. Nykyrlre d. het. Aupust Axdn, Handlande. COLEOD %N tals Tusen.SAljes hos P ?rfymoch Bokhrilndla~e i flaskor 8, 60 ö r e och 2 Franko mot I 7 w. 2.0 W e. Frbn Fosterlniids-Stiftelsens Förlags-Expedition hnf ra utkomniit och finnas hos alla l~okhandlare a t t tillgli följande nya böcker: FRIDEBORG SYSKONEN 1 Folkkaleuder för 1895 af B. TVADSTROM. : Kart. i kr. ; klotb. i: 75, ' VARDE.LJUS Berattelss af RERTHA SAGER. Haft. 50 are; kart. TVA SLAGS LIF 3fixsioiiskalender för i895 af Doc. A. KQLarOilla. Hiift. 75 öre; kart. i kr. Kn lerittelse ur verkligheten fiir ung och ganiiiial af A. UL ' XTORF. Iiiift. 75 öre; kart. GTUSTAF II ADOLF LITEN OCH VÄWLQS Hans person och betydelse. Xhgrn minnesord med illiistrrtioiier till jubelfesten. för menige man d S l L S LOTGBI~X, kyrkoli. i Giifle. Pris: 1 kr. Blafflickan i P0mipdi eller P i IieiiiIig: ~ viignr.
Vid férnyad föredragning af Lag-Utskottets den 30 nästlidne April, på bordet lagde betänkande, angående bestämmande af viss grund för fastighets värde vid Bouppteckningar, hvarefter ig;del fattigprocenten må beräknas, fann] Bonde-Ståndet för godt bifalla det sednare af de i Betänkande upptagne altérnativer, innefattande tillstyrkan, att hädanefter må förblifva vid hvad Lag och Författning är, så väl angående värdering vid Bonpptekningar, som Domarens åliggande vid deras ingifvande till Domstolen, innehålla och att någon vidare föreskrift i visse delar icke vore nödig; Äfvensom Betänkandets sednare del godkändes hvad beträffar yrkandet att arfvinge, som af fader i dess lifstid emottagit fastighet, måtte förpligtas, att sådan fastighet till Bouppteckning uppgifva. S. D. Biföllos vid förnyad föredragning nedannämnåe den 30 nästl. April på Bordet lagde Utlåtanden och Betänkanden: Stats - P rot. V t dr. ä. 5 April 1823. *09 Stats-Utskottets N:o ig6. angående inköp af Cancelli-Rådet Schoerbings afhandling om Skogshushållningssättet. N:o 127, om inköp af Kronans andel i uppbörden af Södra Stäket. N:o 118, Rörande användande af Kronans tionde i koppar och jern för flottornes behof. Banco-Utskottets N:a 7, Om förändring i betalningsvilkoren för det Uddevalla Stad lemnade Län, Lag-Utskottets N:o 2T, Om ansvar för utprångling af falska Bancooch Riksgälds-Sedlar. N:o 37, Rörande Medico-Legal besigtning å död person. Allmän. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets N:o 38 Om upphäfvande af Författningen rörande stämpling af husväfnader. N:o 46, Rörande rättighet till upphemtning vid sjöstränderne af hafstång. N:o 68, Om deltagande i Sold2trotering efter hemmans uppskattnings-värde.
R:dr 34 sk. af Riksgälds-Contoret lili henne utbetald. Denna utbetalning förklarade dock Fullmägtige sig ej kunna bevilja, enär den vore stridande emot ej mindre uttryckliga stadgandet i det till deras efterrättelse utfärdade Reglemente, än bestämda ordalydelsen af Rikets Ständers i fråga om samma begrafningshjelp fattade beslut. Efter anförandet af hvad sålunda i omförmälda hänseende blifvit beslutadt och tillgjordt, får Utskottet för sin del yttra: att då, på sätt af ofvanåberopade Kongl. Bref äfven inhemtas, erhållandet af begrafningshjelp efter Landt-räntmäslaren Alm utöfver den, som genom gällande författningar var bestämd, icke ens blifvit vid sista Riksdag ifrågasatt, samt den då hos Rikets Ständer gjorda framställning endast angick återvinnandet af den rättighet till begrafningshjelpens utbekommande, som bemälde Landt-räntmästares sterbhus genom försummadt kraf förverkat; så och enär den origtiga, genom uppenbart missförstånd tillkomna, uppgiften å hvad denna begrafningshjelp skulle utgöra ingalunda synes böra föranleda en serskild, af Rikets Ständer ej afsedd och emot författningarne stridande förmon, för bemälde sterbhusdelegare, finnér sig Utskottet, i anledning af, högstberörde remiss, icke kunna tillstyrka Rikets Ständer annan åtgärd, än att hos Kongl. Maj:t, jemte anförandet af ordalagen uti det vid sednast förflutna Riksdag rörande ifrågavarande ämne fattade beslut, i underdånighet anmäla, att begrafningshjelpens belopp blifvit uti Rikets Ständers härom aflåtna underdåniga skrifvelse origtigt uppgifvet. Stockholm den 22 November 1844. SVats-U Iskottets Utlåtande, N:o Sy. 25 1 N:o 87. Alik. till Exp.-Utsk. den 28 Nov. kl. half 3 e. m. Tillåtande, i anledning af föreslagen lindring tili vilkor en för de lill odlings företag inom åtskilliga Län meddelade statsbidrag. (R:gls-Afd.)
Å-l•' tas? ' .'.‘■■i , \\y. \S<.\ W v.} — Den 9 Jan. 1 841 f. m. Från Höglo fl. Pwdderskapet och Adeln. S. D. Öppnades Herrar Electorers Lista till val af en ledamot att inträda i Expeditions-Utskottet under den ledighet, som blifvit beviljad N:o 2151 Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 1967 Herr Rosenkrantz, fullm. Grefve Posse, Eric. S. D. Då nu ånyo föredrogos ej mindre Expeditions-Utskoltets den 30 sisth December på bordet lagde Memorial N:o 25, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets förslag till underdånig skrifvelse N:o 148, än ock Utskottets under N:o 186 afgifna och samma dag på bordet lagde förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, i fråga om näringsfriheten, blef sistnämnde förslag N:o 186 af Ridderskapet och Adeln godkändt. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln, att ett denna dag afgifvet anförande af Friherre Gyllenhaal, Carl Henric, angående tullinkomsternas beräkning, skulle få till Bevillnings-Utskottet åtfölja vid meddelandet af Ståndets beslut, i anledning af Utskottets Utlåtande N:o 3Q. S. D. Remitterades till Stats-Utskoltet nedannämnde, denna dag afgifna, motioner, nemligen: l:o af Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm, Gustaf, angående förstärkning af tullbevakningen, hufvudsakligen till sjöss; och 2:o af Herr Prytz, Lars Adolph, angående förhöjning i anslaget för Tullverkets så väl aflöningssom omkostnadsPensionsoch Indragnings-stater, tillika med de i anledning deraf denna dag afgifna yttranden. S. D. e. m.
I afseende å ifrågavarande afgifts uppbärande för Stais-verkets räkning har Kongl. Maj:t täckts föreslå följande bestämmelser: » a), att det årliga bidrag, som de rustande vid indelda Kavalleriet, enligt nu gällande stadganden, skola utgöra för ryttarhästarnes utfodring under möten, marcher och väntningar, bör för alla de rusthåll, hvilkas samtliga delegare förklara sig villige att på en sådan förändring ingå, kontant erläggas med ett, för fern år i sender, efter medium af de tio nästföregående årens markegång för orten, bestämdt pris å de fourage-persedlar, för hvilka afgiften bör beräknas; b), att för de rusthåll, hvilkas delegare icke medgifva berörde förändring, nu gällande stadganden om rätt till leverering in natura samt om afgiftens beräknande fortfarande skola tjena till efterrättelse, hvarvid, der Severing eger rum, värdet af det in natura aflemnade, beräknadt efter den markegång, som annars för afgiften skolat tagas till grund, bör Fourage-passevolanee-fonden påföras, i afräkning å det för samma fond anvisade anslag; och c)j att den för hvarje är belöpande kontanta fourage-afgiften bör till hela sitt belopp erläggas vid uppbördsstämma!» för samma års kronoutskylder; i följd hvaraf det år, Stats-Ltskottets Utlåtande, N:o .51, Litt. A. 7 då förändringen vidtager, första hälften af årets afgift icke .skulle komma att. enligt nu gällande föreskrifter, i sammanhang med föregående årens utskvlder uppbäras. Ifrågavarande afgift utgöres för närvarande af hvarje helt rusthåll med 25 L® hö, 1 tunna hafre och 5 IM råghalm eiler dessa persedlars värde efter Länets markegångspris för det nästföregångna året; och äro från samma afgift befriade ej mindre de rusthåll, hvaraf vacance-afgift utgöres, än ock de till hingsthållning anslagna rusthållsnummer.
Utskottet någonsin haft för afsigt att onödigtvis ålita Statens tillgångar, lika litet kan Utskottet medge dem vara så knappa, alt deraf ej skulle kunna afses en årlig tillökning af 1700 R:dr för en Corps, hvars medlemmar af den undervisning, de erhållit vid KrigsAcademien, hvarken kunna hemta någon serskild fond till lifsbergning eller för erforderlig vetenskaplig bildning hafva nog, utan i detta 102 S t a t s - U t s k o 11 e t s sednare afseende oaflåtligen måste arbeta på alt förkofra sig och följa med sin tid, oell dessutom med trägna tjenstegöromål hela året igenom äro sysselsatte; och får Utskottet, i följd häraf, hemställa, att den föreslagne tillökningen må blifva bifallen. Hos II. Ridd. och Ad. har Herr Franc SparreD. anmärkt: att Secreteraren vid IngenieurCorpsen af ålder i rang och Löneberäkning varit ausedd lika med Capitainerne, men genom tid efter annan skedde förändringar blifvit skiljd från denna paritet; att han vid 1816 års Lönereglering eihöll 5oo R:dr med derunder beräknade 4o T:r Sp:m:l, hvilket, i anseende till Penningelönen, var till zifFran lika med DepartementsSecreterarnes i KrigsCollegium, men i verkligheten genom skilnaden emellan beräkningen afSp:nidspriserne på Militaireoch Civil-Slaterne, på 11 år till 1827 utgjorde en förlust för denne af 1124 R:dr; att med anledning häraf, och då rättelse, oagtadt gjord underd. anhållan, icke år 1816 kunde vinnas, i underd:hct åter begärdes år 1827, att detta ämne måtte tagas i Nådigt behjertande, då K.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 57 och odelbar, och deras representation hos främmande magter förenad i en och samma person, delas ganska sannolikt af flertalet hos de håda folken. — Häraf följer likväl äfven att samtlige utgifter för denna förvaltning d. v. s. för Utrikes-Departementet, med derunder lydande Embetsoch Tjenstemän, måste vara gemensamma, så att de håda Rikenas Statsverk i ett visst gifvet förhållande bidraga till dem alla. Redan långt för detta har det blifvit föreslaget, att folkmängden skulle läggas till grund för bestämmandet af detta bidrag, och någon giltig anmärkning häremot synes mig icke skäligen kunna göras. Väl har det blifvit yttradt, att då de båda rikena äro ställda i fullkomlig jemnlikhet och i besittning af lika stora rättigheter, deras bidrag äfven borde vara lika, eller att Norrige herde till de gemensamma diplomatiska utgifterna betala lika mycket som Sverige. Denna åsigt kan jag dock icke biträda. Tänka vi oss nemligen Sverige och Norrige såsom skilda stater under olika Regenter, och att deras representation utomlands således äfven skulle vara skild, så är det väl sannt att den summa, som af Norrige för närvarande användes till Diplomatiska utgifter, icke skulle på långt när förslå för den särskilda representation, som detta rike skulle nödgas att bekosta, lika litet som de i Sverige för dessa behof nu anvisade summor skulle för Sveriges särskilda representation befinnas tillräckliga; men lika visst är det äfven, att, da utgifterne för hvartdera Rikets diplomatiska angelägenheter skulle bestämmas, man korame att fästa afseende å hvartdera Rikets folkmängd och dennas förmåga att bära statsutgifterna. Sveriges talrikare och i vissa hänseenden bättre lottade befolkning skulle i förening med de stora minnen, hvaraf dess historia är uppfylld, den betydande plats det en gång intagit bland Europas Magter och dess geografiska läge, säkerligen föranleda dertill, att för förvaltningen af Sveriges yttre angelägenheter betydligt större summor komnie att anvisas än som i Norrige för enahanda ändamål kunde anslås.
Fordringar, till redovisning antecknade inom linien, 37,449: — —• Uppbörd: Balans till år 1857: Balans från år 1855: Skuld, till redovisning antecknad inom linien, 74: Utgifter: Leverering till Stats-kontoret 41,936: 22. 3. Restituerade medel 219: ' —' — Balans till å,r 1857: Kontanta medel, att till Kongl. Fordringar, till redovisning antecknade inom linien, 36,974: 24. — Summa 88,347: 14. 8. 2: o En-per-11lille-fohden har uppkommit till följd af Kongl, förordningen den 22 Maj 1794 och Kongl, brefvet den 18 September samma år, genom den staden Götheborg da medgifna nedeilags-frihet — 72 för utländskt gods och det i sammanhang dermed gifna bestämmande att, vid inkommandet och utgåendet till och från staden af dylikt gods, en per mille af varornas värde borde erläggas till bildande af en fond för allmänna byggnader i Götheborg, hörande till militära behof och stadens försvar. Sedan, i följd af den förnyade nederlags-förordningen den 5 Maj 1813, berörde afgift upphört, hafva fondens inkomster bestått endast i räntor på utgifna lån. Räkenskaperne, som ännu icke blifvit uti Kongl. Kammar-rätten granskade, utvisa följande förhållande: Delet. Balans från år 1855: Kontant behållning Uppbörd: Credit. Balans till år 1857: Kontant behållning Vid granskning af fondens säkerhetshandlingar befunnos desamma i behörig ordning; och hafva Revisorerne vid räkenskaperne icke haft något att erinra. 3:o Tross-passevolans-fonden. Denna fond har ledt sin tillkomst derifrån, att rusthållarne vid de till kavalleri indeldte, beridne och afsutne regementen och korpser med Kongl. Maj:t och Kronan under sista fjerdedelen af nästförflutne århundrade ingått kontrakt att i fredsoch krigstider erlägga en viss årlig afgift, emot det att
Beslöt Ståndet anmoda Allmänna Besvärsoch OeconomieVt skottet, att till Riks-Stånden ofördröjligen inkomma med dess Utlåtande, i anledning af en ifrån Bonde-Ståndet den 21 sistlidne April tili Utskottet remitterad motion, rörande närings-frihetén. S. D. Uppå derom gjord framställning, beslöt Bonde-Ståndet, det skulle Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Vtskotten anmodas, att till Riks-Stånden ofördröjligen aflemna Utskottens Utlåtande i den till Utskotten remitterade fråga, angående Mötes-Passevolancen. S. D. Föredrogs Expedltions-JJtskottets Memorial N:o 16, med svar på återremiss från Väilofligo Borgare-Ståndet och hemställan lill Bonde-Ståndet, att instämma i den af Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Preste-Ståndet beslutade förändring i Utskottets förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, rörande upphäfvande af spärrnings-anstalterne emot Choleran; Hvad Expeditions-Xltskottet härutinnan yttrat och hemställt blef af Ståndet bifallet. Den 19 Sept. 1834- Från Högvördige Preste-Ståndet. S, Ds Föredrogos å nyo Banco-XJtskottets Betänkanden: Trot, Vt dr. J. 19 Sept. 1834. Nro36, i anledning af förrättad revision, af ej mindre Baneo-DisconEVerkets räkenskaper oell förvaltning, än äfven förra ftiks-Discont-Verkets fortsatta utredning för år *833 ; Bifölls; Nro 38, öfver det på grund af 3 Art. r Afd„ 4 §. i i83o års BancoR eg le 111 ente upprättade oell till Utskottet öfverlemnade förslag till
Het lärer väl icke heller kunna bestridas, att den armée, som sålunda väl begagnat freden för att förbereda sig tili strid, och der således icke något saknas af de särskilta slag af trupper, vapen och utredning, som i krig äro behöfliga, skall, när ögonblicket är inne, öppna fältåget med bästa bopp om framgång. Mästare vid de flesta tilltal lenaf sina krigsrörelser och sitt stridssätt, skall en sådan armée snart tillrycka sig initiativet öfver äfven en manstarka re fiende, men som i något af dessa afseenden befinnes underlägsen. Dessa obestridliga sanningar, erkända inom alla länders krigs-styrelser, hafva icke vunnit tillämpning hos oss med afsennde på ingeniörvapnet, som befinnes i ett ofullständigare skick än inom någon annan Europeisk armée, — ett lörhållande, som tyvärr redan ett halft sekel oförändradt qvarstått. När Svenska arméen, 30,000 man stark, år 1813 under Kronprinsen Carl Johans befäl gick öfver till Tyskland för att deltaga i kriget mot Kejsar Napoleon, egde densamma till sitt förfogande hvarken ingeniörtrupp eller 302 Den 26 M»r« t m. materiel, icke ens en enda ponton, ty ingendera fanns. Anskaffandet anbefalldes och penningar funnos äfven, men det var nu mera försent att gå i författning derom. Hela arméens ingeniörväsende bestod af ett inskränktare antal medkommenderade ingeniör-officerare, men som gingo åstad med toma händer. Sannolikt räknade högste befälhafvaren på att få denna brist ersatt från de främmande armé-korpser af Ryssar och Preussare, som skulle ställas under hans befäl, och der detta vapenslag fanns fullständigt och väl ordnadt. Så skedde äfven vid de flesta tillfällen. Dock inträffade fall, då denna brist lät känbart förspörja sig, såsom t. ex. då Svenska trupperna under slaget vid Leipzig skulle passera den i sig sjelf obetydliga Parthafloden, hvilket icke kunde ske utan stora svårigheter och med förlust af en dyrbar tid. Men af ändå äfventyrligare beskaffenhet blef denna brist, då Svenskarne på egen hand skulle föra kriget mot Dnnskarne i Holstein.
Men sjelfva denna osäkerhet är för mig ett tillräckligt skäl att icke tillstyrka ett stadgande, om hvars gagnelighet jag icke är öfverlygad. Visserligen önskar jag dock att de ofia öfverklagade missbruken af gårdfhrihandela;, mätte,., su vidt möjligt är„ förekommas.. Men. i fall, utom. der Lagsamt Allm. Besv, och Oecon. ZJlsk, Betänkande N\o l/y, för della ändamål redan foreslirlfna controler, ännu några ytterligare skulle tunna stadgas, så förmodar jag att de ej lära undgå Regeringens uppmärksamhet, lrvilken genom de senast förflutna Riksdagarnes förhandlingar utan tvifvel redan är tillräckligen fästad på detta ämne. Jag anser derföre lämpligast att man, utan at,t för det närvarande ingå med någon underdånig skrifvelse rörande detta. Sinne, öfverlemnar det åt Kongl. IVfajrt Sjelf att mot Gårdfarihandelns missbruk vidtaga de åtgärder, hvilka kunna pröfvas mest ändamålsenliga, till dess hela frågan om denna handels lortvarande och reglerande kan Blifva Behandlad och afgjord i sammanhang med den allmännare frågan om en för utvecklingen af Jfalionens induslriela lif erforderlig utvidgad näringsfrihet.”' Häruti instärrkle Herr Grefve Posse, Herr Grefve) Horn, Herr GrefveSparre, Herr af Forsell, Herr von Sydow, Herr Prosten Mittag r Ilei r Prosén Bolander, Herr Hessle, Herr Höök och Herr Olbers. 2:0 Af Herr Rydin: ”Jemte del jäg delar sammansatta Lagoch Oeconomic-Utskottets yttrade mening, angående rättigheten för de 7 häradena i Elfsborgs Län till gårdfarihandeln, dä det lika lrtet Bör kunna förmenas dess invånare, sona Sveriges öfrige allmoge, att fritt försälja si* 11a ti Hå Ine tillverkningar, kan jag ä andra' sidan ej gilla Utskottets Beslut angående Si adenia Rörås och Ulricehamn, af följande skäl: 1:0. Betänkandet ar stridande mot analogien af andre gällande Författningar. Kongl.
Det tillkommer låneöfvertagarne att bestämma obligationernas valörer; dock må valören ej få understiga femtio Livré Sterling och ej slutas på annat, än halft eller helt hundratal. De ega ock föreslå ej mindre obligationernas och räntekuponernas lydelse, än den plan, efter hvilken lånets amortering halfårsvis skall ordnas; och böra förslag härtill sednast två månader från den dag, detta kontrakt underskrifves och dateras, af lånets öfvertagare öfverlemnas till Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, hvilka så snart ske kan skola sig yttra, huruvida förslagen af dem godkännas. § 6. Låneöfvertagarne äro berättigade, att sednast tre månader från den dag, de i hästföregående § omnämnda förslag blifvit tili Riksgälds-kontoret inlemnade, från detta — lil — Kontor utbekomma vederbörligen underskrifna, med räntekuponer försedda obligationer till belopp, som enligt de i detta kontrakt bestämda grunder motsvarar verkställda inbetalningar. Under tiden står det låneöfvertagarne öppet att på af dem föryttrade belopp af lånet utgifva interimsförskrifningar i eget namn, hvilka dock endast för sina utgifvare äro bindande. § 7. För hvarje till låneöfvertagarne öfveremnad, till ifrågavarande lån hörande, obligation äro desse förpligtade att godtgöra Riksgälds-kontoret den ränta, som å samma obligation, enligt de ännu då ej förfallna räntekuponer, af hvilka den åtföljes, dittills upplupit. Det är likväl aftaladt, att sådan ränte-återbäringsskyldighet ej skall ega rum i fråga om kuponerna för första halfåret till de obligationer, hvilka utgifvas i utbyte mot de inbetalningar, som på behöriga tider fullgjorts i följd af de låneöfvertagelser, om hvilka i 1 och 2 mom. 2 § närmare bestämmes. § 8.
Jag ber dock att få fästa upmärksamheten derpå, att i en reservation af Hr Björck anser han att följden af de förökade pensionerna skulle blifva den, att en mängd yngre Officerare skulle taga afsked, hvilket visserligen icke vore omöjligt, om man vid 43 års ålder, då man är pensionsberättigad, äfven skulle ega rätt till den förhöjde pensionen. Jag skulle derföre tro att i 6:te mom. den mening borde inryckas, att man skulle hafva upnått 5 0 års ålder för att vara berättigad till den högre pensionen. Till följd häraf anhåller jag, att B., o. Ad. måtte antaga ett så beskaffadt tillägg. Frih. af Ugglas: Ingen kan varmare än jag behjerta deras lf>0 Din I Juli e. m. ställning, sorn redan för längesedan tagit afsked från sin tjenst, och nu endast åtnjuta en för deras bergning högst otillräcklig pension. Min mening kan således icke vara att motsätta mig den fiterremiss, som Hr Bildt och flere talare med honom begärt, och hvilken jag förmodar kommer att medgifvas. Men jag har vid detta tillfälle blott velat fästa It. o. Ad:s och StatsUtsk:s upmärksamhet derpå att om någon åtgärd, i följd häraf, för afskedade Militärer vidtages, äfven afskedade civila Embetsoch Tjenstemän-kunna ega likartade anspråk. J veten väl, mine Hrr, att de fleste af dessa civila tjenstemän åtnjuta pension på Allm. Indragnings-staten. Dessa pensioner bestämmas efter deras innehafvanda lön på stat, och deraf följer att så snart en lön ökas, så höjes äfven pensionen i förhållande derefter. Skall nu den grundsats följas, som Hr Bildt förordat, så bör äfven den civile tjensteman, som redan tagit afsked, hugnas med förhöjd pension, då hans vederlike i tjenstegrad som erhållit ökad lön, till följe deraf vid afskedstagandet åtnjuter högre pension.