Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. täckts egna åt fårskötselns förbätttrande, och dels det nit, hvarmed ullproductionen blifvit af enskilda industrien omfattad, ullculturens lämplighet såsom Svensk landtmannanäring är vorden på ett tillfredsställande sätt ådagalagd, anse Rikets Ständer ifrågavarande näringsgren fortfarande böra, genom det allmännas medverkan, uppmuntras vch befremjas, hvartill hemtas ökad anledning af den, genom flera inom en kortare tidrymd inträffade missvextår, ytterligare bekräftade erfarenheten om den högst bekymmersamma belägenhet, deruti de landsorters invånare, som sakna så kallade binäringar, vid dylika tillfällen försättas. Utan att ingå i något yttrande, angående öfriga V 636 Expeditions-Utskottels Förslag till und. Skrifvelse, N.o 279: hos E. K. M. föreslagna och nu för Rikets Ständer i Nåder uppgifna sätt för inhemska ullproductionens befremjande, hafva Rikets Ständer, hvad beträffar frågan om tillökning af det för ulls belånande å Riksgälds-Contoiret anvisade Creditiv, lika med E. K. M., ansett en allmännare inländsk handelsrörelse med den inom Riket producerade ull böra af det allmänna företrädesvis uppmuntras och understödjas, så att härigenum en förmonligare afsättning må för Svenska ullproducenterne kunna beredas. Att, på sätt E. K. M. nu i Nåder föreslagit, för sådant ändamål medgifva, det lån i Ull-Disconten jemväl må beviljas handlande, som, i förening med sorterings-anstalt, uppköpa och försälja bevisligen inom Riket producerad ull, hafva Rikets Ständer jemväl funnnit destomindre betänkligt, som en dylik rättighet, ulan någon känd 0- lägenhet, redan är, genom 1 och 6 §. §. i reglementet för nämnde Discont af den 19 December 1835, tillerkänd dem, ’som köpt inhemsk ull, i afsigt att dermed drifva handel.” Då, oansedt en försvårad afsättning, serdeles af den finare Svenska ullen, det sedan år 1830 till fårskötselns och ullproductionens befremjande anvisade Creditiv å 200,000
"Jag blef soldat och kom öfver på Revalska sidan, och der var jag i sex år, och der lefde jag ibland vildt nog; men allt gnagde mig samvetet, och jag tror nästan ändå, att det till slut var er döda häst, som gjorde så pass folk af mig, som jag sen blef. Allt mer och mer tärdes jag af längtan, att få komma och be husbond om förlåtelse, och jag fick ingen ro förr." "Nå, hvarföre kom du inte?" "Det kunde jag omöjligt göra, om jag ej på något satt kunde visa er, att jag hade allvar med, min ånger. Dertill grämde mig dag och natt, att jag ej kunnat ersätta er skada. Jag hade slutligen kommit på den tanken, att om jag kunde hemta med mig ett par hästar, åtminstone lika ståtliga som den döda, så skulle jag komma och begära förlåtelse. Detta blef till slut min dröm, både som vaken och sofvande. Jag tänkte knappt på något annat. Men hvad kunde jag samla som soldat? Ringa byte gjorde vi. Jag gaf tjensten hin, så snart jag kunde slippa fri, och så var jag i några år trädgårdsarbetare hos fru Ebba på hennes gods, men hur jag än knogade på dalern, icke kunde jag der mycket lägga ihop. Men så kom jag öfver till hemlandet, och tog tjenst som trädgårdsmästare hos herr Gödich Fincke. När jag hade tjenat der några år, började jag smått fundera på att tala vid min husbonde, om huru jag skulle få hästarne köpta, ty jag hade nu pengar, så jag tänkte det något skulle förslå. Men se, så kom en vacker dag klubbhären till oss och brände opp godset och förstörde trädgården, och aldrig hittade jag af mina pengar, bara några hopsmälta silfverklumpar, och det var ej värdt fjerndelen af det som brunnit." "Min husbonde hade sen annat att göra för folket, än laga trädgården i skick, och så blef jag ledig. Men nu vaknade mitt samvete först rätt på allvare. Jag började tycka, att det förut hade varit bara munväder med min ånger, och att jag varit en högmodig best, som ville ersätta skadan, bara för att ej behöfva så djupt ödmjuka mig inför er.
Yttrandet, pag. 7, bifölls. § 85. Yttrandet, pag. 7, lades till handlingarne. § 90. Ståndet lät vid yttrandet, pag. 7, bero. Utskottets anmälan, vid slutet af Utlåtandet, angående särskilda, af Utskottet gjorda och af 3 Stånd godkända förslag. Dervid lät Ståndet bero. Frän Heden. Bonde-Stdndel. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Ulskotlets Utlåtanden: N:o 74, i anledning af väckt motion om Stats-anslag för Krigs-vetenskapsakademien; och N:o 75, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående utbetalning af innehållen och till Stats-verket indragen aflöning för de under krigs-åren 1806—1810 fångne ogifta Officerare och Under-officerare, med flere. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande N:o" 39, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 8, öfver väckt motion, angående förändrad lydelse af 4 § 1 kap. Giftermåls-Balken, vidblefg Ståndet sitt vid Betänkandet N:o 8 lättade beslut och lade Utlåtandet till handlingarne. S. D. Efter derom af Talmannen gjord framställning beslöt Ståndet, att till slutlig behandling inom Bonde-Ståndet företaga Stats-Utskotlels 590 Prot.-Utdrag den 29 Juni i857. Utlåtanden N:ris 71 och 72, angående regleringen af utgifterne under Riksståtens Fjerde och Femte Hufvud-titlar å det plenum, som inträffar, näst efter det Riks-Ståndens gemensamma öfverläggningar öfver samma Utlåtanden blifvit afslutade. Den 29 Juni. Frän Högloft.
Brot. 18/jo, 3 Sami. 18 Haft, 2 Conslitutions-Utskottet.t Memorial, N\o 3 o. skottets förslag, lill fyra månader, äfvensom att Borgareoch Bonde-Stånden ; o Ikänt Utskottets förslag, i atdra perioden af io ) att, eller den bestämda tidens förlopp, Riksens Ständer må konna äska Riksdagens förlängning på högst två månaders lid, utan att Konungen eger magt alt sådant vägra eller förhindra, hvaremot Ridderskapet och Adeln i denna del bibehållit Grundlagens nu gällande stadgande, men Preste-Sl åndet, uti den för dess del antagna redaction, alldeles uteslutit berörde atdra period. Då Utskottet nu bör söka sammanjemnka dessa serskilda meningar, hvilka, ined undantag al Bonde-Ståndets, om än under olika form, likväl i hufvudsak, syfta till samma mål, eller bestämmandet af en tid af 6 månader för Riksdags fortfarande, får Utskottet, med hemtad anledning från PresteSlåndets gemensamnia tanka samt under åberopande af Kongl. Majrts, i Nådig Proposition al den 3 nästlidne månad, gjorda förslag till uteslutande från i og §. Regerings-Formen och 8o §. Riksdags-Ordningen af de i dem förekommande stadganden, rörande Konungens medverkan till Riksdags förlängning från tre till fyra månader, jemte Utskottets deröfver uti Memorialet N:o 28 afgifna Utlåtande, föreslå, att, med afseende på oformligbelen deraf, att den ena Slatsmagten skall af den andra begära, hvad denna ej eger magt att vägra, samtlige Stämlen ville lorena sig om den Irån Utskottets förslag i Memorialet N:o 14 skiljagtiga föiändring af 1 oq RegeringsFormen, att normaltiden för Riksdags fortfarande bestämmes till sex månader, men att deremot anira perioden ur §. utgår.
Den tilläinnade orättvisan synes ännu större, när fråga är om export af tackjern. Ingen Svensk man, som icke erhållit privilegium, får köpa tackjern eller deraf tillverka en enda stång jern; och de som erhållit privilegium, de få icke smida mera anén viss qvantitet. Deremot får den utländske mannen utan privilegium köpa och förädla Svenskt tackjern till obegränsadt belopp. Alt han derigenom erhåller en stor öfverlägsenhet, är .ostridig!, och lätt kan erfarenheten komma att ådagalägga, att en hög export-tull icke förändrar förhållandet. Om detta förslag kommer till verkställighet, så lärer, i ännu större mån än hitintills, blifva besaunadt hvad som sades i en tillfällighetssång år 1802: Groft blir jernet exporteradt, Men, godt folk, jag svär, JNär det kommer åter, är Det poleradt. Alla omständigheter synas ådagalägga, att en reform uti våra ekonomiska författningar är af behofvet högligen påkallad; men ock tillika, att om denna reform skall kunna verkställas på ett sätt, som leder till allmän båtnad, så bör densamma företagas och fortgå efter en fastställd plan, hvilken icke är uppgjord för dagen, utan bringas lill verkställighet under en längre liderymd, äfven om densamma skulle komma att i sig innefatta en eller annan riksdag. Jag vågar i detta fall åberopa hvad, då hos H. R. o. Ad. förevar Coust.Utskrs s. k. de'charge-betänk., jag hade tillfälle att yttra om nödvändigheten deraf, att Regeringen antager en bestämd styrelseplan, samt de svårigheter, som vid densammas upp - Den 29 Juli f. m. rättande mota. För R. St:s Utsk. att uppgöra och för RiksSt:n att besluta en sådan plan i afseende på den ekonomiska reformen, synes föga verkställbar^ Den måste utgå från Regeringen och verkställas af personer, som i dess uppgörande deltagit, och gilla de grundsatser, hvarpå densamma är byggd.
Det Den 15 Juli f. m. synes mig likväl vara af högsta vigt för samhället, att man arbetar på edens afskaffande, och såsom ett steg framåt i denna riktning har jag bifallit det förslag, Utsk:t framställt. Utsk:ts förslag går nemi. ut derpå, att då eden blifver ett vittne eftergifven — och vittnesberättelsen är, utan denna ohyggliga bekräftelse, enligt nu gällande lag, lika kraftig, som om den blifvit afgifven efter aflagd ed — skall det vara lika straffbart, om ett dylikt vittne frånträder sanningen, som om det begått verklig mened. Genom detta stadgande har man önskat göra vittneseden öfverflödig och uppmuntra parter att i allmänhet eftergifva densamma, så att den icke skulle komma att begagnas utan i mera sällsynta fall vid svårare brottmål. I vårt land pågår för närv:de en djup religiös rörelse. Det är då icke nog att lagen tillåter »bekännare af lära, hvari edgång ej tillåten är», att afgifva sitt vittnesmål, utan att bekräfta det med ed, lagen bör äfven tillåta statskyrkans medlemmar, då de hysa samvetsbetänkligheter emot eden, att afgifva lagligt vittnesmål, utan att behöfva bekräfta det med ed. På dessa skäl vågar jag vördsamligen anhålla om bifall till Utsk:ts förslag. Hr Olivecrona, Knut: Det tillägg till 5:te §:n, som LagUtsk:t här gjort, och hvarigenom den, som vittnat falskt inför rätta, då ed honom eftergifven varit, skulle anses och straffas lika, som hade han begått verklig mened, kan jag för min del icke gilla. Om man undersöker förhållandet, skall man finna en stor skillnad mellan den, som mot bättre vetande bär falskt vittnesbörd och bekräftat det med den i lagen föreskrifna vittneseden, och den som, ehuru parterna visa honom det förtroende att eftergifva eden, meddelar en falsk uppgift. Enär lagen medgifver det, blir den sednare uppgiften lika gällande, som hade den varit med ed bekräftad, men det brott, som i sednare fallet blifvit begånget, kan dock aldrig få karakter af mened, af brott emot edens helgd, utan blir endast ett brott emot visadt förtroende.
På hvarje person belöper fast mark. Q. 05 Q. ©‘ P5 O —* “ Af odlad jord. Tunnland. % Tunni. Tunni. Ostra härad : Lannaskede. Alsheda, Skede, Ökna, Korsberga, Karlstorps, Ånhults och Näshults s:r 129070 6,7 12,0 0.8 i d:o d:o Lemnhults och Skirö s:r . 20823 7.2 10,0 0.7 | Södra Wedbo härad: Höreda, Melby, Bellö, Flisby o Edshults s:r 5177! 11,2 8,9 1,0 d:o d:o Hults, Solberga och Hesselby st . 43782 4,0 17,5 0,7 I d o d.o Ingatorps o Ekesjö s.r 78727 2,!! 21.2 0.6 ) Norra Wedbo d:o Wireda, klaurida, Bredestads, Frinnaryds, Liderås och Säby sa92156 10.4 10,5 1,1 dio d:o Adelöfs, Bälaryds, Askervdso. Kinds härad: Finnekumla siri . 3091 16,1 8,0 1,5 d:o d:o Säms, Tverreds, Gällsta, Marbäcks, Länghems, Svenljunga, Ullasjö och Räfvesjö s:r 81913 5,0 10,0 0,5 d:o d:o Den öfriga delen 363520 1,7 17,8 0,5 Redvägs d:o Åsarps, Blidsbergs, Böne, Smula, Bottnaryds, Bjurbäcks, Kylingareds och Fiflereds s:r 48872 4,9 12,5 0,6 Beräknad spannmålsproduktion utöfver den årliga konsumtionen. Beräknad konsumtion utöfver den årliga produktionen. Areal fast mark. Deraf odlad jord. På hvarje person belöper Beräknad spannmålsproduktion utöfver den årliga konsumtionen. Beräknad konsumtion utöfver den årliga produktionen.
ak 5,ooo lbdr att, i mor» ak bebolvet, krän llibsgälds-Lontoret re^uireras, med iagttagande, att den del ak anslaget, 80m leire erfordrades, varder 8tatsveibet re8er verad/ Dä emedlertid nämnde nva loeal för llibs-^brcbivet, i anledning'^ak kinder, bvilba ej pä I^ongl. Naj:t berott att undanrödja, ännu iebe blifvit af Ilibsgälds-Oontoret utrymd, bade ofvanberörde ärliga anslag af a,5oo Ii:dr till arfvode» ät tjenstemän oeb biträden vid llibs brebivet alitsa iebe kunnat detta tillgodobomma. I7ti underdänig sbrikvelse af den 3o 8i8tlidne Nsj, bade tillförordnade Lbeken för ltibs-^Vieliivet, Dandsbökdingen rörande ofvanomför»uä 1 de föremäl, bemgtällt, buruvida iebe till Ilibets nu sammanboinmande 8tänder bunde alläta8 en l^ädig proposition, att de mätte iebe a11eng8t läta det beviljade ärliga anslaget sk a,5oo Il:dr framgent fortfara oeb ovilborligen utgä, utan äfven kö» ordna, att de iebe utbebomna ^,5oo b:d»', 8om de, enligt kibsdags-beslutet, under 3:ne körllutna är L bibsgälds-Dontorets tillgängar anvisat, sbola utbetalas, för att ak Ivongl. IVlaj:t bunna användas till befordrande ak nyttigt arbete inona oktanäinnde ^rebiv.
Liksom klippan kan spolas fin och slät och den mörka vågen kan brista i silfver och perlor, så kan ock i lifvet det skrofliga afslipas och det mörka ljusna. Vass-strået, böljorna och en störtsjö spela symboliskt en hel liten roman ur menniskolifvet. Sålunda kan Gellerstedts diktning närmast karaktäriseras som en symbolisk naturdiktning, som erhåller sitt mest typiska uttryck i en sådan dikt som »I skogen 5», i hvilken det symboliska, didaktiska, moraliserande är doldt i naturskildringen liksom grundränningen af ett enkelt, färgfint inslag. Liknande förhållande eger rum i »Martallen», »Ån till stranden», m. fl. Dessa båda element, det symboliska och det naturskildrande, kunna sedan mera lösgöra sig från hvarandra, stå i ett mera organiskt eller mera dödt sammanhang; stundom kan det ena ensamt framträda i en dikt. Uti »I skogen 7» t. ex. är tillämpningen på menniskolifvet vidhängd naturskildringen såsom en sentens: »Det fins ej någon stubbe här, Hur gammal än och skör, Som icke små buketter bär, Ej ung på nytt sig gör. Hvar sten, hur skroflig och hur hård Han innerst är, sig prydt Med hufva mjuk och grön, hvars bård Små lingonblommor sytt. Och vindfällsstammen, der han död Är utsträckt på sin bädd, Är grön och blommig, hvit och röd Liksom en majstång klädd. Du som slet ondt på verldens torg Och fick der vank och men, Kom hit från kif och strid och sorg Och se på stock och sten!» Många af smådikterna äro helt och hållet utspunna öfver en sådan allmän sats. Och i dessa visar det sig, huru en så hård metall som en moralisk sanning kan smältas i hjertevärme och huru skickliga konstnärshänder af denna smälta metall kunna forma ett konstverk, fulländadt i all sin enkelhet. Ytterst sällan påträffas en ren, perspektivisk naturmålning. Den första dikten i cykeln »På alfvaren» är en sådan af finaste slag. »Fälten här för sommarvinden Bölja ej med vågor gula Och af ängens blomsterväfvar Hittar du med nöd en smula.
Utsh. \}tl. N':o 4J11 I Svensta Lagstiftningen har på goda grunder det ^undantag från allmänna rättegångssättet blifvit infördt, att en Domstol ej domer öfver EmbetSTåtgärder af andra Domstolar eller Embetsyerk, som i värdighet äro lika med eller öfver sina Domare; och det torde derföre icke kunna bestridas, att nu gällande ordning för behandlingen af slike anmärkningsmål är mera öfverensstämmande med de i allmänhet härutinnan antagne former, än dpt förändrade sätt, sorn med Motionen åsyftas få infördt vid detta förhållande, Och då Utskotten derjemte öfvervägat: a') Att remiss till Justitiae-Cancelleren af ett anmärkningsmål, för att i laga ordning handläggas, innebär bestämdt åliggande för honom, att tilltala eller låta tilltala den, på hvilken anmärkningen har afseende, hvilket åliggande icke kan af Justitias-Cancelleren underlåtas, vid ansvar såsom för Embetsfel; men hvilket åter genom Författningar icke förekommes; Att den, af ofta åberopade Stadganden härledda farhågan för anmärkningsmålens afsöndring och en mindre fullständig utredning deraf, sedan Kam - (2 Lag* samt Allm. B?tv. och Oec, Usk. Uti. JV/045. mar-Råttens slutliga åtgärd dermed i vissa lall upphört, icke torde finnas grundad, då man eftersinnar, dels att handläggningen af dylika mål i allmänhet fortfar att tillhöra KammarRätten, dels att det, enligt 2 §. i Dess Instruction, hvilken i denna omständighet ej lärer genom 1834 års Kongl. Bref undergått ändring, åligger detta Verk, att jemväl, vid insändandet till Kongl. Majit af anmärkningar mot Collegier m. fl.
Hr Riben, Carl Willi.: R. o. Ad. känner, att motion är väckt om löneförhöjning för Ridd.-Secret.; och jag hemställer, om det icke vore nödigt afbida afgörandet af nämnde fråga, innan man företog confirmationen af Ridd.-Direct:s val af Secret. Förhållandet är nemi., såsom vi veta, att Secret. för närvar, innehar en statens tjenst och det synes väl vara för mycket begärdt, att han skulle afsäga sig den emot en befattning, som ännu icke försäkrar om mer än 600 r:drs lön. Då R. o. Ad. fattat beslut i anledn. af löneförhöjnings-motionen, vet Secret., hvilka vilkor han har att påräkna och hvarefter han kan fatta sitt beslut, huruvida han emottager den confirmation, R. o. Ad., såsom jag hoppas, kommer att lemna. Jag hemställer altså, huruvida icke afgörandet af nu föredragna punkt må uppskjutas, tilldess beslut om löneförhöjningen blifvit fattadt. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Då det kommit i fråga att redogöra för de motiver, som legat till grund för beslut inom Ridd.-Direct. vid tillsättande af den ena eller andra tjensten, ber jag att såsom en allmän förklaring få tillkännagifva, att jag dervid gifvit min röst åt den, hvilken jag ansett, till följd af en längre tjenstgöring vid Riddarhu - Den i Maj e. m. set samt ådagalagd skicklighet och pålitlighet, vara mest berättigad. Hvad beträffar sjelfva frågan, förenar jag mig med Hr Itiben deruti, att det är bäst uppskjuta pröfningen deraf, tilldess motionen om löneförhöjningen blifvit afgjord, enär det åligger Secret. att, så snart han blifvit confirinerad isin tjenst, taga afsked från den, han på stat innehar; och det vore då en obehaglig ovisshet att icke bestämdt veta, huruvida de påräknade löneförmånerna erhölles eller icke.
Ett sådant uppskof vore således icke annat än ett behändigt sätt att komma ifrån hela saken. Jag anhåller på grund af dessa skäl vördsamt om bifall till Utsk:ts hemställan i denna punkt. Gr. Mörner: Då E. o Ad. handlade frågan om Allm. Bevillmn, lades med rätta mycken vigt på sådana uppgifter, som kunna behörigen kontrolleras. Bland föreskrifter, som då inflöto, var äfven i afs:de å hyresbeloppen af fastighet i stad och på landet, och man trodde sig i fråga derom kunna komma till någon visshet genom föreskriften i denna förordning om kontrakternas kartering. Nu hafva vi emedlertid från Utsk:t fått ett förslag, som går ut på motsatsen, nemi. att kontrakter icke skulle i allmänhet behöfva karteras. Detta sätt att gå tillväga kan jag ingalunda anse konseqvent. Det har af den siste värde talaren blifvit sagdt, att minskningen i statens inkomster till följd häraf icke skulle blifva särdeles betydlig. I detta häns:de vill jag blott hänvisa till Utsk:s egen motivering, der såsom skäl just anföres att, då åtskilliga husegare i sfäderna ofta ombyta hyresgäster, dessa få vidkännas Den 26 Maj f. m. -169 en högre eller, rättare sagdt, oftare återkommande afgift än andra, som hafva sina hyresgäster längre qvar. Hvad vill detta säga, om ieke att, om man tager bort den nu befintliga föreskriften, desse husegare komma att göra en besparing, derigenom att staten gör en förlust. Naturligtvis skola husegarne då icke vidare låta kartera sina kontrakter, emedan de ej behöfva uppvisa dem, såvida de icke vilja lagsöka sina hyresgäster för utfående af hyran; och denna nödvändighet sätta de sig äfven i säkerhet för, derigenom att de låta hyresbeloppet erläggas i förskott. Resultatet blir således, att husegarne blifva alldeles befriade från denna afgift, och jag är öfvertygad, att denna minskning i intrader kommer att blott för Stockholms stad uppgå till kanske hundra tusen rdr. Jag tror det derföre vara bäst att i detta fall bibehålla den hittills varande föreskriften, och yrkar derföre afslag på detta Utsk:ts förslag. Hr Printzensköld:
Det är möjligt, att testatorernas arfvingar skulle säga: då återtaga vi donationen; men jag förmodar, att Regeringen i sådant fall icke skulle sakna utvägar alt ersätta, hvad det allmänna härigenom kunde förlora. Jag tillstyrker 9 5 5 4iS Don i-j Juli e. ra. emedlertid bifall till Utsk:s betänk. såsom det längsta, b vartill man troligen för närvar, kan komma. Frih. Cederström: Hvad Gr. Posses yttrande angår, att staten skulle hafva utvägar att fylla bristen för. sådana, på enskilda donationer grundade läroanstalter, hvilkas fonder skulle återgå, i fall man genom ett generelt stadgande skulle upphäfva den förhöjda tjenstårsberäkning, som utgör vilkor för dessa läroanstalters bestånd, har jag mig icke bekant, huruvida anslag af allmänna medel härtill äro eller alltid skola vara tillhands; men säkert är, att de menigheter, som hittills haft förmånen af sådana inrättningar, skulle under tiden blifva i saknad deraf, och troligen skulle de icke heller få den lofvade ersättningen, ty det blefve svårt att af allmänna medel fylla sådana behof af ända till tio eller tolf tusen r:dr för enskilda socknar, utan att andra socknar framkomme med samma pretentioner, hvilka man då hade intet skäl att afslå. Det vore åtminstone ett dåligt skäl att säga: vi nödgas gifva ut dessa socknar framför eder, emedan vi genom vår lagstiftning upphäft de skolinrättningar, som der förut funnits. Jag tror, att man bör tillse, alt man får behålla, hvad man har; den tid kommer nog, då slaten i alla fall behöfver sina medel för utvidgning och tillökning i de nu befintliga undervisningsanstalterna, hvilka ingalunda äro tillräckliga. Jag förnyar således min begäran om återremiss. Hr von Hartmansdorff: Det är sannt, att man hittills aflonat skollärarne för deras trägnare befattning med dubbla tjenstår i stället för lön; men jag hemställer, huru billigt det är att på sådant sätt löna dem på kyrkans bekostnad.
Qvibille Öfraby Kinnared Tönnersjö Härad. Tönnersjö Eldsberga Snöstorp . Trönninge Enslöf Breared . Thorup . Höks Tjerby Weinge . Härad. Årligt understöd för åldrigt och orkeslöst fattighjon. Fattigkassa. Fattighus. 2 G Socknens Namn. Befolkning. Uttaxerad fattigskatt pä stad eller på oförmedladt mantal. Kapitationsafgift ä 8 sk. per mansoch 4 sk. per qvinsperson. Antal Fattighjon. 3 O ra r* -c Barn under | ,f. 13 år. £ mank. qvink. Knäred Laholm Renneslöf . Ysby Ärligt understöd för åldrigt och orkeslöst fattighjon. Fattigkassa. 1 Fattighus. Befolkningen och kapitations-afgiften grunda sig på häradsskrifvarnes uppgifter för år 1850. Af Länets 91 socknar hafva 70 uttalat behofvet af en arbetsinrättning, dit sådane personer, som genom lättja och liderlighet nödgat kommunerna att taga vård om deras barn, borde kunna försändas i de fall, då de icke kunde förmås bidraga till familjens underhåll. Endast 3 socknar hafva på uppgifna skäl afstyrkt en sådan inrättning, och de öfrige hafva dels icke besvarat frågan härom, dels ock förklarat, att behofvet för närvarande icke påkallade en dylik arbetsinrättning. Omkring 120 barn finnas, hvilkas föräldrar icke kunnat förmås bidraga till barnens underhåll; och antalet hade blifvit än större, om flere fattigvårdsstyrelse!', hvilka medgifvit, att likartadt förhållande inom kommunen ägde rum, hade lill siffran uppgifvit dessa barn. Då flere fattig vårds-styrelser icke kunnat uppgifva dc fattigas antal och underhållskostnad, innan nya fattig vårdslagen trädde i verkställighet, har ingen generel jemförelse emellan fattigväsendet förr och nu kunnat göras; men att så väl de fattiges antal, som ock kostnaderne betydligen ökats, synes af följande utdrag: 1847. 1848. 1849. 1850. Antal fattighjon. Understöd. Antal fattighjon. Understöd.