Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och da jag hörer alla instämma uti den mening, att Börd i wista händelser är rättwis och nödwändig kill återställande af deras rätt, som äro Laglige Arfwingar, sa wille jag ock alt derjemte betraktades den djupa inflytelse, som den, enligt hwad jag haft äran anföra, kan medföra och werkeligen medförer pa Samhälls-bandet; Upphäf Börds-Rätten, och manga bedragare ssola afhända Barn och Slägtingar den jord, som dem en gang efter Lag bordt tillfalla: Upphäf BördsRätten, och småningom ssall sjelfwa Naturens kansta för Fosterjorden aftyna och dö, da rättigheten till dest ater förwärfwande är efterkommanderne betagen. Jag kan icke frångå den öfwertygelsen, att efterkommanderne böra äga att återköpa den jord, som deras Fäder och Slägtingar frangär; detta hö. rek Den 9 Julik. i4s§ rer till ägande och arfsrätten; Men da de icke äga samma rättighet i afseende pa lös Egendom, sa synes mig Lagen tydeligen hast ett annat syftemål, som i min tanka är kärleken till Fosterjorden. Dee är i stöd häraf jag anser efterkommanderne berättigade, att aker inträda pa den jord, deras Fäder agt, sa snart den gar till främmande Alter. Detta hörer ofelbart till Samhällets djupaste grundwalar; Börds-Rätten har fördenssull äfwen wunnit genom urminnes häfd, en sadan helgd, den är sa nära fä, siad wid myckenhetens Opinioner och Jnteresten, den utgör ofta grunden för Medborgares käraste och enda hopp, sa att jag icke ffulle anse en hastig eller swar rubbning deraf rådelig. Jag har osta bade hört och läst ffäl fördenka rättighets upphafwande: Man har sagt, att den hindrar Landt-Culruren genom en osäker ägande rätt. Jag känner att den uppwacker och underhaller manga langwariga rättegångar; Att den öppnar för oroliga Sakdrifware tillfallen till bedräglighet och prejerier. Och hwad jag framför allt beklagar, att den mahända förorsakar manga meneder.
Jag hade således önskat, hvad jag ock påyrkat, att, bland moti - 16 Lag-Vlskollcts Betänkandej N.o 114. veu i Ulla Ion det, blifvit uttryckt en sådan mening-, i afseende pa grunden för bysättningstvång^ oell möjligbeten för dess alsi;aflande i en framlid, som den jag här ofvan antydt.” 5:o af Fr. v. Zweigbergk: ”1 2 § böra orden: ”af lagsökningen erhållen del” utbytas mot orden: ”af bysällningsutslaget erhållen del,” ty i annor händelse skulle bysättningstvång^, synnerligen på landet, blifva vida strängare mot borgesman än gäldenär, helst bekant är, att Konungens Befallningshafvande vanligen vid en lagsökning förelägger 14 dagars förklaringstid. — Om orden ”af lagsökningen erhållen del vore tillämplige i Stockholm, bör den af mig förcslagne redactionsförändringen bestämmas för landet. — Vid 3 § nödgas jag göra följande anmärkning-: Antages det, alt bysatt gäldenär bör utsläppas, enär han sin cessionsansökning till Domaren ingifvit och bouppteckningen besvurit, så bör på samma grunder en gäldenär från bysättningshäkte frigifvas, när han till borgenär uppgifver full tillgång, vare sig i lös eller fäst egendom, med rättighet för borgenär att det i sin vård taga eller i vanlig ordning låta försälja. Man kan ej motsäga den sanning, att bysättning iir stadgad för att förekomma, det en oredlig borgenär ej må undandölja sin egendom, och bör sålunda ingalunda tillämpas mot den redlige, som bade vill och kan betala, ehuru han genom ett eller annat förhållande möjligen för tillfället saknar penningar. — Förändringen, sådan den nu förekommer, gynnar bedrägeriet och bereder en mängd concurser, då efter min tanka hvad jag föreslagit, bör stärka ercdilen. Hvad bysättningstiden angar, förenar jag mig med Herr Halling. Anti. till Exp. Ulsk. Jen 51 Ang , kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af före skrifternc i 0 Caj).
Regerings-Formen fått sig tillagdt det egna oell utmärkande praerogativ, att icke behöfva afvika från sina afgifna yttranden eller instämma uti Rikets Ständers eller ett serskildt Stånds tankar, har, efter flera, under Riksdagens lopp, med omvexlande lycka förda strider, för upprätthållande af sina satser och meningar, omsider råkat i en irrgång, som endast kan förliknas med den labyrinth, hvari opinionernas vindkast och det införda bruket af ”inconstitunek bojor,” under den senare tiden ofta försatt Banco-Utskottet. Måtte Rikets Höglofl. Ständer inse behofvet att rädda deras Utskott för Financeärendena från de klippor och skär, hvarpå de under händelsernas stormar strandat! Det är i denna förhoppning jag vågar påkalla Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet på mina här anförda skäl emot Stats-Utskottets Betänkande N:o 424> med den derå i Stats-Utskottets förevarande Memorial gifne ampliflcation;” af Herr Halling: ”Jemte åberopande af min vid Memorialet N:o 424 fogade reservation, får jag , i anledning af Utskottets nu beslutade förändringar i här nedan uppgifne delar af nämnde memorial, anmäla: i:o med afseende på tillägget vid slutet af 4-‘de punkten: att jag anser ganska origtigt, det Staten skall, genom det föreslagna stadgandet, eftergifva en säkerhet, som vid alla väl beställda publika Cassör antagits, den nemligen, att icke belåna en egendom, som är besvärad med inteckning af arrende-contract eller annan handling, som inskränker, om icke egandeåtminstone fria dispositions-rätten; och 2:0 rörande förändringen af i2:te punkten.- att jag trott, det Utskoftet icke bort i denna del frångå dess förra stadgande, eller minimi-valeul-ens bestämmande till i2Ö R:dr Specie eller 5oo R:dr Rgs å de Obligationer, Ilypotheks-Föreningar kunna komma att utfärda.
M:s disposition, på sätt jag nyss haft äran föreslå, samt örn slutligen resten reserverades för näst sammanträdande Sländers räkning, så skulle jag tro, alt man dermed gjort det bästa bruk man kunnat af dessa betydliga medel. Med anledn. af hvad jag sålunda haft äran anföra, vågar jag vördsammast föreslå: l:o. All StatsUtsk. måtte åläggas, alt, så skyndsamt som möjligt, till R. St. inkomma med specifik uppgift på beloppet af de utbetalningar, som till och med 1847 års slut böra af Riksg.cont. ombesörjas. 2:o. Att BancoTJtsk. ålägges att, så fullständigt sig göra låter, uppgifva beloppet af den bancovinst, som för hvarje år till och med 1847 kan påkäknas för Statens behof. 3:o. Alt StatsUtsk. derefter måtte föreslå Sländerne, alt denna bancovinst skall, i mån som den inflyter, lill Riksg.cont. atlemnas; alt Contoret för bestridande af detsamma åliggande utgifter ej må uppsäga utestående fordringar, utan att dessa utgifter bestrides med bancovinsten. Alt af den öfverskjutande bancovinsten en viss summa ställes lill K. M:s disposition, hvaraf den största, till sill belopp bestämda delen bör användas till större producliva arbetsföretag af allmän nytta. K. M. obetaget att anslå dessa medel äfven till sådana föremål, lill hvilka 11. St., genom bristande upplysning om till gångarnas tillräcklighet, under den föregående delen af riksdagen vägrat sitt bifall. Den andra delen af nämnde summa bör användas lill fäslniugsbyggnader. 502 Den 26 Mars e. m. I okunnighet om rätta beloppet af den överskjutande bancovinsten, kan jag ej med säkerhet föreslå dessa summor, men önskar likväl att de måtte kunna bestämmas till sammanlagdt en half million, hvaraf 400,000 r:dr för productiva företag och 100,000 ndr till fästningsbyggnader. 5:o. Hvad derefter af bancovinsten kan återstå, bör till nästkommande Ständers disposition reserveras dock utan att i låneväg åt enskilda utlemnas.
Vrop. K.o I, om Stalsveikcl ISS6. Transport 455,934: 2;'. derbörande infordrade underdåniga utlåtande öfver Svenska Trädgårdsföreningens nyligen ingifna underdåniga ansökning om förhöjning i det från Sjette Hufvudtiteln till understöd för Föreningens elevskola hittills utgångna årliga anslag af J,333 R:dr IG sk. B:ko, vill Kongl. Majit emellertid, med hänsigt till den nyttiga verksamhet Trädgårdsföreningen under en längre tidrymd ådagalagt, härmed föreslå, att, för den tid nästa Statsreglering förblifver gällande, Trädgårdsföreningen må, till understöd för sin elevskola, få fortfarande uppbära nämnde årliga anslag 2,000 R:dr Runt, mot enahanda vilkor som hittills, nemligen att Föreningen, så vidt ske kan, verkställer utdelning af fruktträd och plantor till mindre bemedlade jordbrukare, och, jemte behörig redovisning för nämnde medel, till Landtbruks-Akademien ärligen afgifver berättelse om antalet af de elever, hvilka vid inrättningen njuta undervisning, äfvensom rörande verkställd utdelning af fruktträd, samt om öfriga föremål för Föreningens verksamhet. Vidare vill Kongl. Majit, under åberopande af de i meranämnde protokoll öfver Civil-ärenden upptagna skäl, härmed begära, att Rikets Ständer måtte anvisa: l:o till uppgörande af en allmän plan för vattenaflednings-arbeten, i enlighet med Landtbruks-Akademiens förslag, 69,000 R:dr, eller för 3 år 207,000: — 2:o till inköp af instrument för begagnande vid ofvannämnde plans uppgörande för en gäng 5,000: —■ 3:o till inköp af Cotswoldsfår, likaledes för en gång 10,000: -— S:a R:dr Riksmynt 222,000: — D) Hästafvelns befrämjande.
Jag lägger en krans på dess graf då och då — någon gång en hälgdagsafton, när plikten manar mig att hylla de döda. Men hvad ha blodlösa skuggor att göra med mitt lif? Är icke naturens lag: glöm — glöm ... — Nej, nej — jo — ropades om hvartannat. Och i detsamma spelade några upp en döfvande vals. — Låt oss dansa — kom! Och alla dessa kvinnor grepo om hvarandras midjor och hvirflade om på mattan, som ville de trampa under sina fötter hvar lönlig oro. Verandadörren öppnades, och målaren och hans syster inträdde. Det var just som mademoiselle andfådd sjunkit ned på en divan, där hon låg och kastade slängkyssar åt amerikanskorna, som jämnt och behagfullt snurrade rundt, rundt, rundt. — Oh les gracieuses, les gracieuses! Herr Dv. stannade med händerna på ryggen. Hans energiska, slätrakade ansikte med vibrerande näsvingar och fast slutna läppar liknade en aktörs, och hans blick öfverfor skarpt scenen framför. Bredvid stod följeslagerskan, en grof, kraftig gestalt, barhufvad och rufsig, med aftondagg på kläder och hår och med händerna fulla af löf. Det stod ut af henne som en imma af hälsa, och på en gång trotsigt och skyggt hvilade hennes ögon på alla dess finlemmade kvinnor. Om ett ögonblick försvann herr Dv. och kom strax tillbaka, bärande en fiol. Han hviskade till den unga kvinnan, som dröjande skakade sitt hufvud. Då valsen nu slutade, bad någon, att den fula lampan skulle släckas. Man stode icke längre ut, man ville slå upp alla dörrar, smälta samman med naturen Lampan släcktes. Öfver rummet göts en mäktig silfverflod. Och se — midt på den rosiga mattan, som tycktes sakta bölja sig, stod plötsligt en hög gestalt. Några stråkdrag på fiolen — och afmätt, nästan mekaniskt började fröken Dv. röra sig till instrumentets dämpade, skridande tonsteg. Hennes fötter flyttades knapt, armarna sträcktes långsamt ut som persikoträdet, piskadt af vinden, lyfter sina blomtyngda grenar. Och rundt om fastnaglades alla fötter och stirrade häpna anleten ...
Men vi hafva efter denna konselj och före den, hvars förste man grefve Posse är, haft en annan minister, den som blifvit kallad den andra De Geerska, hvilken ock lyckades i många hänseenden genomföra de förslag, som från densamma emanerade, och hvilken visserligen, om den önskat sig ett förtroendevotura på basen af en småsak, icke skulle. hafva förvägrats detta. Det var ju denna konselj, om hvilken en af landtmännens mer betydande ' ledamöter yttrade, att den fått allt hvad den pekat-på. Om nu så är, huru mycket mer parlamentarisk borde icke denna konselj vara, då det är visst och sant, att den Posseska ministéren » pekat » på mycket, som landtmannapartiet vid sist förflutna riksdag alldeles icke varit hugadt att gifva och icke heller gifvit. Det återstår ännu en bit af de lärdomar i parlamentarisk statskonst, som Göteborgs Handelsoch Sjöfarts-Tidning lem nar, då der yttras nedanstående något karakteristiska ordvändningar: » Hvari består egenskapen att vara ledare för ett parti? Den består, mena vi, deri, att ledaren är en exponent af partiets ståndpunkt uti de frågor, ^om höra till det politiska lifvet. Den, som icke det är, den, som icke är fullt för-trogen med sitt partis innersta, mången gång oklara föreställningssätt och gör dem till sina egna, en sådan person kan aldrig vara och hör aldrig göra anspråk på att vara ledare Vill han icke underkasta sig detta naturliga for% hållande, må han aldrig eftersträfva äran af att vara ledare, utan har då att segla sin egen sjö, såsom lösgängare «eller fristående eller hvad man må kalla honom Det samma gäller om den parlamentariska regeringen. » Det är verkligen mycket man får lära af dessa få rader. Yi få der veta att endast den är ledare, som gör ett partis äfven oklara föreställningssätt till sina egna. Att härmed till den fullaste evidens är bevisadt, att grefve Posse alldeles icke är någon » ledare », synes vara någojb, som troligen helt och hållet undfallit den parlamentariska läromästare, som yttrar dessa ord.
Föredrogs och iades till handlingarne Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:s d. 19 dennes p§ bordet lagda Mern. N:o 107, i ani. af återremiss utaf Betänk. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af enledamot i Bevilln.- Utsk. efter N:o 1979, Hr Brakel, Mauritz Gustaf, och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 189, Hr Rääf af Småland, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Casimir. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk. efter N:o 2090, Hr Adelborg, Anders Otto, och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 1314, Hr Weidenhjelm, Erik Oscar. Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista vid val af ytterligare 4 supleanter i StatsUtsk., och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 1592, Hr Lannerstjerna, Adolf; » 645, Hr Möllersvärd, Carl Henrik; » 2010, Hr af Geyerstam, Johan Henrik; u 2282, Hr von Printzencreutz, Bernhard Wilhelm. Uplästes ett af Gr. Beckfriis, Corfitz, inlemnadt så lydande memorial: Härmed får jag vördsamt anhålla att med bibehållande af min riksdagsmannarätt få afsäga mig min plats i Allm. Besv.-o. Ekon.- Utsk., samt såsom supleant i Förstärkta StatsUtsk. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall; hvarefter Hrr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodades att sammanträda till val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter Gr. Beckfriis.
— Kronoutskylder 137: Kronopost lill ej mindre än 36: 24. — samt hemmansränta till Kumla gästgifveri 30: 47. 6. och dessutom ordinarie ränta eller strömsafrad för $ mantal N:o 2 Tumba, tillsammans 206: 41. 5. jemte båtsmanslön . 5: 20. — 93 Då inqvartering af militär på Tumba förefaller upptages ersättning derföre till ej obetydligt belopp, hvilka utskylder, af mer och mindre allmän natur, som äfven synas ganska höga, alla blifva påförda papperstillverkningen, hvilket dock med flere af dem förekommer mig oriktigt, och ingen enda, icke ens ordinarie räntan drabbar jordbruket, och ändå går detta med förlust. Man ina ursäkta, om, under sådane förhållanden och vid jemförelsen med förvaltningen af Grebyhemmanen under Kronans gevärsfactori, N:o 2 Tumba $ mantal förekommer mig såsom hvad man kallar skattevrak, eller en jord den ingen vill emottaga endast för skatlernes utgörande. Med anledning af allt detta och hvad vidare förekommit, anser jag Revisorerne borde fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på följande omständigheter: l:o Att Tumba hemman och jordbruk så fort sig göra låter bortarrenderas. Några betydliga binder deremot synas icke kunna möta. Då det nu icke ens betalar bruksningkostnaden ännu mindre det aldraringaste af jordens utskylder, tyckes det vara en vinst att blifva af dermed. 2:o Att, jemte de serskilda arbeten för Bankens, för Stats-Verkets, för Allmänna Inrättningars och enskildes räkning, tillverkningen på Tumba af säljbart papper uppdrifves allt hvad den kan, och förvaltaren afpappersmagasinet besörjer afsättningen så fördelaktigt som möjligt både af de gamla partierna och af hvad hädanefter tillverkas. 3:o Då man betraktar förhållandet sådant det nu är, tyckes det mig, som om, utan synnerlig förlust, arfvode och tractamentskostnad för någon serskild inspector skulle kunna upphöra:
Van för de extra ordinarie tjenstemännev bestämda gratifieationer oeb sedan alla för verlien utredning nu erforderligs utgifter blifvit bestridde genom lVumer-Dotteri-Direetionens försorg ofördröjligen inlevereras till Kikets 8tänders Kiksgälds-Lontor, soni älven eger ald under sin värd emottaga säkerbets-bandlingarne för den sä kallade brudgäkvo-fondeus utlanta tillgångar, oeb derjemte ombesörja utbetalande i föreslå il ven ordning af redan beviljade brudgäkvor; >^:o att de Numer-Dotteri-iorättningen tillbörige inventarie-persedlar oeb elfeeter likaledes böra till Kullwägtiges i kiksgälds-Lontoiet disposition öfverlatas; samt 8:0 att, bvad slutligen beträffar den kör Numer-Kottei iet begagnade lastigbet, värden deraf mä af bewälde Kullmägtige ölvertagas, intilldess till verkställighet Kan bringas, bvad Kongl. ldaj:t oeb Ilikets 8täuder om dispositionen af samma ksstigbet gemensamt besluta. femte det Kongl. Naj.t velat om desse, i afseende pä l^umer-Dotteriets uppbörande oeb deraf föranledde regleringar, vidtagne Nädiga beslut llibets 8taiider bärmed underrätts, later Kongl. Naj:t nu, jemlikt liikvts 8tänders underdäniga anbällan, allmän Kungörelse^ angäeude Kumer-Dotteriets inciragniug samt sattet för de alsaita brudgä! vo-vinsternas utbeiroiumande i Kläder utfärda, äfvensom serskilda veikställigbets-loresbritler i äninet varda lVumei-Dotteri-Direetionen i ljäder meddelade; oell Kongl. 5laj:t föiblifver liikets 8tänder med alf Kongl. lVäd oeb ynnest städse välbevägeri. Datum ut supra. c^kD fOD^I>s. /o/lan c/ //Fkngde-/.
Men då utgifterna för hofhållningen under sistlidet år, enligt nyligen afslutade räkenskaper, befunnits hafva i ännu betydligare mån, än under de nästföregående åren, öfverskridit det derför anvisade anslag, samt då de omkostnader, som af hof-förvaltningen måste bestridas, vore till största delen oundgängliga och för öfrigt i allmänhet sådana, som ej lämpligen kunde indragas, hade Kongl. Majit funnit Sig ej längre böra uppskjuta att öppet meddela Rikets Ständer dessa förhållanden oeh redan vid innevarande riksdag, äska en nödig förhöjning i de i Riksstatens första Hufvudtitcl anvisade medel för Kongl. Majits hofhållning. I sådant afseende och vid det, enligt hvad den nådiga Propositionen bilagdt utdrag af Stats-Råds-protokollet innefattade, utredda förhållande, att de brister, Slats-l'tskottets Utlåtande N:o 65. 15 forn för hof-forvaltningen uppkommit, icke blott efter Kongl. Majrts thronbestigning, utan äfven under det föregående, nära två-åriga regentskapet, kunde med säkerhet liqvidera? samt inkomster och utgifter åter bringas till jemnvigt genom beredande af en särskild årstillgång af 250,000 R:dr från och med innevarande år till slutet af nästa statsregleringsperiod. har Kongl. Majit i nåder äskat, att jemte de anslag under första Hufvudtiteln, hvilka i Kongl. Majrts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof blifvit upptagna, ett särskilt fyllnadsanslag af Tvåhundrafemtio tusen R:dr R:mt för hvarje af åren 1863—-1866 måtte till Kongl. Majrts hofhållning anvisas, att af Riksgäldskontoret utbetalas vid slutet af hvartdera årets första qvartal.
På sätt i ofvanomförmälda Stats-Råds-protokoll yttras, kan visserligen, sedan befästningarne i skärgården blifvit fulländade, bufvudstaden anses vara i säkerhet för öfverrumpling af en direkte mot Slockholm uppseglande fiendtlig flotta: men antalet af de ställen ä Svenska kusten i Stockholms grannskap, der en fiendtlig flotta kan kasta ankar och landsätta en armée korps, är alltför stort, för ali med någon visshet skulle kunna beräknas, hvilken af dem fienden kommc att välja, och ännu mindre vore det möjligt att genom befästningar förekomma en sådan landstigning. Erfarenheten bar ock visat, alt denna väg till Stockholm ingalunda är obekant. Numera har ångan slagit bro öfver håfven, och ett måttligt stort vatten, sådant som Östersjön, långt ifrån alt erbjuda en svagare Exp r. (lili otisU Is k olif is Förslug lill underd. Skrifvelse, N:o 242. 197 granne något säkert skydd mot den stå ika res angrepp, ari tvärtom den beqvämaste anfallsväg denne kan önska. Det möter numera för den lill sjös öfverlägsen fienden löga svårighet ali låta sina Eskadrar utlöpa (rån skiljda hamnar, der de (ill löre t a get sils edda* Inippor i Ivslhel gålt ombord, för all pa bestämd lid, oberoende af 'ind och väder, inträda vid den utsedda landstigningspunkten, der älven debarkeringen, elter hvad under sednaste kriget i Europa blifvit visadl. låter sig verkställa med en löitiL ej anad hastighet.
Då således all reciprocitet, genom bibehållandet af en lika vidsträckt egendoms-samfällighet, som den, hvilken från äktenskapets början ägt rum, är osannolik eller omöjlig, återstår för lagstiftaren ej annaD utväg, än, alt så vidt det Lay-Utskotlets Utlåtande JYi 48. 23 utan förfång för tredje mans rätt kan ske, återsätla makarne i samma förhållande till hvarannan, som de voro, innan egendoms-samfälligheten började, det vill säga, att sätta dem i tillfälle, att dä genom boskdnad kunna för framtiden åstadkomma samma egendoms separation, som de förut genom förord kunnat bereda. Eller är det rimligt, att den gäldbundne maken skall anse sig förorättad genom förlusten af sin påräknade giftorätt i den andras blifvande egendom, ehuru denna förlust redan derigenom compenseras, att den är ömsesidig? men deremot skall den boskilnadssökande maken icke anses förorättad genom förlusten af hela sin giftorätt i den samfälda egendom makarne vid äktenskapets ingående ägde; genom förlusten af sin giftorätt i den egendom af samfäld natur, som efter boskilnaden kunde tillfalla den gäldbundne, så vida densamma medtages till betalning af dess gäld; genom förlusten af hälften i den egendom af samfäld natur, som den boskilnadssökande sjelf efter boskilnaden kunde erhålla; genom nödvändigheten, att ensam eller i ett förhållande, som vid äktenskapets ingående icke varit påräknadt, sörja för hushållets och den andra makens underhåll och barnens uppfostran; samt ändtligen genom det oförutsedda behofvet, att aflöna en kurator till egendomens vårdande. Irringen af denna mening synes mig hufvudsakligen bero derpå, att man från äktenskapets början anser egendomen för samfäld, den endera maken har i väntan. Denna är dock, i afseende på makarnes förhållande till hvarannan, den enas enskilda, så länge den ännu är blott in exspeclatione. Endast derigenom att den, medan samfälligheten ännu fortfar, tillfaller ena delegaren deruti, blifver den samfäld, om den är af sådan natur att den kan blifva det.