Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Eho som låtit bruka sig till verktyg för sådan tubb. ning, vare förfallen till 8 dagars fängelse eller deremot svarande böter. 5. All öfverenskommelse om tjenst i verk^ städer och fabriker, hvarunder dock contract med lärlingar icke inbegripes, skall gälla för 30 dagar, hvarken mer eller mindre, samt utan afseende på någon viss hufvudtidpunct af året; Deri 11 April ct m. pcb skola dessa 30 dagar beräknas erter 5 3 timmars arbete om dagen. Å.tta dagar före ut^ gången af dessa 360 arbetstimmar, måste en ny ömsesidig förbindelse ingås, om den eka i 1 vara gällande En sådan förbindelse kan ej upplösas, hvarken af Mästaren eller arbetaren, ytan ömsesidigt bifall. 6. Arbetare vare pligtig att arbeta i Mästarens verkstad, Och Mästare bafve ej rätt a.tt begsgna arbetare, ma hos deni, utom det hus, der Mästarens bostad, eller verkstad sig befinner. 7. Hvarje Mästare vare tillåtit, att i afseende på god ordning i verkstaden, arbetets beskaffenhet aamt sättet att aflöna arbetarre, till dessas efterföljd fastställa ett Reglemente, samt att genom detta Reglemente ålägga böter för den arbetare som detsamma öfverläder, af hvilka böter likväl ingen får Öfverstiga beloppet af dagspenningenj med vilkor; j:q. Att ett sådant Reglemente icke i pågot afseende är stridande mot Lagarnes anda; 2-0. Att det af vederbörande Police vits* prdas vara billigt, passande och tillräckligen lydligtj 3:0. Att det af hvarje arbetare genomläses förrän han i öfverenskommelse om tjenst ingår, och 4:0. att ett exemplar deraf yppslås i hvarje till verkstaden hörande rum.
Mafits tHdiga ttropoli-ioa om förkorctande af den uti 9. Lap. »a. §. -<ak!dcir BaIkeir utfittta tid, inom hmilken fordringar emellan enskilda kunna blifwa gallande, är detta Riise»,5 Ständers u.nderdairicsa sivar oä) utlåtande wid Riksdagen i Norrköping d. i;. Junti i«oo. Riksens Ständer erkänna med underdä»;igaste wördnad och tacksamhet det nya »vedermäle af Eders Kongl. Maj:!s höga rättwlfa och uplysta omtanka, som denna Nådiga Ittopolkrion finnes innehålla; ntirimnde den oafbrrilna Nädiga upmärkjanchet Eders Kongl. MM behagat lemna til de med Lagstioningen ge»r»enstap ägande ärender, och innefattande et lysande »vedermäle as den ömhet och vmwaronad för Sina trogna U »derfätares »välfärd, som pä ct sä werksamt sätt utmärker Eders Kongl. Majtts lyckliga Regering. Under den glada öfwertygelsen om Eders Kongl. Mains »visa afsigt »ned denna Nädiga kropolnion, samt den ofelbara nytta och säkerhet den för hn-ane Man oselbart skall medföra, kunna Riksens Sander icke annat an underdänigst bifalla den uti IX. Cap. ra. §. Handeis-Balken söresiagna ändring, sa at den, fo.n bäfwer fordran hos annan i Gods, »4^4 Penningar eller hwad det ar, och krafwer den ej skrifteliga eller mun t liga, eller grfmer den ej an för Rikta eller hos Konungens Bejallningshasivande inom Tro är, dera stoan icke mä äga någon talan.
Ständers pröfning tillika hänskjutit de af en i nåder tillförordnad Committé författade underdåniga förslag till Handtverkeri - och Ilan - Lag Utskottets Betänkanden. g dels - Reglementen , samt till en författning ani gående Gerningsmän å landet. I sammanhang härmed hafva Utskotten ansett sig bära upptaga följande Motioner, hvilka dels till Lagoch Ekonomi - Utskotten gemensamt, dels särskildt till sistnämnde Utskott blifvit remitterade. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. 1:0 Friherre Cedersträms, Jacob, Memorial, hvaruti, under utvecklande af grunderna för Friherrens mening, att någre privilegier icke lägga hinder i vågen får en allmännare Näringsfrihet, yrkas rättighet för hvem som heldst, i Stad eller på landet, att idka hvilket tillåtet Handtverk han behagar, endast han anmäler sig hos vederbårande autoritet och erlägger behöriga utskylder. 2:0 Framlidne Grefve Posses, Carl Henric,'
Att en sådan person kan vara eller blifva berättigad att ega och besitta eller bruka jord inom riket, eller i eget ■p XV eller andras namn drifva något annat yrke, är ett kändt förhållande Han är alltså af den kommun, der han intager denna ställning, en medlem, och såsom sådan förpligtad till kommunal-utskylder; men så länge han icke derjemte inom landet eger en medborgares rättigheter, kan han med skäl ej göra anspråk uppå att inom kommunen få deltaga i afgörande! af dess angelägenheter, som, ehuru till sitt yttre omfång lokala, dock till sin grund och inre betydelse sammanhänga med statsförvaltningen. — Det dessutom för personer, taxerade till mindre än fem skatteören, efter de derom föreslagna och längre fram förekommande grunder, gjorda undantag i fråga om rösträtt, torde förklara sig sjelft. Vid någon punkt bör strecket stå, och det står här lågt. I fråga örnrösträttighet på grund af jordeller annan fastighets besittning har ännu 1843 års Förordning förbehållit denna rättighet åt egaren, framför landtboen, arrendatorn eller brukaren deraf, så vida egaren inom kommunen eller "församlingen” bor, eller i annat fall i kontraktet denna rättighet fÖF sig betingat. Efter noggrannt öfvervägande hafva Committerade kommit till den öfvertygelse, att ett sådant förbehåll hvarken genom lag eller kontrakt bör medgifvas. Uti kommuner, der eganderätten till all jord och fastighet är, eller, till följd af egendomsköpens frihet, blefve på några få händer fördelad, eller till och med sammanfölle uti en enda hand, skulle ett sådant förbehåll kunna leda till många för kommunalväsendet högst ofördelaktiga följder. Det gifves inom landet socknar eller kommuner, der samtliga ströhemmanen under en hufvudgård jemte denna bilda en större possession, ofta ett fideikommiss, uti en enda egares hand. Det gifves andra, der kommunens uti hemman och särskilda lägenheter fördelade område till eganderätten tillhöra endast några få personer, hvilka genom landlboer eller arrendatorer bruka de spridda lägenheterna.
Detta mätte ej mara meningen, och som en Lag aldrig kan blifwa nog tydelig, wägar jag foresta denna förändring: Utskott, hwilka uti Regeringsformen och denna Riksdags-Ordning finnas föreskris,«e, eller ock af Riksens Ständer gemensamt tilförordnas, ma ej sammanträda pa samma tid, da i ett eller flere eller alla Stand plenum hålles; eller ock kunde här sättas, Riksens Ständers Utstött. Grefwe 6 o IL 62 r-lie. Wid de Orden, Ständens plena bora, da de angä Allmänna Riksdags mål, sa osta sig göra läker, hos alla Ständen pa samma tid hallas, förestår jag. at ordet owilkorligen mä sättas i stället för sä osta sig göra later. Herr Koräengtolp-.- Conformerade sig med Grefwe 6e la 6arclie. Ufwenwäl hemstälde han hwartil det skulle tjena, at Anslag gjordes sä sent stom kl. 6 om crftnarne, om ej tillika anstalt til Anslagets uvlysande under de mörka ärstiderna fogades: Åtminstone ansäge han böra stadgas, at Anslag äfwenwäl borde ste pä Ständens Klubbar. 47 Z. 1342 Den 29 Augusti. 47 §. Grefwe cle lil o^i-clie, Efter Orden för sig inkommit, synes mig böra tilläggas en sädan mening, sä framt ej Stånden i högst wigtiga Mål derom w. Herr 8i!vo, Nolge, (lUStgf ^VbrnbLM, Den Beredning af Riksdags mälen, som i 47 §. stadgas, finner jag gansta nyttig men önskade det tillagg, at pä de inkomne Mälcn af Ståndens Secreterare samt Beredningen twänne listor matte uprattas, den ena för angelägna, den andra för mindre wigtiga Mål.
utan att för de fleste communal-behofven hafva fonder eller sparade tillgångar. Under den, i anledning af ifrågavarande motion, förefallne discussion, hafva serskilde ledamöter framställt följande yrkanden, nemligen: Herr Wijk, O.: att det Utskott, till hvilket motionen blefve remitterad, måtte behjerta äfven alla de orter, som med Carlskrona äro i enahanda förhållande, så att utgifterne för sådane fattige, som tillhört garnizoner, ej måtte drabba enskilde communer, utan Staten; Herr Åkesson: att, derest fråga blef om något bidrag från Statens sida till fattigvården i Garnizons-städerne, staden Ystad äfven måtte komma i åtnjutande af ett dylikt anslag; och Herr Brinck: att, i händelse Rikets Ständer anslå något i allmänhet i nämnde hänseende, Stockholm äfven må, efter enahanda grunder, som i öfrigt bestämmas, tillgodonjuta sådant understöd; hvarförutan följande motioner blifvit väckte och af Borgare-Ståndet till Utskottets behandling remitterade, nemligen: af Herr Halling_, C.
Men enär den ifrågavarande Liqvidationen grundar sig på Utslag, hvilka vunnit laga kraft, långt förr än Riksgälds-Contoiret fick någon befattning med f. d. Filial Disconternes utredning, och Riksgäids-Contoirets åtgärd härvid således icke varit någon annan, än att bereda verkställighet å de laga kraftvunne Utslagen, anse Utskotten lika med Herrar Revisorerne, att hvad ÖfversteLieutenanten Tornerhjelm i förenämnde måtto andragit och påstått, icke kunnat komma under Herrar Revisorernes pröfning och ej eller nu kan af Utskotten upptagas. Stockholm den 3i Maji i8a3. Litt• K. N:o 234. Ankom den 11 Junii 1823. Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande, rörande föreslaget arfvode för Öfver - Commissarien Ek för dess bitråde vid Discont göromålen. IVted anledning af hvad Herrar Revisorerne hemställt, angående någon särskild belo - Stats-Utskottets Betänkan den. 1247 nings anslående åt Commissarien vid Riksgälds-Verket, Öfver-Commissarien D. Ek, få Utskotten hos Rikets Högloft. Ständer vördsamligen anmäla, att denne af Riksgälds-Contoiret så m j?cket förtjente Ämbetsman, äfven i afseende på utredningen af f. d. Filial Disconterne, åtagit sig det särskildta uppdrag, att biträda så väl vid vården af Götha Canal Bolags f. d. Disconts Låne-Document, som vid-förberedande granskningen af inkomne handlingar för omsättning af Lån uti nämnde Discont, samt att han alltsedan år 1818 oafbrutet fortfarit med ett sådant biträde, och det med samma utmärkta nit, drift och skicklighet, som han under tiden jemnväl bestridt de hans egentliga tjenstebefattning inom Riksgälds-Verket tillhörande göromål.
Herr Friherre Ridderstolpe, Fredric, som, med anledning af berörde motion, upplyst,att en till Sverigeankomtnen Fransman, vid namn Jules Napoleon Sim i jan, redan anmält sig till erhällan de af privilegium exclusivum för inrättandet af en Sädestorkningsmachin, hvars kostnad skulle komma att uppgå till 450 ä 500 R:dr Banco, och hvarmed 50 tunnor Säd hvarje dag kunna torkås, har yttrat den önskan, att Kongl. Landtbruks-Academien måtte anmodas öfver Simijans ansökning afgifva dess utlåtande till Commerce-Collegium så tidigt, att privilegiet kunde meddelas och försök med torkmachinen anställas medan Bikets Ständer äro tillsammans. Utskotten anse sig, efter öfvervägande häraf, böra förklara, att då, uti det Utlåtande, som från Allmänna Besvärs* och OeconomieUtskottet, den 8ide i denna månad, under N:o 143, blifvit afgtfvet, i anledning af Herg j 2 Statssamt Allm. Besv.O.Oecr Utsk.Vtl-No 4 8, B.
Sjelf går jag i borgen att denne aktningsvärda Ledamots afsigt icke varit, att förvränga min framställning} men sanning är dock att ingen mening kan mera förvändt, eller mera till sin motsatts uppfattas, än Herr Thame satt att förstå mig, framter. Långt ifrån att 700 Den 28 Juni i e. m. jag skulle hafva framställt Portugals och Spaniens tillstånd, såsom ägande oågon jemlörlighet med Sveriges, har jag alldeles sagt motsattsen, då jag just framställt deras tillstånd såsom exempel af den fara vi böra undfly ; faran af att lemna utlänningens handelsinteresse för långt insteg hos oss; och faran af att för litet vårda och skydda vår egen idoghet. Herr Tham har deremot mycket rätt i allt hvad han sagt om lurendrägeriets fördömlighet och dess verkan till Nationens demoralisation; men emot det ändamål han dermed vill bevisa, behöfver jag icke mera, än blott frågat Försvinner det der onda genom handelsfrihet , eller undergår det väl annan förändring än blott till namnet; så att samma onda sorn vi nu kalla lurendrägeri, skola vi efter handelsfrihetens antagande, kalla tullförsnillning? Måste man besanna detta blotta ombyte af namn, så qvarstå också dersftsr som hittills, samma onda, så mycket mera försvåradt, som det alltid blir lättare att tullföisnilla, än det nu är att lurendräga; och visserligen demoraliserar det ena icke mindre än det andra. Herr Tham har gifvit anledning , som jag med glädje omfattar, att få göra rättvisa åt Utskottets motiver. Icke jag, och ingen rättänkande man, kan misskänna den patriotism som sjelfva arbetet bevittnarEfter olika begrepp fattar man i hvarje ämne, sine tankar om det rätta, och utgående, å båda sidor, från lika varmt nit för allmänt väl har man, då man går hvar sin väg, lika rätt till agtning; hvari jag så mycket mindre velat brista för Utskottet, som Den sS Junii e. m jag, sanningen likmätigt, gifvit mycket värde åt de gruncler Utskottet föreslagit för den blifvande Tull-Bevillninge/i.
Det skulle den icke blifva, om den förevar. l5 §:n blefve modifierad på ett eller annat af nu föreslagna sätt, synnerligen 0111 denna modification skulle utsträckas så långt, som uti PresteStts beslut. Jag är icke någon synnerlig vän af solidariska banker, så till villa, att jag skulle anse dessa banker äga ett stort och afgjordt företräde framför actiebanker. För mig skulle gerna actiebanker få uppstå; men när dessa äro förbjudna, när man anser att så stor säkerhet ligger i de solidariska, att endast sådana böra få uppkomma; så bör, såsom jag nyss nämnde, deras ansvarighet vara effectiv, vara verklig, och icke blott ett stadgande på papper, genom hvilket man vill vinna förtroende hos allmänheten, i anseende till de garantier, som den föreställer sig sjelfva namnet innebära, men hvilka sedermera i verkligheten icke blifva till finnandes. Här bar mycket omtalats de olägenheter, som uppkomma för banker genom den stränga ansvarigheten. Jag vill visserligen medgifva, att det faller sig mycket lägligare för den enskilda banken att lemna mindre stränga garantier, men jag tror att det är allmänhetens rätt, som i första rummet bör afses, och endast i den mån denna rätt kan blifva fullkomligt bevarad, må dessa banker uppkomma. Kunna de icke uppkomma med bevarande af det allmännas obestridliga rätt, att bankernes förbindelser efter ordalydelsen inlösas vid uppvisandet, då må bankerne upphöra, då må de icke vidare uppkomma; inen jag tror, att så väl all - 6x4 D e n Februari c. m. mänhetens som bankernes billiga anspråk kunna förenas, i hvilket fall banker gerna för mig må uppkomma, icke under alla villköl’. Utsk:n hafva ansett, och jag medger det äfven för min del, att den solidariska ansvarigheten är strang; men Utsk:n hafva icke velat göra den strängare derigenom att de ålagt directionens medlemmar att i första rummet vara ansvariga, tilan tvertorn velat lindra ansvarigheten derigenom.
Det vore endast godtycket som Rikets Ständer skulle afhända sig: och den emellan Ständerne och actie-egarne på vissa år ingångna octroy, af Eders Kongl. Majit bekräftad, blefve grundvalen för en Banque, som omöjligen kunde komma att sakna förtroende , emedan contractet och lagen voro dess stöd, ansvarigheten erkänd, controllen icke allenast densamma som nu , utan äfven ökad genom Regeringens uppsigt och actie-egarnes deltagande, samt Betänkande om Rikets Penninge-Verk. 371 publiciteten dess yttersta garanti. Att hafva stadgat detta beslut, vöre nog att för alltid hafva afgjort frågan om myntets oföränderliga värde. Om det antages, att Banquen eger omkring fem millioner i metallisk valuta fnågot mindre eller mer verkar här intet i hufvudsaken) så skulle enskilda actie-teckningen kunna blifva 3 millioner, fördelade i actier på 50 R:d i silf. ver, på det att äfven mindre bemedlade skulle kunna deri deltaga. Desse 8 millioner i silfver svara emot ao millioner i sedlar efter i jo skillingars mynt-bestämning: och med en metallisk fond, uppgående till * af den utlöpande sedelstocken , antagen till 30 millioner, blefve det så mycket lättare att uppfylla all utvexling, som sedlarne äro spridde olver ett så vidsträckt land , som Sverige, och Banquen dessutom har betydliga årliga inkomster till successiv inlösen af återstoden , om det skulle behöfvas. Långt ifrån att detta blefve fallet, kunde tvärtom Banquen, på så säkra grunder inrättad, komma handel och näringar till biträde på ett vidsträcktare och nyttigare sätt, än sorn nu sker genom fastighets och odlings-lån samt Banco.Discontens till visst maximum bestämda utlåningar. Actie-teckningen är i sjelfva verket en försträckning till Banquen under annan form. Banquen använder en del af inkomsten på sina utestående fordringar till ränte-betalning åt actie-edarne, som genom deras tillskott i metallisk valuta på en gång sätta Banquen i tillstånd, att , efter fastställd grund, inlösa sina sedlar.
Presle-Ståndet den 24 Borgare-Ståndet den 24 Bonde-Slåndet den 2Ö Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående begärdt låneunderstöd af allmänna medel för fullbordandet af en brobyggnad vid Carlscrona. (St. Ulsk. N:o 74.) S. A. K. Sedan Comiterade för byggnaden af en stenbro emellan Höglands park vid Carlskrona och det utanför staden belägna Britasberg, genom E. K. M:s Befallningshafvande i Blekinge Län, hos E. K. M. 1 underd. anhållit om Nådig framställning till Rikets Ständer, att förenämnde stad, till brobyggnadens fullbordande, måtte af Siats-Verket erhålla ett räntefritt lån gf 52,ooo R:dr, att under 6, 8 å 10 års tid utgå, samt att E. K. M. i Nåder täcktes förlänga tiden för den staden medgifna rättighet till bropenningars uppbärande af åkande och ridande, som färdas öfver de dit ledande broar, intill dess så väl detta lån, som den skuld, för hvilken Bro - 45 Expediiions-Utskoltets Förslag till und. Skrifvelse N.o 3j. byggnads-cassan redan häftar, hunnit betalas, så har E. K. M., genom proposition, till Rikets Ständers Stats-Utskolt öfverlemnat, huruvida, och med hvad vilkor, det i berörde afseende begärda lånet af allmänna medel må kunna erhållas. Rikets Ständer hafva detta allt i öfvervägande tagit, men som det ieke synes vara af någon serdeles vigt, allraminst för det allmänna, om ofvannämnde brobyggnadsarbete mera långsamt, och först i den mon bropenningarne eller andra af staden sjelf anskaffade medel dertill lemna tillgång, skulle blifva fulländadt, samt i allt fall Statens knappa tillgångar i främsta rummet måste för Statsoch Riksgälds-Verkens behof hållas tillhanda, och några medel icke äro att anvisa till sådane företag, hvilka äro gagnelige endast för någon viss ort, hafva Rikets Ständer icke kunnat det ifrågavarande låneunderstödet bevilja.
Då Utsk. afstyrkt allt livad enskilda begärt i afseende å våra läroanstalter, men deremot, på grund af en enskild motion i detta stånd, beviljat anslag till ett jordbruksinstitut, så synes det, som Utsk. i collisionsfall hellre ger företräde åt de bemödanden, hvilkas frukter äro så materiella, att de kunna bestämmas genom mått, mål och vigt, än sådana, som hafva till föremål utvecklingen af de intellectuella förmögenheterna och hvilkas värde icke kan på det sättet uppskattas. Jag reserverar mig emot en åsigt, sorn uppfattar samhällets behof från en så låg, materiel synpunkt. Jag anser statens förnämsta ändamål vara att realisera mensklighetens ide' genom den högsta möjliga utveckling af hennes inre förmögenheter. Materien är för detta ändamål endast medel, men bör aldrig betraktas såsom ändamål för sig sjelf. Jag anser det således nödvändigt, att man åt den intellectuella bildningen egnar den största uppmärksamhet och de största ansträngningarna. Våra läroverk sakna för närvarande tillräckliga anslag såväl för deras personal sorn materiel. Hvad Lunds academi beträffar, känner jag den något närmare; och då blott en röst bär böjt sig för denna academi, ber jag få nämna, att utaf 21 professorer, som för närvarande i Lund utöfva en sådan befattning, finnes fullständig lön anslagen för endast 14, och af dessa äro trenne, hvilka upphunnit en sådan qvalification, att de dertill äro berättigade, tjenstfria för lifstid med bibehållande af lön. Återstå således endast n fullständigt aflönade utaf de 21 tjenstgörande professorerna. Att de yngre lärarne äro högst vanlottade till sina lönevilkor, har hvar och en sig nogsamt bekant. Jag vill citera ett exempel. En äldre adjunct vid academien, förtjent lärare och extraordinarie professor, hvilken i 11 terminer förestått en medicinsk profession, för idkande af hvilken vetenskap han Jagt sig till en betydlig boksamling o. s. v., sökte nemi. för några år sedan en klockaresyssla på landet, den han likväl icke erhöll, emedan han ej var sångkunnig och K. M. nekade honom dispens fran detta vilkor för den ifrågavar. tjenstens undfående.
Till svar härå hade jag den 17 Augusti 1863 fått emottaga en af dåvarande Polismästaren aflåten skrifvelse, deruti han, >å Öfverståthållare-embetets vägnar," meddelade, att de expeditionshafvande, hvilka till den anmärkta försumligheten gjort sig skyldige, erhållit förständigande att för framtiden noggrannt iakttaga de föreskrifter, som i „fråga om expeditionen af remisser angående häktade personer blifvit af Öfverståthållare-embetet gifne. Emellertid hade vid fortsatt granskning af de från öfverståthållareembetet till Justitie-Ombudsmans-expeditionen inkomna fångförteckningar, från slutet af Juni år 1862 till slutet af Maj månad 1863 dröjsmål, vid expedierandet af dylika remisser blifvit anmärkta, i följande fall, nemligen: i ett fall dröjsmål under 18 dagar » åtta fall » »15 » » sex » » » 14 » 56 i tre fall dröjsmål under 13 dagar » åtta » »12 » » fjorton » »11 » » tjugufem » » 10 » » aderton » » 9 » hvarjemte handlingarna i tvenne mål ej voro vid månadens slut expedierade; och saknades för alla dessa fall i fångförteckningen de af dåvarande Polismästaren, uti hans förut omförmälda, af Ofverståthållare-embetet i skrifvelse den 1 Mars 1862 öfversända förklaring, utlofvade anteckningar om orsakerna till dröjsmålet. Längre än till Maj månads slut 1863 hade anmärkningarne ej kunnat sträckas af den anledning, att några fångförteckningar för de derefter följande månaderna, vid skrifvelsens afgång, ännu icke till mig inkommit, ehuru, jemlikt 3 § 2 morn. i Kongl. Kungörelsen den 25 Oktober 1839, så beskaffad förteckning för hvarje månad skolat före slutet af den derpå följande aflemnas, samt Juni månads fångförteckning således redan före deri 1 Augusti bort komma mig till handa.
Men då den af Herr Friherre Wrangel nu meddelade upplysning redan till dess hufvudgrundér finnes i det Utskottet tillliandakomna Memorialet, och således hos Utskottet till prof* ning förevarit, hvartill jemväl kommer, det de dfrige frenne Respective RiUStånden godkänt det afgifna utlåtandet, sa har Utskottet ansett sig icke kunna i något ytterligare utlåtande i detta i inne afgifva; och varder sådant till RiksensHöglofl. Ständer vördsamligen dfverlernnadt. Stockholm den 30 Junit 1823. Ankom den 10 Julii 1823* Betänkande angående Post-Verket och de deraf inflyt lide Bevillnings Medel. Ti|, följd af 60 och 61 §. §. i den af Kongl. Maj:t samt Riksens Hdglofl. Ständer fastställde Regeringsform, har BevillningsUtskottet, för att derigenom blifva i tillfälle, att till så val dess grunder, surr. belopp bestämma den af Post-Verket inflytande Bevillning, låtit de med denna inrättning gemenskap egande ärertder komma under granskning; och får nu, i anledning deraf, för Riksens Hdglofl. Ständer ■vördsam I igen ej mindre framställa de deraf hemtade rc-sultater, än ock fores å i nu varande uppbörtlsoch redovisningssätt sådane ändringar och rättelser, sorn Utskottet för sin B villnlngs-Utskottets Bitankanden. 535 del anser sko'a ytterligare leda till målet eller deria Verks fullkomlighet. Inrattadt i (ien dubbla afsigten,att så inom som utom landet bereda en möjlighet att, mot en billig ersättning, alltid kunna bibehålla en hastig, säker och mot fremmande inblandning tryggad gemenskap emel lan aflägse boende samt frånvatande personer, delar PostVerket sig i afseende på dess föremål och således äfven i afseende på dess afkastning, hvarom här egentligen är fråga, uti inhemska och utrikes bref. vexlingen.