Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I ett par dagar fruktade de för hennes lif; så blef det bättre. Under denna tid lät Madame Bonaparte ofta officielt förhöra sig, hur Mademoiselle de La Feuillade befann sig. Från Förste Konsuln kom der nästan hvar natt bud och bref genom den hemliga trappan. Innan han reste, hade Monsieur de Châteauneuf företräde hos Förste Konsuln. Bonaparte mottog honom artigt och åhörde med lefvande intresse hans framställning af underhandlingarnes gång och Ottos uppfattning af det engelska kabinettets ställning till de neutrala makterna. Han var så helt och hållet upptagen af det och gjorde så många intresserade frågor, att Louis ett ögonblick trodde, han glömt, hvem det var han talade med. Då audiensen var förbi och Monsieur de Châteauneuf skulle gå, tvekade han, och ett ögonblick stodo de båda männen, öga i öga, midt för hvarandra. Bonaparte gick ett par steg fram emot den andre. — Tala, Monsieur de Châteauneuf, sade han skarpt. Ni vill säga något. — Ja, medborgare-Konsul. Nu är mitt officiella ärende förbi. Vi äro begge franska adelsmän, begge Republikens tjenare — i den ena egenskapen står jag ett steg öfver er — i den andra ni en hel del öfver mig. Låt oss tala med hvarandra som två män. — Tala, sade blott Bonaparte ännu engång med samma hårda uttryck. Hans blick borrade sig lik en stålklinga in i Louis’, som fast mötte den. — General Bonaparte, hvad har ni gjort mot min kusin, Mademoiselle de La Feuillade? — Herr grefve de Châteauneuf, har ni någon rätt att fråga? — Ja. — Och om jag icke erkänner denna rätt. Om jag ej önskar, att detta namn blir nämdt mellan oss Louis trädde honom så nära, att hans skälfvande hand på värjfästet rörde vid Bonapartes kläder. Så kallar jag er en — en ... — Håll, Monsieur de Châteauneuf! Kom i håg, hvem som är den starkaste här. — Jag har blott alltför länge kommit ihåg det. Och ni har ej heller varit rädd för att påminna mig derom.
B. befrias blott från leverering af mantalseller qvarntulls-kolen, mot mantalspenningarnes utgörande på nyssnämnde sätt, samt de skattskyldige inom ålskillige andra delar af länet, enligt deras egen önskan, fortfarande till Bergslaget leverera både hemmansränteoch mantalseller qvarntulls-kolen; att kronan, sorn komme att, för dess bebållne räntekol, af de skattskyldige uppbära fulla markegångsvärdet, skulle godtgöra hvlte-egarne skillnaden mellan detta och det lägre, genom Kongl. Resolutionen den 5 Mars 1825 bestämda pris, hvilket med 2 sk. årligen förhöjes, intilldess markegången upphinnes, och efter hvilket pris dessa räntekol blifvit af Bergslaget till kronan betalde; samt att, med anledning af derom väckt fråga, verkan af Kongl. Resolutionen den 13 November 1747, angående inskränkning af en del socknars i Dalarne rättighet att använda sin skog, skulle, då koppar-räntan nedsattes, förfalla.
N:o Landshöfdingarnes Embets-vKuugörcIsers tr.yckning ang:de ,89, 3io. Landshöfdingen i Kronobergs Län, angrde de honom anslagne dagsverken till Kronobergs Kungsgård 3,5, LandshöfdingeResidencehus i Nyköping, angrde Stadsutskylderne deraf ... 36, 2i3, 3i4. Landshöfdingen i Christianstad Lön 128. Landsorts Fyrbåk, inköp deraf .8, 78. LandsStaternes Lönereglering 128, 237, 271. LandtMarskalks-Klubben, indragning af mathållningen . .42, g8. Landtmäteristaten, angrde de till indragning ställde Löner x52. LandtRäntemästarens i Götheborgs och Bohus Län lönevillkor • n3. Landtbeskäliare, skyldighet för Säteri-innehafva re att anskaffa sådane 147. Lazarettet i Stockholm, anslaget 144. Lazarettet underhåll d:o 144, 248. Lazarettshus på Gottland, uppförande deraf . 5i. Lazarettsoch CurhusRäkenskapernes granskning, angrde underd. skrifvelse derom 412• Lectorerne vid KrigsAcademien, förhöjde Löne1, 142. Leijonbackens ombyggnad, medel dertill . i4g, 25i. Lenngren, Comm.-Råd, dess Arfvode 200. Liewen Capitain, dess Page-lön i52. LifRevffringsRegemeutels Aflöning i32, 23g. 23 Bet. — Svea d:o —• Andra d:o Lifmunderingen för Indeldta Infanteriet . i32, 23g. Ling, Professor, betalning för en Lärobok i Gymnastiken ... 240. Liqviden med f. d. K.
Ledamöter dertill väljas på allmän Rådstufva, så val af Borgerskapet, söm öfre inom Staden skattskrifne Innevånare af de Stånd och ClaSser, sorn, enligt hvad förut stadgadt är, äga i Taxeringen deltaga, och hvilka * Så vida tillgång derå är, böra i Staden aga Hus och Tomt. ro. Mom. Detta val förrättas antingen på det sätt, att, de väljande genom allmän omröstning utse samtelige Tixeringsmännén, eller att de valberätrigade inom hvarje Class utsq det antal Ledamöter, söm af densamma bor utgöras; Kunnande äfven denna rättighet uppdragas åt Electorer, som antingen af de Väljande gemensamt, eller af hvarje Class serskildt, ut-' B i hang till Palis* St. Prot. 181?-.1818- $:te Sami N;r 32,331 246 Bevillnings Ut sk. Betänk anden, ses; Dock skall 1. Jetta sistnämnda fall Electo-3 rernes antal inom hvarje Glass utgöras i förhållande till antalet af dess Taxeringsman. 11. Mom. Kunna ej de väljande sig om valsättet förena, varde denna fråga genom allmän omröstning afgjord , hvarvid, likasom vid val af Electorer, rösterne efter antalet af de närvarande beräknas ; hvilket Böstningssätt äfven vid alla tillfällen inom Taxerings-Committeen skall äga rum. Då Personer skola utnämnas, varde, då rösterne för flere lika utfalla , en utlottad, och höra desse omröstningar alltid verkställas med slutna sedlar. 12. Moro.
För att lätta såväl öfversigten af de sålunda undersökta jernvägsliniernas förhållande i afseende på längd, anläggningskostnad, lutningar och krökningar, som jemförelsen emellan särskilda liniers företräden i dessa hänseenden, har Kommittéen, i stället för en teknisk beskrifning öfver hvarje linies terrängförhållanden, upprättat bifogade tabell Litt. A, hvari första kolumnen, vid sidan af uppgiften om jernvägsliniernas sträckning emellan vissa hufvudpunkter, angifver deras längd i mil och fot, 2 10 den andra anläggningskostnaden, den tredje sammanräknade längden af deras stigningar af 1 på 100, 1 på mer än 100 till och med 200 samt af 1 på mer än 200 till oell med 300, och den fjerde kolumnen sammanräknade längden af krökningar med 1000, med mer än 1000 till och med 2000 samt med mer än 2000 till och med 3000 fots radier. Då anläggningskostnaden utgör en säker måttstock för de af lokalen beroende * större eller mindre svårigheterna vid en jernbanas utförande, och likaså lutningsförliållandena jemte krökningarnes radier utöfva ett väsendtligt inflytande på banans framtida underhållsoch drift-kostnad, så crhålles genom jemförelse af de i denna tabell införda uppgifter en säker ledning för omdömet om de undersökta jernvägsliniernas fördelar och olägenheter i så väl det ena som det andra hänseendet. Dessutom har tabellen Litt. B blifvit särskildt upprättad, för att lemna en lättare öfversigt öfver afståndet särskilda orter och stationer emellan på samtliga jernvägssträckningarna. Detta igenfinnes nämligen utsatt i mil och fot på den horisontela linie, som är dragen under det ena ställets namn, der denna skäres af en från en annan orts deremot lodrätt fälld linie. I öfverensstämmelse med de Kommittéen lemnade nådiga föreskrifter hafva följande linier för stambanorna blifvit undersökta, utstakade och afvägda, nämligen för:
Om några Taxeringskomitéer inom ett län skulle anse deras pligt fordra, att under närvande förhållanden bestämnia taxeringsvärdena till deras rätta belopp, så skulle likväl det oaktadt, om icke alla Taxerings-komitéerna inom länet vidtogo enahanda åtgärd, samma olikhet fortfarande qvarstå. Jag skulle anse det vara en orättvisa om en eller annan Taxerings-komité på landet beslöt att, likmätigt den ed de som taxeringsmän aflagt, bestämma taxeringen efter det af dem kända lätta värdet på egendomen, ty derigenom skulle de delar af landet, som hörde linder dessa Taxerings-komitéer, blifva ojemförligt högre beskattade än de öfriga delarne af landet. Det är denna skillnad jag finner emellan de anförda Komitéerna och den af Ola Månsson föreslagna. Ehuru detta f. n. icke kan utgöra grunden för något beslut i afseende på bevillningens belopp, så tror jag dock att det i händelse af återremiss kan bestämma Utsk. att föreslå en underd. skrifvelse till K. M., med begäran, att sådane Komitéer måtte tillsättas. Efter fullbordadt arbete af dessa Komitéer, komma R. St:r i tillfälle att jemka något på de bevillningar, som nu äro fastigheterna åsatte; men förr än detta skett, tror jag icke att det beslut, som redan är fattadt, är så alldeles riktigt. Det är icke för att höja eller sänka bevillningen, som jag instämt uti Ola Månssons motion, utan det är, för att få mera jemnhet i beskattningen, ty man kan icke neka till, att det är stridande emot den princip, som uttalas i den 72:dra §:n, Bevilln:s-Förordn., hvilken Hr von Hartmansdorff nyss citerat, att taxeringen är så beskaffad att, såsom allmänt bekant är, fastigheterna inom landet äro beskattade utan några gemensamma grunder. Jag anhåller att dessa mina anmärkmr måtte i händelse af återremiss få åtfölja densamma till Utsk. Hr Flach, Joli. Fredr. Philip:
I öfverensstämmelse med dess föregående beslut, meddelade Utskottet jemväl nu det förklarande, att Utskottet icke af de för det närvarande gällande föreskrifter för Banco-Förvaltningen fann något hinder möta, att för sådana, i Gölha-Canal-Bolag belånade, adier, hvilkas egare derom gjort eller vidare i tillräcklig tid gjorde anmälan, med det förklarande i öfrigt, som den ingifne skriften innehöll, Direclionen vid ifrågavarande, till den 18 April utlyste, Bolagsstämma, förde den talan, hvartill omständigheterna kunde föranleda; men hvad angick bemyndigandet för ej mindre Discont-Directionen än Direclionen af Götheborgs Låne-Conlor, till talans förande för belånte Gölha-Canal-Adier vid f ramdeles inträffande Bolagsstämmor, har UtskoLLet, före meddelandet af dess Utlåtande i denna del, infordrat Bauco-Discont-Directionens yttrande i ämnet. Att åter Utskottet, genom meddelande af dessa beslut, skall hafva öfver!rädt gränsen lör dess myndighet, mäste Utskottet bestrida, enär ifrågavarande mål otvifvelagtigt mäste hänföras till sådana administrativa ärenden, hvilka, enligt 6 § uti den för Utskottet utfärdade Instruction, Utskottet eger att med Rikets Ständers rätt afgöra.
För bouteiller, burkar och flaskor, uti hvilka Vin, Bränvin, Likörer eller Dricka inkomma, beräknas tullen lika med de här ofvan utsatte afgifterne. 100 St. 4 3a . Fr ia. Fr ia. 4o — Fenster, grönt 120 Skifvor 6 32 — éo — Ii vitt 20 Band 16 32 — 24 — Ljuskron 1 Skålp. — 4 —• 2 32 — Optiska lösa och oinfattade 1 Skålp. — 20 — j monterade glasögon och 33 l6 i lorguetter 100 R:dr v. — [ andra slag 100 R:dr v. 10 (Fr itt Spegelrå och oslipad eller så kallade' glasämnen 100 R;dr v. 20 — slipade, ofolierade . 100 R:dr v. 25 —J folierade 100 R:dr v. 3o Urej öfverstigande 3 tums 24 6 — -— diameter .. 1 Gross 1 — 1 andra slag, ej specificerade Glasflusser: 1 Skålp. l6 — / 1 24 — oslipade 1 Skålp. — l8 3 slipade eller ritade 1 Skålp. —• 3G 7 _ Glasgalla x Skålp. 8 i — Bil. till Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N.o 308. 53 a Tuljvärde. Qvantitet för tullberäkning. Införseltull. Ulförseltull. Glasskärf eller Kras-glas 100 R:dr v. I _ 5 7 . F. itt Fr itt 1 Skepp. 4o Gräsmattor och Gräsrcp 10 Fr ia. till garnering och emballage Fr i r» Fr ia. »cl. Guld, oarbetadt, (vigten anteckitt itt nas i Journalen} f Fr itt Fr t 20 - . arbetadt 1 Lod 2 Fr B 4° Bok-, äkta .j I Bok af q4 25 blad. 1- 10 -| 24 oäkta .
— N:o 199, med reglemente för Bankens styrelse och förvaltning: VII. 387. — N:o 200, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående inrättande af en pensions-anstalt för fartygs-befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk: VII. 389. — N:o 201, angående fortfarande anslag för Kamereraren Carl Sandberg: Vll. 389. — N:o 202, med ny Riks-Stat: VII. 389. — N:o 203, angående förändring i stadgandena om giftomannarätt: VII. 389. — N:o 204, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående antagande af en författning om nya straff-lagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall, dels ock särskilda framställningar i dermed sammanhang egande ämnen: VII. 389. — N:o 205, angående ändring i Kyrko-Lagens stadgande i fråga om sättet att begrafva sjelfspillingar och dem, som i lifstiden fört ett ogudaktigt lefverne: VII. 390. — N:o 206, angående närmare bestämmelse af sättet för inteckning om nvttjande-rälten till fast egendom: VII. 390. — N:o 207, i fråga om arfs-rätt för oäkta barn: VII. 390. — N:o 208, angående ändringar i nu gällande föreskrifter rörande vilkoren för afsöndring af jord: VII. 393. — N:o 209, angående förändrade stadganden i afseende å frejdebetvg: VII. 393. — N:o 210, med öfverlemnande af ny Bevillnings-Stadga: VII. 393. — N:o 211, angående upprättadt nytt Reglemente för RiksgäldsKontoret: VII. 393.
En skällande hund förföljde henne, en kodrift syntes hugad att pröfva mot henne styrkan af sina horn. Hon ville till presidenten Kurck och visste ej om han fanns i staden eller hvar han bodde. Då igenkände hon örlogsbriggen Andromeda, som ändtligen uppnått sin destinationsort och låg förtöjd vid hamnbryggan. Hagar flydde till briggen. Hon var räddad. Bikten. Jag har gifvit ett löfte ... Drottning Kristinas korta sjukdom i Norrköping efterlämnade lyckligtvis inga andra spår, än de intryck hon behöll i det mjuka vaxet af ett ungt hjärta. Efter besöket på Finspång hade drottningen rest till Nyköping för att begrafva sin hofmästarinna, fru Kirstin Nilsdotter, och därifrån återvändt till Stockholm. Vidpass en månad därefter, i Oktober 1642, lät Kristina kalla till slottet sin skriftefader och lärare, hofpredikanten, teologie professorn vid collegium illustre i Stockholm Johannes Matthiæ, som hon fortfor att rådfråga om sina studier, ehuru hans regelbundna undervisning redan för ett år sedan var afslutad. Det var ett förtroligt samtal vid skymningsstunden på eftermiddagen i drottningens bibliotek. Dörrarna stängda, ingen lyssnare. En spansk pudel, Fido, present af Ludvig XIII, sträckte sig makligt på mattan under skrifbordet och småskällde i sömnen. En uppvaktande hofjungfru satt ensam i rummet utanför, stickande strumpa. Johannes Matthiæ var en blek, mager, af studier böjd man, hvilken såg ut att vara sextio år, ehuru han ännu ej fyllt femtio. Hans långa, svarta, öfver pannan benade hår hade redan, likasom hakskägget och de tunna mustascherna, begynt märkbart gråna. Hans lugna, milda blick hvilade forskande på Kristina, där han satt orörlig i länstolen, medan hans unga elev än placerade sig tätt bredvid honom, än otåligt gick fram och åter på golfvet. Jag håller för, sade han, att där som nådig fröken med all gewalt vill studera kyrkofäderne, är Gregorius Nazianzenus för ungdomen lägligast till att börja med för hans blomster i språket. Står jag efter hans blomster! utropade den kungliga lärjungen föraktligt. Visa mig en, som kan vederlägga de reformertes villfarelser!
Då hus genom ålder och bruk blifvit så bofälligt, att det måste orabyggas; da rota å stock sig visar eller rappning å vägg bör bättras samt sådan^ förbättringar, hvilka af dessas verkställande blifva en följd; då genom husets sättning eller annan tillfällighet, som boställsinnehafvaren bevisligen icke kunnat förekomma, rummens delar eller tillhörigheter varda så skadade eller obrukbara, eller ock genom bruk och nötning under eu längre tidrymd så bristfälliga, att de måste till det hela eller betydligaste Bih. till R.St. Prot. 1844• 7 Sami, 2 Afd., 5 Haft. 2 10 Zagsamt Allm. Eesv.- och Ekon.'Utskottens Betänkande, N.o 19. delen deraf ånyo göras; då någon eldstad, genom flera års bruk, är så utbränd eller skadad, atl den icke vidare genom reparation kan brukbar göras utan måste omsättas eller ånyo uppmuras; då det yttre taket maste på eu eller begge sidor till större delen omläggas, eller annan sådan skada derå uppkommer, hvarigenom röta å väggar eller bjelkar orsakas; da hus behötver rappas eller väggar och knutar brädfodras, takrännor anläggas eller vindskappor inrättas eller förbättras ; då nytt golf 1 rum eller bollstockar med trossbottnar skola inläggas, eller ny inredning eller nytt tilde i loga, stall eller fähus skall göras. Till Kyrkoherdes reparation och underhållningsskyldighet räknas:
Hon är proppfull af alla dessa nya idéer om kärlek i giftermål och om individens rätt och frihet — man skulle tro, att hon minst hade läst «La nouvelle Heloïse». Det är som jag alltid har sagt: det tjenar till intet, att försöka hålla den nya tiden ute, att fly ifrån den — den tränger intill oss genom springorna i väggen». Hon suckade och skakade resigneradt på hufvudet. Det var hennes stolthet, att hon aldrig varit att förmå till att emigrera, att hon, som hon sade, «förstått revolutionen», ända från den första dagen, då hon i hertigen af Orléans’ salong hörde Madame de Genlis orera om Rousseau. Hon hade så stor respekt för sin son, att hon sällan talade med honom om saker och ting, hon med sin fina takt och moderliga instinkt anade, att han ej gerna ville meddela sig om. Men sin brorsdotter bearbetade hon alltsomoftast. — Åh, faster, brukade Edmée svara, jag är ju alltför ung, och jag har ju inte alls sett lifvet ännu. — Alltför ung! Du är ju nästan nitton år — två år äldre än Laure Permon, som i nästa månad gifter sig med general Junot. Alltför ung! I min ungdom var man nästan gammal mamsell, när man ej var gift vid tjugo år. — Men Louis, tant — Louis, är ju inte heller så angelägen, svarade hon listigt. Han har väl inte bedt dig påskynda saken — väl? Madame de Châteauneuf skakade på hufvudet. Gud vet, sade hon, jag förstår mig icke på Louis. Han har icke ögonen ifrån dig, när ni äro tillsammans, och till mig säger han icke ett ord. Det är nu alla dessa nya idéer — hvarenda flicka är en Julie, hvarenda kavaljer en St. Preux! I min ungdom var kärleken praktisk — den handlade, nu drömmer den och filosoferar. Gud bevars, jag är sjelf så modern — jag förstår det så utmärkt. Men i det dagliga lifvet Ser du då icke, att Louis älskar dig? Han är blott för finkänslig, han vill icke lägga något band på din frihet, icke tvinga dina känslor. Edmée gick smålende fram och lade sig på knä för den gamla damen. Var nu söt, käraste faster, och tala icke mer om detta.
Denna har — egendomligt nog — utvecklats ur en småbarnsskola, grundlagd för öfver 50 år sedan och som stått under Gefle fruntimmersförenings särskilda omvårdnad och tillsyn. Skolrådet och äfven fruntimmersföreningen funno emellertid skolan numera obehöflig och dess lokaler synnerligen otidsenliga, hvarför skolans verksamhet nedlades med år 1892. Då skolans tillgångar, bestående af en mindre gård, 10 aktier i Gefle — Dala järnväg, lösören och äfven kontanter, uppgingo till omkring 40,000 kr., gällde det att finna ett ändamål, hvartill gården och af kastningen kunde användas till båtnad för det uppväxande släktet. Det var helt och hållet fru Björkmans förslag att inrätta nämnda hushållsskola, som trädde i verksamhet 1894 och arbetar enligt den af henne uppgjorda planen. De förra skollokalerna restaurerades med vidtagande af. nödiga ändringar, så att rum bereddes för helinackorderingar och för bespisning af matgäster, hvarjämte skolan på beställning mottager bakning af C. Goldmi. skorpor och småbröd, tillagning af korf, väfning af mattor, täckstickning m. m. Eleverna ha bostad i skolan och måste deltaga i alla inomhus förekommande sysslor. På så sätt utbildas här efterhand dugliga tjänarinnor, som på samma gång danats att varda duktiga husmödrar i arbetarehem. Genom donation upprättades i Gefle 1895 det första folkskoleköket, till hvars under håll äfven församlingen bidrager genom årligt anslag. Behofvet af ett andra dylikt kök framträdde snart, och då var det fru Björkman, som genom anordnande af en basar i sistl. mars månad anskaffade för ändamålet en summa af 5,200 kr., hvarmed det andra folkskoleköket blef igångsatt. Dessa kök äro ordnade efter mönstret af Stockholms folkskolekök. Detta är ej den enda gången, som fru Björkman frambragt medel till välgörande institutioner. Sedan Gefleborgs läns landsting 1884 beslutit att i Gefle uppföra ett nytt tidsenligt länslasarett, som invigdes 1887, voro flere förslag å bane beträffande användningen af den gamla lasarettsbyggnaden, som nu tillhörde staden.
29 RICHARD. jag ger bara smått. Nej, säg inte det! Jag ger intet, eller Jag ville gifva något stort, lika stort som jag har fått. Något som en ångest! gaf ljus! Men dagarne gå och gå, det är FRU VINGE. Vänta, Richard! RICHARD. Och hvad skall jag vänta på, jag vet ju, att jag måste finna det själf, och jag tycker ibland, att det ligger mig så nära, att jag bara behöfver sträcka ut min hand, och så kan jag dock inte finna det. Blott jag möter en människa, hvilken som helst, en främling, ville jag gå fram till honom och säga: hör mig, Hvad? Ack, det vet jag ju icke själf! Jag kan inte vänta, jag kan det inte. jag har funnit det, det som äfven du söker! Men det finns likväl, det är inga tomma fantasier, det finns här, inom mig, om jag bara kunde frigöra det! Ja, det är ordet: frigöra! FRU VINGE (ser leende på honom). Du älskar. Vill du, att jag skall gifva dig ordet? 30 RICHARD. underliga lif. Hur skulle jag kunna annat? Ja, jag älskar, jag älskar hela detta för Jag älskar det, därför att det är så oändligt i sin gifmildhet, därför att hvarje gåfva, jag mottar af det, blott är ett medel att förvärfva något ändå högre, därför att det aldrig kräfver annan är att gifva, det är det sköna i att gifva, att det icke är ett slut, utan en begynnelse. Den som kunde gifva så! FRU VINGE. Du älskar. RICHARD. stund tycker jag, att jag älskar allt, allt, denna natt, denna skymning, allt. FRU VINGE. Älskar du icke någon särskildt? RICHARD. Hvad menar du? FRU VINGE. kom. Det var någon här, som flydde, när du Hvarför ler du? Det är sant. tacksamhet än en högre fordran. Ser du, det utan undantag, hvarje strå, hvarje blomma, 31 RICHARD. Någon som flydde? Jag förstår dig inte. FRU VINGE. Nå, då ska vi inte tala om det.
6:0 till kreditiv åt sådana filialbanker, som hädanefter kunna varda oktrojerade, till det belopp § 172, mom. 3, bestämmer ; äfvensom — i den mån allmänna rörelsen sådant påkallar — 7:o till förstärkande af handelsoch nårings-diskontfonden samt till inköp af sådana räntebärande papper, som i § 175 omförmålas: allt under vilkor att det i § 119 stadgade maximum för Bankens sedelstock ej öfverskrides; börande för öfrigt iakttagas, att de summor, som, enligt punkterna 1, 2, 4, 5 och 6, från reservfonden utanordna*, skola, i den mån sådant sker, från reservfonden afföras och således icke vidare utgöra del af samma fond. Derest Fullmågtige vid något tillfälle skulle anse reservfondens disponibla tillgångar icke erfordras för de ändamål, hvartill desamma, enligt ofvan gifna föreskrifter, få användas, ega Fullmågtige, når sådant med föxdel för Banken kan ske, efter den kurs Fullmågtige hvarje gång bestämma, för större eller mindre del af omförmåkla tillgångar, af välkända och solida trassenter eller endossenter, köpa ' vexlar å Pund Sterling, dragna på tre månader eller kortare tid, i London betalbara, med rättighet för Fullmågtige att -.O o ~ hatva den härigenom uppkomna behållningen för Bankens räkning nedsatt hos något eller några säkra handelshus i London, äfvensom att samma behållning på tjenligaste sått disponera antingen genom afgifvande af vexlar eller indragning till Banken i metallisk valuta; kommande de belopp, som för dylika vexelköp af reservfondens tillgångar blifvit använda, att, med iakttagande af hvad rörande beräkningen af Bankens metalliska kassa år i allmänhet föreskrifvet, till reservfonden återföras, når Banken för ifrågavarande vexlar erhåller valuta, Stockholm den 4 Maj 1863. STOCKHOLM. TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863. Barth o-V t skot tets Memorial 37. i N:o 37. Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Juni 1863, kl. 1 e. m.