Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Se där en rad bevis framställda, som ingifva dubier om de transatlantiska penningefurstarnes afundsvärdhet. Kräfver guldkalfven af sina dyrkare i Europa mindre uppoffring af fröjd och sinnesro? Tryckas deras skuldror lättare af slafveriet, som följer med millionernas förvärfvande och risken att äga dessa? På dylika frågor svaras ej af annat än — själfmordsfrekvensen inom de förgyllda gemaken. Anarkisternas bomber, inpraktiserade i de stora kapitalisternas palatser, måtte ej heller befordra en ostörd trefnad därinom; Eotschild kan ha ett ord att säga om saken efter det sista attentatet mot honom! Vi lägga arbetsmassornas ledare på hjärtat att eftersinna billigheten och nödvändigheten utaf paralleler mellan olika former såväl af lycka som af lidande under olika lefnadsförhållanden och att inflika detta i sina orationer på folkoch arbetaremöten. Fattigskarornas ögon kunde då möjligen öppnas för att varseblifva, hurusom ofta arten, men kanske icke vidden af pröfningar skiljer rikemannens kamp och strid från fattigmannens under jordelifvet, dit människan ej insattes för att njuta af en oblandad sällhet. Ett är säkert: arbete, försakelse, kamp och strid, i en form eller i en annan, äro mänsklighetens allmänna lott, och det finns hvarken mått eller vikt för att kontrollera höjden eller tyngden af lust och smärta inom individens bröst och göra jämförelser på detta område. Hade Francisque Sarcey känt till den svenska skaldinnans verk, så hade han helt visst i sin mildt filosoferande artikel citerat ofvananförda strof; men vi frukta för, att hvarken den franske kåsören, reportern eller guldkungen nånsin hört talas om fru Lenngren — dessvärre för dem! M:r Philip Armour från Chicago, som utan ringaste svårighet när som helst underskrifver en chéque på 25 tusen dollars och dubbelt opp, har mistat all lefnadsglädje till följd af sin eländiga matsmältning. Sedan långa tider tillbaka har hans läkare ej kunnat föda honom med annat än spenvarm mjölk. Kan icke detta kallas en gräslig ironi af ödet emot en man, som samlat sina millioner såsom fabrikant af delikatesser.
Förslaget har dock nu blifvit åter upptaget genom en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 77), deruti Riksdagsfullmägtigen Håkan Nilsson från Christianstads län, likaledes med åberopande af den lika giftorätten, hemställt, att lagens stadgande om morgongåfva måtte belt och hållet utgå, så att enka icke tillkomme någon sådan rätt; dock har motionären såsom ett alternativ till detta förslag framställt det yrkande, att morgongåfva måtte tillerkännas jemväl enkling I följd af erhållen remiss utaf detta förslag, jemte de yttranden, hvartill detsamma inom Hedervärda Bonde-Ståndet gifvit anledning, har Lag-Utskottet tagit denna fråga i öfvervägande, men har icke funnit skäl att frångå den åsigt, som af föregående Lag-Utskottets Betänkande M 25. 15 Ständer blifvit i ämnet uttalad. Utgår man endast från den synpunkt, att, för befordrande af full jemlikhet i makars eganderättsförhållanden, alla andra grunder måste vika, då tala onekligen för motionärens förslag giltiga skäl. Men ehuru morgongåfva för sednare tiders lagstiftning förlorat sin ursprungliga betydelse och följaktligen icke ur sådan grund vidare kan försvaras, är den dock betingad af andra omständigheter, hvilkas vigt icke kan af lagstiftaren förbises. Ty utom det att det är mannen ensam, som under äktenskapet disponerat öfver boets egendom, försättes hustrun i allmänhet, genom mannens död, i en ställning, helt olik den, hvari mannen, vorden enkling, sig befinner. De utvägar till bergning, som stå mannen till buds, öppna sig icke lika lätt för qvinnan, huru man än må söka att genom lagar och författningar undanrödja hindren för hennes sjelfförsörjning och vidga hennes verksamhetssfer. Qvmnans verksamhet, mindre än mannens af naturen riktad utåt, får en än trängre krets, då hon är gift; och den nyss blifna enkan står ofta vida mer redlös än den ogifta qvinnan, som kanske sedan länge varit myndig och är i full utöfning af ett näringsfång
Men vill jag deremot ställa i kathegori härmed de åtgärder, som Styrelsen tidt och ofta vidtagit för ernående af anslag till vare sig löneförhöjningar eller andra ändamål, då måste jag erkänna, att ett helt annat förhållande inträder. Om KrigsStyrelsen kan i nämnde afs:de sägas detsamma, som i politiskt hänseende man kan säga om vår granne i öster, att den går samma stråt sedan flera århundraden, utan att i ringaste mån derifrån afvika. Den enda tilldragelse, som på långliga tider inträffat, och hvarigenom man kan säga, att något framåtskridande försports i afseende på Arméens organisativa utveckling, är nemi. den om organisationen af tiden för beväringsmanskapets skyldigheter, hvilken åvägabragtes vid sisth Riksdag. Men ieke en gång denna var utgången från KrigsStyrelsen; tvertom har densamma gjort allt sitt till för att omintetgöra denna organisation, på hvilken hela vårt försvar och hela nationalbeväpnings-principen livilar, genom att vid alla tillfällen motsätta sig en flerårig beväringsexercis. Att jag icke gått. för långt i hvad jag har yttrat, det torde jag lätteligen kunna ådagalägga, om så erfordras, genom att kasta en återblick på Arméens ställning mellan år 1851 till närv:de stund, hvilken sålunda skall komma att utgöra ett supplement till den, jag hade äran framlägga för R. o. Ad. d. 11 Jan. 1857 (se R. o. Ad;s Prot. för denna dag), och hvilken innefattade en resumé öfver det väsendtligaste, som blifvit utfördt inom Arméen från år 1810 till dåvarande tidpunkt. Jag yrkar på det varmaste bifall till den af Frih. Creutz väckte motion. Ofverläggningen ansågs afslutad, och motionen, jemte yttran» derne, remitterades till StatsUtsk:t. Föredrogs Frih. Creutz’, Steffan, d. 30 sisth Nov. bordlagde motion, om uphörande af skyldigheten att vara försedd med prestbetyg. Den 3 December e. m. 183 Hr Olivecrona, Knut:
Wilhelm. Men det skulle inte jag bli glad åt, skall jag säga dig. Jag vill se min hustru väl klädd – jag kan inte längre fördra de där småstadstoaletterna, då jag nu varit så länge i Stockholm. Här ha damerna en chic – åh! (Kysser på fingret.) Berta. Jag vet ingen, som klär sig så smakfullt som Lissi. Wilhelm. Smakfullt – det kan väl hända – jag vill inte alltid säga, att det är så smakfullt, som de kläda sig här – men det är en stil – någonting pikant, raffineradt, exquis – till och med schweizerimamsellerna – hm! Är svärfar hemma? Fru Bark. Nej, inte ännu. Men han kommer nog snart. Wilhelm. Hör – svärmor skulle alt försöka hålla ögonen på honom litet. Fru Bark. Hur då? Wilhelm. Jag hörde just talas om honom vid middagen i dag – man sade att han en längre tid hvarje natt förslösat stora summor på spel. Berta. Hur är det möjligt? Han har ju inte längre några pengar att spela bort. Wilhelm. Han skuldsätter sig troligtvis. Och se’n blir det svärmor, som får betala. Berta. Det kan mamma inte göra. Wilhelm. Det kan inte undvikas. Det har man ju för resten länge kunnat förutse, att han inte skulle sluta förr än han spelat bort alt hvad han eger. Berta. Han har för länge sedan spelat bort alt hvad han eger. Nu är det mammas pengar, det är fråga om. Wilhelm. Nå – sak samma. Svärmors har det ju varit altihop. Berta. Men de pengar, mamma nu har kvar, äro gifna till henne med uttryckligt förbehåll att de skulle tillhöra henne ensam. Wilhelm. Hvad hjälpa sådana förbehåll, om han nu är i klämman. Det är ju klart, att så länge det fins några pengar att ta af Dessutom – hvad vill du göra? Svärmor kan visst säga nej – men hur länge? Hon får i alla händelser ingen fred och ro, förr än hon gifvit ifrån sig det sista hon har. Berta. Det är sant! Jag har förutsett alt detta. Och därför har jag för länge sedan tänkt ut en plan att gripa till i nödfall. Kamrer Lundberg i banken har rådt mig till det. Fru Bark. Att du tar honom till förtrogen i sådant. Berta.
Båtsmanshållet i Blekinge, om jemkning deri ... - 93, Båtsmän, om Vacanceafgift för dem under krig - - 35. återrerniss i samina ämne - * - 83. *— om deras rotering på Oland 6 8* C. Gandl, om anslag till en sådan i Kopparbergs Län - -38. Gassa, Militise-Boställs-, om dess förvaltning yr. återrerniss i samina ämne 11?. Register öfv. Statsm. fl. Utslås Bet ii n It and e n. 3 Contoir, Jordbruks-, örn inrättande af ett sådant 65. Corrections-Inrättningar om anslag till sådana - -ad. återremiss i samma ämne 77. Creditivj om ett sådant för missväxtår - 113. återremiss i samma ämne - r34> Carlius af gift, om densammas fortfarande, se Afgift. CurhuSj om inrättandet af ett sådant i Söderhamn 3r. — om inrättandet af ett sådant i Sundsvall 50. D. Dagsverkenj om befrielse från sådana till Marieholms Kungsgård 32. återremiss i samma ämne 49. ■— om befrielse derifrån till Strömsholms Kongsgård I03. Danviks Hospitalshemman, om uppbud å dem - -1.54. Djurläkare, om aflöning för dem 4 7, Domkyrkan och Dom-Prosten i Lund, om dem anslagen Kronotionde ior. Doms-Privilegiurnj om Bankens och Riks gälds-Contoirets 130. Dykeri-Bolaget, om dess fordringsanspråk 70. Dykerioch Bergningsanstalterne', om deras organiserande 53. återremiss i samma ämne .93. 4 Register iifv. Statsm. fl. Utslits Betänkan •den. E. Egoskiften, orri understöd derföre, se Understöd. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Utsk:s förevar, betänk, må varda till Utsk. återremitterad t; hvarvid jag hemställer, att, i händelse betänk, redan blifvit af de 3:ne andra RiksSt:n bifallet och mitt förslag icke skulle finnas kunna komma under pröfning såsom ett tillägg, men icke innefattande någon egentlig förändring uti hvad redan kan vara beslutadt, det då må få anses och behandlas såsom en af Utskts betänk, föranledd ny motion. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Som Hr af Sillens förslag synes bereda ordning och besparing, tillstyrker äfven jag återremiss af betänk. Bevilln:sUtsk:s betänk. N:o 36 återremitterades. Ankom K. M:s HofCanceller, hvilken å K. M:s höga vägnar aflemnade Dess nåd. skrifvelse af d. 4 sisth Oct., angtde upptagande af ett lån till befrämjande af hypotheksföreningar. Sedan HofCancelleren afträdt, upplästes den nåd. skrifvelsen och remitterades till StatsUtsk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att R. o. Ad. d. 2 sisth Juni beslutat, att StatsUtsk:s utlåt. N:o n5 skulle hvila, till dess samma Utsk. besvarat en till detsamma remitterad motion, ang:de räntepersedlarnasförvandling i penningar efter medeltalet af vissa förflutna års markegång. Sedan denna motion nu blifvit besvarad genom StatsUtsk:s utlåt. N:o 273, hvilket d. 3o sisth Oct. af R. o. Ad. återremitterades, föredrog H. Ex. nu ofvannämnda utlåt. N:o n5, ang:de förändring i sättet för beräkningen af den s. k. gevinsten å Kronans behållna räntor. Nämnde utlåt. N:o u5 blef af R. o. Ad. bifallet. Till pröfning företogs Statso. Oecon.Utsktns d. 3o sisth Oct. e. m. på bordet lagda utlåt.
Till följe af hvad jag nu yttrat, har jag ådagalagt min öfvertygelse vara att det i frågans närvar, stadium ålegat hvarje för reformen nitälskande representant, sorn ej i allo kan gilla Const.Utskis närvar, betänk., att dervid göra alla de anmärka:!', hvartill olika åsigter om ämnets särskilda delar kunna föranleda. Jag hade för min del förmodat att till - Den 19 A p r i I f. ro. fälle skulle mig gifvits alt punkt för punkt framställa de flera särskilda anmärkn:r, jag liar atl göra; men då jag här så ifrigt hört yrkas, att nu föredragna betänk, skall i sin helhet lill pröfning företagas, så har jag ansett mig äga så föga förhoppning att få se det i min tanke lämpligare föredragningssättet blifva följdt, alt jag måst besluta mig till att på en gäng framkomma med allt hvad jag vid Utskts betänk. har att erinra. Jag liar alltså till ett helt sammanfattat alla mina emot Ulsk. olika åsigter, jag har uppgjort ett fullständigt contraförslag lill Ulsk:s vallag; och detta förslag önskar jag att nu för R. o. Ad. få framställa. Dock måste jag här förut erinra, alt ingalunda allt, som jag i detta förslag yrkar, må så förstås, som skulle det vara ett uttryck af min egen uppfattning om huru, efter verkställd omhildning, det Svenska representationssättet horde vara beskaffadt; jag reserverar mig uttryckligen emot den tanken, att det förslag, jag nu afgifver, af mig skulle anses vara det absolut rättaste och bästa, som kunde och borde uppgöras.
Mig, som är fullkomligt oinvigd i de allmänna ärendernas skötande, förefaller det särdeles besynnerligt, och jag vet icke på hvad sätt Utsk:t går till väga, men har föreställt mig att motionerna först borde granskas, och sedan de, som anses vara mest af behofvet påkallade, i främsta rummet bifallas. För min del fortfar jag således att yrka återremiss af denna punkt. Gr. Anckarsvärd: Om icke sjelfva saken falade för sig sjelf, finner jag mer än väl att det ej lönade mödan att derom vidare yttra sig. Hvad som naturligtvis hos mig väcker en slags förundran, är den stora mängd af svårigheter, som här antydts och hvilka icke äro på något ställe i min motion nämnde. Jag har endast uttalat den åsigt att aflönandet af några professorer uti de kunskapsgrenar, som äro af väsendtligaste vigt för den högre och allmänna statsmannabildningen, vore hvad under närv:de förhållanden erfordrades, för att inom hufvudstaden införa början till en anstalt, söm säkerligen ej skulle dröja att vidare utveckla sig sjelf till det mål, den hade att upfylla. Detta hade jag föreställt mig under ett representativt statsskick vara af högsta nöden, på det att de unga tjenstemän, som komma från Akademien, och som vilja begagna sig af föreläsningarne, måtte kunna få tillfälle dertill. Jag har sjelf en olycklig erfarenhet af bristen i detta hänseende; ty då jag vid 16 års ålder utgick från KrigsAkademien och inträdde i kasernlifvet, hade jag haft tillräcklig tid öfrig att inhemta kunskaper, om blott tillfälle funnits dertill. Eli värd talare har här yttrat, att tiden ännu icke vore inne för offentliga föreläsningars föranstaltande och att man först borde vänta en påtryckning från den stora allmänheten. Jag frågar då den värde talaren hvilken påtryckning kan anses behöflig? Ar det nödvändigt att den utgår från hela landet? Månne det icke är tillräckligt om den utgår från representationen? Mitt förslag innehåller ej något annat än att, under förutsättning af att Regeringen 344 Den 25 Juli e. m. inser behofvet af offentliga föreläsningar, representationen skall uttrycka sin åsigt ang:de behofvet deraf. Andra mom:t af min motion afser att R.
Stadgandet härom är dock ur det nu uppgjorda lagförslaget helt och hållet uteslutet. Jag vill också medgifva rigtigheten i lönnell hänseende af den anmärkning, sorn omförmälde förklarandes intagande i lagen såsom ett serskildt positivt stadgande foranledt. Men då ett dylikt tillkännagivande redan blifvit meddeladt genom llögslberörde hitintills gällande och tillämpade Författning, i hvars ställe den nu föreslagna lagen skulle utfärdas; då, genom den vid föregående tillfällen visade beredvilligheten att öfvertaga utredningen af våra äldre enskilda credit-inrättningar, hvilkas klandervärda organisation och förvaltning egentligen inom Sverige ådagalagt angelägenheten och vigten af den nu föreslagna lagstiftningen, Rikets Strinder sjelfve möjligen kunna anses hafva gifvit anledning till den yttrade farhågan, att, äfven i en framtid, det allmännas tillgångar skola varda för enahanda ändamål uppoffrade; och då dessutom framdeles uppkommande anspråk på Statens mellankomst till afböjande af de enskilda Bankernes obestånd, sannolikt komma att hemta ett serskildt stöd från den omständigheten, att ett inträffadt obestånd alltid måste, åtminstone till en del, kunna tillskrifvas åsidosättandet af den Statens embetsman, enligt lagförslaget, åliggande skyldighet att controllera dessa Inrättningars förvaltning och rörelse, så anser jag, att ofvanberörde förklarande, äfven efter upphäfvandet af 1824 års Kungörelse, bör framgent fortfara. I sådant afseende och enär det ingalunda synes nödvändigt att införa samma förklarande under någon af de i sjelfva lagtexten förekommande §§, har jag föreslagit Utskottet att tillstyrka Rikets Ständer, alt, vid ifrågavarande lagförslags öfverlemnande till Kongl.
Sedan den af Stats-Utskottet i dess Memorial M 267 föreslagna voteringsproposition, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut angående väckt fråga om löne-förhöjning åt Statens embetsoch tjenstemän m. fl för år 1857, blifvit af samtlige Riks-stånden godkänd, har Förstärkta Stats-Utskottet denna dag anställt votering öfver berörda, så lydande proposition: »Den, som vill, att Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret anvisa och till Kongl. Maj:ts disposition ställa en summa af 960,000 R:dr Riksmynt, att till sådana Statens embetsoch tjenstemän samt betjente, åt hvilka Rikets Ständer för de år, den nya stats-regleringen omfattar, beviljat löne-tillökning, antingen direkte för tjensterne eller genom ställande af vissa belopp till Kongl. Maj:ts disposition, för år 1857 gratifikationsvis, i mån af behof, utbetalas sålunda, att nämnde löntagare erhålla 50 procent af beloppet utaf den tillökning utöfver förut innehafvande aflönings-förmåner, som vid Siats-Utskottets Memorial M 276. 5 den nya stats-regleringen blifvit dem tilldelad, dock att från ifrågavarande förmåns åtnjutande undantagas sådane löntagare, hvilka, qvarstående vid sina indelningar, under berörde år uppburit sin aflöning antingen in natura eller efter årets markegång; äfvensom att Rikets Ständer medgifva att en summa af 395 R:dr 75 öre Riksmynt må få, på enahanda sätt, utgå af Norrbottens Hästjägare-sqvadrons-fond till de löntagare vid Artilleri-batteriet i Norrland, hvilka icke redan fått en dylik förmån sig tillagd, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses frågan härom hafva förfallit.» Denna omröstning har utfallit med 73 Ja och 46 Nej, hvadan Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Ja-propositionen; Hvarom Förstärkta Stats-Utskottet härigenom skolat meddela underrättelse Stockholm den 49 Februari 1858.
Besparingen blir alltså 51,200 karl-dagsverken och 127,200 häst-dagsverken i bästa årstiden; hvaremot, då vintern gör jordbrukaren sysslolös, den tillfrusna farten återlemnar transportens biförtjenst åt landtmannen. De på sådant sätt under bästa årstiden besparade 178,400 dels hästdels karlsdagsverken upptagas öfver hufvud till 20 sk. per st., som gör i årlig vinst för det Den 26 Mars f. m. allmänna en summa af R:dr 74*333: 16.— beräknad endast efter hvad nu på Canalen transporteras, utan afseende på stigande rörelse. Om man af denna årliga vinst drar alla jordliqvidationens utgifter, nemligen en gång för alla gjorde utbetalningar till jordliqvidations-förrättningar, resepenningar, ersättning för förlorade grödor, husflyttningar, vederlag på ett visst antal år m. m., betalte dels i penningar, dels i persedlar, uppskattade efter markegången i en summa 28,527: 44- n* Vidare Boställs och andra Aboers för lifstid tilldelade ersättningar, suppositionsvis beräkde för 12 år, äfven förvandlade efter 10 års mareng 6,616: 8. -35.!^; 4. Så återstår af första årets vinst R:dr B:co 39,189: 11. 1. hvaraf ytterligare böra dragas årliga utgifter för all framtid i följd af Jordliquidationen, 3o Den 26 Mars f. m. Transport 39,189:11. 1. persedlarne förvandlade, som förut, efter markegång 7,131:22. 8. Då första årets behållna vinst för det allmänna har varit 32,067: 36. 5. Och för de påföljande åren, förutsatt att rörelsen endast förblifver hvad den nu är, kommer den att utgöra 67,201:41.11. och detta oberäknadt besparad väglagning efter 16,000 parlass på 8 mil fram och åter m. m.
Då i öfrigt någon förändring å 4:<le Hufvud-Tileln icke egt rum, äro å denna Hufvud-Titel följande anslag uppförda: Bih. till R. St. Skrifvelse N.o i56. Ajlönings-Staten: Förvaltningen af Sjö-Ärendena med Sjö-Charlse-Archi R*dr B:co 18,720: — Chefen för Flottans Exnedilion 2,400: ■— Generai-Adjutants-Expeditionen för Flottan 1,920: — Flottans Stationer • . • • - «-■ • • • • • * • 4®3,485.36. Lotserioch Fyrings-Staten 59,333: 16. Materiel: Flottans underhåll och nybyggnad • 582,997: a8. Diverse Anslag: Exercice af Flottans bemanning 45>o°0' — —- Spanmåls-upphandling och Bagerikostnad 20,000: Skrifmaterialier och Expenser m. m 2,5oo: Reseoch Tractamentspenningar 3,333: 16. — Oförutsedda utgifter 10,000: — •— 80,833: 16. Summa 1,159,690: —. — hvartill kommer: Indelte Räntor, Krono värde 14.633. hvaraf 9-485 utan förvandling 9*485: — •— och 5,178 med dito å 5 . • • 25,890: ^5 ^ Spamnål in natura 9,423 tunnor å 5 R:dr 47*>j5: Tillsammans R:dr B:co 1,243,180: —. — Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den a3 October 1834- Expeditions-Vtskoltels Förslag lill und. Skrifvelse N.o 1Sj.
Det kokheta starkt svaf velhaltiga vattnet hanar sig v8g ut nr jordms hemlighetsf ' ulla i n n a n d h e n, sviiminar ofver konernss Izanter, bildar riiunilar, san~lar sig till en stiirre yta och Isastar sig slutligen ned utfor en braut for att i dalens botten bildn en i borjan rykande llet sedan s&amp; smbningom ufsvalnande liten ilod. Blen ofverallt dr,r rnttnet rinner fram, afsiltter det ~amtidigt en gnllivit svafvelmassa, och vid sjiilfra fallet ofrer branteu har clet under Rrhuudradenas lopp bildat lilrsom ett forstenadt rattenfall, skiftande i gult och snohritt, h d f t genomskinligt som alabaster, llrariifver det nya tillstrommande hetx rntt.net alltjiirnt faller ned soln en tunn sliija. I synnerhet nedifdn sedt ar detta fall fantastiskt n c k e r t, oingifvet. soin det Hr af en rik vegetatiou af Iign palmer, ginst och bliingyiister. Flern mindre, liknmdo fall fiireknmma vid mdra afsatser ltingre ned i dalen. PA ett viclstriicl~t omrtde iir mnrken ofrerallt betiickt af dessn koner, som bildats genoin r a t h e t s afsiittniugar, db det bubblar up11 us de ha1 i nmrken, soin dc varlns gaselmb spriingt.
Huruvida man kan tilltro den Catholska kyrkan i Halland en sådan moderation, må hvar och en döma, som vill höra historiens vittnesbörd och betragta det factiska förhållandet i de öfriga Danska provinserna och i hela Norden. En så stor historisk omöjlighet synes dock hafva bordt väcka betänkligheter om riktigheten af premisserna, hvilkas vederläggning den innebär. Men vore det tillräckligt vittnesbörd om Kronans egande-rält till de flesta kyrkoheminanen, att ingen anteckning rörande dominium vid dem skedde, hvarföre har då vid några andra sådan anteckning skett, hvarigenom dominium öfver dem blifvit Kronan uttryckligen förbehållet? Hvarföre iagttogs icke samma försigtighetsmått vid de förra, som vid de sednare? — Skulle ej någon förnuftig grund härtill böra uppgifvas, innan man antager, att betydelsen i bada fallen är densamma? Enligt vanlig slutkonst, skulle man annars anse ofelbart, att, då Kronans dominium blifvit angifvet för några hemman, men i samma handling deremot för andra hemman icke angifvet; så måste dominium (begreppet om detta ord må för öfrigt uppfattas huru som helst) icke tillkomma Kronan för de sednare. Att härom fälla ett opartiskt omdöme, synes icke vara svårt, då ändamålet nied Landabokens upprättande är fullkomligen bekant och dess Bih. till R. St. Landaboken är upprättad på Danska Konungen Fredric ll:s befallning. Konungens Bref af den 11 Augusti 1569 lill alla Häradsprostar i Skåne, Halland, Blekinge och Lister, åberupadt i baudlingarne, för att bevisa Lanilabokens aulbenlicitet, bilägges liärjemte (Litt. C.). Anledningen till Landabokens upprättande är deruti angifven.