Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lövvenhjelms ingress hade sökt göra gällande de skäl, hvarpå jag, efter mitt förmenande, kunnat grunda ett oförtänkt uttalande af min medborgerliga missbelåtenhet med hela den krigsadministralion, som successivt sedan 3o år fortgått, deri ena i den andras fotspår. Det skulle föga hafva inverkat pä saken, om jag, som inledning till mina yr - D e 11 i3 Augusti. kunden a bifall för Utskts betänk, i ollmänliet, bade anfört de otillfredsställande resultaten af de s. k. organisationerna inom artne'en, hvilka knappt varit fulländade, förrän de funnits så litel ändamålsenliga, att de påkallat nya organisationer, som ingalunda blifvit bättre, inen alltid för Staten medfört ökade utgifter ulan några från den synbart nyttiga påföljder. Konung Carl Xlts indelningsverk, ål hvilket jag gör all rättvisa för den tid, vid hvilken det inrättades, innebar sitt egel underhåll, så länge man leinnade det oruhbadt; men sedan nutidens organisations-förmågor tagit hand derom, har allt blifvit otillräckligt, och Staten derutöfver blifvit betungad med förr obeliöfliga tillskott, ulan att det indelta armee-befälet derföre i lönnväg blifvit mera belåtet. Det hade verkat till ingenting, om jag hade sökt deducera min missbelåtenhet dermed, alt nära 3,ooo nurnror blifvit dragna ifrån roleringens egentliga föremål lill aflöning af underbefäl och musikanter, hvilket ingalunda ingått lili ror teringsskyldigheten att underhålla. Det hade verkat till ingenting, om jag sökt göra min klagan gällande deröfver, att beklädnads-bidraget är så tilltaget, att ingen aimee i verlden är så öfverflödigt beklädd som den Svenska, hvars beklädnad till hälften af den fattiga jordbrukaren bekostas, under det han sjelf ej sällan får räkna del nya plogget sorn en sällsamhet. Det hade verkat ingenting, om jag sökt göra den mening gällande, att ingen institution är mera tryckande och för tiden olämpligare samt för vapnet ofördelaktigare, än det indelta cavalleriet.
Må man icke heller föreställa sig, att egendomshandel skall med sådant raseri åter börja, som under sistnämnde period. Man ihågkomme, att det mynt, hvarmed man då handlade, var osundt och vacklande, så att en hvar skyndade byta ut det mot något mera solid vara; deruti låg rätta orsaken till nämnde vingleri. Sedan jag sålunda upptagit och besvarat det väsendlligaste, som af StatsUtsk. blifvit sagdt emot lånupptagning i Den 3 F c 1) r u a r i f. ra. 6 j enlighet med K. M:s nåd. piopos, rell som således icke vederlagt Hr af Billberghs förslag, förenar jag mig ånyo i den värde reservantens framställning och i hans förutsättning, som jag i form afbön upprepar lill Rikets, vid denna riksdag, magtägande Ständer, att de icke måtte neka den förlägne jordbrukaren det ringa, för statscrediten oskadliga biträdet af deras garanti. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: I föregående plenum var jag en bland dem, som motsatte sig ett förslag i fråga om penningetillgångarnas ökande, hvilket ansågs förmånligt för näringarna. Jag förklarade då, att detta icke var en följd af obenägenhet att understödja näringarna, men att jag ansåg då förevar, förslag för en småsak och trodde, att man borde bespara sådana åtgärder, tills större saker kommo i fråga. I dag hafva vi att pröfva ett mål af denna beskaffenhet, och jag går att understödja frågan om låns upptagande till bistånd för jordbruket i första och näringarna i andra hand. Således fortgår jag i dag uti min i går yttrade grundsats, att småsaker böra vika för de stora. Då jag således öppet förklarar, att jag. tillstyrker lånets upptagande, ber jag få redogöra för de grunder, hvarpå jag bygger denna min opinion. Jag anser nemi., såsom jag förut förklarat, att Sveriges olycka i fmanciella frågor hufvudsakligen legat deruti, att de fmanciella åtgärder, som under en längre tid blifvit vidtagna, urartat till en assistanceanstalt för enskilda, i stället för att bispringa associationer. Man har icke tillitat den förenade kraften derföre, att man velat bispringa individen.
Hos de i Japan boende europeerna tyckes verkligen råda en viss afund öfver den lätthet, med hvilken det i industrielt hänseende nyss så långt tillbaka stående landet tillegnar sig europeernas konstfärdighet och industri, och den hastighet, med hvilken befolkningen härigenom gör sig oberoende af de främmande handelsmännens varor. Då vi framkommit till Biva-sjön, fördes vi af herr Koba-Yaschi till ett omedelbart vid stranden beläget värdshus med härlig utsigt öfver södra delen af sjön. Vi infördes i vackra japanska rum, hvilka tydligen blifvit ordnade för att mottaga europeer, och i hvilka derför några bord och stolar blifvit instälda. På borden funnos vid vår ankomst skålar med frukter och sötsaker, japanskt te och fyrfat. Väggarna bildades delvis af smakfullt förgylda pappersskärmar, som voro prydda med tänkespråk, erinrande om den härliga utsigten. En hel dag af den korta tid, som det förunnades mig att studera Kiotos märkvärdigheter, offrade jag på Bivasjön, emedan insjöar i södern äro ytterst sällsynta. Sådana förekomma nämligen endast i de länder, som under det senaste geologiska tidskiftet antingen varit betäckta af glacierer, eller ock till följd af vulkaniska krafters inverkan varit skådeplatsen för våldsamma rubbningar i jordskorpans höjdförhållanden. Jag trodde, att Biva-sjön härvid skulle bilda ett undantag, men sannolikt med orätt. Sagan förtäljer nämligen, att denna sjö uppstått på en enda natt vid samma tid, som Fusijamas höga vulkankegla bildades. Denna sägen är i sina allmänna drag så öfverensstämmande med geologiens läror, att knappast någon geolog torde vilja jäfva dess sanning. Efter framkomsten till värdshuset fingo vi mycket länge vänta på den ångbåt jag bestält. Jag utfor med anledning häraf obetänksamt nog i förebråelser mot mina förträffliga japanska adjutanter, hvilka dock mottogo mina hårda ord endast med vänliga småleenden, som ytterligare ökade min otålighet öfver den tidsförlust, som sålunda ådragits mig. Först långt fram på dagen, medan jag redan var ute och draggade från en mindre ångbåt, fick jag upplysning om orsaken till dröjsmålet.
Maj:t samt af flera enskilde inländska och utländska Vetenskaps-idkare. _I Institutets Statoch Lärare-personal hafva de förändringar skett, att dels, till följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga beslut den 13 November 1846, en Extra Ordinarie Adjunktur i Chirurgien blifvit inrättad, med aflöning af 200 R:dr af Institutets för hand varande medel, och dels, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga förordnande den 2 April 1845, en af Rikets Ständer å Institutets Stat uppförd lön, stor 1,600 R:dr åt en Professor i Klinik för barnsjukdomarne, blifvit fördelad att utgå med 1,300 R:dr åt Kliniske Läraren och 300 R:dr åt en amanuens vid Clinicum. Institutets inkomster för år 1847 uppgingo till 17,642 R:dr 4 sk, och utgifterna till 17,288 R:dr 43 sk. 8 r:st. c) Veterinär-Inrättningen har fortfarit i sitt förra skick, blott med den förändring i afseende på Lärarnes aflöning, att Rikets Ständer år 1844 på Stat anslagit 666 R:dr 32 sk. till lönförhöjning för Tredje Läraren. Elevernes antal har varit 30—40; och Inrättningens inkomster år 1847 utgjorde 13,716 R:dr 30 sk. 7 r:st samt utgifterna en lika summa. d) Skogs-Institutet. Denna å Kongl. Djurgården belägna läro-anstalt har oafbrutet fortgått med ett årligt anslag af 3,900 R:dr, hvarmed hyran för Institutets lokal, löner åt Direktören och 2:ne Lärare, Stipendier åt 6 Fri-elever samt andra utgifter blifvit bestridda. De Elever, som njutit undervisning vid Institutet sedan 1843 hafva varit 33, och någon annan förändring med Inrättningen har icke föregått, än att äldste Läraren fått sin lön förhöjd från 600 till 800 R:dr, jemte fria husrum vid Institutet. e) Gymnastiska Central-Institutet.
M. askade belopp, utan ock, med den rätt mig tillkommer enl 56 §:n Riksd.ördn., nu. i form af nv motion föreslå att, såsom extra-anslag, intill nästa riksdag matte uppföras en summa af 20,763 r:dr 16 sk. såsom fyllnad uti exercis-sqvadrons-anslaget. Denna sednare summa, påiäknad för utförandet af den plan för öfningarna, soni bär blifvit omnämnd , äskades af K. M. såsom ordin anslag, men har genom votering i förstärkta SlatsUtsk blifvit afslagen. Måhända bade denna fiåga icke rönt en sådan utgång, i händelse erinradt blifvit hvad ej allenast II. Ex Hr General-adjutantens lill K. M. inlemnade tind. embetsmemorial, ulan äfven R St:s år 1837 församlade revisorers berättelse innefattar, det nemi, att det nu uppförda ordin.anslaget är bestämdt ensamt för de Skånska och Småländska cavallen-regtlenas exercis-scjvadroner, att något anslag för exercis-sqvadroner rid Lifregltcts dragoner, Lifregttets husarer och Jemtlands hästjägare icke finnes; och att derföre nödvändigheten af en ulsträcktare omsorg om cavallerivapnets utbildande förorsakat det för infanteriet menliga förhållande, att dess öfningar måst, tillförmån för cavalleriet inskränkas; äfvensom att revisorerne, som funnit exercis-sqvadronerna böra af statsmedel underhållas, tillika ansett rättvisan fordra att, lill betäckande af alla exercis-sqvadrons-koslnade: na — således äfven de nu ifrftgavar. för Lifieg:tets dragoner, Lifregttets husarer och Jemtlands hästjägare, — såsom varande en utgift för ett i sig sjelft nyttigt ändamål, tillgång inom 3:dje hufvudliteln borde beredas.
Revisorerne medgifva villigt, att elevernas och lärlingarnes danande till skicklige och duglige jordbrukare i främsta rummet är det mål, som vid Institutet bör sökas och att, om detta uppnås, staten må anses derigenom vara nöjaktigt ersatt för de betydliga anslag, som på Institutet redan blifvit nedlagde och för detsamma vidare komma att utgå. Men af synnerlig vigt är tillika, att de unge män, som, såsom Revisorerne hoppas, med goda insigter i landtbruket utgå från Institutet, för att i skiljda rigtningar sprida en nyttig verksamhet, der på stället erhålla en tillräcklig kännedom om nödvändigheten att vid en så beskaffad handtering som landtbruket iakttaga all den sparsamhet, som kan vara förenad med klok beräkning, på det att handteringen må blifva så fruktbringande som möjligt; och denna kännedom kan, enligt Revisorernes tanka, icke bibringas på annat sätt än genom exemplet. Institutet bör således äfven i detta hänseende vara ett mönster, och om så icke är, förminskas deraf betydligt fördelen af de ökade insigter i landtbruket, som Institutet bidrager att sprida, och Institutets förtroende skulle nedsättas, om de män, som derifrån utgå, vid den första praktiska tillämpningen af sina kunskaper, innan de sjelfva på egen hand hade förvärfvat sig erfarenhet, visade okunnighet eller för ringa insigt i detta hänseende, helst förvaltningens mer eller mindre goda resultat, hvartill insigterna derutinnan väsendtligt bidraga, ändock utgör det förnämsta beviset derför, att det med Institutet åsyftade, ofvan angifna ändamål i verkligheten vunnits. Ur sådan synpunkt synes det Revisorerne vara en pligt att noga tillse, att god hushållning vid inrättningar af ifrågavarande beskaffenhet företrädesvis eger rum och att, om någon anledning till ett motsatt förhållande förefinnes, derå fästa uppmärksamhet.
Sedermera hade, efter förnyade efterforskningar, såväl Öfverkommendanten för Stockholms garnison, som chefsembetet vid ingeniör-korpsen förmält sig icke kunna utfinna någon, särskildt med afseende på byggnadskostnaden, mera fördelaktig plats än den af komitéen föreslagna, vare sig för uppförande al den utål komitéen ifrågasatta gemensamma byggnad, eller för uppförande af ensamt kyrka eller ensamt skolhus; hvarjemte bemälda chefsembete till Kongl. Maj:t öfverlemnat, efter nödig befunnen omarbetning, ritningarne till den af komitéen förordade kyrkooch skolbyggnad, jemte kostnadsförslag, slutande å en summa af 135,000 R:dr, hvartill komme för kyrkans förseende med värminrättning, enligt särskildt kostnadsförslag, ett belopp af 9,000 R:dr; och liar, i anledning af hvad sålunda förekommit, Kongl. Maj:t nu begärt att Rikets Ständer måtte utaf den för omförmälda byggnad beräknade kostnadssumma, tillhopa 144,000 R:dr, för år 1867 anvisa ett belopp af 40,000 R:dr. Beträffande först den föreslagna kyrkobyggnaden har hos Utskottet uppstått tvekan huruvida denna må vara för ändamålet oundgängligen behöflig. Om det än å ena sidan måste medgifvas, att de för närvarande af garnisonsregementena i Ladugårdslands kyrka förhyrda 200 platser icke motsvara dessa regementens behof uti ifrågavarande hänseende, har å andra sidan den af ofvanbemälde komiterade förebragta utredning icke synts Utskottet ådagalägga, att samma behof ej skulle kunna nöjaktigt tillfredsställas utan Statsverkets betungande med de dryga kostnader, som genom uppförande af en särskild kyrka skulle förorsakas. Det har nemligen förefallit Utskottet som skulle genom ändamålsenlig anordning af gudstjensten i Carl Johans kyrka å Skeppsholmen tillräckligt utrymme derstädes kunna beredas jemväl för garnisonsförsamlingarne.
För min del tror jag icke, att flera departementer erfordras för de ärender, hvarom förevar, och påföljande mom. handla, än de tvenne, sorn Utsk, föreslagit, och icke, såsom på f. m. nämndes, trenne; men i afseende på fördelningen departementerna emellan har Utsk, begått samma fel, som gjordes 180g, vid fördelningen af ärenderna emellan Kammaroch Finance-espedilionorna. Den var då likväl icke ny, utan föranledd af äldre misstag och förhållanden. Sedan ärenderna genom 1634 års, Reg.form först blifvit egentligen fördelade emellan de 5 riksembetena, vardt RiksCancellerens befattning snart' Öfvervägande utrikes och litterär. Näringarna sammanfördes med drätseln, särdeles linder Carl XI, då presidenten i KammarColkni tillika presiderade ej blott i Statseont. och Kammarrätten, utan äfven i Bergsoch ComnierceColkna, Ar 171.4, då Carl XII från. Turkiet utfärdade en C.aucelliordn, gjorde lian en. åtskillnad. Den 6 October e. ra. mellan Kammaroch Ha n d el s-expeditionerna, hvilken efter hans död upphörde. Gustaf lil åtskiljde 1773 Inrikes Expeditionen från Handels-* och Finance-expeditionen. Efter Konungens död indrogs den sednare; och 180g gjorde man intet annat, än återställa denna fördelning. Jag har i förmiddags naumt, huru en mängd näringsoch drätselärenders behandling börja i Kammar-expeditionen och slutas j Finance-expeditionen. Det är likasom om någon, hvilken ägde för stor trädgård för att kunna skötas af en trädgårdsmästare, och hvilken sålunda dertill använde tvenne, gjorde fördelningen af deras göromål så, att den ena trädgårdsmästaren blott skulle befatta sig med trädens rötter och stam och den andra blott med kronan och frukten. Jag skall nu Söka bevisa min sats, Ävendernas fördelning emellan Kammaroch Fi n a nce-expeditionerna är nemligen följande, i anseende till 1:0 Näringarna, att under den förra lyder jagten och under den sednare biindt makarne och pelshandeln.
Hjelp mig, Kristin! Hjelp mig mot denne man! KRISTIN orörlig och kall. ser på huggkubben. Och Hvad är det nu för spektakel på helgdagsmorgon! så ni svinat till här! Hvad vill det här betyda? Och så ni skriker och väsnas! Kristin! Du är en qvinna och du är min vän! FRÖKEN. Akta dig för denna usling! JEAN litet skygg och förlägen. rakar mig! glider ut till höger. Medan damerna räsonnera så går jag in och FRÖKEN. Du skall förstå mig; och du skall höra på mig! Nej jag förstår mig verkligen inte på såna här KRISTIN. slinkerier! Hvart ska hon ta vägen så här resklädd och han står med hatten på hva? hva? FRÖKEN. om allt Hör mig, Kristin; hör på mig, så skall jag tala KRISTIN. Jag vill inte veta någonting... Du måste höra mig... FRÖKEN. KRISTIN. Jean! Ja si det bryr jag mig inte alls om, för det att schappa, så ska vi sätta p för det! Hvad är det om? Är det om dumheterna med lägger jag mig inte i. Men tänker hon narra honom mig! Jag kan inte stanna här och Jean kan inte stanna här vi måste således resa... Hm, hm! FRÖKEN ljusnar. Försök nu att vara lugn Kristin och hör på FRÖKEN ytterligt nervös. KRISTIN. resa alla tre utomlands till Schweiz och sätta du och Jean och jag skulle stå för det hela och du, hade jag tänkt, skulle ta köket... Blir så är allting arrangeradt! Säg ja! då! omfamnar Kristin och klappar henne. Men ser du, nu fick jag en idé om vi skulle opp ett hotell tillsammans. Jag har pengar ser det inte bra! Säg ja nu! Och kora med oss, KRISTIN kall och eftertänksam. Hm, hm! FRÖKEN presto tempo. ska ut och se dig om i verlden. Du kan aldrig tro så roligt det är att resa på tåg nya menniskor Du har aldrig varit ute och rest, Kristin du oupphörligt nya länder och så kommer vi till Hamburg och ser på zoologiska trägårn i förbi farten det tycker du om och så gå vi i teatern
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit vttradt, anser sig Utskottet, med heintad anledning af de ofvan omförmälda motionerna, böra hemställa: att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes utfärda dels en förordning rörande vilkoren för handels idkande, med tillämpning af följande allmänna grunder: l:o att rättighet att idka handel må utöfvas, utan att burskaps förvärfvande utgör vilkor derför; 2:o att rättighet till handels idkande, i stad eller å landet, må tillkomma hvarje Svensk medborgare, man eller qvinna, som eger god frejd samt råder öfver sig och sin egendom; att Irån denna handelsrättighet dock böra vara undantagne embetsoch tjenstemän, som hafva allmän uppbörd om händer, tullverkets tjenstemän och betjente samt allmänna åklagare, så ock hustrur till de sålunda undantagna; 3:o att gift qvinna jemväl må vara berättigad till handels idkande, så framt mannen för hennes förbindelser ansvarar; 4:o att omyndig må, med förmyndares samtycke och ansvarighet, handelsrättighet utöfva; 5:o att handlande, derest han dömes till ansvar för brott, som medför vanfrejd, skall, när domen vunnit laga kraft, anses handelsrättigheten förlustig; Allmänna Besvärsoell Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 119. 15 6:0 att den, som i stad vill idka handel, skall, utom i de fall 10:de punkten omförmäler, med företeende af bevis om sin behörighet dertill, göra anmälan derom hos Magistraten och uttaga dess tillståndsbevis: att den, som vill i flera städer idka handel, skall derom på hvarje ställe göra anmälan på enahanda sätt; samt att den, som vunnit tillstånd att i stad idka handel, bör, om han tillika vill idka handel å landet, iakttaga hvad i 8:de punkten derom föreskrifves ; 7:o att den, som, på sätt i nästföregående punkt sägs, vunnit tillstånd att i stad idka handel, må ega att inom stadens område, äfvensom å rikets marknader, i öppen salubod eller annorledes drifva handel med alla slags inhemska och lofligen införda utländska varor i hvad myckenhet som helst, utan andra undantag eller inskränkningar, än som för allmänhetens betryggande i alseende å behandlingen af krut, gifter eller andra vådliga ämnen, samt angående bokhandel och försäljning af apotheksvaror och af bränvin särskildt stadgas;
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, alt K. M:s nu föredragna nåd. propos. jemte de i anledning deraf afgifna yttranden måtte remitteras lill Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:n. Bifölls, D.en 1 Augusti. 51 Ånyo föredrogs Hr Ribbings, Bengt, i gårdagens plenum på Bordet lagda motion om föreläggande för Coust.Utsk., att inom nu innev. månads slut till R. St. öfverlemna det från förra riksdagen hvilånde förslaget angalo nalional-representationens ombildning. Gr. Horn, Claes Fredr.: Då Hr Ribbing gjorde dea motion, som nu blifvit uppläst, tyckte jag mig böra att den innefattade någon annan fråga än blott den alt anmoda Const.- Utsk. att till oss öfverlemna det grundlagsförslag rör:de representationsförändringen , som sedan sista riksdagen är hvilan de. Ar det icke fråga om någon ting annat, än alt anmoda Consl.Ulsk. ur sitt archiv framleta det af förra riksdagens Coust.Ulsk. färdiggjorda förslaget och öfverlemna detsamma till R. St:s behandling; så har jag visserligen intet att invända mot motionen, såvida icke ändamålet pä eli annat och ginare sätt kan uppnäs. Jag förutsätter, alt samtlige RiksStm hafva uti deras archiver alla de prot.utdr., sorn innefatta detta förslag, och anser att RiksStm lämpligast skulle öfverlemna förslagets redigerande lill Exp.Utsk., hvilket enligt Riksd.Ordn. har sig ålagdt all redigera alla de beslut, som af RiksStm fattas; men om R. o. Ad. icke anser detta vara lämpligt, utan i stället önskar att uppdraga denna åtgärd ät Const.Utsk., så har jag deremot ingenting all invända. Hr Ribbing, Bengt:
Revisorer hafva alltså föreslagit, att Riksgälds-kontoret måtte befrias från åliggandet att till allmänheten utlåna sina ägande kassabehållningar, hvilka i stället borde, för beredande af vinst åt Riksgälds-kontoret, insättas å deposit-räkning i Bankodiskontverket. Antagandet af detta förslag förutsatte likväl oundvikligen förändringar i de angående Diskonternas utlåningsrörelse nu gällande föreskrifter. At icke allenast Banko-fullmäktigc, utan äfven Diskont-verkens Styrelser måste nemligen lemnäs friare händer, såväl i allmänhet, som till exempel vid bestämmandet af räntan vid diskontering och utlåning från handelsoch närings-diskontfonden. Beträffande de obligationer och andra säkerheter, som finge belånas; högsta tillåtna skuldsättningsbeloppet; maximum för kreditiv; tiden och sättet för lånens utgifning, samt dem, som vore till iån berättigade — från hvilken lånerätt enskilda banker, aktiebolag och korporationer icke borde uteslutas — hafva Herrar Revisorer väl icke ansett lämpligt att framställa något, förslag, enär Rikets Ständer, genom sina vederbörliga Utskott, vore bäst i tillfälle inhemta de upplysningar och utredningar, som erfordrades, derest sjelfva hufvudsaken eller lånerörelsens hänvisning från Riksgälds-kontoret till Banken af Rikets Ständer gillades; men på det att Herrar Revisorers anmärkning ej måtte erhålla motståndare bland personer, som befarade att, genom enskilda bolag och korporationer tiilerkänd rättighet fil! lån hos Diskont-verken, lånetillgångarne skulle minskas för den enskilde, kunde i samband med öfriga förändringar i föreskrifterna angående Diskont-verkens lånerörelse, det stadgande införas, att lån ej finge utgifvas till enskilda banker, aktiebolag och korporationer å högre sammanräknadt belopp, än sorn motsvarade hvad Riksgälds-kontoret hade å depositionsräkning hos samma Verk innestående.
Jag kan ej finnaj annat, än att detta skulle innebära en uppenbar motsägelse och kan ej inse någon våda uti, att detta blefve tydligare uttryckt i det betänk., som Utsk:n, efter en återremiss från R. o. Ad., skulle komma att afgifva, och att således den ena skrifvelsen af Sländerna, ang:de utsockne-frälsehemmanen i Halland, måtte komma i någorlunda öfverensstämmelse med den sednare skrifvelsen, angtde rotering i allmänhet, då nemi. Ständerne otvifvelaktigt fattat ett särskildt beslut hvad angår utsockne-frälsehemman. Jag finner således icke att jag har för stort anspråk, då jag yrkar återremiss för att få meningen tydligare uttryckt. 56 Den i5 April c. m. Gr. von Platen, Baltzar: Om R. o. Ad. skulle linaa någon otydlighet i betänk., så kan jag visserligen ej annat än önska att det måtte återremitteras; men då det vore ett oförsvarligt förbiseende af Utsk:n att inom så kort tid hafva handlagt tvänne mål af lika beskaffenhet och afgjorl frågorna olika, så nödgas jag anhålla att med några ord få i prol. antecknadt, att jag icke (och jag tror Utsk:ns ledamöter på samma vis) kunnat finna den tvetydighet, som Hr Dalman velat se, och delta på den goda grund, att, då denna afgift endast drabbar den jord, som är ordin, rotering underkastad, men Halländska utsockne-frälsehemmanen äro derifrån undantagna, så kan ej heller denna afgift komma att drabba samma hemman, innan de blifvit ordin, rotering underkastade. Hr Dalman: Jag skulle varit ganska tillfredsställd, om Gr. von Platen lyckats göra samma tydlighet gällande i TJtsk:ns betänk, som i det yttrande han här afgifvit; men Utsk:ns betänk, är beklagligen icke så uppstäldt som Hr Grefven framställt saken. Utsklns betänk, innehåller, att rolevacance-afgiften skall utgå utan afseende derpå, att längderne å den tillökade nya roteringen ännu icke blifvit i föreskrifven ordning pröfvade och fastställde.