Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oecon.Utsk., samt att prot.utdr. derom är förut justerad t. Gr. Cronhjelm: Vid det af Ridd.Seereteraren upplysta förhållande linner jag väl det lämpligaste vara, att mitt ifrågavarande yttrande äfven remitteras till Oecon.Utsk. Jag förutser dock, att hela frågan skall återkomma med den förklaring af Utsk., att saken ej hörer dit. Justerades pleniprotocollet för d. 3 dennes f. m. Gr. Löwenhjelm, Gust.: Jag har ingenting att justera vid det upplasta protocollet, såsom varande ganska riktigt; men då det är ett bruk hos oss att vid justering af hvad man redan yttrat anföra det nva, man i saken vill tillägga, anhåller jag att vid detta tillfälle få erinra, att då jag framställde mitt förslag, rör:de löner för Pastorsadjuncter, förglömde jag att åt denna framställning gifva hela den utsträckning, som tillhör densamma. Jäg skulle derföre önska att nu få utsträcka min motion till arfvode för alla vicariater, samt begär, att detta mitt yttrande må tillika med motionen remitteras till Utskottet. Detta yttrande remitterades till Oecon.Utsk. i sammanhang med Gr. Löwenhjehns förut till Utsk. remitterade motion, ang:de Pastorsadjuncters löner. Ånyo föredrogs Gr. von Fersens, Hans, d. 8 dennes på bordet lagda motion, alt grundlagsändringsförslagen till 63 och 72 §§. Reg.F. mätte till afgörande företagas först bland de sedan sista Riksdag hvilande förslag till ändring af grundlagarna och innan beslut fattas i frågan 0111 hvart K. Skrifvelse med förslag till lag för Banken bör remitteras. Gr. von Fersen, Hans: Vid slutet af sista plenum framställde jag den nu af Hr Gr. o. Landtm, föredragna motion, innehållande att de sedan sista Riksdag hvilande grundlagsfrågorna om 63 och 72 §§. Reg.F. matte företagas till afgörande, innan den i sistl. plenum bordlagda frågan, om och hvart K. M:s Nåd.
St. är förbehållen rättigheten att bestämma, hvad sorn är oundvikligen nödvändigt, hvad som är nyttigt eller icke. Dessutom hafva vi tillförene varit utsatta för ett missbruk, hvilket jag vill minnas hafva ägt rum under alla de riksmöten, jag bevistat, nemi. det, att frän Stals-TItsk. plockvis i Stånden emottaga än ett betänk, än ett annat, under förklaring, att Staten icke hade medel dertill. På det sältet hafva R. St., utan alt öfverse behofven och tillgångarna i sin helhet, låtit afvända sig från alla sådana förslag , som Stats-Utsk. ogillat. Tvertom har Utsk., då det i andra fall velat gynna något förslag, förklarat, att penningar funnes. Jag skulle derföre tro alf, på samma sätt som K. M., uti sin nådiga propos. om statsverkets tillstånd och behof, på en gång framställer å ena sidan alla tillgångar, och på den andra alla behof, sorn uro af den vigt, att K. M. begär anslag dertill; likaså borde Stats-Utsk. äfven gå till väga, men så mycket vidsträcktare , som Stats-Utsk. är skyldigt att upptaga icke blott K. M:s nådiga propostr utan äfven enskildes motioner. Om nu en sådan åtgärd skulle vidtagas, sorn den Hr von Heijne föreslagit, “vöre det omöjligt för Stats-Utsk. att göra en dylik fullständig framställning, och till sin undskyllan hade det att åberopa Ståndens eget föreläggande. Jag får fördenskull alldeles afstyrka det ifrågastäldta föreläggandet, öfvertygad såsom jag är,' att nuvarande StatsUtsk., skyndar sig, utan påminnelse, allt hvad skyndas kan. Skulle den framställda motionen anses vara af sådan vigt, att derom bör ytterligare öfverläggas, så anhåller jag, att hon måtte få hvila på bordet, så att enhvar må kunna betänka sig, innan Ståndet deröfver beslutar. Frih. Cederström, Jacob: Jag begär Hr von Heijnes förslag på bordet, och tror mig dervid böra till prof. anmäla, att jag icke anser R. o. Ad. eller R.
Af hvad jag nu anfört, följer äfven att jag emotsätter det här föreslagna eventuela stadgande, som skulle berättiga Bankofullmägtige att, i händelse icke någon betydlig del af kreditivfonden blefve Den 17 Juni. 149 begagnad, få höja maximisumman utöfver det här föreslagna beloppet af 10,000 r:dr. Ur Gr. o. Landtm, framställde, att i afseende på 4?mom. blifvit yrkadt dels af flere ledamöter bifall lill Utsk:s förslag, dels af Frih. Raab, att maximibeloppet af ifrågavar. kreditiv mätte bestämmas till 20,000 ndr, samt dels af Hr Rosenblad, att Ltsk:s förslag mätte bifallas med följande tillägg: ”dock vare Bankofullmägtige tillätet att förhöja ofvanbestämda maximum, i fall att någon betydligare del af fonden någon längre tid varit obegagnad;” hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s förslag till 4 mom. Härvid ropades starka ja, blandade med nej; hvarefter Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja härvid varit öfvervägande. Hr Landtm, hemställde sedermera om R. o. Ad. bifölle de förut uppläste 5, 6, 7, 8 och 9 momme, hvaremot ingen anmärkning blifvit gjord. Ropades ja. Härefter förekom Utsk:s förelag till stadgande derom, att i händelse Bankens säkerhet sådant fordrar, kreditiven må kunna uppsägas till inbetalning inom 3 månader. Gr. Lagerbjelke, Gust.: R. o. Ad. har ännu ej afgjort betänk. N:o 61, hvarföre denna punkt ej heller torde kunna ännu afgöras; men äfven om R. o. Ad. hade pröfva! och antagit betänk. N:o 61, så tror jag likväl att det i alla hill ej går an, att antaga den nuvar. redakt:n af förevar, punkt. Denna redaktm skall nemi., om den varder af R.
(Grundar sig på 20 punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o i56.) För upprensning af farleden genom den närmast Söderhamn belägna skärgård, har ett lån af Tio Tusen R:dr blifvit Söderhamns Stad beviljadt emot de i 46 §. af detta Reglemente uppgifna villkor, eller desamma som under sistförfluine Riksdag stadgades, i afseende på det för ifrågavarande företag då anvisade lån. Dessutom hafva Rikets Ständer, för upprensnings-arbetet i nämnde skärgärdj, anslagit en summa af Fern Tusen R:dr, att, utan återbetalningsskyldigliet, utgå på sätt i nedanstående 74 §. stadgas. 8 Hur till Stats-Utshottets Betänkande, N.o3i4- (Grundar sig pä Stats-Utskottets Utlätanden, N:ris i56 och 272.) Emot de villkor, som i nästföljande 2ine §§. omförmälas, hafva Rikets Ständer > anvisat till utgående från Riksgälds-Contoret, på sätt samma §§. innehålla, 1:0 ett lån af Trettio Tusen R:dr, beviljadt staden Carlshamn,för islåtulsättundet af stadens hamn; a.'o ett lån af Tio Tusen R:dr till staden Sölvitsborg, för befordrandet af den derstädes påbörjade cjuaibyggnad samt hamnens upprensning; och 3;o ett lån af Ett Hundra Fyratio Tusen R:dr, för Götheborgs hamnbyggnad, att utgå under 10 år med 14,000 Ridr årligen. , . ■§• 74- (Grindar sig på punkten i Stats-Utskottets, af Rikets Stfinder bifallna, Memorial, Klo 276, samt Statsr och Lag.-Utsköttcns likaledes bifallna Utlåtande, JNjo 106.)
Skrifvelse N:o 259, 247 icke böra ingå i den jemförelse, hvarom nu är fråga, samt fourage-afgijten tid indelta kavalleriet äfvensom tro.ss-passev o lans-a f'g iflen af nyssnämnde anledning först nied året 1852 upptagits såsom inkomst-titlar i Riks-staten; äfvensom och dä såväl postmedlen som hrunvinsafa iflen numera, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, utgöras efter förändrade grunder, hvilka måste i betydlig mån inverka på dessa inkomsters belopp, Rikets Ständer ansett de föregående årens upphörd af dessa medel icke kunna tjena till ledning vid beräknandet af Stats-verkets inkomster deraf under nu ingångna Slalsreglerings-period; så hafva Hikels Ständer, med iakttagande af hvad sålunda förekommit samt efter tagen kännedom af hvad E. K. Mits nådiga proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, jemte Statskontorets densamma bifogade underdåniga skrifvelse i detta ämne innehålla, i afseende ä beräkningen af Stats-verkets inkomster för år 1858 och följande är intill dess ny Statsreglering blifver gällande, fattat de beslut, hvilka Rikets Ständer nu fä i underdånighet anmäla, nemligen angående: Ordinarie eller ständiga inkomster. Bland dessa har hitintills under serskild rubrik upptagits Stats-verkets inkomst al de sä kallade Restanlierne; men då E. K. M:t nu behagat föreslå, att desamma hädanefter skulle lördelas å de inkomst-titlar, å hvilka restantier af någon betydenhet uppstått, hafva Rikets Ständer, enär en sådan förändring mäste inverka på beräknandet af åtskilliga utaf de ordinarie inkomsterna, ansett sig böra främst laga denna fråga i öfvervägande.
Filialen i Malmö. Förbundets skånska filial har sedan den 15 januari 1887 varit tillgänglig för allmänheten. Från nämnda dag till den 31 december hafva anwält sig 16 arbetsgifvare och 32 arbetssökande. Dissutoiii hafva ett SO-tal arbetssökande hänvisats till Hufvudbyrån i Stockholm eller blifvit nfrådda från inskrifning på grund af bristande kompetens. De lönebelopp, som åt arbetsökande genom filialen betingats, hafm varit 600 kronor för bokförerskor, 500 kronor för fransysk lärarinna i hem, 200 a 300 kronor för lärarinnor, som endast erhållit sin utbildning vid högre elementarskolor för flickor. Lägsta lön som betingats har varit 100 kronor för år för s. k. svensk .bonne ». Sammanlagda lönebeloppet, som för ar betingats, liar varit 2,850 kronor. Till inträde i sjukkassan hafva 6 personer anmält sig. Dessutoiii hafva en mängd förfrågningar ingått om Iärokurser, inträdesfordringar till skolor samt arbetsområden. De framstälda frågorna kunna hänföras under följande rubriker: Vilkoren för inträde vid högre lärarinneseminarium; Sjukvardskurserna vid » Röda Korset) &gt; och » Drottningens Sjukhem »; Vilkoren för fältskärsgrkets utöfvande; Inträde vid post-, telegrafoch telefonverk; Slöjdkurserna vid Nääs, Handarbetets Vänner och Palmgrenska skolan i Stockholm; Böcker passande för skolbibliotek; Läroplan och inträdesvil kor vid Lunds hushållskola; Inackorderingshem på landet der kännedom om hushållsgöromål kunde vinnas; Inackorderingshem i Stockholm; Tillfälle till undervisning i bokbinderi och kostnad för densamma; Gymnastiska Centralinstitutet och ansökan för inträde dit; Fredrika-Bremer-Förbundets hemstudiekurser. Mängden af frågor angående olika skolor, arbetsområden m. m., som till filialen ingått och besvarats, bevisar att dess tillvaro motsvarar ett inom provinsen kändt behof. Det vore derföre önskligt, att den allmänhet filialen är afsedd att gagna, särskildt arbetsgifvare, ville i
Om man endast kastar en blick på universitetet i Köpenhamn, ser man, att denna academi åtnjuter anslag uti ifrågaställa afseende, att flera verk i denna kunskapsgren blifvit utarbetade m. m. Jag yrkar således, att de begärda anslagen för academierna må beviljas, och med lika summa till hvarje universitet utgå. Jag har härvid icke den ensidigheten, att jag icke skulle tala äfven för Carolinska institutet. Detta står i så nära samband med universiteten, att anslag för dessa och för institutet böra följas åt. Det vore orättvist, om man, på samma gång man satte det förra i tillfälle att följa med sin tid, vägrade det sednare ett sådant understöd, som i nämnde afseende erfordrades. Jag föreslår således, att åtminstone så mycket, som Statssecreteraren begärt, må komma universiteten och Carolinska institutet till godo. Jag förenar mig altså i begäran om Aterremiss. Få ledamöter inom detta stånd finnas troligen, som icke någon tid varit vid universiteten och som icke känna sig tacksamma för den bildning, de der fått. Jag åtminstone skall alltid hysa en sådan erkänsla; och det är mig ett angenämt tillfälle att få, på samma gång jag uttrycker den, uppfylla en pligt emot samhället, i det jag lemnar min röst till medverkan för ett ändamål, hvars resultater säkerligen skola blifva af största nytta för mitt fädernesland. Hr af Ekenstam, Isr.: Då Frih. Ehrenborgh har haft den modesti att innehålla med sitt omdöme öfver Den a Juni 1. m. den gamla metlioden, sorn begagnas vid elementarläroverken, är det så mycket större skäl, att jag afhållen mig från något specielt yttrande deröfver; men detta hindrar icke, att man af följderna kan i massa bedöma orsakerna. Hr Cederschjöld har ganska riktigt anmärkt, att resultaterna af dessa läroverk nu äro högst ensidiga. Det ständigt ökade tilloppet af individer, sorn trängas på embetsmannabana!), bevisar redan mycket emot de methoder, sorn följas vid våra allmänna bildningsanstalter. De inleda nemi. ynglingen på en väg, hvarest hans utkomst vanligen är ganska problematisk, och hvarifrån han sedermera genom sin ensidiga bildning har ganska svårt att öfvergå till något både för honom och staten gagneligare.
N:o Söderhamns stad: inrättande af ett Cur hus derstädes 97 Stockholms stad: öfverlåtelse deråt af en del utaf Beridarebanan , till Hötorgets utvidgande .112 Sammandrag af alla gällande Författningar om syner å Soldat-torp och om torp - underhållnings - skyldigheten 118 Stängsel-förordningj ny, .124 Skaraborgs Län: undsättnings-skulder . 11 as liqviderande derstädes .127 Sala Silfververk i34 Stämmo-böter: upphäfvande af det i Kongl. Kammar-Coliegii CirculaireJBref den 18 Febr. 1806 intagna Stadgande derom iZq Skepps - umgälder <1 Svenska fartyg : anhållan om undersökning i afseende på möjlig nedsättning deri Sillens j afj Kampreraren, ansökning om åtnjutande af full Revisors-lön i5o Sågare-lönens utgörande vid Sågqvarnar ao3 Skjutsväsendet: föreslagna förändringar i afseende derå . . .226 Stockholms Slott: angående ett af StatsVerkets öfverskotts-medel beviljadt belopp till ombyggnad af Lejonbacken dervid 23g Skinnskattebergs Bergslags Privilegier: ifrågaslälldt upphörande deraf . , 202 Register ofver Rikets Ständers und. Skrifvelser. 31 N:o Stief ringe Härads invånares befrielse från hjelp-dugsverken till Strömsholm 3o4 Stey erns ,von,Maj or > anhållan om everldelig Skaltemannarätt å a:ne under Starby Kungsgård lydande lägenheter 3i 5 Ströms Säteri i Bohuslän : låne-understöd lill fullbordande af en Canal anläggning dervid 3a4 Sparbankerna: rättighet för dem att i Banco-Disconten förränta endel af deras fonder 33 r Stockstraff: afskaffande af Kyrko-Råds rättighet att ådöma dylikt 344 Sammanbyggande af Kyrkor 368 Skogarne i Riket: förändrad redaction af 62 §. i Kongl. Förordningen derom af d. 1 Aug. i8o5
Nio Expedilions-Ulskntlets Förslag till underd. Uppläst och godkäntil hos Ridd. och Adeln den 5 Sept. 1857. Presle-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om ändring uti Kongl. Brefven den 9 Februari 4802 och den 47 Augusti 4804, rörande besutenhet å hemman i Dalarne. (Lagoch Ekon.-Utskottets Bet. N:o 28). S. A. K.
På filosofi var der icke heller någon brist, men vid sidan om den erkeförnuftige Cartesius fann man fantaster som Paracelsus, van Helmont, ja till och med Agrippa von Netteshelm, hvars Philosophia occulta jag här såg för första gången. Redan som gosse fann jag mitt stora nöje i dedikationsepisteln till abboten Trithem och dennes svarsskrifvelse — hvilken också var meddelad — och hvari den ene charlatanen med ränta återbetalar den andres bombastiska komplimanger. Men det bästa och dyrbaraste fynd som jag gjorde i den dammiga kistan, var en anteckningsbok, som tillhört en bror till min morfar — chevalier’en eller österländingen kallad — om hvilken de gamla tanterna alltid hade så mycket att berätta. Denne onkels onkel, som också hette Simon von Geldern, måste ha varit en märkvärdigt helig man. Sitt tillnamn »Österländingen» fick han derför, att han företagit vidsträckta resor i Orienten, och efter sin återkomst derifrån alltid gick klädd i orientalisk drägt. Längsta tiden tyckes han ha stannat i Nordafrikas kuststäder, särskildt i de maroccanska staterna, der han af en portugis lärde sig en vapensmeds yrke, hvilket han sedermera lyckligt bedref. Han hade gjort en vallfärd till Jerusalem, der han, försjunken i en exalterad bön på berget Moria, hade en syn. Hvad såg han? Det uppenbarade han aldrig. En oafhängig beduinstam, som icke bekände sig till Islams lära utan till ett slags mosaism, och som hade sitt tillfälliga kvarter i en af de nordafrikanska sandöknarnes af européerna okända oaser, valde honom till sin anförare eller scheik. Detta krigiska lilla folk lefde i fejd med alla grannstammarne och var alla karavaners skräck. För att tala på europeiska: min onkels salig onkel, den fromme visionären från berget Moria, blef röfvarehöfding. I dessa sköna nejder var det, han förvärfvade sig de insigter i hästskötsel och ridkonst, hvarmed han efter sin hemkomst till vesterlandet uppväckte så mycken beundran.
Nådigst lemnade anstånd med Utskylders erläggande, hvilket utgjort ett ämne för Riksens Ständers nyligen beslutne tacksägelseAdress. Skall den åter ske af Riksens Ständer, borde då icke den underdåniga anhållan tilläggas, att Götha Canals Assignationer äfven hä-; danefter i Upbörd måtte mottagas och att ali utmätning inställes för dem som i UpbördsLiquid deponera DiscontSedlar? Det torde ej vara för tidigt att genom någon allmän Adt visa, det Riksens Ständer, efter nära en månads sammanvaro ej aldeles förlorat ur sigte ändamålet för Deras sammankallande. —• Ehuru i en del Län kan finnas föga DiscontSedlar hos Allmänheten, har likvisst den Penningebrist hos Näringsidkaren, som blifvit pn följd af deras oandvändbarhet, vållat en minskad arbetsförtjenst, hvarigenom de contanta tillgångarne Öfvetallt äro ringa, helst som de höga SpanmålsPrisen medtaga allt för Lifvets bergning. Genom det af mig nu proponerade tillägg blefve det dock en möjlighet upfylla egne och underhafvandes skyldigheter.” Och skulle ofvanintagne af Herr Professojen Forsjell och Herr BruksPatronen Hulphers * StatsUlsk. Betänkanden. gjorda anföranden, efter deras begäran uti Pra* tOcollsUtdrag medfölja Höglofl. StatsUtskottets Betänkande till Rikets Höglofl. Ständer. XJt supra, Ex protocollo B. G. af Sillén, N:r 4. StatsUtskottets Memorial angående tillökt Betjening vid Utskottet. W id de föregående Riksdagarne har StatsUtskottet, för att kunna skyndsamt och i sin ord, ning besörja dess mångfaldige göromål, varit föranlåtet begagna, utom Secreterarne, äfven Kammererare, arne Protocollsförande eller Notarier samt minst Fern Cantzlister; och med ett mindre antal Betjening har Utskottet, i anseende till de vid denne
Jj5 kommande Onsdag, eller, ifall plenum då inträffar, uti näst derefter följande plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 4 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 8 Juli i84o. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 6 prot.utdr. för denna dag f. m. Hr Frih. o. Land Ira. tillkännagaf, att Gr. von Platen, Baltzar, ledamot i StatsUtsk., erhållit 3 veckors ledighet från den 12 dennes, och att Hr Edelsvärd, Fredr. Willi., afsagt sig sin befattning såsom ledamot i Bevilln.Utsk., hvarföre Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer att vid deras nästa sammanträde välja en ledamot att i StatsUtsk. inträda under den beviljade ledigheten, och en ny ledamot i Bevilln.- Utskottet. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf derjemte, alt Hr Geete, Sten Porse, afsagt sig sin befattning såsom ledamot i Ridd.Utsk., och hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla hans tillika gjorda begäran att det oaktadt blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen. Bifölls. Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer att vid nästa sammanträde äfven välja en ledamot i Ridd.Utsk. efter Hr Geete. Ånyo föredrogs StatsUtskls den 4 dennes på bordet lagda mern. N:o 179, med förslag till sammanjemkning och voterts-propositioner, ianledn. af olika beslut i fråga om anslag för innevar. år till vattencommunicationer. Hr von Hartmansdorff, Au g., anhöll att få veta hvad PresteSt. svarat på den till nämnda Stånd uti StatsUtskts mern. N:o 179 gjorda inbjudning. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att ingen underrättelse ännu ankommit angtde det beslut, som PresteSt. fattat ronde meni. Frih. Gederström, Jacob: Ehvad Högv.
Lika med Herr von Hartmansdorff är jag af den öfvertygelse, att man bör följa Gustaf Wasas regel: ”Bättre är att en gång säga och dervid blifva, än ioo:de gångor tala;” och just derföre önskar jag, att man måtte förblifva vid hvad sista Riksdag är vordet beslutadt, samt att, då något resultat derå, såsom redan anmärkt är, icke kunnat följa, man nu ville å nyo i underdånighet anmäla berörde beslut till Kongl. Maj:ts Nådiga sanction. Jag fortfar altså, att yrka återremiss. Herr Tham: Jag ämnar ej nu utlåta mig, om det är Kongl. Maj:ts rättighet, eller ej, att svara på den år 1823 beslutade underdåniga skrifvelse, men jag tror det vara Representationens både rättighet och pligt, att påminna om hvad Representationen anser för Landet nyttigt; och på denna grund är det jag yrkar återremiss, för att få föreslagen en underdånig begäran om svar å ofvanberörde skrifvelse. Det förundrar mig ej, alt detta beslrides af dem, hvilka önska \ Den 4 Ju lii i f. ra. qvarstå vid de gamla Skrå-inrättningarne, och alla de band, som trycka nfiringarne. Väl kunna de i följd häraf få se några dåliga Städer, men trefnad i landet torde efter deras system aldrig komma att äga rum. Herr Ribbing> Ar-vid: Så vidt frågan rörer Ständernes rätt, att till Kongl. Maj:t ingå nied underdåniga Skrifvelser, delar jag Herr Thams åsigt, men förslaget att till Kongl. Maj:t å nyo ingå med den sista Riksdag beslutade underdåniga skrifvelse, hvaröfver Kongl. Maj:t å Riks-Salen förklarat, att han då icke hann besluta, anser jag åtminstone icke beliöfligt. Ändamålet är uppfyldt, sedan Ständerne en gång tillkännagifvit sin tanka i ämnet, och Kongl. Majrts höga rätt att deröfver besluta står qvar, och kan när som hälst af Kongl. Majit utöfvas. Herr •von Hartmansdorff:
Tack vare det ypperliga skydd mot selbrytning, som hundarnes egen yfviga pels Hundsko. 1/3 af nat. storl. lemnar, behöfver föga omsorg egnas åt detta körtyg, och jag har ej sett en enda hund, som varit oanvändbar till följd af skafsår från selarne. Deremot blifva deras fötter ofta såriga af den skarpa snön. Till hvarje slädes utrustning hör derför ett antal hundskor af vidstående utseende. De begagnas endast i nödfall. Tschuktsch-hundarne äro af samma ras, men mindre än eskimå-hundarne i danska Grönland. De äro varglika, högbenta, långhåriga och raggiga. Öronen äro korta, vanligen uppstående, färgen mycket vexlande, från svart eller hvit, svartoch hvitfläckig till grå eller gulbrun. Under otaliga slägtled hafva de användts till dragare, hvaremot de som väktare varit obehöfliga bland ett folk, hos hvilket stöld eller åverkan ej synes förekomma. Förmågan att skälla hafva de derför helt och hållet bortglömt, eller kanske aldrig egt. Till och med en europe kan komma in i yttertältet, utan att de der befintliga hundarne med ett ljud underrätta sina i det inre tältet sofvande egare om främlingens ankomst. Deremot äro de uthålliga, men föga snabba dragare. De äro lika smutsiga och lika fredsälskande som sina egare. Några strider mellan hundspann, som tillhöra olika tält, eller mellan tältplatsens hundar och främmandes förekomma sällan. I Europa äro hundarne sina husbönders vänner och hvarandras fiender, här hvarandras vänner och sina husbönders trälar. Om vintern tyckas de i nödfall hjelpa sig med mycket litet föda; de äro då ytterst magra och ligga för det mesta orörliga i någon snödrifva. Ensamma lemna de sällan tältets granskap, ej ens för att leta efter föda eller för att jaga på egen hand och för egen räkning. Detta synes mig vara så mycket besynnerligare, som de ofta flere dagar å rad, jag vore frestad att säga veckor, af sina husbönder icke erhålla någon mat.