Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då af alla, som yttrat sig i detta ämne, ingen enda yrkat, att underdånig anmälan borde begäras, äfven om rättigheten dertill vöre fullkomligen gifven; så ser jag icke heller någon nödvändighet af Återremiss, ehuru jag, för min del, omöjligen kan medge annat, än att sådant är Ridderskapets och Adelns rättighet; och vågar jag derföre å nyo ödmjukast tillstyrka det enkla Beslut, att Målet må förfalla. Friherre Hjerta, Fredric, yrkade, att om Återremiss skulle af Ridderskapet och Adeln beslutas, hela ConstitutionsUtskottets Betänkande måtte i sådant fall till Utskottet återremitteras. Den 12 Martil. 373 Herr Munck af Rosenschöld: Om det varit tvifvelaktigt, huruvida 107 §. i RegeringsFormen kunde af ConstitutionsUtskottet på Konungens Rådgifvare i CommandoMål tillämpas, är det deremot ostridigt, alt Riksens Ständer sjelfva äga rätt, att enligt denna §. Frågan afdömma: 6 §. AnsvarighetsLagen förklarar uttryckeligen dem dertill berättigade. Alla äro deruti ense, att Anmärkningen må förfalla, men jag, för min del, tror det vara angeläget, att Motivet till Ridderskapets och Adelns Beslut äfven uttryckes sålunda, nemligen, att Ridderskapet och Adeln finner, det Rikets väl icke brafver någon åtgärd. Friherre Anckarsvärd: Lika med hvad en värd Ledamot nyss anfört, anser jag något Motiv för Målets förfallande icke kunna af 107 §. i RegeringsFormen hämtas, enär Utskottet dertill icke gifvit någon anledning. Det torde, enligt min tanka, vara lillräckeligt, att Ridderskapet och Adeln anser Målet vara af den natur, att det kan förfalla. Då, för öfrigt, på sätt Herr Påhlman anmärkt, icke någon serdeles följd torde uppstå af Betänkandets Återremiss, får jag hemställa, om icke de Herrar Ledamöter, hvilka begärt votering, ville derifrån afstå, samt i stället till Protocollet anmäla deras Reservationer, hvarigenom votering skulle kunna undvikas.
Jag ber, att få fästa Hrrnes uppmärksamhet derpå, att en handelsetablerande på landet, i förening med uppsättandet af handelsbod och anskaffande af de förlager dertill erfordras, icke gerna kan indragas uti bevillningen bland ett af näringsfrihetens biändamål, nemi. att, så vidt möjligt är, för socknarne pä landet lätta underhållet af fattige, så att de icke falla fattigförsörjningarne till last. Den, som vill uppföra en handelsbod, måste ega ett kapital, för att förskaffa sig Den 5 Juli c. m. 5J9 sig icke endast linden, hvari handeln skall bedrifvas, utan äfven det lager, som för handeln erfordras. Således är denna handlande helt och hållet utom kretsen af den, för hvilka näringsfriheten blifvit införd såsom ett förvaringsmedel mot fattigdom. Dessa handlande kan jag således icke finna höra till klassen af de fattige. Hvad hufvudsaken angar sä lärer väl den satsen i Stalsekonomiskt hänseende vara beståndande, emedan den så varit i alla tider och i alla länder jemväl i de mäst fria såsom i Norra Amerika, att handeln, för att kunna i större omfång med fördel drifvas, måste hafva sitt stamhåll i städerne, ehuru den i vissa grenar af detaille-handeln blifvit utsträckt öfver allt på landet, och hvaraf vi inom värt land hafva exempel uti den s. k. gårdfarihandel; men man måste medgifva, att denna gårdfarihandel i allmänhet tagit, hvarken medfört serdeles gagn för dess idkare och än mindre för dem, sorn af sådane handlande besökas. Man har uti den nya författningen, pä det alt handeln må qvarblifva i städerne, stadgat, att, på 3 mils afstånd derifrån, handelsbodar icke fä anläggas. Om nu en församling, belägen utom de 3 milen, icke finner för sig nyttigt eller nödigt, att inom dess område handelsbodar inrättas, så bör den väl derifrån befrias. Gr. Lagerbjelke har anmärkt, att något, liknande denna och än mindre den af Utsk. åt församligarna föreslagna rättighet, icke förefinnes, enär Utsk. upphöjt församlingarne lill ett slags dömande myndighet.
Dristiga Cedern, och med sin skugga Stärkte de tynande växters lif. Sådan är välgörarns lön, och afundens Bländade syn: denna låga hopen Smädade högt mot Cederns skygd; Ropade: Du är den, hvars famnande Grenar utsuga vår moders mjölk, och Skyarnes tårar, och daggens must. Vore ej du – sade Väpplingen, vickande – Reste jag ock min stam i molnet, Sträckte jag ock min rot till Styx! – Rytande kom Orkanen – O ädle! du Kämpade, stod; kom tyst i natten Nidingens lömska stål – du föll. Guden i antåg – och nu, så res dig, o Väppling, och möt hans blick! – Men redan Ligger du – ack! ett vissnadt strå. Kom så en vandrare, trött, och sökte den Ryktbara, blomstrande Däldens skugga: Sökte, och fann – en ödemark. På musiken af Haydns Roxelane. Ynglingen. Blodet brinner, hjertat hoppar: Af den klämda drufvans droppar Födes modet, födes snillets låga, Födas dygder och förmåga. Bacchus bjuder – hjeltarne ljunga; Bacchus bjuder – skalderne sjunga: Gudar, Gudar! om ej nektarn fanns, Hvad vore all Olympens glans? Flickan. Vet, den kraft som drufvan gömmer, Fåfängt sig berömmer Mot det rus, din känsla tömmer Vid en flickas famn. Om du der ej söka vet Tröst för din odödlighet; Om ej kärlek lagern räcker, Som din åtrå väcker: Skall din möda Sig föröda För ett fruktlöst namn. Ynglingen. Klokt var flickans tal, min broder! Cytherée är nöjets moder. Yngling, drick! men må du ej förgäta Hennes myrt i rankan fläta! Kärlek bjuder – hjeltarne blekna; Kärlek bjuder – klipporna vekna: Ömsom dödens eller lifvets gud I strålets brak och lyrans ljud. Snart åt hvalfvets vestra sida Ses din stjerna skrida, Snart en mattad stråle sprida, Snart hon evigt släcks. Njut den dag, som åt dig ler;
Sedan Fahnjuukaren Lind, som, enligt conlract af den 28 Dec. 1840, på fern år, räknadt från den 1 April 1841, mot en årlig hyra af 2,2S0 r:dr b:co, begagnar alla de uti Riddarhusets flygelbyggnader varande rum och lägenheter, som icke äro till Ridd.secreteraren eller Vaktmästaren upplåtne, uti ingifne skrifter, hos Ridd.Direct. anhållit, alt enär han ämnade på egen bekostnad verkställa åtskilliga lill en utgift af 500 r:dr b:co beräknade reparationer, hvaribland bestämdt uppgifves nya golf och tapeter i lie eller fyra rum, samt tvenne kakelugnars omsättning i de rum, som i en af dessa flygelbyggnader för närvarande äro af Lind upplåtne till Caulchu-fabrik, Directionen måtte såsom en ersättning för nämnde reparationer, meddela Lind 5 års ytterligare prolongation å sitt hyreseontract, emot utgörande af enahanda hyra, som för närvarande; sä har Ridd.- Direct'., som i allmänhet ansett rättast och iakttagit, alt, då några Riddarhusets lägenheter varit till uthyrande lediga, sådant i allmänna lidningarue kungöra, med utsättande för viss dag för hyres-anbuds ingifvande, likväl nu, af de uti bär fogade memorial anförde skäl, för sin del, ansett det vara för Riddarhuset fördelaktigt, alt Linds ofvanberörde anhild varder anlaget; hvarföre, och då Direclionens principaler II. R. o. Ad. nu äro vid riksdag församlade, Directionen trott sig böra förhållandet lill H. Ståndet inberätta, med hemställan ”att Fahnjunkaren Lind, med villkor att de af honom erbjudna reparationer före nästa års slut fullgöras, må erhålla prolongation å sitt hyreseontract från den 1 April 1846 lill samma tid 1851; emot i öfriga enahanda förbindelser, som det nu gällande conlract stadgar.”
Skrifvelse, N:o 199. mentet, inom den lid, som för besvär öfver Konung-ens Befallningshafvande* beslut i politiemål stadgad är. Förbrytelser emot denna förordning böra, så i stad, som på landet, vid allmänna domstolarne åtalas oell afdömas, med undantag af frågor om oloflig brännvinsförsäljning i de städer, der Poliskammare finnes, och i hvilka dylika frågor uti hittills vanlig ordning behandlas. Då den tilltalade skriftligen anmäler sitt erkännande af förbrytelsen, må personlig inställelse undvikas. Åklagare, som besvärar med oskäligt åtal, vare skyldig gälda kostnad och skada. §. 66. Af denna förordning bör alltid ett exemplar finnas å hvarje ställe, der försäljning af brännvin i minut eger rum, i försäljnings rummet anslaget, vid bot af 10 R:dr. §. 67. De i denna Förordning utsatta afgifter oell böter skola i bankomynt beräknas. Hvad i denna Författning förordnats, skall tjena till efterrättelse ifrån och med början af år 1852, ifrån hvilken tid hittills gällande föreskrifter i ämnet komma att till kraft och verkan upphöra. Expeditions-UIskottets Förslag till und. Skidfveise, N:o 199. 669 Formulär till Mätningsoch Stämplings-bevis å Brännvinsbrännings-redskapen N:o Enkel ' 1 ) med fast \ 1 panna v med löst 1 Dubbel | | j utan ) Conisfc ) hatt ined 00 tums Cylindrisk I ångrör j. , , \ rektifikations-apparat, 1 I fästad vid hatten, attsät Dubbel t ^as cme^aa pannan och ) afkvlnings-redskapen. Mäskvärm are. Med (utan) ångapparat. koppar I Cl 00 00 00 00 1 st. oval af 6 t. diam. 1 st. rund af 1 t. diam. p: B p Redskapens rymd är stämplad å pannans j | —®0. På Panna, Hatt, Mäskvärmare och Rektifikations-apparat åsatt min namnstämpel, årtal och ordningsnummer.
Dalman, har en annan öfvertygelse om cabinettscassan än jag, är ganska säkert och ganska förlitligt, äfvensom att denna ledamotens öfvertygelse kan vara riktig efter hans uppfattning af frågan; men jag får förklara, alt jag inom Hemliga Utsk. fått fullkomlig öfvertygelse derom, att cabinettscassan icke allenast häftar för den skuld, som SlatsUtsk. uppgifvit, utan att denna brist härleder sig ifrån utgifter i och för diplomatiska angelägenheter. Huruvida åter dess utgifter i och för de diplomatiska angelägenheterna varit högt af hehofvet påkallade eller icke, det tillkommer mig icke att bedomina och än mindre alt deröfver afgifva något yttrande; men jag ber att få förklara, att min öfvertygelse bestämdt är, att Konungen anbefallt och Dess Statsminister vidtagit sådana åtgärder i och för Statens utrikes förhållanden, som verkligen försatt cabinettscassan i dess brydsamma förhållande af skuldsättning. Det skulle måhända någon med diplomatisk skicklighet kunna ådagalägga, alt genom denna cassans nuvar. brist Riket möjligen blifvit förskonadt ifrån mångdubbelt Den 37 Februari e. w. större utgifter; ty mig förefaller det helt enkelt så, att blotta utrustningen af vår flotta skulle liafva varit ojemförligt mera dyr och inledt landet i större äfventyr än cassans ifråga v a r. brist. Vare långt ifrån mig att godkänna förhållandet med den långvariga bristens balancerande; ty jag tror att denna angelägenhet på ett helt annat sätt kunnat behandlas med afseende på Ständernes anspråk, och derom synas opinionerna föga delade; men frågan är helt enkelt den: skall en brist, tillkommen för hvad ändamål sorn helst, på hvad sätt som helst, qvarstå? Skall deri afhjelpas, eller skall den icke afhjelpas af den andra statsmakten? eller skall främmande hjelp påkallas för att skulden må blifva betald? Jag kallar för främmande hjelp äfven den, som Gr. Frölich velat framkalla; ty jag kan icke i statsbestyr känna Konungen såsom enskild person. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Hufvudsakligen före kommen af Frih. Boyes epilog, åtnöjer jag mig med att besvara Gr.
Jag erkänner, att den, som varit i tillfälle att taga del af de handlingar från sednaste riksdag, som röra denna fråga, icke bort kunna göra sig skyldig till ett sådant misstag; men i motsatt fall, och när man ser, att 8:de §:n innehåller ett undantag från stadgandet i 6:te §:n samt denna § omnämner bevillning endast för inkomst af kapital eller arbete, är det ganska ursäktligt, om man icke tror, att uttrycket »sammanräknade årsinkomster» i 8:de §:n har afseende på en inkomst, som å förstnämnda ställe icke finnes omnämnd. Således är §:n otydlig, och denna otydlighet har medfört många och stora olägenheter; under sådane omständigheter har det varit af behofvet högeligen påkalladt, att söka förtydliga densamma. För min del hade jag önskat, att detta förtydligande blifvit inlagdt i sjelfva §:n, men Utsk:ts majoritet har afgjort frågan i en annan rigtning. Mot ifrågav:de förslag har nu den siste talaren hufvudsakligen anmärkt, att det är oriktigt att utsätta den procent, som skall anses utgöra fastigheters afkomst. härvid endast följt den grund, hvarpå hela Bevilln.-förordnm livila r; då nemi. bevillningen för all inkomst antagits böra utgöra en procent af densamma, måste man, på det att den för fastigheter nu stadgade bevillning må kunna utgöra en proc. af fastighetens afkastning, antaga att denna afkastning uppgår till 3 eller 5 proc. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 4 December f. m, 3ot Motion man behöfver besinna sig. Men då frågan blott rörer införande af en enklare, kraftlullare och mindre kostsam administration, bör man icke längre uppskjuta med dess införande, än till dess man blir enss om planen. Om ock Ständerne hade 3 månader qvar af Riksdagen , vore det högst osannolikt , att kunna Ståndsvis uppgöra en sådan plan. De debatter, som i gar höllos endast öfver en liten del deraf , visa bäst, huru det skulle gå, om vi punktvis skulle företaga hela förslaget till pröfning.
Dertill kommer att om man också ville förneka ali plats i det ideala systemet ål en tvärbana Halmstad-Wexiö-Kahnar, om man också har bordt raskt affärda alla frågor om särskilda bibanors behöflighet eller den större och mindre sannolikheten för deras uppkomst och ändamålsenlighet, man väl åtminstone icke saknat anledning att, vare sig till godkännande eller vederläggning, upptaga frågan om en bana öfver något Mälarsund, helst denna fråga, inom Utskottet väckt af en Preste-Ståndels ledamot, antagits kunna uppfylla samma ändamål, som ett par af de föreslagna, men med en i sanning icke föraktlig besparing af ända till 17 millioner Riksdaler. Att efter hvad i S:te punkten antages, tvänne bangårdar skulle i hufvudstaden erfordras, måste jag, på grund of de anstälda undersökningarues ofullständighet i hvad stambanornas riktning beträffar, anse ännu vara alldeles oafgjord!.
Det kan visserligen ej bestridas, att de afsedda skolorna ej äro fullt så lämpliga i de glesast bebodda trakterna, som på det tätt befolkade slättlandet. Likväl får jag fästa uppmärksamheten derpå, att äfven i de norra provinserna finnes det omkring kyrkorna alltid en tätare befolkning, för hvilken det skulle vara af mycken vigt att hafva en fast skola, d. v. s. en skola, om hvars duglighet man kunde vara öfvertygad; och jag föreställer mig att på många ställen skulle ambulatoriska skolor icke ens komma i fråga, emedan deras barn, sorn bodde mest aflägse under den tid, då de begagnade undervisningen, kunde inhysas hos personer, som bodde nära skolorna, och derifrån besöka dem. Om sådant likväl på några ställen ej försiggår, så står alltid vägen öppen att inrätta ambulatoriska skolor för de mera aflägsna delarna af församlingen. Dessa ambulatoriska skolor blifva likväl tili sin duglighet ganska tillfälliga, ty de kunna ej stå så noga under presterskapets och skoldirectionens tillsyn. Derigenom att en läst skola linnes i församlingarna, så blir det alltid någon utväg för de aflägsnaste församlingarna att, om också med någon större uppoff - iGo D c n io Februiri f. ra. ring, förskaffa sina barn den undervisning, som för dem kunde anses beli öflig. På dessa grunder anhåller jag att andra morn. måtte oförändradt bifallas. Frill. Ridderstolpe, Fredr.: Jag anmälte mig när Hr Lagergren sökte vederlägga de satser, sorn ligga till grund för Hr von Hartmansdorffs och Hr Lifrens yttranden. Med dessa sednare herrar delar jag den åsigten, att man förfelar ändamålet om man föreskrifver alltför många stadganden, som skulle komma all genera församlingarna i deras önskan att befordra upplysningen. Under de sednare åren har jag varit i tillfälle alt flera gånger se, huruvida det är med verkligheten öfverensstämmande hvad Hr von Troil nyss vltrat, att tiden nu ar kommen, då allmogen önskar en förökad lätthet till undervisning; jag tror visserligen att 15ondeSt:s representanter på riksdagen hafva hunnit till denna punkt, men ännu har jag ej funnit detta förhållande vara erkändt af församlingarnes bönder.
Detta synes dock inträffa om den betänketid högsta domstolen elter sakens" föredragning begagnar, långt ifrån att inskränka sig till de af Lagen bestämda 4 dagar, icke begränsas af fyra veckor, icke ens af fyra manader fvXSxf vXsträckas ända till dubbla längden af sistnämnde tidrymd; —• och om nu, hvilket ej är utan exempel, så hända skulle, att den, som med ovisshetens pinsamma känsla den ena dagen efter den andra afvaktat det beslut, hvarigenom hans timliga ve eller väl oåterkalleligen skulle afgöras, ändtligen, efter den langa tidens förlopp, erhåller ett beslut, som, lemnande sjelfva saken oafgjord, med t. ex. en rösts pluralitet förklarar densamma hafva varit af obehörig domstol handlagd; så skall det säkerligen ursäktas den rättsökande om han börjar att tvifla, det lagskipningens tillstånd i vårt land är sådant, som det borde vara, ty, svårligen kan det sägas att folkets anspråk på högsta domaremaktens medlemmar äro öfverdrifna om det (Örulsätles att den, som anser sig vara behörig att der inlaga plats, bör ega tillräcklig både insigt och omdömesförmåga för att, antingen genast efter en saks föredragning, eller åtminstone inom den af lagen bestämda betänketid kunna bestämma sin åsigt uti den enkla preliminärfrågan, huruvida saken blifvit instämd till behörig domstol eller ej. Lag-Utskottets Utlåtande N:o 4. 11 Då del mi icke lärer kunna bestridas, att så beskaffade högsta domaremaktens åtgärder, som jag nu omnämnt, djupt inverka på den allmänna säkerheten för medborgares rättigheter, så synes det mig ock vara af stor vigt att Justilie-ombudsmannen uti sina berättelser lemnar redogörelse för så beskaffade och dermed likartade fall, hälst opinionsnämnden derigenom otvifvelaktig! skall erhålla en tillförlitlig ledning lör uttalande af ett, ifrån alla partiåsigter skiljdt oväldigt omdöme, huruvida, pa sätt Grundlagen innehåller, Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig Jorljente att viel deras vigtiga kall bibehållas.
Herr König, Johan, hade inlemnat 5 Memorial , hvilka upplästes så lydande: Förenämnde 5 Memorial lades på bordet Herr Ehrenborg, Casper, uppläste aine så lydande Memorial; (Se Bilagorne N:ris 24 och 25.) Dessa a;ne Memorial lades på bordet. Heric Den i Martii. Herr Montgommerie Cederhjelm, anförde skriftligen: (Se Bilagan N:o 26 ) Lades på bordet. Herr Sabelfelt, Zacharias Johan, hade Inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: (Se Bilagan N:o 27). Lades på bordet* Herr Anckar sparre', Ingemar Allgust^ hade inlemnat ett så lydande Memorial: (Se Bilagan N:o 28.) Lades på bordet. Herr Montgommerie, Gustaf, anförd* skriftligen; (Se Bilagan N:o 29). Lades på bordet. 17 Josias , Ridd, o* Ad. Prat. II. B. 2 *8 Den i Martti, Herr Ribbing, Andel, uppläste följande5 (Se Bilagan N:o 5o.) Lades på bordet. Herr Grefven och Landt-Marskalken tillkännagaf, att Plenum koinme klockan 5 i eftermiddag att fortsättas, Herr von Hartmansdorff% August, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o 3i.) Lades på bordet. Friherre Anckarsvärd, Carl Hendric, hade inleninat ett Memorial, som upplästes, så lydande: (Se Bilagan N:o 52), Lades på bordet. Upplästes Stats-Utskottets den 22 sistledne Februarii afgifne Utlåtande i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga remiss på Landshöfdingen* i Skaraborgs Län underdåniga hemställan om yakt Den i Marth. vid Lands-Cancelliet oell Lands-Contoiret, till säkerhet för eontante medel oell handlingar. Herr Ehrenborg, Casper:
Hemliga Utskottets Be» tanande 0!N .'.lojvr 8cse! von Holstain och förra Riks» dagsmannen l<»cn Ncinikon samt hurnwida de wid Riksdagen narwarande Fuilmagtige as Ridderstapet och Adeln böra sig til tjenstgöring derstädes infinna. 472. Ventil. 47;. sols. Om Fulirnägligas Riksdags» manna-rätt. 477. soli. ?288. r;66. soli. Se Oexutationer och Uxtrskts Nioro coll i. Fan g för ii: g: Grosivo ^gololi 6örs>, krlöiners ViKamcm. 4a. söli. Kongl Majus Nädiga utlåtande. 125. Oe-conomis-Utskottets Betänkande, ZIZ. Veniilstion. 42;. följ. Se Os putsriop er> LxkrsÄv prstscsllr och Uxps gicioucr. G. 6eZ6g, Herr Osorg: deb IntrociuAion. 1)86. LenesIoAier: Riddarhus - Utskottets Betänkande om cornpl-ucersncie af Riddarhusets Lönssio^i-r. ! r8,. Ventileras. zä2. föllOripenberx: Herr lisns llenric. 84. SärAilldt pttrande i Oeconomi». Lilienborg, Grefwe ^o!,s„ l-j-nnitiA. G äfwa. Om underdånig Gäfwa kil Hertigarnas GäldK betalande. Herr bieniorie!. yzö. ööerr lLibetiis anförande. 9Z7. Vennlstion ivbA. föli. 1079. soli. >iOm underdånig Gäfwa til Hennes Maj:d Drottningen och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinftn. »iZ7. Se Osputstioner, LxtrsLls krotoeoili och Uxpeciitianer.
Jag får då tillkännagifva den värde talaren, att krigsbefälet aldrig afgifvit något yttrande, utan krigsministern kallade till sig 4 ledamöter af krigsbefälet för att höra deras tankar, men desse 4 personer voro icke utvalde af krigsbefälet, och jag känner speciell, att en af dem inför Statsrådet förklarat att han, för sin del, gillade komilerades förslag och att krigsbefälet, delande denne ledamots åsigt, protesterat emot de 3 öfrige ledamöters till krigsministern 134 Den 8 September f. m. afgifna yttrande. Således äro alla förebråelser emot krigsbefälet i delta hänseende obefogade. Såsom qvarstående ibland indelta arméens befäl, har jag ansett mig böra afgifva detta yttrande, och jag vill i förbigående granska det nuvarule aflönirigssältet för indelta arméen, hvars fördelar blifvit så mycket beprisade. Hvar och en af eder, mine Hrr, känner detta aflöningssätl, och altman genom ombud måste uppbära sina räntepersedlar. Hr Gripenstedt har visat huru dermed tillgår och jag har en långvarig erfarenhet deraf. Att armén skall förlora något genom det föreslagna atlöningssältet, tror jag icke. Jag tror tvertom att det blir en stor fördel, åtminstone för subalterner, hvilka icke hafva boställen och uppbära sina löner af löningsdireklionerne, Hesse kunna icke utgifva aflöningen på dagen, emedan de icke alltid medhinna försäljningen af spanmålen, utan dertill åtgår 10, 12 å 14 månader. Om derföre alla officerare utfå sina löner qvarlaliter och erhålla dem bestämde till beloppet, så tror jag, att hvar och en skall blifva val belåten dermed. Således synes det mig icke vara befogadt att åberopa indelta arméns missbelåtenhet såsom ett skäl för ogillande af Utsk:s förslag. Hr Sandströmer bar redan besvarat Hr von Harlmansdorffs invändning, alt Konungamaktens och indelta arméens bestånd beror af denne sednares atlöningssätt. Jag beklagar den regering, hvilken icke äger annat stöd än arméen.
Riddarh.-Sekret. uplysl, all Presteoell BorgareStm, enligt ankomne Prol.Utdrag, bifallit förevarande Betänk., men alt någon underrättelse oin BondeSlts beslut i ämnet ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, anförde Hr von Hartmansdorff: Jag hör således, att frågan för denna gång fölfallit. Då vill jag blott yltta det jag, för min del, anser Hof-Rätten, sedan han uphört all döma Konungs dom, äfven hafva uphört att vara en centralmyndighet oell i stället blifvit en lokal. Samma skäl, som föranledi Konung oell St. alt förlägga serskilda Hof-Rälter i Jönköping och Skåne, borde äfven föranleda en flofRätts förläggande i Norrland. Om det endast vore postportot, som för parterna utgjorde skillnaden; så borde detta jemväl hafva gällt för Södra Sverige. Det hade då varit öfverflödigt alt inrätta HofRätler i Jönköping och Christianstad, emedan de rättshandlingar, sorn nu inlemnas derstädes, hade kunnat med posten skickas lill Slockholm, lika väl sorn det nu göres från Westerbotten. Detta skäl kan dock icke vara det enda, och mau begår en orättvisa mot Norrlänningarne, då man icke vill bereda dem den förmånen alt äfven inom sin ort hafva en Hof-Rätl. Gr. Sparre, Erik: Utan alt ingå i någon discussion öfver ett ämne, som genom två Stånds bifall lill Betänk, fallit vid denna riksdag, anser jag mig likväl, i anledning af FIr von Hartmansdorff» yttrande, böra tillkännagifva alt, hvad angår orättvisan emot Norrländningarne, Utsk. funnit, att någon sådan icke eger rum. Utsk. har så mycket mera skäl till denna åsigt, som det blott är i granskapet af Hernösand som motioner väckas och ansökningar framställas om en Hof-Rätt för Norrland. Vid sista riksdagen, då också i detta ämne väcktes en motion af en ledamot i BorgareSt. ifrån Hernösand, yttrades af representanterna för de öfriga städerna längre upp, att det skulle vara en stor olägenhet all hafva Hof-Rätten förlagd i Hernösand.