Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
KammarCollegium genom Utslag den 28 Juli 181g, som den 2 Augusti 1820 vunnit K. Stadfästelse, med upphäfvande af K. Mits Befallningshafvandes beslut, befriat ägaren af Hallsnäs Hemman från besväret med resandes fortskaffande, emot det samma hemman, i likhet med andra hemman i orten, inträdde i ordinarie Rotering, samt derjemte till K. Mits Befihde öfverlemnat att, efter vederbörandes börande och föregången laga undersökning vid HäradsRätt, pröfva och sig utlåta hvem som borde åläggas antingen bygga och underhålla Bro öfver sundet eller ock der anskaffa färja och vägfarande dermed betjena. Genom Utslag den 28 Augusti 1821 bär K. Mits Befihde derefter i berörde hänseende, på anförde skäl, förklarat Bro, i stället för Färja, böra uppföras öfver Hallsnäs sund och att hela Häradet borde deri deltaga, på det sätt likväl, att hvarje hemman i Ramqvilla Socken, som af Bron hade största fördel, skulle vidkännas dubbel lott i nybyggnadskostnaden, samt underhållet för framtiden af Socknen ensamt bestridas. Detta beslut, som af K. KammarCollegium upphäfdes, har genom Högstberörde Nådiga Resolution Betänkanden, N:o 293. 427 den 6 April 1824 blifvit fastställdt i så måtto, att Bro, och icke, på sätt Collegiuin tillstyrkt, Färja skulle till öfverfart begagnas; men i afseende på nybyggnadsoeh underhållsskyldigheten har K. M:t täckts förklara, att då vägen på ömse sidor af sundet, efter hvad upplyst blifvit, var nödvändig för en stor del af Westra Härad och fördenskull äfven blifvit för Häradsväg ansedd, borde ock Westra Härads samtlige väghållningsskyldige hemmansinnehafvare uti så väl nybyggnaden som underhållet, efter hemmantalet deltaga. Efter sålunda tagen kännedom af hvad de
671 giftermål och dödstider, pä alla som höra kill ätten, sill Ribdarhus-Direckionen ingifwaS. §. 7. I anledning af hwad 5 Z. i Riddarhus - Ordningen stadgar, angående Genealogiers completterande, äger Riddarhus-Directionen att öfwer »verkställigheten deraf hälla noga tillsyn. §. s. Nar större eller mindre reparationer, som pä Riddarhuset och desi omräde oumgangeliben tarfwas, stola företagas, later Directionen deröfwer af wederbörande Byggmästare och Handtverkare uprätla behöriga kostnads - förslag, hwilka uti Directionens sammanträde föredragas och granstas; och Mage flike reparationer eller hwad annan anstalt, som ädrager Casian någon utgift, ej beslutas, med mindre fem Ledamöter äro närwarande och derom öfwerenSkomma. Skulle särdeles betydliga eller totala reparationer ä Riddarhuset befinnas nödiga, mä derom i Tidningarne kungöras och arbetet till den minstbjudande erbjudas. I öfrigt undwiker Directionen alla Extra utgifter som icke till Riddarhusets nödtorft äro vumgängelige, och i sädant afseende icke eller ingär i de kostnader som tvid allmänna FrögdebetygelferS i Hufwudstaden firande och deltagande deruti, för Riddar - 672 De,r 14 Zebmani. huset möjligen kunna upksmma; halst detta Palats ar i frän desi inrättning ansett såsom en Isoeus pcch1icu8 och pä sadan grund bör ifrän utgifter «f sadan e^enstap undantagas. §. 9- Da emellan Riksdagarne ledigheter öland Ridderstapets och Adelns Fullmägtige, antigen i Riksens Högloft.
«Och så frågade jag,» slutade han, «och så frågade jag, hvad i Jesu namn de då ville ha, när icke mer det bästa är godt nog. Hvad i Jesu namn vill de ha? «Ja, hvad i Jesu namn vill de ha,» upprepade Josua indignerad med ett bittert skratt. «När icke mer det bästa är godt nog.» Dervid upplöstes spänningen i ett allmänt löje, sällskapet bröt upp, och lundensarne foro hem till sitt land igen. Men Lorens Ek måste ånyo ge sig ut på ströftåg. Nu for han på landsbygden. Nere i Hvellingetrakten suto ett par förmögne dannemän, med hvilka han var slägt på långt håll och hos hvilka han från tid till annan festat. Han lade först an på Per Persson; efter en hel eftermiddags och en hel aftons ansträngdt arbete fick han denne så långt att afgifva ett obestämdt yttrande om att se till hvad han kunde göra i saken, sedan han, Ek, skaffat medborgensmannen. Till precis enahanda resultat förde en med motsvarande kraftförbrukning utförd, liknande manipulation med Nils Nilsson. När Ek derpå bragte detta besked till Per Persson, menade denne, att nu kunde ju Nils Nilsson först teckna sitt namn på papperet. Vid af Ek gjord framställning i detta syfte var emellertid Nils Nilsson af alldeles samma mening vis-à-vis Per Persson. Slutligen, sedan Lorens Ek en hel kväll sjungit gluntar för denne senare, sade han vid femte toddyen: «Nå, nu skulle vi väl ändtligen en gång se till att få ditt papper i ordning, Ek.» Och Per Persson skref på, och Nils Nilsson skref på; och sedan Ek rest fram och tillbaka med droskskjuts ett halft dussin gånger mellan Malmö och Hvellinge, kom han en lördagskväll mot midnatt till instörtande på Bryggis, der Truls satt ensam och melankolisk, drack munk och hörde madame Belinskaja, – skrek på punsch, så det hördes tvärs igenom sången, lutade sig intill Truls’ öra, hviskade, så att hvar menniska i salen kunde höra det: «Klart. Jösses, det gick, om det så vore hundra tusen riksdaler,» kastade sig tillbaka i stolen och nickade upprepade gånger triumferande öfver till sin vän, medan hans ansigte sken som solen.
Diskade metallsaker, torkade i sågspån, få utseende af nya. Skall en flaska sköljas eller ett kärl diskas, som innehållit fetthalliga saker, så gör en behandling med sågspån och vatten underverk. Köper jag om vintern kött eller vildt i fruset tillstånd och packar ner detta i ett kärl mellan sågspån, så står det sig huru länge som helst. Stenia. Köttsaftextrakt. Nästan i alla hushåll aktas saltlaken för ingenting och hälles bort, så snart det saltade köl tet är förbrukadt. Och likväl innehåller just denna lake många kraftiga nä- ringsämnen, som man med lätthet på följande sätt kan göra sig till godo. Man häller all öfverblifven lake med det deri förhandenvarande saltet i en panna och kokar den långsamt, så länge det visar sig skum på ytan, hvilket man sorgfälligt aflägsnar. Har laken kokats klar, så är ock den röda färgen fullkomligt försvunnen och en gulaktig, men kristallklar vätska återstår. När den afsvalnat något, fyller man den på buteljer, korkar dem väl och förvarar extraktet huru länge som helst. Detta extrakt använder man med fördel vid kokning af buljong i stället för salt; potatis och grönsaker erhålla en särdeles kiaftig smak af denna sälla Stenia. Förvaring af kött under sommarhettan åstadkommer ofta mycket hufvudbry. Färskt kött håller sig färskt i 14 dagar a 3 veckor, om man nedlägger det till förvaring utsedda råa köttet i stora stenkrukor (i brist på glasburkar) och deröfver häller het flottyr, tills köttet är alldeles täckt. Flottyren börjar efter någon tid spricka och köttsaft upptränga genom sprickan; då är det tid att upptaga köttet. Skulle det vara behöfligt att Flottyr af talg. Sedan nu talgljusens tid är så godt som förbi och mången husmoder på landet har öfverflöd af talg och brist på flottyr, kan följande förfaringssätt afhjelpa bristen. T i l l 10 annonser som beröra familjekretsen. Abonnentsamlareantagss. Håller sig utmärkt väl. kallas till 6 bottnar, hvilka gräddas i ej för varm ugn. — Innan tårtan serveras, hopläggas bottnarne med gräddskum och sylt emellan. TTogdal. Godt och helsosamt klibröd.
Fördomarna emot latitud-systemet hafva hunnit att skingras. De rent affliktiva straffen äro afskaffade och benådningsrätten undanrödjer vanligen all verkan af skamstraff som ädömas. Mänga hinder, som emot strafflags-reformen i dess helhet blifvit uppställda af anledningar främmande för ämnet, hafva genom tidens utjernnande af dessa anledningar undanfallit. Af ännu icke godkända hufvudgrunder för det strafflags-förslag, hvilket tvä gånger varit lill Rikets Ständers antagande framlagdt, sedan det förut undergått all den granskning, som deråt kunnat här i landet beredas, äro väl endast fä, som skulle kunna hos den lugne och oväldige pröfvaren väcka farhågor och framkalla tvistigheter. Med kännedom härom och under förutsättning, alt lagstiftningen förfar med klokhet och icke, utan behof, kastar sig öfver detaljer, hvilkas ändamålsenliga anordnande icke lärer kunna nöjaktigt verkställas af andra, än lagfarne män med bepröfvade insigter, mångårig erfarenhet och vana, mä den mening vara tillåtlig, att för genomförandet af strafflags-reformen i hela dess vidd icke borde möta större motstånd, men väl mindre svårigheter, än dem, som emot det nu ifrågavarande förslaget sig förete. Efter dessa betraktelser, framkallade af ämnets vigt och pligtens bud, blir det mitt åliggande, att deltaga i granskningen af det framlagda lagförslagets sär skildheter, under antagande att delta åliggande icke binder till ansvarighet för brister och verkningar, som iiro oundvikliga följder af sjelfva lagstiftnings-methoden. I afseende å den föreslagna lagens uppställning anser jag mig böra göra följande erinran, såsom motiverande en del anmärkningar, sorn vid särskilda §§ förekomma. De särskilda slags brott, för hvilka straff uti broltmålslagen bestämmas, utgöra, hvarje slag för sig, olika och skiljda föremål för lagstiftningen. För tankerigtigt ordnande af dennas innehåll, ej mindre än för dess lättare och redigare uppfattning, erfordras således att hvartdera af dessa ämnen till alla sina delar på en gäng behandlas och genomföres. Elter denna regel är Lag-beredningens Strafflags-förslag nppställdt. Den synes ock vara i främmande lagstiftningar mera allmänt iakttagen.
Gubben sade mig så sannt: du stjäl ett och annat härifrån och derifrån i böcker, men sjelfva roten har du ännu ej funnit af Arabiskan, öfverhufvud tycktes dock de närvarande, som hörde vårt samtal eller hellre min examen, vara nöjda med och berömma mitt språk, och jag hörde åter en gosse säga åt en ur moskén kommande man att mitt namn var sheikh Vali. Sheikhen talade sedan vidt och bredt om huru Arabiskan vore grunden för alla andra språk, nemligen Franskan och Engelskan, ty det tycktes vara de enda han kände till utom de musulmanska. Vidare fordrade han att jag skulle skrifva åt honom ett Franskt alfabet och lära honom detta språk, då han i stället skulle lära mig sitt. Samma tal om Arabiskans förträfflighet och uselheten af alla andra språk, fick jag, sedan denne sheikh gått bort, äfven höra af en annan. Det började åter regna, och emedan man ej bjöd mig in i moskén, fann jag för bäst att vandra hem. Spatserade omkring och var en stund i den ena moskén hos min moazzin, med ett litet sällskap som samlade sig dit till middagsbönen. På eftermiddagen var jag en stund i den andra moskén, som jag nu fick höra heter Djamiu-l-'attarin (parfymhandlarnes tempel), och förde åt sheikhen Conradis ögonvatten, som jag här låtit preparera på ett apotek med rosenvatten. Det kostade 7 piaster, d.v.s. omkring 1 rub. 50 kop. b:co ass., hvilket förekom mig förskräckligt dyrt, så att jag dugtigt ovettades. Det enda sätt hvarpå jag firade julaftonen, var att jag gick till café d'Europe, tog en kopp kaffe och såg på 2 schackspelare, som ej voro särdeles stora spelare. Jag hade ledsamt för mig sjelf här på min ödsliga kammare och tankarne flögo oupphörligen hemåt, derifrån jag i dag med ångfartyget halft hade väntat bref, men förgäfves. Satt hemma hela förmiddagen i anseende till det oupphörligt skoftals kommande regnet.
Dessutom må de smärre kontanta tillskott, som Direktionen, enligt den till Riksgälds-kontoret ingifna plan för reparationsfondens bildande, å Rolagets vägnar, erbjudit, genom Direktionen förvaltas och göras fruktbärande, likasom de öfverskott, hvilka komma att återstå, efter det lånehandlingar till de i planen beräknade belopp, vid deruti bestämda tider, blifvit lill Riksgälds-kontoret aflemnade. 4:o. Direktionen skall deremot vara Riksgälds-kontoret ansvarig, att den för hvarje år upplupna räntan å ej mindre ofvannämnde förskrifning, än då samlade ränteoch tillskottsmedel, varder vid årets slut, för reparationsfondens räkning, fruktbärande efter en, tillsvidare, till Fem procent bestämd räntefot, så att fonden under loppet af hvarje år tillväxer med en summa, motsvarande Feni procent å fondens ursprungliga belopp och den vid samma års början befintliga räntebehållning. 5':o. Innan den, genom influtna räntemedel, bildade behållning uppgår till en summa, motsvarande det ursprungligen afsatta samt i Stora Wallby och Oppeby intecknade kapitalbeloppet af \ 5,000 R:dr, får någon del af denna behållning till utgifter för kanaloch sluss-verkets underhållande icke användas. 6:o. Nyssnämnde kapital-belopp får icke under någon händelse, utan Rikets Ständers dertill särskilt lemnade samtycke, från Riksgälds-kontoret, till större eller mindre del, uttagas och af Kanal-bolaget disponeras. 7:o. Den genom räntemedlen uppkomna behållning må endast användas till företagande af sådana större, oundvikliga, reparationer och arbeten, som icke, utan afbrytande af segelfarten å kanalen, kunna verkställas, och hvilkas kostnader öfverstiga Bolagets då samlade, härtill disponibla, besparingsmedel jemte de förväntade öfverskottena å kanal-inkomsterna för de 3:ne nästföljande åren. 12 Stats-Utskottets Memorial, N:o 308. 8:0.
För att hwarken betunga Kronan eller Folket mch> sammandragande till Möten, som i anseende till Skogwaktckres^kringspridda läge wore känbart, sä tror jag Ingen annan Exercice i fredstider bchöfdcs eller kunde päräknas, än att till hwarje Skogwaktare blef" we lemnadt ett godkändt Gewär och nödig Ammunition till öfning uti skjutande och ett kort Reglemente, uti hwilka bäda delar L)fwer»Jägmästarena i sina Distri, e^er börg wara answariga för KarlarneS färdighet, sä att, dä k ig infaller och Trouppen blir samlad, dr genom öfning i det öfriga, snart kunna komma i tjenstfärdiKt ständ. Utaf Rapporter, som ärligen ingä till löfwerKof-Jägmästarcn, kan inhämtas, att ett ej obetydligt antal Odjur af Jägare - Betjeningen blifwa fällde och fängade, dels genom Skallgängar och dels pä annat sätt., och äligger dem nu, efter sednare Skogs-Förordningcu, att ärligen föröda ett wisst antal. Ehuru kostsamt och brswärande man anser Jagttygs under» hällande och Skallgängar, sä är det en sanning, att om dessa medel ej wore att tillgä och blefwo bibrhäll^ na , skulle Odjuren till en otrolig mängd föröka sitt antal och snart utsträcka sina besök äfwen till förr o» besökta Orter, hwilkas Jnnewänare med liknöjdhet anse Jägeri-Statcns afskcdande, emedan de ej känna den stora afgäng pä kreatur, som andra Orter fä widkän» naS. I annat afseende, än akt det blifwer ett gäl, lande Den 19 September. 657 lande skäl, att i samma mohn , som Skogarne i Riket för minska, sä försvinna äfven Odjuren 7 kan jag ej medgifva mig Hafwa alätt r hvad .jag Härutinnan anfört.
Strindlund från Vester-Norrland yttrat, att, då oförmedlade skatten icke i någon ort vore alt jemföra med rätta förhållandét, syntes tidens kraf fordra, i synnerhet nu, då fråga vöre om stiftandet af en ny lag angående Prestval, att i möjligaste måtto 28 Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N. o 35. uppsöka elt sätt, som, så vidt möjligt vore, undanröjde de hinder, som möta rättvisan; hvarföre Motionairen föreslagit att endast förmedlad skatt måtte lagas i beräkning för röst-rättighet vid Prestval, samt för kyrkoLyggnads-skyldighets utgörande. Utskotten, hvilka rörande sistnämnde omständighet afgifva serskildt utlåtande, kunna icke med Motionairen instämma deri, att förmedlade hemmantalet hör tagas till grund för röst-beräkning vid Prestval, eftersom derigenom, tvärt emot förmedlingens ändamål , skulle tillskyndas egaren af det förmedlade hemmanet minskning uti dess förut innehafde lagliga rättigheter; och på denna grund tillstyrka Utskotten, att, med afslag å Motionen, oförändradi må bibehållas det nu gällande, i Comitterades förslag upptagne stadgandet ”att röst-rättighet för jord å landet beräknas efter oförmedladt mantal”. I öfrigt hafva Utskotten här uteslutit följande, om röst-beräkning för masugnar, i Comitterades förslag förekommande tillägg : ”enär de icke äro grundade på tillhörande hemman , för hvilket, eller hvilka röstas, då ingen serskild röst, såsom för hemmanet utaf vach kan masugnen tilldelas. Utskotten hafva trott, det icke mera behöfva genom Författningen stadgas, att dubbla röster icke få för masugn beräknas, Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Ut sk. Bet. 29 än för hvarje annan skattlagd Inrättning, för hvilken röstas vid Prestval. I tillämpningen skulle stadgandet möjligen någon gång kunna förorsaka villrådighet.
Huset, som det nu är frågan om, h a r också ägts af fru Schröderheim, Gustaf III:s spirituella samtida, och vi se öfver flere af dörrarna i rummen dörrstycken, som Sergel skulpterat. Och det ligger ovillkorligen något af gustaviansk fläkt öfver det hemmet — man känner det, strax man kommer in i den svala, diskreta förstugan, från hvilken en smal trappa leder upp till våningen med stora enkla rum, släta, rätt ljusa tapeter och släta, hvita tak. Och vi behålla samma intryck af värdinnan själf, af hvilken vi ock meddela ett lika vackert som karaktäristiskt porträtt. Grefvinnan Akerhielm h a r för öfrigt redan 1890 varit presenterad i Iduns spalter, och jag citerar ' nu blott några af de ord, som då åtföljde hennes bild. » Hon är ett lysande exempel på en djupt bildad kvinna inom den högsta samhällsklassen, med ett förvärfvadt rikt mått af kunskaper. Men det goda hufvudet h a r dock aldrig förnekat det goda hjärtat. » GREFVINNAN WACHTMEISTERS SALONG. jande, när man i rika aristokratiska hem finner intresse för konst, och man h a r nog också ganska ofta den glädjen. Intresset för konst är en tradition, som i många förnäma familjer bevaras sedan äldre tider — man ville blott önska, att det vore så i alla, ty däri. ligger en vacker uppgift för adeln, som i allmänhet, n ä r den h a r förmö- genhet, också därtill h a r bildningens gåfva. Ett af de vackraste och gästfriaste hemmen i den stockholmska » stora världen » är excellensen och grefvinnan Douglas '. Kanske borde jag hellre skrifva var, då, som bekant, grefve Douglas nu lämnat sin post som utrikesminister. Men det är så nyss det skett, och minnena från hemmet vid Rlasieholmstorg äro så friska, att bilderna därifrån ännu väl kunna anses aktuella. Af grefvinnan h a r Idun redan en gång för ett p a r år sedan meddelat en liten karaktäristik, som framhöll hennes egenskaper af sann och värdig världsdam, förenade med stor förmåga, godhet och enkelhet.
Då emellertid kontrakts-prostarne, enligt flere äldre författningar, vöre berättigade att för hvarje församling iuom prosteriet uppbära en prostetunna, är af Kongl. Majit nu äskadt, att ifrågavarande spanmåls-belopp måtte blifva af kronans behållna tionde :rnvisadt och å stat uppfördt med tillsammans 4 tunnor 11 kappar. Och som kontrakts-prostarnes omförmälda rättighet synes icke böra vara beroende af den tillfälliga omständighet, huruvida någon kronotionde finnes inom församlingen odisponerad, får Utskottet jemväl tillstyrka Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts i detta hänseende gjorda Nådiga framställning. 3:o. Från Preste-ståndet har Utskottet erhållit remiss å en af biskop Fahlcrantz väckt motion, innefattande begäran, att enär Wester-Fernebo kontrakt numera bestode af 8 pastorater, och kontrakts-prosten följaktligen, enligt författningarne, vore berättigad till åtnjutande af 8 tunnor spanmål i prostelön, men han för närvarande blott uppbure 5£ tunna in natura, jemte lösen för 1| tunna efter markegång, med IG sk. per tunna i forlön, tillökning i prbstelönen måtte honom beviljas med värdet af ännu 1 tunna spanmål. Då frågor af förevarande beskaffenhet synas lämpligen böra anmälas hos Kongl. Majit, som, sedan vederbörande myndigheter blifvit hörde, icke lärer underlåta att, derest de väckta anspråken finnas grundade, till Rikets Ständer aflåta Nådig proposition i ämnet, hemställer Utskottet, att ifrågavarande motion för närvarande ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 4:o.
Men den godhet, en människa kommit att visa en annan, står under framhärdelsens lag, liksom en rullande sten, händelsevis satt i rörelse, går vidare i den inslagna riktningen, tills jordens motstånd förlamar dess inneboende framåtlängtan, eller en yttre kraft kastar den ur dess bana. – Han fäste sig vid henne, därför att hennes ögon voro speglar, i hvilka han såg sin egen bild förstorad och förskönad; han hyste välvilja mot henne, därför att hon förmått honom vända de vackraste sidorna af sin karakter utåt. Hvar dag höll han henne kvar en stund, tröstade henne i hennes bedröfvelse och skämtade för att få henne glad. – Hur är det, lilla Esther – frågade han en gång – har du ingen hjärtans kär? – Nej – sade hon. Ögonlocken sjönko ännu djupare och det glindrade vått i de långa, mörka ögonhåren. – Gråt icke öfver den saken! En hjärtans kär får du nog! Men hon skakade sitt hufvud energiskt: – Nej! Jag vill ingen ha! Sedan satt hon och rufvade öfver sin hemliga sorg en stund; och så tillade hon: – Jag har haft en, men han är död. – Hur länge är det sedan dess? frågade han, deltagande. – Två år. Jag läste för prästen då. Han var student och åt middag hemma hos oss. Efteråt talade han med mig om Gud. – Höll du mycket af honom? – Ja, då! Han var så god. Han skulle också ha blifvit präst. Åter satt hon tyst en stund, med blicken sänkt; men plötsligt såg hon upp. – Ni är också god! Han smålog hjärtligt: – Men jag skall icke bli präst. – Det gör detsamma, hvad man är här i världen – filosoferade hon med orubbligt allvar. – Hur såg han ut, din teolog? – Som folket mest. Han var fattig och hade ofta hål på vadorna. Jag måste stoppa strumporna på honom. Det var riktigt svårt, och ibland stack jag honom med nålen. – Etatsråd och andra förnäma kavaljerer ha väl aldrig strumpor, som behöfva stoppas? – Jag har fullt upp – sade han. – Vill du hjälpa mig? – Får jag? Å, tack, tack! Jag vill så gärna! Från den stunden blef det ordning i hans dragkistlådor och trefnad i hans bo.
Rikets Hof-Rätter och laga stadgar döma; Rikets Collegier, ellerj i dessas ställe_, inrättade Terk, landtregeringen —- behandlas. Se Bih. 3 Sami. Mern. Ridd. och Adelns Prot. B. XYI: pag 201. XVII: 58. Préste-Ståndets Prot. B. IX: pag. 248. X: 383. Borgare-Ståndets Prot. B. V: pag. 720. Bonde-Ståndets Prot. B. IX: pag. 8. 7. Förslag, angående Riksdags återkomst hvart tredje år. Regeringsformen. § 49. Riksens Ständer skola, i kraft af Riksens Ständer skola, i kraft af denna Grundlag, hvart Femte år samdenna Grundlag, hvart Tredje år sammankomma. Uti hvarje Riksdags-Bemankomma. Uti hvarje Riksdagsslut — kalla. Beslut kalla. Constilutions-Utskottets Memorial, N:o 4. 13 Riksdags-Ordningen. § 2. Riksens Sländer skola, i kraft af Riksens Ständer skola, i kraft af Rikets antagna Regeringsform, hvart Rikets antagna Regeringsform, hvart femte år sammankomma. Uti hvarje Tredje år sammankomma. Uti hvar Riksdags-Beslut kalla. je Pdksdags-Beslut — - kalla. Se Bill. 3 Sami. Mern. Förslag om pröfningen af skälen för Riksens Ständers sammankallande till annan ort, än lmfvudstaden. Regeringsformen. § 50. Riksdagarne skola hållas i Rikets Riksdagarne skola hållas i Rikets hufvudstad, utom i de fall, då flenhufvudstad, utom i de fall, då sä val dens framträngande, eller pest, eller Konungen som Riksens Ständers Full andra vigliga hinder göra det omöjmägtige i Banken och Riksgälds-Con iigt, eller för Riksens Ständers frihet toret finna det för fiendens framträn och säkerhet vådligt.