Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någon partiel rättelse, hvad denna landsort beträffar, och en jemnare fördelning af byggnadsskyldigheterna skulle alltså vara önskvärda. Inom Färs, Frosta, Ljunits och Herrestads härader har, på sätt förut varit föreslaget, en ny Provincial-Läkare blifvit anställd, så att länet numera är försedt med 3 Provincial-Läkare. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 XJndtrdåniga Skrifr el ser. *95 ring, att vid Högstberörde Förordning något anmärka , enär densamma endast deri skiljer sig från Förslaget, att vid 2. i afseende på en i Sverige varande medbrottsling» skyldighet att inställa sig vid den Domstol i Norrige, der hufvudbrottslingen är under tilltal, stadgandet, att sådant borde ske, efter stämning, blifvit tillsatt: och att 6. som i Förslaget innehöll, att en förbrytare, hvilken, viii det hans utlefverering äskas, redan vore under tilltal , skulle före ullefvereringen dömtnas, men straffet ej gå i verkställighet, utan sluteligen bestämmas för alla förbrytelserne al det Rikes Domstol, hvarest det grofsta brotlet vöre begånget , är vorden uti Förordningen sålunda förändrad, att vederbörande Landshöfding i nämnde händelse skall vara berättigad, att uppskjuta med utlefvereringen, intill dess E. K. M. föreskrifvit om och när den borde ega rum. Och som de af E. K. M. uti förrberörde måtto vidtagne ändringar x det af Riksens Ständer före detta gillade Förslag synas icke göra någon hufvudsakelig rubbning i de grunder, hvarpå samma Förslag var bygdt, men deremot hafva vaxit nödvändige, till befordrande af enhet i Lagstiftningen, och gemensam förmån för Sveriges och Norriges Innevånare ; hafva Riksens Ständer alltså velat gilla och godkänna ifrågavarande Förordning, såsom Ständig Lag ; Hvilket hos' E. K. M< Riksens Ständer få härmed i underdånighet anmäla; och Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrif v ther> N:o 117.
— Om icke något annat skäl funnes för att en del af flottan skall qvarblifva här, skulle för mig vara tillräckligt ensamt det, att jag är öfvertygad att den ringa återstod af intresse för flottan, som hos nationen i allmänhet linnes qvar, skulle försvinna, derest den helt och hållet förlädes i en aflägsen landsort, undan från Styrelsen, undan från landets representation och undan från det lefvande intresse för en sak, hvilket endast kan utbilda sig med någon styrka i en större stad och derifrån vinna någon allmännare spridning. Min öfvertygelse är att det intresse, som Danska flottan lyckats att inom nationen bibehålla äfven under en längre fred, härflyter till stor del deraf att flottan har sin station i hufvudstaden. Hvarje gång ett krigsfartyg går af stapeln, gläder sig hufvudstadens befolkning och dess allmännast spridda tidningar åt den tillökning i landets försvarsstyrka, som derigenom vinnes. Så länge för öfrigt Styrelsen har sitt säte i Stockholm, synes det också vara en oegentlighet att en depot derstädes skulle lyda under station i Carlskrona, och befallningar, som röra den förra, först gå till Carlskrona, att derifrån meddelas depoten. Motionären säger vidare : »Komiterades förslag följdes snart af en ny sjöministére. Af denna var ej att förvänta något försök att ingjuta i vår marin något af den lefvande sjömannakraft, som uppenbarar sig vid våra kuster, något förslag till omorganisering af flottans stamtrupp eller af arbetspersonalen på varfven.» Jag tror att detta innebär beskyllningar, som den åsyftade personen icke förtjenar. Då han icke afgifvit några förslag i ena eller andra afseendet, torde orsaken böra sökas deri att han antingen icke ansett någon omorganisering vara nödvändig, eller också har han saknat tid att uppgöra dem, eller ansett förslagen icke behöfva underställas R. St:rs pröfning. 1 afs. på personalen har motionären de väsendtligaste anmärkme, och jag skall i detta fall endast yttra några ord om hans förslag att i betydligaste mån upphäfva båtmanshållet. Detta förslag är visserligen af den beskaffenhet, att det af många inom landet skall mottagas med, så att säga, förtjusning.
För förstberörda rubrik, hvars värde, upptaget i 1841 års taxa till 4 r:dr skålpundet, med 1 r:dr införselstull, och af senaste Rikets Ständer höjdt till 6 r:dr och 1 r:dr 24 sk. tull, men sorn i medeltal likväl icke må skattas högre än till 3 r:dr, torde, i öfverensstämmelse med Tullkommitteens förslag, införselsafgiften alltså böra bestämmas till 36 sk., och för rubriken andra slag till 10 sk. på ett medelvärde af 1 r:dr skålpundet. Med anledning af hvad vid artikeln handskar blifvit anfördt, lärer tillåtelsen att, efter pröfning af behofvet och med särskilt tillstånd af Kommerskollegium, in förse! mot 10 procent af värdet får äga rum af finare skinn för tillverkning af portföljoch etuiarbeten, böra utsträckas jemväl till finare skinn för handsktillverkning.
Tm härigenom blir nödsakad göra tvenne resor för att lefverera denna T:a, först till en soldat med 30§ kappar och så till en annan med 1|, hvarigenom hap ofta nog måste resa 12 mil fram och åter för lefvererandet af detta lilla qvantum spanmål; mången gång låter räntegifvaren också heldra lagsöka sig för Den 4 Mars. !)1 dessa 1J kappar an han gör denna resa, då lätt inses hvilka tvister och nya olägenheter som åter upstå. — Jag har äfven i min motion nämnt att tillgång till ersättning för dessa kappar rikligen finnes i, inom Regilet vande öfverskotts-tionde, som af Reg:ts-skrifvaren upbäres, hvarom äfven namnes i K. Brefvet af d. 2 Febr. 1833, ang:de löne-regleringen vid indelta arméen. På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag att Betänk, mätte blifva till StatsUtsk. återremitteradt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto, och Gr. Taube, Henning Edvard, hegärde att StatsUtsk:s ifrågavaride Utlåt, måtte fä ytterligare hvila på bordet. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gustaf, och Gr. Taube, Henning Edvard, StatsUlskis d. 1 dennes f. m. pä bordet lagda Utlåt. JVs 51, i anledn. af väckt motion om en gratifikation åt Reg:ts-skrifvaren Carl Leopold. Föredrogs och bifölls StatsUtskis d. 1 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. JVs 52, i anledn. af väckt motion om Stats-bidrag för reparation af Westerhejde kyrka på Gottland. Vid föredragning af StatsUtskis d. 1 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt.
Delta mom. ansågs icke erfordra någon åtgärd. § 8. R. o. Ad. fann denna § icke erfordra någon åtgärd. § 9, mom. 1, ang:de lånerörelsen och förändring af länereglementet. Detta mom. ansågs icke erfordra någon åtgärd. Mom. 2, ang:de de af von Liewenska fonden emot personlig borgen utlånta medel. R. o. Ad. lät vid den härom gjorda anmälan bero. Mom. 3, ang:de afskrifning af ränteförlusten å brukspatronen Johan Norströms lån. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i delta mom. tillstyrkt. Den 8 Mars f. m. 109 § 10. Utsk:s tillstyrkande i denna § blef af R. o. Ad. bifallet. §§ 11 och 12. Dessa §§ ansågos icke erfordra någon åtgärd. § 13. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa §§ hemställt. Slutmeningen. R. o. Ad. fann för godt, att, på sätt Utsk. tillstyrkt, förklara Ridd.Direktionen sin tillfredsställelse och belåtenhet öfver det. sätt, hvarpå Riddarhusoch Stiftsärendena blifvit sedan sista riksdag af Direktionen förvaltade. Då nu föredrogs Ridd.Ulskis d. 4 dennes e. m. på bordel lagda meni. N:o 9, i anledn. af Frih. C. 0. Palmstjernas motion om ett tillägg till 7 § oRidd.Ordn:n, blef detta mern. ånyo bordlagdt, på begäran af Hr Akerman, Fredr., m. fl. ledamöter. Anmältes och lades på bordet nedannämnde från Utskin inkomne utlåt., mern. och belänk:n, nemi. från Stats -Utskottet: N:o 78, ang:de Riksg:skont:s förvaltning under den sedan sisth riksdags början förflutna tid; Lag-Utskottet: N:o 22, med återlemnande af en inom Hederv.
Äger: . Ästorp Säteri !° r' Rä och Rör derunder S ^ U Skatte, stora Sägen -»Dito Billeffog . V Dito Lille-gärden r Glasbruk di <2? l, - s» g Vst _ ro fjerde-parts lotter !del uti en Lader Fabrik. Be! Hemmas namn., Ekholmer B 2 z 4 omiteens oner. nfores l särskilta Längden. af Taxerings. CoiniteensProtocoll. »5t«r x»g. x6. Z:äje 8»n«I. (8.) 1 LxerinA8-I.ÄNA(1 ^.IlruäuuL LevillninAeu oc^ LrÄuueviu8-LrAUuiu^8>^.f§i5teu uti U. 8tLcI för ds c: S - o >z 4 — 5 Den Llcsttllt^Iäiges klsmo. l^ntekninxsr ltzr kcvillningen» utrLknsnäc. » körtta ()usrtsret. I^Lä- ock Himäclsmimnen kl. kl. ^rrktsuren kl. kl. kssrqueuren kl. kl. - krsinlecins D-lnälsnäen kl. kl:z 8ockerbru!c. 8ockerizr^krK4sls,ren kl. kl. 8nckerbruks - Lelrllen kl. kl. 7^s tjenllen - 8Zlom l>Ln6!sn6o ^ger lisrliiäe» ^ i 8ockeri)ruket kl. m»<j 6 pLnnor . Dito t ten i 8egel8uks ?skric^uen. Dito i 8kep^>skv»rkvel .
Lånen i omlopp satte Ränte Coupons, sa, ehuru del, enligt Conventionen af deri 31 December 1815, i sådan del förblifvit vid Riksens Ständers, år 1812 fattade beslut, att alla å Rikets Utländska skuld beräknade, men då obetalde eller sedermera upplöpande Räntor alldeles borde försvinna, är dock uti samma Convention Kongl. Majtt förbehåller, att återbekomma de för dylika Räntor utevarande Coupons, under loppet af Tio år, elior förr, om sig göra låter. Emedlertid hetor på Liqvidations Committéens ansvarighet att dem indraga; Och, som de på Holländske Creditorerne öfverlåtne Sveriges fordringar bos Frankiike blifvit, genom Cornmittéen, anslagne till inlösen af ifrågavarande Ränte-Coupons, så förmodar Kongl, Majit, att desse Coupons, hvilka redan, till större delen, lära vara hos Cornmittéen deponerade, skola återbekommas, när en gång nyssnämnde fordringar hunnit realiseras och Coupons-ägarne kunnat förnöjas af dymedelst inflytande medel. Emedlertid har, genom de i Conventionen intagne uttryckelig! förbehåll, ali garantie blifvit Svenska Staten beredd, om än, emot all sannolikhet, de å förra Statsskulden i Holland lydande ofvannätnnde Ränte-Coupons aldrig skulle komma att återlemna*. Stats-Utskottets Betdnkanden, 1931 Efter sålunda meddelad öfversigt af den verk-tal Ida Liqvidationen af Rikets ' förra Skuld i Holland, later Kongl, Majit nu lill Riksens Ständers Stats-Utskott öfverlemna, jemte Conventionen derom af den 31 December 1813, alla de Handlingar och bevis, som, tillika ned de inlöste och öfvei korssade Partial - Titlarrte, Utmärka och bestyrka, att Skulden blifvit, på oiverenskommit sätt, och till behörig man, betald och till fullo liqviderad, samt att alla anspråk emot Svenska Staten, i och för denna Skuld, såmedelst äro lagligen och för everdeliga tider dödade. Desse Handlingar och Revis äro; 1:0
Angående försäljningen af det till lokal för Kongl. Sundhetskollegium tillförene begagnade hus. (1845 års revisionsberättelse sid. 45—44; Fullmäktiges utlåtande sid. 68—69.) Vid verkställigheten af denna försäljning hafva revisorerne funnit anmärkningsvärdt, att »fullmäktige på samma gång, som de rätteligen ansett ändamålsenligt att bereda bugade köpare tillfälle att före auktionsdagen aflemna förseglade anbud, vidtagit det ovanliga och serdeles för säljaren ofördelaktiga beslut, att de inkomna anbuden vid auktionens början skulle öppnas, hvarigenom det åsyftade ändamålet med dessa anbuds infordrande och afgifvande måste helt och hållet förfelas, och hvilket beslut sannolikt var orsaken, att något skriftligt köpeanbud icke erhölls.» Vidare hafva revisorerne yttrat, att de af fullmäktige fastställda betalningsvilkor, enligt hvilka köparen, vid auktionen, skulle erlägga 3,000 r:dr och ställa antaglig säkerhet för en summa af 5,000 r:dr, som vid husets tillträdande borde betalas, samt derefter för återstoden aflemna med ytterligare säkerhet, om så fordrades, försedda köpeskillingsreverser med 5 procents ränta och 6 månaders uppsägningstid, förekommit revisorerne väl stränga och således äfven i sin mån bidragande dertill, att köpesumman endast uppgick till det belopp af 16,000 r:dr, för hvilket huset till Stockholms stads Drätselkommission försåldes.
Hvad Utskotlet föreslagit uti fp puneten, att nemligen, den summa af cjo,ooo Betänkanden. 535 J\:d. Hamburger Banco, som är för MinisterStaten anslagen, måtte förökas till 100,000 R:d. samma myntsort, har blifvit bifallet af Preste-Ståndet, hvaremot erinringar dervid blifvit gjorde bos Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-Stånden. Desse erinringar äro af olika syftning, emedan en del ansett den föreslagne tillökningen icke böra ega rum, och en Ledamot hos Ridderskapet och Adeln yrkat Stats-Summans nedsättning till 60,000 Rtd., hvaremot andre funnit den tillstyrkte tillökningen för ändamålet otillräcklig, och ansett en Specifik-Stat öfver MinisterUtgifterne böra upprättas, och Riksens Ständer meddelas. Härvid får Utskottet upplysa, att då den under Åttonde Hufvud-Titteln för Extra Utgifter anslagne Summa af 100,000 R:d. Svenskt Banco, hittills blifvit för diplomatiska föremål årligen graverad vid Utgifter till omkring 4o,ooo R:d. Hamburger Banco, men alla de utbetalningar, som hädanefter kunna uti Utländskt Mynt anvisas på Extra Utgifts-Summan, skola gravera detta anslag, med det belopp, hvartill de uppgå i Svenskt Banco, efter 120 sk. Cours, enligt hvad Utskottet tillförene föreslagit, och Riksens Ständer jemnväl gillat, är den tillökning af 10,000 R:d, Hamburger Banco, som Utskottet tillstyrkt å anslaget för Minister-Staten , vida mindre än den nedsättning, sorn genom berörde Beslut vunnits på Extra Utgifts-Medlcn, ehuru det 536 Stats-Utskottets icke visar sig så vid sjelfva Stats-Summornas åskådning.
Svarten var en klok häst med erfarenhet om många stadsresor i det mest omöjliga väglag, han hade också gått för plogen i både solsken och regn, och en gång — detta hade varit en högtidsstund i hans lif — nyryktad och nyskodd med flätad man och blankskuradt seldon spänta för den af rättaren lånade gula trillan och fått draga direkte till kyrkan med far och mor, Karin och de tre småttingarne. Och Karin hade haft svart klädning och näsduk i handen, en stor hatt med två röda rosor, som mest liknade tuppkammar, samt en fläta med en tofs så hårdt krusad som Svartens egen man. D e hade dröjt länge i kyrkan, mycket längre än när madam Persson var uppe i de fina husen i Stockholm, och när de ändtligen kommo ut igen, gräto Karin och mor i kapp. Men helgdagsnäsdukarne höllo de troget fast i ena handen, lika obegagnade som på morgonen: dem fick man lof att akta, förstås! När denna dag var förbi, skedde emellertid ingen vidare förändrig, Karin gjorde sina sysslor som vanligt och hjälpte syskonen ibland med katekesen och svenska historien, ty hon hade alltid varit ibland de bäste, både i skolan och sedan för prästen. Sedan dess hade nu tre år förgått i jämn enformighet med undantag af att äppelträdet blommat om, att maskarne ätit upp kålen och att Svarten varit illa ansatt af spätt, men han fick lof att hålla ut ändå, han som husbondefolket. På vintern var det skralt med förtjänsten, och den lilla slädan gled så lätt öfver sjön med en eller par säckar rena kläder framtill och två flaskor mjölk baktill. Dessa voro väl insurrade i gamla mattstumpar, för att mjölken inte skulle frysa, och far sprang ofta hela vägen för att hålla sig varm. Men i staden gick det bättre, där fanns alltid något värmande, och när det bar af hemåt igen, hade far ofta intagit mjölkflaskornas plats och låg där sjungande eller småsvärjande, under det mor körde och grät. Så blef det vårkänningar i naturen, sjön hvarken bar eller brast, tills den en vacker dag låg där i strålande solglans med simmande isstycken och på långa sträckor klarblått vatten.
Midt emot ingången till kyrkan San Pasquale, säger man, står ett litet hus på en naken bergklint. Huset är smalt och så högt, att det liknar en skorstensmur, som står kvar på en afbränd tomt. Där är så trångt, att trapporna ej få rum inne i huset, utan slingra fram utanpå väggarna. Här och där hänga balkonger och andra utbyggnader, som ej äro ordnade med mer symmetri än fågelbon på en trästam. I detta hus föddes Falco Falcone, och hans föräldrar voro endast ett fattigt arbetsfolk. Men i denna fattiga stuga var det Falco fick lära sig högmod. Falcos mor var en olycklig kvinna, som under de första åren af sitt äktenskap endast födde döttrar till världen. Hennes man och alla hennes grannar föraktade henne. Denna kvinna längtade endast efter en son. Då hon väntade sitt femte barn, strödde hon hvarje dag salt på tröskeln och satt och spanade efter hvem som först skulle stiga öfver den. Skulle där komma en man eller en kvinna? Skulle hon föda en son eller en dotter? Hvarje dag satt hon och räknade. Hon räknade bokstäfverna i den månad, då barnet skulle födas. Hon räknade bokstäfverna i sin mans namn och i sitt eget. Hon lade ihop och drog ifrån. Det blef jämna tal. Hon skulle alltså föda en son. Nästa dag gjorde hon om räkningen. »Kanske jag i går räknade orätt,» sade hon. Då Falco föddes, fick hans mor så stor heder, att hon för den skull älskade honom mer än alla sina andra barn. Då fadern kom in för att se barnet, strök han af sig mössan och bugade djupt. Öfver husets port satte man upp en hatt som ett äretecken, och man slog ut barnets badvatten öfver dörrstenen och lät det rinna ned på gatan. Då Falco bars till kyrkan, lades han på sin gudmors högra arm, då grannkvinnorna kommo för att se till hans mor, nego de för barnet, där det slumrade i sin vagga. Det var också större och starkare än barn bruka vara. Falco hade genast sträft hår, och då han var åtta dagar gammal, hade han redan en tand. Men då hans mor lade honom till bröstet, var han så vild, att hon skrattade och sade: »Jag tror, att jag har satt en hjälte till världen.»
P. U. ur. E. 178. — angående Krigsskulderna. III. 797. V. B. 987. ii38. VI. B. i75. E. 240. — angående Riksdagens förlängande. IV. 348. — angående ansvar för åverkan å de till befordrande af Skogarnes återvext skeende planteringar, och om sättet att leda dylika förbrytelser i bevis. P. U. 1148, VI. E. 117. Pro - 81 Propositioner, rörande ett tillägg i allmänna Lagens stadgande i 9. Cap. 6. §. P. U. 63a. E. 743. — angående betalningen af de i anledning af Högstsalig II. Enke-Drottningens arf uppkommande skulder. V. 696. B. 847. A. i554. P. U. i565. VI. E. 53. — angående Riksens Ständers vid 1812 års Riksdag gjorda hemställan om stiftande af en lag, som förpligtade ägare af sådana Vattenverk, hvilka genom uppdämning hindra landets uppodling, att derför taga lösen. V. 696. P. U. 728. — i anledning af Norriges Rikes StorThings svar på den föreslagna Riks-Acten, till bestämmande af de genom föreningen mellan Sverige och Norrige upp komna Constitutionella förhållanden. •— angående det af Norriges Rikes StorThing gifna enstämmiga bifall åt förslaget om Konungens myndighetsålder m. m. P. U. 996. •— om förra Kongl. Familjens enskilda förmögenhet och underhåll från Sverige. VI. B. 54. P. U. 112. U. 114. A. i73. P. U. 188. E. 261. — till Ridd. och Adeln med stadfästelse å några af dem fattade beslut. VI. 259. 82 Protocoller, om tryckning af Riks-Ståndens. I. 7. R. 8. P. U. 6o3. III. E. 4. 3a. — justering af.
Han var den enda karl som jag Nå vidare, som du hvad? Som jag hade respekt för. Håhå, ofantligt smickrande för Atte. Och hvarför så? För att han ... hur ska' ja' säja, han brydde sig inte om om någonting. Jag kunde fresta på hur mycket som helst, honom fick jag inte. Vet du hvarför, Naja? För att han var så genomsta snygg af sig och så renlig, att han inte tyckte om Fruntimmer eller hvad? Nej vet du, Naja, det var för att han var så fruntimmersaktig sjelf. En riktig käring. Och en narr till på köpet. Som trodde dej, mitt sockerhjerta, och lät kugga sej utaf dej ... joo, det var allt lite trånghufvadt af honom, det skrifver jag under. Atte var en tusan så bra pojke, Gud välsigne honom, men i alla fall var han mer en flicka än någonting annat. Jag har aldrig haft så roligt som den gången, du vet, vi hade den celebra sjelfmordsscenen! Åh! du skulle bara ha sett hans miner, hans uppskrämda gester. Han såg ut så här och gjorde så här! Jag måste springa ut i andra rummet för att inte spruta ut i ett olympiskt löje... Löjtnant Ulfs olympiska löje fick öfverhand. Han hade stigit upp och spelade nu i skjortärmarne om och om komedien från den 6:te december förra året. Nadja, till en början litet motsträfvigt, gaf efter hand vika, hon skrattade med, för full hals. Han var den ena minuten sig sjelf, den Ulf som öfvergifvit all vanlig elegans och all bonhommie, den dödsföraktande och dock dödsfärdige, den förtviflade, den till det yttersta beredde ... det andra ögonblicket var han herr Adolf, den först tillbakahållande och värdige, men så ytterligt uppskrämde, efterhand allt efterskänkande och om barmhertighet bönfallande. Han gjorde båda rollerna utmärkt.
Då nu denna finnes i förening med säkerhet, såsom här, der ungefär 300 väl öfvade sångare stämde in, så är dess verkan döfvande för all sinnets förströelse, och man föres med ens till dessa toners lugna verld, utan att, såsom vid den profana musikens hänryckningar, denna njutning är en spänning, uppå hvilken andligen och lekamligen följer matthet. Man skulle derföre tro, att koralmusiken först för det lugnare sinnet eger sitt rätta värde, men att det lifliga och ungdomliga mera älskar operamusikens stora och starkt retande kontraster. Hur dermed än må förhålla sig: ung och gammal har försummat något af det utmärktaste, Berlin har att erbjuda, om han ej fått tillfälle att besöka någon af musikaliska akademiens sammankomster. Om målningsgalleriet har jag nämnt några ord under artikeln München. Här återstår endast att tala om det utmärktaste Berlin eger, om dess Universitet, samt i sammanhang dermed om den Tyska vetenskapen i allmänhet. Min uppgift blir just här, der jag borde vara som mest hemmastadd, den svåraste, emedan de åsigter, jag i detta afseende hyser, troligen delas af få, och jag derföre mera än eljest skall blifva blottställd för tadel. Men en menniskas åsigter, om också falska, äro blott ett misstag mera i verlden – och ingenting vidare. Tysklands Universiteter och Vetenskap. Universitetet i Berlin stiftades år 1810, under Preussiska statens mest beträngda tider. Det är i sanning ett skönt drag, att sålunda en regering i de andliga krafternas utveckling ser en nödvändig grund för statens bestånd, att den ej uppskjuter med dess främjande till kommande goda dagar, utan anser den som ett vilkor för dessa. Oaktadt tidens betryck, tog det nya universitetet, som man säger, genast fart. Men först sedan Preussiska monarkien icke blott höjt sig till sin förra ståndpunkt, utan sett sina krafter fördubblade, började universitetet att visa, hvad deraf inom kort skulle blifva. Det ligger i sakens natur, att den stat, som vill stå i spetsen för Tyskland, äfven skall stå i spetsen för dess vetenskap.