Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Departements-chefen, Statsrådet Lagerstråle uppläste till justering följande, i enlighet med Kongl. Maj:ts uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande förut fattade beslut, uppsatta förslag dels till nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: e) angående anslag till beredande af arbetsförtjenst åt den genom missvext lidande befolkningen inom Pajala socken; dels ock till nådiga Skrifvelser till Rikets Ständer: Kongl. Majit täcktes, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag samt förordna att, i öfverensstämmelse dermed, nådiga Propositioner och Skrifvelser af den lydelse bilagorna Litt. E. till detta protokoll utvisa, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo Otto W. Seippel. 16 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 73. Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Jan. 1866, kl. 5 e. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående ändring i planen för sänkning af Solgen med flera sjöar i Jönköpings län, med bibehållande af dertill beviljadt låneunderstöd; Gifven Stockholms Slott den 2 Januari 1866. Vid sistlidna riksdag beviljade Rikets Ständer ett låneunderstöd af 48,000 Riksdaler för sänkning af sjöarne Solgen, Ass-sjön, Hafraviks-sjön samt Ingarpsoch Kapparps-sjöarne med flera vattendrag inom Södra Wedbo härad af Jönköpings län, under vilkor att, jemte det de i afseende å andra dylika statsbidrag meddelade föreskrifter iakttoges, arbetet i sin helhet utfördes i enlighet med den af Ofverste-löjtnanten F. W. Leijonancker år 1857 uppgjorda plan, hvari kostnaden för sjöéänkningen beräknats till 96,750 Riksdaler.
”Ingenting i verlden kan vara mera förtjusande än ett sådant förslag, och första reveny jag drar af vår öfverenskommelse blir det att jag utnämner mig till er ständige ciceron och förste hofkavaljer på resan. Går fröken in på det?” ”Med största nöje!” svarade Blenda skrattande. Men nu hördes stadiga steg komma den lilla trappan att svigta, och en allvarsam röst, i hvilken Blenda genast igenkände den fryntlige kaptenen, lät höra dessa ord: ”Den ciceronen duger icke! Lilla fröken skall ha en annan af mig. De unga damerna välja icke så unga hofkavaljerer!” Och härvid sänkte sig kaptenen helt lugnt ned på den plats bredvid Blenda, som löjtnanten stod färdig att intaga. ”Se det”, sade denne med harmen dold under det spetsiga småleendet, ”är en omtänksamhet som jag tror att icke alla kaptener befatta sig med!” ”Så mycket sämre!” svarade sjöbussen, i det han drog omkring sig den fladdrande hvita linnerocken. ”Och hvarför sämre?” ”Emedan hvarje skeppare på sitt fartyg äfven bör vara chef för all god ordning. Han bör tillse det intet otillbörligt tilldrager sig på hans område, och framför allt bör han taga under sina vingars skugga de ensamma fruntimmer, som segla under hans konvoj.” ”Hvad säger fröken om herr kaptenens filantropiska tänkesätt?” frågade löjtnanten. ”Jag tycker att de låta som en god fars,” svarade Blenda med en intagande blick på gubben, ”och jag är ganska villig att bli en hörsam dotter.” ”Nå, det var ett utslag som hedrar en ung dam – jag lofvar också att mitt beskydd skall vara säkert!” Ankomsten af flera passagerare tog nu kaptenens uppmärksamhet i anspråk; och Blenda gick – oaktadt löjtnantens ifriga bemödanden att qvarhålla henne – ned för att efterhöra om mamma vaknat. Ehuru det icke är vår afsigt att uppehålla oss vid sjelfva resan, kunna vi likväl icke undgå att nämna några omständigheter.
Maj:t funnit sig föranläken, att östg öpnandet af det Creditiv, som pä KonglMaj:ts nädiga föreställning, BancoU stöttet wid sista Riksdag utfärdat pä Riksens Ständers Banque; och i följe hwaraf ett Län pä sextio tunnor Guld eller en million Riksdaler specie, Kongl. Masit och Riket stulle meddelas, emot förbindelse af nuvarande administration af Tullwerket, att af Swensta tulloch licent-medlen pä det satt åke» betalas, som Creditivet förestrifiver; men att Kongl. Masit, altid sorgfällig, akt ifrän der angelägna BancoWerkets opcratidner afböja all anledning till misifördelakkig opinion, stulle hälst se att Fullmägtige uti RiksgaldsContoiret, hwilkas fördel ar med Realisationens beständ pä det närmaste förenad, och af sädan orsak till desi »verkställande kraftigt bidragi, , pä Banquens förbindelse till äterbstalning af Capitalet, enär omstandigheterne det fordra, försto. ts vis utbetala förenämnde summa emot lika ränta af Banquen eller tre procent, som, den Banquen as Kongl. Mapt och Kronan erhåller Detta förskott af En million R:dal. specie blef mot föresiagne wilkor utlämnadt; men mäste icke säng Den 18 November» 923 lang tid derefter ifrån Banquen äterfordras, för att dermed åstadkomma ett annat af f. d. Konungen affadl penninge-förflott af En million Rd. specie uppå krigsgärden, fom under d. 4 Maji 1808 blifwit päbuden. Till säkerhet och ersättning för detta sistnämnde af Contoiret meddeldte förskott, blef hela den päbudne krigsgärden U'.läten ät Contoiret, och hwilken gärd tit! Herrar Fullmägtiges disposition directe ffulle remitteras sann pa lika satc, som Contoirets egne inkomster wid LandsContoiren redowisas.
Sen till, att Idun tidning och Iduns Modefinnas hos alla edra bekanta! / vinterkväll. rutan klappar mörkret med dofva, tunga slag. — Men i mitt sinne ljusnaten solig sommardag. Där där där där spira röda rosor, doftar hit jasmin, fladdrar brokig fjäril, surra muntra bin. Och asp och lindar susa, da vinden drar ibland, och sädesärlan springer på gula gångars sand. Det tisslar och det kvittrar från gräs och snår och gren, det doftar och det prunkar i sommarsolens sken. Men utan ro och hvila ' jag sakta vandrar kring. I sol, i doft, i toner det fattas liågonting. Från blomstersnåren hör jag med ens ditt glada skratt. Jag söker och jag letar och får dig ändtligt fatt. Bland rosor och jasminer du döljer dig med list, jag söker och jag letar och får dig fatt till sist. Allt hvad min oro sökte i dig jag funnit har. Då flyktar det förflutna, som om det aldrig var. Dess långa, mörka kvällar, som trögt som sniglar gått i tröstlös, kylig dimma, de äro drömmar blott. De ett På ch Q äro dumma drömmar, sjukligt gyckelspel — jord är ständig sommar, lifvet har ej fel. Ditt med Det Det skratt i rymden blandas fågelns gälla drill: goda evigt varar! onda finns ej till! Och medan tiden svinner och stunden snabbt förgår, vi tala om det goda i långa lyckoår. Och kring oss dofta blommor, och kring oss susar lind, och fjärilsvingar fladdra i sommarns svala vind. Hugo Gyllander. Grön kurtis. Ett a l l v a r s o r d till föräldrar, » Förr var ett barn i raenlöshet Ett barn och intet mera, Nu ren vid tolf år snärtan vet Parera. » Ifvanståenda verser riktades af den blide skalden Franzén anno Domini 1801 mot ett, enligt hans tankar, växande tidslyte. De voro då kanhända i någon mån öfverdrifna, men anföras de nutilldags, så skjuta de sannerligen ej öfver målet, utan äro snarare alltför matta i förhållande till verkligheten.
Men da Utskottet ansag för sin pligt, at pä den i Herr Ltrohrcbi, och Herr lillbergs k-lsmoriLler yttrade önskan göra alt det afseende, som med Lagens syftemål, Ärendets natur och Utskottets behörighet kunde förenas, trodde det sig icke böra åsidosätta, at, nar ett Fruntimmer upnätt en högre alder, det kan möjligen hafwa förwarfwac en kännedom af flerehanda ärender, hwilka i planen af dess upfostran ej ingått: at deh L3rEsr dackan hafwa wunnit den stadga, hvarigenom större Arenders bestridande torde äga mindre naturligt inflytande pa hennes yttre wasende, och de wid sadane Ärender ofta förekommande stridigheter och mindre artiga bemötanden kunna uthärdas, utan at leda til en för hennes fördelar stadelig estergiftvenhet, samt at wid wal af Syhomän i de Ärender de Den 29 Mars. 1165 de ej ffulle tiltro sig at sjelf bestrida, flere kunna finnas som ivid sadan älver torde mindre lärt förwillas af enskilda xrevemioner för persvnerne. Och i afseende pä sädane undantag trodde Utskottet en wist älder kunna fastställas, efter hwilken Ver för en eller annan ogift Q.winna kunde lil» latas, ar, om hon der aftundäde, blifwa myndig» Men som Utskottet härwid icke uraktlät eftersinna hwad Herr lagersten» anmärkt, ar det mera är omtanka och rådighet, än älderdom eller tiden, som bör bestämma en människas rättighet at förwalra sin egendom, bestämde icke Utskotter den föreflagne äldern af go är, såsom owilkorligen medförande myndighet, utan rilstyrkte, at först efter denna älder det ffulle wara Domaren rillätit at pröfwa, om personen kunde fä blifwa myndig eller ej. At sädan pröfning tilerkändes
förändra benämningen å dessa 4 divisioner af kämnersrätten till divisioner af rådhusrätten, hvarigenom 7 sådana divisioner skulle uppkomma. Personalen blefve densamma , och skulle ganska väl hinna afgöra ärendena , men parten slapp att vädja från kämnersrätt, der det finnes en lagfaren ordför. och 2tne lagfarne ledamöter, till rådhusrätt, der slumpen kan göra att målet afgöres af 3 illilterata rådmän. Denna förändring finner jag alldeles icke omöjlig, utan tvertom anser jag densamma högst lämplig, då den med ett enda penndrag kan ske, och skulle medföra större skyndsamhet samt lättnad vid ärendenas behandling. Jag vidblir således mitt yrkande om återremiss af betänk, på de grunder jag anfört. Hr Lefre'n: Jag hade icke ämnat yttra mig en gång till i detta ämne, meri finner mig dertill föranledd genom åtskilliga här gjorda anmärkmr emot den sida, till hvilken jag hörer i denna fråga. Man har framställt, att den sidan ej skulle önska reformer. Det är val ett stort fel i våra tider att icke önska reformer, men det är icke sagdt, att för det man icke önskar dem på ett visst sätt, man nödvändigt är stationär, och besynnerligt nog förefaller det, att jag och de ledamöter, som med mig tänka lika i detta mål , anses icke önska reform idelina fråga, då vi likväl önska ingenting mindre, än att Hofrätterna måtte i deras närvar, form upphöra och blifva förvandlade till local-domstolar i andra instansen, från deras första ställning att i vissa fall dömma Konungens dorm Vi hafva äfven hört, att den allmänna rösten fordrade den föreslagna förändringen; men den der allmänna rösten är en röst, som ljuder stundom från några få personer, hvilka förklara sin röst vara den allmänna. Det är allt svårt att rätta sig efter en så beskaffad röst. Jag tror det bästa vara, att man tager den rösten, som sitter inom ens eget bröst, och höjer den till den kraft och verkan, som den kan förmå. Här har varit fråga om att man borde taga till auetoritet flera gånger framställda önskningar om 9 H. 53 4 is Den ii Juli. dessa rätters upphörande. Nåväl! Auctoriteter äro bra att hafva, helst om man icke sjelf kan hafva fordran på att vara någon.
En allmännare erfarenhet har 'vitsordat, hvad hos Rikets Ständer äfven blifvit anfördi, att, ehuru hvarje bildadl land borde älska sina minnen, och Sverige, i detta hänseende egde en för andra länder afundsvärd rikedom all vårda, del likväl ej sältan inträffat, att de dyrbara fornlemningar, hvilka prydde vårt fädernesland, undergått sådan förstörelse, som, der icke egennytta eller okynne densamma föranledt, syntes hafva sitt ursprung dels i allmänhetens bristande kännedom om forntida minnesmärkens betydelse och vigten af deras bevarande, dels ock i bristfälligheten utaf de i delta ämne gällande författningar, i hvilket sistnämnda afseende särskildt förekomme, att icke alla de i Kongl. Förordningen den 17 April 1828 gifna föreskrifter vore fullt verkställbar, äfvensom att de stadgade förbuden, utan tillika bestämdt ansvar eller med alltför obetydliga bötesbelopp, saknade erforderlig kraft. Ofullständigheten af ifrågavarande stadganden röjde sig, till exempel, derutinnan, all fästa fornlemningars kringgräfning eller höljande med jord, utan att de för öfrigt förändrades eller skadadas, blifvit med tystnad förbigånget, de i vårt land talrikast förekommande lösa fornlemningar af jern icke omnämnda, likaså Expeditions-Vtskottets Förslag lill anderd. Skrifvelse N:o 89. 189 litet, sorn de af heil, glas, med flera beståndsdelar, hvilka för kännedomen af Sveriges forntida förhållanden synas, lika upplysande, som de i författningen omförmälda fornsaker af sten och träd, hvilka dock jemväl syntes böra närmare till art och beskaffenhet bestämmas.
Beträffande härvid först förslaget till Förordning, angående en Allmän Hypoteksbank i riket, så är detta förslag, på grund af gjorda anmärkningar, i sin helhet ålerremilteradt af Borgareoch Bonde-Stånden, men deremot godkändt af Ridderskapet och Adeln, med undantag af §§ 6, 10 och 16, samt af Preste-Ståndet utom hvad angår §§ 6, 7, 9 och 10, i afseende å hvilka nu nämnda <§<§ sistbemälda två Riks-Stånd fattat de beslut, som här nedan vid hvar och en af dessa §§ skola särskildt omförmälas. Under de hos Borgareoch Bonde-Stånden hållna öfverläggningar har den åsigt i allmänhet blifvit yttrad, att förslaget om inrättande af en Hypotheks-bank för riket vore i grunden rikligt och förtjenade att godkännas, emedan för de spridda Hypotheks-föreningarne det obestridligen skulle medföra en stor och öfvervägande lith. till li. St. Statsoch Banko-Utskottets Memorial M 40. fördel att ega en gemensam utgångspunkt för sina iåneoperalioner, hvarigenom de vid Iåns upptagande borde kunna bereda sig förmånligare vilkor, än som vore möjligt under närvarande förhållanden., då de måste handla den ena oberoende af den andra; men med erkännande häraf hafva åtskilige ledamöter förklarat sig anse saken ännu icke vara fullt utredd, och på sådan grund yrkat, att Rikets Ständer för närvarande måtte inskränka sig till att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t, efter inhemtande af Hypotheks-föreningarnes yttrande, måtte vid nästa riksdag till Rikets Ständer afgifva fullständigt förslag i ämnet. Utskottet kan för sin del ej finna att, efter de vidlyftiga undersökningar, den af Kongl. Maj:t förordnade Finans-kommitté i förevarande ämne anställt och hvarför fullständig redogörelse lemnäs i Kommiltéens afgifna betänkande, hvilket under längre tid varit för Riks-Ståndens ledamöter tillgängligt, något behof af ytterligare utredning eller upplysningar för ärendets noggranna pröfning erfordras.
I medeltal har trafiken på denna kanal årligen bedrifvits på följande sätt: Lastade ångfartyg hafva gjort 4 79 resor. Lastade segelfartyg af 5 läster och derutöfver 277 « Lastade segelbåtar under 5 läster 6 « tillsammans resor med last 462. Olastade fartyg af 5 läster och derutöfver hafva gjort 88 resor. Olastade båtar under 5 läster hafva gjort 9 » tillsammans resor utan last 97. Summa resor genom kanalen 559. Resorne äro verkställde med fartyg och båtar till ett antal af 69. Deribland hafva varit ångfartyg 3. Kanalinkomsterne hafva i medeltal per år stigit till ett bruttobelopp af 49,054 R:dr 39 sk. 2 rst. Banko, dervid de intrader äro beräknade, som år 4855 inkommo för jern och andra effekter till Köping-Hults jernväg, hvilka stego till det betydliga beloppet af 4,364 R:dr 30 sk. Banko, och hvarigenom medelbeloppet för alla fem åren vann en tillväxt af 872 R:dr 44 sk. 5 rst. Banko. Sammanlagde drägtetalet på alla genom kanalen passerade fartyg, som undergått mätning, utgjorde per medium 4,399 läster. Utom den sålunda beskrifne sjöfarten anmärkes, att sjöfart af landtman äfven något drifves på Mälaren, dels med öppna båtar, som ifrån Kungsörs och andra landthamnar frakta hö m. m. till Stockholm, dels med ett lastfartyg vid Strömsholms lastageplats om 4 3 i läster; varandes en ny lastbrygga uppförd på södra stranden vid Borgåssmeds bro invid Stömsholms våg.
Det är ett sorgligt, men odisputabelt faktum, att drinkares barn ofta äro offer för svåra lidanden, såsom epilepsi (fallandesot), idioti m. m., och tyyärr gäller härvidlag, att » fädernas missgärningar hämnas på barnen intill tredje och fjärde led. » Som vi sett, är det många och från hvarandra vidt skilda omständigheter, genom hvilka våra sjukdomar framkallas. Och om vi också icke kunna till fullo göra oss till herrar öfver alla de faror, som hota vår hälsa och vårt IDUN IG lif, står det dock i vår makt att i ej ringa grad skydda oss mot desamma. En god del af dessa faror behöfva vi endast undvika, och mot de öfriga stå vi ingalunda vapenlösa. Alla de sanitära anordningar vår tid med sådan energi genomfört och alltjämt söker genomföra, äro i själfva verket en strid mot sjukdom och död. Och att vi icke kämpa denna strid utan framgång, därom vittnar tydligast af allt den aktningsvärda sänkning dödlighetsprocenten har att uppvisa. De fyra återstående prisen i den s. k. fosterlandstäflingen. Då de tillsatta hrr prisdomare förklarat, att deras öfriga göromål absolut förhindra dem längre sysselsätta sig med den bottenlösa ordgranskningen, får redaktionen, som fortfarande UJligt erkänner det omöjliga i att fälla en afgjordt oomtvistlig dom, härmed såsom skäligast tilldela de fyra återstående prisen på hvartdera 100 kronor (hvilka fortfarande stå deponerade hos notarius publicus J. Millar härstädcs) åt författarne till de fyra listor, som äga de högsta ordantalen, nämligen: Med. fil. stud. A. Olofson, Stockholm, (20,140 ord) fru Augusta Fogelmarck, Stockholm, (15,015 ord) Stud. Joh. Spolen, Torsby, (12,736 ord) och J. W. Goijer, Mönsterås, (12,700 ord). Desse ha att snarast anmäla sig hos redaktionen för prisens utbekommande. Stockholm den 6 febr. Red. af Idun. För våra blomstervänner. Ett och annat om krukväxters fortplantning. Åt Viola.
S 34 Bil. till Constitutions-Ui.'.holtet* Memorial, N:o 58. ri) Beslut om de Extraordinarie Ullagor, eller Bevillningar, hvarom $§. 6o och 64 lörmäla; o) Upptagandet af Lån, enligt §. 76 Regerings-Formen ; p) Anordnandet af Riksdagskostnader och beslut i ordningsmål, samt dem, som röra Kamrarnes eller Utskottens Prolocoller, Canzli och Betjening; De i Grundlagarne föreskrifna val. Mom. 2. Uppslår fråga, med föranledande af Grundlag, eller annan i Riket gällande Lag, om afgörande på Riksdag af mål, som icke befinnas vara i förestående moment upptagne, kan detta senare ej upphäfva deli rättighet, Riksförsamlingen för öfrigt eger alt med dessa mål sysselsätta sig. Behandlingssättet af sådane mål blifve alltid det i nedanskrifna §. 62 föreskrifne. Anm. Detta moment redogöres bäst genom det öppna erkännandet, att, utom allt hvad, som undfalla kunnat, bar en dass af mål blifvit i mom. 1 med vettskap förbigången, nemligen: Unionella förhållanden med Norge Riks-aktcn af den 3i Juli 1815 stadgar i sin sisla §., att förändringar deri skola ’’i anseende till Norge” icke fä behandlas annorlunda, än pä det i §. 112 af Norges Grundlow stadgade sätt; men huru sådana förändringar, i anseende till Sverige, beredas och godkännas, kan icke af denna akt synas. Riksdagsbeslutet för år 1815 upptager serskildt, att Sveriges Konung och Stän der kunna besluta ändringar i Riksakten. Till sitt väsende tyckas likväl dessa ändringar ega omisskänneliga likheter med jemkningar i Grundlagen. Reservanten har ej ansett frågan om utredande häraf böra vidröras i sammanhang med den om Sveriges Representationsform. §. 60. Till stiftande, ändring eller upphäfvande af Grundlag eller Grundlagsbud, fordras sammanstämmandet af Konungamagten , samt de båda serskilda Hamrarne på två Riksdagar, mellan hvilkas början minst tre år förflutit. Mom. 2.
Direktionen redan i det sednare alternativet af förut omförmälde program tillkännagifva sin åsigt, att å platsen åsminstone borde finnas bostad för Riddarhus-Vaktmästaren samt nödige uthus; och föreställde sig Direktionen, att det ej erfordrades något vidare yttrande för att ådagalägga, att platsens fullkomliga afrödjande icke utan allt för stora olägenheter låter sig göra. Men då Di. rektionen framlagt ett förslag till platsens ordnande, som icke af. ser något vidare bebyggande deraf än för såviclt Riddarhusets eget behof det oundgängligen kräfver, har Direktionen ansett föremålet för det infordrade utlåtandet böra blifva en utredning af frågan, huruvida och under hvilket vilkor Riddarhus-kassan skulle kunna undvara den inkomst af tomten, som kassan för närvarande eger. För att blifva i tillfälle att lemna en sådan utredning, hade Direktionen ifrån Riddarhus-kontoret infordrat och erhållit en kalkyl öfver nämnde Kassas inkomster och utgifter för sistlidat år, upprättad i enlighet med 1861 års bokslut och gällande stat. Af denna kalkyl inhemtas, att Kassans nuvarande inkomster bestå utaf dels räntor till ett belopp af 10,544 Rdr 50 öre å utlånade medel, 202,700 Rdr, dels liyresafgift för flygelbyggnaderne 4,531 R:dr 5 0 öre och dels hyra för kullarne under Riddarhusbyggnaden 1,200 R-.dr, eller tillsammans 16,276 Rdr, samt att utgifterne, hvaribland dock ieke upptagits något medelbelopp för sådana extra utgifter, som föranledas af Ridd. o. Adelns merändels vid hvarje Riksdag fattade beslut angående målning af Landtmarskalks - 6 Riddarhus-Utskotteta Utlåtande Af 6. porträtter, prägling af medaljar, gratifikation åt Plenivakten m. m., uppgå till 13,567 Rdr 14 öre, så att ett öfverskott af 2,708 Rdr 86 öre skulle förefinnas. Men om från inkomsterna afräknas hyressumman för flygelbyggnaderne 4,531 ildr 50 öre uppstår deremot en brist af 1,822 lidr 64 öre. Derest således
Jag vill icke f. n. vidare uptaga R. o. Adis tid med utveckling af min åsigt i denna fråga, men jag ber blott att få för R. o. Ad. upläsa ett förslag, som jag i detta afseende skulle vilja underställa R. o. Adis pröfning. Jag kan icke härvidlag skilja den 14:de,§:n från den 13:de, utan anser, att båda dessa §§ böra ur förslaget utgå och i deras ställe införas ett stadgande af följande lydelse: ”Rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin inom socken å landet meddelas af K:s Beflr.de efter det församlingen å sockenstämma blifvit i ämnet hörd. Ej må emot både kyrkoherdes och socknemäns sammanstämmande afstyrkaode sådan rättighet meddelas.” Frih. Raab, Adam Christian: Frih. af Ugglas har, för att kunna motivera sitt förslag, som omfattar både 13:de och Den 5 Augusti e. m. 57 14:ile §§:ne, ansett sig nödsakad att gä föredragningen i förväg och klandra Utsk:s förslag, att bran vinsförsäljningsrättighet å landet skall å offentlig auktion utbjudas. Jag vet icke, om det är mig tillständigt, alt nu ingå i försvar för en grundsats, som först i den påföljande §:n finnes uttryckt, och vill derföre endast i förbigående, med anledn. af hvad Frih. af Ugglas yttrat, ang:de vinglerier vid auktionerna, erinra, att' vi hafva här i landet antagit auktions-systemet för en mängd angelägenheter och företag, såsom t. ex. auktioner å arrenden af boställen, å byggnad af kyrkor, fängelser, broar m. m., utan att vi funnit någon olägenhet deraf. Då Utsk. dessutom hos socknenärnnden nedlagt rättighet, att pröfva de bjudandes behörighet och tjenlighet, utan afseende å de högre eller lägre anbuden, så kan jag icke finna någon våda uti det klandrade auktions-systemet. Frih. af Ugglas’s förslag åsyftar, att helt och hållet öfverändakasta det system, som Utsk. vid upgörandet af sitt förslag följt, och innefattar en återgång till det gamla systemet.