Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet erinrade om, att kvinnor redan förut kunde antagas till lärarinnor i folkskolor, och utskottet erkände tillika statens plikt » att lämna utväg åt kvinnan att bereda sig den förbättring i ekonomisk ställning, hvartill hennes anlag och insikter kunna berättiga henne ». Utskottet föreslog också, att kvinna skulle få rätt att bekläda organistbefattningar och tjänster vid telegrafverket. Men alldenstund frågan om kvinnas användande vid telegrafverket just då var beroende på utredning, nöjde sig rikets ständer och sedermera regeringen med att lämna den begärda rättigheten rörande organistbefattningar. Och detta blef hela resultatet af Svenséns första försök. Men han släppte icke sitt tag. Följande riksdag 1862 framlade han ånyo ett förslag om rätt för kvinna att antagas till befattningar i statens tjänst, särskildt vid postoch telegrafverken samt vid allmänna sjukvården. » Kvinnan måste frigöras i arbete och förvärf, » förklarade Svensén, och han sökte visa nödvändigheten däraf, genom att anföra det faktum, Frithiof Hellberg. att den 31 december 1855 funnos i riket 111,096 flere kvinnor än män. Vare sig nu denna hänvisning till siffrornas språk gjorde verkan eller folkrepresentanterna tänkt närmare på saken, säkert är, att Svensén fick, icke sin vilja fram, men i stället ett ampelt erkännande för sina idéer. Rikets ständer förklarade sig nämligen anse » tidpunkten vara inne att utvidga kvinnans rätt till anställning få dessa dagar har årets riksdag högtidligen i det allmännas tjänst ». Samtidigt anhöllo 0 S &gt; öppnats. Vi ha ansett det vara en lämplig ständerna, att regeringen måtte vidtaga åtgärtidpunkt att bringa våra läsarinnor bilden af der i denna riktning. Sådana åtgärder viden man, som kanske i högre grad än någon togos också i fråga om anställning i postverannan inom den svenska riksförsamlingen kämket. Telegrafverket blef däremot stängdt för pat för häfdandet af kvinnans anspråk oeh rätt. kvinnan; åtminstone blef hennes anställande Det var en gång, då andra kammarens kaldärstädes beroende på telegrafstyrelsens pröfmarbänk var något annorlunda, än den nu är, då man därifrån hvarken borde A.
Om icke Lön förbättringen för de Militäira Embetsoch Tjenstemän, sorn hittills erhållit 3in lön i penningar* bör äf StatsUtskottet utarbetas och regleras på »anima grunder sorn den för de civila. Jag tror mig således uti dessa erinringar äga tillräckliga skäl att föreslå återremiss af Utskottets Betänkande. Herr Adlerstam , Johnn Patrik, anför* de skriftligen till Protocollet följande Vördsamma Memorial: Vid StatsUtskottets till Riksens Högofl. Ständer afgifn% Betänkande, rörande pÉ Di* Juli e. w» en lönförhöjning, får jag i korthet följaH* de i ödmjukhet anmärka.* # Jäg har val ingen ting emot den prim cip, StatsUlskottet följt i afseende pä Lön* förhöjningen oell den för densamma proponerade Classiiication. Den synes mig i det hela rigtig; men deremot har det icke kunnat undgå min uppmärksamhet, att Ut* skottet ansett de Embetsoch Tjenstemän, som vinna Lönförhöjning, icke tillika kunna få bibehålla, hvad de på Inöraghingsstaten hittilLs uppburit; denna har jag trott icke kunna i ar/nan händelse äga rum, än då hvad på Indragningsstat åtnjutes endast är en pension eller expectahcelön i väntan på ordinarie lön: men uti det fall, som med många Embetsman är vanligt , att de njuta lön på Indragnings-staten i och för en verklig och ännu fortfarande tjenstgöring, så kan jag ej annat än finna ett sådant stadgande alldeles orättvist. Utom hvad naturliga billigheten häruti synes fordra, nemligen att hvar och en skall njuta vedergällning för den Tjenst, han förrättar och så länge han förrättar den , tror jag mig äfven böra väcka Utskottets eftersinnande uppå hvad Riksens Högloft. Ständers Beslut vid Riksdagen i Örebro Er 1810 i närvarande fråga redan bestämt.
Ständer att för sådana händelser undantag från den fastställda regeln böra medgifvas, på sätt äfven hittills skett, der, såsom i mindre tätt bebyggda delar af landet, nödvändigheten sådant fordrat. Åt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som det tillhör att upptaga och pröfva frågor om gäslgifvaregårdars anläggande och flyttning, torde ock lämpligen kunna öfverlemnas alt efter de sig i hvarje särskildt fall företeende omständigheter medgifva dylika undanlag. I öfverensstämmelse härmed halva Rikets Ständer alltså ansett sig böra hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes låta utfärda nådig Förordning, hvarigenom förklaras, att hvad i 28 Kap. 1 § Byggninga-Balken stadgas angående högsta afståndet mellan gästgifvaregårdar icke må utgöra hinder för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, der sådant för befordrande af skjutsens öfvertagande på entreprenad prölvas nödigt, medgifva gästgifvaregårds anläggande på något längre afstånd än två mil från annan gästgifvaregård. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 5 Juni 1866. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1866. Expedilions-Ulskotlets Forsin;/ lill underd. Skrifvelse, N:o 67. 1 \:o <*?. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 6 Juni 186 6. Preste-Ständet den 6 Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Ståndet den 9 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Fjerde Hufvudtitel.
Om t. ex. den klagan - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 17. 5 de än låter i Hofrätten, sedan anförde besvär blifvit utställde till vederpartens hörande, uttaga besvären, så kunna tilläfventyrs sådana hinder möta att besvären ej kunna komina till Gottland före den tid, hvarinom bevis öfver verkställd kommunikation bör vara till Hofrätten mgifvet; och om än besvären kunna i rättan tid öfversändas och kommuniceras, så kan kommunikationen emellan ön och fasta landet under tiden hafva blifvit så stängd, att beviset derom, att besvären tillställts vederparten, omöjligen kan'inom bestämd tid i Hofrätten inlemnas. Att förekomma de olägenheter, som, genom omförmälde af parter icke beroende förhållanden, för döm kunna uppstå, tillhör lagstiftningen. Den har äfvenledes redan anvisat vägen och sättet derför, då parter berättigades att för fullföljd af vädjade saker och besvärsmål ingifva deras handlingar på Wisby Landskansli, derifrån handlingarna borde till Hofrätten af vederbörande embetsmyndighet insändas, utan annat betungande för parterna, än erläggande af nödiga postpenningar. Den fördel, som härmed bereddes parter, eller den att i vissa fall kunna hos en alltid tillgänglig myndighet i orten bevara deras fatalier i den aflägsnare, för dem rnåpgen gång otillgängliga Hofrätten, synes lämpligen kunna få den utsträckning, hvarom fråga nu är. Om derföre
Banko samt de öfriga olika belopp ifrån 100 Rrdr ända ned till 33 Rrdr 16 sk. Banko, eller så ringa, att en kommun i sistnämnde kategori dermed icke kunnat åstadkomma hvad sorn erfortlrats för en enda fattig familjs underhållande i \ års tidr alt åtskilliga Socknar afsagt sig rättigheten att af clet erbjudna understödet komma i åtnjutande, andra åter icke fått detsamma sig lillsändt, och att, utaf de år 1840 anslagne 4000 Rrdr, allenast 3035 Rrdr 26 sk. 9 must., inclusive den för Nybyggare särskildt bestämde »lei af anslaget, blifvit utlånade; så torde det kunna antagas, att endast de åren 1832 för hela Länet och 1838 för 4 Pastorater lemnade understöd, tillsammans 44,000 Rrdr Banko, varit föranledde af ett existerande behof af den beskaffenhet, att det efter min åsigt bordt föranleda anlitande af Statens mellankomst. Af hela »let förstnämnda beloppet 71,000 Rrdr Banko hafva vid elen undersökning som hållits till följd af sednast»; Riksdagsbeslutet lill utredande, huruvida hus allmogen då ännu utestående fordringar för missväxt-understöd borde afskrifva» elier uttagas, 11,833 Rrdr 33 sk. 2 rst. blifvit anmälde till afkortning, och 818 Rrdr 19 sk. 9 rst. uteslå ännu hos sådana gäldenärer, som ansetts ega förmåga alt betala, och tomma alltså att i före skrifven ordning liqvideras. Banko, »leraf allmogen sjelfmant återbetalt största delen, af de låneunderstöd, den erhållit inom derföre bestämde tider, har dock lill hela beloppet icke kommit Statsverket lili goilo, ulan hafva omkring 12,000 Rrdr Banko blifvit 28 förskingrade, dels af förre Lands-Kamereraren och förre Landt-Räntmästaren, dels af numera aflidne Länsmän, som fält med uppbörden af desse medel taga befattning.
Proposition N:o 79. 15 för Professorn i Materia-medica lön R:dr 4,500: — med förklarande att vid nuvarande innehafvarens afgång tillses må, huruvida icke denna profession bör få andra läroämnen sig tillagda; » Professorn Obstetrik » 4,500: — )) Professorn Pathologisk-anatomi » 4,500: — )) Professorn i Anatomi, hvilken är i åtnjutande af boställslägenhet, » 4,200: — )) Professorn Kemi, hvilken äfven fått boställe sig anvisadt, d:o » 4,200: — » Professorn Medicin . )) 4,000: — » Professorn Kirurgi . )) 4,000: — » Professorn i Pediatrik d:o » 4,000: — dock att, enär Professorn i Anatomi, Friherre von Duben, utöfver sin nuvarande lön, 4,000 R:dr, uppbär ett särskildt arfvode af 500 R:dr, hvilket för framtiden skulle upphöra, de 300 R:dr, hvarmed dessa begge belopp öfverskjuta den föreslagna nya lönen, måtte för Professorn von Duben på allmänna indragningsstaten varda uppförda: » en extraordinarie Professor R-dr 2,500 » två d:o d:o » 5,000 » en Adjunkt » 2,000 » fyra d:o » 8,000 » en Adjunkt » 4,500 » två d:o » 3,000 » en Amanuens vid Medicinska kliniken, arfvode » 600 » en Amanuens vid Kirurgiska kliniken d:o » 600 » en Amanuens vid Obstetriska kliniken d:o » 400 » en Amanuens vid Pathologiskt-anatomiska institutionen d:o » 400 » en Amanuens i Rättsoch Stats-medicin d:o » 400 » en Bibliothekarie » 4,000 » en Sekreterare » 4,000 » en Kamererare » 500 » en Vaktmästare lön » 600 » en d:o » 500 » en d:o n 500 dels och slutligen att anslaget tili vård, underhåll och förökande af samlingar m. m. varder lörhöjdt med 800 R:dr; kommande, derest Rikets Ständer lemna bifall, förhöjningen i institutets årliga anslag alt uppgå till R:dr 47,700: — och på allmänna iudragningsstaten för Professoren von Duben att uppföras » 300: — 16 Kongl.
Vajna frågade, hvad den stackars adjutanten gjorde i det ögonblick då kosacken upphann honom i majsåkern, om han icke sökte försvara sig med sitt svärd. » Med sitt svärd? Han hade intet svärd, herre », svaradeSzkurka; » han hade intet vapen alls, inte en gång ett halmstrå. Kosacken hade ej ens hunnit upp honom, när Petöfi stannade — han måtte varit alldeles uppgifven af matthet. — Han stod stilla tills den andre kom fram. Vid första hugget föll han icke, men vid andra. » Vajna tog Szkurkas berättelse i mycket noggrant öfver-vägande och kom till den slutsats, att denne talat sanning: hvad han relaterat om Segesvår-slaget, upprifvandet af ungerska armén, till och med att Bems vagn under den hastiga reträtten störtat i ett moras samt generalens egen lifsfara bekräftade sig ju redan följande dagen. Två af Szkurkas husarkamrater funnos döde å slagfältet, den tredje var spårlöst försvunnen. Petöfi hade deltagit i slaget civilklädd och utan sidovapen, endast väpnad med ett engelskt jagtgevär, hvilket han väl under stridstumultet förlorat. På bvad Szkurka berättat angående Petöfi ’ s död kunde Vajna ej annat än tro. Hvad skäl skulle Szkurka haft att fantisera bop denna historia? Szkurka var en menig soldat, en vanlig, inskränkt bonde, hvilken icke hade en aning om den förlust, som ungerska nationen lidit genom PetöfTs död. Han visste endast, att Petöfi varit general Bems adjutant och skrifvit krigssånger, hvilka soldateme i lägret brukat sjunga. Han kände igen Petöfi, emedan man i fältkansliet gjort honom uppmärksam på den der unge officeren med den utslagna hvita skjortkragen. Att Szkurka ej faste synnerlig vigt vid Petöfi ’ s död, framgår deraf, att han först vid slutet af sin berättelse om slaget, och liksom händelsevis, kom att nämna sitt sammanträffande med adjutanten samt dennes öde; först då Vajna frågade honom utförligare härom, ingick han i detaljer.
La ndshöfdingen skulle insända fullständigt betänkande till Karmnar-Collegiurn, som efter tull nd.ul granskning af alla till Nybygges anläggning hörande omständigheter, åter ineddelar s.tt förordnande derom till Landshöfdingen , hvars siu-Jiga utslag derpå utfärdas och jemte -Skatfläggmngs-Chartari med tillhörande beskrifning, Sökaprlen t i11 - ställes, utan annan kostnad, än nyss t tarini de Utslags lösen. Till vinnande af det hufvudsakliga ändamålet, torde härvid äfven bora iakttagas, att någon större trakt af Allmänning ej ansins åt hvarje Sökande till Nybygges anläggning, an Tre eiler högst Fyrahundrade Tunneland brukbar jord till Aker, Ång , och Utmark. Den enskildta arbetsform å - Den 8 Mars. 25i förmågan har på en sådan trakt tillräckligt ut« rymme för sin verksamhet, oell idoghetens inskränkta företag skola såmedelst af tilltagsenheten ej kunna utestängas. Den uti 1 §. af Kongl, Förordningen den 28 Juni >775 foreskiifne skaitläggnings-method torde äfven på sådana Nybygges-lägenheter med fördel kunna användas, så att livart Tunneland, efter dess naturliga ärt och godhet samt mer och mindre fördelaktiga läge och längre eller närmare afstånd ifrån afsättningsorten, skattliigges tilt två tredjedels, ett, ett och ett tredjedels, ett och två tredjedels, och högst två öre Silfunt, hvilken penningrenta sedermera, elier hvardera ^Länets undervisning till någon del förvandlas uti persedlar, hvilka åter efter Markegång Kronan godtgöras. På sådant sätt skulle den i flere afseende!» osäkra och felaktiga Mantals-Sättningen å nya Hemman kunna undvikas och börjad göras till den allmänna, mera rättvisa beskattningen på Tunnel. jord öfver hela Riket, hvarom fråga vid 1809 års Riksdag blifvit väckt, inen som af flera betydande hinder pl längre tid ännu icke lärer till allmän verkställighet kunna befordras.
Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Vid ett föregående tillfälle, då regleringen af Riksstatens lista hufvud-titel lill afgörande förevar, påyrkade jag åtskilliga förändringar inom denna hufvudtitel, som jag dock hade föga hopp se gillade af majoriteten inom detta hus. Denna omständighet hindrade mig likväl icke att dem framställa, då min öfvertygelse sade mig att de voro 320 Den 23 September /. ». rättsén]iga. Samma förhållande äger äfven rum, med hänseende till hvad jag nu går att föreslå. Vid det åberopade tillfället antydde jag denna, jag vågar påstå, riktiga maxim, att det endast är en påräknad ersättning genom arbete, som bör ligga till grund för beviljandet af underhålls anslag från Statens sida, och att jag, under iakttagandet häraf, icke var obenägen att, i följd af förhanden varande omständigheter och förändrade lefnadsförhållanden öka Irsta hufvudtitelns anslag. Med det här nu anförda till utgångspunkt och i full öfverensstämmelse dermed, samt då ingen torde kunna bestrida, att det åt H. K. H. Kronprinsen beslutade updrag, att under H. M. Konungens sjukdom »med full konungslig makt och myndighet föra RiksStyrelsen», innefattar det mest maktpåliggande och mödosammaste kall inom samhället, och hvarvid derjemte är förenadt för H. K. H. betydligt förökade lefnadskostnader, till hvilkas bestridande det åligger R. Strr och ingen annan att lemna medel, så lår jag med stöd af R. o. Adrs nu fattade beslut och 56 § R. 0. vördsamt föreslå: »att R. Strr måtte besluta, det H. K. H. Kronprinsen, »under den tid han förer RiksSlyrelsen, må äga att »årligen i förökadt anslag upbära en lika stor summa, »som den Riksstaten honom för närvarande anvisar, »eller 100,000 Rdr Bko.» Om remiss till StatsUtsk. anhålles. Denna motion begärdes på bordet. Föredrogs ånyo StatsUtskrs den 12 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt.
Tobak ^d o Tran Amar Tråd R:dr Trädvirke d:o Tvål Skalp. Tyger R:dr Ull , d:o Vin Amar Vitriol-Olja R:dr Åkdon d:o R;dr Hamb. B:co Åtskilliga mindre betydliga Handelsvaror, under 3,000 R:dr Summa Import 1819. Varu qvantum. Tryckt i Marquard»ka Boktryckeriet, D. 2. VaruTull varde VaruTu II va rile: Va ruTu II varde Varu* T ullvante i Importen Anis *> lf v.intu m. Rå Sv 3: 0 qvautu rn. i lf varnum. 1 Rd.Sv.B co. Exporten Alun qvantum. i R i. Sv.Bjcd. Bra' ler C1 viar R: Ir Skalp 7,63 1 ! Bly Bomull Lisp. Instrumenter d:o 1,469! 8 Såpa Fjerd. 5n8 1-7 i 6 Tjära Tunn. 59 8 4.001 Tobak Lisp. 6,491 70.1 64 - i Trädvirke Ull Ur Vagnar Vatten, helsi) Vin af Nederlag Vitriol Väfnader, div. slag Enir dio d:o Styck. Tryckt i Marquard*]» Boktryckeriet. 1 i V Litt. E. General-Sammandrag öfver de uti Riket befintelige Manufact.rier, jemte dervid varande Arbetare samt Tillverkningsvärde, öedainämnde år, 181C )* 1820. 1821 . Fabriker. Stolat. Arbetare. Summa värde. Fabriker. Stola, j Arbetare. Summa värde. Fabriker. Stolar. Arbetare. Summa värde. Musical. Strå- 8c Spån-Hatt-Tillverkning . Fabriker. }Stolar | j År.’,e! lare. ! Stolar, ker. | Arbetare. Summa värde.
Prop. N:o i, om Statsverket 1859. mit söndringarne och af hvilka deras tillväxt hufvudsakligen berodde, samt all det härvid icke kunnat undfalla Consistorium, alt för ofvannämnda ändamål äfven andra medel än de vanliga skyndsamt borde utfinnas och särskilda åtgärder vidtagas, så framt icke de redan för handen varande söndringarne skulle ökas till en grad, som kunde göra framtida motverkan mycket osäker och möjligen alldeles fruktlös; på grund hvaraf Consistorium till Kongl. Maj:ts Nådiga bepröfvande underdånigst framställt följande tvenne önskningar och förslag, hvaraf det ena egentligen afsåge stiftsvården, det andra åter prestbildningen. Beträffande först stiftsvården, så och då ett nitiskt och kraftigt förkunnande af det gudomliga ordet samt en ömsint och trogen själavård, således ock anställande af utmärkt begåfvade och varmhjertade församlingslärare, vore synnerligen behöflig i de församlingar, der söndring redan inträdt, eller började uppkomma, men detta medel, oaktadt det förnämsta vid sådane förhållanden, dock icke alltid kunnat begagnas, enär dels den ordinarie lörsamlingslärare, till hvars biträde i dylikt fall en extra ordinarie prestman blefve missiverad, stundom icke eller blott i ringa mån förmåddes lill aflönande af densamma bidraga och svårligen, då icke sjukdom eller annat laga skäl gjorde begagnande af dylikt embetsbiträde för honom alldeles oundgängligt, kunde anses dertill lagligen förbunden, dels ock Consistorium icke egde några medel att för ändamålet disponera, hade Consistorium, som ansåg nämnda åtgärds vidtagande vara af aldra största vigt och af ställningen inom stiftet högt påkallas, hos Kongl. Majit underdånigst hemställt, del måtte till Rikets nästsammantrådande Ständer aflåtas Nådig proposition om ett årligt reservationsanslag al minst 5,000 Rdr Riksmynt, att under derpå följande statsregleringsperiod utgå och, ställdt till Kongl. Maj:ts disposition, för del ofvannämnda ändamålet användas.
Med kännedom deraf, att hos llikets nu församlade Ständer enskild motiop i ämnet blifvit, väckt, som för närvarande beror på Stats-utskottets handläggning, vill Kongl. Maj:t härmed till bemälda Utskott öfverlemna ofvanberörde underdåniga ansökning med tillhörande kartor och handlingar, jemte Styrelsens för allmänna vägnell vattenbyggnader deröfver afgifna underdåniga utlåtande, på det Rikets Ständer må komma i tillfälle att med erforderlig fullständighet taga målet i öfvervägande; skolande Kongl. Majit, efter det Rikets Ständer meddelat deras beslut i äronet^ företaga den pröfning af ärendet, hvartill å Kongl. Majits sida omständigheterna då kunna föranleda. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers Stats-utskott med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. J. F. Fåhrttut. Bih. till R. S». Pret. 1850 $■ 185i. i Sami., 1 Afd., 18 Hdft. t 10 Kongl: Maj;Is Nåd. Skrifvelse, It: o TS. Utdrag af Protokollet öfver Civil-cirenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådet på Stockholms Slott den 27 Maj 185i. Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stats-Ilåden: Fåhreeus■, IVallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Sedan — föredrog En af landshöfdingen i Gefleborgs län, L. M. Lagerheim, geschwornern G. A. Lundhqvist, rådmannen E. D. Grape samt bruksidkaren Th. Petré till Kongl. Maj:t ingifven skrift, deruti, sedan, på bekostnad dels af Stora Kopparbergs bergslag, dels af enskilde personer i Gestrikland och Dalarne, en noggrann och fullständig undersökning blifvit af kaptenen vid flottans mekaniska korps C. E.
ANTECKNINGAR \ om Allmänna Vägoch Vattenbyggnads arbeten i Sverige, omfattande Åren 1857—1859. s t ®©&m ©tua. '[RYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1859. ■ ' ä! ■ -■ r - ■ ■■ i i underdånig skrifvelse, af den 21 Mars 1837 hafva Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anhållit: »att, till upplysning för Rikets hädanefter sammanträdande Stän»der vid behandlingen och pröfningen af förekommande frågor om »anslag eller lån för arhetsföretag, en fullständig berättelse om fort»gången eller verkställigheten af alla med bidrag utaf allmänna »medel understödda arbeten, som vid Rikets Ständers nästföregångna »sammanträde icke voro fullbordade, måtte genom Styrelsen för »Allmänna Vägoch Vattenbyggnadens försorg varda afgifven och »genom, trycket offentliggjord vid början af hvarje Riksdag». Kongl. Maj:t har, i anledning häraf, genom Nådigt bref den 5 derpå följde April, täckts anbefalla Styrelsen: »att, vid hvarje »Riksdags början, en så beskaffad berättelse, som blifvit af Rikets »Ständer äskad, afgifva och genom trycket offentliggöra». Redan vid de 3:ne senast förlidne Riksdagarnes början hafva ungefärligen dylika berättelser, som Rikets Ständer i ofvan omförmälde underdåniga skrifvelse satt ifråga, blifvit af undertecknad ur de hos Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader förvarade handlingar sammandragne, och från trycket utgifne, under benämning: Anteckningar om Allmänna Vägoch Vatlenbyggnads-arbeten i Sverige; och som den först offentliggjorde af dessa berättelser omfattade tiden från 1840 till och med 1830, eller 10 år, samt de 2:ne efterföljande 3:ne år hvardera, är igenom dessa Anteckningar en fortsatt berättelse iemnad, om alla de allmänna arbetsföretag, som, i och för kommunikationernes förbättrande eller vattenaftappningars utförande till beredande af odlingsbar mark, blifvit i mer eller mindre mån med bidrag från Statens sida understödda, allt ifrån 1840—1841 årens Riksdag och till det senast förlidna'
KammarRättens granskning öfverlemnas; och ehuru hvar och en, som för en viss förrättning eller ett bestämdt föremål äger uppbära förskott, i allmänhet bör åligga, att genast efter fullbordandet deraf, för det erhållne förskottet redovisa, samt att, om sådant försummas, erlägga ränta för den del, som kan Annas böra återbetalas, med månaden efter då redovisningen bordt ske, hafva Revisorerne varit af den tanka, att det derutöfver icke obilligcn kunde stadgas, att, senast ett år efter förskottets erhållande, redovisning derföre ofelbart bör vara inlemnad, vid äfventyr, att, i annat fall, förskottets liela belopp varder hos förskottstagaren utkräfdt, utan allt afseende på hvad deraf kan hafva blifvit användt, så vida icke laga skäl för en, utöfver den föreskrifne prsescriptionstiden, uteblefven redovisning skulle förekomma och prolongation i följd deraf af K. M:t i Wäder beviljas, samt i öfrigt, att redovisningen sker inför den Authoritet, af hvilken förskottet blifvit utanordnadt, och K. StatsContoret sålunda i delta afseende böra handhafva hvad hittills ålegat K. KammarCollegii AfräkningsContor. 248 Stats-Utskottets Enligt hvad K. StatsContoret, i dess öfver 1827 års RevisionsBerättelse till K. M:t afgifne underd. Utlåtande, upplyst, har väl K. M:t, genom Nådigt Bref den 22 Februarii 1826, förklarat ofvanberörde Förslag då för tillfället icke föranleda till [annan åtgärd, än att K. M:t ville hafva StatsContoret i Nåder anbefalldt, att vid hvarje års slut hos K. M:t i underd. anmäla förhållandet med oredovista förskotter af Statsmedlen; men då, till den af 1825 års Revisorer här ofvan föreslagne praescriptionstid för redovisningen af förskotter, K.