Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Flere orsaker må dertill hafva medverkat, men utan tvifvel har den omständighet, att obligationerna icke inom landet funnit afnämare, bidragit att minska förtroendet till obligationernas värde, emedan det väl blifvit antaget och med skäl kunnat antagas, att sedan utländska lån under en längre tidföljd blifvit i landet indragna, kapitaler skulle hafva bildat sig, så att obligationerna till någon betydligare del inom landet kunnat afsättas, om än icke länet i sin helhet kunnat här upptagas. Särskild uppmärksamhet synes det hafva väckt, att landets större penningeinstitutioncr och framför allt Rikets Ständers Rank, hvars tillgångar äro väl kända på de utländska orter, der Svenska papper kursera, icke tillegnat sig någon del af dessa obligationer. Af den ena eller andra orsaken hafva emellertid öfvertagarne af lånet afstått från den dem tillkommande optionsrätt, och då Riksgälds-kontoret måste söka att försälja de qvarvarande obligationerna till belopp af 5 millioner, syntes det synnerligen önskvärdt, att de negociationer, som för 14 Banko-Utskottets Memorial N:o 27. dylikt ändamål hittills bedrifvits af utländska banker och firmor, kunde öfvertaga* af någon Svensk penningeinstitulion. Utom det att fördelen af den provision, som åtföljer dylika affärer, komme att stadna inom landet, måste den omständighet, att lånet kunnat upptagas utan mellankomst af utländske affärsmän, i väsendtlig mån hämma de Svenska papperens nedgående på de utländska börserna; och om än det icke vore antagligt, att under närvarande förhållanden någon större del af obligationerna kunna qvarstadna inom landet, borde dock det förhållande, att obligationernas placering blifvit anförtrodd åt Svenska händer, gifva anledning till den förhoppning, att kapitaler, som äro i saknad af en fördelaktigare användning, skola genom det enskilda bemödandet uppsökas och således möjlighet beredas att framdeles upptaga statslån utan utländsk förmedling och jemväl småningom i mån af kapitalernas tillvext genom placering inom landet af de för lånet utfärdade obligationer, hvilket mål är för Rikets Ständers Bank särdeles eftersträfvansvärdt.
Exercitie-Esquadronernes Underhållsmedel. Dessa Räkenskaper, som för åren i83a och 1833 blifvit i Kongl. KammarRätten granskade med Anmärkningar, hafva redovisat Inkomster och Utgifter för berörde tvenne år, sålunda: Debet: Balance från föregående äret, Tillgångar 10,230: 5. 9. 14,092: Uppbörd: Credit: Utgift: Möleskostnad för Exereitie-Esquadronerne 28,398:27. 4• 18,760:46. g. Extra Ordinarie Utgifter, för Reparationer, Ersättningar och Diverse 132:3o. 7. 1,613: 3.5. Vid förvaltningen af dessa medel, liar någon anmärkning icke fö rekommit. 1029 års MötesPassevoIance-Fond. Då denna Fond, hvars Räkenskaper för åren i83a oell 1833 blifvit af Kongl. KammarRätten granskade utan anmärkning, numera icke äger någon ordinarie uppbörd samt Cassans tillgångar, så till Capital sorn Ränta, lika med den så kallade Gamla PassevolanceFondens, stå under Kongl. Maj:ts Egen Nådiga disposition, anse Revisorerne deras åtgärd böra inskränkas lill att uppgifva de förhållanden, som af Redogörelsen inliemtas. Debet: Balance från föregående året: Uppbörd: Anmärknings d:o 76: 4. 4- — Nites d:o Anordning utom Stat: 9* Nya PassevolanceFonden. Denna Fonds i Kongl. KamrnarRätten med anmärkningar granskade Räkenskaper för åren i83a och 1833 utvisa; Debet: Balance frun föregående året.
Irar jag ingenting att anmärka vidare, än att han förbigått en principfråga, som sist torde kunna komma under öfverläggning; meri jag begärde egentligen ordet, i anleda, af den uppläsning af förra riksdagens prot., som en värd ledamot begärt, .och hvilken begäran en tredje ledamot understöda Denna tidsödande åtgärd måste jag emotsätta mig, emedan jag icke kan se, hvartill (ht skulle tjena att trycka 11. o. Ad:s prot., om de sedermera skola här uppläsas, och kan man yrka uppläsning af prottn i en discussion, så kan man yrka det i alla, hvilket skulle leda derhän, att vi skulle kunna få höra uppläsas Ståndets samtliga prot:r för sista riksdagen , hvilka utgöra, som jag tror, hela 6o vohlmer. Då dessa prot. redan i nära 5 år varit tryckta, måtte väl hvar och en, som valdt i behof deraf, också kunnat taga erforderlig kännedom af deras innehåll. Jag vill visserligen medgifva, att det är livar och en ledamots rättighet, icke allenast alt här yttra hvad han för godt finner, utan afven att här uppläsa hvad han vill, det må vara tryckt eller skriftligt; men då yrkar också jag, att den ledamot, sorn begär uppläsning af föregående riksdagars prot., skall sjelf uppläsa dem, så länge lian står ut dermed. Frih. Cederström: Jag skulle ej hafva någonting emot den siste talarens yrkande, att en hvar ledamot borde sjelf uppläsa sina yttranden från förra riksdagar, om samtlige de ledamöter, som då deltogo i öfverläggningärna, nu voro här närvar.; men sådant är icke förhållandet. En af dem, som mest yttrade sig i ämnet vid sisla riksdagen, är numera afliden, och det var Gr. Cronhjelm.
— Dels genom de af mig vidtagne indrifningsåtgärder emot sterbhusen efter de underordnade tjenstemännen, dels genom lefvereringar från Finérs konkursmassa, har detta balancebelopp blifvit förminskadt till 102,781 B:dr 45 sk. 2 r.st, utan att någon utsigt till dess gäldande af dera, som förre Presid. af Billbergh fått ersättningsskyldigheten sig ådömd, är för handen, hvaraf följer, att, enl. det Nåd. utslaget, Prisid. af Billbergh icke kunnat undgå att med sina tillgångar, så långt de förslogo, uti balancens ersättande deltaga. F örutseende Den 14 December. 225 Förutseende detta förhållande hade också Adv.FiskisEmb., kort efter det balancen yppades, likmätigt 13 § af K. KammarR:ns Instrukt., vidtagit sådana åtgärder, som föranläto President, af Billbergh att, till betryggande af Kronans rätt, ställa säkerhet så väl mot förskingring af sina tillgångar i både löst och fast, som ock derföre, att Presidentis halfva lön af K. Kammar-R:ns stat skulle från och med d.. 1 April 1838 hållas Kronan tillhanda, derest President, dömdes skyldig att den afstå till balancens betäckande. Genom denna säkerhet hade K. M. och Kronan, i ersättning för den genom Finérs tillgrepp lidna förlusten, att påräkna värdet af President, af Billherghs behållna lösa och fasta egendom, upgående, enl. hos R. St. vid sisth Riksdag företedt utdrag af boup(eckningen efter President., till 17,489 Ridr 32 sk. 9 rist b:ko, jemte hälften af Presidentis lön ä K. Kammar-Rins stat ifrån d. 1 April 1838 till Presidentis afskedstagande och öfverflyttning på allmänna indragningsstaten i Juni månad 1841, utgörande, enl. meddeladt bevis från K. Statskont., 6086 Och sedan, uppå Adv.FiskisEmbis, sin pligt likmätigt, gjorde yrkande, Kongl.
För sin del anser Beredningen af yttersta vigt att den fråga, som af Respectiva Utskotten blifvit lemnad till Beredningens granskning och utlåtande, icke ma af Riksens Höglofl. Ständer afgöras förr än beslut är fattadt om sättet till inrättandet af nya Riks-Disconten. Igenom detta Betänkande, som understället Respectiva Utskottens upplysta bepröfvande, troE Beredningen sig hafva lemnat förslag till Riksens Höglofl. Ständers Beslut, i anledning af Konungens Nådiga Proposition, och med det. samma tillika besvarat de till Beredningen remitterade Memorial. Stockholm den 5 Juni 1815» J. tV. Lilljencrantz, T)ers 17 Juli* Uppläst hos Samtliga RiksStänden deh 17 Juli. Vördsamt Memorial! Till följe af hvad så väl Högloft. Ridderskapet och Adeln, sorn någre Ledamöter af Vällofl. Borgare-Ståndet begärt, får Särskildta Utskottet till Riksens Höglofl. Ständer nu öfverlemna den del af Utskottets under den 17 sistlidne Juni afgifne Betänkande, som innefattar de Oeconomiska ärender, hvilka, i händelse de af Riksens Ständer gillas, böra till Kongl. Majus Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemnas. Om Åkerbruk och Boskapsskjötsel med skäl kunna räknas bland Rikets mest vigtiga Näringar , på hvilkas trefnad den allmänna välfärden väsendtligen beror, så bör, vid frågor om Oeconomiska Författningar den princip alltid vara rådande, att ej vidtaga något, som strider emot dessa Näringars verkliga fördel. Genom den medgifna fria Spannmålshandeln är det stora ändamål åsyftadt, att främja en jemn och säker tillgång på denna nödvändighets-vara i alla orter af Riket, att genom en större concurrence af Köpare stadga jemnlikhet i Spannmålspriserna och bereda Landtmannen en vig och förrnonlig afsättning på den afkastning hans åkerbruk lemnar. Det kan ej nekas, att denna Författning medfört en välgörande verkan till Landtbrukets förkofran.
Enligt Utsk:s förslag skall med lottegare hädanefter förstås en person, som endast insatt ett visst kapital i en bankrörelse och blott med detta kapital är ansvarig för bankens förbindelser. Till försvar härför har Utsk. andragit, att ordet hommandit-delegare skulle vara främmande för vår lagstiftning. Det förundrar mig, att man säger detta, då det icke borde vara obekant, att i den oktroj, som den 17 November 1832 utfärdades för Wermlands privatbank, ordet kommandit-delegare blifvit n y t tja d t. Utsk. säger ytterligare, att det vore oegentligt att i en speciel bolagslag införa en för vårt språk främmande term, innan den blifvit uptagen i den allmänna lagen om bolag. Jag för min del hyser verkligen den tro, att då man i lagstiftningen vill införa en alldeles ny sak, det är bättre XI H. 24 370 Den 24 Febrn ari. att gifva densamma ett nytt namn, itn att åt en gammal ferm gifva en bemärkelse, stridande emot termens förra betydelse. Jag har emot sjelfva saken anmärkt, att vid kommandit-delegares inrymmande, ty man borde väl först inrymma dem i de allmänna bolagen, innan man tillät deras inträdande i privatbanksbolagen. På denna anmärkn. har Utsk. icke svarat och genom sitt förfarande bar Utsk. stött på den svårighet, att ehuru Utsk. definierat ordet lottegare på ett visst sätt, så finnas lottegare omtalade i andra författningar, utan att Utsk:s definition passar in på dem. Denna olägenhet är i min tanke så stor, att densamma, i förening med de betänkligheter jag hyser emot hela kommandit-delegareinstitutionen, kommer mig att tveka, huruvida det icke vöre bättre att behålla den gamla privatbankslagen än att antaga Utsk:s förslag. Som jag likväl icke vill taga på mitt ansvar, att genom mitt motstånd i detta fall hela lagen möjligen skulle för denna gång undanskjutas, och då den i allt fall kommer att underställas Högsta Domstolens och K. M:s pröfning, vill jag blott i prof. nedlägga min reservation emot den motivering Utsk. i denna fråga anfört. Gr. Sparre, Erik:
Sedan tvänne uppgjorda planer till införande af trakthuggning å länets enda större samfällighetsskog, härads-allmänningen Holaveden, i anseende till anmärkte felaktigheter, blifvit förkastade, skulle länets nya Jägmästare lägga hand vid denna förrättning, då likväl ett oförutsedt hinder mötte i det att råmärken befunnos rubbade och förkomne; så att ny utstakning och rörläggning af de yttre gränserne blef nödig. I anseende till bevakningens otillräcklighet är emellertid den vackra skogen utsatt för nästan årliga brandstiftningar. Länsstyrelsen har derföre uppmuntrat intressenterne att sjelfve deltaga i bevakningen, men förslaget vann ej bifall. Genom varningar och påminnelser dels om de i lag utsatte belöningar åt den, som upptäcker anstiftarne af skogseld, dels de stränga straff, som följa på dessa brott, har man äfven sökt motverka fortsättningen af ofvannämnde oskick, äfvensom förhållandet föranledt till den åtgärd att åt utsyningstagare i främsta rummet anslå den förbrända skogen. Angående tillståndet med planteringarne å Wisingsö, hvilka stå under särskild styrelses uppsigt och förvaltning, har den på stället vistande tjenstemannen meddelat mig en summarisk berättelse, hvilken jag här införer: Ekplanteringen har under de sista fem åren blifvit ökad med 95 tunland, besådda med ekollon, uti rader, som visa sig vackra och finnes dessutom för närvarande cirka 150 tunland mark i ordning till besåning; men då ollontillgången under de sednare åren varit ovanlig knapp och erfarenheten visat att såning lyckas 8 bättre än plantering, verkställd af ovana och vårdslösa personer, sa har denna areal ännu ej kunnat besås, men hvilket vid första goda ollonår kommer att ske. Planteringar äro af förutnämnda skäl de sednare åren ej i större skala verkställde, utan hafva blott rekryteringar skett, utgörande tillsammans 16,800, planterade å de ställen der äldre ekar ej gått väl till, antingen genom maskskada eller andra olyckor. De äldre ekplanteringarne hafva under de sednare åren blifvit något hindrade i sin växt genom täta maskhärjningar och torde växtligheten ej blifva lullkomli" å de inplanterade ekarne innan ny hjertrot hinner bilda sig, men hvarelter de med säkerhet skjuta i höjden.
Besvärso. Ekon.- Utsk:ns den 17 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda utlåt. N:o i5y, i ardedn. af erhållna återremisser af betänk. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph; Jag '4 Den i5 April f. m. anhåller alt Ridd.Secreltn ville upplysa, huru delta betänk, blifvit afgjordt af de öfriga Stånden. Undell. Ridd.Secret. upplyste, alt ullål. blifvit af alla lie de öfriga RiksSt:n bifallet. Hr Munck af Rosenschöld: Då således tre Stånd redan bifallit Statsoch Ekon.Utskms betänk. N:o i57, så vågar jag anhålla, att R. o. Ad. jemväl må bifalla detsamma. Af samma ulsk.betänk. N:o lii synes klart, att oin ifrågavar. afdelning, eller södra bataljonen af Bohusläns regemente, åter skulle förvandlas till cavallen, så måste rusthållarne erhålla understöd för anskaffandet af 116 hästar, hvilket då Liefve nödvändigt. Om den ifrågastä 1 Ida förändringen skulle vidtagas, så skulle äfven de hittills rusthållen tillslagna indelpingsräntorna, till ett årligt belopp, enligt Utskms betänk. N:o 157, af 7668 r:dr i\ sk. 9 rist. h:co, dertill användas. Jag anhåller för min del om bifall till betänkandet. Frih. Stjerncrona, David Henrik, begärde, att Olvon Hartmansdorffs den 3o sisth Januari i ämnet afgifna anförande måtte uppläsas. 1 anledn. häraf Lief Hr von Hartmansdorffs nämnda anförande nu uppläst. Frih. Stjerncrona: Det synes tydligt, alt bolten på motionen, 0111 jag så får uttrycka mig, är, alt de rustande vid Bohusläns regemente matte blifva qvitt sin rustningsskyldigHet, och i dess ställe öfvergå till roteringsskyldighet, samt alldeles slippa hela det onus, som åligger de rustande i och för hästens hållande.
Kraftigare åtgärder måste derföre vidtagas, och jag tillåter mig att såsom sådana uppgifva: att genom folkskrifter ulbredes större kännedom om fornlemningarnes betydelse och vigten af deras bevarande; alt en särskild anvisning (ill en sådan kännedom författas och påbjudes till bruk i folkskolorna; att äfven i andra skolor, men företrädesvis i folkskolelärare-seminarier, landtbruksinstitut och rättareskolor meddelas undervisning i ämnet; att sedan ännu qvarvarande fornlemningar blifvit ånyo undersökte och förteckningar upprättade å dem, som icke böra få förstöras, dessa förteckningar för de socknar, der sådana fornlemningar finnas, anslås i vapenhuset eiler sockenstugan samt en gång om året i kyrkan uppläsas, med erinran om den ansvarspåföljd, som åverkan å dem medför; att vid märkligare ruiner efter borgar, kyrkor eller kloster sättas särskilda vaktare, hvilket kan ske med ganska ringa kostnad, då dertill kan användas någon i grannskapet boende soldat eller annan pålitlig person; att andra fornlemningar, såsom runstenar, ättehögar, domareringar, af mera framstående beskaffenhet, på Statens^ bekostnad omgifvas med inhägnad och ställas under fridlysning; samt att, då Riksautiqvariens tid är af andra vigtiga embetsgöromål upplagen, för den närmare befattningen med fornlemningarne tillsättes en konservator, som under resor i landsorterna tillser att ät dem egnas behörig vård. I öfrigt skulle det vara önskvärd!, om det föreskrefves att, när vid landtmäteri-skiften förekomma fornlemningar af den vigt, alt de böra bibehållas, den plats, der de slå, skall från skifte undantagas och såsom samfäld tillhörighet anses, hvartill tillräckligt skäl finnes i den i Svenska lag stiftningen frän äldre tider uttryckta grundsats, att den enskilde icke eger förfoga öfver fornlemningar, utan att de tillhöra det allmänna; och angeläget är, att vid de nu förestående jernvägs-arbetena förbjudes, del fornlemningar endast i högsta nödfall få rubbas.
Men deremot skulle, med afseende på fängelsernes närvarande organisation, och då förvunne brottslingar samt för brott tilltalade personer nu merändels äro till större eller mindre antal med hvarandra uti Läns-häktena sammanblandade, den allmänna säkerheten och Statens anspråk deruppå, att grofva missdådare varda, si vidt möjligt är, upptäckte och bestraffade, enligt Utskottets tanka, alltför mycket äfventyras, om, med borttagande af ifrågavarande Lag-stadgande, det blefve Domaren förmenadt; att, då han finnér omständigheterne sådant påkalla, förordna om häktad och för groft brott tilltalad, persons afskiljande från andra brottslingar, och hans förvarande, under ransaknings-tiden, uti serskildt rum under strängare uppsigt, samt utan gemenskap med andre personer, för alt såmedelst söka förmå honom till ånger och besinning af det emot honom angifne brott, och längre än till en sådan föreskrift kan Under-domaren ej lagligen sträcka sin åtgärd. För den händelse åter, alt skäl skulle förekomma., alt en för groft brott anklagad person, som, ehuru i det närmaste öfvertygad, likväl nekar till brottet, ock derföre ej kan anses fulleligen förvunnen, men hvars ondska och vanart göra hans vistande på fri fot vådligt, bör på längre eller kortare tid till bekännelse hållas i fängelse., tukthus eller spinnhus, så är, genom Kongl, Brefvet den 22 Mars i8o3, förordnad!., att Öfver-domaren skall dylika mål till Kongl. Maj:t i underdånighet referera, och Dess Nådiga yttrande afvagta, innan verkställighet å dylika beslut får ega rum.
Socken elier större Skoi-district skall finn:* en Skol-Styrelse, beslående af Kyrkoherden., såsom Ordförande och ansvarig för det Prolocoll, sorn vid Styrelsens sammanlinden fores, samt af Ledamöter, hvilka af församlingen väljas; hörande denna Skol-Styrelse icke allenast vaka deröfver, att undervisningen inom socknen samvetsgrant bes örjes-, utan också hafva inseendet öfver aila de angelägen heter, sorn nied Skolan stå i beröring. 2:0 Ät Biskopen och Dom-CapiIdet inom hvarje Still uppdrages att, i förening med den dem i allmänhet anförtrodda vården orri Under visningsverken , sorgfälligt tillse verkställigheten af unsta hterne för folk-undervisningen , samt vaka öfver deras ledning och utveckling till den vigtiga bestämmelse, sorn dermed åsyftas; deni tillkommer äfven alt granska de Reglementen för undervisningen i Folkskolorna, sorn af vederbörande Styrelser upprättas, och hvilka Reglementen alltid böra till piöfning och stadfästelse insändas., innan de i försainlingarne få antagas till efterlefnad. 3 morn. är jemväl af samtlige Riks-Stånden antaget, men med den förändring af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, att Skol-Styrelsen, i stället för Kyrkoherden , ansetts böra afgifva den Berättelse till StiftsStyrelsen, som här är föreskrifven.
Uplästes Const.Utsk:s under N:o 1 afgifna mern. om arfvoden »r Utsk:s cancelli. Begärdes på bordet af Frih. Palmstjerna, Nils Fredr. Uplästes och bifölls StatsUlsk:s mern. N:o 2, ang:de tillökning tf Utsk:s tjenstemanna-personal. Uplästes och lades på bordet Const.Utsk:s mern. N:o 2, ang:de let nu hvilande förslaget till ny Riksd.Ordn., jemte dervid fogad lärskild artikel äfvensom, i sammanhang dermed, till ny R.F. 32 Den 7 December. Föredrogs Gr. v. Stedingks, Ludv. Enrst, i egenskap af Ordf. i Ridd.Utsk., d. 4 dennes gjorda och på bordet lagda anmälan om Utsk:s vägran, att godkänna en . af Apothekaren Carl Constantin Lagermark för Grosshandlaren Hampus Fredrik Kalmberg utgifven fullmakt, att för adliga ätten Lagermark N:o 1144 intaga säte och stämma pä Riddarhuset. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Då enl. Ridd.Ulsk:s prot. det icke är bevist, att den äldre ättemannen, hvars rätt alt intaga säte på Riddarhuset elier utfärda fullmakt vore ostridig, nu är hvarken död eller utvandrad, så skulle jag tro, att hans rätt kan förnärmas, i händelse denna fullmakt evkännes, och hemställer derföre om icke Ridd.Utsk. bör förständiga fullmaktens innehafvare att fullmakten icke kan erkännas förrän inför Ridd.Utsk. blifvit styrkt, att den äldre ättemannen, som i Riddarhusets genealogier finnes upptagen, är antingen afliden eller på det sätt utvandrad, att en yngre ättemän eger rätt att utgifva fullmakt. H. Ex. Hr Frih. o.
För optiska telegrafverket 26,300: — » Trollhätte kanals och slussverks ombyggnad 90,000: » bogseringskostnader å Göta eif 4,159: 36. Hyresmedel 2,550: — Brandförsäkringsafgift och underhållskostnader för konsulathuset i Tanger 1,786: 39. För signalering med tidkula 600: — Sportelersättningar till General-konsuler m. m 27,292: 61. Balans till år 1862: Ibland diverse utgifter hafva under året definitivt afförts 210 R:dr 5 öre, utgörande kostnader för lösen af protokoll rörande förnyelse af skuldebref, äfvensom för stämpladt papper till reverser, hvilka, i och för fordringsrättens bevarande, blifvit inför domstol uppviste. Då inom andra penningeförvaltande verk, exempelvis Kongl. Krigs-kollegium och Rikets Ständers Riksgälds-kontor, det förfaringssätt i afseende på dylika omkostnaders godtgörande iakttages, att desamma väl ur verkets kassa förskjutas, men derefter i räkning med låntagaren balanseras, tilldess ersättning hinner beredas, hafva Revisorerne ansett sig böra härå fästa uppmärksamhet, på det åtgärder må vidtagas, ledande till upphörande för framtiden af utgifter, sådana som de ifrågavarande.
Raab instämde häruti och afstod från vidare yttrande. II. Ex. Ilr Gr. o. Landtm:s härefter lill bifall å 64 § i Utsk:s förslag framställde propos. blef med ja besvarad. Frih. Ridderstolpe: Såsom en ytterligare anmärkn. vid denna § får jag yttra, att jag anser böterna böra fördelas likasom för mantalsskrifning är stadgadt. Såväl för uteblifvande från taxering som mantalsskrifning påförande böter böra, för conlrollens skull, under titel ”bötesmedel” uti Kronans räkenskaper upptagas och redovisas. Hr Printzenskjöld: Jag delar så mycket hellre Frih. Ridderstolpes nu framställda mening, som hans förslag står i fullkomlig conformite' med det i 43 § stadgade ansvar för den, som underlåter att vid mantalsoch skattskrifningen sig behörigen inställa och meddela nödiga uppgifter. Hr von Hartmansdorff: Jag anser mig äfven böra understödja Frih. Ridderstolpes förslag i detta fall, och det så mycket mera, som jag vill påminna mig, alt en sådan föreskrift funnes inlagen i 1812 års K. författning. Om nu icke bevilln.- förordn. innehåller detsamma, så skulle dessa båda förordningar stå i strid med hvarandra. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Jag protesterar emot den föreslagna fördelningen af bötesmedlen, hvilken jag anser såsom hittills böra ske, så att socknens fattige få sin andel. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, alt då detta Frih. Ridderstolpes förslag afsåge en förändring i 64 §, och R. o. Ad. nyss, på framställd propos., bifallit samma § i sin helhet, så kunde II. Ex. icke framställa någon propos. i öfverensstämmelse med ifrågavar. förslag. Hr von Hartmansdorff: Då Hr Gr. o. Landtm, så förklarat, så kan jag icke bestrida det. Jag bör likväl säga, det jag tyckte, alt Frih. Ridderstolpe anmälde sig innan § afgjordes. I anledn. häraf yttrade II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att Frih.