Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt ortens K;ono-länsman skulle vara skyldig att årligen förrätta syn å dessa vägar, samt tillse att desamma försattes i farbar t skick och underhållas.” Hvad desse motionärer sålunda andragit. jemte flere i anledning deraf, inom såväl vädodige Borgare-, som hedervärda Bondeståndet, afgifna yttranden, har sammansatta Lagsaint Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet tagit i öfvervägande. Vid flere föregående Riksdagar hafva dessa ämnen varit föremål för Rikets Ständers pröfning. De alltid, i nästan enahanda syfte, förekommande motioner om förändring i väguiidcrhälliiings-skyldighelen hafva icke i någon vidsträcktare mån vunnit Rikets Ständers godkännande, men de visa dock, att denna skyldighet blifvit ålit mer och iner tryckande. Sammansatta Lagsamt Allm. Besvärso. Elon.-Utskottets Betänk. Från urminneslider liar den grundsats i vårt land gällt: alt väghållningsbesväret å landet, liksom de fleste andre allmänna onera, hvilade pä jorden. Men om också, i de äldsta tiderna, nödvändigheten föranledde antagandet af denna grundsats, som kunde anses motiverad deraf, alt \ägarne mest begagnades af jordegarne, får dock numera icke förbises, dels alt tilltaga,nde rörelse och industriel utveckling kräfva bättre underhållna vägar än i fordna dagar, dels alt antalet af dem, som af vägarne draga nylla, ingalunda inskränker sig till den jordbrukande befolkningen.
Det är hufvudsakiigast på nu i korthet utalade grunder, som jag reserverat mig mot det af sammansatta Statsoch Bevillnings-TJtskotten nu fattade beslut. Skulle deremot den nu föreslagna summan (omkring 280,000 R:dr) beviljas såsom ett statsanslag för folkundervisningens befrämjande, att fördelas genom Statens försorg proportionaliter emellan de olika communerna, efter verkligen uliöndt behof, så vore sannolikt ej någon sådan framtida förhöjning i skatter för ifrågavarande ämne att befara, ej heller någon sådan anledning till misshällighet, som nu tyvärr måste motses; och jag skulle så mycket hellre för min del tillstyrka bifall till ett sådant anslag, som det nämnde beloppet, hvartill den af Utskottet föreslagna individuella afgiften kommer att uppgå, såsom Statsanslag^ efter all anledning blefve tillräckligt for att bereda Rikets samtlige församlingar det understöd af det allmänna, sorn folkundervisningen behofvir och med skäl kati fordra, såsom comun alan slag deremot, utgående på det sätt, Utskolirt föreslagit, sannolikt bjifver otilliackligt för nära halfva antalet af Riket* församlingar*’. Af Herr P. O. Norin. ”Emot Utskottens förslag, att afgiften till folk* undervisningens befrämjande skall utgöras äfven af gemenskapen vid Armeen och Flottan, reserverar jag mig, emedan detta förslag hvarken af motionen eller anmärkningar vid återremitterade betänkandet är föranleda’. Häruti instämde Herr Printzenskiöld} Carl. Statssamt Allni. Alik. till Exp.-Utsk. den 5 April, kl. 6 e. m. Utlåtande, angående väckt fråga om utsträckt porto-frilietför Contracts* Prostarnes och Pastorernes skrifvelser i Embetsärenden. Herr Contracts-Prosten Thuden har, uti en hos Hög v.
« Herr vön Heyne, Georg'- I afseende på od« lingslånen har jag varit af samma tanka som de förenade Utskotten, att dessa lån icke medfört dera stora nytta, man förväntat; men deremot tillskyndat Staten betydliga förluster, och mångfaldiga olägenheter för låntagarne, hvilka derigenom måst underkasta sig, att blifva inspecterade af Kronobetjeningen. Den hufvudsakliga vinsten af dessa lån has för mängden varit lättheten att kunna få en ny skuld; och de fleste låntagare hafva under hopp om odlingsvinst blott invecklat sig i ytterligare vidlyftigheter. Jag tror således det vara ganska riktigt, att odlingsiånen afskaffa». Hvad vidare beträffar fastighetslånen har jag icke kunnat dela Utskottens öfvertygelse, att de åter borde fortsättas Det var kanske nödvändigt vid 1815 års Riksdag, att vidtaga ett sådant lånsystem efter den ofanteliga sedelutsläppning, som år 1809 egde rum, och hvars följd vid ofvannämnde tid blefvo kände. Det var då ganska rättvist, att på något sätt söka hjelpa Jordbrukaren,' som under tiden gått in i stora företag, beräknade på högt uppdrifna varuvärden. Och det lånJ Den 19 Julii e. m. 1029 system, som i detta afseende infördes, var af ögonblickets behof påkallade. Men man hoppades dock att det en annan tid skulle hafva en återgång. Jag tror för min del det vara oförenligt med Bankens functioner och ändamål, att inblanda sig i enskildes aflairer, och i och med detsamma minska utsigterne för en framtida realisation. Min mening är dermed ingalunda, att någon rubbning i de redan utgifna lånen skulle ske men endast att någon ytterligare utlåning å fastig.' heter icke borde komma i fråga. Denna utlåning Iean desto mindre anses vara en fördel för Jordbruket, som det aldrig kan vara förmånligt för Jordbrukaren att skuldsätta sig, och de landtman åter, som redan innehafva fastighetslån och, få dem ostördt behålla, icke gerna kunde af de nya lånen, för hvilka första inteckningen erfordras, komma i åtnjutande. Då likväl de förenade
Vid förnyad föredragning bifölls Stats-Utskottets, den 34 sisth Februarii, un* der Nto 413, afgifna och, den 1 dennes e. m., på bordet lagda Utlåtande öfver vackt motion, angående bestämmande af tiden och sättet för invexlingen och upphörandet af Riksgälds-Contoirets Credit-sedlar. S. D. Sedan Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie*Utskottens, under N:o 21, afgifna Betänkande, rörande Paket-Postoch Forvagns-inrättning, blifvit den 11 November e, m. sistlidet år af Ridderskapet och Adeln bifallet, s*mt Ridderskapet och Adeln derefter den 12 sistlidne Pröt‘-TJtdrag den 5 Mars 1830. 41 Februarii inbjudit Vallöf]. BorgareiStåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet att med Ridderskapet och Adeln uti berdrda beslut sig förena; så fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom gjord framställning, nu för godt vänligen anmoda Högvördige Preste-Ståndet att, medelst Protocolls-Utdrag, gifva Expeditions-Utskottet tillkänna, att PresteStåndet förblifver vid dess till Utskottens ofvannämnda Betänkande redan lemnade bifall, utan hinder deraf, att Preste-Ståndet jemväl gillat Utskottens, under N:o 31, i ämnet sedermera meddelade Utlåtande. Frän Högvördige PresteStåndet. S. D, Vid förnyad föredragning af Banco. Utskottets Memorial, N:o 132, med hemställan, huruvida icke Rikets Ständer må finna anledning till så beskaffadt förklarande, att uti den summa af 40,000
Om någonsin intressen skola uppäggas emot hvarandra, blir det i den stund, en reduction inträder med verklighetens obevekliga stränghet; och då jag talar om behof af besparingar, bör jag tillägga, att detta behof i verkligheten ökas genom begagnandet af lån, men att tidepunkten skenbart aflägsnas genom möjligheten att, idkeligen låna. I följd häraf vågar jag förutsäga, att alfvaret i besparing skall lättare uteblifva och uppskjutas, så länge Statslånen kunna erhållas; ända till dess, att slutligen den bittra verkligheten gör sig gällande medelst ett alfvar, hvars inflytande vi ej känna och knappt kunna ana, om ej från de Länders invecklade ställning och oro, som styras i ett alltför nära samband emellan Regeringen och Europas långifvare. Likväl äro Statslån af annan betydelse för capilalrika länder, hvarest Stats-obligationer förnämligast stadna inom Riket, än för capitalfattiga länder, hvilkas obligationer samlas hos andra makters undersåtare. Hvilken förmår garantera, att Sverige aldrig kan för något ögonblick bringas i den Ställning, att icke exaet fullgöra sina betalningar? Äro då Statens obligationer uti främmande Länder, och hopade till nog stort qvantum, att verka en främmande makts inblandning vid betalnings utkräfvande; så kap just det system, man nu vill Den ii Februarii e. m. införa, inväfva Riket uli elt krig, som kunnat förekommas eller afvärjas. Så alfvarsamnia äro icke följderna af Statslån, då undersåtarena sjelfve innehafva fordringsbevisen. Må man derföre varsamt använda andra Länders exempel och läror i detla hänseende på Sverige. 1809 års Ständer, hvilka jag tyckt mig finna man förenat sig om att klandra för verkningar, som tillhöra senare Ständers åtgärder, sannolikt i glömskan af det stora och det myckna, som de förstnämnde gjorde, dessa Ständer, då de grundläde vårt nuvarande samhällsskick, hade ej utvägar af Statslån; ty Riket var utan credit och graveradt med gäld. De sökte inhemska lån och fingo vid pass en veckas behof.
Och sådan är likväl ofta nog den Svenska skattebönders belägenhet till hvsrs klagan man hitintills så litet lyssnat, att blotta framställningen derom ännu fått tydningen af brott, Man torde ej u« tan orsak härvid kunna göra den anmärkning, att Riksens Ständer vid alla tillfällen varit mera omtänksamme att jämna lidandet, att betunga der, som ej ännu var öfverlastadt än att minska några bördor. — Vi hafva uti den så högst märkvärdiga Skånska och Extra RoteringeD samt uti våra ständigt ökade' bevillningar talande bevis derå ; men den tidpunct torde vara inne, då den bättre lottade med ifver måste använda alla krafter för att åt gine min: 698 Den 24 Februarii. dre gynnade likar bereda ett bättre öde än de hatt. Den oupplysta, hvilken ifrån Sekler lidit är att ursägta, om han förr ej kunnat lyfta känslan öfver den svaga till tillfredsställelsen af ett blott järnnadt lidande; och denna känsla är ty värr den, som likväl så länge bibehållit den Svenska skattebonden vid sitt betryck 9 dess okunnighet har snart sagt gjort lidandet till trosartikel, och oförmögen att för sig påstå bättre rättigheter, bär han icke ägt någon annan tröst, än utsträckningen af sitt lidande till ett allmänt. Månne någon ganningsälskande tänkare gifves, som ej till den lätthet, hvar* roed 1809 års Statsförändring utfördes, nödgas finna orsakerne vida aflägsnare än uti den iörevarande olycksvirfveln Svenska Folket äc sedan urminnes tider tryckt af tunga bördor, fattigdomen är trög och likgiltig, och motser just derföre med ett passift begär all förändring, såsom en ljusnad på sin horizont, och man mävte nied billighet i detta tillstånd finna ursprung till den revolution hvartill 1809 års politiska olycksställning blef medel, mera än den var ensamt orsak. Hvad är den natinnalsnda man så högt beräknar, och för hvars utbildande man så litet arbetar, om den vid mot» gångens timma för styrelsen har skäl att vara kall.
’Kungen’ för byket kom strax därpå ut därifrån, mycket röd i ansigtet – åtföljd af en ung, mörk karl, som litet hvar visste ha varit Magdas fästman innan ... Ja, det var egentligen allt man visste om Magda, fast de mest äfventyrliga historier voro, eller rättare hade varit, i omlopp. Nu var ju Magda ’innevan’ och dessutom utgammal, fast nog både såg och kunde hon mer än de flesta – om hon bara var i taget – något, som Lisa af hjärtat hoppades måtte vara händelsen i dag. »Så länge I har dröjt, Magda», sade Lisa och slog med bäfvande hand upp kaffe åt sin fruktade gäst. »Jag började just tro, att ni blifvit ånger.» Magda grinade vänskapligt till, gjorde ett kabbalistiskt tecken öfver kaffekoppen, hvilket kom Lisa att flytta sig flera alnar bort, och slukade drycken så ’eldhet’ den var. »Har ni pängar?» frågade hon sedan. Med uppspärrade ögon gick Lisa baklänges till kistan och tog fram sin ’svettslant’ – en hel krona – och lemnade den med en djup suck ifrån sig. Magda lät myntet klinga mot bordet och stoppade det sedan belåtet i en liten påse af hundskinn, som hon bar vid sidan. »Är barnen borta?» frågade hon därpå. »Jaa.» »Är kläderna klara?» »Jaaaa.» – Lisas röst kan närmast liknas med ett nyfödt lams bräkande. Men så var hon också så rädd, att hon knappt kunde stå. Det var någonting blaskigt och blött i Lisas hela utseende, som påminde om en illa urvriden trasa, eljes såg hon ’fridsam’ ut, och fridsam var hon, om hon bara fick vara i fred. »Rocken har varit värst att få ihop», sade hon som ursäktande och knöt med darrande fingrar upp en trasig näsduk, ur hvilken hon tog fram en ungefär två tum lång rock, förfärdigad af det tunnaste slitna linne, och så ett par byxor i proportion därefter. »Jag har måst skrädda om den flera gånger.» »Har ni sytt hvart enda styng med ert eget hufvudhår?” fortsatte Magda i samma högtidliga ton. »Jaa, hvart eviga ett.»
Ledamöters vägnar: C. A. Gramse» Sven Svensson. A. J. Wahls t je ina. V på Lag-U N.-r i. FÖRTEKNING Sjunde Samlingens innehåll. t skottet s Bet an k anden och Förklaringar angående: JustitieOmbudsmannens Fmbets-Berättelse Sid. 3. Närmare bestämmande huru Afvittringsbevis skola vara beskaffade - sid. 13. Författningars och Kungörelsers uplåsande från Predikstolen efter Gudstjenstens slut sid. 17. Förbud för Konungens Befallningshafvande att stadga vitén i Ekonomioch Politimål sid. 20. Ytterligare en Kanslists antagande sid. 2 3. Ändring i 23 Kap. 1 §. Rätteg.- Balken om domfört antal Ledamöter i Kämners« och Rådstufvu-Rätter sid. 25. Domares och Fjxekutorers skyldighet i af‘ sende på anstånd för Gäldenärer sid. 29* Föreslagen ändring i ansvaret för Hållkarl som fordrar drickspenningar eller bemöter Resande med otidighet - sid. 32. Ändring i 5 Kap 4 §. UtsökningsBalken sid. 37. Förmyndares skyldighet att öka Myndlingens Kapital med Rentan - sid. 40. Åtskilliga omständigheter vid Utmätningsmål sid. 42. Antalet af Nämdeman vid Militie-BoställsSyner sid. 50; Yrkad förhöjning i böter för uteblifvande Part eller Vinne - r ~ sid. 53. Kansliaf gifter för Ansökningsoch Besvärs-Skrifter i enskilda mai; sid. 55. Stärkningars och Kommunikationers verk ställande af KronoBetjente eller Nämndeman utan vittne _ - sid. 57. N.-r 16. Föreslugne ändringar i Lagens stadgande om Testamenten - sid. 58. Föreslagen ändring i Författniugarne om Prestval , sid. 63. Åtgärder till Sjö - Lagens öfverseende sid. 65. Riksdagsmäns riittigli. att utan serskild Full makt bevaka enskildes malm.m. sid. 67. N.-r 20.
Mrn denna Maxime bibehölls Protcstankekne äfwett stns emellan bade före och efter sammankomsten i Augsburg, och det har allt sedan warit en obestridd princip hös betti, att alla tänkesätt i Religions - ämnen borde fä fritt omlopp. Oct gifwes hos dcmännu i denna stund'ingen censur sä förhatlig som bett Theo lo gista, ocksä haswa wi sett inbyggarens i de Protestantiska Stater j Tyskland, ber Tryckfriheten ej widkänncs några hinder, beständigt framskrida till större renhet i tänkesätten. Det är frän bctze orter som wär tids clarsiste författare i Religions, ämnen härstamma. Af benna frihet att uti skrifter och ivid Läroverk obehindradt reda begreppett.enligt personlig öfvertygelse, har allbrig försports nägon politisk skakning, ej eller har den wällat nägott rubbning i beha Nationers Religionstänsta, hvilken vstridigt är lika liflig font hos oh, eller af bett lagliga och kloka Htekarchie soM har bidehällandek af samwtts - freden till sitt enda föttiM» 4i6o Den 12 Kctoöer.- I öfrigt synemig, att frägan om be skrif, ter, som tvid wära Schow,r eller Gymnasier böra fL nyttjar till undcrwisninge-ns drdrifwande, endist kan -tillära .'dessa Lär-owerks-grnndsiadgar, mcn ingalunda Tryckfrihet Laqkn. ' Lika främmande för denna Lag lärer ock det stadgande döra anses, sou, Ssyftar ett censurerande af de Theåkerstycken hwilka finge för Allmänheten uppföras.
Junraren m. m Friherre ^smiiion, anmälte, otk ledan i anledning af ätssrllige frän Högloft R,dderfkapet och Adeln somt Hederwärda Bonde, Sländet remltterade Mmiortaler, hworuti yrkas indragning af Kong', Kammar.Collegil Bytes-Lontoir, lamt »st ffril: i;ig af alia de, ä emellan Kronan och primats Personer före Zr 1720 »ngangne Zordabyten, pä ena eiler andra sidan yppade ByleS - brister, h orlko ä nu icke dnfwlt flukrligen vfgiorde; Ul« skottet för längre tid sedan afglfwll sitt Beiänkande, och deruli af anförde ssäi sam! mrd wista wst - Den 27 Janunrlt. 1099 ivtlkor, tillstyrka Memorlalernes innehäll; sä hade efter det Blänkandet redan wunnit Wällofl. Borgare»Ständets bifall, men innan det samma af öfrige Respective Ständen dliswit stärstädat. Herr Kammareraren xr. LrrZle, uti ett Ho6 Höglvfl Ridderffapet och Adeln, ingifwil och till betta Utskott ösweriemnadt Memorial, yrkat nödwändtgheten as Bytee-Contoirets bibehällande, samt uppgiflvit den förlust, lom skulle ej mindre Kongl. M-st t och Kronan , än gansta mänga enstildta versoner, i synnerhet af Rtdderstapet och Adelns Medlemmar, tillstyrkandes, sä framt alla j frägawarande
12 ( 00 ) Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Mcmorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 60. i anledning af väckt fråga, att bonpptecknings-afgiften i Stockholm må bestämmas alt utgå till lika belopp i alla ofrälse sterbhus. IX. B. 421. A. 509. — N:o 61. i anledning af vackt fråga om upprättande af 2:ne nya årgångar prediko-texter. IX. B. 421, 509. A. 511. U. 580. A. 582. E. 583. — N:o 62. i anledning af väckta motioner om förändrad beräkning af utmätnings-umgälder. IX. B. 532. A. 542. E. 583. A. 586. — N:o 63. om sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande Utskottens Betänkande N:o 52. — N-.o 64. i anledning af inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut rörande Utskottens Betänkande N:o 61. Landsfiscals-tjensterna angående indragning af. V. B. 39. A. 78. Landshöfdingen i Wermlands Län, angående den honom åliggande ränteoch amortissemenls-inbctalning lill gäldande af fordna accords-summan vid ijensten. I. 378, R. 379. III. IV. E. 118. Landshöfdingeresidensel för Norrbottens Län, angående dess förflyttning till Luleå. VI. B. 548. A. 557. — i Götheborgsoch Bohus-Län, angående dess förläggande lill Uddevalla. VI. B. 548. A. 557. Lands-slats-tjenstemän och betjente, angående anslag till aflöning åt. Landsvägarnes byggnad och underhåll, angående reform af systemet för. I. 360. R. 362. VI. B. 298. A. 358.
Härad för ett helt hemman, som uppgifvits vara af medelgod beskaffenhet, uppgår till omkring 170 R:dr R:mt, under det att kostnaden för en Båtsmans underhåll och beklädnad, enligt markegångs-taxorna för åren 1856 och 1857 beräknas, inom Blekinge till 114 R:dr 44 öre och inom Södra Möre till 99 R:dr 73 öre, så, att med iakttagande af rustningens olika fördelning på hemmantalet, kostnaden för Båtsmans-indelningen å helt hemman utgör i Blekinge 187 R:dr 61 öre och i Södra Möre 153 R:dr 43 öre. Vid dessa förhållanden och då icke i något fall skäl synes vara förhand att bestämma den lindring, som kan varda beviljad, högre än Förvaltningen af Sjö-ärendena föreslagit, eller anledning förekommer att utsträcka densamma äfven till de Tjugu nya rusthåll, hvilka alldrig utgjort effektiv rustning, men tillfället att i sammanhang med en sådan lindring jemväl fullständigt ordna förhållandet med Båtsmans-beklädnadens öfvertagande af Kronan, i enlighet med stadganderna i Kongl. Förordningen den 22 December 1848 icke bör lemnäs obegagnadt, helst numera återstå endast 16 nummer i Blekinge och 8 nummer i Södra Möre, af hvilka beklädriads-skyldigheten fullgöres på gamla sättet, vill Kongl. Maj:t till Rikets Ständers afgörande öfverlemna huruvida, i nära likhet med hvad som vid sednaste Riksdag inedgafs för Indelta Infanteriets Rote-hållare, jemväl Båtsmans-indelningen, med ofvan omförmälda undantag för frälse-rotarne och nya vakanta nummer, må antingen i sin helhet eller ock inskränkt till Blekinge, såsom mest betungadt, beredas en lindring i beklädnads-skyldigheten genom en minskning i det årliga beklädnadsbidraget af Fem R:dr
Landtmäteri-styrelsen insända underdåniga ansökningar anhållit, att, med afseende å otillräckligheten af deras nuvarande lön, 1,800 rdr, ökade göromål för K. M:ts och Kronans räkning medelst karterenovation m. m., samt svårigheten att med förste Landtmätaretjensten förena landtmäterigöromål åt enskilde, löneförhöjning måtte dem beredas; i hvilket afseende de fleste hemställt om en sådan förhöjning till belopp af 600 rdr, jemte särskild ersättning till inköp af skrifmaterialier och utgifter för Läns-Iandtmäteri-kontoret.» Uti afgifvet utlåtande har Landtmäteri-styrelsen väl ansett en lön af 2,500 rdr för förste Landtmätarne vara af billigheten påkallad, men, då de fleste af dem endast begärt en löneförhöjning af 600 rdr, hemställt, att lönen måtte bestämmas till 2,400 rdr. Vid ärendets föredragning inför K. M:t, har emedlertid Chefen för Civil-Departementet icke ansett sig böra tillstyrka K. M:t att af R. St:r äska annan löneförhöjning för förste Landtmätarne, än att dem beviljades hvardera 200 rdr för bestridande af nödiga skrifoch ritmaterialiers inköp, äfvensom till bekostande af eldning och städning af Landtmäteri-kontorets rum. Uti Utsk;ts Betänk, upplyses, att det endast i några få län är en skyldighet för de hos Länsstyrelserna anställda vaktmästare att bestrida uppassningen på Landtmäteri-kontoren, hvilket torde vaia en följd deraf, att nämnda embetslokaler endast undantagsH. IV. 13 194 Den 14 April f. m. vis äro belägne under samma tak med öfriga embetsrum Utsk:t anför äfven såsom skäl till sitt afstyrkande, att landtmäterilokalen endast två gånger i hvarje månad behöfver hållas öppen.
1 sednare hänseendet åter, eller i fråga om dråp å maka, öfverensstiimmer Preste-Ståndets mening med Bonde-Ståndets och blir följaktligen vid omröstningen representerad derigenom att sistnämnda lliks-Stånds åsigt uppställes till kontru-proposilion. Vid uppställande häraf får dock ej förbises, att den af Bonde-Ståndet för början af denna § antagna redaktion, enligt hvilken skulle stadgas, alt straffet för mord å skyldeman i riitt uppstigande led och å maka skulle vara ovilkorligt dödsstraff, är en uppenbar följd af Ståndets beslut angående 1 § och att således, om Bonde-Ståndets beslut i fråga om 1 § ej segrar, ulan ovilkorligt dödsstraff bestämmes för mord i allmänhet, det vore både öfverflödigt och förvillande samt ej heller påkalladt af Bonde-Ståndets verkliga mening, att i 57 § särskildt föreskrifva att jemväl mord å skyldeman och å maka belägges med ovilkorligt dödsstraff. Utskottet har derföre ansett det uppenbarligen vara med Bonde-Ståndets mening öfverensstämmande, att i händelse vid omröstningen öfver 1 § nej-propositionen segrar, så bör, i voterings-proposilionen till omröstning öfver 57 §, den af Bonde-Ståndet för sistnämnda § antagna redaktion i så måtto förändras, att stadgandet om ansvar för mord å skyldeman i rätt uppstigande led och å maka här uteslutes och början af §.n således erhåller denna lydelse: »Begär någon dråp, som i 5 eller 4 § sågs, å skyldeman i rätt uppstigande led eller å sin maka; miste lifv et: är dråpet sådant, som i 5 § sägs; dömes» etc. I enlighet med hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet alltså vördsamt framställa följande alternativa förslag till Voterinqs-Proposition N:o 2. A) För den händelse att, vid omröstningen öfver lista och de dermed i sammanhang ställda §§, ja-propositionen segrat: Den, som vill att 57 § uti ifrågavarande förordning skall erhålla följande af Utskottet i dess Betänkande N:o 120 föreslagna och af BorgareStåndet godkända lydelse:
Någon våda, till följd af TJtsk:ts förslag, kan jag icke inse, lika litet som att det skulle strida emot 28:de §:n R. F. Sedan öfverläggningen nu ansetts afslutad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till förevarande §, dels afslag derå och antagande i stället af 8:de §:n uti Kongl. Maj:ts förslag, samt dels slutligen af Hr Estenberg, att 1:sta morn., sådant detsamma lyder uti Kongl. Maj:ts förslag, måtte godkännas, men det sednare mom. återremitteras; och skulle, till följd af sistnämnde yrkande, §:ns båda momenter göras till föremål för särskilda propos:r. Härefter framställdes propos. å bifall till lista mom. af förevarande §, dervid svarades många nej och några ja; hvarefter gjordes propos. om afslag derå och bifall till det motsvarande lista mom. af 8:de §:n i Kongl. Majits förslag, då svaren utföllo med starka ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Efter framställda och på enahanda sätt hesvarade proposir i afseende å det 2:dra morn., blef, med afslag å den af Utskit föreslagna lydelse deraf, 2:dra mom. i 8:de §:n af Kongl. Majits förslag utaf R. o. Ad. bifallet. Gr. Sparre: Då innehållet af 9ide §:n i någon del beror af den 14:de, och samma förhållande eger rum med 1 Oide §:n, anhåller jag att 14 ide §:n först må blifva föredragen. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos , till detta förslag lemnat bifall, föredrogs till följd häraf § 14. 3C:2 Den 22 Maj. Frih. Hamilton: