Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den lilla fick till sin förtjusning den märkvärdiga tingesten i sin hand och med undran lyssnade hon till klockans knäppningar invid sitt öra. — Tick, tick! — härmade hon skrattande, och Sigrid smekte leende de små knubbiga händerna. — Hvems barn är det egentligen? — frågade Sigrid slutligen. — Det är ett litet faderlöst barn, — svarade Hilma, men hon vände bort hufvudet, då hon yttrade detta. En båttyp, och en till, och en ännu I äldsta tider, men ej använd nu. Gemensamt namn på allihop för resten. Hvad båten var, och farligt nog minsann. För hvem ett byte den då blifva kan. Hvad satte fart uti den trötta hästen? - P .. e \ • P Bidrag mottagas med tacksamhet. Ett träd, hvari Logogryf. Om ock man söker hela världen om, Så finner man helt säkert ingen, som Är mer bevandrad i litteraturen Än jag. Ack om jag blott den lyckan haft Att blifva född med » hufvud uppå skaft » I Men nej! Tyvärr jag aldrig haft den turen. Fast månget verk min skärseld undergår, Författar ' n fruktar mig e j; han förstår, Att trots min skärpa får han pris och ära. Men har hans opus fel och vank och brist, Jag lägger dem i öppen dag helt visst; Hvad då han sått, det får han ock uppskära. Till frukost, hvad som säges smaka godt. Hvaråt man på teatern skratta fått. Hvad gräddoch kaffekanna hafva båda. För fordran annat ord; och ett för rask. Hvad som försvinner lätt i tö och slask. En tidning, som man öfverallt får skåda. 1897 en styrkans bild man sett; Ett med de rörligaste löf försedt; Och ett med virke hårdt; med barr ett fjärde. En fågel, stundom gul; en hvit som snö. En fisk i dammar; en i mången sjö. Ett djur, som högst i nord har högsta värde. Tre kvinnonamn. En man i bibeln nämnd. Och en som på sin bror tog blodig hämnd. En gud. En stad i Frankrike. En fästning. En udde. Sånganförare. Ett land Långt härifrån vid oceanens strand. Hvad kallas det att hos en vän ta ' gästning?
5Jten bå fafen trebje gången förefontnter, ffalt ben tilt afgöranbe företagas. 33etänfanbe, font afgifrtuts af tittfättigt tttffott, förebragcS i ben dammare, forn tttffottet tittfatt, ocp förfareS berefter mibare nteb måtet, fåfom npfj är fagbt. VttffottS förBerebattbe pemftältaitben od; förfrågningar må genaft afgöraö, bereft ide någon Jlammarenö tcbamot Borbläggtting Begär. § 60. 9tär ärenbe ffalt ftuttigen afgöraS, Böra bertitt f;öranbe pattblingar upptäfaö, fåframt någon jvammarcnö tebamot fåbant äffar. @j må något mål, bert öftoerlägg* ning egt rttrn, titt ftnttigt afgöranbe företagas förr än hammaren på Satmannenö pemftättan förftarat öfmertäggningen ftutab; Börattbe berefter propofitiott framftättaö. Äatt fråga Btifma föremål för Bifatt etter afftag, Bör Satmanö förfta propofitiott Ipba på Bifatt. Ditt bettna Befmaraö nteb nej, ocp anittärfitittgar i fafen Btifmit unber öfmertäggningen gjorba, Bör ben fötjanbe propofitioncn t enlighet meb bein upp* ftättaS.
Såsom sådan, upprätthöll han ständigt både sitt och Konungens mod; äfven vid de ytterst sällsynta tillfällen, då det sednare började svigta. Det fanns t. ex. ett (ehuru flygtigt) ögonblick, då Gustaf III, vid det inom hans här i Finland utbrustna upproret, tänkte på thron-afsägelse såsom sin enda räddning; och det var då Schröderheim, som, äfven nu varande tillhands, förhindrade hvarje steg af det slag, hvilket Konungen skulle innan kort hafva bitterligen ångrat. Lika rastlös, som Gustaf var i uppfinningar af ämnen och behof af omvexling, lika fruktbar på utvägar var Schröderheim, att utföra de förra och tillfredsställa de sednare. I slik outtömlighet och outtröttlighet förmådde ingen af denne monarks gunstlingar jemnlikna honom. Också fortfor det enskilda vänskaps-förhållandet emellan dem äfven under de år, då i allmänna ärender hans råd och biträde föga äskades eller nyttjades, – de år, då han af Toll och Nordin var undanträngd från sin plats såsom statsman, och af Armfelt från sin plats såsom favorit. Hans umgänge, hans bref, voro jemväl nu för Konungen oumbärliga. Och han upplefde den tid, då det fordna konungsliga förtroendet till honom återvände fullständigt: men dessa dagar voro de, som närmast föregingo och utgjorde slut-akten af den Tredje Gustafs tragiska bana. Betydningsfullt nog är, att Schröderheims namn var det ord, som i dödsstunden sist hördes från Konungens läppar, och Schröderheims hand den sista, som han på jorden tryckte. Men han upplefde ock den för honom sjelf återstående slut-akt, som åt hans egna öden gaf en ingalunda mindre tragisk fullbordan.
St. med så mycken kraft motsatt sig; och då fråga är om ambitionssaker, vädjar jag tryggt till detta Stånd, öfvertygad, att det Stånd, hvars första symbol är äran, skall sätta en ära i att vidblifva det beslut, Ståndet förut fattat. Också beklagar jag den Regering, som vill förmå Representationen att humiliera sig i allm. opinionen eller förverka den hyllning, allm. opinionen lemnat henne. Jag tror, att en constitutionel regerings styrka består i att vidmagthålla representationen i den allra, aktningen; och i samma stund, som representationen betages allm. aktning, i samma stund har regeringen sjelf bundit sina händer och, för att begagna den här förut framställda liknelsen, minskat den plethora, den kraft, hvarmed hon eljest kunnat verka. Den regering, som vill, att representationen skall förverka den allm. aktningen , liknar den, som vill nedhugga fruktträdet för att skörda dess frukt. En värd ledamot har talat om sympathier och ett behof att afgifva sin trosbekännelse. Jag skall, såsom hittills, bjuda till att visa min tro med mina gerningar, och behöfver derföre icke afgifva en särskild trosbekännelse; men jag vädjar till sympathierna, och om jag icke finnér dem inom dessa murar, hoppas jag att åtminstone finna dem från den ena landsändan till den andra. Hr N ordenanckar, Fredr. Wilh., uppläste följande; Om man skall tro uppgifterna om Svenska Adelns aftagande besutenhet, så torde låneförslagets framgång icke här möta särdeles motstånd; och då den statsoeconomiska förvillelse, hvarpå hela systemet hvilar, icke blifvit tillräckligen ådagalagd, lärer här föga afseende fästas vid den röst, som vågar höja sig deremot.
Då deremot kapital-rabatt å obligationerna egt rum, eller då deras gångbara värde eljest understiger det föreskrifna Beloppet, beredes visserligen genom utloltningen dåvarande innehafvarne af de utlottade obligationerna en kapital-vinst; men denna motsvaras äter af en kapital-förlust å utgifvarens sida, hvilken kunnat undvikas i fall obligationerna, i stället för att utlottas, blifvit efter deras för tillfället gällande pris under hand inköpta för obligatioiis-ulgifvarens räkning. Som del i allmänhet måste vara för Staten, såsom obligations-utgifvare, fördelaktigast att förminska sin skuld för utelöpande ohligaloner genom dessas återbekommande för mindre belopp, än del, hvarpå de lyda, och då, genom de af amorlissements-fonden verkställda obligations-uppköp, obligationernas värde och gångbarhet uppehållas samt framdeles ilrågakommande utgifning af enahanda obligationer måste underlättas, hafva Rikets Ständer funnit amorteringen af det lån, hvarom nu är fråga, alltid böra ske genom uppköp, då obligationernas allmänt gångbara värde understiger al pari. När åter ett annat förhållande eger rum och tillfälle icke erbjuder sig lill obligationernas infriande under hand, synes den årliga amorteringen böra verkställas medelst uppsägning samt de uppsagda obligationeriias inlösande vid den stadgade förfallotidens utgång; börande, vid sådan uppsägning, en viss serieoch nummerföljd iakttagas. I öfverensstämmelse med de här ofvan underdänfgst framställda åsigter hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt att, i fråga om erforderliga medels anskaffande för jernvägs-anläggningar, meddela följande beslut och stadganden: 1:0. Genom upplåning för Statens räkning, enligt det här nedan angifna inhemska fond-system, anskaffas de medel, som, utöfver befintliga och disponibla tillgångar, erfordras för bekostande eller understödjande af de jernvägs-anläggningar, som af Rikets Ständer blifvit eller blifva beslutade, äfvensom de medel, hvilka för inlösen af dylika anläggningar, om sådan pröfvas böra ske, äro erforderliga. 2:o. Denna upplåning sker genom fonderade, inom
N:o r6, rörande yrkad jemkning i Beklädnadsbidragets utgörande af SoldatRotärne i Piteå Socken.] ' N:o i~j, angående väckt Motion om marknaders aflägsnande från Kyrkors grannskap, N:o 18, i anledning af väckt fråga om förbud mot utgräfning af myror och kärrängar på Gottland, då tvist derom emelian delegare uppstår, intill dess att EgodelningsRätten pröfvat och afgjort både om behofvet och tjenligheten af dylika utgräfningar, och jemväl om den framtida fördel , som deraf kan vara att påräkna. Trot. TJtdr, d. i<f Jan. 1829, 3$ S. D Remitterades till Stats-V [slottet t I:o Friherre Anckarsvärds, Cati Hinric, Motion, innefattande bemälte Friherres önskan, att Stats-Utskottet matte, inom möjligaste korrta tiel, rörande Stats» regleringen, afgifva ett Betänkande 9 sota i första rummet upptager hvad Staten med ledning af de vid sista Riksdag fastställda Stater kan tarfva till en fortsatt och oafbruten gang, med undantag af alla vid sista Riksdag beviljade anvisningar å öfverskotten, och med iakttagande af endast den tillökning, sorn under gide Hufvud Titeln begäres i och för FSngars skjuts och underhäll; jemte Friherre Anckarsvärds, rörande sarinna ämne, denna dag afgifne yttrande R:o Herr Adlerbrants , Thure , Memorial, i anledning af Herr Bråkcnhjelms, Pehr Reinhold, anmärkningar vid Herr Adlerbrants, deri a g sisth December e. in., till Stats-Utskottet remitterade Motion, örn Skatteköp af Kronolägen. heten Ädelfors med derunder lydande Hemman och Lägenheter, 40 Prot. Ut Jr. d, 15 Jan. 1S29. Statsoch BancoUtskotten t Grefve Gyllenborgs, joharn. Henning, Memorial, i anledning af Kongl. Maj:ts den i sistl.
Maj:t vill i Nåder hafva öfverlemnat följande mai till Riksens Ständers Stats-Utskott, för att der -tagas i behörigt öfvervägande. Stockholms Slott den 24 Maj 1815. På Nådigste Befallning A, G. Mörner. Stor - Den 8 2 Juni. Stormägtigste Allernådigste Konung! JELn allt mer och mer tilltagande dyrhet af alla nödvändighets varor, samt betydlig tillökning för mig så väl för hushyra här i Staden, sorn äfven i kostnaden af mina Embefs-resor, föranlåter mig, att hos Eders Kongl. Majit underdånigst anhålla, att mina Löne-vilkor på ett eller annat sätt må blifva förbättrade och så lämpade, alt jag deraf kan äga min utkomst. Bedan ifrån äldre tider tillbaka, hafva mina företrädare i Em betet i samma ändamål nalkats Eders Kongl. Majas Thron, samt i sådant afseende underdånigst projecterat, dels att af de i Länet befintliga Kongl. Majit och Kronan behållna Krono-Hemman och Lägenheter, en Landshöfdinge-Indelning Nådigst skulle inrättas, dels att Landshöfdinge-Xdinen skulle här som i andra Län och efterenahande beräkuingssätt af Kronovärdi eller 2 Daler 8 rst. S. in. Tunnan, anslås Landshöfdingen af behållen Kronotionde i detta eller Kronobergs Län. En sadan förmon har, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 17 Januari 1735, blifvit tillagd Länets Secreterare, Kammererare och Rentmästare, hvilka då erhöllot den förstnämde 06 tunnor 24 kappar Korn, istället för dess förut innehafde penhingelön 300 Daler S. m. Lands-Kammererai en, i stället För 450 Daler S. in., 200 tunnor Säd,' hälften '
De olägenheter och brister, som man tillskref detta nya system, vöre: föreningen af de båda bildnings-liniernas läroämnen i samma klass redan fran början; minskad tid för den lärda liniens hufvudämnen ; valfrihet för lärjungar ett ofelbart sätt att öka viljans slapphet; ambulatorisk läseordning för läraie tili och J*>ed i lägre klasser; minskning uti den nödvändiga omedelbara vexelverkan mellan lärare och lärjungar; i dess ställe monitör-systemet, hemtadt från Lankaster-nödfalls-mcthoden; öfvergång lill nya pensa, innan för de gamla kunde fullkomligt redogöras; ett ytligt hörande styckevis; mångläseri i stället för grundlighet; kunskapssamleri i stället för själskrafternas genetiska utveckling1; disciplinen snarare sämre än bättre; borttagande af klass-systemets paternela förhållanden emelian lärare och iärjungai ; öfveifyllnad i de lägre afdelningarne, samt de större själsgåfvornas nivellering till jemlik het med de lägre. Att detta system endast skulle leda till ytlighet så väl 'i kunskaper som karakter, vöre motionärens öfvertygelse, men äfven om denna enskilda öfvertygelse lemnades å sido och uteslutande afseende lastades vid i andras vittnesbörd, så möttes man härvid af de mest stridiga Omdömen så väl om den skola, som här i hulvudstaden under mer än 20 ar varit särskildt egnad åt den nya läromelhoden, då somlige, fastande sig vid ett antal derifrån utgångne utmärktare lärjungar, det stora tilloppet till skolan m. m.,.anse densamma hafva lemnat det fördelaktigaste resultat, och a°dre deremot förklara skolan vara i lägervall, att itiånga lärjungar i förtid tagas derifrån o.^ s. v., sorn ock om det nya systemets tillämpning på läroverken i allmänhet, hvilken mange, och med dem motionären, ansåge hafva förorsakat eli tillstånd af vacklande och oreda i hela vårt elementar-läroverk.
Då emedlertid af de serskildaarfyoden, nuvarande kamereraren blifvit tillagd' i och för den. dubbla befattning lian innehar, 2(!0 r:dr banko, eller niissräknings-peuningarne, genom; tillsättande af en kassör, kon n e att för kamereraren försvinna samt under an egande, alt tiel arfvode af 500 itilr banko, som kamereraren för närvarande i och för befattningen med kavsa-ktediiivrörelsen åtnjuter, sedan kassöis-götomålen blifvit' skiljda från den kame'eraren åliggande kontroll och bokföring, kuudo minskas åtminstone till hälften eller 250 r:dr samma mynt, hafva revisorerne. funnit tillsätt andel af ifrågavarande, såsom ei förrirtkoanseddakassöis-b.efat lim g kunna ega rum, tran ali s'ateit för Innekontoiet bebölde tillökas n ed meia än 883 r:dr 16 sk. bauko, livi ket belopp revisorerne a i isåge rara ringa i fö hållande till den nytta och säkerhet, i kontroll sorn derigenom blefve beredd; hemställande revisorerne slutligen-, alt kassören niåfe åläggas att ställa borgen lill belopp af 5,000 r:dr banko, samt tillika föiklarus skyldig att middagstiden hvarje dag redovisa för de medel han om händer haft, dervid det skulle åligga honom att till vederbörande aflemna hvad sorn, gf behållningen öfversteg» nämnde belopp; och hafva fullmäktige, med åberopande af de välgrundade skäl och omständigheter, sorn bl fvit anförde till stöd för direktionens, af revisorerne sålunda biträdda förslag om anställande vid Götheborgs lånekontor af en, serskild kassör, lill detsamma hos Utskottet tillstyrkt bifall, samt derjemte hemställt, att löneförmånerna för nämnde tjensteman må bestämmas li.l 1,333, r:dr 16 sk, b:ko årligen, på sätt och i dea ordning revisorerne föreslagit,. 8 Banko-Viikotlets Utlåtande, Tho 73.
I nästan hvarje ryktbar mans lif finner man spåren ai en kvinnas kraftiga ingripande, stundom fördärfligt, oftare stödjande och inspirerande; Dante ' s Beatrice, Tasso ' s Leonore, Lamartine ' s Elvire kvarstå, omgifha af poetiskt skimmer, bland historiens mest tjusande kvinnoskepnader; Flammarions måste man ga emot högmodet för att bekämpa det. S:ta Egeria har helt enkelt och borgerligt varit hans hustru. Och likvisst ligger det en romantisk doft öfver deras historia. En sjutton års, stackars fattig och obetydlig yngling, men ansedd som den mest lofvande elev observatorium sedan länge haft, infördes en gång — jag tror nästan det var för att, som i Sverige säges, » få matdagar » — hos en stor parisisk läkare, nyss gift med en förtjusande ung kvinna, nästan ett barn. Han fann där sin första och eviga kärlek. Var det den som stålsatte hans energi och befruktade hans inbillning, så att han, blott nittonårig, författare just af dessa » Bebodda Världar », lyckades göra en debut, som blef en kolossal succés? Nog af, ett par år senare dog läkaren — och hans unga änka blef madame Camille Flammarion. Utan tvifvel hafva sedan hennes oaflåtliga omsorger mäktigt bidragit till Flammarions framgång. Hon har således varit honom en oskattbar hjälp i hans arbete, sedan öfver 20 år har hon ägnat flere timmar af sin dag åt att tjänstgöra som sin mans privatsekreterare, på sätt och vis hans medarbetare; det är hon som läser och besvarar största delen af hans bref och sköter hans korrespondens; hon har biträdt honom vid hans observationer och detta ej endast i observatoriet på deras slott, utan tusentals fot öfver jorden, ty madame Flammarion har med beundransvärd oförskräckthet följt sin man på alla hans talrika ballonguppstigningar (de företogo till och med sin bröllopsresa i luftballong och nedstego i Belgien).
Att, såsom Herr Hjerta, göra det tillägg, att en sådan fond skulle utgå i första rummet, är något, som jag med nöje skulle tillstyrka, men då förfaller frågan om Universiteten helt och hållet. Det är ett annat uttryck i Konungens proposition, som jag finnér alldeles förbigånget af Utskotten, och i afseende derå anhåller jag att till Protocollet fä yttra min tanka. Det står pag. 26 i Konungens Proposition, att Konungen önskar anslag för ElementarLäroverkens organisation, helst Konungen derigenom skulle komma i tillfälle att bereda upphörandet af den, både för Undervisningsverket och Presterskapet, i allmänhet så menliga beräkningen af dubbla tjenstår. Jag tror, att den beräkningsgrunden, denmethoden, att löna en Embetsman genom anvisning på befordran vid annat Embetsverk, och dervid förlora ur minnet, att det är fråga om Statens tvänne vigtigaste embetsgrenar, till den grad är menlig, att jag önskat, det Utskotten afsett, vid sitt tillstyrkande af dessa 42,000 R:dr, att, såsom ett direct vil - Drn 14 Augusti f. m. kor för löneförhöjningen, skulle bestämmas den dubbla tjenstårsberäkningens upphörande. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Man bär satt i fråga, huruvida Staten bör underhålla Undervisningsverken, och man har besvarat denna fråga med Nej. Jag får för min del vördsamt yttra en motsatt öfvertygelse. Jag tror, att bland det vigtigaste, hvartill Staten har att använda medel, äro Undervisningsverken, för att derigenom lätta upplysnings och kunskapers spridande bos menige man. När man jemför lättheten att vinna undervisning i Sverige emot i andra rikare länder, skall man inse, hvarföre upplysningen här i Sverige hunnit ned djupare till de lägre folkklasserne, än i de fleste andra länder. Här är det möjligt att vinna undervisning för intet, då i andra länder man ofta får gifva för hvarje serskild föreläsning lika mycket, som den summa , för hvilken man här tillika kan underhålla sig. Der man vill ett ändamål, måste man vilja medlen, och det kan väl ej vara något vigtigare ändamål, än upplysningen hos Folket.
Det kan du sätta dig på. K ARL J OHAN . vi nu skiljas som ovänner för föräldrarnas skull? Jaså, du menar, att jag inte ska surra? Jo L ENA . Nu ska du inte surra för det där, Lena! Ska du, myggan är ett litet djur. Men hon för ändå väsen, när hon kommer i örat. Och jag ska allt surra ur mig, hvad jag har att säga. För nu är jag inte god längre. te' klå din. Ja, då ångrar jag, att jag inte hjälpte min far L ENA . K ARL J OHAN . K ARL J OHAN ( byter om ton ) . Hvad sa' du? och ville, jag skulle hjälpa honom. Men jag sa', att det ville inte jag vara med om. Sa' du? L ENA . K ARL J OHAN . Han kom här och skulle lägga sig i försåt din skull. Ja, det gjorde jag, Lena. Och det var för L ENA . för dig och far din. Far min hade allt varit karl att reda sig både ­ 35 ­ Tror du det? K ARL J OHAN . L ENA . sätter näsan i vädret efter den kalabaliken. spannen och vill gå. ) K ARL J OHAN . L ENA . Försök, nästa gång ni träffas, får vi se, om du (Tar Ska det vara slut nu oss emellan? Ja, jag tänker det. För när den ena inte vill, K ARL J OHAN . så lär det inte bli något af med brölloppet. att vi skulle hålla ihop in i bleka döden. L ENA . Och du, som tog mig så ärligt i hand på det, fötterna te springa ifrån hvarandra. Och nu tänker jag begagna fötterna. Var du glad, att jag inte ta'r till näfven den här gången. För då skulle det smälla. ( Ut. Månen har gått upp. ) Ja, en har händerna te ta' i hand med och Tionde scenen. KARL JOHAN ( kastar sig framstupa med ett utbrott af vild smärta. ) JONAS. J ONAS ( möter Lena ) . Nej, se god kväll, Lena. Kvinnor och läder ska en inte köpa vid ljus. God kväll, Karl Johan. Det var farligt, hvad J ONAS . K ARL J OHAN ( för sig ) .
N:o 30, i anledning af väckta motioner i afseende å de vid större allmänna arbeten anställde personers religionsoch sedlighets-vård. Bifölls med den förändring, att slut-orden ”enskilda bolag med bidrag af stats-medel'1'1 utbyttes mot orden: '‘''bolag, menigheter eller enskilda personer”. S. D. Vid förnyad föredragning af Kongl. Maj:ts den 4 dennes bordlagda Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, med förslag till förnyad Förordning, angående Sveriges och Norriges ömsesidiga handel och sjöfart, beslöt Ståndet remittera densamma till Bevillnings-Utskottet, som icke lärer underlåta att begära sammanträde med det eller de Utskott, hvilka kunna anses böra i behandlingen af de i Högstberörda Skrifvelse förekommande frågor deltaga. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-UIskottet Kongl. Maj:ts, den 4 dennes bordlagda Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: d:o I fråga om erforderligt stats-bidrag till upprätthållande af den Arméens Pensions-kassa åliggande pensionering; 2:o Om öfverlåtelse af en Eskilstuna kungs-ladugård tillhörig tomt åt Fabriks-idkaren Theophron Muncklell, för utvidgande af hans mekaniska verkstad i Eskilstuna; 3:o Om årligt anslag af 666 Riksdaler 32 sk. Banko eller 4,000 Riks daler Riksmynt till lön åt en ny Provincial-läkare i Nordmarks härad af Wermlands län; och 4:o Angående anslag för aflönande af en extra Provincial-läkare med station i Trosa stad. S. D. Föredrogs och bifölls Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 4, om arfvode till en hos det Sammansatta Utskottet anställd Sekreterare. Fröt.-Utdrag den 7 Februari 1857. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo: Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, med förslag till förnyad Förordning, angående Sveriges och Norriges ömsesidiga handel och sjöfart.
Föredrogs ånyot Banco Utskottets Utlåtande N:o 141, i anledning af de inom tvenne Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o i32, aflålna Memorial: Ståndet ogillade Utskottets Utlå tande och beslöt, att Rikets Ständer aflåta en underdånig skrifvelse, hvarigenom de till Kongl. Majds kännedom öfverlemna Banco Reglementet och anhålla, att hvad allmänheten deraf torde behöfva känna, mätte på vanligt sätt blifva kungjordt; och skulle Resp. Med-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta beslut instämma. S. D. Föredrogs ånyo Banco Utskottets Utlåtande N:o i/ja , i anledning af de inom tvenne Riks-Stånd gjorde anmärkningar vid Utskottets under N;o 131 afgifne Memorial; Ståndet ogillade Utskottets Utlåtande, ogIi besföt, det Rikets Ständer, genom stadgande k Banco-Reglementet, berättiga Fullmägtige, att, derest Creditivet erfordras, 1 underdånighet begära Kongl. Maj:Is medverkan, samt att Riksens Ständer uti underdånig skrifvelse anmäla denna i afseende på Creditivet beslutna åtgärd; och skulle Resp,. Med-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta beslut isnstä mm a,. S„ D. Föredrogs ånyo Expeditions-Utskottets Memorial, N:o 26, 94 Prot Uidr. d. 11 Maji 183J. med öfverlemnande af den §. i Riksdags-Beslutet, hvilken innehåller de till afgörande vid nästkommande Riksdag hvilande förslag till Grundlagsändringar, i sammanhang hvarmed äfven nämnde § upplästes: Ståndet, sorn godkände denna del af den föreslagna §:n, vilie afbida fortsättningen af densamma, för att yttra sig öfver denna § i sin helhet, och laUtskottets Memorial lill handlingarne.