Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsVerkets tillstånd och behof under RiksStatcns nionde Hufvud titel. Sta tsUls ko Itets Betänkande, IV 2. s 1489— i493, bif. af PresteStåndet, IX s 44 r> BorgareSlåndet, IX s 453. Ytterligare Utlåtande, IV 3. s 548, bif. af Adeln, T\ s 797. Underd. Skrifvelse, X r. s 323—325. ■ behof, om den summa som för, erfordras att medelst allmän bevillning utgå ; Stats Utskottets .Betänkande, IV 5. s 16 — 22, öfverlemnadt till Bevilln. Utskottet af Adeln, ix s 1067, af BorgareStåndet, IX s 1081. • inkomster, angående beräkning af-, till nästa Riksdag; StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s 572 — 639, bif. af Adein, IX s 166, af PresteStåndet, IX s 169, af BorgareStåndet, IX. s 175, återrem. af BondeStårtdet, TX s 193. Ytterligare Utlåtande, IV 2. s i685 — 168S, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 49^- Underd. Skrifvelse, X 1. s 4o3 -—4i°* —- — förhållande till Banken, angående; Statsoch BancoUtskottens Betänkande, VI 1. s xxii — xxvin, återremitt. af PreslgStåndet, IX s 519, af BorgareStån - 287 (let, IX s 527, af BondeStåndet, IX s öar,. NB. Åtcvremisserne besvarade i sednare Utlåtandet om Rikets Penningeverk.
Det lämpar sig derföre förträffligt till att afsluta skildringen af det älsta svenska dramats öden. Huruvida Hjärnes teater egde bestånd, sedan han 1666 lemnat Upsala, är oss obekant; men att intresset för skådespel fortfor att finnas inom den vittra krets, han bildat omkring sig, derpå brister icke bevis. Genom en af Wenæsii ”klancz-Dickter” veta vi, att Anders Wollimhaus (Leyonstedt) kring 1670 skrifvit en ”Didos Tragoedi,” hvilken nu är förkommen514. Emellertid hade redan i Februari 1667 teatren ”Lejonkulan” blifvit öppnad och invigd, och en holländsk teatertrupp hade på den uppträdt. Då kring början af 1680-talet några akademikamrater från Upsala samlades i Stockholm, företogo de sig att på denna teater uppföra skådespel. Möjligen hade i Upsala traditionen från Hjärnes tid fortlefvat under 1670-talet, och dessa unge män fortsatte troligen i Stockholm öfningar, dem de för sitt nöje påbörjat i Upsala. Man äger ännu qvar några stycken uppförda år 1688 af detta det första svenska teatersällskap; de äro nästan alla skrifna af Isac A. Börk och förvaras i en handskrifven Codex på Lunds univ. bibliotek. Dessa stycken tillhöra dock en annan art af skådespel, än de, hvilka varit föremål för undersökning i detta arbete. De hafva intet med skolkomedien gemensamt, och redogörandet för dem hör lämpligast till den inledande skildringen af det franskt klassiska skådespelets öden i Sverige. Tillägg. Till sid. Historien om Adam, Eva och syndafallet var ett i Tyskland omtyckt ämne under detta århundrade och förblef så ända in uti 18:de århundradet. Man finner det behandladt uti alla arter af skådespel, såsom Opera, Marionettspel, Haupt und Staats-Action m. fl. Till sid. 260. Läran om trolldoms och kätteris identitet fick kyrklig sanktion år 1484 genom en bulla af Innocentius VIII. Får man tro Olaus Magni (Hist. de gent. sept.
Propos. begäres. vare åtskilligt att påminna, i afseende & för handen varande förhållanden, med våra s. k. fästningar, och fästningsarbete!!; men med upmärksamheten fästad på en nära framtids fordringar i detta hänseende, torde denna corpsens förstärkning med befäl ej allenast vara nödvändig, utan måhända oundgänglig. För Ingeniör-corpsens stat föreslås äfven, till rese understöd åt officerare, ett anslag af 3,000 R:dr, hvarvid jag anmärker, att dessa anslag hos oss, i alla tider varit afsedda ifrån en allt för inskränkt synpunkt; då, efter mina åsigter, understöd ej allenast för utrikes resor, utan för officerares af alla vapen långvarigare inträde i främmande Arméers tjenst, otvifvelaktig! utgör ett af de tillförlitligaste medlen för Militärutbildningen till högre värf inom facket; och det är denna utväg, som varit temligen oförklarligt förbisedd alltsedan 1700-talet, då under de Europeiska krigen ganska många Svenskar tjenstgjorde dels uti Rege:tet Royal Svedois, dels uti andra Fransyska Rege:ten, och hvaribland flere derifrån upstego till Generalspersoner inom Svenska Arméen. Hvad Ingeniör-corpsen beträffar, så föreställer jag mig, utan mycken våda att fela i mitt omdöme, att den utländska befästningserfarenheten, särdeles inom Frankrike, der den i största skala varit utvecklad, för denna corps vore vida vigtigare att inhemta, än hvad som vid våra skansar och vid våra möten, kan åstadkommas. Jag anser derföre att StatsUtsk. gjorde väl om det kan finna utvägar att hushålla i åtskilligt; men om det deremot fästade den största upmärksamhet vid stipendiers tillräckliga beviljande, för officerares af alla vapen vistande utrikes, med förbindelse för stipendiaterne, att föra ordentliga journaler öfver 84 Den 24 Jan u ari. hvad de erfara, för att deraf vid återkomsten kunna till Landtförsvars-Departem:t afgifva skriftliga berättelser öfver hvad de sett och erfarit.
Konsistorium: Byggnadskassan ... 22,289: 86. Balans från år 1858: Skuld: Utgifter: Balans till år 1860: Kontant Utlånta behållning. medel. Fordringar. Summa. Tillgångar: Konsistorium: Stipendier åt folkskolelärare -elever. 325: — —■ •— 325: — Kyrkornas kollekter 441: 27. 441: 27. Elementarläroverket: Stockholms stads Konsistorium. Denna räkenskap, som ännu ej undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, redovisar för inkomster och utgifter på följande sätt: — 256 — Debet, Balans från år 1858: Tillgångar: Soopiska donationsdito 16,799: 3. Uppbörd: Soopiska donationsdito 804: 57. Credit. Utgifter : Soopiska donationsdito 616: 23. Balans till år 1860: Kontant Utlånta behållning. medel. Fordringar. Summa. Tillgångar: Revisorernes sida har denna räkenskap icke föranledt till någon erinran, och vid anställd inventering befunnos säkerhetshandlingarne i behörig ordning. Stockholms stads undervisningsverk. Räkenskapen, som ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, redovisar förhållandet med inkomster och utgifter, på sätt som följer: — 257 — Debet. Balans från år 1858: Tillgångar: Stockholms stads undervisningsverks fond 80,304: 58. F. d. kathedralskolans fond 13,360: 2. Boströmska dito 1,725: — Bergman-Miillerska dito 1,260: — Petreijiska dito 1,687: 50. Stockholms Gymnasii fonder 3,743: 34. Nicolai dito , 4,081: 85. Hedvig Eleonor» dito 86: 50. Uppbörd: Stockholms stads undervisningsverks fond 126,396: 16. F. d. kathedralskolans fond 636: 13.
Lagerhjelm anfört. Jag hade beslridt Hr Hjertås motion, om den blifvit bifallen af Utsk., just derföre, att det ej blifvit det tjenligaste medlet att få ordför., och jag tror ej, att Utsk:n derföre skulle afstå från sin rättighet alt välja secreterare; jag tror tvärtom, att Utsk:n skulle äfven välja vaktmästare. Hvad detta betänk, angår, erkänner jag, att de skäl, Hr Lagerhjelm anfört, öfvertygat mig. Jag skulle tveka att antaga förslaget, om jag ej funne fritt för electorerna att välja ordföranden bland de högre ätterna, om personerna äro så qvalificerade, att de dertill kunna väljas. Jag skulle således ej i det valet finna något förnärmande. Personer, som förr deltagit i öfverläggningarna skola då, som jag hoppas, ej så ofta, som nu, undandraga sig att bevista riksdagarna, eller öfverlemna dem åt nya män, som ej äga tillfälle att dermed göra sig rätt bekanta. Gr. Horns förutsättning, att ej våra Utsk. och vår Representation kunna äga bestånd , gillar jag ej. Jag är öfvertygad, att man arbetar på dess förändrande; men jag hoppas, att det ej skall lyckas, då jag deremot hoppas och önskar, att alla förbättringar, som äro skäliga, skola kunna antagas, utan att rifva upp grundvalen, hvarpå den Svenska Representationen — efter min öfvertygelse den bästa, som finnes — nu hvilar. Jag skulle ej vilja lemna rättighet till val af ordförander inom Utskm, förrän de passioner lagt sig, som nu vilja göra sig gällande. På denna grund tillstyrker jag bifall till betänk. De förändringar, som Frih. Cederström föreslagit, ehuru vackra i theorien, skola svårligen låta verkställa sig. Jag fruktar, att det skulle inkasta electorerna i stora svårigheter, då de vid hvarje val skulle bestämma ordningen inom Utsk:s ledamöter, och deras kall skulle sannerligen blifva ganska mödosamt. Jag anhåller om bifall till betänkandet. Hr Cederschjöld: Frih.
Stats-kontorels uppmärksamhet derå: alt, enligt Rikets Ständers beslut samt Kongl, kungörelsen den 3 November 1848, det till 300,000 r:dr årligen beräknade serskilta skattebidrag, som till krigsrustningskostnaders gäldande borde för sagde och påföljande år utgå, vore anvisadt för att ej allenast godtgöra de för nyssnämnde kostnader erforderliga medel, utan äfven ersätta upplöpande räntor för hvad som, i anseende till dessa medels utbetalande, måst af Riksgalds-kontoret, medelst upplåning, anskaffas; att jemlikt högstberörde författning samma godtgörelse, som i afseende å allmänna Bevillningen vore bestämd, blifvit beviljad för debiteringen, uppbörden och redovisningen af detta serskilta skattebidrag; att fördenskull och då hela beloppet äf det till utgående för år 1848 anvisade, fastän först under år 1849 influtna, skattebidrag redan i förstnämnde års räkenskaper blifvit afräknadt å den utaf Kongl. Stats-kontoret reqvirerade och utbekomna kreditivsumman, de intill samma års slut upplupna räntor för de af Riksgälds-kontoret för denna summas utbetalning upplånade medel, äfvensom de för berörde skattebidrags uttaxering inom Stockholms stad belöpande och af Riksgälds-kontoret förskottsvis godtgjorda arfvoden m. m. deremot 56 Stals-Ulskottels Memorial, M 3. borde tilläggas det utbetalda samt uti 1848 års räkenskaper och liqvid Kongl. Statskontoret påförda kreditivbelopp, belst dessa räntor och taxeringskostnader, enligt of vanåberopade kungörelse, skulle utaf årets skattebidrag ersättas. Enahanda anmärkning, som den här ofvan omförmälda, har sedermera af Kongl. Stats-kontoret blifvit gjord äfven vid 1849 års liqvid, men då Fullmäktige trodde sig, genom nu anförda yttrande, hafva nöjaktigt upplyst det anmärkta förhållandet, ansågo Fullmäktige den förnyade anmärkningen icke föranleda någon åtgärd från Fullmäktiges sida. Styrelsen öfver Riksgalds-kontoret. (§S 155-174.)
Widare justerades följande underdåniga skrifweise lill Kongl. Maj:u Lite Band. 2.-dra Asd52. Stor. 762 Den Zebruarn. Stormägkigste Allernädigste Konung! Sedan Rikens Stander sig emellan öfwerenskoinmii om de» Tryckfriheks-Förordning, som jemlikt Regerings Formens 85 §. bör af dem gemensamt med Eder Kongl. Main under innewarande Riksdag fastställas, fa Riksens Ständer i underdånighet öfverlemna denna Lag till Eder Kongl. MajrtsNädiga bifall och stadfästelse. Riksens Ständer, som för det närwarande ej anie:! »agon, erke ens en modifierad Censur förenlig med grundlagens förest,if hafwa li ival uppå förekomna omständigheter r>otk sig böra, såsom en wid Lenna Riksdag >vackt fräga, hanstjuta till Konungs oeh Ständers afgörande wid nästa Riksdag, huruwida en sadan Förklaring i Regcrings-Formens 86 tz. mä sinna rum, hwarigenom en Ossi iel Censur kunde fastställas af de stofter, som under bestämda tistlar ukgiswas för ungdomens under-visning elter för den ossen.eliga Gudsijensten eller ben enstilta andakt en. Widare och utan att i Tryckfrihets Lagen införa rwgot särstilk stadgande derom, hafwa Riksens Ständer funnit b.-igt och nytstak, a t bland de sex personer som, june Ju n iä.Ombudsmannen, stola utgöra Teyckfr-htts-Commitiöen en Prest ma iväljas.
Med antagande af 200 landkadetter, skulle den årliga omsättningen inom korpsen belöpa sig till omkring 80, hvilket antal borde läggas till grund för beräkningen af de instrumenter med tillbehör jemte nödig reservmateriel, som för de årliga rekognosceringsöfningarne i skalan mfans, eller sista årets rekognoscering, blelve behöfliga; och då 8 StatsUtskottets Utlåtande N:o 51. under förra årens rekognoscerings-öfningar deruti deltagande kadetters antal i medeltal utgjort högst 30, för hvilkas undervisning aldrig beräknats mer än tre instruktörer, finge Akademien nu för dessa öfningar vidkännas betydligt större kostnad genom reseoch traktamentsersättning åt ökadt antal såväl kadetter som instruktörer. Uti befästningsoch broslagningsöfningarne skulle alla krigsskolans kadetter deltaga, således, enligt ofvannämnda beräkning, ett antal af omkring 200. Beträffande undervisningen i ridning, åstadkomme Krigs-akademiens förändring till krigsskola och kadetternas i följd deraf kortare vistelse på Carlberg samma resultat, som vid de öfriga praktiska öfningarne, nemligen att, likasom vid dessa instrumenter och materialier vore otillräckliga, hästarnes antal för ridöfningarne blefve otillräckligt. Genom ökande af ridhästarnes antal från 5 till 10 beräknades hvarje kadett kunna under tiden för sin vistelse vid krigsskolan erhålla 45 ridlektioner. De af Kongl. Majit nu anmälda anslagsbehof vore i enlighet härmed sålunda beräknade: o Arliga utgifter: Till befästningsoch broslagningsöfningar för 200 kadetter R:dr Till underhållskostnad af de för rekognosceringsöfningarne i skalan behöfliga instrumenter med tillbehör „ Till reseoch traktamentsersättning för såväl det ökade antalet instruktörer, som kadetter „ Till utfodring, underhåll och skötsel af fem hästar med sadlar, ridtyg och täcken „ tillsammans Bidr 6,221: 52. 250: - 269: 01. 2,250: — 3,452: 51. Utgifter för en gång : Till komplettering af de för de årliga rekognosceringsöfningarne nödiga instrumenter R:dr 2,265: 50.
Men försummar han alt inom den i sistberörde lagrum utsatta tid afhandlingen, hvari förmonerne betingade äro, för Domstolen uppvisa och i Intecknings-protocollet intaga låta, njute sedan ej bättre rätt, än såsom för annat fordrings-auspråk; 3:o i afseende på redan upprättad, men ej intecknad, afhandling af ifrågavarande beskaffenhet, vare, utan minskning af den rätt, densamma efter hittills gällande lag kan medföra, tid att inteckning söka intill 1842 års slut; 4:o i det bevis, Rätten efter inteckningens beviljande meddelar, skall införas, ätt den inom hvart tionde år förnyas bör; 5:o hvad sålunda blifvit förordnadt, skall till slutet af år 1842 kungöras i kyrkorne tre gånger om året samt vid början af hvarje ordinarie Härads-Ting uppläsas; Hvilket Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, IV.-o 8g. 107 Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. underdånigst anmäla; framhärdande &c. Stockholm den 23 September 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Sept. 1840. Presle-Ståndet den 16 Borgare-Ståndet den 23 Bonde-Ståndet den 23 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af vackt fråga om förtydligande af 2 i fl Cap. MissgerningsBalken.
Uppå Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens derom gjorde proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt remittera Herr Rosenblads ofvanberörde motion, jemte det af Friherre Carpelan i anledning deraf nu afgifne yttrande, till Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten, Ånyo föredrogs Kongl. Maj:ts den 16 sistlidne Januarii afgifne, samt den 29 i samma månad på bordel lagde, Nådiga Proposition till Rikets Ständer , angående den till undsättning i missväxtår anslagne Gred i ti vFonden, samt för detta Allmänna MagazinsInrättningens slutliga utredning, med flere dermed sammanhang ägande ämnen. Friherre Anckar swärd * Carl Henric_, anförde skriftligen: Vid Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om MagazinsFonden, anser jag följande anmärkningar vara att göra. io8 Den g Februarii e. m. Utaf Kongl. Mnj:ts Nådiga Proposition inliämtas: Att Kongl. Maj:t, oansedt Rikets Ständers förordnande, att MagazinsDirectionen skulle upphöra och utredningen af SlatsContoiret hesörjas, funnit nödigt för denna utredning förordna en särskilt styrelse, som tillika skulle verkställa uppbörden af Kronans spanmålsräntor, tills denna befattning kunde till StatsContoiret öfverflyttas. Som orsakerne, hvarföre den af Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag beslutade utredningen af gamla Magazinslnrättningen, icke genast af StatsContoiret kunnat öfvertagas, icke äro uti den Kongl. Propositionen innefattade, lärer det blifva svårt, att i förväg yttra sig öfver detta förhållande, hvarvid StatsUtskottet likväl icke lärer underlåta att fästa ConstitutionsUtskottets uppmärksamhet; och i följd häraf lärer Utskottet icke heller underlåta, att noga undersöka det verkliga förhållande, hvaruti Magazins-utredningen sig befann den i Julii 1826, då utredningen ställdes under StatsContoirets vård, med angifvande att då endast några få balancemål till utredning återstodo.
Har någon af edra patienter blifvit sämre? SANDÉN. Det har jag inte sagt. Men gå nu inte omkring mellan händerna på mig, och det, fast jag trodde mig vet jag. Anamma! Det vet jag inte. Men att hon dog som en fluga ha henne åtminstone en hel aln på bättringsvägen, det THORA. SANDÉN. Hvem talar ni om? elfva, säger elfva barn. Om Bergströmskan, tvätterskan midt emot, mor till THORA. Åh ! Så sorgligt. finnas skatt på barnungar i stället för på hundrackor, Att ha elfva barn? Ja, det må ni säga. Borde SANDÉN. för dem kan man åtminstone dränka, om de få det för som betecknar reumatism. Och mannen? svårt. Kastar af sig rocken, men gör i detsamma en grimas, THORA. SANDÉN. dränker han sorgen i stället. Låg full som en kaja, svinet, när jag gick derifrån. Sätter sig. Stackars karl! THORA. SANDÉN. Dränka honom med? Ja, så godt vore det. Nu råkade i klämma. Jag tror, att ni skulle stackra fan sjelf, om han THORA. Kan jag... I så fall saknar jag inte tillfälle nu för tiden. SANDÉN pekar på en bok, som ligLigger Mill upp och ned för att det ska' se bra ut? Hvad menar ni? THORA. SANDÉN. ger på sybordet. lektyr på det viset. Jo, att en hel del fruntimmer läsa så kallad god Kan jag göra något för de stackars barnen? Visst tusan kan ni det! Det var just för den saSANDÉN. THORA. ken, som jag kom hit. Brukar ni bränna håret med invid kakelugnen. de der? Pekar på ett par piptänger, som hänga på en spik THORA. Nej, med dem pipar jag kragar. Jaså. Barnkräken behöfva allting. Hur är det THORA läser upp sybordslådan, tar fram en ask och räknar pengar. SANDÉN. med fattigkassan? Vi ha bara fem kronor qvar. nåd igen. Men dra inte hit ungarna, som ni gjorde för det besväret. Nå, då blir det att klämma efter någon rik hennes
Om det mrdgifwes, at förbättringar i Ritualen hos alla Nationer gätt med langsammare steg, an werrenstapliga odlingen i allmänhet, hwilket warit en följd antingen af iila förstadr nir, fördomar eller andre orsaker, som bundit Folket wid et urgammalt af wanan helgadt bruk, mäste en sadan förbättring af Kyrko-Handboken, som nu kommer at hembäras Swensta Församligen, otwifwelagtigt anses wittna om bättre uplysning, samt en derifrän oskiljaktig förmåga, at aflägga fördomarnes och widsteppelsens bojor, och samma Handbok, för sin wackrare sammansättning, med en efter Swensta Språkets närvarande hyfsning iklädd prydligare stil, af hwarje Medborgare omfattas med största bifall. Näst en sann kännedom i Religionens hufwudstycken, böra de Oremonlsr wärderas, som stola iagttagas af Religionens bekännare wid deras andakts-utöfning. I samma M0N dLtze Oremonier närma sig til det enkla, höga och stöna i Guda-Lärans bud, lifwas känflan och beredes sinnena til ädlare njutning af Religionens inflytelse. I afseende pa det i nya Handboken uptagne förhällande, da nägon främmande Religions-förwandt will inga i Christna Läran, har Lagutskottet funnit sig böra hemställa, om icke det mä ankomma - §66 Den iz Mars» komma pä den i detta fall sökandes eget godtfinnam de, at lära Lersmonien ste, antingen efter hwad nämnde Handbok nu utmärker, inför Församlingen, eller enstildt i närwaro af tilkallade wittnen.
Utskottet i denna fråga funnit erforderliga, härmed får till Rikets Ständer afgifva utlåtande i ämnet, dervid Utskottet ansett sig böra först meddela en på handlingarne grundad framställning rörande förhållandet i äldre tider med allmogens å Gottland skyldighet att lefverera ränteved till Wisborgs slott och dervarande kalkugn samt de beslut, som härom blifvit vid särskilda tillfällen meddelade. Redan under den tid då Gottland tillhörde danska riket och Wisborgs slott ännu egde bestånd, var allmogen uti de närmast omgifvande socknarne ålagd att af den i hemmansräntorne ingående ved dit lefverera så mycket som erfordrades för slottets behof äfvensom till de derstädes befintliga tvänne krono-kalkugnar; och sedan vid öns återgång till svenska kronan slottet blifvit af de danske raseradt, utgjordes fortfarande skatteved af allmogen dels till landshöfdingen i länet och dels till kalkugnarne, som för kronans räkning brukades och hädanefter användes hufvudsakligen för tillgodogörande af de gamla slottsmurare. Då emellertid kalkbruket, skött för allmän räkning, gaf ringa behållning, biel' den eria kalkugnen år 1695 bortarrenderad till enskild person och den andra kort derefter nedlagd. Uti de kontrakter angående nyssberörde arrende, som sedermera allt intill år 1758 blefvo efter föregångna arrende-auktioner på kortare tider utfärdade, utgjorde leverering af ränteved alltid ett af vilkoren. Arrende-kontraktet af den 26 Oktober 1706 efterlät sålunda åt arrendatorn att för 5 marker silfvermynt kasten få sig tillösa allmogens skatteved; och samma bestämmelse förekommer äfven uti arrende-kontraktet, af den 3 November 1712.
Uti den hos Ridder skåpet ocii Adeln af Herr von Knorring, Axet, vackla motion, för hvilken, i hvad densamma angick vilkoret] för bränvins tillverkning, Utskottet i sitt betänkande N:o 2 redogjort, har Herr von Knorring jemväl föreslagit, att uti omförmälda Nådiga ordnings-stadga mätte vidtagas följande förändringar, nemligen: i § 1: ali luflröret skall i dess öfra ända vara försedt med helt och väl fastlödt lock, samt lufthål, anbringade på rörets sidor, högst två tum från locket och ses turn i diameter; i g 2: att den så kallade lycktan skall vara förfärdigad, undra delen eller skålen med tillhörande rör för profvaren af tät och god koppar, på insidan väl lorient och utvändigt hammarpolerad, så att obehöriga hål eller öppningar lätt kunde upptäckas, samt öfra delen, helst af hvilt glas, en half tum tjockt och i kupform, sä hög att profvaren derunder hade fri rörelse, utan att gå igenom glaset, hvarå hål eller öppningar icke finge finnas, eller ock af metall, i hvilken händelse fyra tillräckligt stora rutor af hvitt glas skulle derå vara anbringade, sä att skålen vore fullkomligt ljus ät alla håll; i §§ 18 och 23: att kontrollör icke finge lemna’bränneriet pä längre tid än 5 å 6 timmar hvarje gång; samt uti § 27 : att kontrollörens arfvode för de sista fjorton dagarne, sorn han varit vid bränneriet anställd, icke skulle utbetalas förr, än han bevisligen aflemna! de i denna § omförmälde handlingar och eflekler, de förra upprättade utan fel. Vid sisllidne Riksdag, då bränvins-lagstiftningen i sin helhet behandlades af eli särskildt Utskott, afgaf samma Utskott jemväl förslag till ordnings-stadga för större brännerier, men Rikets Ständer upptogo icke förslaget till pröfning, ulan beslöto att i Bih. tilt B. St. 5 Samt. 2 Afd. 4 Huft. 1 2 Santmans. Beotlin.-, Lagsamt Allm. Besvärs.- och Ekon.-Ulsk. Bet.