Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sluteligen hade BevillningsUtskotet hemställt, att Grof shandlaren Hambraeus mätte fä/om erfåttning får trycknings-koft nåd och använd moda vid det af honom utarbetade Bevillnings-förf lag, åtnjuta Trehundrade Riksdaler Banco. Herr Tham, Wollrath: Jag anser mig skyldig redovisa orsaken, hvarföre BevillningsUtskottet gjort detta tillstyrkande. Det har ej skett, i afseende å det större eller mindre värdet af Grosshandlanden Hambraei Beviunings-förslag, men af det skäl, att Utskottet, genom de upplysningar deraf stått att hemta, kommit i tillfälle att observera en jemnare fördelning af de Allmänna Utskylderne, då Utsko”ttet af förslaget omståndeligen erfarit, att i de norra provin, serne finnas en betydlig mängd från Hemmanen frånskilda lågenheter, af ganska stort värde, och för hvilka hitintills alldeles ingen bevillning blifvit erlagd af ågarne, som blott utgjort capitationsafgift till Staten och en ringa grundskatt till Stammhemmanen, ehuru de af sin tilldelta jord ofta äga större förmoner, ån Stammhemmaj jaens innehafvare. Den i Julii c. nii 73 Denna upplysning har BevillningsUtskottet ansett vara af mycken vigt, i synnerhet som det finnes församlingar, hvarest åro flere aå kallade undantags torp, ån skattlagde Hemman, och ibland de förra ganska många af mera betydenhet, ån sjelfva Hemmanen. Staten kan nu af dessa lågenheter njuta en loflig och temmeligen ansenlig inkomst; och Utskottet har' derföre trott sig icke sakna anledning att hos Riksens HÖglofl. Stånder hemställa, att Herr Hambraeus må såsom ersättning för. tryckningen af sitt Bevillnings-förslag få uppbära 5oo R:dr, hvilken Summa i öfrigt icke år särdeles betydlig, och torde lämpligast kunna af de för Riksdags-kostnaderne afsatte medel utgå.
Hvarvid dock Utskottet anser sig böra upplysa, det Utskottets göromål i den nion fortgått, att Utskottet hoppas vid denna månads slut kunna afgifva dess svar å de vid förenämnde Betänkanden gjorde anmärkningar, så Bihang tili R, St> Trot, 1834. 6 Sami. 1 Afd. ± 10.de 2 Banco-Vtskottets Uti, N:o i4. att man icke kan befara, det Bankens öppnande till utvexling af silfver, beliöfver uppskjutas någon längre tid utöfver den. dag Kongl. Majit i. Nåder föreslagit., Några Ledamöters reservationer bifogas.» Stockholm den i3 Junii. 1804. Reservationer.. Herr Wedberg:,”Jag anser, att den uti recifen af detta Memorial förekommande mellanmening: ”Ehuru Utskottet fortfarande förblifver vid den redan yttrade öfvertygelse , det Bankens ställning är sådan >, att densamma kan, å den af Kongl. Maj:t: i Nåder föreslagne dag till. utvexling af silfver j. öppnas/' såsom alldeles onödig, bort utgå, emedan det är alldeles tillräckligt yttra, att det i anseende lill de hinder, som. mott, icke Liefve möjligt att till omförmälde dag medhinna de åtgärder, som böra. föregå Bankens öppnande till utvexling af silfver.” HferrMcechel':- ”Jägärdestohelldre af" deni tanke, att ofvannämnda yttrande, angående Bankens ställning, bort utur Memorialet, utgå, som jag, och möjligen flere Utskolts-Ledämöter med mig, anser Bankens ställning icke vara sådan, att densamma kan tilt utvexling af silfver öppnas.” Herr Falhem: ”Jag förenar mig med Herr Wedbergmed tillägg, att jag anser för tidigt att ännu meddela yttrande, om. silfverfonden är för silfverutvexlingens början tillräcklig' eller icke.” Herr Helledaji: ”Jag reserverar mig, på deni grund, att
E11 nödig försigtighet fordrar dock, att ej vara oberedd på de händelser, som tilläfventyrs deraf föranledas; och synnerligast kunna de sednaste tilldragelserne inom ett grannrike, hvilket utgör föremål för Svenska nationens varma deltagande, påkalla att Sverige, för skyddandet jemväl af egna, dyrbara intressen, icke underlåter ätt lemna det understöd, som derifrån blifvit hegardt. Kongl. Majit anser Sig likväl icke uti en så magtpåliggande fråga böra falla beslut, förr än Rikets nu församlade Ständer, såsom Svenska folkets ombud, lemnats tillfälle att, efter noggrann pröfning, uttrycka sina åsigter, drum vida nationen må vara villig att underkasta sig de uppoffringar, sorn dermed mäste blifva förenade. Det är af sådan anledning, som Kongl. Majit, efter att hafva inhemtat Hemliga Utskottets underdåniga yttrande, med fullt förtroende till Rikets Ständers bedömande af hvad Sveriges ära och sanna intresse fordrar, härmed framställer den begäran att, ej mindre för nödige förberedande rustningar, än på det Kongl. Majit måtle blifva i tillfälle att vidtaga de åtgärder, som omständigheterne kunna påkalla, Rikets Ständer, oberoende af ^de uti 63 § Regeringsformen omförmälde kreditiv, vid hvilkas bestämmande Kongl. Majit gör Sig förvissad alt de nuvarande politiska förhållandena talM. till II St. Prot. IStT och I8tS. H Sami. '1 Afd.34 Höft. 2 Kongl. Majlis Nåd. Skrifoelse, KU> S ?. gas i behörigt öfvervägande, målte lill Kongl. M.ij:!s disposition sialia elt serskildt kreditiv af Två millioner r:dr b:ko. Och förväntar Kongl. Maj:t att med möjligaste skyndsamhet erhålla del af det beslut, som härom varder af Rikets Ständer faltadt. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Sländers Stals-utskott med all Kongl, nåd och ynnest väl bevågen. Datum ut supra.
— Jag följde genast nnmanin♦ gen af tvänne orsaker: först emedan jag gerna, med escadern under mitt befäl, ville vara med om något effeelivt emot fienderna; och för det andra, fruktande att mitt nekande skulle tydas, såsom härledande sig från den af Hr Petre anförda Svenska afunden. Dessa skäl upphäfde alla betänkligheter hos mig att för några dagar lemna min station, och med samlad styrka infann jag mig i K osterska ilin , ställande mig under Wirsens befäl för den tillämnade attacken; men ehuru vinden hvarje dag var god och frisk, utan att vara genant för kanonsluparna, ansåg Wirsen, efter att noga hufva öfvervägt alla förhållanden, risken vara för slör och utgången alltför tvifvelaktig, så alt jag efter,— om jag ej missininner mig, — trenne dagar fick återgå till min egentliga bestämmelse. Jag ber, a!t denna händelse må hållas i minnet, såsom ledande till det slutliga bedömmandet. Hr Petre säger om Puke och stora flottan: ”Den hade ”der” — nemligen vid Hvalöärna — ”inspärrat Norrska flot”tan, sorn kunde anses helt och hållet förlorad.’’ Vid äfven ett ytligt begrundande af saken, hade motionären lätteligen funnit, att det ej kunde så vara, ty det var just problemet, som söktes. Om den fiendtliga flottiljen hade varit inspärrad, så hade den också, efter svåra strider i afsigt att slå sig förbi, till större eller mindre del verkligen varit förlorad. Sanningen är, att den ej var och ej blef inspärrad, i följd deraf, — som ock rättvisligen uppgifves,— att vinden stillnade och spärrningen blef omöjlig.
Och i »vart fattiga Land, »ned sättet af wär »vanliga syhelsättning och af wära utkomsts-omsorger, huru mänga personer »vill man tro »vara i belägenhet dertill? Och de, sorn skulle hafwa bäde god wilja, förmögenhet och förmäga, finna de dock, i egenskap as enskilde personer, medel och utwägar dertill? Längt »'frän att jag för min del tager nägon farhäga för Corporationer, som hafwa bestämda lagliga befattningar, under bestämda föreskrifter, anser jag dern i allmänhet »nera wara af eu »verklig nytta för samhällsordningens beställd. De kunna blifwa öfwerftödige och icke behöflige, men icke gerna i annat afseende, än med sin onödighet och kostnad, skadande. Fylla de sin bestämmelse och winna derigenom en förtjent aktning, sä äro de, hwar i sin gren, ett stort stöd för all god ordning och rätt, och ett mägtigt hinder för all afwikelse derifrän, som utgör ändamälet af all samhällsinrättning. Fylla de den äter icke, antingen igenom försummelser eller tillbud att sträcka sig utom fin krets eller igenom ärendernes orätta behandling i ett eller annat afseende, sä förlora de snart allt anseende, blifwa af ingen betydelse och intet inflytande, och ej möjligen farliga genom nägon sin werkningssörinäga. Bilaga till Mem. N:o 35. 481 Jag äberopar äfwcn hartvid htvad Herr Riddarhus-Sccreterarcn Silverstolpe pämint öfwer den hufwudsakliga skillnad, som sig företer emellan en Corps, hwars Ledamöter hafwa sine platser såsom beständige lifstidssysslor, och den hwars Ledamöter äro ester hand ombytligt. Om den förre skulle kunna gifwa någon farhäga för en skadlig Corporationsesprit, sa är sädant ej anwändbart till den sednare.
Jag hade trott, att ett sådant förhållande bort blifva antydt inför thronen, bort hafva gjort sig gällande der; och jag är öfvertygad, mine herrar! alt om så beskaffade påminnelser blifvit gjorda , så hade detta förhållande blifvit afhjelpt. Jag har yttrat, alt jag hade önskat ett så beskaffadt Statsråds-prot., istället för det svar, som lemnades Utsk.; men jag bör återtaga detta; jag ville säga, att jag Önskade, att ett sådant prot. funnits, ty då, mine herrar! hade Utsk. aldrig blifvit satt uti behof att infordra något sådant prot., då hade behofvet redan och långt före detta varit afhjelpt. Jag tror således, äfven på dessa grunder, att Const.Utsk. har handlat likmätigt sin pligt, då det förfarit såsom det gjort; och jag från!räder aldrig den öfvertygelse, i motsats mot mina vedersakare, att Const.- Utsk. äger fullgilltig lätt, att göra anroärkntr öfver uteblifvande af sjelfkrafda påminnelser, — en åtgärd, som, efter Utsk:s förmenande, bort äga rum,— likasom Utsk. äger att göra anmärkn:r på grund af de prot., som Öfverlemnas till dess granskning, i händelse de dertill föranleda. Det är omisskänneligt, mine herrar! förden, som sträcker sina tankar något längre in uti samhällsförhållandena, att samhället håller på alt bereda sig till strid om massans eller fåtalets intressen. Ställningen är betänklig Detta lärer utan tvifvel ej kunna nekas af någon, som med minsta eftertanke och utan alltför mycken fördom betraktar ställningar och förhållanden. De kunna icke afhjelpas, utan en ministére, som inger förtroende genom handlingar. Första villkoret derför mäste naturligtvis vara, att Statsrådet befinner sig uti ett complett skick, uti det skick, som grundlagen bestämmer att det skall äga vid rådslagens afgifvande. Enl. vår grundlag kan ju icke något svar afgifvas lill R.
De öfversigter af Bankens hela ställning vid 1839 och 1840 årens slut, hvilka, till följd af 5 § i Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 7 1830, blifvit, efter hvartdera årets bokslut, uppgjorde och med allmänna Tidningarne utdelade, lemna fullständiga upplysningar, angående såväl Bankens skulder och tillgångar, som dess utgifter för livartdera af dessa t vänne år och användandet af hvartdera årets öfverskott; men till underlättande af jemnförelsen dem imellan och ådagaläggande af rörelsens hufvudresultat för hvarje år bifogas härhos särskilde sammandrag, uptagande under N:o 1. Bankens, genom Lånerörelse, förvärfvade, contant influtne, ränte-inkomsler, dess dermed bestridde egna ränte-utgifter och förvaltningskostnader, samt det totala öfverskott, som för hvartdera året på räntorne upkommit; N:o 2. Capital-Räkningens vinster och tillväxter, jemnförde med de derå inträffade förluster och nedsättningar, såsom grund för capitalets tillväxt på det hela; samt N:o 3. Bankens samtlige tillgångar jemnförde med dess samtlige skulder, utvisande det, enligt räkenskapen, befintliga totalöfverskott eller capital, sådant det vid hvartdera årets utgång sig befinner. Uplysande sammandraget N:o 2, att Bankens totala öfverskott eller capitaltillgång, som, enligt Banco-Fullmägtiges tryckta Berättelse (pag. 17), vid 1838 års slut utgjorde B:co R:dr 7,636,835: 4: 2. sedermera ökat sig: år 1839 med 674,381: 37: 3. och år 1840 med 807,352: 2: 8. så att, enligt den vid 1840 års bokslut, sammanfattade och med Tidningarne utdelade öfversigt af Bankens ställning (här visad i sammandraget N:o 3) Bankens totala öfverskott eller Ca/jitaltil/gängj vid sistnämnde års slut, up gick till —- — 9,118,568: 44: 1. § 4.
Ständ antaget, såsom hvilande Grundlags-förslag, samt om det vid nasta Riksdag skall slutligen pröfvas, det i flere hänseenden vore lämpligt, om alla frågor om förändringar uti föreskrifterne, angående markegångs-sätlning, då kunde lill afgörande förekomma, och således lättare hringas till inbördes sammanhang, hyarförinnan ock nödig utredning af alla derpå inverkande omständigheter kunde erhållas, har Utskottet ansett sig föranlåtet frånträda de förut föreslagne förändringarue oeh deremot hemställa, att de, i afseende å markegångssältningen, nu befintlige föreskrifter må förblifva gällande, intilldess Rikets Ständer vid nästkommande Riksdag blifva i tillfälle att nödige förändringar deruti besluta; samt att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att, då erfarenheten ådagalagt nödvändigheten deraf, att markegångssättning^! framflyttas lill sådan tid, då prisen hunnit blifva mera bestämda och stadgade, än vid den tid, då samma förrättning för närvarande eger rum, Kongl. Maj:t, sedan vederbörande blifvit hörde, för utredande om och i hvad nion hinder för berörde förrättnings framflyttande ma kunna möta, täcktes Kådigt förslag i ämnet liil Rikels Ständer framställa. 5:te punkten, angående Uppburdsterminen. Härvid har blifvit anmärkt, att, då de redan befintliga olägenheterna deraf, att uppbörden öfver hela Riket på en gång indrifves och dragés ur rörelsen, måste blifva ännu större och känbarare, om, enligt Utskottets förslag, alla herumausräntor och kronotionde-spanmål skulle komma att med penningar lösas, vore det af nödvändigheten påkalladt, att flere olika uppbördsstämmor blefve fastställde, och har i detta afseende blifvit åberopadt det af Herr Prosten Ahlquist, i dess reservation, framställde förslag.
SRebatt iitfoinftett af bränmindtidmerfnitig imber be 5 förfta måttaberna af år 1859 fålebed bofförbed btanb 1858 ård ftatdinfomfter, btef famina iufomft för ntotfmaraitbe månaber af 1860 räfttab od) upptagen bfanb ftjlnämnba ård ftatdinfomder. $öljben af bettna förättbrittg mar euieblertib, att ftatdinfomften af bränmiitötidmerfttiitgeit för l)ela året 1859 ej funbe i famina ård råtenffaper btifma fattlig, i Ijmilfet fatt 1859 ård infomfter utan tmifmel jfude tjafma »ifat öfmerffott. ©tatdinfomfterna för år 1860 lemnabe ett öfmerffott, font fommit diifögälböfontoret tid gobo, af 1,175,867 Oitbr 74 öre; od) efjurtt 0tifdt)ufmubbofeit för år 1861 ännu ej är afflutab, tätt titan Itfmäl på grttnb af rebatt fänba fört)ådaitbeit berätna, att ett ännu betpbligare öfmerffott för betta år femmer att cga ruin. 3Då erfarenheten »ifat, att utgifter tid fåbatta bef)of, Ijmtlfa ejom u^omn. be nf amoib» blifmit af diifetd ©tanber förutfebba od) Ijmarttd anflag fatebed ej tjeder, ningar va bemitjatd, icfe lämpligen borbe, på fält bititttidd egt rum, attorbnad att ©tatsma-tcts • • infomfter. utgå från öfmerffotten af ©tatdmerfetd tnfotnfter, l)ar jcongl.
— Det lärer vara kändt för en hvar, att desse embetsman hafva då såsom nu haft lön på stat. Mine herrar! hvartill då denna extra förplägning? vore löneförhöjningen nödvändig, hvarföre ingen framställning derom lill R. St.? Det är kändt, att det hushållades på dessa tider icke så noga vid frågan om att bevilja anslag af folkets skatter; och i ulla händelser, hvarföre icke åtminstone ett försök? Då detta behof, om det varit något, fortfarit i 18 år, kan man väl ej säga, att det kommit så hastigt på, att utgiften var så oförutsedd och att omständigheterna voro så tvingande, att man varit urståndsatt att förr ingå med någon framställning i detta afseende lill R. St. Skulle vi kunna rättfärdiga oss inför nationen, om vi beviljade anslag för beläckandet af en skuld, som för sådana ändamål blifvit gjord; som uppkommit genom hemliga skänkers utdelande åt Statens högsta embetsman, dess Konungs inför folket ansvarige rådgifvare? Skall nationen vara tillfredsställd, om vi anse tilldelandet af en sådan smyglön eller hemlig löneförhöjning hafva varit så nödvändigt för dess väl, ett sådant förfarande så öfverensstäm - Dea 3o April f. m. mande med dess önskan, att vi skola taga af dess skatter för att betäcka den derigenom uppkomna balancen? Nej, mine herrar! Jag tror folket snarare skulle tillåta, att dessa skulder betaltes tued dess skatter, om det visste, att de blif vit gjorda för att med de derigenom erhållna penningarna kunna köpa mördare, än nu, då det vet, att de blifvit gjorda för att med de derigenom erhållna penningarna kunna i hemlighet besolda de inför detsamma för dess väl ansvarige rådgifvare utöfver den lön eller sold desse haft rätt att af slatscassan uppbära; det skall tro, att man med dem, med dessa penningar, velat lönnmörda våra lagar. Hvad skulle folket och dess ombud säga, om de vid en påföljande riksdag lingö sig till betalande af Statens medel förelagda skulder för s. k. extra-riksdagsomkostnader, hvilka liksom dessa, för alt ej stöta ögat, kunde fördelas på år ända från i8i5 års riksdag till och med den innevarande?
Kronprinsens, tillökning i anslaget för 82. Hofrälternas stat, Lagmännens löner derifrån uteslutne 82. Ho g dahls och Färila socknar, vägunderhållning derstädes 210. Holaveden, skatteköp af . 201. Holmberg, A. E., uppdrag åt, att företaga en resa till Island i 53. Holland och Brabunt, förbindelserna för fordna Svenska statslån derstädes 61. Hatpitulernas förbättring och underhåll 258, 310. Hospitalsoch Barnhus fondens räkenskaper, anmärkning vid 30. Hufmidlitlar, riksstatens, se Statsreglering. Huit, Örebro och Köping, jernväg mellan 340, 351. Hunneoch Halleberg, utsyning derå 118. Hushållssällskaper, anslag till 87. Husqvarna Gevärsfaktori, disponerade räntor till 167. Huss, J. AI., afskrifning af uppbördsbrist hos 290, 318. Hvitfeldlska sripendiifondens räkenskaper, anmärkningar vid 30. Stipendiihemmanen, skatteförsäljning af 278. Hyttors friheter, de under denna benämning disponerade räntor 167. Hårds enka, pension för 90. Häradsskrifvaretjensterne, upphörande deraf ; . 167. Häradsskrifvaren i Wadsbo fögderi, lönefyllnad till 97. 14 Nommern å Bclänti andel m. m. Häradsskrifcares lönevilkor, förbäftriig af 95. Hästafvelns förbättrande, anslag till 87. Häslhemmans-räntor, vid f. d. Westgötha kavalleri-regemente. ersättning derför tilt Majoren Bennich 71, 139. Hästvak ans-spannemål, utgörande af 167, 232. I. Ifö sjö, aftappning af 163. Indehlin g sbrist i Jemtland, anslag till och reservation å W). Indelnings-räntor vid Bohus läns regementes södra bataljon 85, 150. Indeldta arméen, anslag för 8», 150.
I 7:0 Så val Kongl. Majit uti dess NådiI ga Proposition soln Kongl. Stats-Contoiret, | uti den dervid fogade Berättelsen, liar yrI kat uppförande på Stat af tillökt Sportel ' ersättning, sorn medelst Kongl. Brefvet den »Q Junii 1812, blifvit Cancelli ExpeditioI nernes Tjensteman i Nåder tillagd, med 691 i R;dr 8 sk. och biLtils af 2;dra Hufvud-Til tulns Besparingar utgått; men som dessa er-. sättningar böra upphöra med inneliafvarens I afgång, anser Utskottet dem icke af egenskap ji att kunna på Ordinarie Stat uppföras, utan fj heldre böra tillhöra Allmänna indragnings| Staten; och skall fördenskull afgifva utlåtanI de huruvida de kunna till uppförande på ; sistnämnde Titul föreslås, då Utskottet komjmer att öfver berörde Utgifts-Titul sig yttra. 8:0 Hvad angår den af Kongl, Majit i Nåder proponerade ersättning till åtskillige Tjenstemän i Norrbottens Län, förde under deras indelta Löner förlorade Ilemmans-Räntor, genom sista fredsslutet med Ryssland, så fordras härvid ingen särskild åtgärd, emedan berörde Indelningar äro till deras Kronovärde till fidla beloppet förut uppförde på Stat och den erforderliga ersättningen utgår af Kronans odisponerade Ilem|mans-räntor i orten ; hvilket vid förslagets Upprättande öfver Inkomst-Titlarne väl ej i3o2 Ståts-Utskottets Betänkande; blifvit observeradt, men likväl i afseende tilli ersättningens obetydlighet ej har något vä-1 säntligt inflytande på den förslagsvis 1 ,ördal inkomst-beräkningen. I g‘o För Landshöfdingen i Christianstads! Län har Kongl. Maj:t i Nåder äskat Löne-1 fyllnad; eller skiljnaden emellan 2s5o Rrdrl och hvarje års
Denna nya artikel torde med bifall af de öfrige 3:ne Respective RiksStånden blifva i Tulltariffen införd. Anledning till ändring af hvad föreslaget blifvit, har Utskottet icke funnit, utan hemställer om ej Vällofl. BorgareStåndet skulle täckas afstå från dess beslut, då dels Rehnska Stenar förmå draga denna afgift, dels ock tillgång är på andre inom .Landet. Aro här i Sverige att tillgå, hvarföre någon nedsättning ej eller kan i TulIBevillningen derföre föreslås; utan hem. ställer, om ej Vällofl. BorgareStandet skulle behaga med de öfrige Stånden sig förena Enär Tullen å denna vara är likasom förr, och tillgång derpå ej saknas inom lander, finner Utskottet betänkligt, att mot 3:ne Stånds beslut, tillstyrka bifall till Högloli. Ridderskapets och Adelns mening. Den l-.är föreslagne skillnad emellan MessingStåloch Tarm Strängar, hvilka sednare Jihär ej tillverkas, tror Utskottet rättvis och öfverlemnar densamma till Riksens Höglofl. Enligt H. Ridderskapets och A delns Beslut, Inkommande. 1 Utgående. Inkommande. ■Utgående. Stål, gjut * '- Jemnknings Förslag. Inkommande. Utgående. 5° Enär 3:ne af de Respective RiksStånden härtill lemnat sitt bifall, och anstalterne till förädling af denna vara här framskrider, hermar Utskottet der* af skäl till den hemställan , om ej Vällofl. Borgarc-Ståndet ville frångå sitt derom fattade beslut. Då Stärkelse här i Landet tillverkas och råämnen dertill utgör en Landtmanna procluct, finner Utskottet sig bö- ra tillstyrkaj bifall till Höglofl.' Ridderskapets och Adelns beslut. Lendal Artikel ."är inom Landet till både fullkomlig godhet och mängd att tillgå, hvadan Utskottet äfven hoppas att de andre Stånden benäget biträda detta beslut. 1 y 100 j„.
Skrifvelse, bade, vid föredragningen af de underd. ansökningar, hvarmed åtskillige invånare af detta Län inkommit om befrielse från Kronoutskylders erläggande för åren 1808, 1809 och 1810, K. M:t, hvad först beträffade den sednare tiden eller från och med år 1810, funnit ali fråga i detta ämne böra helt och hållet förfalla, sedan R. St:r, i betragtande af Provinsens lidande under då sistförflutne krig, på sätt BevillningsStadgan innehöll, redan i betydligaste måtto eftergifvit utskylderne; men deremot, med afseende å annu innestående Krono-restantier för åren 1808 och 1809 till Landshöfdingen öfverlemnat de ingifne HandJingarne, med Nådig befallning, att, efter behöriga undersökningar på stället, i ett sammanhang utreda och bestämma, i hvilka delar de lidne förlusterne varit - Betänkanden, N:o 190, n3 rit af dets känbara beskaffenhat, att ytterligare och serskildte förmäner, utöfver dem som R. Sttr för Länet i allmänhet beviljat, billigen kunde Sökanderne tilläggas: och skulle, intill dess sådant hunne blifva i underd:het anmäldt, det på Landshöfdingen få ankomma, att inställa indrifvandet af de obetalda KronoUtskylderne för alla dem, som, efter skäliga anledningar, syntes vara i behof af ytterligare lindring. Till följe häraf hade Landshöfdingen Ekorn uti Skrifvelse d. i3 Januarii i8i3 i underd:het insändt de af Domhafvauderne i orten i detta ämne hällne undersökningsProtocoller, och för egen del, bland annat, i underdthet anfört, att, enligt hvad samma Protocoli utvisade, BergsRådet, Frih. Hermelins