Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Collations-Bref för Capellaner stämplas för Lön af Kronan i Penningar och Spannemäl, lika, som andra Tjenstemäns fullmagter, men i anseende till deras inkomster af Församlingarne, för Landt, Församlingarne Tre Skillingar för hwarje helt Mantal, och proportionaliter för de mindre, Capellans, och Preste-Borden oberäknade, samt för StadS, Församlingar, en sjettedel af den Charta, som för Pastors, Systlan i samma Församling ä den här, wid bilagde Förteckning utsatt är. Fullmagter för ringare Schole-Betjente och Pedagoger, som äro utan Boställen pä Landel och hafwa Perininge,bön, eller i ett för allt af Krono, tion, Den i8 Augusti. »945 1,'onden ej mer än Sexton Tunnor Spannemäl, Tre Skillingar. Fullmagter för Klockare i Stockholm, wid Stor.Kyrko, Clara, Jacobi, Mariä och Cathari, nä Församlingar, Ser Riksdaler, och wid de öfrige Församlingar Tre Riksdaler: för Kvrkowaktarne wid de förre af deka Församlingar Twä Riksdaler, och wid de sednare En Riksdaler. I Stapeloch större Upp-Staderne samt de Städer, der Domkyrkor äro: Klockare Twä Riksdaler, Kyrkowaktare Trettioser Skillingar. Ide öfrige Städerne: Klockare, En Riksdaler Tolf Skillingar. Kyrkowaktare, Tjugusyra Skillingar. Mindre Kyrko-Betjente, Tolf Skillingar. Organister och Sjungare, Nio procent af de» Lön de njuta. Pä Landet: Klockare i Skane och Blekingen,' som pä åtskilliga ställen hafwa witz Lön i Spannemäl, lika Charta med andra Jndelningshafware, och dctzutom En och en half Skilling för hwarje Mantal i Socknen.
Här hvimlade det som i en bikupa, hvimlade af alla slags uniformer och genljöd af allt slags buller: musik, kanonskott, exercis, transporter, ridande kurirer, löpande adjutanter, skyldrande vaktposter, pustande embetsmän och springande tjenstandar, med andan i halsen förkunnande ny inqvartering och skaffande sig dubbelt gehör genom någon positiv röst, som bakom ropade på skyndsamhet. Det var högst eget att hvarje nykommen officer trodde på den egna lyckliga ingifvelsen att han var väntad med allt, uppbäddad säng och uppassning först och främst. Ja, han behöfde blott vilja för att, i likhet med de gamla sagornas vandringsmän, medelst någon talisman få framtrolladt allt möjligt. Den talisman, som här begagnades var skarp ton och grandiosa fasoner, ända tills det ej fanns annat råd än att, såsom det tarfliga uttrycket lyder, ”sticka pipan i säcken” och humant vänta på hvad de jägtade borgarne och deras fruntimmer kunde arrangera. Sedan första uppträdandet var öfver, blef det vanligen annorlunda. Då gjorde man sig till god vän, komplimenterade frun, var resonabel mot mannen tolererade sönerna, kurtiserade döttrarne och svor på paroll att man aldrig under inqvarteringen i någon gränsstad kunde få det bättre Men hvad mera – ett folk går bort, ett annat kommer åter, och så började samma bråk på nytt, förutom det rent af omenskliga mellanbråket af soldat-inqvarteringarne, hvarvid det icke gick per man, utan per skock. Vindar, bodar, uthus och inhus sågo ut som om de varit uppstaplade med soldat-trafvar.
N:o 239. nnderkastadt att detta behof blefve ganska illa afhjelpt med förlegade skjortor, malätna strumpor och förtorkade skor, som icke kunna begagnas. Utan att nu vara i tillfälle att med noggrannhet uppgifva beloppet af den besparing, sorn kan göras, om dessa förråder antingen borttagas eller åtminstone minskas till hvad det nödvändiga behofvet kräfver, vill jag ändock gifva en antydning, hvaraf synes att det är ej obetydliga summor, som användts och användas utan annat ändamål än till beredande af ytterligare kostnad för förvaring af de persedlar, som derför anskaffats. Landtförsvarskomitéen har uti sitt den 12 sistlidne Maj afgifna underdåniga betänkande, pag. 119, beräknat medium af en klass exerceradt beväringsmanskap åren 1861-1863 till 20,306 man; om man tager rundt tal 20,000, så kosta endast skoförrådet till dem, efter uppgifvet pris af 8 å 9 R:dr paret, den betydande summan af 170,000 R:dr. Som vi icke hafva råd att så onyttigt använda penningar, vill jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer aflåta underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, med anhållan att i förråderna skjortor, strumpor och skor eller stöflar (hvad man vill kalla det) för beväringens räkning icke mera anskaffas eller underhållas, ty erfarenheten har visat att de äro obehöfliga. Om remiss till vederbörligt Utskott af denna motion anhålles vördsamt. Stockholm den 15 November 1865. C. J. Kjellman, från Jönköpings län. IV: O 93». Af Carl Johan Kjellman från Jönköpings län, att Kongl. Förordningen den 13 September 1364. angående ränta vid försträckning pä viss kort tid, utan säkerhet i fast egendom, mätte upphäfvas eller tillsvidare upphöra att vara gällande. De financiela reformer, som under sednare åren blifvit vidtagna, hafva i flera fall varit allt annat än välgörande, åtminstone för landets modernäring, jordbruket, och dess idkare.
Som emellertid meningen med stadgandet om resekostnads-ersättning vid förrättningar i Statens ärenden måste vara, att den resande skall för sina dermed förknippade kostnader erhålla full godtgörelse, men icke derutöfver förskaffa honom en oskälig vinst, så ock till beredande af lindring i Statens utgifter för ifrågavarande föremål, hafva Revisorerne trott sig böra hemställa, att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit göra underdånig framställning om den förändring i rese-reglementet att, vid resor i Statens ärenden, den resande, när lägenhet med ångfartyg eller å jernväg kan begagnas, icke förden del af resan, som sålunda tillryggalägges, äger, utom stadgadt traktamente, åtnjuta högre ersättning än den, hvartill den verkliga resekostnaden uppgått. § 18. Vid granskning af såväl Statssom Riksgälds-kontorens tillstånd och förvaltning, har Revisorernes uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att af den summa, 966,200 R:dr, som, i öfverensstämmelse med sednaste riksdags stats-reglering och nu gällande riks-stat, bordt för hvart och ett af åren 1858, 1859 och 1860 af Kongl. Stats-kontoret till Kiksgälds-kontoret öfverlemnas, för att användas till bestridande^ af de till utgående från sistnämnde verk af Rikets Ständer anvisade stats-utgitter, någon inbetalning till Riksgälds-kontoret allt hittills icke skett, utgörande alltså denna Kiksgälds-kontorets hos Kongl. Stats-kontoret innestående fordran för nämnde tre år tillhopa 2,898,600 Ridr. Då jemväl svårighet under sednare år mött för Kongl. Stats-kontoret att till Riksgälds - — 23 — kontoret utbetala de belopp, som, enligt liqviden om öfverskott, besparingar och brister, bordt Riksgälds-kontoret tillgodokomma, och hvaraf för år 1857 ett belopp af 1,900.000
Då kommitterades i öfverensstämmelse härmed gjorda underdåniga framställning vann Eders Kongl. Maj:ts nådiga bifall, upphörde med November månads utgång tillsvidare deras gemensamma arbete och kommitterade åtskiljdes efter att hafva åt en af sina ledamöter, öfversten m. m. Rosenswärd, öfverlemnat ofvannämnde förarbeten. På grund af nådiga Generalordres den 20 Oktober 1863 sammanträdde kommitterade ånyo den 2 November samma år till gemensamt arbete. Komiténs personal undergick ytterligare några förändringar. På kommitterades begäran om biträde af en civil tjensteman för kamerala och räkenjskapsärenders behandling, hade Eders Kongl. Maj:t under den 17 Juli nådigst förordnat 9 Kammarskrifvaren i krigskollegium C. N. Forssman att under de tider, hans biträde afkomitén ansågs behöfligt, såsom extra ledamot deltaga i komiténs arbeten vid förekommande ärenden af ofvannämnda beskaffenhet, hvarjemte Eders Kongl. Maj:t under den 27 Oktober likaledes förordnat Majoren vid Göta artilleri-regemente L. J. M. Reenstjerna att i aflidne Majoren Hjorts ställe i komitén ingå vid artillerifrågors behandling. Sedan Lifmedikus doktor V. Lundberg, i anseende till en utrikes resa, på sin begäran från komitén afgått, förordnade Eders Kongl. Maj:t den 17 November Öfverfältläkaren doktor P. O. Liljevalch att i hans ställe vid förekommande sjukvårdsärenden der ingå. Den 26 Januari 1864 biföll Eders Kongl. Majit General-intendenten in. m. Sandels anhållan att med anledning af de ökade göromål i hans embetsbefattning, som voro en följd af Rikets Ständers beviljade anslag till försvarsverkets fullständigare ordnande, blifva från komitén entledigad. Kommitterades ånyo begynta arbete räckte till våren, under hvilken tid alla förut skedda utredningar granskades och sammanfördes till hufvudsakliga beslut. Då kommitterade den 1
Endast kammarjungfrun befann sig inom hörhåll för Marias ringklocka; men henne ville hon icke väcka. Maria hade satt sig upp i sängen; hon var yrvaken och hon lyssnade. Hjärtat klappade häftigt; det kändes som slag af en knuten barnahand inifrån, mot hennes bröst. Återigen hörde hon rösten ropa; och strax därefter ljödo steg nere i vestibulen. Hon reste sig ur bädden, tände med skälfvande hand ett ljus och gick på sina nakna fötter genom kabinettet och ut i matsalen, därifrån en dörr ledde ut till korridoren och vidare till stora trappan. Hon öppnade dörren och lyssnade. Hon hörde ett släpande som af en tung kropp och fragment af ett samtal; det var kusken och betjänten som talade, pustande som under tyngden af en börda: »Fan hvad det måtte ha gått hett till i dag!» »Ja, jag förstår inte, hur han kommit i kupén! Jag måtte ta’ en stationskarl till hjälp och bära honom ut i vagnen. Han var dödfull.» Nu hörde hon hans röst, men hur förändrad! Det fanns ingenting af mänskligt uttryck i denna röst, det var ett djurs oartikulerade läte. Hon ryste till. »Full? Hvem sa’ att jag är full?» Och så skrattade han. Skrattet var det värsta af allt. Maria kände benen svikta under sig och grep fast i dörrposten af fruktan för att svimma. — De släpande stegen stannade, och skrattet dog bort. Det blef tyst, och Maria återvände till sofrummet. Hon hade blifvit så uppskakad, att hon icke kunde somna in igen. Ideligen hörde hon detta skratt. Det skorrade i hennes öron, det tryckte hennes inbillning som en mara, det bet sig fast i hennes själ som en vampyr. Hon tyckte, att hur gammal hon än blef, skulle hon aldrig kunna glömma det. Det var så själlöst och så djuriskt. Och denna röst utan mänskligt uttryck! Var det hans röst, hon hört? Var det hans skratt? Nej, nej, hon kunde icke tro det! Hon föll i en dvala, som icke var sömn, men rösten och skrattet förföljde henne. Hon spratt upp. Hon fick ej en blund mer i sina ögon den natten.
För den år 1851 beslutade och numera till större delen verkställde påbyggnaden vid Landshöfdinge-residenset i Mariestad har utgifvits: år 1852 ett belopp af 5,727 R:dr 5 sk. 4 rst., och innevarande år, förskottsvis, en summa af 6,000 R:dr, således inalles 11,727 R:dr 5 sk. 4 rst. Vidare hafva till oundgängliga reparations-åtgärder å Wadstena slott blifvit utgifne åren 1850 och 1851 . R:dr 8,053: 26. — år 1852 9,737: 44. — hvartill komma de uti 1853 års Generalförslag upptagne summor, nemligen för Slottstornen R:dr 4,528: och för Slottsbron „ 1,750: n 6,332: — Bih. till R. St. Proposition, iV.-o 17. hvaraf likväl 8,529 R:dr 29 sk. varit å särskilda medel anvisade samt 5,177 R:dr 22 sk. 8 rst. utgått af 1851 års anslag för magasins -byggnader; och alltså blott 10,416 R:dr 18 sk. 4 rst. från byggnads-anslaget utgifvits. Till anskaffande af ett residenshus för Landshöfdingen öfver Norrbottens län uti Luleå, till hvilken stad detta Läne-residens är ämnadt att från Piteå återflyttas, är beräknad en kostnads-summa af 31,194 R:dr 24 sk., hvaraf , Kongl. Maj:t, å särskilda medel, anvisat 20,000 R:dr; men, för den derutöfver belöpande kostnaden, tillgångarne å allmänna byggnads-förslaget måste anlitas. Äfvenledes komma tillgångarne å det ordinarie byggnads-anslaget att tagas i anspråk för uppbyggande af ett nytt embetshus åt Läne-styrelsen i Umeå, hvilken byggnad blifvit i general-förslaget för innevarande års arbeten upptagen till 8,414 R:dr 35 sk., allt banko.
RörelseCapital och tvärtom olycksföljderna af något ffedel-mdrag-; ningsSysteme, hellst nu, då vår Handel hotas med undergång , då våra-Tabiiquanter sakna: förlag, och då Jordbruket samt all Production skulle förfalla snarare, än örn ingen möjlighet till förkofran, i följd af sista Ständers.Författa, ningar, visat sig. 3:0 Kronans Domainer, Hemman, Allmänningar och RecognitionsSkogar beräknas till ett så högst betydligt värde, ait Riksens Ständer, såsom ett af dd vigligaste Mål, måtte be^ sluta, att all denna Kronans , till största delen hittills vårdslösade och föga kända Egendom af Jord och,Skog mm , skäll genast genomLandshöldingarnes försorg vid högsta Vitesförbud och angifvares ensak , fredas från ali åverkan och sä skyndsamt möjligt blir, Geometriska Chartor med nogaste beskijfningar öfver hvarjeXägenbet författas och inlemnas, hvarefter således successivt dt-ssa Lägenheter å oppne Auetioner till den högstbjudande försäljas på det sätt ; Att Köpeskillingen utsäues till slutlig Liqvid på flere års tid, och att en viss bestämd SkatteRänta för hvart Tunneland efter dess beskaffenhet må förblifva en evär^ delig Kronans årlig inkomst. Igenom föreslagna TörsäljningsCapital är att förmoda, det ick? allenast DiScontfapperen fullt kunna inlösas, utan förlust för det EnRidd. o.; 4d. Pt ot, iy. II.
Alla nordiska lander voro represeutera$e. Alla v8ra hroder nej, hvaxfBr ej lika gSirnu sags - sydierlund i ostan, vestan ocli snnnan hade srindt representanter och det siidana, soul i fullt mtitt: +) Antalet anmlilda, konferensmedlrnlmar utgjorde 2itj; daraf 232 svenska, 11 norska, 5 danska, 24 finska oo11 4 internationells medlemmar. kilnna sagas vara rel~resent~ativa inon1 skilda olnriden af kvinnoarbetet. FrBn Finland, det alltid valrna och lifaktiga, hade koinmit mBnga af de practi.ge kvianor, hvillcas mmn st&amp; i sarnband med hvad af betydenhet under cie senaste Brtioudcna i deras land inom kvinnororelsen Bstadlzommits. Vi aBmna bland clessa froken Adelaide Ehrnrooth, en af veteranernn i de for f.a~.mitskridande kampande kvjnnornas led, med en nugclom~frislrhet och ett li fsnlocl, soin tyviirr sA ofta saknas hos ett yngre slakte; frolien Alma Hjelt, E ' insk kvinnoforeniugs nitiska f. d. selcretei: nre, friiken Lucina Hegman, ordforande i den unga forellingen Unionen, froken Rosina Wetted~off och frolren Helena Westerim~: k, bAda kiinda gonom sina litteram arbeten och sin journalistielm. ~~erlrsarnhet, den fSrm som ntgif variuna nf den nn u~&amp;hlirda, iifven hos oss mycket viirderade tidakriften)) Hemmet och samhdlet,)) dell seaare redaktris for Icvinnosaksforbi~ndet Uuiouens tidslrrift: &gt;Nutid)).
Straff samt fästningsarbete å lifstid förändradt, ter måtte utstakas, Samt Biksdagsfullmägtige Nils ^Persson från Norra oell Söder - Asbo hamder och Per Jonsson från Bjäre härad åter föreslagit, att straffet för tjufvär och våldsverkare matte skärpas; att i ändamål, det utväg för dessa till rymning må förekoinmas, under det det de /varda forslade, för att undergå ransakning å de orter, der de föregifva sig häfva vidare brott förölvat, Delinqventen genast efter laga. ransakning och dom malte afstraffas för det brott, hvarför han blifvit dömd: att deras förvarande i fängelser och under forslande strängare måtte Jiandhafvas: att Domaren må lemnäs rättighet att genom kroppsplikt näpsa nämnde Delinqventer för otidighet inför rätta; och att passande hög Belöning måtte utsättas för dem, hvilka utspana och fasttaga ogerningsman; uti hvilka påståenden Diksdags - Fullmägtige Anders Sandsten från Jön-! köpings, Jöran Jönsson från Malmöhus, och Nils Håkansson från Christianstads Dan äfven instämt Detta allt, söm blifvit tftl Lag - Utskottets handläggning retnitteradt, har Utskottet tagit i öfvervägande; och emedan de skäl och omständigheter, hvilka föranledt till den uti 1779 ars Kongl. Förordning föreskrifne ändring af Stadgandet i 40 Cap. 3 §.
Den första af dessa flickor var vacker, rik och af en ansedd slägt, och tycktes älska honom af allt sitt hjerta. Det var, hvad man kallar, ett godt parti och alla Rudolphs kamrater lyckönskade honom varmt, under det mången i tysthet afundades denna lycka. Äfven han sjelf syntes en tid ovanligt glad och belåten, men plötsligt blef hans förhållande mot sin trolofvade kallt och tvärt och slutligen övergaf han henne. Bittert tadel mötte honom nu från alla sidor; ty man såg ingen orsak till detta hans handlingssätt, och den öfvergifnas bleka kinder och sorgsna väsen, hvilka talade tydligt om en ännu ej öfvervunnen kärlek, väckte allmänt deltagande. Han tycktes ingen uppmärksamhet fästa dervid, ej heller vid den köld, som öfverallt mötte honom, utan framgick stolt och lugn som vanligt. Åter förlofvade han sig med en ung, mycket vacker, men enfaldig flicka, som emot sina föräldrars vilja, blott följande sitt hjertas val, lofvade honom sin tro. Äfven henne öfvergaf han snart och, ledsen vid den ort, der han numera ingen glädje kunde finna, sökte han borgmästare-tjensten i Ryktet om hans tvära, frånstötande väsen hade föregått honom och stämmt sinnena till hans nachdel, och endast Leonhards ifriga bemödanden förskaffade honom rum på förslaget. Sålunda ville han ännu en gång bevisa sin vänskap och tacksamhet. Vi vilja nu återföra läsaren till den afton, då Rudolph, hemkommen från sitt första besök hos Lindmarks, inträdde i den våning, Leonhard hyrt och möblerat åt honom. Rummet, der vi inträda, är stort och dystert, endast svagt upplyst af en dunkel lampa i taket. Vid dess sken se vi ett fortepiano, öppet och betäckt med musikalier; på ett litet bord vid ena väggen ligga en hop böcker och ofvanpå dessa en flöjt; midt emot står en stor imperialsäng, beskuggad af mörkgröna taftsgardiner, och i de tre fönstren prunka en liten samling utsökta pragtblommor i höga alabasterurnor.
Ian t st y ck e n, 25 st. på 1 skålp:d vict.vigt], 2 slantstycken, 624 st. på r skälp:d vict.vigt, 1 slantstycken, 125 st. på 1 skålp:d vict.vigt, 4 slantstycken, 25ö st. på i skälp:d vict.vigt. Dessa båda punkter biföllos u II. 7 Deli t Augusti e. ra. IV. Ducnter. i.‘o En Svensk ducat skall innehålla yJJ^rdels skålp:d fint guld, hvarigenom ett skalp:d vict.- vigt sådant guld kommer att utmyntas till jemt 125 du ca t er, i stället för att hittills deraf blifvit pr eg la de ducater. Sålunda komma i,25o nya ducater att motsvara i,25o£ gamla ducater, och följaktligen hvar oell en af de nya blifva litet öfver £:dels proc. bättre än de nyssnämnde. Hr Cederschjöld: Jag får hemställa, huruvida R. St. skola befatta sig med ducaters pregling, såsom icke varande Svenskt mynt. Den nu föredragna punkten blef af R. o. Ad. bifallen. 2:0 Ducaternas häftighet bibehå lies i det närmaste lika med den, de hittills haft, så att 80 delar fint guld för dessa loyeras med 2 delar koppar; då en ducat kommer att väga T3ss%^:dels skålp:d Remedium i vigten b lifver tö%ö" delar öfver eller under den, som egentligen följer af utmyntningsgrunden och den bestämda finheten; 5:o Myntskatt äfven för ducater kommer att äga rum, och bestämmes till T%:dels proc. af det, som myntas, utom skedar elon, i fall det till förmyntning af 1 em nade guldet är af lägre halt, än som för du caten är bestämd; att R.
I Nederländerna med 6 millioner innebyggare der första Kammaren skall utgöras af minst 4o — få högst 60 medlemmar finnas. Då Öfverhuset allestädes år fulltaligare ån Underhuset, t. ex. i England inemot hälften, i Nederländerna minst omkring en tredjedel samt högst omkring hälften o. s. v. år den röstberättigade Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet oell Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 182g. -( Sextonde Hciftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörberg, i83o. Måndagen den 9 Mars 1829. Plenum kloekan io Förmiddagen. Justerades nio ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 5 dennes f. och e. m. fattade heslut. Herr Hegardt j Christian Bernhard, upläste följande: StatsUskottet har» uti dess i plenum den 5 dennes f. m. återremitterade Utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers Berättelser angående StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning, som det synes mig, icke nog fullständigt eller nöjaktigt utredt förhållandet med Liqviden af f. d. Kongl. Famillens fordran. Jag önskade, att Högloflige Utskottet behagade mera bestämdt yttra sig öfver det med Handelshuset Michaelson & Benedicks afslutade Vexelköp och den dervid utöfver det dåvarande högsta vexelpris betalta dryga och ovanliga Provision af 9 procent; samt huruvida ingen annan, mindre kostsam, utväg funnits, att vinna det åsyftade ändamålet. För min del har jag hvarken af Revisorernes berättelse 4 Den 9 Mars f. m. eller af Herrar Comitterades förklaring kunnat inse nödvändigheten eller nyttan afen så betydlig upoffring af allmänna medel. Jag tror tvärtom, att det icke varit svårt, än mindre omöjligt, att, med besparing af åtminstone största delen af denna, till 18,000 R:dr Hamb.
N:o 132. Motion N:o 398, att en viss uppgifven del af Lifregementets husarkorps måtte ställas helt och hållet på vakans mot årlig vakansafgift. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 45. Motion N:o 475, om ändring i 25 kap. 6 § Byggninga-balken, i fråga om vägars årliga grusning. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 6 och Mern. Motion N:o 524, angående förhöjd pension för Kronofogden C. M. Hasselström. Stats-Utsk. Utlåt. SveilSSOIl, Nils, från Blekinge län, Motion N:o 181, om indragning tills vidare af en tredjedel utaf de indelade båtsmännen inom nämnda län emot vakansafgifts erläggande. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 8. K. St. underdån. Skrifv. N:o 144. Motion N:o 204, om vissa förmåner åt den s. k. nyroterade jorden i Blekinge län samt anslag af allmänna medel till betäckande af härigenom uppkommande brist. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. Syn å militie—boställen, angående ersättning åt t. f. Domare vid. Se Militieboställen. Såg-rällta, angående dess upphörande. Se Qvarnoch såg-ränta. Säterier, angående skyldighet för dem att deltaga i underhåll af vägar och broar. Se Vägars och broars underhåll. Sätesoch ladugårdar, angående skyldighet för dem att deltaga i vissa byggnader. Se Byggninga-balken. Söderholtz, Anders, från Södermanlands län, Motion N:o 140, om nedsättning i Chartse-Sigillatse-afgilten för bouppteckningar, i hvad den afser fastighet. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 7, Utlåt. N:o 11 somt Mern. R. St. underdån. Skrifv.
Herr Stjernsvärds, Guslaf Mauritz, denna dag väckta motion, om åtgärders vidtagande för utfärdande sä fort ske kan af nya krigs-artiklar, tjenstgörings-reglemente för arméen, fältförvaltnings-reglemente och reglemente för ordnande af den militära sjukvården samt för fullbordandet al den påbörjade, men afbrutna militärförfa ttnings-samlingen. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: l:o Grefve Beckfriiss, Corfitz, denna dag väckta motion, om stats-anslag för sänkning af Ringsjön i Skåne; Fröt.-Utdrag den 3 December 1836. 85 2:o Grefve Rudenschölds, Thorsten, denna dag väckta motion, om stats-anslag för utdelande af gratifikationer åt utmärkt skicklige och kristligt nitfulle folkskole-lärare: 3:o Herr Cederschiölds, Gustaf, denna dag väckta motion, om anslag till hyres-ersättning för de departements-chefer bland Stats-råden, som icke få åt sig upplåtne boställen; 4:o Grefve von Plåtens, Baltzar, denna dag väckta motion, om ett förslagsanslag till förbättring af pensionerne för gemenskapen vid Kongl. Maj-.ts flotta; 5:o Herr Bibbings, Arvid, denna dag väckta motion, om anslag af allmänna medel till uttappning af sjön Tåkern i Östergöthlands län; 6:o Densammes, denna dag väckta motion, i iråga om löneregleringen för landt-statens tjenstemän; 7:o Friherre von Otters, Carl Gustaf, denna dag väckta motion, angående aflöningen för under-officerare vid Kongl. Flottans konstruktionsoch mekaniska stater samt dem motsvarande vid varfven tjenstgörande mästare; 8:o Herr Adelborgs, Anders Otto, denna dag väckta motion, om stats-anslag till bildande, under ledning af Grefve Thorsten Rudenschöld, af en större läro-anstalt för folkundervisningen; 9:o Grefve Adler sparres, Carl August, denna dag väckta motion, om pensions-rätt för gymnastik-lärare vid offentliga läroverk; tillika med ett i anledning af denna motion algifvet yttrande; 10:o