Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kan väl icke bestridas, att de skatter, som tynga jordegendomarne, äro i högsta måtto ojemnt fördelade, och stå i så betydligt olika förhållande lill egendomarnes värde, att många hemman finnas, hvilka knappast kunna utgöra dem åliggande skatter; samt att ehuru denna olikhet ofta härrör deraf, att odlingar blifvit å någre hemman varkställde, då deremot andre icke varit tili odling t jeni ige, det likväl understundom har sin grund uti ojemnhet vid skattläggningarne, äfvensom uti sådane omständigheter, som utan hemmans-innehafvarnes förvållande, verkat till hemmanens försämring, såsom egors förderfvande eller afsöndring ger.om Valtuflod , m. m. Men lika nödvändigt, som Utskotten derföre anse det vara, att förmedling af hemman må kunna ega rum, lika angeläget är det också, efter Utskottens tanka, att sådan förmedling ej medgifves i andra fall, än der nödvändigheten det oundgängligen fordrar och i den ordning, gällande Stadgar innehålla. Man kan nemligen icke förbise, att genom hemmans förmedlingar, icke allenast Kronan lider minskning uti de flere inkomster, som efter man - Staissamt Allm. Besv.- och Ekon.-UIskottens Utlåtande, N:0 187. 13 talet utgå, utan ock alla öfrige hemman, som antingen för deras natur och egenskaps skull, äro från förmedling uteslutne, eller hvilkas innehafvare eljest icke åtnjuta en lika förmedling, vidkännas en förökad tyngd i vissa allmänna besvär, i det att de måste utgöra den del i samma besvär, hvarifrån ett förmedladt hemman fritages.
Det är möjligt att jag ej funnit det bästa sättet, att medwerka till att ställa Statsmedlen i säkerhet mot Götha Canal-Bolags fordringar; — jag har ock derföre redan wid afgifwandet af den utaf mig gjorda motionen yttrat: att jag, utan förkärlek dertill, skulle med nöje biträda hwarje annat förslag, som, med mindre olägenheter, kunde föra kill samma fördelar; — men da jag under discussionerna öfwer ämnet inom de sammansatte Utskotten, icke haft den förmoncn att se något förslag framläggas, än mindre discutteras, som kunnat försäkra Staten nägra fördelar, werkliga re än dem, hwilka min afgifne Motion äspftat, sa förblifwer jag för min del i den tro, att den af mig framställda satsens antagande möjligen stall kunna tillskynda Staten nagra, och önskar, att i en kommande tid man ej ma sinna skäl att klandra 1829 ärs Ständer för deras ringa förutseende, uti att ej i tid definitift uppgöra Statens affairer med Götha Canal-Bolag, med lika sä mycket och kanske mera fog, än man i den närwarandc klandrar >809 ärs för deras, uti att hafwa inlätit sig pä första frägan om Götha Canals anläggning. Emot det nu till Njks-Standen ingäende Betänkandet, rörande anslag till fullbordande af Götha Canal, reserverar jag mig, emedan min öfwertygslse lika sä litet Be tänk and en, N:o 2Z. mcdgifwer mig, att kunna antaga de grunder, hwarpä det samma är byggdt, som den utsträckta tillämpningen deraf. Af Hr Lagman kVIor-Uran: Emot beslutet att anordna 7^5,000 R:dr ytterligare bidrag lill Götha Canal under sädane wilkor, som Betänkandet innehällcr, nödgas jag reservera mig pä följande skäl, nemligen: 1:0
St., med hufvudsakligt afseende å den omständighet, som af desamma inhemtas, att Handlanden Billqvist > genom den längre tid, som förflutit emellan den af Taxerings-Comitén origtigt verkställda debitering och vederbörande RevisionsContoirs i Kgl. KammarRåtten, på grund deraf, väckta anmårknings-påstående, blifvit satt ur tillfälle att hos Handlanderne Sparrgren och Scherlander, Exp. Utsk. Förslag till und. Skri fe. N:o 317, 318. 27 hvilka emedlertid kommit på obestånd, vinna ersättning för hvad han för dem blifvit ålagd betala, funnit Billqvist böra förunnas eftergift af Kronans andel i det ådörnda beloppet för så stor del deraf, som skolat drabba Sparrgren och Scherlander, om hos dem dertill funnits tillgång. Hvilket, till svar å den Nådiga Remissen, R. St. härigenom få i underdånighet meddela. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 11 Jan. 1830. Preste-Ståndet d. 13 Borgare-Ståndet d. 13 Bonde-Ståndet d. 15 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i anledning af Nådig Proposition, angående de så kallade Trippiska Köpegodsen i Halland. S. A. K. Med anledning af Ed. Kongl. Majrts den 19 November 1828 aflåtne Nådiga Proposition, angående de så kallade Trippiska Köpegodsen i Halland, hafva R. St., som af de, samma Nådiga Proposition bifogade handlingar och öfrige i ämnet erhållne upplysningar, inhemtat, att, ' 1;l’* »"»dHplar? vederbörlig uppgift, Trippi - 28 Exp. Utsi. Förslag till und. Slrifv. N;o 318. ska Arfvingarne, utom slådjepenningar till ett högst obetydligt belopp, i Räntor af de Trippiska Hemmanen, beräknade efter 10 års Markegång per medium, uppburit endast 0,107
Brot. 1865 & 1866. 9 Sami. 16 122 Prot.-Utdrag den 13 Januari 1866. till Elektorer: Per Ostman från Wester-Norrlands län med 70 röster, Carl Johan Leonard Lönnberg från Ostergötlands » » 69 » Anders Gudmundsson » Hallands » » 68 » Matts Persson » Stockholms » » 67 » Anders Johan Sandstedt » Jönköpings » » 67 » och Georg Nyqvist » Wermlands » » 67 röster; till Suppleanter: Carl Bernhard Rydström från Calmar län med 67 röster, Ilans Hagermarck från Gefleborgs län med 66 röster; hvaröfver protokollsutdrag genast uppsattes och justerades. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nedan uppräknade nådiga Propositioner, nemligen: l:o angående pension å Allmänna Indragningsstaten för Kommendanten och Direktören vid straffoch arbetsfängelset på Långholmen, Majoren m. m. Frans August Tellander; 2:o angående anslag till fortsättande af storskiftesoch afvittringsförrättningarne i rikets norra län under år 1867; 3:o angående pension å Allmänna Indragningsstaten vid afskedstagande! för Styresmannen vid afvittringsverket i Westerbottens län, Förste Landtmätaren derstädes m. m.
Likaså fordras i afseende på beskattningen för Capitaler 6adane bestämmelser, att icke älven den må komma de gäldskyldige producenterne till last Anser man sig ej med säkerhet kunna i financeväsendet och allmänna rörelsen åstadkomma en sådan förändring, som verkar till nedsättning af räntan ä penningar, dymedelst att Capitalisten bhfver icke mindre benägen att mot billig ränta utlåna d m, än producenten angelägen att lå dem till iåns; så blifver angeläget att den förre underkastas en direct beskattning till Staten; ty att den indirecfa, sorn skolat erläggas vid liqviderne med gäidenärerne, i de flesta fall icke utgått, har erfarenheten visat, och verkningarne deraf hafva ytterligare försvårat den skuldsatte landtmannens eller producentens förlägenhet. Utom sjelfva Bevillningen finnas ock. många andra, vid jorden fästade onera. Äfven desse äro i den Statitiska Tabell Friherre Rudbeck bifogat sitt anförande upptagne och beräknade till betydligt penningevärde. Så-* dane beräkningar blifva, synneriigast i afseende på de onera, t. ex. skjutsoch väghållning, som med egne, i alla fall underhållna, tjenstehjon och kreatur kunna utgöras, icke alltid tillfyllest tillförlitelige. Seclers erfarenhet har deremot bevisat, att desse onera, med förutsatt förstånd och omtanka hos både de. *7® Dm 6 Februarii, tom utgöra och de som utkräfva dem, kunna utgå utan jordbrukarens undergång, men tillika ådagalagt, att de, i mån af olika sätt till detta utkräfvande, blifva mer och mindre tryckande. Det var med hänsigt härtill, som vissa grunder för underhållande af indeldta Infanteriets beklädnad vid sista Riksmöte föreslogos och genom Nådig Förordning af den 30 Dcember 1819 af Kongl. Maj:t i Nåder fastställdes, på ett sätt, sorn åt
Vid denna sista underdåniga Skrifvelse beslöts det tillägg, att den i det bifallna Bf tänkandet lemnade anvisning på Extra utgiftsmedlen, mätte i denna Skrifvelses slutmening intagas. »• Upplästes och godkändes fyra §.§. af BiksdagsBeslutet, med det tillägg som, enligt ProtocollsUtdrag af denna dag, Högvördiga PrestStiiudet gj irt, att på tjenligt ställe skull© intagas, att Haus Kongl. Hög - Den 27 JUH /• nu »271 het KronPrinsen för sin del afsagt sig den Hans Kongl. Höghet erbjudna tillökning uti dess Hof-Stats Summa. Äfven upplästes ett förslag till underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t om lindring uti Båtsmans Indelningen uti Blekinge Län, Denna skrifvelse skulle hvila till vidare upplysning rörande de deruti förekommande termer Båtsmans Indelning och Var» gering. Upplästes ett Protocolls Utdrag från Vallört. BorgareStåndet, hvaruti Ståndet tillkännagifver att Bevillningsutskottets Memorial, rörande skiljaktigheterna i RiksStåndens beslut om förslaget till en ny BevillningsStadga, blifvit af BorgareStåndet gilladt, endast med de anmärkningar, att bland de till afgörande hos det förstärkta StatsUtSkottet framställda propositioner, contrapropositionen rörande Bevillningen för Advocater samt propositionen om Bevillningsafdrag å rentan förRiksgäldsContoiretsemottagna lån borde förtydligas och i den sednare propositionen bestämdt uttryckas, att den endast angår de Lån, för hvilka 6 pro. 1272 Den 27 Juli f. 7>i. eeuts ärlig renta erlägges, sedan alla Ian med lägre renta blifvit i allmänhet från Revillningéh uifdantagne.
Att detta lodtal tilläfventyrs öfverstiger det iodtal, som årligen användes i Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hof-rätt, iir en omständighet, hvilken denna Hofrätt icke är i tillfälle att förklara. Beträffande anmärkningen i afseende på årliga inköpet af 35 stycken statskalendrar, får Hof-rätten i underdånighet tillkännagifva: att af dessa kalendrar utdelats till Hof-rättens President, då varande vice President och fjtigefvra Ledamöter ett exemplar åt hvardera, samt likaledes ett sådant, åt hvardera af Sekreteraren, Advokat-fiskalen, vice Advokat-fiskalen, Aktuarien, Registrator». Amanuensen, Eiskals-expeditionen oell,Postkanslisten, äfvensom ett lemnats under vaktbetjeningens vård, att öfrige vederbörande tillhandahållas. För öfrigt — 328 — torde i underdånighet få erinras, att grunden, som för den klandrade utdelningen af kalendrarne oanmärkt blifvit tillämpad en lång följd af år, är den, att hvarje Hof-rättens Ledamot har behof att, under beredning af mål eller justering af expeditioner, på sitt arbetsrum, som oftast rådfråga stats-kalendern, hvilken äfven för en del af tjenstemännen är behöflig. Någon inskränkning i den hittills brukliga utdelningen lärer således icke skäligen kunna vidtagas. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärda. Stofmäktigste Allernådigste Konung! M. C. RAHMN. SV. AUG. DARIN. W. FR. PALMGRÉN. C. A. LINDQUIST. H. G. v. GEGERFELT. GARL v. SEGEBADEN. Eders Kongl. Maj:ts J. A. AUSELIUS. L. von SYDOW. AUG. WEIDENHIELM. A. GRANFELDT. C. FREIDENFELT. CLAES WESTRING. E. G. SNELLMAN. Jönköping den 22 Februari 1856. underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, FR.
I afseende på dessa 1,740,738; 1. 6. har Kongl. Majit, uti nådig skrifvelse af den 6 sistlidne Augusti, gifvit Fullmäktige tillkänna, att då utbetalningen af detta belopp ej kunde bestridas af den då för handen varande statsmedels-behållningen, hvilken dessutom vore för Stats-kontorets snart förestående utgifter behöflig, så hade Kongl. Majit funnit godt i nåder förordna, att berörde återstod å liqvidsumman skall af Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, i den mån tillgångar dertill kunna beredas, utan åsidosättande af de utgifter, Stats-verket enligt riks-staten åligger att bestrida. På grund af Rikets sednast församlade Ständers beslut, som genom Höglofl. Statsutskottets skrifvelse:’ af den 15 Februari och den 9 Mars detta år blifvit Fullmäktige delgilne, hafva följande summor blifvit uti sistlidne års hufvudbok afskrifne, nemligen: hvad under 1853 och 1854 års riksdag blifvit för Statens jernvägs-anläggningar anvisadt och af Riksgälds-kontoret förskjutet, efter afdrag af det genom upplåning mot fonderade stats-obligationer infiutne belopp, B:ko R:dr 4,817,933: 16. — återstoden af lånet till Gästgifvaren Anders Gabrielsson i Elmhult uti Kronobergs län, jemte derå upplupen oliqviderad ränta » » 343:24.
Det var icke till följd af någon tillfällighet som de ord, hvilka innefattas i tillägget, blefvo af Utsk:t utelemnade, utan det skedde med full öfverläggning. Utsk:ts pluralitet ansåg nemi., att om banken skulle blifva väl skött, så borde man åt bankofullmägtige lemna så fria händer som möjligt. Att nu göra en ändring i ett preliminärt beslut, som Banko-Utsk:t begär af R. St:r, innan man vet hur det blifvande Banko-Reghtet kommer att lyda, anser jag icke vara rätt. Att i hvarje §, som handlar om en eller annan åtgärd, som fullmägtige skola vidtaga, påminna dem att de icke skola glömma bankens fördel, anser jag vara temligen obefogadt. Det står naturligtvis i instruktionen för bankofullmägtige att de vid alla tillfällen skola se landets och bankens fördelar tillgodo, och, när de uppfattat detta som sin allmänna skyldighet, så böra de, enligt min tanke, tycka att det Vore ganska förunderligt, om de jemt blefvo erinrade härom, liksom om man förutsatte att icke bankens fördel, såvida den står tillsammans med landets, skulle ligga dem om hjertat. Om man nu verkligen insatte de ifrågav:de orden, och fullmägtige vid något tillfälle, då de ansågo det vara med bankens fördel öfverensstämmande, utlemnade plantsar, men en förlust lör banken sedermera uppkom genom detta förfarande, så skulle revisorerne komma och säga: »det står så och så i instruktionen, och likväl har banken genom eder åtgärd lidit en förlust.» Jag frågar, om det är skäl att göra ett sådant tillägg, hvarigenom det skulle bero på en lycklig utgång, om fullmägtige handlat rätt eller ej. Bör man väl säga: »[ skolén handla efter mogen öfverläggning och efter bästa förstånd, men I fån icke göra något, som kan åstadkomma någon förlust för banken»; det vöre ju detsamma som att säga: »lägg armarne i kors och gör ingenting. Jag skulle knappast tro att någon egendomsegare säger, när han reser bort, till sin förvaltare: »sköt min egendom så bra som möjligt, men företag ingenting, som medför förlust.»
För alt komma i åtnjutande af denna rätt borde dock inför vederbörande jägeri-betjenl behofvet genom husesyns-bevis styrkas. Tillsynen öfver skogarne anförtroddes genom Resolutionen dun 14 Augusti 1682, då Riks-Jägmäslaresysslan indrogs, åt fyra jägeri-fiskaler, jemte Landshöfdingarne, hvarförutan i spetsen för läns—jägeristaten ställdes Ofver-Jägmästare. Hvad enskildes skogar beträffar, betogs genom 1647 och 1664 årens skogs-ordningar, skattehemmansegare rättighet att å sin skog fälla bärande träd samt jordegare i gemen alt svedja ä mark, som ej lät rödja sig lill åker och äng, utan att tillåtelse dertill erhållits vid anställd syn å stället; och stadgades, vidkommande oskiftad skog, alt svedjande och afverkning derå lill afsalu ej linge ske samt sågqvarnar ej uppbyggas, så framt ej alla delegarne dertill gifvit sitt samtycke, ett samtycke, som äfven erfordrades för utöfvande i sådan skog af den adeln eljest tillkommande rättighet att fälla bärande trud. Vid 1668 års Riksdag blef allmogen, genom förbudet mot fällande al maste-träd utan hembud till kronan, ytterligare inskränkt i skogens fria nyttjanderätt; och, lill skogs-växtens befrämjande, föreskrefs, att hvar och en borde, vid 3 markers bot för hvarje hugget bärande träd, återplantcra och från boskapen freda två nya af samma slag; hvarjemte, enligt 1691 års skogs-ordning för Skaraborgs län, hvarje bonde derstädes var förpligtad att årligen plantera 12 pilar.
Aftal om frakt må slutas på sätt kontrahenterne tjenligast finna, Det skall skriftligen affattas, om endera det yrkar. § 7S. Rederiet vare i och för de ersättningar, som kunna blifva detsamma ålagda i anseende till uteblifvet, ofullständigt eller felaktigt uppfyllande af fraktaftal, förbundet endast med fartyg och frakt, såvida det ej sjelft är till det uteblifna, ofullständiga eller felaktiga uppfyllandet vållande. § 76. Befraktas helt fartyg, anses deri icke inberäknade däck, kajuta, kabelgatt, segelkoj, skans och nödigt utrymme under däck för proviant, vatten och bränsle. Betingad frakt skall gäldas, ändå att full last ej lemnäs. § 77. Uppgifves, vid aftal om frakt, fartyget till större lästetal än mätebrefvet innehåller, vare befraktare berättigad till ersättning för den kostnad och skada, honom tillskyndas, i hände'se fartyget ej kan lasta hvad som fraktaftalet föranleder. Är skilnaden mellan det uppgifna och i mätebrefvet utsatta lästetalet icke större, än en tjugondedel af mätebrefvets lästetal, eger sådan ersättning icke rum. § 78. Är fartyg helt och hållet eller till bestämd del eller till vissa läster befraktad t, vare befälhafvare!) skyldig att, utan ersättning, en viss tid afbida att godset aflemnas eller lossas, hvilken tid kallas liggedagar. Dessa räknas från och med nästa helgfria dag, sedan fartyget till lastning eller lossning färdigt är och befälhafvare!! derom nnderrättat befraktare, aflastare eller lastemottagare, så ock, der särskild lastningseller lossningsplats inom hamnen anvisas, dit på egen bekostnad fartyget förhalat. Börjar ej lastning eller lossning, eller hinner den ej fullbordas, inom fartygets liggedagar; vare befälhafvare skyldig att dertill lemna ytterligare tid, mot ersättning till fartyget af befraktare eller lastemottagare.
Sverige är ett folkfat ligt land, som, för att försvara sig mot anfall af en starkare fipnde, behöfver sätta sig i tillfälle att inom en ganska kort tid samla en stor truppstyrka till den punkt, som ar hotad, t. ex. der en landstigning försökes. Delta mål vinnes bäst genom jernvägar, dels genom den hastighet med hvilken transporternc på dem kunna verkställas, dels derigenom att de kunna begagnas under alla årstider. — Hvartill gagnar en stark industriel utllili. till II. St. Pral. 11186 & I Afd. 29 Höft. 1 Sä Bil. till Slals-Utskottels Utlåtande M 6Sä. veckling ulan säkerhet, — nationnl-rikedoin utan tillförlitligt försvar? — Följaktligen bör det medgifvas, att stambanornas första bestämmelse är alt vara ett skyddsmedel för det välstånd, som sedermera genom desamma kan utbildas. — Om vi nu, innan vi hunnit fullborda de många föreslagna banorna, blefve anfallna ifrån öster, skulle vi snart finna oss hafva lill störsla delen förgäfves utbetalt de slöra summor, hvarom flertalet här (allat beslut; landet vore skuldsatt, utan att någon fördel deraf i nödens stund vore alt skörda, under det man tillika saknade visshet att kunna, äfven under fortsatta fredsförhållanden, fullfölja och fullborda den stora plan, hvars påbörjade men ofullbordade delar, i . sådant fall, skulle stå der såsom ruiner, gäckande vårt öfvermod att på en gång hafva företagit mer än vi beqvämligen förmått utföra. Förändrade konjunkturer, ej blott i politiken, utan ock i verldshandel!!, — produktionen inom landet — finans-brvtningar, hvilka just nu stå för dörren, — se der allt sådana förhållanden, hvaraf olyckliga skakningar kunna föranledas, och hvilka mana oss att ej på en gång företaga mer än vr äro förvissade om att kunna fullborda;— icke egentligen bearbeta mer än hvad som redan är börjadt, de så kallade vestra och södra banorna.
För systematiskt ordnande af tulltaxan i afseende å artikeln svampar, har ut skottet ansett lämpligt, att de å serskilda ställen nu upptagna slag ätbara svampar sammanföras under denna hufvudrubrik och att de allmännaste slagen deraf, nemligen champignoner, murklor och tryffel upptagas i noten med hänvisning till hufvudrubriken. Utskottet föreslår alltså, att, med godkännande häraf, artikeln svampar må erhålla följande redaktion och tullbestämmelser, nemligen, svampar: ätbara alla slag, 1 r:dr värde och 12 sk. införseltull per skålpund. Sug2 r:dr 24 sk. värde och 12 sk. införseltull per skålpund, andra slag 1 r:dr värde och 5 sk. införseltull per lispund. Såsom Kongl. Majit föreslagit, torde .införseltullen å »sågblad» böra från 9 till 8 sk. nedsättas; och införseltullen å »såpa» likaledes nedsättas, nemligen från 36 lill 24 sk. lispundet. Den i noten under bokstafven S uti gällande taxa för »sjökort» lemnade hänvisning, hvilken ur Kongl. Maj:ts förslag helt och hållet uteslutits, anser utskottet böra bibehållas med den förändring, att sjökort hänvisas till kartor, i stället för »böcker». I afseende å artikeln talg, hvarå nu gällande införseltull, 24 sk. lispundet, blifvit i Kongl. Maj:ts förslag bibehållen, har herr Hjerta, L., hos höglofi. ridderskapet och adeln anfört, att, då denna artikel, som utgjorde en af våra första nödvändighetsvaror under den mörka årstiden, frambringades till så ringa qvantitet inom landet, att den, med få undantag, förbrukades af producenterne sjelfve, tullfri införsel deraf borde beviljas, eller införseltullen åtminstone nedsättas till hälften, 12 sk., Bcvillnings-Utskotlets Utlåtande, N:o 13. 57 sk., såsom den i sjelfva verket utgjorde, så lange, handelslullen med Ryssland egde bestånd.
Fruktan och afskyn för straffade brottslingar voro då så stora, att få husbönder vågade taga f. d. straffångar till tjänare eller daglönare. Min far var en af dessa få, och bland våra manlige tjänare och arbetare funnos tidtals flere f. d. fångar. De voro inga dygdemönster, många af dem, icke ens han, som varit i tjänsten tretton år, då han afled i vårt hus; men ingen af kamraterna dristade sig att med ord eller min antyda dessa karlars flydda lif; de stodo under den stränge husbondens och hans familjs särskilda skydd. Hur trygg gick man icke då just i sådana folkrika nejder! Mord hade i denna bygd ej blifvit föröfvadt, så långt de gamle kunde minnas tillbaka, lika litet rån. Men likt en myt lefde berättelsen om » Göinge-Elsan » (alltså en flicka från Skånes skogsbygd, närmast Småland), som var intagen på straffängelset i Norrköping. Hon hörde till de då ytterst sällsynta mödrar, som dräpt sitt barn; hon hade blifvit dömd till döden, men benådad med » lifstids spinnhus ». Så spred sig en dag ryktet, att Göinge-Elsan blifvit benådad och frigifven för att återvända till vår bygd, och med en viss rysning tänkte man på, att hon sedan skulle vistas midt i en folkrik socken. Hvem skulle väl vilja ha henne i arbete, henne som kunnat förgripa sig på sitt eget barn? Skulle hon ej komma att lida nöd, ifall hon ej ville gå omkring och tigga sitt bröd. » När du går bud för att lega skördefolk till i morgon, så gå till Göinge-Elsan oeh fråga, om hon vill komma med hit pä höstarbete, » lydde samme stränge husbondes order till det af hans barn, som stod i tur att gå nämnda ärende. Och med en lindrig rysning af hälften fasa, hälften medömkan med den » lössläppta fången » blef befallningen utförd; GöingeElsan — • då öfver medelåldern — blef härigenom befriad från den tysta bannlysning, som hvilade öfver henne, men vi kände dock alla en viss skygghet och fasa för henne.
Detta h e m skall nämligen den 1 oktober utvidgas, så att där kan beredas plats för 25 arbeterskor. T v å gånger i månaden från o k t o b e r till maj hållas större s a m k v ä m m e d musik, föredrag, lekar o. s. v., då arbeterskor från olika fabriker inbjudas. • Expediii och v ä n n e r till den aflidna, af hvilka flere ankommit från Sverige o c h Norge direkt för detta ändamål. % tionen a portofritt: f Idun, Stockholm, TVÅL hvilken finnes att tillgå hos alla Parfynv och Detaljhandlande. Våra tarns fostran och vårft L e k t y r! använd HYLINS (Forts.) ä 2,25 kr. af prof. SEV. RIBJBING, 2:dra uppl., med författarens porträtt och 24 teckningar. » Boken borde finnas i hvarje hem och flitigt studeras ». (Sv. Sändebudet.) » Om man nu icke anser våra barns fostran och vård i både fysiskt och psykiskt hänseende vara värd 2 kr. och 25 öre — ja, då kunna vi icke göra något däråt. " (Hemlandsposten.) 1899 Education soignée. Demander le prospectus aux Directrices (Suisse). Vie de famill » agréable. ConRosevilla, (H. Husmödrar! Spara är lösen för hvarje husmoder med en begränsad hushållspenning I Huru göra en verkligt stor besparing? Jo, an vän • den i Edra hushåll J. &amp; F. MARTELL ' s vo vso P G e ö l e te r b ln o s rg, M som arga är rin, VSOP VVSOP Frimärksfotografier! Exp. på cirka 10 dagar. Likhet garanteras. Fotografiet återfås oskadadt, Pris pr 100 st. 6 kr., 50 st. 4 kr. Agenter antagas på alla platser. ' 20 olika som prof franko mot 30 ' öre i frimärken. COGNAC.