Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru frågan här rätteligen bör angå sådana kapitaler eller kapitaliserade behållningar, som å de, i sednare tider, af Rikets Ständer Akademien beviljade statsanslag möjligen kunnat göras, och hvilka behållningar, egentligast tillhörande materielen eller vissa Akademiska Inrättningar, naturligtvis icke kunna vara af någon särdeles betydenhet, och ehuru för öfrigt större delen af Akademiens utlånta medel utgöra räntebärande, af enskilda gjorda, stipendie-stiftelser och sålunda icke kunna i berörda hänseende anses lika med Akademiens egna kapitaler; likväl och då det icke bör nekas, att ifrågavarande lånerotlar bidraga till räkenskapens både förtydligande och fullkommande, och afhjelpandet af denna brist icke för Räkenskaps verket vid Akademien kan anses vara förenadt med något särdeles ökadt besvär, vill Konsistorium föranstalta att med näst ingifvande räkenskap sådana förteckningar eller rotlar bifogas skola. Beträffande derefter de» af Stats-Revisionen gjorda anmärkning, som skulle större summor i åtskilliga af Akademiens kassor, särdeles i stipendiefonderna, ligga ofruktbara, såsom t. ex. för år 1841: i Stieglerska fonden 5,934:20. 10. i Falkenbergska dito 2,396: 17. 7. i Hedmanska dito 1,898:42. 6. så bör Konsistorium underdånigst upplysa, att så icke är förhållandet. Med undantag af den i Ränterikassan befintliga, till ständigt förefallande utgifter, löne förskotter m. m. alltid, till större eller mindre belopp, erforderliga behållningen, finnes ingen, under Konsistor» disposition och vård — 170 — ställd kassa eller fond belastad ined några outlånta kontanta behållningar; ehuru räntan å desamma, eller åtminstone å de liesta, hittills uteslutande blifvit redogjord bland Akademiens allmänna medel, och i ersättning lör förvaltningskostnaderna Akademien godtgjord.
M. icke sitter döf och blind för hvad som sker hos R. St:r, utan att Han både ser och hör. Den värde talaren tyckes här hafva gått alltför långt i sin föreställning om K. M:s förmåga. Jag tror nemi. alt det öfverstiger den enskilde representantens krafter att följa med alla ärenden, och ännu mera måste det vara omöjligt för Konungen att så göra. Samme talare har äfven sagt, att Konungen har rådgifvare, som följa med 514 Den 4 Februari. ärenderna inom representationen, och hvilka kunna derom lemna Konungen uplysning. Först och främst är det väl icke den värde talaren obekant, att icke alla bland dessa rådgifvare hafva plats inom representationen, och att de således ofta endast af tidningarna kunna inhemta hvad som der passerar; och sedermera är det icke gifvet, att de rådgifvare, som ega säte och stämma inom representationen, alltid kunna vara närvrde vid öfverläggningarne. I alla fall kunna de, om de vilja fästa sig vid hvad som här tilldrager sig, icke säga något annat, än att den eiler den talaren yttrade den eller den åsigten; men detta mätte väl vara något annat, än att R. St:r genom en undercf. skrifvelse uttrycka sin tanke. Vidare har man framkommit med det påståendet, att det skulle vara omöjligt, att få reda på affällingarne, samt hvilka och huru många de äro, äfvensom man ansett att dertill skulle fordras tortvr. Detta påstående är dock ganska besynnerligt att höra af en talare, som vid de gemensamma öfverläggningarne på siffran upgaf antalet af affall ingar. Han yttrade nemi. att mormonernas antal vore två till trehundra, och att baptisternas skulle upgå till 4,000* Ilar man användt tortyr, eller på hvad sätt har man lillvägagått för att få reda härpå? Antingen måste det vara en sanning att affallingar finnas, eller också måste de icke finnas. Finnas de icke, så är ju all lagstiftning i det hänseendet onödig; men för att få visshet härom är det just nödvändigt att en skrifvelse afgår till K. M. med begäran, det K.
Dertill kommer, att äktenskapet mycket väl kan bestå utan den kyrkliga välsignelsen; ty en lagformig öfverenskommelse om ett oåtskiljeligt lifs-samqväm är tillfyllestgörande, utan att den presterliga välsignelsen kommer till. Följaktligen hörer denna icke till äktenskapets »esse», utan dess »bene esse» om man så vill. En motsatt åskådning skulle föra till den absurda slutledning, att hedningarnes och judarnes äktenskaper (och dessa sednare, till och med i gamla Testamentets skrifter, hade ej någon tillstymmelse till den kyrkliga konsecration vi kräfva) ej varit giltiga och lofliga äktenskaper. » (Joli. Gerhardi loci theologici — Rudelbachs citat.) Philip Jacob Spener blef förelagd den frågan, hvad man skulle göra med två personer, som hade lefvat med hvarandra i 20 år som äkta folk, utan att vara kopulerade genom prestehänder. Ställande sig på den Wittenbergska theologiska fakultetens ståndpunkt af år 1612, svarar han: att benediktionen hvarken hörer till äktenskapets väsende eller ens är nödvändig; att följaktligen också äktenskaper mellan otrogna äro att akta för sanna och för Gud välbehagliga äktenskaper, såsom ock blandade äktenskaper mellan trogna och otrogna, om de hafva vilja att bo tillsammans; och att nemligen de »borgerliga äktenskaper», som i Holland ingås på rådhuset, eller på annat borgerligt sätt, intet brista i deras fullständighet och giltighet. (Speners theologische Bedenken 11, 566 — I. c.). Från samma ståndpunkt afgör han spörsmålet om »matrimonia claudestina», änskönt här flere omständigheter komma i betraktande, hvilka han, som vanligt, väger med stor flit och omhugsamhet (D:r Rudelbach). Joh. Lor. von Mossheim: »Hvarken Frälsaren eller Hans apostlar hafva föreskrifvit de kristna att deras äktenskaper skola bekräftas med den presterliga vigseln, och den skulle visserligen tillegna sig en svag styrka i Skriftens utläggning, som ville be visa densamma af 1 Tim. 4: 3, 5.» Chr.
— Som den för Kemiska Institutionen vid Lunds Universitet upplåtna lokal befinnes till utrymmet alltför inskränkt och jemväl i öfrigt är för ändamålet olämplig, föreslår Kongl. Majit att till uppförande af ett nytt kemiskt laboratorium i Lund måtte anvisas för en gång 30,000 — Då jemväl de den Botaniska Institutionen vid sistnämnda Akademi tillhörande byggnader, för att uppfylla sitt ändamål, tarfva förbättring, äskar Kongl. Majit att Rikets Ständer härtill anvisa en summa af 30,000: — att i mån af behof utgå. Som Kongl. Majit funnit nödigt att, för beredande af en förbättrad själavård inom Tyngsjö till Malungs Pastorat hörande Kapellag, en särskild Kapellpredikant inom Kapellaget anställes, äskar Kongl. Majit för inköp af boställe åt denne Predikant ett belopp för en gång af 4,500: — Enär de vid flere föregående Riksdagar för Folkundervisningens befrämjande anslagne medel äro fortfarande behöflige, föreslår Kongl. Majit, att desamma må till enahanda belopp för nu förestående Statsreglerings-period anvisas, nemligen: till understöd för Folkskolelärares aflöning inom de socknar, der, Transport 98,325: — Bih. lill It. St. Majus Nåd. Prop. N:o /, om Statsverket 18S6. Transport 98.325: enligt Kongl. Maj:fs pröfning, statsbidrag för sådant ändamål i följd af särskilda förhållanden kan erfordras 30,000: — till seminarier för bildande af Folkskolelärare, efter Kongl. Maj:ts pröfning 13,050: — samt till elever vid nämnde seminarier, att af Kongl. Maj:t efter behof disponeras 18,000: •— 01,050: — eller för tre år 184,950 med rättighet för Kongl. Maj:t, att till folkundervisningens befrämjande använda de besparingar, som å dessa anslag kunna uppkomma.
Den nådiga Remissen följer härjemte, och Krigs-Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stor m äktigste Aller xrådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P. LEFRÉN N. G. Thestrup. C. J. Salomon. J. L. Bäck. G. Meyer. G. Söderberg. Carl. D. Forsberg. C. F. Laurén. Stockholm den 28 Januari 1848. L. S. Joh. Alfr. Gulin. — 334 — Kongl. Krigs-Kollegii Artilleri-Afdelnings underdåniga Utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers Rerättelse om verkställd granskning af nämnde Afdelnings räkenskaper för åren 1844 och 1845. Genom nådig Remiss den 28 December näsllidet år, har Eders Kongl Majit behagat infordra Krigs-Kollegii underdåniga Utlåtande öfver Rikets Ständers sednast församlade Revisorers Berättelse om verkställd granskning af Krigs-Kollegii räkenskaper för åren 1844 och 1845; till åtlydnad hvaraf Kollegi um skolat i underdånighet anföra följande, beträdande Revisorernes andragande angående Kollegii Artilleri-Afdelnings redogörelser: För Ordinarie Stats-anslagen: Rikets Ständers Revisorer omförmäla först de uti 1845 års hufvudbok till påföljda år uthalanserade Kronans fordringar, hvarvid några erinringar icke äro gjorda; men anser sig Kollegium likväl böra om förhållandet med dem i underdånighet upplysa: aj att uppgifna utestående krutmedels-fordran, 28,564 R:dr 34 sk. 10 i’st.
Herr Järta är ännu i de år och vid den hälsa , att han, om det ej besvärade honom, ännu borde kunna uppoffra sin tid åt Ernbetsmannabanan; jag kan således ej annat än högeligen gilla Utskottets afstyrkande å ifrågavarande pension, men önskar uppriktigt, att Herr Järta ville åter inträda i tjenst, då Riket kunde få profitera af de talenter många tillägga Herr Järta, samt Herr Järta äfven af Staten bekomma en mot dess tjenst svarande lön, och således vid hans år ej behöfva betunga den med någon pension. Jag anhåller vördsammast, att StatsUtskottets Betänkande mätte blifva bifallet, samt, i hän. delse af motsatsen, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja återremissen till Utskottet. Lades på bordet. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 27 sistledne Junii under N;o 2 15 afgifne, samt den 28 derpå följd^ eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, jemte serskilte motioner hos RiksStånden, angående SaltpetterGärdens nedsättning m. m, Herr Tham, Wollrath'. Så väl innehållet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om nedsättning, af Saltpetter-gärden, som äfven den delen deraf, hvilken innehåller, att en deremot Dori i Julii e, m, 303 svarande utgift skulle användas till Försvarsverket , gör, att jag finner denna sak hafva en fullkomlig förening med Tredje HufvudTiteln, och böra i sammanhang dermed afgöras; och som Ridderskapet och Adeln redan denna förmiddag återremitterat StatsUtskottets Betänkande om Tredje HufvudTiteln, alltså och då Beslutet i denna sak , kommer att bero på det Beslut som blifver fattadt i det förra ämnet, hemställer jag, om icke denna fråga äfven bör återremitteras. Herr Rothlieb, Axel, förenade sig med Herr Tham. Herr von Hartmansdorff, Augufi:
Inom Länet voro å landet till beskattning uppgifna fartyg och båtar om 5 lästers drägtighet och derutöfver År 1841 .. 327 stycken om tillsammans 7,407 läster » 1846 .. 367 » » 9,368 » » 1850 .. 387 » » 9,527 » Jagten är icke att anse såsom någon allmännare binäring i detta Län, änskönt den rika tillgången på skogsfogel i fjellbygden och sjöfogel i skärgår - 19 dea kunde bereda en hufvudsaklig inkomst åt dessa orters invånare, örn jagten ändamålsenligt sköttes. Biskötseln har å vissa orter af Länet under sednare åren varit i tilltagande, men är i allmänhet af föga betydenhet. Åtskilliga handaslöjder öfvas med skicklighet, men knappast i någon gren utöfver Länets eget bohof. Ali åkerbruksoch fiskredskap förfärdigas af allmogen sjelf. Båtbvggeriet i Bohus Län öfverträffar de flesta andra orters. Synnerligast eftersökas de båtar, som byggas å Koster och Oroust. Inom Landvetters och Härryda socknar bereder sig allmogen någon biföi tjenst genom förfärdigande af laggkäril, skeppsvirke, åror, stegar, trädgårdsstolar, m. m. som afsättas i Götheborg. Åf qvinnornas handaslöjder är föga annat att nämna än ylleoch linneväfnader till husbehof. Färglafvars insamling har tillförene utgjort en icke oväsendtlig näringsgren för den fattigare befolkningen, men är nu, i anseende till den minskade tillgången derå, föga lönande. Ingenstädes inom Länet har tjäru-bränning vunnit framgång, ej heller tillverkningen af pottaska eller salpeter. Endast i nordligare delen af Länet kan någon förtjenst genom iandvägaforsling påräknas, och består denna uteslutande af plankors och bräders forslande från närbelägna sågverk till stapeleller allastningsorterna vid kusten, — mest på vinterföre.
Om det således är klart och ostridigt, att StatsSecreterarnes ställning och förhållanden så väl till Konungarhaktsn, söm till Sahi* ballet, äro vida skiljaktiga från Föredragandens i Coromandornålen; orri i annat fall eller derest denna sednare hänfördes under 107 Konungens makt, såsom Arméens och Flottornas högste Befålhafvares möjligen någon gång skulle kunna sättas i ett tillstånd af paralysij hvars förderfliga följder för Riket voro oberäkrieliga: och om ingen närmare än Konungen kc.n eller kanske bör bedömma, med hvil-' ken störfe eller mindre drift, skicklighet och nit Commandbärendernas Föredragande sitt Embete utöfvar (så snart nemligen hans activa åtgärder icke höra under 106 §.), så anser jag mig på nu anförde skäl böra hemställa, icke blott att det i 107 §, föreslagna tillägg, såsom stridande mot aridan och ändamålet a£ denna Föredragandens befattning, måtte ogillas utan ock att, i ett nödvändigt sammanhang dermed, ansvarighetslagens 6 som, i afvikelse från RegeringsFormen, nämner Konungens Rådgifvare i Commandcmil må rättas efter Grundlagen, i stället för att man nu vill 414 ®erL 22 April fm■ rätta Grundlagen, efter Ansvarighefs-Lagen, som likväl icke tillhör Rikets fundamentalLagar. Bilagor till PleniProtöcollet för den 22 April, eftermiddagen. Nto i. Herr von Hartmansdorff Angufi: Då Högloft. StatsUtskottets Betänkande ingående ökadt anslag åt Kongl. Bibliotheket på grund af gjorde anmärkningar, den 11 dennes återremitterades, glömde jag att dervid foga en, sorn jag nu önskade tillägga, med anhållan att dan måtte få åtfölja remissen till bemälte Utskott* Kongl. Bibliotheket utlånar inga böcker åé allmänheten, vare sig på grund af gällande författningar, eller af vederbörandes sjelftagna myndighet att vägra utlåningen.
Men därvid kunde han icke undgå att märka, huru behagligt den välbildade gestalten rörde sig i eldskenet, huru präktigt de tjocka, ljusa hårflätorna ringlade sig kring det stolt höjda hufvudet, huru ett par små vågiga slingor lekte på den breda, hvita pannan, o c h huru mjukt de blekröda läpparne slöto sig tillsammans. — Han härmades nästan på sig själf, som skulle se allt detta så väl. Men han såg också, att öfver hela denna vackra kvinnoskepnad hvilade något så stelt, otillgängligt och kallt, att det nästan kom honom att frysa. Häradsdomaren, en lång, mager man med hårda drag och små skarpa ögon, kom nu ut; äfven han besvarade den nye drängens hälsning med blott en nick och ett likgiltigt: » välkommen till går ' s ». Därpå tillsade han Nils att följa med till drängkammaren, där hans kista skulle insättas. Som de voro i dörren, yttrade han kort och befallande: » Gör i ordning aftonvard åt Nils å skjutskarlen, Ingeborg I » » Jag håller på, » svarade hon och lade i detsamma i en stekpanna några fläskskifvor, hvilkas aptitliga doft sedan kändes ända ut på gården. Då Nils efter en stund tillika med skjutskarlen blef tillsagd att gå in o c h äta, var det redan mörkt ute, men därinne vid spiseln flammade en liflig eld, s o m tillika med en lampa upplyste det stora rummet, hvars väggar voro fullsatta med hyllor, från hvilka alla slags koppar-, bleckoch messingsskålar blänkte. En lockande aftonvard, bestående af smör, bröd, fläsk och potatis samt en rykande kalfost, varjiramdukad på bordet. Icke heller nu syntes några andra kvinnliga varelser till än den gamla i vrån samt Ingeborg, som just ur ett hörnskåp framtog en brännvinsflaska samt glas, hvilka h o n äfven framsatte. » Sitt ner o c h ät! » var den inbjudning, h o n därpå bestod.
Hr von Hartmansdorff har beklagat sig deröfver, att hans motståndare uplagit blott ett af hans argumenter, nemi. det sorn nyligen blifvit för Ståndet upläst; men han måtte icke hafva hört den hemställan här blifvit gjord, alt icke endast hans yttrande vid sista riksdag mätte genomläsas, utan äfven hvad derå svarades: och jag hoppas frarfiför allt, alt SlatsUtsk., i händelse af återremiss, i noga öfvervägande tager hvad dess utlät: 11 förra riksdagen sub N:ris 22 och 63 innehålla. Jag vet sannerligen icke hvilket svar man skall lenina Hr von Hartmansdorff å dess i dag andragna, serdeles egna ai gumenter, såsom t. ex. att en återremiss af betänk, skulle innebära tendensen till en vådlig rubbning af indelningsverket o. s. v. Det vore väl besynnerligt om en dylik rubbning skulle kunna åstadkommas derigenom, att utsockne frälsehemmanen inom Halland, hvilka de facto aldrig utgjort någon rotering, skulle befrias från erläggandet af vakans-afgift, eller denna pålaga för dem i någon män mildras. Den värde talaren har emedlertid på ett fintligt sätt sökt inverka pä Ståndets sympathier och antipalhier, men som båda ligga tämmeligen på sidan om ämnet, hoppas jag, att el t vädjande till dem blir i detta fall ändamälslöst. Medan jag har ordet, vill jag ock begagna tillfället att, i anledn. af Frih. Palmstjernas anmärkm vid mitt anförande jemte hvad han i öfrigt till frågans uplysning framställt, förklara, alt, som den värde ledamoten synes benägen till åstadkommande, så långt numera sig göra låter, af lindring i roteringsbesväret å de utsockne frälsehemmanen inom Halland, i enahanda mån, som jag den åsyftat så vill jag, i afseende å sättet, gerna antaga, alt det af Frilen förordade sätt äger företräde framför mitt; förenandes jag mig alltså uti den af honom, jemte öfriga ledamöter, gjorda anhållan om återremiss. Hr Brakel:
I anledning af Committerades Förslag, att Civile Statens Pensions-Inrättning måtte få uppbära inkomsten af vacante Löner, under Förslagsoch ligge-tiden, har hos Riksens Ständer upplyst blifvit , att Arméens Pensions-Cassa, enligt nu gällande Reglemente, vid alla ledigheter i Militaire-beställningar, åtnjuter 4 vacancemånaders Lön-besparing: att, vid Civile Staterne, likmätigt Kongl. Förordningen den u7 Februarii 1739 och Kongl. Förklaringen deröfver den g Maji samma år, innehålles för Stats-Verket a-ne månaders Lön vid ledighet efter Troman, och 3:ne månaders efter Tjenstemän i allmänhet, den tid oräknad, som i vissa händelser kan förflyta, innan Sysslorne tillsättas; samt att sistnämnde Lönbesparing vanligen de sednare åren uppgått till 5 å. 6000 R:dr om året; och då den blifvande Pensions-Inrättningen omfattar enahanda angelägna föremål , till hvars befrämjande , omförmälde förmån blifwi^ Arméens Pensions-Cassa tillagd, hafva Riksens Ständer velat samtycka, att hvad, under vacanceoch ligge-månaderne, å Civile Embets-och Tjenstemäns Löner varder bespardt , ina Inrättningen tillfalla. Beträffande åter Comitterades hemställan, att den Lönbesparing för 6 Månader , hvilken, vid tillträdet af bade Civile och Militaire beställningar, enligt Författningarne, innehålles till 45* Underdåniga Skrifvelserl Stats-Verket, i ändamål att Begrafnirigs-hjelp j vid Löntagarens död, må kunna till dess Sterb** hus utbetalas, måtte, då Embetseller Tjenste-! mannen tager afsked, i hvilket fall rättigheten] till Begrafningshjelps utbekommande upphör, och!
Erik kunde ej se, hvad det var, ty de röda skyarne hade bleknat, och en skarp, gulröd strimma längs efter bärgsryggen gjorde blott skymningen dunklare. Men så hörde han först svagt som ett sus, se’n starkare och klarare de underligaste toner han i sitt lif kunnat drömma om. Det var som gråt och längtan, så vekt och sorgefullt se’n blef det som lock af tusende fåglar, och det steg och steg och blef till ett jubel, som tonade öfver forsen likt den starkaste klockeklang så sjönk det igen djupare och djupare, längre och längre bort ... Se’n hördes ej annat ljud än bruset af vågorna. Och när Erik helt kom till sig sjelf igen, var dimman borta och forsen såg svart och hemlighetsfull ut. Jo, nu hade han att spela efter! Och säker om vägen styrde han skidorna uppför och utför backar, ginade öfver älfven, där den gick som krokigast och var framme vid lekstugugården, just när den andre spelmannen satte klarinetten till mun och blåste förelöpningarne. Ett par pojkar, som voro heta på dansen, snurrade redan om på golfvet, gjorde piruetter och slogo hälarne i golftiljorna så det blef märke efter. Och nu blef det ett lif i stugan, ska’ en tro, när de fingo syn på Erik. Kaffe skulle han då först ha’ och en sup med förstås, men se’n var det att börja med spelet. Det var inte värdt att öda bort tiden, när julen skulle dansas ut. Och dansadt blef det den kvällen: vals, polska, polka och kadrilj, tätt efter hvarann’ utan hvila Tvi, spottades det i näfvarne, och iväg bar det, så att dammet stod som en rök, och grenljusen fläktade och stänkte taljen vidt om. Ingen hade just tid att säga många ord åt den andre heller. Men så spelte också Erik, som voro han besatt, och någon trötthet kände han ej utaf. Klarinettspelaren följde nog med så godt han kunde, men när klockan var fyra på morgonen, var det stopp för stackarn munnen var styf som läder och stod tjock och stinn som efter getingsting.
Någon myndighet äger h o n icke rätt till att ut öfva öfver eleven, ty då sådant försökes, heter det t. ex.: » V å r a barn ha alltid förr varit så snälla o c h lydiga att aga behöfves e j. V i hålla därför icke orättvist m e d dem, m e n de v o r o så klena, när de v o r o små, att vi skola vara försiktiga m e d dem. » När sådant o c h mer dylikt kan framställas inför barnen i lärarinnans närvaro — hvilken aktning skall barnen få för henne och h o n å sin sida för föräldrarne? Men icke b ö r heller lärarinnan, såsom ni så klart påpekade, klandra familjens förhållanden i öfrigt så- som mathållning o c h dylikt, ty h o n b ö r » ta seden dit h o n kommit. » Men o m h o n i sin b e k y m m e r s a m m a belägenhet förtror sig åt en eller flere sanna vänner, som h o n vet att hon kan fullt lita till — det bör ej upptagas som utspridande af » onda rykten » eller skvaller. O m föräldrarne i stället för att girigt upptaga allt skvaller, s o m barnen i sitt oförstånd tuta i deras öron från lektionstimmarne, — o m de i stället, säger jag, personligen gjorde sig underrättade, hvarför deras barn blefvo tillrättavisade af lärarinnan, hvilken stor tjänst de skulle göi-a sig själfva o c h sina barn samt den stackars lärarinnan, som de så hårdt döma! O m hon utomhus vågar yttra sig om sin ställning — det är förfärligt, tycker hennes herrskap, m e n samma herrskap kan likafullt d ö m a henne af ett oförståndigt barns skvaller, j a, till o c h m e d förnedra sig därhän att lyssna utanför skoldörren samt af tjänarinnan utlocka » h v a ' fröken sa ' », då denna förra var inne h o s henne för att städa. Så- dant låter otroligt, men är faktiskt sant, ty jag känner h e m där sådana förhållanden existera.
Och nu, hvi skole vi dö, så att den store elden förtärer oss? Om vi oftare höre Herrans vår Guds röst, så måste vi dö. Förty hvad är allt kött, att det höra må lefvandes Guds röst tala utur eldenom, såsom vi, och kan lefva? Gack du fram, och hör allt det Herren vår Gud säger; och säg oss det. Allt det Herren vår Gud med dig talar, det vilje vi höra och göra. Då Herren hörde rösten af edor ord, som I taladen med mig, sade Herren till mig: Jag hafver hört detta folks ord, som de med dig talat hafva; det är allt godt, som de sagt hafva. Ack! det de ett sådant hjerta hade till att frukta mig, och till att hålla all min bud i deras lifsdagar; på det att dem måtte gå väl, och deras barn evinnerliga. Gack, och säg dem: Går hem i edor tjäll. Men du skall stå här för mig, att jag talar med dig all lag, och bud, och rätter, som du dem lära skall, att de göra derefter uti landena, som jag dem gifva skall till att intaga. Så behåller det nu, att I mån göra såsom Herren edar Gud eder budit hafver; och viker icke hvarken på högra sidon eller venstra; Utan vandrer i alla de vägar, som Herren edar Gud eder budit hafver; på det I mågen lefva, och eder skall väl gå, och I länge lefven i landena, som I intaga skolen. Desse äro nu de lag, och bud, och rätter, som Herren edar Gud budit hafver, att I dem lära och göra skolen i landena, dit I indragen till att intaga det; Att du fruktar Herran din Gud, och håller alla hans rätter och bud, som jag bjuder dig; du och din barn, och din barnabarn, i alla edra lifsdagar, på det I skolen länge lefva. Israel, du skall höra, och behållat, så att du gör ock så, att dig väl går, och varder mycket förökad, såsom Herren dina fäders Gud dig tillsagt hafver ett land, der mjölk och hannog uti flyter. Hör, Israel: Herren vår Gud är en enig Herre.