Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det tänkte jag då, och nu synes det att jag hade rätt, — fortfor hon, vändande sig till sin man, som åt med en ifver och en aptit, hvilken hittills gjort all konversation omöjlig, och som ännu alls icke svarade med annat än en bifallande och något förundrad blick. — De skulle säkert icke gjort sig så mycket besvär, endast för att den stackars herrn skulle blifva kristligt begrafven, nej, det var något helt annat! — Nå, hvad skulle det vara då? — sade hennes man helt likgiltigt, med munnen ännu full af fläsk och kål. — Jo, ser du ... men hvad i Herrans namn är detta för ett spektakel? Hvarför skäller Curry, som han vore tokig, och hvarför springer han med sina stora sotiga labbar upp på trappan, som han vet, att han aldrig må understå sig. Det är gamla Betzys gemena katt, som förvillar honom, det ger jag mig hin på. Spring ut, Bill, och se efter hvad det är! Jo, nu blir mitt renskurade golf just vackert. — Gud vare tack för maten, — tillade hon andäktigt sammanknäppande händerna, i det hon steg upp från bordet och började att hopsamla tallrikar och skedar. — Se så, öppna köksdörren åt mig, Jonas, och akta, att du icke trampar i spottlådan der! Nå, Bill, det var väl katten, kan jag tro? — Nej, mrs, det var en fågel, som flög öfver trappan och som Curry rusade efter, — sade Bill, som återkommit och nu hjelpte sin matmor att afduka bordet. — En fågel, hvad är det för prat? Det kan jag aldrig tro. Jag har ju vant sparfvarne att alltid få sina brödsmulor nere vid dammen. De bruka aldrig komma fram till trappan. — Nej, det var en kråka, mrs. — En kråka, nå ja, det var en annan sak, dem kan man då icke få någon bugt på, — sade fru Barbara muttrande, under det hon hoplade bordsduken och läste in den i ett skåp vid dörren. — Gå ut efter vatten åt mig du, Bill, till diskarna, men akta, att du icke spiller och slaskar derute!
Hvad åter beträffar åvägabringandet utaf ett statsanslag för ändamålets vinnande, så har Utsk. dermed icke kunnat taga någon befattning. När frågor endast såsom önskningsmål skulle behandlas, så förmodar jag således att R. St:r lära finna, att Utsk. gjort allt hvad det i denna sak kunnat och bordt. Om nu R. o. Ad. yrkar att Utsk. skall lill R. St:r med något nytt tillstyrkande i målet inkomma, så önskar jag sannerligen att de Hrr, som påyrka återremiss, mätte upgifva hvad de egentligen vilja att Utsk. skall tillstyrka, ty det är för mig en fullkomlig gåta. Jag slutar med anhållan om propos. på bifall till Betänk. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Uti Betänk, är uplyst att K. M. redan beslutat anställandet utaf en agronom i de norra länen, så snart tjenlig person dertill kan erhållas. Det vill då synas mig, som skulle motionären och de som ifra för hans åsigter redan hafva fått allt hvad de på grund af denna motion kunnat få. En skrifvelse till K. M. skall väl något innebära; antingen skall den innebära att R. St:r önska något, med anhållan att K. M. ville derå fästa Nåd. afseende, men något sådant behöfves icke här då K. M. redan har beslutat att göra hvad R. St:r i detta fall skulle önska; eller också, att medel skulle för detta ändamål anslås'; men sådant kan här icke komma i fråga, dels emedan Ekon.Utsk. icke eger att föreslå några anslag, och dels emedan K. M. vid detta tillfälle icke behöfver något anslag, enär K. M. redan förklarat Sig vara sinnad att med befintliga tillgångar anställa en agronom för de norra provinserna. Hvad som hittills hindrat att icke någon agronom derstädes redan tjenstgör, är att någon dertill lämplig person icke funnits att tillgå, och man kan icke tänka sig att det genom en underd. skrifvelse skulle blifva lättare att få en sådan tjenlig person.
Ridderskapet och Adeln anser äfven, att kavalleriets förstärkande genom indeld eller värfvad trupp bör kunna med största fördel åstadkommas i förening med vakanskontrakternas förnyande med de afsutna rusthållsregementena och vakansafgifternas förhöjande till ett belopp, närmare motsvarande värdet af den skyldighet de äro beräknade att ersätta.» Bonde-Ståndet har godkänt ett af Herr A. W. Björck uti angifven reservation framstäldt förslag: »att Rikets Ständer måtte i svar å den Kongl. Propositionen meddela: att Rikets Ständer väl finna rusthållarne vid Smålands husarregemente företrädesvis berättigade att komma i åtnjutande af de förmåner, som regementets afsittning medförer; men att Rikets Ständer likväl, med afseende å nuvarande förhållanden, icke anse lämpligt, att nu vidtaga några bestämmelser för tillvägabringande af nämnda åtgärd, samt att Kongl. Maj:t måtte täckas låta på lämplig kortare tid af 5 eiler 10 år förnya de kontrakt, rörande kavalleri-regementenas afsittning, som tilländalöpa åren 1870 och 1871; äfvensom att, i händelse Kongl. Maj:t finner sig icke kunna lemna bifall till denna Rikets Ständers framställning, utan pröfvar erforderligt att kavalleristyrkan ökas med 500 man, sådant mätte ske genom Smålands husar-regementes afsittning och uppsättning ånyo af Ostgöta kavalleri-regemente, men att i alla händelser denna åtgärd icke måtte leda till förändring i de förfoganden af räntors och boställens indragning, som skett till följd af regementets afsittning, samt att Rikets Ständer icke eller finna skäl att till förändringens genom förande till Kongl. Maj:ts disposition ställa andra medel, som till Statsverket böra ingå, utan anhålla om nådig Proposition rörande de anslag, som för ändamålet erfordras;» och af Borgare-Ståndet är Utskottets Betänkande återremitteradt. Af ofvanstående redogörelse inhemta?, att inom de trenne Riks-Stånd, hvilka i frågan fattat beslut, skiljaktiga meningar uppstått i afseende å de åtgärder, som i anledning af Kongl.
Blgg och miinniskoskpgg, soul Sonjn Br, vill hon helst tillbringit hela sin dsg ~ n e d liisning eller promenader med sin ' fiist~i~an. Man liimnar dem ockst " t den stiirsta frihet och de forlofvade siillslrapa fiir clet lriesta enclast. med l~varandra, ~ n e d Anjuta och systrarnas viininntl, friiken E. - Efter frulrosted, ad vanligen Lisa, Ad&amp; (en ogift moster till Sonja.) ocli jag upp i. lills salongen, diir vi ha Qtskilligt nt.t syssla lned ntstyrseln. I fiirrgiir filllaile vi hnncldukar till Sonjav lremisks experi ment, i dag hnr jag sptt Bherrlraget till den lilla rods sidbnkudcle, s o ~ n Sonjs gkall ha mecl sig pg resan. Blott en liten del af illstyrsela. i.ir hiii *, det nlestn nf linne och I&amp;der &amp; ~ T ~ H I i: Petersbnrg. el~nru ealrel, iir inyclret vaclrer. Den 82. af hvitt siden, gun~erarl 1.11ec1 en atln.si: onlR och ett motsvarande skzrp. Sonja; it]: fnllkomligt Iilcgiltig for sin toilett och fini~er allt onodigt eller alltfor elegant. Detta hindrar dock ej, att hon %I: vaclo-are fin nigonsia. I g&amp;r beslot hon. sig for, dzrtill pA (let ifrigaste ofvert d a d af I&lt;ova.levsky,: ~ t t Iiiggn upp h k e t i papiljotter oc11 npptriicide i nag mecl l h g a lnclrai:, som kliiclcle h e m e fortjnsande. P b naima siitt sknll. lion vilra lrliidd i h h a t pb b&amp;lopsdnge~i.
Med dessa egenskaper, och sedan han någon tid, så vid som utom HäradsRätterna, genom skiljaktiga honom uppdragna förrättningar, beredfc sig vissa kunskaper, blifver han allmännare nyttig, och hans befattning till och »med vgtig; han omgifves af sina grannars föw troende, under tillit på hans heder och förstånd; han bilägger deras smärre tvister; han utreder deras Sterbhus; han leder deras handel; och han bevakar deras handlingar, och det ofta med en förvånande skicklighet. Betrak tom det Hedervärda Bondestånd dets RiksdagsLedainöter! Hvarifrån leder sig deras förmåga att kunna fatta nog invt-. tclade frågor, förmågan att kunna pröfva Dm 5 Maj. e. m, 155 meningarna, att yttra sig med redighet, och att med sedlighet och anständighet samt en efter Ståndet lämpad värdighet kunna blanda sig med de öfriga RiksStånden? Jag tror ej, att man vid svarets afgifvande blifver villrådig. Jag tror, det man finner att de fleste härleda sitt danande ifrån deras tjenstgöring vid HäradsRätterna, och de särskildta ärender som dem blifvit uppdragna, och hvilka fört dem uti nödvändigheten att förvärfva sig någon närmare verldskänne. dom genom umgänget med de mera odlade medborgerliga Classer, Finnes det nu tänkbart, att lika goda följder skola beredas genom täta ombyten af tjenstgörande Nämndemän, och hvilka •efter ordningen uppbådas till den nya HäradsRätfen, då ej kan undgås att förena en ansvarig påföljd med skyldigheten att hör. samma, så vida ingen belöning kan vara att påräkna vid denna dagspillan, och ingen ära uppmuntrar, enär en allmän pligt föreskriiver valet, utan afseende på personliga förtjenster ? Vid utmätningar och de flera förrättningar, der vanan är så nödvändig, kunna oordningar och missbruk sedermera ej undvikas, och iör Krono-betjeningen skall det blifva särdeles besvärligt att håila rulla öfver Nämndemännens tjenstgöring, på det den ena mer än den andra ej pia t te be. tungas. Den 5 Maj. e. m.
Kannor. Afgift för 6 månader. R:dr sk. r. Diam. : Höjd Kan afverka i månaden. Kannor. Afgift för 6 månader. R:dr sk. r. Diam. : Höjd Kan afverka i månaden. Afgift för 6 månader. Kannor. STOCKHOLM, tryckt hos Marcus & Coup. 1848. Bil. N:o 3, till Bevilln.-Utshottets Skrifvelse, N:o 6. 1 Litt. n. Enligt nuvarande beskattningssätt för bränvinsbränningen erlägges bevillningsafgiften efter den begagnade bränneri-apparatens pannerymd, hvilken är antagen förhålla sig såsom samma apparats afverkningsförmåga, utan afseende på pannans form. Att detta antagande är origtigt, och följaktligen grunden för beskattningen felaktig, blir af det följande tydligt. För hvar och en vätskas afdunstning gäller den allmänna lag, att myckenheten af den på en gifven tid af dunstande vätskan förhåller sig såsom myckenheten af det henne på samma lid utförda värmet. Denna värmeqvantitet beror, vid oförändrad temperatur, på afdunstningskärlets för elden utsatta yta, så att hvarje bestämd del af denna motsvarar ett visst mått afdunstad vätska på den gifna liden. Tillämpas detta på bränvinspannan, hvilken icke är annat än en afdunstningsapparat, så följer, att hennes afverkningsförmåga måste förhålla sig såsom upphettningsytan, oberoende af pannerymden. Närmare upplysningar inhemtas af de här bifogade tabeller, hvilka, för att göra pannformens inflytande på afverkningen så mycket åskådligare, upptaga 5 särskilda former af stående cylindriska pannor med plan botten, hos hvilka upphettningsytan är antagen utgöras af hela botten och halfva sidoytan tillsammans, nemligen: l:sta Formen. Höjden och diametern lika, 2:dra Formen. Höjden Höjden Höjden Höjden Tabellen 1 visar de emot olika upphettningsytor från 1 till 20 qvadratfot svarande kantal hos pannor af de förenämnda 5 formerna. Man finner, att rymden af de pannor, som hafva lika upphettningsytor, minskas, då skillnaden emellan diametern och höjden ökas, och att således samma afverkningsbelopp kan erhållas med pannor af ganska skiljaktig rymd.
Detta förhållande är så mycket berömvärdare, som mångenstädes svåra rubbningar i cirkulationen uppkomma genom jernbanans riktning. Alla Länets städer, med undantag af Skanör och Falsterbo, hafva genom ett elektriskt telegrafnät blifvit förbundne så väl sins emellan som med öfra Sveriges större städer, Stockholm, Götheborg m. II. 7 § 2. Invånare. Enligt här förvarade mantalsoch skattskrifningslängder utgjorde folkmängden vid slutet af år 1850: Skattfrie män ... 58,668. qvinnor 59,612. H8,280. 245,762. samt vid slutet af år 1855: Mantalsskrifne män . Folkmängden har således under de fem sistförflutna åren ökats med 17,668 personer, deraf 8,597 mankön och 9,074 qvinkön. De orsaker, som bidragit till denna betydliga folkökning, äro den alltjemnt fortfarande hemmansklyfningen och de inom Länet företagna vidsträckta odlingar, som underlättat uppkomsten af nya bostäder och beredt ökade tillfällen till arbetsförtjenst, på samma gång den tjenande befolkningens begär att ingå tidiga äktenskap och bilda egna hushåll för att derigenom vinna ett fÖrmcnadt större sjelfberoende bibehållit sig. Den har motverkats af en mängd tjenstehjons och annat arbetsfolks utflyttningar till Danmark, dit de lockats af de höga arbetslöner, som der i landet erbjudits och hvarest brist på arbetare gjort det lätt för främlingar att erhålla tjenst. Fördelningen af folkmängden på Länets hela yta, utom städernes, utvisas af följande tabell: 8 Areal Svensta qvadrat mil, enligt Kongl. KommisInnevånare sionen öfver Tabellverket. å hela i rundt tal å Sjöar. Land.
BondeStåndet ingifvet, till Lagutskottet remitteradt Memorial, hafva RiksdagsFullmägtigarne Jonas Gråberg och Daniel Nordqvist från Carlstads Län anfört, huruledes det lör Allmogen uti Elfvedahls och Frycksdahls Härader skall vara betungande, att värderingar å fastigheter, sam för Lån blifvit pantsatte och lagfarne, förrättas af Häradshöfdingen i Orten jemte Landsman och tvänne Nämndemän, vid hviike värderingar, som uti berörde fattiga Ort ofta inträffa , Häradshöfdingens resekostnad, som af den gä!ds!<yldigc måste ersättas, uppgår tili femton atjugoRjdrj hvarföre Gråberg och Nordqvist yrkat, att dylike värderingar hädanefter måtte förrättas utaf tvänne Nämndemän , som af HäradsRåtten förordnas; att Värderingslnstrumenterne derefter, LagUtskottets Betänkande», 49 derefter, pä en dertill uti Häradets kyrkor kungjord dag, vid HaradsRättens SommarTiug ingifvas, att granskas i så väl Borgenärens, som Gåldenårens närvaro, innan vidare Lagfart beviljas, då den, sorn åt Värderingen ej nöjes, genast bör gifva sitt missnöje tillkänna, för att erhålla ny Värdering, om han dertill eger fog, hvilken värdering da borde af Domhafvanden och Nämnd under Tinget förrättas, på det panteiagfarten vid samma Ting måtte gå i verkställighet. Då ifrågavarande Memorial har afseende på sådan värdering, som, enligt 6 Cap. i §. UtsökningsBalken, bör å Landet af Häradshöfding med tvånne Gode Män förrättas å jord, hvarmed enligt 9 Cap.
Jag kan ej instämma i denna mening. §:n synes vara ett undantag ifrån hvad som i 12 Cap. 1 §. stadgas angående Storskiflad skog, hvarå delägare ej önska delning; och händelsen af Den 6 April e. 'ru. 35i sådan jord inom skogsmarken, som befinnes af den godhet och med det läge3 att den bland inrösningsjorden lämpligen jkan skiftas, synes på goda grunder fordra detta undantag. Vid 11 Cap. hafva Utskotten föreslagit, ”att en ny §. må tilläggas, innefat”tande Stadgande att Besvär öfver verkställd Ego-taxering borde, inom 60 dagar derefter, hos Egodelnings-Rättens Ordförande anföras.” Utskotten hafva härvid ej gifvit Förslag till den nya §:s redaction, hvilket jag anser som en brist; men jag vill nu endast hålla mig vid hufvudsaken. Då Allmänna Lagen för missräkning i hvilken obetydlig liqvid som helst ger mig rättighet att efter flere år få den afbjelpt, synes det underligt, att vid en så vigtig fråga, som utbyte af jord, jag ej skulle hafva samma tid för att vinna rättelse, i fall missräkning ägt rum. Hela saken är ju blott en bytes-liqvid. Hvarföre skall man då icke bär äga samma rätt, som i andra fall? Hvarföre skall icke rättigheten hållas Öppei) i 3 år, alt få rättelse i en åtgärd, hvaraf olägenheterne böra drabba dem, som dertill varit vållande? Man har sagt, att det vore hinderligt för saken, om klandertiden utsträcktes längre. Men då en helt ny princip blifvit antagen, är det naturligt, att ett nytt rättegångssätt måste följas, som kan föranleda dertill, att hela 35i Den 6 April e. m. förrättningen måste omgöras, och att graderingen ej för sig bör afgöras. Jag får härvid utveckla den åsigt jag fattat af den princip, som i nya SkiftesStadgan blifvit uttryckt. Så väl i 1812 års Författning, som alla äldre, var rättigheten öfverlemnad till Delägarne, att sjelfve uppgöra Taxeringen. De ägde dervid blott rådfråga Landtmätaren och Gode Männen.
Pä sadan grund wore skillnad gjord i de föreslagna straffen. Friherre 8 rssl vonklolstein trodde, akt om en sadan hög Embetsman tillstyrkte någor emot tryckfriheten, eller hwad som hälst, borde Lagen wara densamma. Gref - n§4 Den 19 December. Grefwe O okns, ^uxu sr, conformcrade sig med Friherre LtaLI. Herr Tiira r, l) or§ L! asper Wilk elm. De» §. af A.nwarighcrs lagen, s-m bestämmer answarec för Föredragande, delar sig, vin jag icke mjsilagit mig, »kl ätjkiftiga moment. Dt första föruksäkkcr den brottsiighel hos Föredragande, att conkrasigmra en expedition som strider emot Prorecolieis lydelse, och bestraffas med Embcttrs förlust, med tillägg, akt ej flin» detsamma återfå eller belsrdras till någon tjenst inom Skalö-Rädet. Del andra, och jon, egentligen fästat min upmätksamhct, bär bestäm? samma straff, för veu Föredragande, lMiiken undcrlättr, akt till en eoustittttions widrig expedition wägra sin csnkrasignatton. Jag har trott mig uti detza bada fall sinna en icke rmga ffillnad uti vrotkstighet, i synnerhet som det första lämnar tillfälle kill mångfaldige chieaner i afseende pä expedikionö-sättek, dä det andra äler i n>jn ranka aktiv föruksäikrr upsär att kränka grundlagens helgd, och der är i detta afseende som jag hade önskat att straffet för denna händelse bliswit i sa marte särstväradk, att med förlusten af Embekek, den brctkstige skulle förklaras owärkig art bekläda något Embete i Statt» af hw-d namn som hälst. DU Högloft. Ridderffapet och ArelnS granss.ung sär jag derföre förestå denna pecjeecerade ändring af §. §:ne.
Bref för der afsedt fall funnes stadgadt; och hade Kollegierna, till upplysning om förhållandet i dutta hänseende uti ett och annat främmande land, meddelat, att i Danmark vore förordnad!, att innan nedslagtning af ett utaf boskapspest angripet kreatur egde rum, värdering deraf skulle verkställas utaf tre personer; att kreaturet då skall uppskattas efter det tillstånd, hvari detsamma vid nedslagtningen sig befinner, dock att afseende icke fästes å den verkliga eller förutsatta sjukdom, som föranledt nedslagtningen, men att deremot afdrag för det dödade djurets värde bör ega rum; att den sålunda uppkommande summa skall ersättas egaren till kreaturet med fulla beloppet, derest vid öppnandet af kreaturet icke något tecken till kreaturspest förefinnes, samt, i motsatt fäll, med fj-.delar af det kreaturet åsätta värde; att i Belgien, hvarest vore töreskrifvet att kreatur, som finnes af boskapspest angripet eller misstänkt att vara med sådan sjukdom behäftadt, skall dödas och nedgräfvas, ersättning af Staten tilldelas egare af sådant kreatur med ftdelar af dess värde; att i Österrike vore stadgadt, att för ett. af kreaturspest angripet kreatur, hos hvilket sjukdomen befinnes vara i ett så framskridet stadium, att kreaturet kan förväntas snart dö, ersättning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 57. 5 Staten skall utgå. med J:del af kreaturets värde; att kreatur, hos hvilket sjukdomen förekommer i sin första utveckling, skall ersättas med §:delar af sitt värde, och att för dödadt kreatur, som endast varit för sjukdom misstänkt och funnits synbart friskt, hela det belopp, hvartill kreaturet uppskattats, skall egaren godtgöras; att af dödadt sjukt kreatur, hud och horn, efter en på föreskrifvet sätt verkställd rening, äfvensom talgen, sedan den blifvit behörigen smält, må afyttras, hvarvid afdrag i kreaturets värde för sådant affall skall ske; och att, om hos dödadt kreatur icke något tecken till boskapspest förefinnes, köttet kan af egaren få användas, likaledes mot afdrag i kreaturet åsatt värde.
Officerares Permissions - Bref eller Sedlar pä tjenstledighet för Corporal» wid Jnfanterierne, jamt Ryttare, Dragoner, Soldater och Bätsmän, enär de i sina angelägenheter ej resa utom Länet; i annat fall böra de wara försedde med wederbörliat Resepass, Charteradl pä satt 8- i z här ostvan utsätter. lz-.o. Alla Wärfnings-twist» med tillhörande Bilagor och fallande Utslag, samt hwad som rörer Sallpetter-Sjuderi-Werket, sä wäl enskildt som i gemen, jemte derwarande Tjenstemäns och Manskaps förrättningar wid Sjuderi», ehwad de innefatta redogörelse, Handräkningö sökande hoS Domare - -972 Den i8 Augustt. mare och Epecutorcr eller annan åtgärd, eller ock fel och försummelser. I alla de sall, der befrielse fran Charta, Sigillaka ager rum för Kronans Manstäp, oör den ock as Stads, och Brandwakter atnjuras. i§:o> De Fullmagtcr eller Constitutorialer, hwarmed en eller annan, likmätigt Förfcmninaar el, ler strstildte Nådiga Förordnanden pa rocha ar eller behaglig lid, kan till någon förrättning warda antagen, med Nådig försäkran om befrielse fran Charta, Sigiilata. Och ^ 15:0. Alla Lappsaker, som akhandlas och skrif, was, da en främmande Lapp i saken är delagtig. All annan eftergift, som i särfkildie Författnin. gar kan wara medgifwen, ar härigenom upphäswcn.
Nu först — när det var öfver — kände hon, hur trött och utsliten hon blifvit. Men det hade varit något att lefva för i alla fall, något som upptagit tid och tankar. Om det bara inte rifvit upp det gamla såret också! Hon reste sig häftigt och stod plötsligt framför en af de stora väggspeglarne, ur hvilken hennes bild trädde fram hel och hållen. J a! Så såg hon ut nu mera! Gråhårig, mager och kantig, mörk i hyn, med infallna kinder. Den omsydda grå sidenklädningen tog sig ingenting ut på den gängliga figuren, som mistat både fyllighet och elasticitet, blommorna på hår och barm tjänade endast till att framhålla, hur förbleknad och vissen hon själf blifvit, och här i detta unga hem, genomandadt liksom af bäfvande aningsfull lycka, kände hon sig mera gammal och ensam än någonsin förut. Att kunna bli ' så lycklig som Thyra! Att få upplefva något sådant som att träda öfver tröskeln till ett eget hem vid den älskades sida?! H u r underbart! Och att försaka det, just när man stått vid målet! Kunde någon genomlefva en sådan sorg? Åh jo! Hon hade ju själf gjort det. Också hon hade varit vacker — mycket vacker, sades det — och trolofvad. Det var nu så länge sedan, att ingen mer än hon själf mindes det. En afton då Thyra och hennes fästman, för hvilka hon oftast tjänade som förkläde, aldrig tycktes kunna skiljas, hade det kommit öfver henne en känsla af bitterhet och afund, hviiken liksom tvingat henne att säga dem, att hon varit älskad hon också och älskat lika högt som någonsin de. Men hade de trott henne? Ej nog med att hon uppfångat deras ironiskt medlidsamma leenden, de hade äfven förklarat, att som de hade ingen älskat — eller skulle komma att älska. Moster Lotten smålog mot sin bild i spegeln — ett sorgset drömmande leende. J a, som hon nu såg ut, kunde väl ingen tro det, men hon hade haft sin vår, hon också, och varit älskad oegennyttigt, varmt och trofast. Var ej detta nog att minnas och lefva af?
Är ärendet af civil eller oeconomisk beskaffenhet? Och det äger icke LagUtsk. att bedöma. BYih. Cederström, Jac.: För mig synes första delen af frågan ganska enkel och tydlig. R. St. hafva ansett det vara nyttigt, att lagstiftningen för utrikes och inrikes vexlar Liefve gemensam. Jag har delat denna åsigt. Men detta hindrar icke Konungen i utöfningen af dess, i grundlagen, fastställda rött att, i anledn. af förslag från Ständerna, gifva en contrapropos. och säga: detta antar jag, detta icke. I anledn. af en sådan contrapropos. väckte Hr Stuart motion, att R. St. måtte hos K. M. i und. anhålla, det K. M. täcktes låta utarbeta och vid nästk. riksdag meddela förslag till gemensam stadga för såväl utsom inrikes vexlar. Det är gifvet, att denna motion aldrig bort remitteras till LagUtsk. utan, såsom afseende en und. önskan hos K.M., tillhört Oecon.Utsk:s handläggning; ty frågan kan icke afse beslutet, att berörde åtgärd af K. M. må vidtagas, utan blott und. önskan derom, och förslag derom, jemte motiverna derför, hade det tillhört Oecon.Utsk. att framställa. Vid granskning af 89 § Reg.F. finner man, att Konungen i alla fall har sig öppet att framställa saken i form af lagfråga, hvilket ock säkerligen kommer att äga rum, i händelse K. M. finner R. Sits skäl giltiga. Emedlertid har saken nu, till följd af den oriktiga remissen, kommit i ett oriktigt skick, som ej kan rättas genom återremiss, såvida Ständerna icke skola uppdraga åt LagUtsk. att, oafhängigt af en sådan dess egenskap, såsom särskildt Utsk. behandla frågan. Jag kan ej neka, att jag för min del hade önskat, att R. o. Ad. genom motionens remitterande till Oecon.Utsk., samt sedan detta altså blifvit i tillfälle att motivera den framställn., motioneu åsyftar, sålunda kunnat underställa K.