Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle åter denna hänvisning icke vara tillräcklig, torde ytterligare vägledning , genom analogie, stå att hemta från nyssnämnde Stadga , i hvad den rörer husbonde; men någon definition å tjenstehjon anse Utskotten icke vara i Stadgan behöflig, \:de /irt, 1:0 Att, sorn det icke vöre troligt, att en husbonde skulle kunna, i vittnens närvaro , utgifva en orättvist tadlande Orlofssedel, men väl sannolikt, att ett tjenstehjon, trotsande på den lagliga bevisningen, till - Lag' s. Allm. Besv. o‘. Oec. Utsi. Uti. N:o 71. 35 trugade sig en oförtjent recommendation , hvarmed så mången husbonde år ifrån år blifvit bedragen, både tjenstebjons och husbondes fördelar syntes fordra, ali husbonde, genom orlofssedel bekräftande med namn och sigill, eller genom utfärdande af sitt betyg, på ära och tro, i vittnens närvaro, om ett tjenstebjons moraliska frejd , varder befriad från äfvemyret af rättegång med den afskedade tjenaren. 2:0 Att det af Utskotten tillstyrkta stadgandet om skyldighet för husbonde, att i orlofssedel utsätta, huruvida tjenstebjonet hos honom häftade för någon skuld , hvarken vore lämpligt eller behöfligt. Det skulle ock , i anmärkarens tanka , kunna föranleda till missbruk; ty, ehuru en husbonde borde behandla sin tjenare, såsom en fader sin son, kunde dock en husbonde, som träffat en tjenare, hvilken ordentligen fullgjorde sina åligganden , men vore böjd för slöseri, begagna sig af hans svaghet, låta honom skuldsätta sig, och göra tjenaren, snart sagdf, till lifegen, emedan denne , försedd med en orlofssedel, hvaruti ett ansenligt skuldbelopp till husbonden vore utsatt, skulle möta svåra, kanhända oöfvervinneliga hinder för erhållande af annan tjenst. 36 Lag' s. Ålim. Besv. o, Occ. Vtsk. Uti.
Ständer för berörda ändamål endast anvisat 2,000 R:dr årligen, har E. K. Maj-.t nu, i anseende till otillräckligheten af denna summa, föreslagit, att Rikets Ständer måtte för tillämpning af berörda bestämmelse, ej mindre framgent, än äfven under åren 1864—1866 anvisa dels utöfver förut beviljade anslaget, 2,000 R:dr, ett årligt belopp af 4,000 R:dr, och dels för en gång en summa af 11,000 R:dr. Såväl utaf beloppet af ofvanberörda, vid sistlidna riksdag beviljade anslag, som äfven af de då hos Riks-Stånden hållna diskussioner framgår otvätydigt, att Rikets Ständer endast afsågo att åt fyra lärare, på hvilka namnen angåfvos, medgifva den ifrågavarande förmånen . — Af' detta beslut bör således icke kunna hemtas anledning att till ett större antal lärare utsträcka samma förmån, och dessutom förekommer, att vid de läroverk, som icke före år 1858 varit fullständiga på begge linierna, den undervisning, hvarför numera lektorer äro anställde, varit i flera ämnen helt annan och till omfånget vida mera inskränkt, än den sedermera blifvit, hvadan i månget fall det vore alldeles origtigt, att såsom full lektorstjenstgöring anse er. undervisniugsskyldighet, som afsctt undervisningen i samma ämnen, men innan den blifvit så anordnad, som nu, sedan lektor för densamma blifvit anställd. — I hvad mån detta egt rum med afseende å de lärare, som blifvit till den ifrågavarande förmånen föreslagnc, är ej vordet utredt. Rikets Ständer hafva alltså ej funnit anledning E. K. Maj:ts förevarande nådiga framställning bifalla. 38:o. Vidare har E. 1\. Maj:t föreslagit, att läraren i teckning vid Nya elementarskolan i Stockholm J. G. Köhler måtto varda uppflyttad från och med år 1867 i tredje lönegraden och, i följd deraf, elementarläroverkens anslag med 250 R:dr årligen förhöjas.
Från och med år 1847 till och med år 1850 hafva byggnader här i staden blifvit i städernas allmänna Brandstodsbolag försäkrade för ett värde af B:ko R:dr 21,250. År 1847 hade stadens invånare lösegendom assurerad i städernas Bolag till försäkring af lösegendom för ett värde af B:ko R:dr 363,780, och år 1850 för ett värde af B:ko R:dr 277,980. Arealen af stadens område utgör 4,299 tunnland 12f kappland, deraf 478 tunnland 12^ kappland åker, 843 tunnland äng samt 2,978 tunnland skog och betesmark. Enligt år 1824 förrättad skattläggning, som af Kammar-Kollegium blifvit fastställd, är all stadens jord beräknad till 9 ^ hemman, deruti inbegripes den under staden lydande, till ett fjerdedels hemman upptagne köpingen Gamlebyn. Hufvudnäringen härstädes är handel, och stadens större eller mindre välstånd beror på det förhållande, hvaruti dess utrikes handelsrörelse, synnerligen frakthandeln, under omvexlande konjunkturer sig befinner. Af stadens handlande, trettioåtta lill antalet, deribland två äro bosatta i Gamleby köping, drifva de flesta både inoch utrikes handel, samt äro tillika skeppsredare. Öfriga borgerskapet utgöres af 46 sjökaptener samt 78 37 199 1T1 Tö8<t - idkare af åtskilliga handtverk, bland hvilka sednare tvänne äro bosatte i köpingen. Manufakturier och fabriksinrättningar bär i staden äro: en spegelfabrik, en fabrik för tillverkning af lackerade bleckarbeten, ett garfveri, två skeppsvarf, en segelduksfabrik och två repslagerier. Hvad sjöfarten särskildt angår, så har antalet och läsletalet af stadens till utrikes och inrikes sjöfart begagnade fartyg under åren 1848, 1849 och 1850 varit följande: år 1848 till utrikes sjöfart 33 med ett lästetal af 2,933 » 1849 » » » 39 » » 3,482^0^.
Jag har visserligen, vid första föredragningen af förevarande Bettin-, kande, yttrat, att denna punkt ej förtjenle uppmärksamhet; men då det sedermera kommit att föredragas punktvis, har jag nödgats fästa mig vid saken; och jag har dervid, lika med Herr Rosenqvist, ej kunnat förbise, huru StatsUtskottet i detta fall åsidosatt att iakttaga garantierne för samhällets bestånd. Det är onekligt, att Rikets Ständers föreskrifter angående anslaget för FriCadetterne blifvit åsidosatte. Jag anser derföre Revisorernes anmärkning hafva bordt af Utskottet och Rikets Ständer godkännas; men då detta nu icke lärer kunna directe ske, oell jag icke, såsom Herr Rosenqvist, Den 18 J a n u a r i i f. m. 299 tror (lea underdåniga skrifvelsens förnyande innefatta afslag å Revisorernes anmärkning, yrkar jag, att en sådan skrifvelse må ånyo till Kongl. Maj:t i underdånighet aflåtas. Herr Ribbing: Instämmande i den siste värde Talarens mening, att Revisorernes anmärkning och Utskottets Utlåtande, angåen^ de anslaget till FriCadetterne, ej äro i strid med hvarandra, anser jag det icke vara rätt, att, sedan anmärkningen erkänts vara grundad, låta saken falla. Det tyckes likväl vara svårt att vinna någon rättelse i den olaglighet, att 3:dje HufvudTiteln blifvit belastad med utgifter af icke mindre än 100,000 R:dr utöfver hvad deraf bordt utgå enligt Rikets Ständers Beslut. Bland desse utgör ifrågavarande anslag till FriCadetterne en hufvudsaklig del, emedan dertill åtgått 7,500 R:dr årligen i flere år. Ett ganska anmärkningsvärdt förhållande synes mig vara, att då Rikets Ständer samt Ridderskapet och Adeln anslå stipendier för att draga ungdomen från de tärande, till de närande classerne, Regeringen i stället förslösar Statens medel för alt befordra Bondsöners inträde vid Kongl. KrigsAkademien.
Jag inskränker mig till hvad jag nu yttrat, och anhåller om återremiss, med ytterligare afseende å de anmärkningar, som i åtskilliga andra afseenden blifvit af flera ledamöter framställda, Ilr af Billbergh: Jag vill icke fortsätta striden örn det prohibitiva eller liberala systemet. Meningarna i denna del jära vara nog rotfästade för att man på ena eller andra sidan skulle förmå deri tillvägabringa förändring. Man torde emedlertid kunna lugna sig* då man minnes, att Ulsk. alltid tillerkänt K. M. rättigheten att bibehålla förbud, och att erfarenheten visat, att Konungen icke borttagit desamma, der de funnits nödiga, Jag går nu till upptagande af några anmärkningar. Hr Lagerhjelm har yrkat på stabilitet. Jag delar i högsta måtto hans önskan i denna del; men jag hemställer, huruvida man äger mera hopp att komma fil| en sådan stabilitet, då man grundar sina åtgärder på principer, som i längden omöjligen kunna bestå; och att förbudssystemet icke i längden kan fortfara, torde redan få anses afgjordt, Samma talare har önskat en viss tid, under hvilken skyddsafgifterna siiccessive kunde sänkas. De beslut, som nu fattas, gälla för 5 år och kunna icke utsträckas derutöfver; och hvad förbudssysteinet beträffar, har ilian redan baft 10 års besinningstid för alt bereda sig på dess Upphörande, |Jr Cederschjöld har yrkat, likasom vid sista Den 18 Octobcr. i83 riksdagen, den grundsats, att vissa proc. af varan borde in natura såsom tull utgå, eller ock hela partiet försäljas på auction. Principen är ganska riktig och tillämpas verkligen i Köpenhamn; men der är förhållandet sådant, 11 blott i den staden få utländska varor upplaslps.
Borgare-Ståndets d:o, 3 B. p. 39 och 55“ Bonde-Ståndets d:o, 6 B> p. g, 25> 36 och 738- 1010 Redactions-förändring, i afseende på högsta antalet af Härader, som må förena sig om Fullmägtig. Riksdags-Ordningen. §• 15- b) 2.‘dra Perioden. Vilja flera Härad förena sig om en Fullmägtig, vare sådant dem obetaget. — —7 Vilja flera Härader, hörande till samma Domsaga, förena sigom en, inom dennas område boende och besutten Fullmägtig, vare sådant dem obetaget. Skulle någon Domsaga innehålla färre än Ett hundrade valberättigade hela Hemman, må den kunna, med ett eller flera inom annan Domsaga belägna Härader, om gemensam Fullmägtig sig förena. Se Bih. 3 Sami. Mern. Conslitutions-Utskottets Memorial N:o i. 23 Riksdags-Ordningen. §» 15- <0 (Ny punct vid slutet). — Till förrättande af valen för ada Häraderna inom en Domsaga, skola Electorerne på samina dag och ställe sammanträda. Se Bih. 3 Sami. Mern. Ridd. och Adelns Prot» den 26 Junti 1829, p. 58. Preste.Ståndets d:o, 6 B. p. 5^1* Borgare-Ståndets d;o, 3 B. p. 760 oc^ 354* _ Bonde»Ståndets~ d:oa 6 B. p. 9, 25» 3& och 738. 12:o Ändring, åsyftande förlängd Revlsions-tid. Riksdags-Ordningen. §• 68- 2:dra och grdje Perioderna. Desse Revisorer af slutade Räkenskaper, och tage alltid Revisionsförrättningen sin början den 15 Augusti; Skolandes så väl Riksens Ständer böra af Konungen kallas. Och må ingen Revision öfverskrida en tid af Fyra månader. Se Bih. 3 Sami. Mern.
Underhållandet af östra lust-trädgården, stora alléen och köksträdgården med prydnader, alléerna och trädplanteringarne kring borggården, vid vägen till Campementsplatsen och till Stuteri-chefens boställe; gångarnes grusning och renhållning kring slottet, på inre borggården samt uti lust-och köksträdgårdarne; skyldighet,att på egen bekostnad planera holmen, hvarå Kongl, slottet är beläget, samt att der anbringa nödige sandgån - — 341 — gar, blomsterlister och grupper, hvilka af trädgårdsmästaren skola vårdas och underhållas, börande detta arbete vara fullbordadt inom fem år ifrån tillträdestiden; skyldighet att på kungsgårdens mark, enligt skeende anvisning, på egen bekostnad, upptaga och årligen plantera samt behörigen vattna och sköta femtio stycken vilda träd å de ställen på kungsgårdens område, som af Ståthållaren bestämmas; ombesörjandet af mindre anläggningar och embellissementer, såsom blomsterlister och grupper, som bidraga till prydnaden, samt desamma vårda och underhålla; — skyldighet att plantera buskar och fruktträd, särdeles af vinterfrukt, i de utgångnas ställe; underhållandet af vallen och grafven kring borggården samt derå växande syrenhäck; underhållandet af sex målade grindar med lås, äfvensom den stängsel, som efter författningarna tillhör Kongl, slottet att uppsätta kring lustoch köksträdgårdarne, med undantag af stenmuren vid östra trädgården, som af Kongl, slotts-kassan särskildt besörjes; — skyldighet att anlägga och underhålla äkta samt vilda trädskolor och derutur försäljningsvis tillhandahålla allmänheten, mot skälig betalning; skyldighet att årligen hafva i beredskap och aflemna tidiga grönsaker, sparris och meloner m. m. vid Kongl, hofvets ankomst och vistande på Strömsholm, samt under läger på Utnäs Campementsplats, för hvilka grönsaker betalning undfås efter i orten gångbart pris. Trädgårdsmästaren skall sjelf föra ett anständigt, nyktert och ordentligt lefverne samt tillhålla sitt folk att detsamma iakttaga, äfvensom att noga och aktsamt handhafva elden, så inom som utom hus.
Utskottet får alltså föreslå: l;o att, till landningsställe för båtar, en strandgata.af femton alnars breddj med en lägre kaj-mur, må anläggas långs efter Riksgälds-kontorets tomt invid Riddarholms-kanalen; 2:o att denna strandgata, under oförändradt bibehållande af Riksgäldskontorets nuvarande egandeoch dispositions-rätt öfver den plats, der densamma varder anlagd, må tills vidare upplåtas till allmänt begagnande för ofvnn omförmäldä ändamål; 3:o att mellan samma gata och den öfriga delen af nämnde tomt må, såsom stödjemur för jordvallen å gården samt tomtens inhägnande på denna sida, uppföras en mur af huggen gråsten, hvilken mur, på lämpligt ställe, bör genombrytas af en, med stängsel utaf jerngrindar försedd, nedgångstrappa från gårdsplanen till strandgatan; 4:o att ifrågavarande tomt, genom ett jernstaket på lägre stenfot samt ett par grindar af jern, må inhägnas på den obebyggda sida deraf, som gränsar tili den öppna platsen vid Riddarholmsbron; 5:o att den sålunda inhägnade delen af tomten nära vågrätt utjemnas, samt ordnas och apteras för planteringar af träd och buskar: 6:o att fullmäktige i Riksgälds-kontoret må få sig uppdraget att, under iakttagande af här ofvan meddelade bestämmelser, ofördröjligen gå i författning om alla dessa arbetens utförande på det sätt och i den. ordning, de lämpligast finna. Ank. till Exp.-Utsk. dea 2 Augusti 1851, kl. 1 e. m Utlåtande, i anledning a( erhållen ålerremiss af betänkandet N:o 130, angående befrielse för Magasinsför rallar en i Warberg\ Anders Öhrvall, från honom ådömd ersättningsskyldighet till Ståts-verket.
Sedan, till följd af förekommen anmärkning vid granskning af fånglistorna från Götheborgs länshäkte, sora skulle Lane HäradsRätt hafva oriktigt för - 113 förfarit uti två särskilda derstädes förehafda raal, afgjorda medelst utslag, det ena den 14 Februari 1842, angående ynglingen Carl Gustaf Björk och drängen Adolf Magnus Lidman, samt det andra, den 2 nästderpåföljde Maj, rörande Magnus Andersson från Boråsmyran, jag ifrån vederbörande infordrat HäradsRättens omförmälda utslag, oell häradshöfdingen, under hvilkens ordförande desamma blifvit fattade, uti insänd skrifvelse tillkännagifvit, att han, .för felaktigt förfarande i nämnda mål, redan varit af Advokatfiskals-embetet i Kongl. Götha HofRätt under tilltal ställd; bör jag icke underlåta att för beskaffenheten och utgången af denna sak redogöra, samt i sådant afseende meddela, huruledes Lane HäradsRätt, som den 24 Januari 1842, vid då pågående Vinterting, fullbordat ransakning angående Björk och Lidman, häktade och tilltalade för stöld, sedermera medelst utslag vid tingets slut den 14 Februari, under åberopande af 40 Kap. 1 § Missgerningsbalken, Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 och Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, dömt dem, såsom förvunne till åtalade stölden, att hvar för sig böta det stulnas värde, 9 R:dr ig sk., tredubbelt med 28 R:dr banko eller, derest tillgång till böter saknades, i stället straffas med femton dagars fängelse vid vatten och bröd samt undergå uppenbar kyrkoplikt; hvarefter, i anledning af de besvär Björk öfver samma utslag anfört, Kongl. HofRätten pröfvat målet i hvad det besväranden angeck och förklarat honom icke kunna åt saken fällas, samt öfverlemnat hundlingarne til! Advokatfiskals-embetets åtgärd.
3:o 28ib bcräfutttg af Beiuiffning för löntagares beftäntta infomft, må inga aubra afbrag cga rum, äit be, font finnas upptagna i 143 §. af bentia Stabga; äftocufom ett ©utbett ccfj SjenfteinanS pela påräfttabe infomft för året ffafl tift Beiutflttiitg taxeraS; men otti ttätitttbc infomft fcbcrtttera t cfc tift peta Moppct utfaller, tttå rätteffe uti bebitertngeit elfer reftituttou, bereft afgtfteit bftf* lott erfagb, t laga orbtttttg cga rum; börattbe bertotb citbaft få flor bet af bett för pela året belöpaitbc Bctotffntng erfäggaS, font motftoarar bet uppburna be* foppetö förpåffattbe ttff peta bett för året beräfttabe titfemfh 4:o SDftoattfiåeube Bctntffittitg3 SDrbtttartc ©apelfattcr ben infomft be, efter fftttab ocp bepörtgett faftftäffb öftnerettSfottttncffe, njuta af Äprfopcrbarttc, ptotffa fift Sftagtfirater fantt öfrige £jcttficntäit ocp Betjente; d) för bent, font åtnjuta pettftotter, grattafcr ocp benåbntttgar, ptoiffa utgå efter ®tat, elfer af allmänna tttebef; e) för qmtnna, font itjutet lett ellet annan infomft, få o ef pettftott, gratial ettet nåbegåfma af attutämta mebel; ttteb be uitbantag fot bepa ftfta tmättne punfter, font t 145 §. intagne äto. §. 3.
Visserligen är detta bränvin till sin qvalité mycket sämre än vårt bränvin af säd och potatis samt odugligt till finare sprit, men då det kan lemnäs till huru lågt pris som helst, kan sådan vara med mycken lätthet uttränga vårt bränvin ur marknaden och utländningen skulle således äfven förtjena på vårt supande. Såväl i Tyskland som Frankrike vinner sådant af hvitbetsaffäll tillverkadt bränvin obetydlig afsättning, hvadan det mesta af affallet från hvitbetssockerfabrikerne måste i rå form påföras åkern såsom gödningsämne. Men låt tullen hos oss blifva så låg som komiterade föreslagit och vi skola snart öfversvämmas af hvitbetsaffalls-bränvin, synnerligast som förvandlingen lemnar tillverkaren utom bränvinet ett bättre och verksammare gödselämne än i råa formen. Det tyckes af det anförda vara tydligt och klart att, såvida det är meningen att tillverka bränvin i Sverige, någon tullnedsättning ej är möjlig eller bör ifrågakomma, tvärtom bör tullen för bränvin ovilkorligen höjas. Det kan väl icke vara med en förståndig statshushållning öfverensstämmande att stadga en sådan tull att landet derigenom skulle öfversvämmas af utländskt hvitbetsaffalls-bränvin, som ingen tillverkare här kunde konkurrera med. En hög orättvisa ligger redan deruti att utländningen, som åtnjuter s. k. dravvback, kan hit införa bränvin under dåliga sädesår, men, om vi få aldrig så goda skördar, kunna vi deremot icke exportera och konkurrera med utländningen, så länge den s. k. drawbacken ej är oss medgifven. Men äfven om drawback skulle vid denna riksdag medgifvas, är det alldeles nödvändigt, sådant oaktadt, bibehålla en skälig tull, för att slippa det utländska hvitbetsbränvinet, som i tillverkning nästan intet kostar.
Det torde vara lätt insedt, att då en tomtreglering skall ske, måste alla utgifterna i och för densamma göras innan det blir möjligt för stadens innevånare att taga de nya tomterna i besittning och företaga stadens återupbyggande. Följden utaf alt låta-åtgärderna för detta ändamål hvila i afbidan på slutet af den nu pågående rättegången, skulle naturligtvis blifva den, att byggnaden äfven skulle komma att hvila så länge rättegången räcker. Några talare hafva sagt, att Lidköpings stad icke kan betraktas annorlunda än som ett enda samhälle, men jag ber att dervid få erinra, att då en tvist derom upstått och beror på laglig pröfning, så kan det icke ankomma pä R. St:r atti detta afseende fälla något gällande omdöme, utan måste man rätta sig efter det lagliga afgörande!. Frågan blir således den, om man skall vänta på detta afgörande, eller redan bispringa staden, som deraf är i yttersta behof. R. St:r hafva redan förut funnit nödvändigheten utaf att genom sitt bistånd göra tomtregleringen möjlig, och det synes mig icke lämpligt att nu frånträda denna välvilliga afsigt, hvilket dock Liefve den påtagliga följden af bifall lill Utsk:s Betänk. Man har sagt, att det var billigt, att den nya staden äfven deltoge i ansvarigheten, då det i alla fall berodde på denna stads del att med den gamla stadens innevånare öfverenskomma om fördelningen af denna ansvarighet. Jag vill blott erinra, alt om än på detta sätt kunde tillgå, hvilket ock, utan framgång, blifvit försökt; så kan man dock icke tvinga den nya stadens innevånare att, sedan de förmenat sig vara lagligen befriade från allt deltagande i kostnaden för tomtregleringen, ikläda sig ansvarsförbindelser för det lån, som till denna kostnads bestridande måste uplagas. Det tyckes naturligt, att de som skola bestrida kostnaderna äfven uptaga lånet och derför ansvara. Gr.
Från Hederv. B onde-Slån det. S. D. Föredrogs och bifölls Konstitutions-Utskottets Memorial JW I till Rikets Ständer, om arfvode för en Notarie och en Kanslist. S. D. Vid skedd föredragning godkändes Stats-Utskottets Memorial M 2, angående tillökning i Utskottets tjenstemannapersonal. S. D. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial JVé i, angående tillökning af Utskottets tjenstemannapersonal. blef efter skedd föredragning af Ståndet godkändt. S. D. Vid nu skedd föredragning remitterades till Stats-Utskottet motioner af följande ledamöter, nemligen: Lars Ersson från Södermanlands län, angående förhöjning af de vid sistförflutna riksdag beviljade särskilda anslag till skarpskytteföreningarne i riket; jemte vid remissen afgifna yttranden; Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, att alla af militie-boställen utgående arrenden måtte hädanefter till Statsverket ingå, m. ra.; Josef Smedberg från Elfsborgs län, om anslag till upprensning af vattendraget från Arvedstorp till sjön Kalfven m. fl. inom Kinds härad; samt Per Olof Hörnfeldt från Wester-Norrlands län, om anslag af allmänna medel för anläggning af väg mellan Björna kyrka i nämnda län och Fredrika kyrka i Westerbottens län, m. m. S. D. Till Banko-Utskottet remitterades, efter skedd föredragning, nedannämnda motioner af: Johan Viktor Lundqvist från Skaraborgs län, om anvisande af de till filialbankerna utgående anslag till förstärkning af allmänna diskonten; Anders Gudmundsson från Hallands län, angående användande af Riksbankens disponibla vinst till inlösen af sådana hypotheksbankcns obligationer, som löpa med 5 procent ränta; samt Per Nilsson från Christianstads län, om underdånig framställning angående upphäfvande af Kongl. Förordningen den 26 April 1861, angående en allmän hypotheksbank för riket, m m., jemte vid remissen afgifna yttranden. S. D. Föredrogos och remitterades till Lag-Utskottet följande motioner, nemligen af:
Förordningen den 4 Novemb. 1812 handlar, och som 2 Morn. uti nyssnämde §. upptager ansvaret för den till bränvins-bränning oberättigade person, som beträdes med att sådan bränning utöfva; får Utskottet bestämdt förklara att det uu 8 punkten af Betänkandet meddeldte tillstyrkande bör blifvaStillämpligt, äfven i afseende till dem, som utan all rättighet tillverka bränvin, och att således ansvaret för den till bränvins-brännings idkande berättigade person» Den 14 Juli. 1237 person., som under förbuden tid tillverkar bränvin och för den, hvilken hvarken under lofgifven eller förbuden tid äger branningsrättighet, men sådan bränning utöfvar, bör blifva lika och mätas efter den grundsats Utskottet uti Betänkandet uppgifvit, vid hvilken Utskottet, af de skäl samma Betänkande innehåller, finnér sig böra helt och hållet förblifva. 13:0 I afseende på Herr Presidenten m. m» Grefve Mörners erinran vid Utskottets förslag, att, enär någon för bränvins bränning tilltalad person befunnes oskyldig, full ersättning för hans och vittnens kostnad borde honom af åklagaren tillerkännas, får Utskottet nämna, att ehuru allt hvad g punkten uti Betänkandet innehåller, angående ersättning ej mindre till åklagaren af den, som befirmes brottslig, än till den som linnes vara oskyldigt tilltalad af åklagaren, är, enligt Utskottets öfvertygelse, fullkomligen instämmande med rättvisa och billighet; dock som allmänna Lagen och gällande Författningar redan lemna fullständig föreskrift , huru så väl allmänna åklagare , som enskilta parter höra vara berättigade och skyldiga till ersättning för Bättegångskostnad i brottmål, torde något annat stadgande härom uti Författningen rörande bränvins-tillverkningen icke erfordras, än allenast att, uti denna ifrågavarande omständighet, Lag och Författningar böra lända till efterrättelse, och af vederbörande Embetsman och Domare med all tillbörlig stränghet tillämpas till förekommande mål. Någon Den 14 Juli.