Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid 1818 års Riksdag antogs den å nyo, till dess den 1823 åter afskaffades, och hvarvid det vid sista Riksdagen äfven förblef. Jag har äran upplysa, att den ifrågavarande afgiften uppgått till i5o,ooo R:dr om året, och jag vågar förnya samma hemställan, jag tillförne gjort, att man må å nyo öfvergå till införande af denna afgift. Hvad gör man eljest i sjelfva verket? Man lägger på den fattige den skatt, man lindrat för den rike. Ibland de skäl, man emot förslaget producerat och hvilka visat sig mägtiga att vinna seger, är det, att de ifrågaställa varuartiklarna redan genom tullen skola vara beskattade. Jag tror dock, att detta skäl innebär en sophism. Det är nemligen ett olika förhållande med en sådan afgift, som utgöres genom tull och sålunda drabbar såväl den rike som den fattige, och en sådan, hvarigenom den rike, i egenskap af rik, betalar mera än den fattige. Att sammanblanda dessa båda beskattningssätt är att bortblanda frågans verkliga förhållande. Remitterades till Bevilln.-Utskottet. Föredrogs å nyo Gr. von Rosens, Axel, d. 24 nasti. Febr. på bordet lagda motion om rättighet för Disconterna i Stockholm och Götheborg att lemna lån på vissa nederlagsvaror. 193 Den 3 Mars f. m. Hr Sölfverberg, Magn. Didr., hade inlemnnt följande : Vid Gr. v. Rosens motion, innehållande förslag till lånerättighet uti Stockholm och Götheborg i discontväg för åtskilliga på nederlag under Kronans las magasinerade och brandförsäkräde colonialvaror, hvilken anstalt motionären förmenar skulle befordra en transitohandel i dessa städer, utbeder jag mig att få göra några anmärkningar. I anseende till Stockholms läge är och måste dess transitohandel hufvudsakligast blifva inskränkt till Finland och bestämdt ej större, än att den kan bestridas med förhand varande capitaler.
Friskt mod! För m i g ar det ju &amp; tt. Hustru och barn, farval! EP rillar jag nu smarta. (Rose tas * p~estrocken och hatten pd stole12 och wc lit^^ d e m med ena handen till Jacques Ee~ozrx, m e d m hon 9izec7 dc.n a n d ~ n pekar dt höger.) Rose GA in i detta rum, tag p&amp; er denne rock! Jacques heroux (hilpen.) Ja, skynda! (Jacques Leroux t a r kltidernn och shpndar u t till lldge~-.) Scen 8, Rose (ensanz.) Jean, du vill det, och jag: yler! Sag, gör jag ratt, nar s i ditt tysts r i d jag tyder? Af dina bödlar ar han kanske en, och dock Din presterliga dragt hans bödels lemmar höljer, DA, räddad genom dig, ifr&amp;n ditt bus han flyr. Sag, har jag handlat ratt, du alskade martyr? Sccema 9, Rose. E92 o f j c e r (d fföljd ctf nngra soldater, iatriicler hasf igt i f o n den.) Officeren (ung, mycket .rtpplietscrcl, stannar yd tröskeZ~t. j Ursakta oss, min fru. E n kommunard sig döljer I trakten - deras chef, en bof af värsta slag. Det a r af högsta vigt för mig att honom finna. Han gömmes kanske har hos e r? N&amp;, svara, kvinna! Mar blir visitation, i fall Rose. E r t vilsetag FGrvinar mig, men hvad kan icke ske i dag? Ni tycks ej kanna till, hvems hus ni har betriider. (OfJiceren ser sig o m k ~ i n g f, (il * se k) vrctfixet, azadonnnbilden, helgontaflornn och tcw ett steg tillbaka lizc " !got .förlugen.) Om jag kan bjälpa er p&amp; sparen, det mig glader.
Ridderstapet och Adelns remis; af Riddarchus Kamererarens, Herr Commerce-Rader 8trLlss redogörelse för upburir'förstört rist Riksdagskostnader, hade Ridderstapet och Adeln ej något att erindra. >0t tupra. S. D Föredrogs a nyo och bifölls Banco U stöttets den 6 Jnlii pä bordel lagda memorial i anledning af Kongl. Majus nädiga proposition vm Fu un ig iges i Jern-Contvirek ingifne underdåniga ansökning om ytterligare understöd list jern» handteringens uprartha lande. Ht luxra. SD. F->edrogs ä nyo det förenade Vågsamt Allmänna Beiwärsoch Oeconomia-Ulstottets memorial, i anledning af den hos det hederwärda Bonve Ständet wäckie motion om ändring i 6 Cap. Handels-Balken och de stadgande» som dermed äga oemenstap rörande en fri victualie handell och fann H-glofl. Nidderstapel och Adeln af samma skäl spannemälshandeln förut blismit frigifwen, sfwen med räitwisa och billighet öfwerenssiämman de - Den 9 Julii. i8 5 de, akk titt Utskottens nu afgifne förslag lemna sitt bifall, Dt supra. S. D. Sedan Ridderskapet och Adeln den 9 sistledne Junii remitterat till patzevolance Utskottet en motion af Zerr von blcklkeclt, blliaSj om erläggande af patzevolance afgift i stället för rotarnes wid den indelta armeen förbindelse att förse soldaten med flapmunderingar samt ett förslag af Friherre 8tael von Dollkein att Riksens Ständer hos Kongl. Maj:! matte i underdänighet tillstyrka en sädan jemkning i kneckte contracterne öfwer hela Riket hwarigenom billiga asgifter till lika belopp med räktwisa kunde alla rotar lika affordras, har det wällofl.
Det blir sålunda helt enkelt en homöopatisk kur, och sådana stå icke vidare högt i kurs inom den moderna terapien. Men ett faktum är, att guldkuren länge och med framgång användts som huskur hos alla civiliserade folk, och att om den också icke hjälper mot » flugors, så har den visat sig som ett i mänga fall alldeles osvikligt medel mot migrän och nervåkommor. Ni ler ett misstroget löje. Har ni verkligen aldrig hört talas om denna märkvärdiga kur? Ahjo, min nådiga, jag skulle nästan vilja hålla ett litet vad, om att man flere gånger med utmärktaste verkan användt den på er själf. Hvad behagas? Skulle det vara bra roligt att få veta, när någonsin i all världen det inträffade? — Minns ni inte för en tid sedan — jag tror det var ej längre sedan än i början af maj detta år — minns ni inte, att ni hade ett meningsutbyte med er man angående en viss toilettfråga. Det stod inte till att få honom att ta reson. Ni bevisade, ni öfvertalade, ni bad, ni blef riktigt ond, men ingenting hjälpte. Han var envis som synden. Denna tvist angrep edra nerver. Ni vaknade med migrän följande dag, och ni somnade sedan med migrän på kvällen. Veckan led mot slutet, cch ni befann er alltjämt vid samma beklagansvärda konditon. Er man sade sina mest småtrefliga kvickheter och slösade på er uppmärksamhetsbevis af tusen slag, men er pinsamma hufvudvärk tillät er icke att belöna honom med det minsta lilla leende. Så kom lördagen, och då er man räknat upp hushållspengarna, lade han dessutom två tiokronor och en femkrona i guld på bordet, och så sa ' han: » Se här min älskling! Gå nu ut och köp den där hatten, som vi talade om för några dagar sedan, och sök se ' n att krya till dig, så fara vi till Hasselbacken och äta middag i morgon. » Minns ni inte, hur blixtsnabbt all migrän försvann, hur ni flög honom om halsen och kysste honom och svängde omkring med honom, så att pianostolen damp i golfvet. Hur ni skratttde och grät om hvartannat och pratade, så att ni kunnat göra en spannmålsbärare nervös? Se det var guldkuren! Den botar ögonblickligt.
Den 17 April f. m. 2g^ icke förnekas, nemligen, att arbeta inom socken, och mot uppvisandet af ordentligt contract. 3 §• Uti vissa städer af Riket och pä så mångå, ställen som möjligt, borde formeras, (till en början på Statens bekostnad, om det icke an* norlunda later sig göra.) Fabriks-och SlåjdeExpositioner hvarest hvarje arbetare kunde hafva rättighet till att insätta sina arbeten, icke allenast de, hvilka fordrades som mästerprof, utan äfven de, som dessutom önskades att få sällda; men hvarje arbetare skulle vara pligtig, att i alla tider märka sitt arbete med en af sökanden sjelf föreslagen stämpel och detta skulle vara ett af de oundgängliga vilkor, som berättigade honom att arbeta för sin egen räkning. I de.mindre befolkade delarne af Riket, kunna i första ögonblicket, dylika inrättningar ej tarfvas; och behöfvas icke heller, emedan skråen äro der mera sällsynta. 4 §• De förutnämnde Fabriks och Slöjdc-exposition er ne skulle förvaltas af en Direction, sammansatt t. ex. af 4 personer, valde en gång om året i orten. En af de fyra Directéurerna, skulle tourvig, alltid vara närvarande vid Ma - eq6 Den 17 April f, m, gaZinet, minst en dag i hvarje vecka, för att bevaka försäljningen, samt inregistrera alli prof och andra arheten; likväl böra de sökandes mästerprof vara afskild» i olika rum, och mästarnas arbeten för sig. Hvarken rangen eller någon viss profession kunde vara ett vilkor för att blifva vald som Directeur, men hvar och en som vore allmänt känd, såsom en hederlig och upplyst man skulle hafva rättighet att väljas. Som meningen med denna exposition, är att både påskynda alsättningen, och bevara hvar och ens rätt, att icke blifva bedragen af nybörjares arbeten , så äger hvar och en bosatt rättighet att till denna omförmäla ta Direction välja medlemmar. 5 §, En Handelsbetjent sorn förer Böckerna Och sköter försäljningen, och för hvilken Difecteurerna ansvara, bor altid vara närvarande i Magazinet. 6 §•
Om händelsen då hade gjort som i år, att bränningstidens början infallit klockan 12 natten emellan Onsdagen och Thorsdagen, så hade tillåtelsetiden för mäskberedning först inträdt natten emellan Lördagen och Söndagen, men författningen förbjuder allt dertill hörande arbete från klockan 10 Lördags afton till Söndagen samma tid. Således hade bränvinstillverkaren ej kunnat mäska förr än klockan 10 Söndags afton, då mäskberedningen ej kunnat sluta förrän Måndags morgon. Onsdags natt klockan 12 skulle han afverka den beredda mäsken; den hade då fått jäsa endast två dygn, då deremot 3 å 4 dygn erfordras dertill. Hvad skulle då bränvinsbrännaren göra? Antingen skulle han låta bli att bränna ett dygn, och betala skatten för intet, eller också skulle han afverka mäsken innan den varit utjäst och färdig, i hvilket fal! kanske produkten blifvit blott hälften af hvad den eljest bordt blifva. Sådana olägenheter blef den, som förfrågade sig, underkastad, då deremot alla andra voro derifrån befriade; och jag måste beklaga, att den nuvar:de ByråChefen icke gjort sig underrättad härom. På grund af nu anförda skäl får jag anhålla att i denna författning, likasom i den föregående, icke något stadgande måtte inflyta öfver tiden då mäskberedningen får företagas. Sådant skulle kunna föranleda många obehagliga rättegångar. Mäskningen är och bör alltid vara tillåten, den tillgår på samma sätt, antingen det mäskas för kreaturens utfordring eller bränvinstillverkning, och det är för Fiskalen omöjligt att bestämma hvilketdera som åsyftas, men deremot mycket lätt att föranleda onödiga rättegångar, som kunna undvikas. Gr. af Ugglas: Till en del är jag af samma tanke som den siste värde talaren, att ett sådant stadgande som det föreslagna kunde vara öfverflödigt. I anledn. af särskildta förfrågningar har K. M. 1853 utgifvit en förklaring, hvaraf Hr Braunerhjelm meddelat åtskilligt.
MantalsPenningarnej hvilka, efter ett medium af 4 år, ifrån 181 o till i8i3, uppgingo endast lill 260,046 R:dr, blefvo derföre i8i5 upptagne till 260,000 R:dr årligen. Efter ett medium af de 4 senare åren hafva de stigit till 289,207 R:dr och utföras nu till 286,000 R:dr. Jag önskar detta måtte så fortfara, ty det är ett bevis att Folkmängden ökes och dess fortfarande tillväxt är den bästa vederläggning Deri 2 Martii. 53 af den allmänna förlägenhet man så mycket öfverklagat. Lagmansoch HäradshöfdingeRäntan j hvilken 1812 var beräknad till 47^00 R:dr, ökades, i följe af 1S15 års RiksdagsBeslut, till 54.000 R:dr. Den har efter 4 års medium utgjort 57,502 R:dr, och är derföre nu upp förd. till 56,ooo R:dr. Det är åtminstone att gå probabiliteten så nära som möjligt. ChartceSigillatceRecognitionsMedel som utgöra en af de mindre betydliga och alltid eventuella Inkomsterna, beräknades 1812 till 3.500 R:dr, öktes 1815 med i5oo R:dr och äro nu uppförde till 6000 R:dr. Efter de 4 senare årens medium, har denna Inkomst gått till 7,139 R:dr. Man har således äfven här icke trott sig böra påräkna annat, än ett fortfarande stigande. Ensaksoth VitesBöterne utgöra en gren af Statslnkomsterne, hvilken väl i följe af 4 års medium varit i tilltagande och utgjort 33.500 R:dr; men så kan man också säga, att man ej försummat att i BeräkningsAnslagen förhöja den, ty 1815 ökades den ifrån 13.000 till 17,000 R:dr, och nu är den åter ökad med 11,000 och uppförd till 28,000 R:dr.
TTti Memorial af den 28 sistlidne Juni,' hafva Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret till Stats-Utskottet öfverlernnat Be-' tjeningens vid General Assistance-Contoiret ansökning, att, i anseende till Myntets fallna värde, och derifrån härrörande dyrhet på alla förnödenheter, komma i åtnjutande af någon skälig Lön-förbättring; hvilken ansökning Herrar Fullmägtige understödt och tillika föreslagit åtskilliga jemnkningar och rättelser uti nuvarande Aflönings-Staten vid General-AssL* stane*- Den 2 5 Juli: stance-Contoiret, i afseende på Lönerna för Under-Betjeningen; hvilka sistnämnde Löner derefter skulle komma att ;utgå med den förhöjning, som å samteliga Lönerna blifver fastställd. Efter öfvervägande häraf, har Stats-Utskottet väl icke funnit ' fullkomlig anledning tillstyrka dessa af Herrar Fullmägtiga föreslagne jemnkningar och rättelser; Men deremot ansett rättvist, att Ordinarie Lönerna vid General Assistance-Contoiret ifrån nästkommande ars början utgå med samma förhöjning, och efter enahanda grunder, sorn. för PenningeLöntagande Einbetsoch Tjenstemän i allmänhet äro bestämde; och att de 66|dels R.dr, som Casseurerne för Utlåningen samt Inlösningen, under namn af Skrifvarhjelp, hvardera åtnjuta, tilläggas sjelfva Lönerna; Hvilket Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande vördsammeligen underställes. Stockholm den 24 Juli Få Höglofl. Biddersk. På Högvördiga Prest - På Vä Hofi. BorgarePå Hedervärda Bonde - 1815. och Adelns Ledam. vägnar Carl de Geer. Ståndets Ledam. vägnar C. von Rosenstein. Ståndets Ledam. vägnar Carl Fr. Landberg. Ståndets Ledam, vägnar Jon Jonsson. C. Sylvan. Uppläst Ven g 5 Juli. Uppläst hos Högh Ridd. och Adeln d. 25 Juli Högvörd.
Directionerna att 1 frågor sorn rora per. soners inflyttning till Städerna, erlägga lösen för de Utslag som deröfver varda från Kongl. Kaxnmar-Collegium utfärdade m. m., samt öfver Prosten Doctor Segersted» Memorial, att vid uppstående frågor om Personers sjukdoms förfall eller förmåga att uthärda vissa besvärligheter, .Läkare-' betyg derom ej alltid må anses ovilkorligen riödvändige; fann Bonde-Ståndet för godt att dessa utlåtanden antaga, Ut Supra. Ex Protocollo O/o/ Werlin. a d. Vid föredragning af Lag-Utskottets den % innevarande månad meddelta och i går upplasta Utlåtande öfver samteliga Biks-Ståndens anmärkningar vid Utskottets Betänkande öfver de af Biksdagsfullmägtige från Kronobergs Län Johan Johansson och Peter Johansson jemte flera af Bonde-Ståndets Ledamöter ingifna Meniorialer* rörande straffets skärpande för Tjufvar och befordrande af häktade Personers vård under försel; pröfvade Bonde-Ståndet skäligt, Lag.Utskottets i berörda ämnen afgifne Utlåtanden ogilla och afslå. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. Den q© Juni. S. D. nyo föredrogs Allmänna Besvärs* oell Oeconomie-Utskottets den 13 Juni afgifne och sedan i gar på bordet hvilande Memorial, angående den af Riksdags-Fullmägtige I.ars Jacobsson och Jacob Jacobsson sökta befrielse för Allmogen på Gottland att underhålla Strandridare* Boställen och Bastagebryggor; hvarvid Utskottets afgifne Yttrande blef godkändt.
Bland de kunskaper, hvilka lämpligen borde komma i fråga att, efter inhemtandet af nödiga förberedande insigter, bibringas lärlingen, i den ordning landtbrukets gång, årstid och andra förekommande omständigheter sådant medgåfve, nämnas: skogshushållningens enklare grunder eller läran om tiden för skogens återvext i den ort, der skolan är belägen, samt om de derpå grundade reglorna för skogsindelning till trakthuggning, sättet för skogsfröns insamling och utsåning, vilkoreu för ungskogens vård och jemna tillvext, sättet att genom lemnade fröträd tillvägabringa återvext af ny skog, der den gamla utfälles, öfning att igenkänna de allmänt förekommande trädslagen äfven under vintern, då de, som hafva löf, fällt dem, samt slutligen grunderna för den såkallade hjelpgallringen af skog. Då emellertid särskild lärare i skogshushållning icke varit vid landtbruks skolorna anställd, torde undervisningen i detta ämne icke i allmänhet hafva egt den omfattning, som genom ofvanberörda Kongl, reglemente åsyftats. Allenast Afva landtbruksskola i Norrbottens län har från och med år 1800 åtnjutit ett årligt anslag af 1,000 R:dr Runt för denna undervisnings uppehållande. För öfrigt hafva under de sednare åren befunnit sig i verksamhet dels fem Skogsskolor till bildande af skogsbetjente för Statens räkning, dels fyra enskilda skogvaktareskolor, de sistnämnda med ett årligt anslag af 1,500 R:dr Ruut för dem hvar.
Har det icke hos dem visat sig redan många symptomer af det smittosamma förderf, som flärd och fåfänga föra i sitt släptåg? Finnes det icke hos dem lika allmänna som högst betänkliga anlag till sjuklighet och svaghet? — Man tyckes förgäta, hvad qvinnans betydelse är att hon är sjelfva hjertat i samfundskroppen, att hon är dess ädlaste och ömtåligaste organ, hvars friskhet ju med all magt måste bevaras, ifall man vill bevara hoppet om en framtid. Mycket vore att tillägga, men jag har redan varit alltför vidlyftig. I det föregående har jag nämnt om Statens skyldighet, att för fäderneslandets döttrar öppna nya och flera undervisningsverk, än som redan skett. Detta måste dock, i följd af omständigheters lättbegripliga tvång, gå långsamt och efterhand, liksom det har gått med läroverken för gossar. Till en början må derföre nu föreslås, att Staten måtte i hufvudstaden samt i några af de folkrikare och vigtigare af Rikets Städer grundlägga lägre elementarläroverk för flickor, till hvilka läroverk de respektive kommunerna böra anskaffa lämpliga lokaler, och i hvilka lärjunge skall betala sin undervisning med en afgift som — på det att det behöfliga statsanslaget icke skulle blifva alltför stort och derigenom omöjliggöra saken — man torde bli tvungen att bestämma till kanske mer än dubbelt mot den afgift, som erlägges i elementarläroverken för gossar. Såsom jag tänkt mig dessa läroverk för flickor, skulle der för intagning erfordras hufvudsakligen detsamma, som för intagning i elementarläroverken för gossar, nemligen ren och flytande innnanläsning samt någon öfning i skrifning och räkning. Läroverket skulle med trenne afdelningar omfatta en sex-årig kurs, så att, då flickor af 8 å 9 års ålder ansågos kunna vara färdiga till intagning, skulle de i vanliga fall vid 14 å 15 år från skolan utgå. Undervisningen skulle upptaga nio månader af året, delade på tvenne terminer, samt 4 å 5 timmar om dagen, med tio minuters uppehåll mellan hvar lektion. 40 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. Undervisningsämnena skulle utgöras af: Kristendoms-kunskap med Bibel-läsning.
8 % f (i1jn de för en arbetarliustru oundvikliga motghgarne och Lekyinr.cn, bristandc arbetsf örtjanst, fattigdom, emigrering till Amerika, och i sista al&lt;teii af den lilla drainen tlterse vi Stina soiii portvaktcrsks i sanma, hus, där hon lekt och slitit ondt som barn och dur Iion drömt sina sköua ungdomsdrömmar. Den pigga, srristögc ?,a l i l l ~ 15-Aringeii as iiii eii hldrande kvinna, farad och böjd, men det ar ock&amp; den eiida skillna den, lijältinnan börjar och slutar som: ?Port-Stims, ocli det Sr Iiela historien. Det ar ej, som vi redan anmiirkt ocli som af ofvalistieride flyktiga redogörelse för innehiillet torde frangatt, mycket djiip eller stor originalitet och idérikedom man finner iiioui den ram, soiii iunesliite:. fröken Meyersons lilla lifsbild. Men för5 l i x förstitt att utan öfwr.- drift ocli effektsökeri, enkelt, varmt och naturligt inp~iiglla hos oss den visserligen gamla, men aldrig nog ofta iiiskbpta luxau, att det ej gifves ett lit s i ringa, ej en stallning sk blygsam, att c j diisuiidci. döljer sig en tänkande, kännande rarels?, en in2nnish, riird r a r syiiipati ocli vårt intresse. Detta ar den aiisprHksliisa lilla berättelsens tendens och häri ligger dess värde. has i %s blifvit ledigt. Börra innehfraren liar iiiidcr 1 Ur uppburit detsamina. Stadgade kompetensrillkor för iitnjiitande af stipeiidiet %ro: aflagd studentexamen eller zfsliitad 3-&amp;rig kkiira vid högr.:? liirarinneseminariet; intyg otn motsvasznde kiinskapsm; f: tt kiiniin dock afven gälla.
Utgifterna för jernbanan hafva uppgått: år 1855 till 268,576: 92. Tillsammans 2,548,961: 37. — 147 — Färdiga banan. Debet: Uppbörd: Inkomster under året för trafiken emellan Malmö och Ortofta, från årets början till den 4:de Oktober, samt Malmö och Höör, från och med den 4:de Oktober till årets slut 141,359: 48. Balans till år 1859: Credit. Utgifter: fngeniör-afdeli. ingen. Tjenstemäns aflöning Banvallens underhåll Ballastningens dito Broars dito Byggnaders i banan dito Kulvertars dito Stationer och byggnaders dito Stängsel Inläggning af nya sliper Dito af nya räler Signalers och telegrafers underhåll Diverse utgifter Snöskottningar Rörliga rnaterielen. Tjenstemäns aflöning Verktygers och maskiners underhåll Arbeten för ingeniör-afdelningen Trafik-afdelningen. Tjenstemäns aflöning 13,859: — Bevakning och signalering iJ2,384: 67. Betjening för passagerare och godstrafiken 17,531: 50. Skrifmaterialier och tryckningskostnader :n. ni 3,080: 53. Yed och belysning inom stationerna 1,522: 36. Förr åds-ajdelningen. Balans till år 1859; Behållning af materialier och inventarier 640,776: 51. Summa 825,211: 13- e) Södra Stambanan från Falköping. Debet. Balans till år 1859: Credit. Utgifter: Kulvertar och afloppstrummor 32,951: — Viadukter och broar 49: 49. Väganläggningar i banan 2,716: 54. Yaktstugor ooh postkurar 1,180: 16. Helg-, regnoell rastdagar 37: 72. Vinst och förlust 5,604: 44. Balans till år 1859: Materialier och inventarier 48,609: 29.
Med dessa skepp införde han indiska och egyptiska mussliner, som voro de athenska hetärernas förtjusning, rökelser från Saba och Rema, färgade ylletyger och spanmål från Syrien, tenn och bly från Afrika, slafvar ej blott från Thuba och Mosoch, utan från verldens alla nejder. Dessa varor utbytte han mot andra, som han med samma skepp utförde: oliver, fikon, vax, hästar, vapen, böcker och konstsaker. Baruk visste på pricken, hvad en Platon, en Homeros i handskrift var värd, ehuru han aldrig hade läst dem; han förstod med kännarens blick att uppskatta värdet, – n. b. penningvärdet – af bildstoder och målningar, med hvilka han skulle betraktat såsom en dödssynd att pryda sitt hus. Helgonoch gudabilder, kors och amuletter rullade genom hans händer; men han tvättade dessa omsorgsfullt, sedan han vidrört sådana ting, läste sina böner och smålog åt de oskyldiga guldkorn, som den oheliga strömmen qvarlemnat mellan hans fingrar. Han dref dessutom en indrägtig handel med penningar och lånade gerna, mot goda säkerheter och icke särdeles omensklig ränta, åt Javans17 lättsinnige söner, de der fördömdt vackre och skamlöst glade, åt förderfvets Gehinom18 oundvikligt bestämde athenske ynglingarne, som med så oförskämda blickar förföljde hans dotter, den svartlockiga Rakel, när hon sedesamt mellan far och mor vandrade till synagogan. – Rakel, lyft då icke på slöjan så der! – hände det vid sådana tillfällen, att den gamla Ester sade. – Kära moder, hände det, att Rakel svarade, – den här slöjan vill ju alldeles qväfva mig. Jag kan knappast draga anden. – Jag skall göra ett lufthål i henne med första bästa knif, sade den gamle Baruk. – Hon är af tyg från Damaskus och har, vänner emellan, ett värde af 50 guldstycken, men hålet skall dit ändå, det lofvar jag. Rakel hade ännu icke fyllt sitt sjuttonde år. Hon var en vacker flicka med fylliga former, svarta lockar, en något stor, men välformad näsa och de eldigaste ögon, som någonsin blifvit tända under Orientens sol.