Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af detta kostnadsförslag, jemte de motionerne i öfrigt bilagde handlingar, har Utskottet tagit kännedom; och då ifrågavarande hamnanläggning synes Utskottet vara af större och allmännare gagn för sjöfarten å Wettern samt komma att väsendtligen befordra varuomsättning och handel i en folkrik ort, samt enär härtill kommer att, enligt hvad hos Utskottet blifvit upplyst ,Wadstena till kronomagasin begagnade slott har ett upplag af omkring 6,000 tunnor spanmål årligen, och hamnanläggningen således, i händelse slottsbyggnaden kommer att för samma ändamål fortfa - Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 194. 17 fortfarande begagnas, skulle komma att medföra ej mindre minskning i kostnaderne för lastningen af berörde spanmål, än sannolikt äfven en tillökning i hyran för den del af slottet, som kan åt enskilde upplåtas, har Utskottet trott sig böra i så måtto understödja motionärerues framställningar, att Utskottet tillstyrker, det Rikets Ständer måtte för ifrågavarande hamnanläggning bevilja staden W adstena ett lån af 32,000 r:dr, emot förbindelse för staden att ansvara för arbetets fullbordan efter fastställd plan samt under iakttagande i öfrigt af de vilkor, som framdeles komma att föreslås. 9:o Uti det af styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader afgifna oftaberörde förslag förekommer jemväl fråga om statsanslag för en hamnbyggnad vid staden Grenna. Under åberopande af detta förhållande och då nämnde förslag, i sammanhang med Kongl. ]\Jaj:ts nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, vore under Stats-utskottets handläggning, har Kongl. Majit uti nådig remiss af den 3 i denna månad till Stats-utskottet öfverlemnat en af Kongl. Maj:ts befallningshafvande i Jönköpings län, uti skrifvelse af den 24 sistlidne Mars, afgifven lörnyad underdånig framställning i fråga om ofvanberörde hamnbyggnadslöretag, på det Rikets Ständer måtte komma i tillfälle att taga ärendet under närmare pröfning.
Landtm, förklarade i anledn. af den uppfordran, sorn till honom blifvit gjord, att, så vida R. o. Ad. icke ansåg det, som i förevar, fråga hittills ägt rum, utgöra något hinder för bänkm:s-valets företagande i vanlig ordning, han icke för sin del funne något hinder dervid mota;- kommande frågan om den vägrade proposm, i alla händelser, alt enligt 55 §:n Riksd.Ordn. behandlas. Ganska många hördes häruti instämma. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. fann något vid den af honom nu framställda mening att erinra. Propades nej. Anmäldes och emottogs en Deputation från Högv. PresteSt. anförd af Biskopen i Calmar Stift, Doctor Anders Carlsson af Kullberg, hvilken yttrade: Genom oss Deputerade har PresteSt. den äran att till II. R. o. Ad. framföra sin vördsamma välkomsthelsning vid nu öppnade riksmöte, jemte uttrycken af sin högaktning och tillgifvenhet. De hemta för sin uppriktighet en ökad vigt af de förhoppningar fäderneslandet, vid detta tillfälle som alltid, fäster vid sitt första Stånd. Fosterlandets väl är för Svenska folkets liitförsamlade ombud det gemensamma målet, dit vi alla syfta, om också vägen dit skulle banas genom stridiga åsigter och kämpande meningar. Om tiden, ej mera sorn fordom, skattar riddersmanna bragder, har den dock ett stort behof af riddersmanna dygder och riddersmanna ära. Med Gustaf Wasas stod och århundradens digra minnen framför sig, bär ingången till Sveriges Riddarhus en öfverskrift, sorn säger tillräckligt, hvad fosterlandet i behofvets stund af sitt ridderskap ännu har att vänta, och hvad det icke utan förnedring skulle sakna. Minnen, sådana som vid mängden af dessa Eder omgifvande sköldar äro fästade, upptogos icke i prisadt förvar af forntida häfder, för att i en framtid öfverkorsas af ättlingars vanvård, eller medborgares otacksamhet. Både lidens goda och onda genius, begge fullmyndiga, arbeta ännu gemensamt, att som bäst röja plats för nya samhällsbyggnader.
Vid sista liksdagen hade jag redan ärft grefve-värdigheten , men då jag derunder ej sjelf var representant, har jag ej förr kunnat försvara denna sak, sorn jag nu i stället med allt skäl ansett mig äga rättighet och skyldighet alt göra, till bevarande af min familjs rätt för framtiden. Slutligen får jag, som ett ytterligare skäl för mitt påstående 0111 representationsrättens bibehållande för dessa familjer, citera 4 §:n Ridd.Ordn , så lydande: ”Alla de com”mendeurs-ätter, hvilka tillkommit före den 6 Juni 1809, ”bibehålla det högre säte å Riddarhuset de nu innehafva; ”dock må hädanefter icke någon ny sådan ätt bildas, ej ”heller någon ätt ur sin ordning flyttas.” — Hvarföre har man icke här fråntagit dessa ätter deras representationsrätt, då man beslöt couiuiendeurs-älternas upphörande, eller alt Den 11 Maj. inga nya skulle bildas? — Troligen derföre, alt man ej ansåg sig kunna tillämpa detta stadgande retroactivt, hvarigenom dessa ätter således hafva dubbel representationsrätt. Af samma skäl, såvida man vill vara conseqvent, följer, alt då 37 §:n Reg.Ftn undergick den förändringen, att värdigheten först ärfves efter bufvndraannens död, kan man ej hafva rätt ali fråntaga de 8 familjer den representationsrätt, sorn de dessförinnan åtnjutit för deras söner, hvilka ärft fadrens förra värdighet efter honom eni. Reg.Ftns ordalydelse i dess 37 §, såsom den lydde ifrån nämnda Reg.- Forms antagande 1809 till år i83o, och ehuru Reg.Ftn blifvit förändrad, kunna dock ej våra diplomer ändras, och är således vår rätt obestridlig. På grund af allt hvad jag haft äran anföra, får jag vördsammast anhålla om Hr Frih. o. Landtnäs propos. till det H. Ståndet, att dessa 1 ! familjer måtte fortfarande här erhålla den representationsrätt de förut åtnjutit, och således Ridd.Utsk. tillåtas att utlemna pollett åt den person, som Frih.
Alla krögare och krögerskor, spisqvartersoch värdshushållare samt traktörer och källarmästare, som icke äro borgare, hvilka hafva en bättre och förmånligare rörelse, än de minst taxerade krögare, skola taxeras till Tre för hundrade af den inkomst, de anses hafva af hela rörelsen. Denna afgift erlägges äfven af hvar och en annan, som, med behörigt tillstånd, i minut försäljer bränvin; och taxeras sidaue personer särskildt, oansedt de utgöra bevillning lör borgerlig rörelse. h//petre, i fern klasser: Första klassen Ibko B:&r 7: Andra d:o » — •— Tredje d:o » 2: 32. •— Fjerde d:o .. » 2: Femte d:o . * f; 16. — Källarmästare, se krögare. Lvf.mr och Lotsdrängar, i fern klasser: Första klassen . Andra d:o . Tredje d:o Fjerde d:o Femte d.o M angler skor, af alla slag, i nio klasser: Första klassen Jl:ko B:dr 30: •— ■—- Andra d:o 25: — Tredje d:o 18: -T~ Fjerde d:o 3 2: — Femte d:o '7: _ Sjette d:o . 5! 5: .. Sjunde d:o ,. . 4: Åttonde d:o ... . R » 2: 32. — Hionde d:o •> 1: 16. — 16. — ltenHutti'1 «-Utskottets Utlåtande, S:o £l. 41 JMästare, vid sockerbruk, manufakturier och fabriker, i fern klasser: Första klassen Andra d:o Tredje d:o Fjerde d:o Femte d:o' B:ko R:dr 15 » 9 6 * 4 2 32. Mäster sv anner och Gesäller vid dito. i två klasser: Förstaklassen Andra d:o . B:ko R:dr * 2: 32- 1: 16. Parmmätare: i sex klasser: Första klassen , . , Andra d:o Tredje d:o , .
Majits nådiga afgörande redan beror ett af vederbörande algifvet förslag, i följd hvaraf, om det bifalles, nederlagsfriheten skulle i flera hänseenden vinna utsträckning till lättnad för handeln, anser Utskottet Herrar Widells och Rudlings motioner, i hvad de angå nederlagsriittigheterna, icke påkalla någon Rikets Ständers åtgärd; likasom, 4 Bevillningssamt Allm. Bes v.- och Ekon.-Ulsli:s Betänkande M 1. med afseende å hvad här förut blifvit upplyst. Herr Grenanders motion om nederlagsrätt för Warberg torde, under afvaklan af Kongl. Maj:ts beslut öfver General-Tuil slyreisens i samma syftning framställda förslag, böra förfalla. Uti Herrar Widells och Rudlings motioner förekommer äfven ett yrkande, att stapelstäderna i allmänhet mätte förunnas »inrikes t ra nsi toräll», hvarmed lärer menas frihet att Svenska städer emellan efter omlastning transportera från utrikes ort införda varor, utan föregående tullbehandling å första ankomstorten. 1 anledning häraf har Utskottet trott sig böra meddela, att för en af rikets stapelstäder underdånig ansökning af dess handelsförening om sådan transitornlt nyligen varit gjord, hvaröfver Kongl. Maj:t under den 7 sistlidne December fattat beslut. Af det Kongl. Brefvet i delta ämne har Utskottet förskaffat sig kännedom; och visar sig deraf, att General-Tullstyrelsen uti underdånigt utlåtande anfört enahanda betänkligheter, som tillförene i likartade fall ansetts mola, att medgifva transporterandet af oförtulladt styckegods inrikes orter emellan, derest icke godset å lörsta införselsorten blifvit, efter angifning till nederlag eller kredit-upplag, vederbörligen packhus-behandladt, — vid hvilket förhållande och enär, i samma mån en sådan inrikes transportfrihet för ounder sii kta oförtuilade' importvaror [tills vidare på särskilda skäl beviljad städerna Norrköping, Gelle och Malmö) biel ve mera allmän, rubbning äfvenlvrades af den kontroll, sorn i Segiationsoch Nederlags-förfottningarne jemte
Raabs motion, som dock icke ansetts kunna komma under pröfning, så anhåller jag om afslag å Stats-Utsk:ts Betänk., äfvensom å det förslag, som Frih. af Ugglas framställt. Ilr Bildt, Gillis: Då jag anser ett bifall till K. M:s Nåd. Propos. vara för staten det nyttigaste beslut, som R. St:r kunna fatta, och de fleste talarne, som yttrat sig i denna fråga, yrkat på ett sådant beslut, så hade jag icke ämnat deltaga i diskussionen; men då en talare bär yttrat, att R. St:rs beslut vid förra riksdagen, med afseende på Nässjö-linien, var det som i främsta rummet borde föranleda till antagande af K. M:s Propos. ang:de östra stambanan, så får jag nedlägga min reservation mot en sådan uppfattning af nämnde beslut. Jag tillhörde vid förra riksdagen dem, som ansågo det vara mest öfverensstämmande med statens fördel, om södra stambanan blef framdragen på Laga-linien, och jag yrkade derpå, icke för att hindra den östra stambanan, utan på det att den södra måtte få den lämpligaste riktningen, och på det vi tillika måtte få en billig bana i st. f. en dyr. I full öfverensstämmelse med mina åsigter vid förra riksdagen, röstar jag således nu för den östra stambanan. Hr von Troil, Sam. Gust.: Jag har instämt uti den reservation, som Frih. af Ugglas har afgifvit, och som de skäl, hvilka föranledt mig härtill, blifvit utvecklade af flere talare, så inskränker jag mig till att, i likhet med dem, anhålla om bifall till K. M:s Nåd. Propos. Hr Tornerhjelm, Rudolf: Afven jag får förena mig med dem, som yrkat bifall till Frih. af Ugglas’ förslag, och vill endast tillägga ännu ett skäl, som talar för antagandet af K. M:s Nåd. Propos., och det är alt den hufvudsakliga riktningen af den östra stambanan der är angifven, så att inga strider derom kunna uppstå vid nästa riksdag. 198 Den 9 Maj e. m. Frih. Raab, Adam Christian:
Jag vet e j, hvarför de flesta människor göra sig kvicka o c h lustiga öfver att vi så ofta tala o m väder o c h vind, ty de b o r d e väl inse, huru troget humörets stigande o c h fallande följer barometerns. Och denna afton var så skärande dyster den kan vara en mulen septemberkväll, då sommaren bland fallande blad och frostbitna b l o m m o r kämpar sin sista förtviflade strid m e d förgängelsen, innan den ingår i den stora stärkande hvil an under det hvita bårtäcket. Om några dagar skulle kotteriet vara sprängdt, de flesta för att råka hvarandra åter på vinterkampanjens bonade valplats, endast tvänne för ' att beständigt vandra åt skilda håll. Sista vintern hade W a h r e n s tillbragt någonstans nedåt Tyrolen, men nu skulle Märta föras u t; det hade dröjt länge nog redan, tyckte modern, s o m varit fullfjädrad vid fyllda femton. Så att nu stod hon framför sin första sä- song, sin första säsong — hvad Berndt Bergk måste gå långt tillbaka, alltför långt kanske, för att minnas, när den tiden en gång varit hans. Det förflutna drog förbi h o n o m och han såg I TT y A fcj Q f j u L 8 IVIAIlO J| / " * d e m åter för en minut, såg d e m åter, de starke o c h svage, de skrattande och de kvidande, s o m spelat emot h o n o m i komedien, innan han gick bort från skådeplatsen att söka det han hade kvar af sig själf.
Riksdagsberättelses afgifvande introduktion & Riddarhuset blifvit beviljad för N:o 400. Friherre Bergenstråhle, samt för N:o 2,324. Hr Ericson, N:o 2,325. Hr Fåhraeus, N:o 2,326. Hr Wtern, N:o 2,327. Hr Huss, N:o 2,328. Hr von Hall, N:o 2,329. Hr Thulstrup, N:o 2,340. Hr af Kleen, samt N:o 2,331. Hr Ros; dels, att under samma tid en greflig och åtta adliga ätter utslocknat, samt i öfrigt från de lefvande ätternas antal blifvit afförda fyra Friherrliga och nitton adliga ätter, å hvilkas stamtaflor icke någon, enligt genealogien, lefvande manlig person finnes upptagen såsom född under de 100 sistförflutna åren. Hela antalet af lefvande ätter, som i förra Riksdags-berättelsen beräknades till 1,034, kan således på grund af förenämnde förändringar nu antagas utgöra: Ri ddar hus-U tsk o 11 e t s Utlåtande N:o 7, 73 Grefvar, 178 Friherrar och 7 60 Riddare och Adelsmän. I sammanhang härmed och då ett icke obetydligt antal ätter äro upptagna såsom lefvande, ehuru de sannolikt längesedan utslocknat, har Direktionen, för att komma rätta förhållandet något närmare, ansett sig böra hemställa, om icke hädanefter alla de ätter, å hvilkas stamtaflor icke såsom lefvande upptages någon yngre än för 90 år sedan född mansperson, om hvilken underrättelse att han ännu lefver erhållits, må få afskrifvas såsom utslocknade. Och då, enligt hvad
I motiveringen af mina i denna sak förra gången anförda motioner gjordes en teckning af det mångahanda utaf kungörelser, handel och sockenstämmor (att icke här vidröra städernas utskänkning), hvaruti vår gudstjenst vanligen är inpassad; och jag åberopar det då sagda såsom ännu med förhållandet mestadels öfverensstämmande. De sednare åren hafva gifvit en ökad erfarenhet af hvad som äfven förra gången framhölls, nemligen, att äfven der Ordet i templet rent och klart förkunnas, så är just denna sabbatens och gudstjenstens lagliga uppblandning med veridsliga angelägenheter en kraftig näring för den separatistiska böjelse, som hos församlingsmedlemmar uppstått. De separatistiska ledarne, hvilka oftast äfven i läran affallit från vår Kyrka, försumma icke att söka utöfva sitt inflytande just pä sådana församlingsmedlemmar, hvilkas gudaktighetsöfningar icke, såsom tillförene, härröra af blott sedvänja, utan af ett verkligt uppbyggelsebehof, och för hvilka gudstjensten och sabbatsfirandet inom deras kyrkosocken just skulle vara det nådestillfälle, som företrädesvis bidroge att hos dem afleda alla onyttiga spörjsmål och att hålla dem stilla inom den Kyrkas hägn, i hvilken de från barndomen blifvit upptagne och hvars bekännelse de ännu i tro och öfvertygelse hylla. Men då dessa själar med numera vaknade sinnen erfara hvilken plats detta heliga innehafver och huru det likasom tyckes hafva varit meningen att undanskymma och bortblanda detsamma för att försvaga dess intryck, så må man icke mycket undra på, om de härutaf taga anstöt samt slutligen gå för vår Kyrka förlorade.
Ännu äro dock hattarne fullkomligt sommarliga och prydda med en rikedom af sommarblommor. Naturligtvis använder man till dem endast lätta materialier såsom tyll, halmeller tagelflätning eller ock genombruten basteller konsthalmflätning. Med lätt garnering äro dessa hattar synnerligen angenäma för landoch sjöbadsejourer. Mantilj. Denna förfärdigas af svart reps ottoman. Den egnar sig i synnerhet till sorgdrägt. De nedre ärmdelarne Och underkanten garneras med engelsk crépe. Sammet eller perltyg kan ock användas, om den ej skall höra till sorgdrägt. Solfjäderformigt arrangerade fransar garnera midtelbanden. Silkesfransar och stora fantasiknappar af snörmakeriarbete utgöra det öfriga garnityrmaterialet. Drägt af foulard och spetsar. Ett tre meter vidt draperi af moderöd foulard med crémefärgade mönster anordnas öfver en crémefärgad kjol och tillfogas, tätt veckadt, vid kjolens öfre rand. Vid högra sidan är draperiets främre kant. till 25 cm öfvan kjolens underkant inveckadt i solfjäderform. Framtill och baktill slätt, är det vid venstra sidan uppdraget, så att spetskjolen blir synlig. Lifvets Paletot. framdel är lätt krusad ötver en fast foderform; bakre delen är slät. De ganska vida ärmarne äro veckade vid axel och hand. Breda manschetter och krage ä la directoire af crémefärgad mull och en gördel af röda repsband med öglor och ändar fullständiga utstyrseln. Kapotthatten är af crémefärgade spetsar och garnerad med blommor i passande färg. Drägt af limousin. Öfverklädningen är af i brunt och mattgult randig, med mattrosa figurer tryckt limousin. Den i prinsessform framstälda öfverklädningen är till halfva höjden öppen och visar en mattgul spetsklädning. Afven baktill blir kjolen synlig, som man kan se af afb. Parasollet är af gult 5l jourtyg och likfärgade spetsar med brunt sidenfoder och brun rosett. Hatten är af brun halmflatning; brättet fodras med brun faille.
FRIDA BERGMAN. SVEA BERGMAN. GUNHILD BRODIN. EN PRISTAGAHINNE-TIUO. — ningarne vid B o d e n o c h n u i Sundsvall, o c h i handen håller han det kungliga priset, en ståtlig, tung silfverkanna, försedd m e d konungens krönta namnchiffer o c h inskription. Det var m e d af stolt rörelse tårade ö g o n den käcke lappmannen m o t t o g detta pris ur prisutdelarens, major Heijenskölds hand. » V i d den här skiljer jag m i g aldrig, aldrig så länge jag 1 ef ver o c h kan röra ett finger till arbete, » sade Lars Olofsson. 6 — helst då ett vänligt, men absolut osympatiskt: » det där är ju ingenting att grubbla öfver! » möter h o n o m. V o r e det någon, som m e d deltagande öfvertygelse sade: » j o, det där förstår jag fullkomligt, jag kan mycket väl tänka mig in i det! » — då skulle grubblaren strax o c h tacksamt klarna u p p igen. Det är tack vare ett intimt samförstånd m e d patienterna, s o m skickliga läkare, hvilka äro stora människokännare o c h människovänner, hafva en sådan underbar, exceptionell makt öfver sinnessjukliga. Den sjuke är misstänksam o c h lättrogen på en gång, det ena upphäfver visst icke det andra. Å andra sidan ligger han m e d anledning af kanske blott ett löst ord o c h räknar ut de vidunderligaste saker efter en logik, s o m endast kan finnas hos en instängd sjukling, m e n s o m för h o n o m är fullt bindande o c h klar. Man b ö r undvika hviskningar o c h hviskande samtal i rum, som gränsar till patientens. H a n hör ofullständigt, m e n dock så mycket, att han är fullt på det klara, att samtalet gäller h o n o m. Det är något, s o m döljes för h o n o m naturligtvis,__och alltsammans är verklig tortyr för h o n o m.
BorgareStåndets Förslag alt förändra några till Förstärkta StatsUtskottet öfverlemnade Voteringspropositioner, ang:de Stora SjöTullsBevillningen, och samtelige respective RiksStånden den 29 sisth Januarii samt 1 och 3 innevarande månad funnit godt de af BeviliningsUtskottet i samma Utlåtande föreslagne nya redactioner till ifrågavarande Voteringspropositioner godkänna; så har Förstärkta StatsUtskottet denna dag, i grundlagsenlig ordning, anställt omröstning öfver desse sistnämnde propositioner , nemi. 1:0 angrde Färgträd, oraspadt, alla slag. ”Den, som bifaller BevillningsUtskottets af Högh R. o. A.j Högv. PresteStånclet och Hederv. Bondc.Ständet godkända Förslag, att för införandet af alla slag oraspadt färgträd, skall bestämmas en Tull af 3 R:dr å 100 R:drs värde, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer införselsTullen för alla slag oraspadt Färgträd, att enligt Vällofl. BorgareStåndets Beslut, utsättas till 1 R:dr å tqo R:drs värde. 44o Stats-Utskottets Voteringen härom utföll med 78 Ja och 4t Nej. Och som Ja vunnit; är för införandet af alla slag oraspadt Färgträd bestämd en Tull af 3 R:dr å 100 Jpdrs värde. 2:0 ang:de Hudar och Skinn. Den sora bifaller BevillningsUtskoltets af Höglofl. R. 0, A.j IJögv. PresteStåndet och Heder v. BondeStändct gillade Förslag, att för införandet af hudar och skinn, som ej inbegripas under Pelsverk, skall bestämmas en Tull af 8 r:st. per U för oberedda och tor-> ra, samt 6 r;st. per ® för saltade, röstar, Ja. Ben det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer i enlighet med Vällofl.
Fem år hade der hunnit gifva sakerna ett annat utseende. Om vi nu betrakta till exempel denna stupande bergshäll, framför den fordna stugan med sin hoplappade påbyggnad, så finna vi att hällen nu är sprängd, fylld och planerad, hvarigenom han visar sig för den resande som en snygg fyrkantig gård, omgifven af en vacker mur. Katten, som fordom satt vid det stinkande agnet i hummertinan, sitter nu och solar sig på tröskeln till det nya, granna huset med tre fönsterlufter på hvardera sidan om den utbyggda frontespisen, ur hvars tvenne mindre fönster lätta gardiner af grönt tyg hvifta fram och åter. Solen, som har så godt om förgyllning åt allting, skiner strålande ned på planteringarne vid husets baksida, hvilka nu dölja den skrofliga grunden. Allt detta antyder att skälskyttarne, de misstänkta sjöröfrarne på Tistelön – liksom många andra, hvilka dragit nog förmögenhet tillsamman – byggt sig ett hus och nu lefva på god fot, ge socknens fattiga deras bestämda underhåll, kanske ibland en måltid, och visa mot alla, som anropa dem, en vänlig gästfrihet, hvilket välförhållande inom kort förskaffat dem namn, heder och värdighet af hederligt folk. Sådant var ock förhållandet. Lurendrejarne hade lagt ned handtverket. Birgers giftermål med den förståndiga Erika måste nödvändigt åtföljas af en stor förändring i deras lefnadssätt och husliga förhållanden. Kapten Birger Haraldson var nu den styrande makten. Gubben hade sitt rum för sig, der han väl stundom hemsöktes af fruktan i afseende på det förflutna lifvet, men oftare öfverlemnade sig åt saknaden deraf. Hans sysselsättning bestod numera uti det ännu alltid älskade skälskytteriet, samt att leda bergsprängningen, hvilken fortgick för att upptaga beqvämare vägar på den klippiga ön. Anton lefde äfven hemma. Hans sinnessjukdom hade med åren småningom aftagit; men hans ungdomskraft var bruten: en tvinande och mjeltsjuk varelse, framsläpade han sitt lif tyst och obemärkt. Alla försök att upplifva hans håg till något yrke voro fåfänga. ”Jag vill ingenting bli, jag orkar icke,” var hans ständiga svar på alla uppmuntringar.
Så t. ex. förekommer i ett contract ”med allmogen utaf skatteoch kronohemman i Halland” af år 1648, att den, emot visse utlagor i penningar, ibland annat blifvit befriad från utskrifnings-penningarne på manskapet; och i Kongl. Brefvet den 7 Januari 1662, att allmogen i Halland erhöll frihet för utskrifning, men skulle deremot årligen af hemmanet derföre betala 5 daler silfvermynt, en utlaga, sam dock undergick förändringar. Att utskrifningen eller de i stället derföre erlagde så kallade utskrrfnings-penningarne utgingo af utsockne-frälsehemmanen i Halland vid dessa tider, synes sålunda vara klart, och att äfven, efter det Indelningsverket hufvudsakligen var inrältadt, detta förhållande fortfor, kan man sluta, af 6 Staissamt Allm. Best>.~ och Ekon.-Ulskottens Betänkande, N:o 84. blanc! annat, högsLbemälde Konungs Bref ti i I General-Majoren GustafTungel af den 24 December 1692, angående förmedling af utskrifnings-penningarrie i Halland, hvilket Bref innehåller, alt en af Konungen tillförordnad Comité" upplyst, att, enligt 1648 års Goutract, ”allmogen i Proviucen utaf skatteoch krono, för ulskrifnings-penningar på manskapet, Konungsoch Malskalten”, in. ni. skulle betala, en del Härader 20, endel 18 och en del i5 Daler Silfvermynt af gården, och deremot ”för allt ofvantalle vara befriade” — samt alt de åtnjutit denna frihet intill ifiyö. ”då utskrifningen blef satt på manskapet, som sedermera anno 1680 på penningeafgift ankom och först till 5 Dalei, sedan till 4 Daler och andeligen till 3 Daler vardt modereradt, men frälset till 2 Daler, undantagandes veckodagsoch insockne-f räls et, sorn derföre alldeles har varit befriadt;’’ hvarjemte