Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Litt. d skulle erhålla följande lydelse: för associationer och Privat* Banker, sorn i större scala med belåning af spanmål sig befatta: att de till Banco-Styrelsen årligen ingifva vederbörliga intyg derom, att de med belåning af spanmål verkligen sig befatta, på sätt och i dea ordning de för dem utfärdade Reglementen stadga; alt Banco-Styrelsen, derest den skulle finna anledning, att de åt dessa inrättningar förunnade erodia v icke användas i och för de dermed afsedde ändamål, eger att, efter infordrad förklaring, och så vida densamma ej finnes nöjaktig, ofördröjligen indraga det creditiv, som på sådant sätt blifvit förbrutet; att, af Banco-Styrelsen beror, att, efter förloppet af den tid, uppå hvilken Cassa-creditiv i allmänhet högst får beviljas, eller ett år, medgifva förnyelse deraf; att Banco-Styrelsen, ora så nödigt pröfvas, jemväl eger rättighet att uppsäga större eller mindre del af dessa creditiv, hvaraf följden i slikt fall blitver, alt creditiv-rättighete», 3 månader efter uppsägningen, minskas med en fjerdedel, och för hvar 3:dje månad ytterligare med en fjer - Fröt. Vi dr. d. i Aug. 1834» §3“ dedel, till dess nödig nedsättning är vunnen, eller ock liela credilivet är till inbetalning förfallet, som alltid inträffar ett år efter dess beviljande; hvaremot Litt. e skulle utgå. o3:dje punkten erhöll följande lydelse: alt belåning af actier och publika papper ej allenast må fortfara, utan äfyen, 1 mon af tillgång, kunna utsträckas, med iakttagande: att såsom hypothek må antagas oell belånas t aj) till fulla capital-beloppet:
Af desse Räkenskaper har Utskottet inhämtat, att, enligt en dervid fogad underdånig Berättelse under den 30 sisth October af Herr Kammar-Ratts Rådet Paul Öhrwall, sorn haft sig uppdraget att utföra Fiqvidations Verket i Tyskland, komma samtlige Allierade Makterne vid Stats-Ut&kottets Betankandeni 1685 slutliqviden att ytterligare erhålla andel i hvad som influtit eller må kunna inflyta utaf de Uppbördseller Utgifts-Poster, hvilka voro outredde vid Liqvidationsarbetets upphörande i Wien, enligt Slut-Protocollet deröfver af den 7 Junii 1815, hvilka Poster äro uppgifne tili en Summa af 5,712,121 Francs 93 Centss, utom serskildte till beloppet okände revenuer från’ Sachsen samt Gouveinementet Frankfurt; hvilket förhållande Utskottet ansett sig böra upplysningsvis anmäla i afseende å den, likmätigt Tractat, för Sverige belöpande uti omförmälte Summa. Vidare har Utskoftet utaf en desse Räkenskaper bifogad utredning öfver Kongl. Majda och Kronans behållne samt Krigs-Fonden tillslagne andel i Tull *afgifterne för de i Göthem borg, till följd af Kongl. Kungörelsen den 5 Augusti 1812, seqvestrerade men fridömde varor, funnit, att af det upptagne beloppet 221,374 B:ar ig sk. 5 r:st., 230,720 R:dr 39 sk. 11 r:st., väl blifvit i räkning godtgjorde Krigs-Fonden, men 10,653: 29. 6. balancerade såsom bestående af utbetalningar till åtskilliga Personer, hvilka utgifter med Krigs-Fonden icke äga gemenskap, samt alltså bero på tillförordnade Revisorers åtgärd att utreda. Och, ehuru denna Summa vid sådant förhållande icke tillhörer förevarande redogörelse vidare
Jag delar ej tanka med en Ledamot, som yttrat, att inträdet i samhället förbinder till undergifvenhet för allt, som befordrar allmänt hästa. Det beror på, om det gör intrång i den enskilta rätten, hvilket här synes vara fallet. Jag är för litet kännare af BergsFörfattningarne för att bestrida, att Hytteägare böra vara under annat förhållande, än andre näringsidkare. Jag är så öfvertygad om nyttan af vågarne, att jag tror intet ondt kunna ske, om de anbefallas. Men det .är en annan omständighet i Utlå - Den 19 Februarii f. m. landet, som förefaller mig besynnerlig, den nemligen, att föreskrifva, huruvida det åligger Ilytteägare, att förse sina arbetare med kost in natura, eller med kostpenningar. Detta synes mig ett vådligt intrång i den enskild ta rätten. Jag tror, att de, som besvärat sig öfver Konungens fastställelse å ett sådant förslag, hade bordt söka rättelse i annan väg. Om Rikets Ständer uptogo detta mål i ansökningsväg, erkände de principen af Konungens rätt, att bestämma sådane saker. Är det ett öfverskridahde af rättigheter, bör rättelse sökas på annat sätt. På denna grund förenar jag mig om afslag å Utlåtandet, och tror, att saken då kommer i det bästa skick, hvaruti den nu kan komma. Friherre af Nordin: Då jag förra gången yttrade mig, begärde jag blott återremiss af Utlåtandet af den öfvertygelse, att då två Stånd hade återremitterat målet, det kunde vara nyttigt, att de anmärkningar, som hos Ridderskapet och Adeln blifvit gjorde, kommo till Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskotlets kännedom; men då af Utskottets Ordförande blifvit framställdt, alt ändamålet lättare vinnes genom ett ovilkorligt afslag, får äfven jag förena mig i begäran örn afslag å Utlåtandet. Herr Lagerhjelms Pehr:
Betänkande niedgifvit att det ej är eller kati blifva Statens lagliga skyldighet eller förbindelse att ersätta DiscOnternas Borgenärers förluster, har likväl Utskottet brslutit, att RiksgäldsContoiret borde upprätthålla, reda och sköta samt Bmquen törsträcka penningar åt alla tre Disconterna, och dymedelst upphjelpa deras förfallna aflairer. Flera af Ledamöterna uti StatsUtskottet hafva varit af olika tankar, huru allt detta borde verkställas. Grunderna till Utskottets B slut hafva varit, att i annat fall, flera mindre bemedlade Medborgare kunde blifva lidande. Äfven att de , som uti Disconterna fa ari t Lån , skulle komma på obestånd i en hast, om Discontemas ActieÄgare finge i laglig ordning utsöka sina Fordringar. Detta synes mig vara stridande emot .Lagen, att förneka någon utsöka sin fordran. Den 17 Martil, e, m. Hvad Götheborgs Discont angår, så har den ännu ej upphört att betala 3 men bör ändå underhjelpas, enligt Utskottets Betänkande. Jag önskar , att Herrar Directeurer uti Götheborgs Discont ej upphöra att betala , i anledning häraf, för att lå och erhålla understöd med penningar af Banquen, hvarigenom alla Actie-ägare kunde vid utdelningen få någon större vinst af sine Actier , än de utan Bankens hjelp kunnat vänta Skulle Riksens Höglofl. Ständer förbjuda Disconternas Actie-ägare att i laglig ordning inkräfva sina utestående fordringar, som de enligt Lag äro berättigade till, måste de af Staten erhålla ersättning för sin lidna förlust, efter min tanka. I annat fall kunde ny Lag tillskapas vid alla uppkommande händelser} hvartill äfven torde kunna lärn pas att borttaga rättigheten för Fordringsägare, att utbekomma den upplupna och löpande Räntan enligt Sedlarnes lydelse, när ingen Ces'- sions-Ansökning ännu blifvit verkställd} ty att upphöra betala, är ej detsamma, som att Cedera Bonis i laglig ordning.
Men nu har StatsUtsk:s Ordfide i detta fall tillkännagifvit, att motionen rörer helt och hållet en enskild person: alt denne enskilde person har fullkomlig rätt att undertrycka en R. St:rs åtgärd. En enskild person har, enligt mitt omdöme, rätt att afsäga sig en förhöjning i sin lön, så snart denna förhöjning blifvit af R. St:r beslutad — det är hans fullkomliga rättighet; men det är StalsUlskis ovilkorlig» skyldighet att handlägga de motioner som af R. St:r till detsamma remitteras. Gr. Lagerbjelke har för öfrigt något litet förhastat sig, då han betraktat H. K. H. Regenten såsom en enskild person ; Hans updrag är tillfälligt, men hans plats är icke enskild; vi anslå icke apanage åt Honom i och för Hans enskilda betydelse, utan derföre alt Han skall representera det Konungarike hvaruti vi utgöra ett folk. Här har äfven vidrörts de norska förhållanderne. I allmänhet älskar jag icke att omorda dem, men kan icke underlåta att instämma med Gr. Ackarsvärd om olämpligheten af att placera en norrman såsom Minister på en plats, som är den förnämsta af alla dem, der det svenska intresset representeras; men å andra sidan måste jag anmärka att det är lika olämpligt söka utså frön till splittring mellan 2 folk, hvars sträfvanden borde gå ut på att så mycket som möjligt ansluta sig till hvarandra, för att upträda med desto större kraft och betydenhet. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Såsom åtskillige ta lare förut anmärkt sönderfaller denna fråga i 2:ne och jag tror t. o. m. att endast den formella delen deraf behöfver behandlas för att komma till hvad jag önskar, nemi. att hela motionen måtte läggas till handlingarne.
SSerätteffe om bwab i 9Zifet ocb befö änbring uti bet för nämnbe varor, när be infomnia på buteljer eder frite?, förut brttfliga förtullningöfätt efter famtetal icfe för närvaranbe fomine att ega rum, genom Äungörelfe ben lo Sanuart iititevaraitbe år i nåber förorbnnt, att alta till införfel tillåtna flag af ^Bränvin ocb ©brit, ä floen font af 2Biit, ffola, bå be införaö på fat eller i faftager, ftörre eller mittbre, efter toigt förtutlaö; l)toarjemte Äongl.
Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades motioner, väckta: af Herr Berger, N:o 185, om upphörande för stångjernsbruk af skyldighet att deltaga i Kyrkooch Prestgårdsbyggnad; af Herr Rudling, N:o 192, om nederlagssamt inrikes transito-rätt för Stapelstäder; af Herr Ridderstad, N:o 200, om nedsättning uti telegrafporto; af Herr Wallenberg, N:o 205, örn skyldighet för hvarje Embetsverk, hvars förvaltning och räkenskaper äro underkastade granskning af Rikets Ständers Revisorer, att vid hvarje års räkenskaper foga förteckning öfver de förvaltningsfrågor, om hvilka inom Embetsverkets styrelse olika meningar under året må hafva förekommit; af Herr Wallenberg, N:o 207, om Konvoy-kommissariatets indragning samt Handelsoch Sjölärlsfondens förvaltning af Stats-kontoret; af Herr Wallenberg, N:o 209, om indragning af den under Kongl. Kommerskollegium förlagda ulldiskonten; af Herr Wallenberg, N:o 210, om hamntaxor för Sveriges sjöstäder; Prol.-Utdrag den i December 1859. af Herr Wallenberg, N:o 211, om befrielse för Svenska ångfartyg, som, enligt på förhand uppgjorda reseturer, göra reguliera resor, ifrån skyldighet att taga kronolots; af Herr Hierta, N:o 218, angående första och andra Lifgardes-regementernas förenande till ett regemente; af Herr Hierta, N:o 250, angående auktionsprovisions-hestämmelser; af Herr Hierta, N:o 231, angående åtskilliga bestämmelser, i anledning af Kongl. Förordningen den 19 September 1857 om penningeförsändningar; och af Herr Staaff, N:o 235, angående skjutsoch dagtraktamente för dels auktionsförrättare å landet, till försäljning af utmätta lösören, dels kronobetjent, som, enligt förordnande, å landet inom sitt tjenstgöringsdislrikt verkställer syner i enskilda mål. Frän Hedern.
Et l’affreux souvenir d’un bonheur qui n’est plus. Pour comble de malheur, je sens de ma pensée Se déranger les ressorts; Mon esprit m’abandonne, et mon âme éclipsée Perd en moi de son être, et meurt avant mon corps. – Jag anför dessa verser sådana, som de flutit ur Voltaires penna (Epître XV à Mr de La Faluere De Génonville). Vid den tillämpning deraf i Franska Encyklopedien (Art. Vieillesse, Physiologie), som gifvit anledning att citera dem, hafva de undergått någon förändring, i sanning icke med bibehållande af allt deras behag: C’est l’âge où les humains sont morts pour les plaisirs, Où le cœur est surpris &c. Naturforskare hafva funnit: att sedan kroppen ernått sin fulla utveckling och styrka, tjena de dertill använde näringssafter endast att öka massan och försvaga honom; att detta redan inträffar mellan 30 och 40 års ålder, men sker i småningom och nästan oförmärkt intill det 60:de året, sedan hastigare till det 70:de; men att då inträder den skröpliga åldern, hvars ständigt ökade bristfälligheter slutas med döden, gemenligen före 90:de eller 100:de året. Franska Encyklopedien på anf. st. Ungdomens Försvar. Skaldebref till Grefve Creutz. Se Vitterh. Arbeten af Creutz och Gyllenborg. Da spatium vitæ, multos da, Jupiter, annos: Hoc recto vultu, solum hoc et pallidus optas. Sed quam continuis, et quantis longa senectus Plena malis! Deformem et tetrum ante omnia vultum, Dissimilemque sui, deformem pro cute pellem, Pendentesque genas, et tales aspice rugas Plurima sunt juvenum discrimina, pulchrior ille Hoc, atque ille alio, multum hic robustior illo:
" Vi sago ut tyg i farbifarten - det, kommer genast uppskickande till pilseende frAn Löfvings. " " Gode Konsulinnan ", sade fröken Stail, ridet, a r bara en och en half dag - jag har tre kladningar förut till Innocensen, och sb har jag tv8 sorgkladningar som m8ste vara fardigs till om Sandag, för d&amp;. blir begrafningen. " " Ah, lilla fröken är ju alltid SA tillrnotesg8ende: sade konsulinnan, " fröken a r s&amp; snäll, det vet man nog. " " Med biista vilja, goda Konsulinnan. " S&amp; syr fröken Editbs klädning, ja det vet jag nog .. " Nej goda. " Hvar har fröken sista Bazaren ", sade froken Editb. ' Se s&amp;, nu ringer det, nu kommer tyget. " " Snillla fröken Edith, den här gAngen ar det verkligen alldeles omöjligt. Fröken skulle ha tilnkt p&amp; det litet förr. " %er mamma det är det jag alltid har 3agt9 vi skulle sy hos Eundins. Der behöfver man aldrig riskera att bli strandsatt. " " Meii, snllla Editb, du kunde ju verkligen ha tanke p % det litet förrnq sade modern bekymrad. " Kunde jag tanka p&amp; det innan sista Buaren kom? - Det blir nog gammalmodigt andå. " " Men fraken har ju den hvita som vi sydde till jul .. " Och som jag har haft tvA g h g e r redan " Bu kunde kanske stoffera upp den hvita taftk !tkdningen, som de. " hade p&amp; brölloppet .. * föreslog modern, som tankte p&amp; pappa derhemma ' och räkningarue som annu voro obetalta. " Nej, vet mamma, det ä r nastan starkt. Men jag kan mycket val! 1Ata bli hela Innocensen. fiycket mycket gärna. Vi kunna ju ge till. skäl, att jag inte har nAgon kladning. " Och fröken Edith skrattade krystadt. " Ja, fröken StAl, vi fAr val tänka p&amp; Lundin hadanefter. Det.
Det ligger alltså uti hans yrke att ständigt köpa och sälja, det är, handla med desse slag af värdeföremål; detta utgör det egendomliga af hans rörelse, och då innehaf vare!] af en vexel eller ett kreditpapper till bankiren öfverlåter sin fordran och derför emottager penningar, såsom förhållandet alltid är med trasserade vexlar, ikläder han sig icke, såsom i fråga om försträckning, en förbindelse att återbetala kapitalet, utan endast att i sista hand ansvara för betalningen, om bankiren, sedan han förgäfves sökt den hos dem, som framför öfverlåtaren äro vexelns gäldenärer, och dervid iakttagit hvad honom åligger, icke har någon annan laglig utväg att återfå de medel han utbetalt. Hela inkasseringsoperationen, med de deraf uppstående kostnader och omsorger, faller alltså på bankirens lott, och diskontoafdraget vid kreditpapperets inlösen kan, i betraktande af allt detta, icke betraktas ur samma synpunkt, som ränta på försträckning. Beloppet af detta afdrag beherrskas ock vida mer af konkurrensen och kursen, än de emellan två enskilde träffade ränteaftalen, hvartill ännu kommer, att det ligger uti bankirens eget affärsintresse att icke genom diskontons oskäliga stegrande afskräcka sina kunder. Att i Frankrike, oaktadt den bundna räntan, vexeltransaktioner icke anses falla under räntelagen, 'är redan anmärkt. Afven hos oss i Sverige blefvo^ de uti 1687 års intresseplakat undantagne från föreskriften örn det då till 6 procent bestämda räntemaximum, änskönt eljest plakatet skulle gälla äfven för banken, och ehuru detta undantag ej blifvit i de sednare hos oss utgifne särskilda vexellagar uttryckligen fastställdt, saknar det likväl ej sin goda grund. För det närvarande gör ej lagen hos oss, i fråga om ränta, någon skillnad emellan vexeltransaktioner, affärspapper af annan art och andra enskilda skuldförbindelser.
Dessa dikter ärö beundransvärda för sitt känslodjup och sin kraftfulla diktion och i dera skönj es mer än i andra det mönster, Carducci gerna följer, Heine. * Pio nonos födelseort.uttrycker med den sina egna känslor. I “ Odi Barbare * finna vi skaldens själ i dess helhet och själen af en skald, som lefver bland oss, men tänker och känner med andra tankar och känslor än våra. Carduccis hellenism framträder redan i tredje boken af “ Nuove poesie " och i synnerhet i “ Primavere Elleniche " (Grekiska vårar), bland hvilka särskildt det första poemet är af en beundransvärd skärhet. Må våra läsare sjelfva döma: Hellenisk vår. niot öde pol den kulna vintern flyr och blomstren gå den flyktade i spåren; och i mitt hjerta ock, o Nina! gryr ånyo vårm. I rosensken jag ser Olympos * topp från fjärran lyfta sina hvita drifvor. Castalia sorlar, glittrande, sitt lopp bland dalens vifvor. Och lockad, ljuft, af näktergalens sång, till Delphis lund, der fagra nymfer skalkas, sin gyllne altartrefot än en gång Apollo nalkas. Mot helgad nejd, der i förgångna dar af lagrar skuggad restes tempelmuren, i solsken länkar han sin gyllne char, af svanor buren. Kronions bindel glänser i hans hår, guddomlig fägring strålar ifrån kinden och älskogsqväden på hans strängar slår den ljusta vinden. Omkring Cykladerna, hans fosterland, i rytmisk dans de klara böljor gunga och blida vindarne på Cyperns strand sin helsning sjunga. \ Utöfver blånande egeisk våg jag ser en farkost efter guden styra: Alkaios stämmer der med sångrik håg sjusträngad lyra Och ljumma fläktar smeka Sapphos barm, der hon i purpurseglets skugga blundar och sjunger, trånande och älskog sv arm, om fröjd som stundar. Min Nina t kom! De vinka oss, o se: ett ögonblick de lätta åror hvila Kom — och mot stränderna som fjärran le vi skola ila. Till Hellas !
Enligt hvad bilagda, från Riksgälds-kontorets Boksluts-kontor infordrade uppgifter utvisa, har genom sagde medels och behållningars förräntning intill sistlidet års slut erhållits en räntevinst af ej mindre än 1,379,788 R:dr B:ko. Det belopp, hvarmed rörelse-kapitalet genom ifrågavarande åtgärd under ofvanberörde tidrymd ökats, har naturligtvis vid olika tider varit mycket omvexlande, såsom beroende af de till Riksgäfds-kontoret aflemnade och för dess utgifters bestridande icke erforderliga tillgångarne, Vid 1843 års slut uppgick detsamma till 3,612,588 R:dr och vid sistlidet års slut till 3,183,953 R:dr. Vid slutet af år 1848 hade de af Riksgälds-kontoret tills vidare förräntade medlen sjunkit till sitt minsta belopp eller 681,000 R:dr, allt B:ko. Ju förr Riksgälds-kontoret kommer i åtnjutande af de å stats-inkomsterna uppkomna öfverskott, ju större måste den räntevinst blifva, sorn genom dessa medels användande till uppköp eller belåning af räntebärande obligationer kan beredas, och ju längre de för tillfälliga stats-utgifter anslagna summor få i Riksgälds-kontoret innestå, ju sednare behöfver nämnde verk från allmänna rörelsen åter indraga de medel, som på sådant sätt i densamma utlemnats Det är följaktligen, med hänsigt lill ej mindre Riksgälds-kontorets inkomster, än det för allmänna rörelsen tillgängliga kapital, af synnerlig vigt, att öfverskotts-medlen, så snart som möjligt, komma Riksgäldskontoret tillhanda, samt att de anslags-summor, som vederbörande förvaltande verk ega att frän Riksgälds-kontoret utbekomma, , ieke uttagas förr än de utbetalningar, hvartill dessa summor blifvit anslagna, behöfva verkställas.
Och då flickan slutit dörren efter sig, läste hon upp schatullet med en nästan feberaktig häftighet, framtog papper och penna och satte sig ned; hennes kind purprades, hennes ögon ömsom lågade af kärlek, ömsom fuktades af tårar; det var till Edvard hon skref han skulle bevekas, han skulle återvända till henne, om hans kärlek bleknat; hennes eld skulle återlifva hans, eller åtminstone låta henne dela den smärta som tärde honom upptäcka för henne namnet på det spöke, som ställt sig emellan dem som midt i deras kärleks, deras lyckas höjd, lagt en hand af is emellan deras hjertan. Ack! Anna tviflade icke ett ögonblick på sin seger; då hon ej fått tala vid honom på så länge, skulle nu hennes ord hinna honom mot hans vilja, och häfva den förtrollning, under hvars inflytande han stod. När tviflade en älskande, en öfvergifven qvinna någonsin på makten af sin kärleks vältalighet, på segern af sitt hjertas glödande inspiration, om den blott kunde hinna dens öra, som fordom ansåg hennes obetydligaste ord för lag. Nu var brefvet färdigt; Anna förseglade det hastigt, tryckte det med passionerad häftighet till sina läppar, liksom för att göra dess makt ännu mera ofelbar, och ringde. – Bed Didrik komma hit, – sade hon åt den inträdande flickan. Och då hon åter var ensam, betraktade hon detta hopvikta papper, som skulle afgöra hennes öde, och nu började det enthusiastiska hopp, som lifvat henne, att blekna, hon genomgick i tankarna dess innehåll ack, det förekom henne nu långt mindre vältaligt och kärleksfullt långt mindre varmt och uttrycksfullt än hennes känslor modlöshet och misströstan intogo åter hennes själ det sade icke hälften af hvad hennes hjerta kände nedslagen, förtviflad, var hon färdig att sönderrifva hvad hon nyss skrifvit med så brinnande känsla, så liflig visshet om seger, då Didrik inträdde. Anna stannade ett ögonblick med handen på pannan, och då hon vände sig emot honom, var den knappt sjuttonåriga flickans ansigte så lugnt och allvarsamt och hennes hållning så värdig, som en matronas. På prärien INLEDNING.
Yäl tillses på det noggrannaste att ingen afsöndring får innehålla mindre än 6 tunnland duglig jord, samt alt lämplig afgäld lill det afsöndrade hemmanet förbehålles, allt i enlighet med Kongl. Förordningen den 19 December 1827, men det kan icke förekommas att afgälden, om än i kontraktet bestämd till skäligt belopp, dock genom sär skilda öfverenskomrnelser, hvilka icke komma till den pröfvande auktoritetens kunskap, nedsättes så lågt, att det afsedda ändamålet icke vinnes. Vid ett sammanträde för några år sedan emellan ortens embetsmål! och kunnige jordbrukare uttalade sig allmänna omdömet för den sals, att inom detta Län intet ägo-område borde, för att lemna tillräcklig utkomst, vara mindre än ett fjerdedels mantal, det är 6 seland eller 12 mål; men det kan antagas med skälig visshet, att af de inom Länet varande jordägare en ganska stor del innehar mindre jordrymd, mången blott 1 å 2 seland. Och hvad de afsöndrade lägenheterna beträffar, så kan det antagas såsom säkert att flertalet af dem är af den beskaffenhet, att innehafvaren för sig och de sina ensamt deraf icke drager tillräcklig bergning, utan måste påräkna särskild arbetsförtjenst. Efterföljande tabell visar antalet af bebyggda hemmansdelar och lägenheter: Berättelse öfver Wester-Korrlands Län för åren 1846—1850. Kronoskatlehemmansdelar Krono dito Frälse dito Torplägenheter Kyrkoherdeoch Kapellans-boställen: Krono Skatte Kyrkobetjenings, handtverkares, bruksarbetares, backstuguhjons samt båtsmäns hushåll 2,380 73 1,936 16 1,024 Su m ma i,435 Södra Ånger manland. Laga skiften fortgå derföre oafbrutet och andra landtmäteri-förrältningar verkställas äfven i icke obetydligt antal, såsom bevis hvarpå må nämnas att under qvinqvenniet nedannämnde antal förordnanden lill landlmäteri-förrättningar af åtskilliga slag blifvit af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande meddelade:
Län (med 55 T:r Spanmål under lönerne) samt Indelta Räntor, i kronovärdi: 2,899; 37. 7., upptagne efter Markegång till 13:o Landt-Staten i Gottlands Län (med 80 T:r Spanmål under lönerne) samt Indelta Räntor, i krononovärdi: 482: 32., upptagne efter Markegång till 14:o Landt-Staten i Calmare Län (med 118 T:r Spanmål under lönerne) samt Indelta Räntor, i kronovärdi: 1,905: 10. 5., upptagne efter Markegång till 15:o Landt-Staten i Blekinge Län (med 315 T:r Spanmål under lönerne) samt Indelt Spanmål, 472 T:r 7 I(:r, å 6 R:dr tunnan 16:o Landt-Staten i Jönköpings Län. (med 62 T:r Spanmål under lönerne) samt Indelta Räntor, i kronoTärdi: 1,948: 11., upptagna efter Markegång till lT:o Landt-Staten i Kronobergs Län . (med 48 Ttr Spanmål under lönerne) samt Indelta Räntor, i kronovärdi: 1,675: — 1., upptagne efter Markegång till 18;o Landt-Staten i Christianstads Län (med 279 Ttr 16 K:r Spanmål under löncrne) samt Ridell Spanmål, 398 Ttr 25 K:r, å 6 R:dr tunnan och Oindelt Spanmål, 500 T:r, a C St. Skrifvelse, N.o 86. l9:o Landt-Staten i Malmöhus Län (med 423 T:r Spanmål under lönerne.