Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 184S 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 12 Haft. 2 IO Stats-Utskottets Utlåtandej N:o 2/7. med år i85o vidtagande årlig capital-afbetalning, eller en ränta af 3 procent och en capital-afbetalning af 2 procent årligen; anförande motionären: att, oberäknadt smärre reparationer, nämnde församling, hvars fleste medlemmar voro mindre bemedlade, sedan år 1816, användt till sin kyrkas utocb invändiga förbättrande samt till ombyggandet af Församlingens skolhus mer än 58,ooo R:dr; att då de verkställda reparationsoch byggnads-arbetena icke kunnat uppskjutas, intill dess härtill erforderliga tillgångar hunnit beredas genom nästan oafbrutna samt till ocb med år 1848 fortfarande uttaxeringar hos församlingens medlemmar, hade dessa tillgångar måst genom upplåning emot dels 6, dels 5 procents årlig ränta anskaffas; att berörde ränta medtagit öfver 18,000 Rdr utaf de uttaxerade tillskotten; att, oansedt församlingens alla ansträngningar för Kyrkans underhållande ocb förbättrande, denna likväl snart måste, i anseende till dess läge och byggnadssätt, å nyo repareras, så vida ej större skador å densamma ville äfventyras; samt alt församlingen hoppades, att, enär Rikets Ständer förut beviljat understöd för andra Kyrkors iståndsättande, det nu sökta lånet jemväl skulle beviljas och sålunda medel, på ett för församlingen mindre betungande sätt än förut, beredas till ifrågavarande reparations företagande. För öfrigt erbjöds till säkerhet, för lånesummans behöriga återbetalning, en af Kyrko-Rådet, ä församlingens vägnar, på grund af laga kraft vunnet sockenstämmö-beslut, utgifven skuldförbindelse, öfverensstämmande med af Kongl. Maj:t stadfästadt stadgande angående capital-afbetalningarnes uttaxering.
Jag inser val, att måhända någon fördel deraf kupde vinnas i afseende å göromålens hastigare gång, men jag kan ej finna, hvarföre icke motionen Den 17 Octoler e. m. ti lika gerna kan till RiddarhusUtskotfen remitteras, dä dess göromål för närvarande icke äro öfveihopande. Jag anhåller derföre, i afseende a min rnoiion, om tillämpning af RiksdagsOrdnin gens 49 §. Grefve von Platen: Då jag nu åter be gärt ordet, är det ingalunda för att vederlägga de anmärkningar, som vid mitt förra yttrande blifvit gjorda, ty jag anser mig icke vara af dem i någon måtto vederlagd. Jag förmodar ock, att Ridderskapet och Adeln redan tillräckligen hört hvad vi å ömse sidor kunnat anföra, så att några vidare upplysningar torde vara öfverflödiga. Jag anhåller derföre blott att få fästa uppmärksamheten vid några få facta i som böra närmare upplysas. Det är ganska sant, att jag nyss gjorde allusion på en händelse i England och då man sagt, att det var ransak ningen rörande Engelska Drottningen _ har man sagt hvad jag menade. Jag får dock erinra, att det icke var en förlorad pluralitet, men tydeliga indicer till en förlust af pluraliteten, som gjorde slut på Rättegången, ty emellan för-, sta och andra uppläsningen af Ministrarnes bill, blefvo rösterne inom Parlamentet så förändrade, ehuru voteringen der sker offentligt, och hvarje Lords namn med dess votum sättes i Allmänna Tidningarne, att Ministrarne funno för godt, oaktadt de vore förmådde till processens företagande af en ännu högre auctoritef, att icke låta billen komma till tredje uppläsningen. En värd Talare har gjort anmärkning vid hvad jag yttrade, angående RiddarhusSecreterare-tjenstens jemt *4 Sin 17 Öciséer •* mJ förlighet med några andra sysslor i Staten. Jag trör mig hafva sagt några vissa sysslor och få t hu nämna, att när jag uppräknat några sådane, dem dén värde Talaren jemväi åberopat, jag dervid glömde en, hvarom jag ej nu vill påminna.
b 14 Okt. b. 14 Okt. b. 17 Okt. 1863 Riksgälds-Kontoret, angående upphörande af ljuspenningar för fullmäktige samt om bestämmande af beloppet af fullmäktiges arfvoden äfvensom af aflöningsförmåner för Kontorets embetsoch tjenstemän samt vaktbetjente — 4 i 223 — b. 17Nov. 18£3 b. IGNov.1863 b. 17Nov.l863 b,16Nov.l8G3 » förslag till pensionsstat vid Riksgälds-Kontoret äfvensom expektansstat vid f. d. GeneralAssistans-Kontoret — 4 i 231 — b. 20 Nov. 1863 b. 20 Nov.1863 b. 20 Nov. 1863 g. 20 Nov. 1863 » förslag till ett stadgande i reglementet. angående kostnaden lör laga skilte å boställe. Riksstat, den nya , 10 i 2! » angående öfverlemnandet till Kongl. Maj:t af . — 4 i 234 — 21 N"v. 1863 g. 20 Nov. 1863 å. 21 Nov.1863 3.20 Nov. 1863 I anledning af åtterremiss . — 4 i 238 — a.a.26 Nov. » n.a.26Nov.' » 27 Nov. » 27 Nov. » I anledning af skiljaktiga beslut — 4 i 243 — b. 2 Dec. » g. 2 Dec. » b. 2 Dec. » b. 2 Dec. » 202 Rosen, angående förhöjning af pensionen åt Öfversten m. m. Grefve Adolf Eugéne von — A. 84 4 i 153 60 Se Nionde HufvudTiteln. 109 R. 1 Kongl. Proposit. jeller Skrifvelser. Motioner inom Riks-Stånden. (Elfte Samlingen.) 03 1 > Cl 5 ! eller [ Ståndet. Ståndet.
» Kan jag vara säker på, att sanningen aldrig kommer ut, herr Gösta? » frågade hon, då de skulle gå in bland åskådarne. » Sätt opp något att vinna på », rådde honom den elake brukspatron på Fors. » Sätt upp något, som kan bryta oturen. » » Det kan fröken Marianne. Kavaljererna kunna tiga, för dem svarar jag » » Om ändå sanningen komme ut, hvad skulle då människor tro om mig, herr Gösta? » Den väldige Melchior kunde ej heller göra annat än skratta. Han tålde ej gärna, att Mariannes namn nämndes vid spelborden, men detta var så rasande galet, att han ej kunde bli ond. Spela bort Marianne till Gösta, ja, det kunde han gärna våga. » De skola ej tro någonting, de skola veta, att detta ingenting betyder, de skola tänka, att vi voro inne i rollen och fortsatte att spela. » » Det vill säga », förklarade han, » att om du kan vinna hennes jaord, Gösta, så sätter jag ut min välsignelse till äktenskapet på det här kortet. » Ännu en fråga kom smygande fram under de fällda ögonlocken under det påtagna leendet. » Men herr Gösta själf? Hvad tänker herr Gösta om saken? » Gösta satte ut hela sin vinst, och spelet började. Han vann, och brukspatron Sinclaire upphörde att spela. Han kunde ej strida med oturen, det såg han. » Jag tänker, att fröken Marianne är kär i mig », skämtade han. Nå, Gösta Berling, Gösta Berling, klappar ej ditt hjärta vid allt detta? Förstår du ej ditt eget öde? Hvad betydde Mariannes kyssar, hvad betydde hennes vrede, förstår du ej mer ett kvinnohjärta? Och nu detta vunna parti! Ser du ej, ödet vill hvad kärleken vill, upp Gösta Berling! Hon fällde ögonlocken, och ett egendomligt leende krusade hennes läppar. » Tro ingenting sådant », smålog hon, » då måste jag genomborra herr Gösta med denna min spanska dolk för att visa, att herr Gösta har orätt. » » Dyra äro kvinnokyssar », sade Gösta. » Kostar det lifvet att kyssas af fröken Marianne? » Då kom en blick ljungande mot honom ur Mariannes ögon, så skarp, att den kändes som en stöt.
Jag lefver till det mesta lika blottställd, i väntan af beständiga underverk för att subsistera; tvungen att i allmänhet göra våld både på mitt ansigte och mina små tillgångar, för att icke alldeles förtryckas af den allmänna medömkan; nästan oskicklig i anseende till en förderfvad helsa och beständiga omsorger, att igenom något slags litterär industri skaffa mig en bergning, som sysslan icke gifver mig; par dépit opprimerad och traverserad i alla mina förslager af en corps, som under handen arbetar att vräka ut den Lidénska inrättningen ur Akademiens sköte, eller åtminstone att försvaga den; ändteligen äfven beständigt sängliggande, men sängliggande för att pinas af en obotlig sjukdom, som icke dödar mig, och som, långt ifrån att inskränka mina behof (hvilka den snarare fyrdubblar), endast afstänger mig ifrån alla kraftigare medel att soulagera dem. Sal. Riksrådet Grefve Creutz gjorde mig den äran, att rätt allvarligen bjuda mig till Stockholm. Hellre hade han kunnat befalla mig möta sig i de Saligas hemvist. Jag hade till den ändan blott behöft att adressera mig till Doktorerne; som längesedan synas ledsna till och med att pina mig för intet. För mig återstår då ingen annan hjelp, än den, att dö: som jag likväl – för att säga sanningen – icke kunnat vinna, ehuru jag dertill användt alla de ringa tillgångar jag kunnat äga, och alla de Doktorer, som jag känt i Sverige och i Tyskland. Den dernäst vore, att kunna lefva bergad. Men det är jag icke utan 6 à 7000 73 årligen. Hvar finner man bröd i öcknen? eller vid en Akademi, der man är stängd ifrån alla ansökningar? Voilà le noeud fatal qu’il fallut délier! Var gunstig och gif mig en liten idee om de nu för tiden mest betydande personer, hos hvilka jag har att insinuera min ansökning 74. Jag känner till namnet få, till person ingen, utom Herr Stats-sekreteraren Schröderheim. Men jag vet, att Hr Kgl. Sekr:s förtjenster förskaffat sig hos alla dessa en aktning, som skulle göra Dess förord gällande, – äfven hos Konungen. Jag ber
Man har följt andra principer vid dispositionen af extra medlen, och ansett dessa ej vara underkastade någon granskning. Jag har förut yttrat mig icke känna några Statsmedel, som ej äro underkastade revision, och jag kan derföre ej bifalla Utskottets senare Utlåtande i denna del, då deremot i Betänkandet N:o 62 ej något undantag finnes gjordt för extra medlen. Jag anhåller att Ridderskapet och Adeln, med förkastande af motivet, måtte gilla den generella skrifvelsen. Herr von Schulzenheim, David: Jag anser Utskottet så väl och fullständigt hafva motiverat sitt förslag, att jag, till vederläggning af hvad Grefve Horn yttrat, har föga alt tillägga. Jag bekänner mig till den lära, att, uti ett Constitutionelt samhälle, allmänna medels förvaltande bör vara under - D e ii 18 J a n u a r i i f. ra. 2g5 kastadt offentligheten och en öppen granskning. Men ingen regel gifves utan undanlag, och örn man ville göra denna princip om granskning här gällande, skulle öfverdrift inträffa, och man skulle förbise det nyttiga, för småagtiga iakttagelser af allt för noggranna former, ty saken är verkeligen af den natur, alt den ej efter teorierna kan ändras. Inom utrikes Departementet förefalla verkeligen sådana utgifter, som ej utan allmän skada skulle bekantgöras; andra åter äro af den natur, att de verkeligen ej kunna verificeras i den form en revision med rätta kan fordra. På dessa grunder får jag yrka bifall Lill hvad Utskottet i fjerde puncten af sitt senare Utlåtande tillstyrkt, och jag tror Ridderskapet och Adeln, utan förnärmande af någon princip, kunna bifalla detta. Om jag ej bedrager mig, har redan tre Stånd bifallit Utlåtandet i denna del, hvarom Herr RiddarhusSecreteraren benäget torde upplysa, I sådan händelse hemställer jag, om det lönar mödan att fortsätta diseussionen härom. Grefve Horn: Man skulle missförstå mig, om jag ej till besvarande upptog Herr von Sehulzenheims yttrande. Han har sagt, a.lt suiåaglighelen sträcker sig för långt.
IV. E. 76. — vid innevarande Riksdag bifallna. II. B. 744. lil. 4. E. 7, 37. IV. B. 137, 197. — vid innevarande Riksdag bifallna, Kongl, Maj:ts svar i anledning af. Ill 316. 318 — åsyftande dels lörändring i föreskrifterna rörande Riks-Styrelsens förande i vissa fall, dels utvidgad tjenstetillsättningsratt för sådan Styrelse sorn i Konungs stalie i vissa fall förer Regeringen, dels Grundlagarnas bringande lill närmare öfverensstämmelse med Riksakten af den 6 Äng. 1815. VII. U. 311. — G — 75 Grundlags-ändrings-fÖrslag, rörande Riks-Styrelsens förande i vissa fall m. m., angående underdånig anmälan lies Kongl. Majit af det såsom livilande till nästa Riksdag antagna. VII. B. — 311. A. 312. E. 443. — rörande vissa Riksdagsärendens behandlande af Riks-Stånden gemensamt, uti så kallad Riks-Nämnd. VIII. B. 257, 408, 417. A. 432. — Se för öfrigt Regeriugs-Formen; Riksdags-Ordningen; Tryckfrihels-Förordningen. Grundränta, om öfverflyttande deraf från Rannäs Höltagården till Hafrida Ågården. IX. B. 67. A. 99. Grundräntor, som till följd af qvarnars nedläggande afskrifvas, angående godtgörelse till Indelningshafvare för. I. 180. R. 183. VII. B. 520. A. 536. VIII E. 103- — om sågoch tuilinjölqvarnars befrielse från sådana, och dessas utbytande mot bevillning. XI. B. 327- A. 331. — om rätt för egare af kronoskatte-jord att åt jorden bereda frälsenatur medelst inlösande af densamma åliggande. II. 162. R. 516.
Ridr öfverstego de förra, anhållit att, som den pension, hon kunde påräkna från Civil-statens pensionskassa, jemte ett henne af Wermländska Bruks-societeten tillförsäkradt understöd, icke forsloge att bereda nödtorftigt uppehälle åt henne och en ännu oförsörjd dotter samt en ålderstigen moder, Kollegium måtte hos E. K. Majit göra underdånig framställning om någon lämplig pension åt henne af allmänna medel; vid öfverlemnande af hvilken ansökning Kommers-kollegium anfört, hurusom Bergmästaren von Schéele, hvilken den 20 sistlidne Juli aflidit i en ålder af 67 år, deraf han tillbragt 48 år i Statens tjenst, under denna sin långa tjenstemannabana med sällsynt nit omfattade och sökte befrämja allt hvad han ansåg leda till det allmännas gagn, samt att det nyttiga, han sålunda åstadkommit, äfven rönt offentligt erkännande; och då det understöd, 30 ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 186. hans enka förmält sig hafva att påräkna ifrån Civil-statens pensionskassa samt af Wermländska Bruks-societeten, svårligen torde komma att emotsvara behofvet för hennes lefnadskostnad, hade Kollegium ansett förevarande fall kunna jemföras med de flera dylika, då en i knappa omständigheter stadd enka efter en utmärkt tjensteman funnits böra hugnas med särskild pension af statsmedlen, hvadan Kollegium i underdånighet hemställt, det E. K. Maj:t måtte af Rikets Ständer äska beviljande af en årlig pension för sökanden.
R:dr eller tillsammans 4,800 R:dr; att, jemte det depot-kapitens-, och yngre kapitensplatserna sammansloges till en klass, under benämning af yngre kaptener, lönerne, som nu utgöra för depot-kapiten 640 och för yngre kapiten 540, måtte till 900 R:dr förhöjas, med skyldighet för depot-kapitenerne att vidkännas lika ackordsränta med nu varande yngre kapitenerne: utgörande förhöjningen för 22 yngre kaptener å 360 R:dr 7,920: och för 8 depot-kapitener, å 260 R:dr 2,080: — derifrån borde afgå för ackordsräntorna 433: j g elier tillhopa 9,567: och skulle, af den förhöjda allöningen, 800 Il:dr blifva lön och 100 R:dr anses såsom tjenstgöringspenningaig att löjtnanternes löner, nu bestämda till 480 R:dr, måtte blifva lika med löjtnanternes vid gardes-regementerna till fot, eller 540 R:dr, och således förhöjas med 60 R:dr hvardera, sorn för 60 löjtnanter belöper till 3,600 R:dr; att underlöjtnanternes löner, som nu utgå med 320 R:dr, måtte bringas icke blott till likhet med deras vederlikars vid gardes-regementerne, utan, med hänseende till den högre kurs, 65,938: 40. Kongl. Maj:ts Nåd.
Det har blifvit » modernt » att skylla allt ondt på kristendomen, och i detta ämne filosoferas nu så mycket och så märkvärdigt, att äfven ungdomen angripes däraf och börjar med omogna krafter grubbla öfver sådana lifvets gåtor, som de djupaste tänkare ej förmått lösa. Därför lägger jag hvarje moder, hvarje god och tänkande kvinna detta på hjärtat: lär dina barn — eller andras, om du fostrar dem lär dem, att lifvet icke blott är kort, utan oek att hvarje steg på dess väg bär framåt och icke tillbaka. Lär dem, att det enda lif, som är värdt att lefva, det är kristendomens lif, och det enda hopp, som aldrig sviker, är kristendomens hopp om evigt lif. Hvad, gör det då, om vårt jordelif är långt eller kortl Mathilda Lang / et. F ö r alltid. Skiss af Elena. Belönad med hedersomnämnande vid Iduns stora pristäfling. ' jtjet var när fruktträden blommade. Björkar och bokar stodo i lummig grönska, men ekarna hade icke kommit längre än med späda, gulbruna blad. Det var sen vår det året. Häggen stod hvit. I backsluttningarna var luften mättad af liljekonvaljdoft. De stodo båda två nere på gräsplanen midt i solskenet. » Jag tror icke du förstår mig riktigt, Ivar, » säger hon långsamt och ser på honom. » Nej, jag tror icke vi förstå hvarandra. » Hans röst är mycket låg, och hon tycker sig höra, att den darrar. Under den gamla linden står en trädgårdsstol. Hon går dit och sätter sig; han kommer långsamt efter och blir stående, lutad mot trädstammen. » Nu skall jag berätta för dig om mig själf, » säger hon. Hon lutar tillbaka hufvudet mot stolsryggen och ser upp i den blåa vårhimmelen. Så fortsätter hon. » Ser du, jag hade alltid tänkt, att det en gång skulle komma någon, som jag hölle mycket af. Nu är jag ju icke så ung, jag har fyllt tjugutvå år, så jag har haft tid att tänka på detta. Jag var alltid så rädd att icke kunna spara det bästa af mig själf för honom. Hvad man kallar kurtis föreföll mig förfärligt.
Efter actens uppläsande yttrade församlingen enhälligt den önskan, att herr kronobefallnings-mannen Er. Dahlin måtte åtaga sig, att å Häggenås wäghållningsskyldiges vägnar, på denna ansökning afgifva svaromål, förklarande socknemännen sig fullkomligen nöjde med hvad herr befallnings-mannen dermed gör och låter. § 2. Tillkännagafs nu, det Liths socknemän beslutat, att näst instundande vinter, uppföra bro öfver Liths-elfven, samt, genom ordentligt såväl sockenstämmoprotocoll af den 15:de, som brobyggnads directionens protocoll af den 16:de i denna månad, (hvilka protocolls utdrag nu offentligen upplästes), bestämt, att Häggenås skulle erbjudas och föreläggas följande vilkor: ”Nemligen att framgent vid begagnandet af bron erlägga bropengar vid alla tillfällen och af alla dem, som sådana böra erlägga, eller och utgöra minst: 1:o Af Storbrännas, Fyrkälens, Munkflohögens och Knut-karibrännas byar 3 dagsverken på hvarje rök. 2:o Af Norderåsen, Österåsen och Utbygden 2 dagsverken, 1 stock à 16 alnar längd, 12 tum i lilländen och 2:ne kjälningar 10 alnar långa, 3 tum tjocka och 12 tum i lilländan, på hvarje rök. Befinnes någon i fattigare belägenhet, att han ej kan åtaga sig detta, vill directionen derpå hafva afseende och nöja sig med något mindre. 3:o Bönderne i Halasjön, Storhögen, Långkälen och Östra Nybyggena böra för befrielse från bropengar utgöra 2:ne dagsverken på rök, och begäres af desse detta mindre antal af dagsverken, emedan de också åtagit sig arbete uppå den föreslagna nya vägen, som kan blifva pastoratet nyttig. 4:o Af odels-torpare i Häggenås fordras 6 dagsverken, af de mindre, så torpare som inhyses och jägare-hushåll fordras 3 dagsverken, för befrielse från bropengars erläggande. Alla materialier utgöras af fura, och alla dagsverken på arbetarens egen kost.”
Dådet icke får nekas af en subaltern-officerare, då han har compagni-disposition, äfvensom i annat fall, att på order göra en sådan resa kanske 1 eller 3 gånger om året utan någon ersättning; så vill jag fråga, om det är billigt att, då man å andra sidan måste medgifva, att aflöningen för under-lieutenants, lieutenants, och andre capitaines-graderna omöjligen föder sin man, ådraga dem en så betydlig tillökning i kostnaderna för embetsresor, hvilken ej blott skulle äga rum i afseende på de längre resorna jag nu nämnt, utan äfven i afseende på de kortare till husesyner och krigsrätter m. m. Jag skulle tro, att en sådan tillökning ej bör komma i fråga, utan att fråga äfvenledes uppstår om förhöjning i lönerna eller ersättning för dessa resor, och jag anhåller således, att efter återremissen, som äfven jag yrkar, Utsk. ville benäget taga detta i öfvervägande, samt uppgifva något medel till ersättning; i hvilket afseende jag hemställer, att vid samma tillfälle, då förevar, fråga hos K. M. anmäles, äfven den underd. önskan må uttryckas, att sådane militäre embetsmän måtte få någon slags ersättning för den högre resekostnad, som den högre skjutslegan skulle ådraga dem. Hr Lind af Hageby, Carl Au g., hade inlemtiadt ett anförande, som upplästes, så lydande: Då äfven jag var en af dem, som begärde detta betänk. på D c ii 10 Juni c. m. 2'7 på bordet, bör jag också härmed gifva mina invändningar tillkänna emot Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts betänkande N:o 2(i.
För alt då bestämma 25 proc. eller hvad som går derunder, behöfver man ej fråga sig före. ölen i England der man är något försigtigare och der man behandlar sina handtverkare med mera omsorg, der låter man sådana infinna sig i parlaments-komitteerna, hvarest man undersöker sakerna på det aldrasorgfälligaste. En sä verldsberyklad man, som Hertigen af Wellington, höll på att duka under, derföre alt lian misstagit sig om tullen på handskar. Men man är i det stora och rika landet mera aktsam på det verkliga förhål landet, än man är här. Jag anhåller emedlertid att ännu fä säga något, åtminstone för bibehållandet af del tillstånd, som nu eger rum; på det att man icke må komma lill något än sämre. Prosten Nibelius yttrar derom i sin reservation på följande sätt: ”Slutligen må del tillåtas mig att fälla en förbön för jernförädlingen i Eskilstuna. Deraf ingå 22 artiklar i tulltaxan, och på hvar och en af dessa serskilda, har Utsk. funnit sig hefogadt, att nedsätta tullafgifterna. Jernförädlingen har i nämnde stad under de sednare åren betydligen tilltagit icke blott i anseende till fabrikaternas qvantitet, utan äfven till deras qvalitet. En ung, skicklig och utmärkt välkänd manufakturist, Helgestrand, uppehöll sig, för 3:ue år sedan, på Statens bekostnad en längre tid i England, för att inhemta fullständig kännedom om smidesslipningsoch poleringsmethoderna, vid de Engelska verkstäderna, och efter hans hemkomst börja dessa mellinder att i Eskilstuna mer och mer införas. Men icke är tillverkningen derstädes ännu så fullkomnad, att den utan tillräckligt skydd kan blottställas för tätlingen med England, hvarifrån Svenska manufakturisten dessutom måste hemta gjutstål mot en nu derå af Utsk. förhöjd tull. Ibland de 22 smidesartiklarne, å hvilka Utsk. nedsatt tullafgifterne, beder jag serskildt få fästa uppmärksamheten ä följande:” ”Knifvar, rakoch pennförtullas nu pr stycke med 16 sk. för de förra och 8 sk. för de sednare.
För Lotsenoch Fy rings-S ta terne 5oooo *- Summa 1168317 42 3 9543 — 16444 — Värdet af 9,543 tunnor Spanmål in natura uppgår å 5 R:dr Tunnan till 477i5 — Hela Stats-Anslaget utgör således i Contant | i2i6o3a|4?| 3 Den 22 Maji. 7"J inhämtas i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse den 20 December 1828, hvarföre jag får begära, att den tillökning, som härtill fordras, mätte å Staten uppföras, nemligen: För en Capitaine eller Major. 3oo, „ 2:ne PremierLieutenanter eller Ca pitainer å 200 R:dr hvardera 4°o. „ 3:ne Under-Constructeurer ä 5o R:dr hvardera i5o. eller B:eo R:dr 85o. Hvad Utskottets öfrige mångahanda calculer beträffar, får jag endast hänvisa ifrån dessa sifferberäkningar till resultaten i verkligheten af Flottans fortskridande. Såvida Utskottet anser, att Generaler vid 65 års ålder kunna erhålla pension å IndragningsStaten, i likhet med Landshöfdingar, hoppas jag, att Utskottet äfvenledes sätter Amiralerne i samma predicament. StalsUtskotlet torde upplysa, hvaruti består, eller hvartill de å rnaterielen upptagne indeldte räntor 2621 R:dr 32 sk. äro anslagne, emedan detta icke kan igenfås i Utlåtandet, ej heller i 1828 års Statsreglering. Med de ändringar, jag nu föreslagit, skulle torde Titelns anslag blifva i likhet med Litt. C. Herr Crusenstolpe^ Magnus Jacob: Jag anhåller till en början att få uppläsa föl - 74 Den 22 Maji. jande period af ifrågavarande Utlåtande.