Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härmed vore dock Kollegii mening ingalunda den, att de öfrige inom länet anställde Provincial-läkare skulle fritagas från alla ofvan uppräknade, till den allmänna helsovårdens område hörande, tjensteåligganden, dem de till större delen, hvar inom sitt distrikt, närmast borde handhafva, men flera bland dessa, såsom uppsigten öfver apotheken, vaccinationen, barnmorskeväsendet, bevärings-mönstringarne m. m. och alla sådana förslager och åtgärder, som hade afseende på hela länets gemensamma och allmänna helsovård, borde Bih. till II. St. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 16 Haft. 16 12*2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. tillkomma förste Provincial-läkaren, hvilken för öfrigt i denna sin egenskap det skulle åligga att, genom irån vederbörande läkare infordrade rapporter och upplysningar samt, der Kongl. Maj:ts Befallningshafvande så nödigt pröfvade, genom undersökningar på stället taga kännedom om den allmänna helsovården samt allt hvad dertill hörde, på sätt detta uti en blifvande nådig Instruktion närmare kundo komma att bestämmas. Enligt hvad det den nådiga Propositionen bilagda Stats-Råds-protokollet utvisar, har Kongl. Maj:t ansett de af Kongl. Sundhets-kollegium uti förevarande ämno anförda, här ofvan omförmälda, skäl så öfvertygande, att Kongl. Majit trott denna del af Kollegii förslag icke kunna utan stor olägenhet skjutas å sido, helst om nya stadgaudeu i afseende på sundhetsåtgärder och helsovården skulle kunna med någon enbet och kraft göras gällande. Utskottet kan väl icke förneka det för helsovårdens utbildande gagnande inflytande, som Kongl.
Revisorerne densamma lätteligen kunna verkställas, utan hinder deraf, alt 4:de qvartalets redogörelse för Göteborgs depöt först efter räkenskapsårets slut inkomme till den station, der medlen skulle redovisas, helst samma förhållande egde rum med alla de specialräkningar, som till Kongl. Generaltull-styrelsen efter årets utgång inkomma, men, det oaktadt, i årets räkenskap intoges. Uti sitt häröfver afgifna underdåniga utlåtande bar Befälhafvaren för Kongl. Flottans Station i Stockholm upplyst, att redovisningen för Göteborgs depöt vore upprättad i enlighet med föreskrifterne i Kongl. Maj:ts den 10 Oktober 1854 för tjenstgöringen vid depöten fastställda reglemente i hvars 5 §, bland annnat, stadgades: »att inom en månad efter hvarje qvartals slut skulle till Stationsbefälbatvären öfversändas redogörelse för det nästförutgångna qvartalets utbetalningar, upprättad efter det formulär, som gälde i afseende på farlygsbefälhafvares redovisning för medel till sjöexpedition, hvilken redogörelse af stationens Revisor granskas och sedan ingår uti stationens kassaräkning; börande all kontant inkomst och utgift vid depöten betraktas såsom förskottsvis gjord för Stockholms stations räkning. »Häraf 28 Stats-UIskottets Utlåtande M 21. följde, alt någon sådan särskild hufvudräkning eller för år på särskilda titlar afslutad räkenskap, som Revisornes anmärkning åsyftade, icke kunde finnas hvarken vid depöten eller vid stationen för depötens räkning. Orsaken dertill, att endast l:a, 2:a och 3:e qvartalens redogörelse för depöten inginge i löpande årets räkenskaper för stationen, berodde på den af Kongl. Förvaltningen för Sjöärendena den 30 November 1852 meddelade föreskrift, att räkenskaperna skulle med kalenderår afslutas.
Gud! nådig, harmhertig, förbarma dock Dig! Med ett rop: ”O höga Gudamor”! störtar den sköna Spastara i sin makes armar: Der ligger hon! – Så skön uti Messie blod Vid korset Magdalena dignar; Så skön i sina tårars flod Hans fot hon kysser och välsignar. Han bär henne i sin famn utför palatsets trappa. Ett ögonblick afsvimmad, spritter hon upp vid ett nytt åskeslag, och saknar sin späda son, hvilken ännu är qvar inom de tända murarna. Hon vaknar, skådar taket brinna: Lik en numidisk lejoninna, Hvars ungar man från henne röfvat har, Hon genom tusen flammor far; Från rum till rum med tankans snabbhet hastar! Hvart fotspår eldens tand förtär; Men ingen eld så stark, som moders-lågan, är, Nu muren i dess väg de heta stenar kastar; Ett moln af svafvelrök dess syn förblindad gör; Dock, månne känslan kan ett modersbröst bedraga? Till vaggan hennes steg en säker kosa taga; Hon stannar – ack! ett klagans-skri hon hör, Ett steg tillbaka tar – nu åter vaggan hinner; Mot barnets bröst re’n åter hjertat brinner; Hon det i skötet bär, för andra gången mor. Hon kallar på sin försvunne make, hon rusar ut – Sitt barn, men faran ej ett moders-öga ser. Det smälta grus i röda vågor brusar; Hon genom hindrets stängsel rusar, Till trappan hinner fram – nu ramlar trappan ner Mörker, och eldar, och stumhet, och dån! Öfver och under och kring henne döden! Mot Himlens våld, mot dessa afgrunds-öden, Der står hon – ensam – stum – med dygden och sin son! Som de vilda norrsken måla Snöbetäckta fält med blod, Så på bleka kinder stråla Flammor utaf eldens flod. Ack ! hvilken syn! Än står hon, ser djupet, med hand lyft åt skyn; De svedda hår kring hennes axlar hänga; På hennes anletshy sitt flor nu döden drar. Hon utom sig tillbakafar, Försöker genom elden tränga, Till en altan sin tillflykt tar. Der visar hon sitt barn och höjer opp sin röst, Besvär hvartenda modersbröst,
Hvad angar beräkningen af hemmansvärde, såsom grund for pannerymden; så , enär detta värde är, i anseende till I.andtrnanna-producternes fallna pris, underkastadt förändring, men en deraf härflytande föränderlighet af den til 1 atus pannerymden gaåste vara högst menlig för Underdåniga Skrifvelser1 •7 tillverkarens beräkningar, äfvensom föranledande till redskapens omarbetning, anse Riksens Ständer en mera bestämd norm vara nödig, och få i sådant afseende underdånigst föreslå, att Hemmanens för år 1822 åsatte uppskattningsvärda måtte intill nasta Riksdag tagas till grund för pannerymden, på sätt Författningen i öfrigt stadgar, med härefter lämpad förändring af dess 1 §. 6 morn.; hvarjemte, enär den uti oftanämnde Författnings x §, 4 mom. Hemmansegare lem. nade tillåtelse att emot en ökad afgift få begagna högsta pannerymden för den class, hvarinom Hemmanets rätta pannerymd hörer, ehuru åsyftande förekommandet af kostnader för större pannors omarbetning, likväl är stridande emot deri allmänna grunden för pannerymdens bestämmande, och kan till många missbruk föranleda, Riksens Ständer finna den genom berörde tillåtelse uppkomna directa rättighet böra upp. höra; af hvilken anledning Riksens Ständer i underdånighet anhålla örn Författningens förändrande i öfverensstämmelse härmed; men på det icke någon obillig förlust mätte drabba deni, som, med förtroende till Forfattningens oföränderlighet, förskalfat sig större hränvinspannor, hemställa Riksens Ständer underdånigst , det ifrågavarande förmån , såsom ett af omständig* heterne påkalladt undantag, kunde få imil nästa Riksdag tillgodonjutas af de jordegare, hvilka redan vid Mantalsskrifningarne låtit anteckna sig till brär.vinsbränning med pannor om större rymd, än hvartill de efter tariffen äro berättigade; och torde i öfrigt E. K.
Sedan denna fråga med Ja eller Nej blifvit besvarad, troligen till bifall, då jag betraktar den stora härvarande majoriteten af löntagande militairer, så önskar jag, att Rikets Ständer måtte, såsom Grefve Brahe föreslagit, öfverlemna till Kongl. Majit att verkställa organisationen, på det vi icke mätte blottställa oss för de reclamationer, som troligen blifva en följd af de felaktigheter i detailler, hvilka representationen säkerligen skulle begå, om den på sina 4 kamrar något i detta afseende beslöt. Jag anhåller vördsamt om proposition, huruvida en ny organisation nu skall ske, eller icke. Friherre Cederström: Med den siste värde Talaren instämmer jag, till förekommande af all onödig discussion, att proposition först må göras derå, huruvida Lönereglering nu skall äga rum, eller icke; men då på beslutet naturligtvis inverkar, om lill - Den 5 O c t o b e r f. m. gångar saknas, eller ej, anser jag mig böra uppmana den Ledamot, Herr von Hartmansdorff, som sist yttrade sig angående StatsVerkets tillgångar, att upplysa, hvari de odisponerade StatsVerkets tillgångar bestå. Jag skulle tro, att 210,000 R:dr B:co återstå af StatsVerkets tillgångar, och alt af Bankens vinst, sedan 266,666f R:dr afgå för silfveruppköp, återstå 160,000 R:dr. Frågan är nu, om dessa 370,000 R:dr skola användas till Canaler, eller andra ändamål. För min del skulle jag tro, att dylika företag, som egentligen åt framtiden lemna fördel, äfven borde på framtiden beräkna sina tillgångar, och således fortsättas medelst låns upptagande. Jag anhåller, att Herr von Hartmansdorff ville upplysa förhållandet med tillgångarna; tilläfventyrs skulle annars farhågor kunna uppstå, att Bevillningen behöfde ökas.
S. D. Sedan Lag Utskottets den 27 Nowem, ber upläste och pä Bordel lagde Betänkande af den i.O i samma manad, angående den tid inom hwilken Befwar öfwer Sockuestämmo Beftut.böra anföras, ä uyo blifwit föredragit; beflöt Ridderskapet och Adeln att hwad Utffottet uri sitt Betänkande tillstyrkt, bifalla; - 8 Den i December. falla; hwarom, de öfrige Respectivs Ständen genom Prorocolls - Utdrag wänligcn ffulle uuderräitas. Ot S, D. Föredrogs ä nyo Lag-Uk^otketS förleden gärdag upläste och pä Bordet lande Betänkande af d. 26 sistledne Oetoder om Sjö- och Gränse-Tullssamt Accis, Rätters uphäfwande , gifwit i anledning Riksdags Fnllmägligen '»vinizLivs till Wällofi. Borgare Sländet ingifne och dcrifrän cili Lag,-Ur!?ollct remitterade Memorial. Och bestöt Ridderskap?! och Adeln att detta Betänkande tillika med de derwld gjorde anmärkningar till Lag-Ucffottec återremittera; hwarom de öfrige Reshccnve Skänven genom Utdrag af Prorocollet wäntigen skutte underrättas., Or Lunrs, S. D. Föredrogs ä nyo Lag Ukst-ottctS d. 27 dennes npläste och va Bordet lögde Betänkande/ i anledning as Herr Ra'mamsen L.W. 'tVsrmin^s hos Wäll ost. Borgare-Sländ it' ingifne, til!
Hela disputationen står genom dem tydligare och färgrikare för våra ögon. Men innan jag lämnar ordet åt samtidens röster, vill jag korteligen resumera, hvad som på disputationen förekom och hvilka som å den uppträdde. Som man sett af Neikters ofvan citerade bref till Rosenstein, hade Thorild redan vid sin ankomst till universitetsstaden polemiserat mot Montesquieu. De politiska och statsrättsliga intressen, som visat sig starka hos honom redan under hans Stockholmstid, förde honom med nödvändighet till ett närmare studium af den geniale franske tänkaren – särskildt till hans 1748 utkomna genom innehåll och stilisering lika klassiska mästerverk Esprit des Lois. De inkast, som under läsningen af detta verk vaknat i Thorilds sinne, finnas nu formulerade i hans »Critik öfver Montesquieu». Men att närmare få fram Thorilds statsrättsliga åsikter ur denna blott sju sidor starka, lika ofta oklara som parodoxala skrift – »ett rafs af några timmar» för att begagna författarens eget omdöme – torde vara vanskligt nog. Nyblæus, har i sitt bekanta verk gifvit en grundritning af Thorilds samhällslära, hvilken dock hufvudsakligen stödjer sig på den 1794 utgifna skriften Rätt eller alla samhällens eviga lag, men att denna vid innevarande tidpunkt, år 1788, hade en annan gestaltning än den tog efter revolutionen är utom allt tvifvel. »Critiken öfver Montesquieu» bör snarare studeras i sammanhang med Thorilds politiska memorialer från 1786, hans märkvärdiga revolutionsbref till Tham af den 24 september 1787 och den i Upsala författade till Academisk Afhandling bestämda uppsatsen om »Lag och rätt» från år 1788 – men att ur dessa skrifter närmare precisera Thorilds ståndpunkt i dessa frågor öfverlåtes åt den, som skrifver en ännu – trots alla arbeten om Thorild – välbehöflig, systematisk framställning af den märklige tänkarens själsutveckling. Critiken öfver Montesquieu hade Thorild färdig mot våren 1788, och då konungen åter i mars besökte universitetsstaden, tyckes man ha velat gifva honom tillfälle att få höra den begåfvade talaren.
Förbudet emot bruk och nyttjande af arbetadt Silfver utöfver 10 lods vigt; 6:0 Mantalsskrifningars och UppbördsStämmors förrättande inom hvarje Socken särskildt, och 7:0 förbud för jordägare att icke annorledes antaga Torpare å deras ägor, än att sådane personer kunna af lägenheten hafva deras bergning, 4q4> 49^* — om gillande af LagUtskottets Utlåtanden, angående, 1:0 föreslagen ändring i Författniugarne om Prestval; 2:0 ålskillige föreslagne ändringar uti Lagens stadgande om Testamenten; 3:o stämningars och comrnunicationers verkställande af KronoBetjent eller Nämdeman utan medföljande vittne; 4:o Cancellie-afgift för Ansökningsoch Besvärs-skrifter i enskildta mål; 5:o för - 191 höjning af de i 12 Cap. 3 §. RättegångsBalken stadgade höler för Part eller Vittne som från inställelse vid UnderDomstol förfallolöst uteblifver; 6:0 antalet afNämdemän till Domhafvandens biträde vid Mililia? BoslällsSyner; 7:0 åtskillige omständigheter vid Utmätningsmål och 8:0 Riksdagsmans rättighet, att utan annan änden vid Riksdagen företedde fullmagt, derunder bevaka enskildtas mål m. m., 49^> 49&
Då de i dessa punkter upptagne propositioner emedierlid äro godkände af de öfrige 3:ne Riks-Stånden, samt så uppställde, att voteringen kan försiggå, oberoende af beslutet öfver nyssnämnde Utlåtande, hvars pröfning Preste-Ståndet uppskjutit, tilldess Stats-regleringen blifvit afgjord, hemställer Utskottet, om icke Riddeiskåpet och Adeln, på det hinder för S!ats-regleringens afslutande i denna del ej må möta, skulle finna skäligt de ifrågavarande propositionerne till slutlig pröfning företaga. i3:de punkten_, rörande tillökning så väl uti antalet af ProvincialLäkare , som deras lönings-förmoner. Den törsta propositionen är godkänd Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 345. af samtlige Riks-Ständen, och då Borgare-Slåndel antagit Utskottets uti denna punkt gjorde inbjudning, förfaller ilen, i fråga om de vilkor, hvarunder extra Provincial-Läkare må tillika innehafva annan tjenstebefattning, föreslagna contra-proposition, jemte 2-'dra alternativet till nej-proposilion vid li.ufvudsak.liga proposition, som till proposition vid voteringen, angående nyssnämnde vilkor, hafva väl blifvit återremitterade från Ridderskapet och Adeln; men då i sistberörde proposition blifvit af de öfriga 3:ue Riks-Stånden godkänd och; således, jemlikt y5 §. Riksdags-Ordningen, är afgjord, finner Utskottet någon vidare åtgärd härvid å dess sida icke kunna ega rum. i4^de punkten^ angående det vid anslaget till Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet fästade vilkor, har blifvit godkänd af Borgareoch BondeStånden, men af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet afslagen , på grund af 34 §• 2 mom.
Pä grund af hvad sålunda blifvit anfördt, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Sundhets-kollegium måtte förständigas att upprätta en medicinaltaxa, lämpad efter nuvarande förhållanden och sä billig att apothekarne icke hade någon oskälig vinning på de medikamenter de till allmänheten försålde; att en revision genom sakkunnige män måtte ske af författningarne i of O Ö c van vidrörda ämnen, ledande dertill att, med upphäfvande af de privilegier, som nu finnas stadgade, hädanefter hvarje vederbörligen examinerad och godkänd apothekare mätte ega rättighet att, efter skedd anmälan och under vederbörliga kontroller, utöfva sitt yrke i hvilken stad och vid hvilken provincialläkare-station som helst; samt att utredning måtte ske på hvad sätt de nuvarande apothekarne, som betalt sina privilegier, måtte hållas skadeslöse. Vid riksdagen åren 1850 och 1851 väcktes, jemväl inom Bonde-Ståndet, motion i förevarande ämnen, i hvilken motion yrkades dels att nytt apothekarereglemente måtte utfärdas, dels ock att medicinaltaxan måtte nedsättas, samt åtgärder vidtagas för ändring af gällande stadganden rörande apotheks-privilegierna. Dåvarande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott afgaf i Betänkandet N:o 108 yttrande öfver denna motion och, sedan upplyst blifvit att förslag till nytt apothekare-reglemente blifvit utaf Kommitterade, som Kongl. Maj:t särskildt i nåder förordnadt, utarbe, ta dt, afstyrkte motionen, såväl i fråga om åtgärds vidtagande för uppgörande af förslag till nytt apothekare-reglemente, som rörande nedsättning i medicinaltaxan, hvaremot Utskottet beträffande apotheks-privilegierna kom till ett annat resultat. Sedan Utskottet omförmält huruledes Apothekaren Forshaell å egna och åtskilliga andra apothekares vägnar väckt förslag om apotheks-privilegiernas inlösning och dödande, medelst bildande af en amorteringsanstalt, men att Kongl.
Sits begifvande, skulle kunna erhålla eftergift uti skyldigheter till Kronan, hvilka nian sig lagligen till för blind i t; ty sådant skulle ingalunda öfverensstämma med en förståndig förvaltning. Om ingen inslruction är af den beskaffenhet, att icke någon gång behöfva modifieras, och i vissa fall kan gifva skäl till undanlag; så följer också deraf, att den myndighet, som stiftat de grunder, efter hvilka dessa egendomar skola förvaltas, bör i hvarje specielt fall hafva tillfälle att sig yttra, om de finna lämpligt att för dessa tillfällen tillåta, att de stadgade grunderna må åsidosättas; men då mäste ock R. St. för hvarje särskildt fall anmäla sådant hos Styielsen, innan någon leuteration kan äga rum. Eljest skulle de hafva kommit på den hanni tillbaka, från hvilken de äro afgångna genom 1809 års riksdagsbeslut, att Styi elsen kunde gifva bort egendomar på peipetuella arrenden för 100 l:r eller mindre, der mångfnlldigt högre arrende på bestämd tid af 3o är kunde ei hållas, och derigenom göra enskilda gracer åt personer eller slagter, utan afseende på Statens intresse eller de särskildta ändamål, som med dessa arrenden varit åsyftade. — Om man vill ändamålet, så begriper jag icke hvarföre man icke skall vilja medlen. StalsUtsk. borde icke heller förgäta , alt om II. St. besluta i dessa frågor, i stället alt öfverlemna dem till K. M:s afgörande, då verkställigheten i alla fall obestridligt tillhör K. ål., så rubbas laglig ordning, och Sländerne, i stället för lagstiftande, blifva styrande — men utan Konungens medverkan i dessa fall, dock utan verkställighet; ty, mine herrar! af riksd.beslutet följer ingen verkställighet af embetsmännen i Sverige utan särskilda K. order. Målet måste således nödvändigt komma under K. M:s handläggning och af K. M. öfverlemnas till myndigheterna, att vidtaga de verkställande åtgärderna. Nå väl! om icke detta kommer till K. ål. såsom ett R. Sirs beslut, hvarvid K. M. icke har någon annan åtgärd att vidtaga, än alt befordra detsamma till verkställighet; då frågar jag, om icke R.
Då Utskottet uti d t afgifna Betänkandet grundat sina uppgifter pä säkra Chartor, authentiqva baakrifningar och ordentligt hållna iocala underiökningar; då det utförligt uppgifvit de både physigka, comtnerciella och statistiska omständigheter, som kunna sätta Lagstiftaren i tillstånd »tt rätt bedöma detta företag; och dådet, framför allt, utan afvikelse yrkat den grundsats, att så småningom och aldrig utan säker ledning af precisa kostnadsförslager använda endast da medel, sorn till ett sådant ändamål af Staten redan äro anslagna, eller utan dess serdeles betungande framdeles kunna användas ; —-så lära Riksens Höglofl. Ständer lika med Utskottet finna, att det icke bort vänta sig anmärkningar af denna art uti en sak af sä allvarlig natur, sorn lagstiftningen, och att följakteligen sådana illusioner, hvarest några strömrensningar och en enda slussinrättBihc. ng till Riks St. Prot. 1217-1318 Quie Sand• N\ro 119 js? T Besv,. och Ekon. Utsk. Betänkanden. ning ställas i bredd med kostsamma Canalanläggningar, icke kunna till något slags skärskådande eller vederläggning upptagas. Utskottet har trott sig böra anföra dem endast såsom en historisk märkvärdighet uti Statens representation och ett verkeligt motstycke till de grundsatser, förmedelst hvilka Sveriges framfarne Lagstiftare förvandlat Fosterlandets Berg och Skogar till befolkade Landskap, samt lill trefna hemvist för en idog och manlig Nation. Sedan Riksdagsfiallmägtigen Eric Ericsson, och ytterligare Hans Andersson förklarat sig icke känna, att några serdeles Bergsmanna privilegier, till förmon för Tackjernstill* verkningen, gifvas, och föl jakteligen icke heller annorstädes kunna flyttas, eller med förmon användasj så framstår Riksdagsmannen Olof Carlsson och, dermed i rak motsats, yrkar nödvändigheten, att den nya Bergslagen icke må inrättas på bekostnad af de gamla Bergslagernas öfverflyttade privilegier och serdeles de namngifna Orternas Vånga och Hellestad-, hvarest anmärkningens författare lärer hafva sitt hemvist.
Stats-utskottets nedannäinnde memorial: N:o 33oj i anledning af Rikets Ständers beslut rörande vissu med stats-regleringen gemenskap ägande frågor. Ståndet godkände för sin del detta memorial men med den reservation, att detta godkännande skedde under förutsättning af Rikets Ständers slutliga bifall till skatte-förenklingen i de öfriga dertill hörande delar; N:o 33ij angående definitivt fastställande af förslags-beräkningen å de till Riks-staten hörande indelningar. Återremitterades jemte dervid skriftligen och mundtligen framställda anmärkningar; Nio 332j med förslag till 3 §§ i det nya reglementet för Riksgäldskontoret; bifölls. N:o 333j angående öfverlemnandet till Kongl. Maj:t af det nya reglementet för Riksgälds-kontoret. Bifölls. Prot-utdrag den 11 October 1848. Ibl t Den 11 October Från Vallofl Bor.gare-standet. S. D. Föred rogos ånyo Stats-utskottets memorial: N:o 332, med förslag till 3:ne §§ i det nya regementet för Riksgälds-kontoret. Förslagen godkändes, och i öfrigt lades memorialet till handlingarna; och N:o 333, angående öfverlemnande till Kongl. Majit af det nya reglementet för Riksgälds-konloret. Godkändes. S. I). Föredrogs ånyo meddeladt utdrag af Hedervärda Bondeståndets protokoll deri 6 dennes, med inbjudning till Med-slånden att instämma uli B onde-ståndets beslut i anledning af B evillnings-ut skottets utlåtande N:o 21, och memorialet N:o 24, men, med vidblifvande af Ståndets redan fattade beslut, ansåg Ståndet sig icke kunna bifalla omförmälde inbjudning. Från Höglofl. Riddeuskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Escpeditions-utskottets memorial Nio 21, angående ett tillägg i åtskilliga riksdags-besluts § §. Från Högv. Pheste-ståndet.
Stander wördsammeligen hemställa, om icke nödigt är, att Herrar Fulimägkigc uti R'kszäldS Contoiret meddelas särskildt föressrist, huru de sig böra sörhälla i händelse Allmänna Brandförsäkrings-Directionens definitiwa yttrande icke skulle inkomma för? än Riksens Hög - Den ro Januaria 527 löst. Ständer äro ärssiljde; och i hwilket afseende Skakschlkssottet sär wördsammeligen sörestä, art lill Herrar Fiellmägtigeö efterrättelse och iakttagande stodaas: art, sä framt Direktionen innom den riste nästkommande April gifwer Herrar Fullmägtige tillkänna, att Direcrionen will läka dest nu innes stående och widare erhällande Fond bliswa förrän» tad uti Riksgä!ds»Contoiret, emot lika wilkor och Ränta, som 17X2 ars Regemente ulstakar , koms mer harwid att förbUfwa. Men ssulle äter D>rectionen icke innom nytzberörderid eller den i:st. April! till Herrar Fullmägrige inkomma med bestämdt ut» läkande öfwer de uppgifue Msrnatiwa willkvren, eller ock detz swar ssulle wara nekande, att läka Fonden mot de här osman omförmaldte willtor uti Riksgälds-Contoiret förräntas, sä kommer i bägge Desse sistnämnde fall all relation Werten emellan genast att upphöra. Och nägon ränta icke godtgöras längre än till den sista October innewaram de ar, eller den dag, dä, efter den genom Herrar Fullmäktige uti Riksgälds-Contoiret, enligt StatsUtskottets tillstyrkande, skedde willkorliga uppsägning, räntan upphört att widare löpa.