Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har ej kunnat anse Hr Gr. o. Ordförandens hemställan annorlunda, än såsom en följd af en berömlig grannlagenhet, och såsom sådan bar jag besvarat den. Jag vet intet skäl, hvarföre ordföranden borde va-+ ra förhindrad att afgifva sin voteringslapp, och jag finner, att det vore väl svårt att, i fall man ej ville medgifva honom en sådan rättighet, afgöra frågan efter voteringens slut, enär det sedermera ej vore möjligt att igenfinna Hr Ordförandens voteringslapp. 132 Den 8 December. Hr Gr. o. Ordföranden hemslällde, all voteringen måtte vidare oafbrutet få fortgå. It. o. Ad. hördes häruti instämma. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, sorn följer: Ja — 9. Nej — 8. Hr Hjärne: Då jag väckte fråga om Hr Gr. o. Ordförandens behörighet att i voteringen deltaga, skedde det under förutsättning, att de, sorn under voteringen sitta vid bordet, äga tillse, huruvida voteringen i laglig ordning försiggår. På denna grund ansåg jag mig berättigad till den anmärkn., jag tog mig friheten framställa; men jag får anmäla min reservation deremot, att någon discussion under voteringen kunnat tillåtas andra ledamöter än dem, hvilka sulto vid hordet, hvilket jag anser vara stridande mot grundlagens stadganden. Hr Dalman: För min del kan jag ej låta Hr Hjärnes reservation slå i prof. utan att tillkännagifva, att jag anser det vara klart, att endast Landtm, och ingen annan R. o. Ad:s ordförande är oberättigad att i Ståndets voteringar dfeltaga, enär i annan händelse jemväl de öfriga vid bordet sittande ledamöterna borde vara jäfviga att deri deltaga, i anseende lill den dem åliggande conlroll öfver voteringen. Hr Hjärne:
Men framför Thorilds förord ställdes några rader, med hvilka Müller hade ämnat underrätta allmänheten, att man i afvikandet från den första afsigten rättat sig efter Thorild, ”einen der scharfsinnigsten Denker unserer Zeit”. Efter en Jean Pauls, en Reinholds, en Jacobis, en Herders, en Johannes von Müllers vittsord, kunna omdömen af några dii minorum gentium synas likgiltiga. Att han dock äfven af motståndare betraktades såsom en märkvärdig företeelse, skönjes t. ex. af ett par utlåtanden, dem han sjelf infört i andra häftet af sin ”Gelehrtenwelt”237: det ena, af en ”Jenaer-recensent”, tillerkänner honom ”Geist und Talent, einen Stil zu sententiös, aber hinreissend, und allerdings consequenter zu seyn, als Locke”; det andra, af en ”Würzburger-recensent”, finner honom äga ”originellen Stil und originelle Philosophie, hellen Geist und hellen Blick, kurz, glückliche Fulgurationen eines seltenen Genius”. Jemväl i Kantianen Tennemanns ”Grundriss der Geschichte der Philosophie” (hvarest Höijer äfvenså litet nämnes som hos Ast, hos Rixner, hos Hegel m. fl.), träffas om Thorilds ”Archimetrie, die alles auf Grössenlehre zurückzuführen sucht”, det yttrande: att hon är ”interessant und witzreich”, samt innehåller ”den Keim zu vielen excentrischen Ideen, die später entwickelt wurden”238. Också i Ast’s ”Grundriss” förekommer Thorilds namn; ehuru visserligen föga mer, än namnet. Allt vittnar således, att han i Tyskland började väcka många tänkares uppmärksamhet. Och detta vill säga mycket, då man besinnar, att han med sitt philosophiska reformations-försök uppträdde i – Kants, Fichtes och Schellings tid.
Icke förthy, och oaktadt föreskriften i 54 § Riksd.Ordn., har Utsk. likväl, i samma voterings-propos. sammanfört frågorna om lagstiftningen och verkställighets-åtgärderne. Detta är sä mycket oriktigare som i händelse man velat taga någon ledning af frågans behandlingar i föreg:de StatsUtsk. t. ex. vid 1840 års riksd., då Hr Sandströmer som har så mycken kännedom af dessa ärender, var Utsk:s Secreterare och utan tvifvel gick det tillhanda med goda råd och upplysningar, så hade Utsk. erfarit att ärendet då annorlunda och rig - Den 23 September f. m. 3G7 tigare framställdes, hvad formaliteterna beträffar. Vid nämnde riksd. åtskiljdes frågorna på det sätt, alt hufvudsaken upptogs först afsöndrad frän verkställighets-ålgärderna, hvilka sedermera förekommo. — I StatsUlsk:s Bet. N:o 375 af d. 24 Nov. 1840 sid. 3 föreslogs i hufvudsaken följande propos.: Den som bifaller att alla indelta räntor och kronotionde hvilka äro till staters och korpsers aflöning, eller serskilda verk och inrättningar, med flere behof anordnade, med undantag likväl af dem, som tillhöra de under 4 § i presterskapets privilegier inbegripne Stater och inrättningar, skola, emot anvisade contanta statsanslag, indragas, under iagtlagande af hvad StatsUlsk., uti utlåtandena N:o 170 och 320, andra punkten föreslagit, likväl med förbehåll, att i händelse af bifall härtill, lydelsen af berörde stadganden i vissa delar, genom särskilda voteringar afgöres, voterar ja; den det ej viii voterar nej; vinner nej, kommer frågan härom att förfalla.
Till stöd för beslutet har blifvit anfördt dels att billighet och rättvisa fordrade, det boställs-innehafvaren, som äfven njuter fördel och har behof utaf fjerdingsman, också bör i dess aflöning deltaga, dels ock att detta deltagande förut blifvit utvidgadt till säteri-, rå- och rörs-hemmans innehafvare. Hvad den förra omständigheten vidkommer, medgifves gerna att äfven boställs-innehafvaren understundom kan behöfva fjerdingsmannens åtgärd; men han behöfver likaledes någon gång nämndemannens och sexmannens biträde, och skulle alltså med lika fog kunna åläggas att deltaga i nämndemannens och sexmannens aflöning, i fall Häradet, — såsom flerestädes fråga lärer varit — öfverenskomme att genom beting bestrida äfven dessa menighetsbestyr. Att säteri-, råoch rörshemrnans-egare blifvit skyldige kände att i fjerdingsmanna-aflöningen deltaga, grundar sig helt enkelt derpå, att de, såsom innehafvare af dessa hemman, icke ansetts förhindrade att äfven personligen fullgöra fjerdingsmanna-befattningen. Med embetsmannen och hans boställe är förhållandet helt annorlunda; hvadan ock det beslut, i hvilket Utskottet stadnat, förekommer mig alldeles principvidrigt och på intet sätt antagligt.» Häruti förenade sig Herr Prosten Gahne. Ank. till Exp.-Utsk. cl. 16 Jan. 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för fordringsegare att för vinnande af verkställighet å utslag, ingifva desamma lill Länsmännen.
Måhända gick han upp der, eller kanske först vid Gräsviken. Hur som helst, han måste nu vara i skydd. Gud kunde väl ändå icke straffa så grymt. Han kan icke vilja göra menniskor så olyckliga. Hon sprang in, kastade sig framstupa på sängen och grät. Fram på natten väckte henne den lille. Han log, slog omkring sig i luften med armar och ben, ur hans klara mörka ögon läste hon tröst, och morgonen fann henne någorlunda lugn och sansad. Stormen saktade af först flere dygn efteråt. Det frös på, då det blef lugnt. Isen växte till för hvarje dag. Man åkte snart från Drumsö till staden. Kajsa for med mjölkbudet, hon skulle ändtligen besöka den efterlängtade. Det gick så lätt, denna vandring utåt tullen, der kosackerna hade sin kasern. Hvad hon i dag skulle vara mild och god och vänlig! Först skulle hon säga: »förlåt!» Så ja, hon visste så väl, hur hon skulle ta honom. Det behöfdes inga resonnemanger, han skulle se att hon ångrade sig. Och de skulle bli så lyckliga. Nu först rigtigt! I kasernen fans han icke. Man visade henne till kansliet. Med heta, brännande kinder sprang hon upp dit, karlarne på gården sågo skrattande efter henne. Skrifvarne förstodo henne delvis. De sågo medlidsamt på hvarandra. De skakade sina hufvud. Han var borta, försvunnen sedan den dagen han tagit permission för att gå ut till Drumsö och helsa på hustrun. Utstruken ur rullorna. Hon trodde dem icke. De visade henne böckerna, dem hon icke heller förstod. Borta, borta, borta? Hvad menade man, borta? Hon hörde icke på dem. Kapten Daschkoff bodde i närheten. Dit sprang hon andlös, förtviflad. Samma besked. Oh, Katuschka oh, Katuschka, han är död, död den stormiga qvällen ute på isen! så ropade kaptenskan emot henne. Frun lät koka kaffe och gaf Kajsa in det med konjak. Hon drack. Mekaniskt såg hon framför sig, vaggade med hufvudet, slöt sedan ögonen och knäppte ihop händerna. Den dagen gick, och veckan, och månaden. Vinterns snö smalt ändtligen. På våren återfans liket på södra stranden af Brunnshuset vid Batterierna.
Förordningen om prestval den 1 April 1843; P rot.-Utdrag, den 10 April 1845. 803 No 32, i anledning af väckt motion om inskränkning i tiden för besvärs anförande öfver sockneslämmo-beslut; N:o 33, i anledning af väckt fråga om återupplifvande af 10 Cap. 8 § Byggninga-Balken; N:o 34, i anledning af väckt fråga om upphörande af KammarCollegii domsrätt i vissa economiska mål; och N:o 35, i anledning af väckt motion om åläggande för socknenämnd att draga försorg om den i Kongl. Förordningen den 9 November sistlidn.e år föreskrifna inteckning af liftidsslädja och undantagsaftal . S. D. Föredrogos å nyo: l:o, Stats-U/skottets memorial, N:o 260, med förslag till voteringspropositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i fråga om en del af de, i sammanhang med G:te Hufvud-Titeln för en gång, eller för vissa år, ifrågasatta statsbidrag: Yoteringspropsitionerna godkändes; och i öfrigt lades memorialet lill handlingar nej och 2:o, Bevillnings-Utskottets memorial, N:o 33, angående de lill deu blifvande nya Bevillnings-sladgan hörande formulärer: Godkändes. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens på bordet hvilande utlåtande, N:o 95, i anledning af väckt fråga om underhållande af Hällenäs bro, blef samma utlåtande återremitteradt.
Palmsljernas anhållan gick endast, om jag icke orätt uppfattat densamma, derpå ut, alt delta mål matte komma alt på listan stå efter de allmänna ärenden, som dit inkomma , samt att detsamma icke mätte förr för Ii. o. Ad. föredragas, än R. o. Ad. afgjort de' mål, som möjligen annars kunna förhindra riksdagens gång. Det var i denna anhållan, som jag instämde. Frih. Palmstjerna: För min del är jag visserligen belåten med Frih. Cederströms förslag, att nemi. delta Ridd.Ulsk:s utlåt, sättes sist på listan, såvida R. o. Ad. tillika behagar öfverlemna åt II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, att föredraga målet när han linner, att de öfriga målens afgöranden derigenom icke uppehållas.. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att Frih. Palmsljernas framställning fullkomligen öfverensstämde med Riksd.Ordms föreskrift, att de för RiksSt:n gemensamma mål skola företrädesvisföretagas lill behandling, hvarjemte H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. bifölle, att Ridd.Utsk:s ifrågavar. mern., lills vidare och intill dess R. o. Ad. annorlunda besluter, må uppföras sist å föredragningslistorne. Ropades ja. Då nu det å föredragningslistan främst upptagna mål var Exp.Ulsk:s d. 27 och 30 sistl. JNov. på bordet lagda, under N:o 37 afgifna förslag till R.
Hudar och Skinn, som ej inbegripas under Pelsverk: att införsels-afgiflerna må, med afvikande ifrån förra förslaget, antagas å de oberedda torra till i sk. och å de saltade och rå till 6 r:st. %. Jern: Med afseende å hvad i Riks-Stånden blifvit anfördt, anser Utskottet: i:o Tackoch Ballast-jern, så väl det af Bergmalm, som af Sjö- och Myrmalm, böra till inoch utförsel förbjudas, samt gällande Taxas föreskrift i afseende härå följagtligen bibehållas; 2:0 Kanoner, Stycken, Nickhakar &c. att denna rubrik bör delas i arne, nemligen: et) ”Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, oslämp”lade och oborrade” med g R:dr värde per Sk® samt 4 R.‘dr införsels-tull och förbud mot utförsel; samt Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N\o 30. b~) ”Hällar öfver i \ tums tjocklek samt Lod och Lödjor ”öfver i Sk® vigt stycket”, med bibehållande af de å rubriken i dess helhet uti förra förslaget antagna värdesoch Tullbestämmelser; 3:o Gamla casserade Kanoner och Bomber: att ordet ”gamla” må uteslutas i början, enär det synes böra göra tillfyllest, att pjesen är casserad och orden ”samt Mörsare” tilläggas i slutet, helst desse äro belt och hållet jemförlige med Kanoner och Bomber och endast af förbiseende synas hafva blifvit ur äldre Taxor utelemnade; äfvensom att tull-värdet må rättas Lill 5 R:dr iG sk. Sk®; 4:o Ketlingar: att de härå i förra förslaget antagne a:ne serskilda rubriker må sammanföras till en så lydande: ”Ketlingar af större eller mindre länk-jerns diameter” med 5o R:dr värde och 6
Omöjligheten att af samhället vinna förlåtelse för ett begånget, men ångradt felsteg i förening med de verkliga svårigheter denna omständighet lägger i vägen för att på ärligt sätt förtjena det dagliga brödet, och den stora frestelse som derigenom framkallas, att genom ett nytt lagbrott komma i åtnjutande af hvad samhällslagen förnekar, måste alltid skadligt inverka på brottens förminskning i ett samhälle. På grund af alla nu anförda skäl, så väl de som blifvit uttalade såsom bevekande för att en brottslig men ångerfull menniska må kunna undfå samhällets förlåtelse och fritagelse från tillräknandet af sitt begångna felsteg, som äfven de, hvilka åsyftat att förringa värdet af de grunder, man vid en föregående riksdag begagnat för att afslå en dylig begäran, vågar jag ödmjukligen hemställa: att Rikets Ständer ville för sin del besluta och hos Hans Maj:t Konungen anhålla om utfärdandet af en författning, hvarigenom det må medgifvas, att den som föröfvat brott, men detsamma djupt och allvarligt Motioner i Pr este-Ståndet 1862. 163 ångrat samt derefter under en tiderymd af t. ex. efter första resan brott 5 år, efter andra resan 10 år och efter tredje resan 15 år ådagalagdt ett i allo godt och oklandradt uppförande, må kunna befrias från det klandrande vitsordet om sin frejd i prestbetyget, samt att prestman, som på förr anförda skäl borttager den genom det längesedan begångna brottet i prestbetyget influtna anmärkning och afgifver vitsord om god frejd, icke derför må under något åtal ställas. Men skulle man finna denna begäran alltför vidsträckt och derföre icke hysa benägenhet för densamma, så vågar jag hemställa, att Rikets Ständer åtminstone ville förorda hos Konungen det lagstad gande att för prestman icke förefinnes hinder att då någon efter första resan brott kommit till sann ånger och derefter i 5 eller 10 år ådagalagdt ett godt och oklandradt uppförande, från prestbetyget borttaga den genom brottet tillkomna anmärkningen mot frejdén och för den sålunda förbättrade vitsorda att hans frejd är oklandrad. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt.
De flesta Lazaretter äro i den belägenhet, att de icke kunna blott med dessa sina inkomster underhållas, än mindre, fastän beliofvet det kräfva kan, utvidgas och förbättras på ett sätt, som en väl inrättad helsovårds anstalt fordrar. Lazaretterna Kongl. Maj:ts Nådiga Propos. N.o l~l7 ega icke något grundadt anspråk på understöd af Hospitals-medlen. Kongl. Brefvet den io September 1765 , instämmande med Rikets Ständers då afgifna underdåniga tillstyrkande, innehåller, att Lazarefterna skulle underhållas på Läns-innevånarnes egen Bekostnad. Likväl hafva de tider, då spannmålsprisen voro högre och Hospitalernas utgifter mindre, i anseende dertill, att deras ändamålsenligare inrättning icke var i fråga , Lazaretterna af Iiospitals-medlen Blifvit understödda. Dessa understöd hafva varit högst Betydliga, och, utom de större summor, som före år 1808 till Lazaretterna utgått, ifrån och med sistnämnda tid till och med år 1825 Bestigit sig till icke mindre än 328,069 R:dr 4o sk. 8 r:st. B:o, hvilket haft för Hospitals-fonden den menliga påföljd, att dess Gapitaler undersamma tid Blifvit minskade från 212,091 R:dr 38 sk. 8 r:st. till 82,602 R;dr 42 sk. 2 r:st. B:o. Spannmåls-prisen hafva sedan år 1824 varit så låga, att Hospitalernas utgifter vissa år Betydligen öfverstigit inkomsterna, och att Ordens-Gillet endast ett år eller 1827, då, efter 1826 års miss vext, Hospitalernas inkomster för det året ansenligen Böjdes genom de uppstigna markegångsprisen, kunnat lemna Lazaretterne något understöd, och hvilket då utgjorde 10,000 Rdr Banco B Kongl. Maj.t Nådiga Propo».
I sammanhang härmed gafs det tillkänna, att, Aå Lag-Utskottets beslut i dessa mål fattades, till Lag-Vtskottet ännu icke hade .ankommit Peter Perssons från Calmar Län den 5 sistlidne Maji till Bonde-Ståndet ingifne samt den 10 i nämnde månad till Lag Utskottet remitterade och med de öfrige RiksStånden communicerade memorial, innefattande utveckling af föremålen för den motion af honom, som ligger tili grund Pi ot. Vtdr, d. 11 Julii 1834. 3i för Betänkandet N:o 44> hvadan också de fleste af de i samma Memorial upptagne serskilde omständigheter icke blifvit af Utskottet granskade. I följd häraf och sedan Peter Persson från Calmar Län nu åberopat hvad Iian i nämnde Memorial anfört, såsom sina anmärkningar vid Utskottets alla förrberörde Belänkanden, ifrån och med N:o 44 samt till och med N:o 53 jemte N:o 55, och äfven andre Ledamöter gjoi t erinringar vid åtskilliga af. dessa Belänkanden; så beslöt nu Bonde-Ståndet att alla nyssnämnde ellva Belänkanden till Lag-Ut kottets ytterligare handläggning återremittera. S. D. I anledning af gjorda anmärkningar, återremitterades Lag-Utskottets Utlåtande N:o 81, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, med öfvei lemnande af Lag-Comite'ens förslag till allmän Civil-Lag; äfvensom öfver väckta motioner, hvilka härmed stå i sammanhang. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o i3, angående stämplade pappersafgifien. S. D.
Från Välloflige Borgare-Stånclet. S. I). Föredrogs å hyo Lag-Utskottets Ut» låtande, N:ö 120, i anledning af anmärkningät vid Utskottets Betänkande, N:o 85» angående Förslag till Lag för Åhörare, som bevista Riks» Ståndens öfverläggningar: Ståndet biföll 1, 3 och 4 §§, uti Lagför» slaget, enligt Betänkandet N:o 85, antog 2 §, 1 mom. utan förändring, enligt samma Betän» kande, med den redaction af * morn., hvilket* Herr Landegren, uti reservationen emot Utlåtandet, Nio X20, föreslagit, och biföll den a£ Bilt. tiim.-St.Prot. 1828 och 1829, 3Band, Usta Mit/t. , § 58 Pr o t. Utdrag den g Nov. 18?.g. Utskottet, i Utlåtandet N:o 120, föreslagna redaction af 5 §. 1 S. D. Föredrogos a nyo följande Betänkanden och Memorial: t:0 BevillningsUtskottets: N:o 51, angående Herr C. F. Lnndmant motion om upphörande af Städernas Salu-accis, återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar; 2:o Statsoch Bevillning?-Utskottens: N:o 85, angående Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielssons motion örn befrielse från Bevillning efter 2 Art. för dem af Skaraborgs och Elfsborgs Läns Allmoge, sorn icke äro kända för verklig förmögenhet, bifölls; N:o 86, i anledning af Herrar Lundmans, Älnnds och Lefflers motioner om Uppbörds-provision till Städernas Magistrater, återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar; Nfo 87, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om Curhus-afgiftens fortfarande, som åtskilliga dervid afgifna yttranden^ samt i ämnet väckta motioner, återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar; - Fröt.
Landshöfdi,igar jemte en af länet samladEommitlör äga tills lle att repartsra länets alagde bewillnings-afgift va hwarje härad, i följd af dest hemmantal, fördelar och folkmängd, der hwarje taxermgs-cominittes, med bästa kännedomen om localen och person, samt under L-ndhöfdingens presidium, säkrast kan upgöra fördelningen och taxation. Till en möjelig bliswandc claflificatisn ä hemman - 64 Den 25 April' man fär jag derwid förestå, att i synnerhet del minimum fixeras, hwarnnder hemma» cj fä warderas, men för öfrigt ej clasfificera dem efter hemmantalen, men tvål wärderinggsnmmor hwarförr kfaifterne proportionaliter böra erläggas, da capitansterne med lika morswarande förinöaenhets-capiraler hänföras till lika afgift, hwarefter stads.egendomar äfwen kunna efter lika summor jemföras och taxeras» Wid hemmanens warderande torde med rälkwisan synas mera öfwerensstämmande, att häldre göres afseende pä defi jordart och förmäner, än pä mantals-bcräkningen som merkejigen är sä fautiv, tilt den snart förkjenar rättelse samt winna e» förändring mera swarande till hemmanens werkeliga godhet och beskaffenhet, än till defi natur. Om koppskatt eller fkyddg-afgift synes wara lempelig, sä tror jag för min del att den bör uri znie clatzer fördelas, såsom till en, twä och tre Riksdaler alt efter ständ och förmögenhet: nägol; högre nphöjning för koppskaiten lärer ej wara anr wändbar, i synnerhet! som dels förmögenhets och dels öfwcrflödöafgifterne sä synbart träffa ds högre clafiers medborgare.
Uti sitt underdåniga betänkande bar Departemenls-ehefen, under åberopande af den ofördelaktiga stallning, hvaruti arméens beläl oell tjenstemän, vid jemförelse med andra stater, befunne sig i afseende å pensioneringen, framställt beliofvel af en förändring härutinnan och, jemte utredning af hithörande omständigheter angående dels de nuvarande, från Arméens pensions-kassa utgående, pensions-beloppen och deras förhållande till lö nerne, dels antalet af del efter upphunnen pensionsålder ännu i tjenst qvarstående befäl, dels grunderne för den nya pensioneringen och vilkoren för pensionernes åtnjutande m. m., afgifvit förslag lill nv pensions-stat. för arméens befäl och tjenstemän, äfvensom en särskild sådan stal för befälet och tjenstemännen vid Gottlands Landlbeväring. Varande derjemte i betänkandet intagen en approximativ beräkning öfver det kreditiv-belopp, som för den nya pensioneringens tillämpning under åren 1857—1860 vore erforderligt. Rikets Ständer hafva, vid öfvervägande af delta ärende, äfven ansell en förbättring af pensioneringen för arméens befäl och tjenstemän vara högeligen af behofvet påkallad. De nuvarande pensions-beloppen äro obestridligen allt för knappa för all, efter afskedet, betrvgga löntagarens bergning, men både billighet och rättvisa fordra, alt Ijensteinannen vid mera framskriden ålder, när kroppsoch själs-krafler allaga, må kunna, efter afgång från tjenste», påräkna en tarflig utkomst under sin återstående lefnad. Följden af nuvarande förhållande har varit och måste blifva den, alt tjenstemännen efter upphunnen pensionsålder qvarstadnar i sin tjenst, hellre än att se sina inkomster minskade till eli belopp, sorn ingalunda kan anses vara tillräckligt för hans bergning.
Betan k anden, N:o I2i{. XXI Och ehuru vid uträkningen af det utaf K. M:t, i Nåder föreslagne pris af 7 R:dr per Tunna Spannmål, samma pris betinnes efter de 10 sistförflutna årens Spannmålsvärden, med 34 sk. understiga samma års medelpris, och endast med 12 sk. öfverstiga medium af de 5 sista årens priser, hvaraf vill slutas att Spannmålsprisen äfven under nästföljande 5 år icke skulle Betydligt falla under det antagna medelpriset af 7 R:dr; likväl och med återkallad uppmärksamhet på hvad Utskottet i det föregående rörande Spannmålsvärdet i allmänhet anfört, har Utskottet funnit sig icke äga anledning, att frångå de skäl, som, emot antagandet af ett visst årligen emellan Riksdagarne lika gällande medelpris på LöneSpannmålen, af R. St:r vid sisla Riksdag åberopades; hvadan, under den säkra förhoppning att, genom ti Ilräck lige Spannmålstillgångar inom Riket, priset på denna vara bör komma att hålla sig någorlunda nära det redan fastställda minimipriset af 6 R:dr per Tunna, Utskottet tillstyrker! det ej mindre samma pris, såsom minimivärdet å den under lönerne begripne Spannmål, än oek enahanda Leräkningssätt af Riksmarkegången, som nu iakttages, äfven hädanefter bör äga runi. 4:0 K. M:t har till R. St:rs pröfning öfverlemnat den af StatsContoret, i dess, K. M:ts Nådiga Proposition bifogade, Berättelse, gjorda framställning om olämpligheten deraf, att de af Staten lönade Embetsoch Tjenstemän dels till Kronan erlägga Contribution af de löner de åtnjuta, dels vidkännas afdrag af desse löner till förmon för vissa Inrättningar, och för att xxii S t a t » - U t s k o 11 e t s bereda tillgång till utbetalande af företrädarens begrafningshjelp.