Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sluteligen får jag, i afseende på de emot utdelningen af uppfostringshjelpen gjorde anmärkningar, upplysa, att största delen af den tages af Malmö Barnhusmedel och hvilka i SeraphitnerOrdensGillets redogörelse åro uppförde, samt att utdelningen sker, ej efter godtyoko eller SeraphimerOrdensGillets egenmågtiga ompröfvande, utan efter de skrifteliga anmälan, den om behofvet, hvilka från Herrar Landshöfdingar till Kongl. Ordens-Gillet inkomma. Af de nu af mig anförde skål, får jag i ödmjukhet tillstyrka afslag å Utskottens Betänkande och bibehållande af hvad nu år, med de förbättringar som Gillet redan gått i författning verkställa , men som fordra tid att tillvägabringa, för att undvika olågenheterue af ett hast - 176 Btn 14 Augusti f, m. » \ verk och nödvändigheten att åter ändra hvad sons blifvit beslutadt. Grefve Lagerbjelke, Axel'. Då BevillningsUtskottets nu åter till öfverläggning förekosnne Utlåtande sist lades på bordet, yttrade, sorn Herr Grefven och LandtMarskalkens nu omförmält, åtskiiiige varde Ledamöter, att detta Utlåtande icke borde .afgöras, förr än i sammanhang med det betänkande Beviliningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten samfält komma att till Riksens Högloflige Ständer afgifva öfver ämnen, som med de nu ifrågavarande gemenskap äga. Orsaken för det sålunda äskade uppskofvet var, 0111 jag den icke oriktigt fattat, att i händelse Högloflige Ridderskapet och Adelil afgjorde särskildt BevillningsUtskottets Utlåtande, skulle sådant icke vara conseqvent, utan för tidigt, hålst de tvenne Utskottens samfåldta Betänkande sedan möjligen kunde gifva anledning till ett annat beslut. För min del ser jag detta förhållande ur en annan synpunkt, och får vörd; sainmast anföra skålen dertill.
Om Svenska Akademien, under en flerårig saknad af det nöjet att utdela sitt högsta pris, begärt i sina önskningar en skrift, som företett sitt ämne i en lycklig dag och prydt det med taflor af en verklig och rörande skönhet, en skrift af onekligt värde, så är dess önskan i denna stund uppfylld. Ni har, M. H., visat att för den dygdige gifves ingen ålder af förlorad sällhet, ingen för den som genom dygden gjort sig oberoende af allt, utom af sitt eget hjerta, ingen för den hos hvilken detta hjerta ingjuter lika lugna känslor i minnet som i förhoppningarne. Till stöd för er sats har Ni framkallat den krönta Hjelte, hvars höga själ Ni fordom tecknade i föreställningen af en bedragen eller misskänd vän. Återvänd M. H. till det hedersrum Ni då intog, följd af en ännu större belöning än den Akademien kan skänka, Allmänhetens aktning, aldrig nekad åt den, hvilken likasom Ni, fyllt sin långa bana med nyttiga och stundom obelönta mödor; och bland denna allmänhet skall någon finnas, som vid detta tillfälle erinrar sig dessa målningar af forntidens fester, bland hvars lärorika sinnebilder man ser en förfaren men blygsam hand framsträckt för att fästa lagern på den åldriga förtjenstens hjessa. Skriften N:o 10, som afhandlat samma fråga rörande Ålderdomen, hade Akademien tillagt den andra Guldpenningen. Stycken deraf blefvo uppläste, hvarefter Författaren, Grosshandlaren Herr Sven Björck Svensson, framfördes till Direktören, som jemte penningens öfverlemnande komplimenterade honom å Akademiens vägnar. Direktören gaf vidare tillkänna, att i Skaldekonsten, der fritt val af ämne blifvit de Täflande lemnadt, Tretton försök inkommit, och att Akademien tilidömt det Stora Priset åt N:o 1, Ålderdomen, Skaldestycke som nu upplästes. Noter Mes organes lassés sont morts pour les plaisirs; Mon cœur est étonné de se voir sans désirs. Dans cet état il ne me reste Qu’un assemblage vain de sentimens confus, Un présent douloureux, un avenir funeste,
INNEHALL: Sid. .Ricl~ard T.T ' nwvinskg, iiiiiiii iifigrn oid oiii. deii s. k. fos~esbasiisi.utIiist~ie~.~ 3 IV-d L-d, Ihseiis iiya bok och dess s,yiiibolik .. 13 A.ii.iie Clindottc Leffler-di C.jniicllo . 16 Sclnzci. Lnyerlöf, Steiikniiilet. U r eii iiietleltidsliistoria .. 24 Fiirslng till ii,} - tt vigselfoimiiliir I 31. Meddelanden från Fredrika-Bremer-Förbundet ... 34 H \ wjelia~ida i lz \ ~iiiiiofrtgaii .. 34 9 M. s.,] ' .r11 Cniiiilln Coliett og fcsteii for heiicle pm hendes 80-narigt födselsedng den 23 jaii. (Brev fra l&lt;risti: liii: ~ t i l Dagiiy.) L. D-n, Det Svenska kviniioaïbetet pii Chicagontstiillniiigen Oiri förs1: aget till vig,sclforiiipliir II . Cecilia 13d&amp;tl~+10lm6e~g, Dc " kvinliga follzliijgskol~ii I .. Ile kviuliga stiideiiterun rid v h a iiniversitet . iv. C., Ntgrn iiiotioiier vid hets riksdag .. Meddelanden fran Fredrika-Bremer-Förbundet ... Hvnrjeliaiida i kviiiiiofïdgnu * .-. : .. i Opinionsyttring i sedlighelsfrtigen 71 Ceciiiu Bddtl~.Holmbwg. Den kriiiliga folkhögskolan II .. 80 M D .. T i t a u i ~ En kiirlekssaga af Axel Lundegbrd .. 90 Ceclle Gold.
Maj-t nu äskadt, att de hittills bestämda anslagen linge fortfarande utgå under den tid, för hvilken nu förestående statsreglering blifver gällande, med rättighet för Kongl. Maj.t att, efter närmare pröfning af behofvet för ifrågavarande ändamål, begagna hvad å de förut befintliga anslagen för lägre landtbruksskole ännu icke disponerats eller framdeles förblefve odisponeradt, jemte öfriga å denna hufvudtilels afdelning för jordbruk och näringar befintliga besparingar, hvarvid utvidgning af landtbruksinstitutet vid Orup syntes företrädesvis böra afses. I sammanhang med detta ärende har Utskottet till pröfning förehaft en af Herr Lektor Wallman inom Preste-ståndet väckt, af Herr vice Talmannen Biskop Hedrén och Herr Professoren Fries biträdd samt till Utskottet remitterad motion, deruti, under åberopande af landtbruksskolans vid Sjögestad i Ösergöthlands län serdeles tjenliga belägenhet och det väsendtliga gagn densamma under en femårig tillvaro redan medfört, blifvit föreslaget, att, till beredande af denna undervisnings-anstalts utvidgande och ytterligare förkofran, dess nuvarande årliga stats-anslag måtte från 1,000 r:dr till 2,000 r:dr förhöjas. Då inrättandet af de så kallade lägre landtbruksskolorna egentligen afser jordbrukets och tandtmannanäringars befrämjande inom närmast belägna orter och landskap, samt bildandet af skicklige rättare, i följd hvaraf de för dylika tillämpningsskolors anläggning och underhåll erforderliga utgifter hittills ansetts böra af kommunerna sjelfva i hufvudsakligaste mån bekostas, finner Utskottet sig sakna anledning att till den af Lektor Wallman föreslagna tillökning i statsanslaget för Sjögestads landtbruksskola till styrka Rikets Ständers bifall.
11 med begäran om deras profning å ballast-materielen; samt att således förhoppning förefunnes derom att vagnsfjedrar, hvilka för hvarje godsvagn kosta omkring 150 R:dr och hvartill våra inhemska materialier särdeles väl egna sig, kunde framdeles inom landet tillverkas af erforderlig godhet och till billigare pris än de utländska, en förhoppning, som jemväl uttalas i den af chefen för Statens jernvägstrafik under Bil. Litt. C intagna promemoria. Efter den utredning frågan sålunda erhållit, har det synts Utskottet, att ej mindre Jernvägsbyggnads-styrelsen, än Trafikstyrelsen vidtagit alla de åtgärder, hvilka, utan åsidosättande af Statens fördel, stått i dessa styrelsers förmåga att tillvägabringa, för att från inhemska verkstäder erhålla den för jernvägarnes byggnad och underhåll samt trafikerande nödiga materiel. Att, sådant oaktadt, Jernvägsbyggnads-styrelsen sett sig nödsakad att för dessa byggnader uteslutande begagna utländska railer, synes hafva sin förnämsta grund i den omständigheten, att till vanliga railer kan användas jern af sämre beskaffenhet och betydligt mindre värde, än det Svenska. Då, enligt hvad ofvan blifvit visadt, railer af Svensk tillverkning icke kunnat erhållas ens till ett pris af 7 R:dr 95 öre per centner, men deremot kostnaden för de Engelska railerna, med inberäkning af frakt, assurans och kommissionsarfvode, icke uppgått tillmer än 98,119 R:dr per mil eller 5 R:dr 84 öre per centner, hvadan kostnaden för den Svenska varan, om den kunnat erhållas, skulle med mer än 36 procent öfverstigit kostnaden för den Engelska, — har Utskottet, vid det förhållande att Engelska railer antagas kunna på de Svenska jernvägarne ega en varaktighet af minst 15 år, hvarunder skilnaden i priset, om ränteberäkning eger rum, fördubblas, kommit till den åsigt att, om äfven Svenska railer, dels med afseende på deras längre varaktighet, dels med hänsigt till det högre värde desamma efter förslitningen ega, kunna anses ega något företräde framför de Engelska, detta företräde dock ingalunda motsvarar den högre inköpskostnaden.
Utlåtande, i anledning af vackt motion, om anslag af statsmedel till uppförande af en fast bro öfver Dalelfven vid Näs färjställe. (B. A.) Efter framställning af elen fara och flera olägenheter, som icke sällan uppkomma vid öfverfarten af den i Dalelfven vid Söder Näs by och By socken i Stora Kopparbergs län inrättade färja, öfver hvilken den allmänna och mycket befarna vägen, dels från socknarne i den s. k. Öster Bergslagen i Dalarne, dels från Gestrikland, leder genom de på andra sidan elfven i Westmanland belägna Möklinta och Sala socknar till städerna Sala och Westerås, har Riksdagsfullmäktigen Anders Ersson från Stora Kopparbergs län, uti en inom hedervärda BondeStåndet väckt och till Stats-utskottet remitterad motion, föreslagit, att, såsom bidrag för uppförande af en fast bro öfver nämnde färjställe, hvarföre kostnaden, enligt motionärens uppgift, beräknats uppgå till 12,892 Rdr Bko, Rikets Ständer måtte anvisa en summa af 9,000 Rdr, då kommunen ville åtaga sig att tillskjuta den återstående kostnaden. Enär, enligt 25 kap. 8 § Byggninga-Balken, brobyggnadsskyldighet i alla orter åligger vederbörande hemmansegare samt intet skäl till undantag från detta stadgande här synes vara för handen, finnér Utskottet sig icke kunna till denna motion tillstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 24 Mars 1851. Ank. till Exped.-Utsk. den 28 Mars 1851, kl 5 e. m.
Då nu härtill kommer den af två utaf Regeringens medlemmar uttalade och, enligt hvad Statsråds-protokollen utvisa, äfven af öfrige medlemmarne af densamma delade åsigt, att den ifrågavarande traktaten icke för dess giltighet behöft underställas Ständernas pröfning, så kan jag, vid jemförelse af de anledningar till anmärkning emot Konungens rådgifvare, som vid föregående riksdagar blifvit af Konstitutionsutskottet hos Ständerna anmälda, icke tveka att uttala den öfvertygelsen, att om en fråga, sådan som den förevarande, vid nämnda riksdagar kommit under bedömande, Konstitutions-Utskottet säkerligen ansett sig icke kunna undgå att hos Ständerna göra anmälan om det förfarande och de åsigter, som, enligt hvad berördt är, vid ärendets behandling af Regeringen blifvit ådagalagda. Men äfven om man, med afseende å de svårigheter, som, enligt hvad handlingarne tydligen ådagalägga, mött vid traktatens uppgörande och hvilka kanske icke medgifvit ett betingande af andra vilkor och bestämmelser i formelt hänseende, äfvensom derå, att traktaten i allt fall blifvit Ständernas pröfning underställd, anser att de anmärkningar, som angående Regeringens förfarande i afseende å densamma kunna göras, icke böra till någon påföljd föranleda, torde likväl, för bevarandet af grundlagens helgd, ett ogillande af de genom berörda förfarande ådagalagda åsigter om Statsmagternas ömsesidiga rätt i fråga om afslutande af traktater af förevarande beskaffenhet böra från representationens sida uttalas. Uti behandlingen af öfriga uti Betänkandet upptagna regeringsåtgärder, med undantag af den angående utfärdandet af 1865 års tulltaxa, har jag i Utskottet icke deltagit. “ Af Herr von Kraemer, A. B.: “Mot Utskottets beslut att lemna utan afseende Riksdagsfullmägtigen J. M. Björkmans till Utskottet remitterade anmärkning emot Bill. till B. St.
Man har icke ens råd att inköpa de för ändamålet erforderliga flaskor och öfriga glaskärl, hvilka äro oundvikligen nödiga för förvarandet af en annan samtidigt härmed bekommen enahanda och högst dyrbar samling af lärgämnen m. m. Det torde således vara en temligen billig begäran, att staten bekostade åtminstone de bord och hyllor, sorn kunna vara erforderliga för denna samlings uppställande, men lill hvilkas anskaffande man lills dato saknat medel. På dessa skäl hemställer jag att lltsk:ts förslag måtte afslås och Hr Hesselgrens motion bifallas. Gr. Cronstedt: Egentliga skälet, hvarför Utsk:t afstyrkt ifrågavule anslag, har varit, att Hr Hesselgren uti sin motion förbehållit sig att framdeles inkomma till Utsk:t med en full ständig utredning i ämnet. Sedermera har dock motionären aflidit, och Utsk:t således varit i afsaknad af lörberörde upplysningar. Derjemte har Utsk:t ansett, att Regeringen skulle kunna finna utväg till beviljande al det ifrågavule understödet, fiir den händelse Regeringen funné sådant nödigt och ändamålsenligt. På dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:ts hemställan. Frih. Ronde: Jag är högst tacksam för den siste talarens yttrande i ämnet. Af honom är nemi. ganska riktigt uppgifvet, att Hr Hesselgrens dödliga frånfälle vållat, alt de utlofvade upp - Den 3 Juni f. m. lysninearne af honom icke kunde meddelas. Anledningen äter att slöjdföreningen icke kunnat göra någon framställning om erhållande af statsanslag för berörda ändamål, har varit, att föreningen först nu i Februari emoltagit dessa samlingar, och att riksdagen då af nämnda förening ansågs vara för långt framskriden för att medgifva aflåtandet af särskild Nådig Propos. i ämnet. Hela denna fråga gäller 1,500 rdr under 3 år. Att man voterar hort skyddet för industriidkarne, är ganska riktigt; men, vid sådant förhållande, måste man väl äfven lemna dem ett annat skydd, och detta är vetandet samt beredande af tillfälle för industriidkarne att hafva modeller och ritningar för ögonen.
Blott med vemod kunde mången vända sig bort från Olympens strålande verld till det nya kristna idealet, och då så måste ske, ville man gerna på den nye ”puer redemptor” öfverflytta den förre ynglingen-försonarens, Dionysos Zagreus’, milda skönhet. I de hymner man ännu eger af Synesius, som i en person förenade biskopen samt den skönhetsoch vishetsträngtande hellenen (för en del af våra läsare säkerligen bekant genom Kingsleys roman Hypatia) bildar detta vemod en märkvärdig samklang med den kristna andakten. Med den antika verldens undergång upphörde en sådan längtan tillika med förmågan att tillfredsställa henne. Djursymbolen erhöll derefter en mer framstående plats. Försinnligade fenicier och kananeer sin Gud såsom den kraftige tjuren, framstälde de kristne sin i gestalten af det tåliga lammet. Konsiliet i Konstantinopel år 692 stadfäste lammsymbolen. Såsom Aron en gyllene kalf lät påfven Sergius III förfärdiga ett lamm af guld och elfenben. Puritaner, som uppreste sig deremot, behandlades som oroliga hufvuden och kättare. På Karl den stores tid klagade en af dem, biskop Claudius af Turin, från hvilken valdenserna leda sina anor: ”Isti perversorum dogmatum auctores agnos vivos volunt vorare et in pariete pictos adorare.” Påfven Urban Vitus förärade bysantinske kejsaren ett Guds-lamm. En bifogad skrifvelse skildrade dess underbara kraft i följande munklatinska hexametrar: Balsamus et munda cera cum chrismatis unda Conficiunt agnum, quod munus do tibi magnum Fonte velut naturn per mystica sanctificatum. Fulgura desursum depellit, et omne malignum Peccatum frangit, ut Christi sanguis et augit. Prægnans servatur, simul et partus liberatur. Dona refert dignis, virtutem destruit ignis. Portatus munde de fluctibus eripit undæ.
O// L /i. öd 7 5o Lenom i83^ ärs n^a 8tat för Runds Universitet lraele, endast meri afseende ^ra tillgangarnes knäkket, den förut varande /j:ele Neelieinska professionen lrlilvit indragen, elruru elen Nedieinska undervisningen vill detta Universitet, äfven efter nämnde tiel, fortfarit att lrestrielas al f)ua processorer, nemligen af 3:ne stat oclr en fjerde extra-orelinarius. /Vf ele 2:ne n^a professors-löner, lrvilka viel sistlielne Riksdag af Rikets 8tänder anvisades tor Universitetets seliot', Irade ingen kunnat lrärtill användas, enär ele tagits i anspråk, för att i fullständigt skiek lrrlrelrälla elen plrilosoplriska Raeulteten oell tillika eomnlettera elen duridiska till lika antal medlemmar, sorn utgjorde Lenning Raeultet viel Universitetet i Rpsala. Va likväl lrelrotvet af en Ordinarie /pele ^ledieinas professor ldrtkdre att göra sig gällande oelr, enligt lrvad verlerköranele Lan/ders-Rmkete anmält, en tillämnad lrättre organisation af elen Neelieinska paeulteten i Rund ieke kunde uppgöras, förr än professorerne till elet antal, som linnes oundgängligen kelrölligt, pa Ordinarie 8tat lrlifvit uppförde, sä lracle Rongl. i>laj:t, nneler elen Öeeemlrer 18^2, lreslutat lXaelig framställning till Rikets nästsammanträelanele 8t:inller om ett anslags Reviljande af 1,600 R:clr ärligen till en fjerde prokessors-lön inom Neclieinska Raeulteten viel Universitetet i Rund; oelr lrefulde Rongl.
Man säger: ’’Att hvarje enskild man sorn. miss räknat sig på ett icke absolut skadligt eller alldeles onyttigt företag, skulle ur samma skäl kunna reclamera understöd af Staten.” Men månne jämförelsen här äger rum. — En privat man, sorn ingår i enskildta företag, är dertill sällan uppmanad af någon allmän äutoritet. Hans verksamhet, stundom påkallad af behofvet, stundom af en inre kraft, vackt af tidehvarfvets allmänna rigtning till industriel lifvas och underhålles antingen af hopp om vinst eller belöning: kanske mången gång af en ädel stolthet, att märkt eller obemärkt veta sig gagna. Hans företag grundar sig i alla dessa fall på öfvertygelsen om egen styrka att utföra dem; och med föresats att stå eller falla sin egen man, ligger det ofta i hans plan, att hvarken söka eller mottaga understöd, på det att ingen i förhand må skörda eller inom kort tid dela Den 29 Juli e. m. H5* med honom vinsten eller hedern af det han arnar göra. I ett helt annat förhållande tyckas Götha Canal Bolags Actieägare befinna sig till Staten. Subsciiptionen öppnades ej förr än Rikets Höglofl. Ständer förklarat Canalarbetet för lliksgagneligt* och inbjudit allmänheten, att deri deltaga pä billiga vilkor. Jag tror, att få bland Actieägarne, som först tecknade, så noiia fästade sig vid ZifFertalet af det provisionella förslag hvilket då förelädes dem. Det kunde dessutom af få pröfvas, och de Sorn agde verklig förmåga att se djupare i sådana saker, kunde hilt föreställa sig tri jiigheten ef några händelser som sedan försvårat arbetet och ökat kostnaden. Många hafva under arbetets fortgång fått derom mera visshet af Directionens oförbehållsamma berättelser, men de hafva icke dess mindre fortfarit med sina inbetalningar; sannolikt derföre, att de i 1810 års Ständers framställning om Götha Canalarbetets nytta både i militairiskt och oeconomiskt afseende, trott sig äga den säkraste garanti, som kunde gifvas dem för deras förskjutna Capiialer.
Hvad minskas icke Industri och afsättning genom att låta Finnarne införa äfven mot half Tull å egne Skepp, Producter, dem vi sjelfve kunnat skaffa, och tvinga oss sjelfve, att icke äfven få begagna utländska Skepp till Export, blott för att Tullen utrikes skulle blifva så mycket högre; och hvad egne 124 Den 17 Martil, /. m, Medborgare kunnat vinna, skall stadna hos Ut ländningen Om man, jemte ett dera af de nu föreslagne Alternativer, gjorde afseende på allt detta ; och så vida icke Stockholm kan umbära den skadliga Finska Handeln , då i stället, som blir så mycket nödvändigare , tillät öfrige delen af Riket få fritt på egna eller utländska Skepp utan Tvångs-lagar, mot samma Tull sorn Finnarne, exportera sina Producter, utan undantag eller minsta inskränkning 5 så tror jag att ännu skulle Sverige kunna bebos af ett lyckligt Folk. På de grunder, sorn svårligen kunna be-! stridas, men alltid förhatas af Capitalister och Varu importeurer, att aldrig hög Cours skadar, men väl befordrar Näringar , anser jag icke skadeligt om Banquen utgifver flere Sedlar; skulle jag aldrig , om än jag vore så lycklig att äga min lilla förmögenhet förvandlad i Contanter, låta egen fördel förmå mig tala mot allmänt väl. Nu är förhållandet sådant , att Banquens interesse och Nationens äro helt olika, och att för den förras trefnad vill man uppoffra den sednare. Denna Epoque förekommer mig lika den på 6o'talet af förra Seeulum, då Ständernes nedslående af Coursen fick namn af Stryp-systéme, och man antingen icke trodde eller icke ville tro den, som talte om allmänna nöden; Följden visade sig korrt efter vid 1772 års Revor lution. Man hade sedan under 39 år ej mer än Fem Riksdagar; och slutligen förkortade SäkerhetsActen ansenligt debatter vid Riks - Den 17 Martil, f. ml dagarne.
Malmström hade blifwit instängd i de underjordiska gångarna under slottet, och ingen Ariadne tråd räddade den olycklige från de mörka hålornas irrwägar, der han rysligt omkom. Domprosten Wensioe war afsatt och lefde i det enskilda lifwets lugn. Bergfalk sjelf uppförde sig serdeles omtänksamt och försigtigt. Hos de ädlaste af ungdomen närde han i tysthet frihetskänslans och fosterlandskärlekens heliga altarlågor, och kallades af studenterna filosofen Epaminondas, ett namn, som den misstrogna Ryska regeringen uppsnappat, och som förorsakade honom mången ledsamhet. Med honom och min dotter besökte jag den urgamla domkyrkan. I dess högchor hade alltför dyrbara minnen, alltför farliga wäckelser för frihetssinne och befriares ära warit framställda till åskådande. De woro nu blygsamt undangömda. Sandbergs taflor hade blifwit öfwerstrukna med kalk, och de kungliga grafchoren förenade med den öfriga kyrkan, så att de till och med innehöllo bänkar. Wi framträdde till det rikt beprydda altaret. Der, medan Hindiah, full af wördnadsfull beundran, betraktade de höga hwalfwen, upptäckte jag för Bergfalk min plan. En ljusning blixtrade i hans drag, och han räckte mig handen. ”Det är nog”, sade jag, ”att wi förstå hwarann och känna hwarann från gammalt. Wi wilje icke wäcka uppmärksamhet genom widlyftigare rådplägning. Här öfwerlemnar jag dig en betydlig penningsumma. Så snart du förberedt allt med dem bland ungdomen, som du utwäljer, så gif dem respenningar och låt dem begifwa sig hem hwar till sin ort, för att uppträda såsom anförare för friwilliga skaror. Wapen skola icke saknas i någon landsort. Wid wårens början bryta wi löst.” ”Jag känner Sweriges ungdom”, swarade han, ”och jag har godt hopp om wår befrielse.” Efter ett par timmar tog jag afsked af wännen och fortsatte min resa. Jag tog wägen genom Westmanland, Dalarne och Wermland.
Derutaf vill det synas för mig klart, att, utan att uptaga i beräkningen Bruksegarnes hypotheksförenings stora uplåning af 10,500,000, så visar sig, att dessa 4 mill. silfverspecier äro försvunna, måhända upälne, äfvensom de 430,000 silfverspecier, som den metalliska kassan är mindre i denna stund än den var den lista Januari 1846. Jag hämtar från detta förhållande anledn. att instämma / med den förste talaren, som yttrade, att det vore mer än ömkligt, att hvar och en mätte öfvertyga sig derom, att det för en Stat icke finnes något annat sätt, än för den enskilde att förvärfva kapitaler, än genom att hushålla, samt att den, som misshushållar, förlorar kapitaler och slutar med att göra bankrutt, och det är hvad som väntar oss. För att ytterligare bevisa vidden af den misshushållning, som under de sistförflutne fyra åren ligger oss till last, ber jag att i minnet få återkalla året 1847. I Sveriges Häfder finnes kanske icke något år, som varit så lyckosamt för Sveriges handel som detta. Jernexporten var större än den någonsin tillförene varit, Sverige exporterade en stor del af spannemålen, som betalades till oerhörda priser, till följd af den i utlandet rådande missväxten, och följden var också den, att den lista Jan. 1848 hade metalliska kassan nått den höjd, som den sannolikt aldrig kommer att ernå, enär den utgjordes, om mitt minne ej felar af 8,250,000 ridr silfverspecier, således nära 4 mill. mer än vid slutet af sisth år. Alla dessa vackra förhållanden äro numera försvunna. Man skall tvifvelsutan söka att trösta sig med den förespeglingen, att dessa lån hafva framkallat en större produktion, som skulle lemna landet ersättning för den skuldsättning, som egt rum, och således tillgång vara beredd såväl till ränta som amorteringen deraf. Jag vädjar till alla jordbrukare, huruvida deras erfarenhet är den, att odlingar så hastigt återgifva den kostnad, som de förorsaka.