Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För Statslånesystemet finnes ingen gräns; fyllda Statsbehof skapa merendels nya fordringar; när dörren en gång blifvit öppnad i sådan väg, stänges den svårligen. Det financiella bryderi, hvaruti vi nu befinna oss, är just en följd af pappers-utsläppning, likväl grundad på fattade beslut, att afbetala capitalet. Samma förhållande skulle sannolikt älven komma att äga rum, i afseende på Statsobligationerne. Om Riksens Ständer vid denna Riksdag hafva makt frånkänna sig skyldigheten, att till Banken inbetala den Statsskuld, hvartill fordna Ständer förbundit sig, så vet jag ej hvad som skall kunna hindra Riksens Ständer, att vid en kommande Riksdag åter förnya en sådan operation. Förtroendet till dessa Stats-obligationer tror jag således ej skulle blifva mycket stort, och det är vådligt, att i så fatta omständigheter bygga beräkningarne på blotta supposi - Den 19 Julii f, ml 947 tioner, sorn sjelfva gifva anledning förmoda, att de skola misslyckas. Men hufvudskälet fur motbjudelsen bos mig, att antaga delta systeme, är beskaffenheten af vart närvarande statsskick. Med sådana representativa former, som vå* ra, med en sådan brist på sammanhang uti Stats-tnagternas sammansättning , är det icke möjligt för Representationen, att controllera Siyrelsens åtgärder, att pröfva Statsbehofven, och att om deras mera eller mindre nödvändighet besluta. Vid en sådan sakernas ställning anser jag det vara i högsta måtto vådligt att på kommande slägten öfverflytta de olyckliga följderne af ett Statslåne system, i fall vi' sjelfve kunde undgå att få erfara de känbara verkningarne af ett sådant misstag. För att kunna dertill lemna bifall, Vöre det nödigt, att äga en Styrelse, sorn motsvarade förtroendet till dess urskiljning och verksamhet; jag fruktar att i vårt närvarande Svaghets-tillstånd skulle detta systeme blifva en alltför hård* smält föda, och ett för starkt verkande medi* carnent på den sjuka Siatskroppen.
Riksdag styrdt och förvaltadt blifvit, dervid Utskottet, som för den tiderymd Revisions-Berättelserne af åren i83o och i832 omfatta, lagt berörde Berättelse lill grund för dess arbeten, samt för den sedermera förflutne tiden jemväl hemlat ledning af öfrige, ofvanuppräknade till Utskottet afgifne Berättelser, fortsatt revision och granskningen af Bankens hufvudböcker och räkenskaper till 1831 års slut, af Tumba Bruks hufvudböcker tilli 832 års slut, samt af Fullmägtiges Protocoll till den 1 Februarii innevarande år; hvarjemte Utskottet tagit kännedom af Commissariernes Protocoll till i833 års slut-, serskildt för de allmänna och serskildt för de med fastighetsoch odlingslånens utgifvande gemenskap egande ärenden. tili. till R. St. Dr fä! telse IV.o 'iu De ämnen, som vid denna granskning företrädesvis påkallat uppmärksamhet, eller Baneo-Fullraägtiges åtgärder dels till förberedande af den allmänna silfverutvexlingen, dels ock i samband med Rikets Ständers Beslut om Bancosedlarne samt en på upplåningar grundad Disconlering för den större rörelsen, äro redan, jemlikt i mom. i ofvanåberopade §. af Utskottets Instruction, serskildt af Utskottet upptagne med all den fullständighet, deras vigt, efter Utskottets omdöme, fordrat, hvarföre Utskottet nu allenast får hänvisa till hvad dess under N:o 12 afgifne Betänkande härom innehåller. Då öfversigten af .Bankens ställning från och med år 1829 till och med år 1802, enligt livartdera årets afslutade räkenskap, och således för ett år längre än Bankens räkenskaper blifvit af Utskottet reviderade, är Rikets
Jag inser jemväl svårigheten för StatsUtsk. alt i delta fall anskaffa medel, enär penningar behöfvas till så många särskilda föremål. Men en utväg faller mig in, för att anskaffa de 50,000 r:dr som behöfvas. StatsUtsk. har åt en annan inrättning, Nya Elementarskolan, för hvilken jag högeligen intresserar mig, föreslagit nyssnämnde summa; men de öfrige Stånden hafva återremitterat frågan på ett sätt, som gör alt jag befarar, det berörde inrättning alldeles icke kommer i åtnjutande af de 50.000 r:drne. Skulle så illa vara; finnas dessa penningar i behåll, och om skolan har sä svåra medtäflare, att hon genom deras bedrifvande förlorar det i fråga var. anslaget; så, och enär det berömda chartvcrket icke har några medtäflare eller afundsmän, önskade jag, att det genom berörde medel bevarades åt fäderneslandet. Att R. o. Ad. nu genast skulle besluta något sådant, anser jag stridande emot 69 § Reg.F., emedan fråga är om ett statsanslag. Jag förenar mig derföre med Hr Råfelt och andre ledamöter, som yrkat återremiss. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot Statssamt Allm. Resv.- o. Ekon.Ulsk:ns utlåt. N:o 10 gjorde anmärkmr föranleda lill samma ullät:s åter remitterande. Ropades ja. Föredrogs och bifölls LagUlsk:s d. 13 dennes f. m. på bordet lagda betänk. N:o 23, i anleda, af väckt motion, ang:dc förhöjning af ansvaret för åverkan och ohägn m. m. Föredrogs LagUtsk:s d. 13 dennes f. m. på bordet lagda betänk. N:o 24, i anledn. af väckt fråga, ang:de förändring i 7 § och upphäfvande af 8 § uti Jordab:ns 16 cap. Frih. Cederström, Thure Fredr.:
Domstolen, som med dess nuvarande arbetssätt kunnat under en jemförelsevis ganska kort tid arbeta undan större delen af en betydlig balans, äfven skall vara i stånd att, utan hinder för göromålens skyndsamma gång, mottaga någon tillökning af desamma. Utskottet har, i betraktande af dessa förhållanden, ansett att revisionsskillingens afskaffande, som blifvit både af Lagkomitéen och Lagberedningen föreslaget och ofta inom representationen påyrkats, ej vidare behöfver uppskjutas, och får derföre vördsamt hemställa, att Rikets Ständer, för sin del, måtte besluta en författning, hvar igenom, med upphäfvande af 30 Kap. 17 § Rättegång s-Balken, sådant detta lagrum lyder i Kongl. Förordningen den 27 November 1854 samt allt hvad särskilda författningar innehålla om skyldighet för den, som vill hos Kongl. Maj:t söka ändring i Hofrätts dom eller utslag, att hos Hofrätten nedsätta så kallad revisionsskilling, förordnas, att 1 och 7 §§ af 30 Kap. Rättegångs-Balken skola erhålla följande förändrade lydelse: § I “Hvar som söka vill, att Konungen må pröfva Hofrätts dom eller utslag, som i hufvudsaken fallit; gifve det skriftligen tillkänna i Hofrätten, innan klockan tolf å tjugonde dagen, den oräknad, då Utslaget foll. Sedan vederdeloman är deröfver hörd, gifve Bih. till R. St. Hofrätten dem svar, om och huru det tillåtas må. Ej må det vägras, der ej annorlunda uttryckligen i denna Bulk stadgadt finnes. - § 7- “Hvad i dessa fall stadgadt är, varde i Hofrätten fullgjordt, inom den tid att parterna skola ställa sig hos Konungen in. Brister någon deri: må saken ej till Konungen komma; utan stånde vid Hofrättens dom. Är allt rätteligen fullgjordt, sände Hofrätten inom den tid, som sagdt är, till Konungen in de skrifter, som der inlagde äro.
Efter denna utredning af saken, föras vi helt naturligen till den slutsatsen, att hvarken Rikets Ständer eller någon deras delegation eller medlem hittills ansett vägrandet af begärdt tillstånd att anlägga enskild Theater i Stockholm, innebära fastställande af ett monopolium till vinning för Kongl. Majit och Kronan eller enskilde personer och korporationer, ty då hade de visserligen icke behandlat frågan såsom här är visadt; och för oss synes det klart, att der ej exclusiv rätt att ensam bedrifva en anläggning blifvit lemnad, der är ej monopolium i fråga, och ej hinder för andra att begära och för den afgörande autoriteten att bevilja dem enahanda frihet. På något annat än en sådan exclusiv rätts fastställande, har, efter vår mening, förenämnde grundlagsföreskrift ej afseende, och denna vår åsigt hemta vi af Grundlagens ordalydelse, såsom den hittills varit förstådd. Det torde för öfrigt böra tilläggas, att frågor om sådana slags publika inrättningar, som Theatrar, alltid varit behandlade såsom ordningsmål, underkastade behörig myndighets pröfning och afgörande i hvarje ser - 108 skildt fall, enligt för banden varande, med omsorgen örn allmän nytta och allmän ordning förenade omständigheter, och att hvarken vägran eller bifall till begäran härom någonsin ansetts såsom öfverträdelse af Regeringsformens 60 §. sista momentet, ehuru mycket ett afslag än kunnat misshaga den sökande. Förklaringen i denna punkt åberopas af undertecknade: R o senblad. Jkerhj elm. von Schulzenheim. An m ä rhn in g sm cm o ria let Lif. D., angående åtskilliga beslut, som förmenas innefatta ingrepp i Rikets Ständers beskattningsrätt. i:sta punkten, rörande fortfarande inqvarteringstolag på ull, som till Staden Norrköping inkommer.
Maj 1747, om ansvar för svek och bedrägeri med bankosedlar; den 5 Juni 1792, angående straff för efterapning och förfalskning af Bikets Ständers Biksgälds-kontors kreditsedlar; den 10 September 1823, angående ansvar för utprångling af efterapade eller förfalskade riksgäldssedel' och den 19 Maj 1845, angående straff för eftergörande eller förfalskning af Privatbankssedlar, samt 13 punkten af Förklaringen den 23 Mars 1807 och 19 § af Förordningen den 4 Maj 1855 om ansvar för stohl, snatteri och rån, jemte de särskilda stadganden, som ändra eller förklara lagens berörda rum eller dervid något tillägga; samt med ändring ej mindre af de uti 2 kapitlet 12 §, 4 kapitlet 6 § GiftermålsBalken; 4 kapitlet 4 §, 5 kapitlet 5 och 6 §§, 10 kapitlet 1 § samt 16 kapitlet 16 § Jorda-Balken; 28 kapitlet 9, 12 och 14 §§ Byggninga-Balken; 1 kapitlet 4 och 5 §§, 10 kapitlet 3 och 6 §§, 11 kapitlet 4 §, 12 kapitlet 3 och 4 §§, 15 kapitlet 2 | 14 kapitlet 3 § samt 18 kapitlet 3 och 4 §§ Handels-Balken och 15 kapitlet 14 § Rättegångs-Balken; än äfven i öfrigt i lag eller särskilda författningar för brott, som i denna Förordning omförmälas, utsatte straffbestämmelser, med de undantag här nedan sägas; varder stadgadt, som följer: Om förfalskning. 8 i. Den som, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, genom tilllägg, utplåning eller annorledes förfalskar eller ock förstör någon Domstols eller 38 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o S9. annan offentlig myndighets dombok eller hufvud-protokoll, Kronans räkenskapsböcker eller andra sådana handlingar eller skrifter, som till allmän nytta och efterrättelse äro; dömes till straffarbete från och med fyra till och med åtta år.
Cirkulärbref, må ingå ”från och med det dr, dd läraren pä ordinarie stat tjenstgjorl tvänne fulla läselerminer”. 2:o. Att alldenstund det icke kunde vare Staten värdigt att olika aflöna eller behandla tvänne tjenstemän i samma grad, med samma rättigheter och skyldigheter, de lärare vid elementarläroverk, som kunna visa sig härpå hafva gjort någon förlust, derföre måtte blifva ersatte, hvilket beslut så mycket lättare borde kunna fattas, som desse säkert icke vore till antalet många; samt 3:o. Att fullkomlig enhet inom alla rikets stift vid fullmagters utfärdande an befalldes. Utskottet är visserligen af den åsigt att fullmagter eller konslitutorialer, ehuru utfärdade försl efter det utnämningen vunnit laga kraft, rätteligen böra dateras för den dag utnämningen egde rum; men då motionären visat att härutinnan blifvit af olika Konsistorier olika förfaret, och att derigenom skollärare inom det ena stiftet ej kommit i åtnjutande af samma rätt och lönelur, som skollärarne i det andra stiftet under enahanda förhållande tillkommit; anser Utskottet den i motionens första punkt föreslagna förändring vara gagnande och hemställer således, det måtte Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af nådig föreskrift att lärarne vid elementarläroverken må beräkna lönetur från och med det år, då lä rare på ordinarie stat tjenstgjorl två fulla läseterminer. Då det emellertid ej synes vara af behofvet påkalladt, eller eljest lämpligt, alt den, hvilken underlåtit alt i behörig tid och ordning söka ändring i någon embetsmyndighets för honom menliga beslut, varder genom Rikets Ständers mellankomst befriad från den lagliga påföljden af denna sin underlåtenhet; samt dertill kommer alt en i berörda syfte af Rikets Ständer vidtagen åtgärd sannolikt skulle föranleda väckandet af lika berättigade ersättningsanspråk i andra frågor än den af motionären omförmälda, och Statsverkets tillgångar således snart befinnas otillräckliga för tillfredsställandet af dessa anspråk; anser Utskottet motionärens förslag om ersättning åt Sammans.
Jag är ej okunnig om de willor som en gäng gjordes för Bonde-Ständets upptagande i Banqucns styrelse och förwaltning; men en sadan anstalt hade i min tanka för syftemäl, ej att draga rösträttigheten fran ett Ständ, hwilkct, lika med de öfriga, garanterar Banque», utan endast att förebygga den olägenhet som tvid Ständstvis-omröstning uppkommer, dä ttvä Ständ stadna mot twä, en olägenhet alltid större och betydligare inom en corps, som i wiha fall äger och utöswar Riksens Ständers beslutande-rätt. Htvarföre skulle nn Banco-Utskottet blifwa det enda der Ständswis-omröstningen bibehålla ? För min del yrkar jag likhet och allmänlighet i stadgandet härom, och upprepar min önskan att voteringen per capita mätte uti alla Riksens Ständers Utskott införas." Härmed förenade sig Riksdagsmännen Anders Jansson Hyckert frän Upsala Län och Jon Ionsson frän Blekinge. Ordföranden Herr Expeditions-Secreteraren Friherre Mannerheim yttrade sig: "att han i öfwerensstämmelse med samma princip, i kraft af hwilken han bestridt inskränkandet af Ridderskapets och Adelns Ledamöter L Utskotten till ett lika antal med hwartderas af de respective Med-Ständen, more af den tanka att omröstningen i Utskott, de sall undantagne, i hwilka Ncgerings-Formen annorlunda föreskriswer, borde ske Ständswis." Sedan öfwerläggningen L detta ämne säledes blifwit fulländad, beslöt Utskottet, med de skiljaktigheter, som af sörestäende Protokoll inhämtas, att voteringssätt för Riksens Ständers Utskott skulle 158 ExpeLttivner till Riks-StLndm. föresläs i enlighet med hwad 38 § af den projekterade RiksdagS-Ord,lingen innehaller. lii sagrä. Iu sillem Bilaga till Mem. Utdrag af Riksens Högloft. Ständers Constitations-Utffotts Protokoll veu I Augusti 1809.
Stockholm den 4 Mars 1845 24 Statssami Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 79- N:o 79. Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Mars, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om indragning af ordinarie aflöning s-anslag en för åtskilliga Post-Conlor. Till Utskottens gemensamma handläggning har Hederv. Bonde-Ståndet remitterat ett af Riksdagsfullmägtigen Fredrik von Zweigbergk ingi!vet så lydande memorial: ”Då inkomsterne vid nedanskrifne Kongl. Post-Contor genom sportler äro så betydliga, att det från Kongl. Post-Verket utgående ordinarie anslag af 4 k 5oo R:dr B:co utan minsta saknad kan umbäras, då den minst lönte icke destomindre tjenar för öfver 3ooo R:dr B;co, efter de uppgifter, jag erhållit; får jag vördsamt föreslå, att denna summa, vid nuvarande innehafvares afgång, måtte indragas, hvilken indragning ändock inbringar Staten en behållning af emellan 7 å 8000 R:dr B:co årligen. Post-Contoren äro: Stockholm, Götheborg. Norrköping, Linköping, Malmö, Ystad, Gefle, Upsala, Örebro, Wexiö, Wenersborg, Carlstad, Lund, Nyköping, Westerås och Fahlun. Skulle, efter en anställd nogare undersökning, flere finnas, som tåla indragningen, torde sådant böra ske. Om remiss anhålles. Stockholm den Augusti 1844* Fr. von Zweigbergk" Enligt Hederv. Bonde-Ståndets, med förestående memorial, Utskotten tillhandakomna Protocolls-utdrag af d. 24 sisth Augusti, hade Ephraim Larsson från Elfsborgs, Tobias Lind från Götheborgs och Bohus samt Anders Andersson från Örebro Län förklarat sig vara af lika mening med motionären.
Elin slog sig ned i soffan s o m det tycktes fullkomligt oberörd af den dystra stämningen h o s både r u m m e t o c h värdinnan. H e n n e s ljusa hår såg lika själfsvåldigt småkrusigt ut s o m vanligt, o c h de där outgrundliga ö g o n e n fastades m e d djupaste intresse på hennes lilla fot, iförd en splitterny elegant känga. » Så bra, Siggan, att du ej arbetar: jag bar ett så trefligt förslag för aftonen, s o m d u måste gå in på! » » Jag skulle arbeta, o m jag icke hade h u f v u d v ä r k; nu kan jag inte. » » Kära barn, Tonen var lätt. har du hufvudvärk, så ledsamt! » &gt;Ah, det är då intet nytt för dagen, j a g har haft det i veckotal snart, fast det kan ju inte vara af intresse för dig » H o n hade velat bita tungan af sig, minst af allt ville h o n ha medlidande nu, då Elin ej ens förut märkt hennes tryckta stämning. » Du är inte nyfiken på mitt förslag, Sigrid? » » Nyfikenhet har just aldrig hört till mina utmärkande egenskaper. » » Men o m det nu v o r e något, s o m gjorde dig godt? » » Intet kan göra mig godt, när m i n envisa hufvudvärk börjat; det tycks du ha glömt. » Sigrid undrade själf öfver hvad s o m kunde g ö r a hennes röst så sträf. D e n var eljes så sympatisk. Ofrivilligt såg hon bort till väninnan, s o m m e d en hälft förebrående, hälft sorgsen blick gått fram till ett af fönstren. Så! Nu skulle h o n slå u p p detta, rulla ned gardinen, göra det bekvämt för Sigrid på soffan, m e d sina mjuka fingrar stryka hennes stackars panna samt sedan slå sig ned på en stol b r e d v i d soffan o c h smågnola någon af Sigrids favoritmelodier, tills denna föll i halfslummer eller åtminstone i en plågfri dvala. Därpå skulle Sigrid s o m i en d r ö m se henne sväfva bort — in till sitt arbete.
13 till ' Hemmadottern ' 52 Något o m solljus; af Rakel 14 ut St 52 Om bruket af påskägg 14 Jag anklagar. Om kvinnlig hemslöjd; af Hedvig Holmströmlö — 18 En k o p p kaffe; af Arco 15 I stenören; af öda — 16 An en gång kvinnorna o c h försvaret; af En Noveller, skildringar och kåserier. svensk man 16 Något o m sann och falsk personlighet; af » Litet g u l d k o r n »; af Aster 1 W. R. K. 17 Vår jultomte; af Maja Bernhardsdotter 1 Min nattvardslärare; af G 18 » Hvar ä ' m a m m a? » af van Wermeskerken JuVårbref till Idun från Paris; af Anna 19 nius 1 Kvinnofrågorna vid 1898 års riksdag. 20 — 23 Faster Gina; af Tyra Florderus 1 Konfirmationen och u n g d o m e n; af Eva Wigström (Ave) - 20 — 21 Mellan m o r g o n o c h afton; af Sophie Linge 2 — 4 B a r n d o m s p o e s i; af Adi 2 En kvinnlig gymnastikuppvisning; af Gerda 2 Meyerson - 20 Kvällsinteriörer; af Rex Fröken Pettersson. ' af AU 2, 3 En » protest » och en » förklaring »; af Ellen 3 Key 21 När de fara. ; af Adi . 4 En viktig uppfostringsfråga 23 Funderingar öfver en t e k o p p; af Bell T v å bref; af Finne von Melsted . 4 I kvinnohänder. Ett inlägg i fattigvårdsfrå- Är det klandervärdt? af — g — g 4 gan af Vitis Idceä - 24 — 26 » En eneste gang. »; af Adi 4 Gästfrihet; af R. E 24 M e d porträtt af En fråga för dagen; af M — l 24 Det unga furstehemmet.
Om man förutsätter, att varan ej är åtkomlig, när den behöfves, så ar ett varu-creditiv visserligen bättre 5 men när det ej är förhållandet, och i fall säd här ej kan fås, den alltid kan erhållas annorstädes, (iy den händelsen är okänd i häfderne, att hela Jordklotet har blifvit utan säd, emedan generationan då skulle utdö) så tror jag det vara klokt beräknadt , att undandraga Styrelsen befattning med Spannmålshandel, hvilket alltid medför brisc och nöd, samt öfverlemna den åt enskildta, hvarigenom liflighet och trefnad uppkommer. Det har blifvit citeradt, att säd blifvit exporterad från Irland, då menniskor der dogo af hunger. Jag tror ej, att vi här behöfye gå till exemplen af Englands missbruk. I Sverige har Styrelsen rätt att förbjuda utförsel, och belägga den med hög eller låg lull, och jag förmodar, att Styrelsen ej lärer tillåta utförsel, om den befordrar hungersnöd. Slutligen har det blifvit föreslaget af Herr Tham, att Regeringen skulle få begagna medel af creditivet mot Spannmål af Räntorne. Jag anhåller få fästa uppmärksamheten på, hvart detta skulle leda. 1 stället för att försälja öfver-; Ven S7 (Jetober / rn. skotten, skulle Styrelsen tillita creditivef, nefi lägga upp Spannmålslagret, Inom korrt tid skulle credilivet hafva åtgåtr, och det stora lägret skulle, i nian som det steg, väcka farhåga och osäkerhet hos den enskilte, sorn då ej kpnde befatta sig med denna handel. Således hur snan vill vända den frågan, om man lemnar .credjtjvet till Styrelsen, så förhindrar man al! liflighet i den enskildta Spannmålshandeln, och då är det bättre, att behålla den gamla MagazinsDi rectipnen, och oka dess creditjv. Herr von Hohenhausen’ Friherre Cederström och Herr Hjerta synas mig så fullkomligt hafva utvecklat alla möjliga förhållanden, utur hvilka denna sak kan betraktas, att jag ej tvekar att förena mig i deras mening.
Det har härvid bland annat blifvit erinradt hurusom vid sistIidne riksdag, då E. K Majit äskade och Rikets Ständer beviljade ett särskildt kreditiv lör ifrågavarande pensionering, det tillika omlörmäldes, all tvänne förslag för ordnande af denna angelägenhet då förut blifvit lör delegarne i amiralitels-krigsmanskassan framlagda, men att begge förslagen blifvit af dem förkastade, hvarjemte af dåvarande Departementschefen tillkännagafs, ali ingen säkerhet gåfves derför, all hvilket förslag sorn helst skulle af delegarne antagas. Då likväl, eldigt Rikets Ständers lanke, del ej kan vara billigt, alt Statsverket icke allenast måste tillskjuta de belopp, som utöfver kassans inkomster erfordras för fullgörande af en pensionering, som, genom delegarnes eget beslut, blifvit bestämd efter grunder, som icke öfverensstämma med deni, som af Rikets Ständer för fyllnadspensionerna blifvit antagna, utan ock anslå medel för pensionernas ökande, hafva Rikets Ständer, som icke nu funnit lämpligt a Islå E. K. Maj:ts nådiga framställning om medels anvisande för ifrågavarande ändamål, dock ansett kassans delegare, så vida de framgent vilja för pensioneringen påräkna understöd från Statens sida, böra medgifva sådan ändring i de fastställda pensionsvilkoren, att dessa vilkor bestämmas till likhet med de lör pensioneringen af Statens embetsoch tjenstemän i allmänhet gällande grunder. I öfverensstämmelse härmed, oell jemte det Rikets Ständer, för lörtsatt tillämpning under nästa slatsregleringsperiod af den vid sistlidna riksdag uppgjorda och då 36 Expeditions-Llskoltets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 144. godkända slat för pensionering af flotlans embetsoch tjenstemän samt betjente, dels beviljat och på Riksgäldskontoret anvisat det för denna pensionering erforderliga kreditiv, 90,000 R:dr, att med en tredjedel utgå under hvarldera af åren 1864, 1865 och 1866, dels ock bifallit hvad E. K.
St. deremot, med afsiag å betänk, i denna del, antaga reservanternas förslag, har man sig öppet, alt, i händelse af ett tillstyrkande utaf Stats-samt Bevilln.Utskm, få införd en bättre laxeringsmethod, och medhinnes ärendet icke denna riksdag, så stannar man vid det gamla. Jag kan således icke inse, hvarföre man icke skulle vidtaga denna åtgärd, som är så ytterst behöflig. Hr Aminoff har slutligen yttrat, att 2 eller 3 år skulle erfordras, innan en sådan förändring kunde tillämpas. Hr Aminoff måtte icke gjort sig reda för ifrågavar. förslag; ty jag påslår, att det kan verkställas vid första taxeringen. Det innehåller ingenting annat, än att man skall taxera hemman till Den 20 Maj. 67 deras verkliga värde. Jag tillstyrker R. o. Ad. att afslå denna punkt i betänk, och antåga reservanternas förslag. Ilr Aminoff: Det är mig okärt, att jag ånyo mäste komma i strid med mina kamrater inom Bevilln.Utsk., men ämnets vigt fordrar att jag icke stillatigande går förbi detsamma. Till en början får jag förklara, att då detta ärende första gången förevar. hos R. o. Ad., yttrade jag bestämdt, alt om ock en återremiss skulle beviljas, dermed icke vunnes något, emedan Utsk. säkerligen kom att vidblifva sitt förut afgifna betänk, härutinnan; och jag har haft rätt uti detta tillkännagifvande. Samma öde tror jag alt detta ärende äfven nu får, om ock detsamma komme all behandlas utaf 2:ne Utsk., nemi. Statsoch Bevilln:s. Det är beklagligt höra, att under den långa lid nuvar. bevillms-förordn. varit tillämpad, man ännu icke kommit inom socknarne lill en rättvis taxering, hemmanen emellan, då likväl derstädes linnes och bör finnas personer, som noga känna förhållandena; och jag har trott, att det orätta alltid bordt gifva vika för det rätta, utan några konsiderationer eller inflytanden.