Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
33 för de sednare förflutne åren med tillfredsställelse erfarit, att desse Stuterier på ett ändamålsenligt sätt blifvit förvaltade och vunnit förkofran, och att verkningarne deraf för hästafvelns förbättring, i förening med de särskildte vidtagne anstalter i afseende på hingsthållningen vid ■Cavalleri-Regementerne och Hingstars inköp och utdelning bland enskildte, redan visat deri nytta, desse Stuterier i framtiden komma att medföra. Det af Kongl. Majit vid sista Riksmöte,’med anledning af Riksens Ständers yttrade underdåniga önskningar, till Riksens Ständer framställde och af Riksens Ständer antagne förslag Ordett förändrat sätt för fångars forsling och bevakning , har af Kongl. Majit blifvit till verkställighet befordrat; De välgörande följderna af denria anstalt, förmedelst en ordentligare och säkrare fångvård, utan något betungande och äfventyr för Allmogen, har, under de redan förflutne 3'ine åren , då denna anstalt fortgått, tillräckligen visat sig, och stadgadt tifvertygelsen om nyttan deraf, att denna, för allmänna säkerhetens befrämjande,' så vigtiga anstalt, oaktadt de ökade kostnader den medför , allt framgent må fortfara. För att i Helsinglands och Vesterbottens Dornsagor befordra en mera skyndsam gång af ärenderne vid Härads-Rätterne derstädes och äfven bereda större beqvämlighet samt besparing i resekostnaden både för Domare och rättsökande Parter, hafva iHelsinglands ivänne Domsagor blifvit uti trenne jujösdictioner fördeldte , och utgöras nu af Helsinglands Norra, Vestra och Bihang till Riki-St, Prat. usta Sami. iS2J. 3 3* Konungens Nåd. Berättelse. Sodra Domsagor, samt Vesterbottens Domsaga blifvit fördeld i tvänne, nemligen Norra oell Södra Domsagan; äfvensom Kongl. Maj:t , till undvikande af den olägenhet, som Vesterbottens
Domstolen häröfver inom Älta dagar sig utlåta, men likväl, så framt det utan tidsutdrägt ske kan, Hof-Canzlerns eljer hans Ombuds yttrande inhemtas. Gillar Under-Hätt qvarstadspåståendet, och har Hof-Canzlern eller hans Ombud qvarstaden tillstyrkt, skall densamma verkställas; Men ej må annars, efter Under-Rätts Utslag, qvarstad läggas förr, än Hof-Rätt, i nedann&nnda ordning, derom beslutit. (Se 5 §. 8 mom, 7, 8 och 9 pp.) 3:o Uti Rättegång, som genom allmän Åklagare utföres, skall Under-Rätts Utslag i qvarstads-frågor, ehvad besvär deröfver an - 32 Bil. till Constit.' Utshts Memorial, N:o 5t. föras eller ej, alltid utan uppehåll till HofRatlen insändas, och fortfare då sådan qvarstad, hvilken blifvit i följd afHof-Canzlerns eller Justili^-Canzlerns föranstaltande lagd, eiler efter Under-Rätts Utslag verkställd, intilldess Hof-Rätten annorlunda förordnar; Börandes emedlertid rättegången fortsättas, och rarisakningen, så snart den fulländats, till Hof-Rätten öfverlemnas. (Nytt förslag,) §• 2f 1:0 Sedan Under-Rätts Utslag i qvarstadsfrågor, antingen underställningsvis eller genom besvär, lill Hof-Rätt inkommit, åligge Hof-Rätten att genast deröfver infordra Tryckfrihets-Comitens utlåtande. När detta aflemnats, företage Hof-Rätten ofördiöjligen qvarstads-frågan till algörande, och meddele deri sitt Utslag, hvaröfver Parterna stånde öppet alt hos Kongl. Maj:t anföra underdåniga besvär, utan att likväl dymedelst Utslagets verkställande eller Rättegångens fortsättning må hindras.
Jag förnyar min anhållan om propos. å bifall till Utskts första betänk, i denna punkt. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Den siste talaren — jag har icke haft tillfälle att afhöra de öfrigahar yttrat åtskilligt, som jag ej kan förbigå. Han har utgått från den synpunkt, att den stora theatern icke skulle kunna bära sig i täflan med enskilda. Jag troiicke, att denna sats är af erfarenheten vitsordad. Det upplystes nemi. under sista discussionen öfver detta ämne, att det gafs en tid, då Stockholm ägde 4 theatrar, hvilka alla hvar för sig buro sig och voro fullt ut så goda som den nuvar. enda, samt höllö vår theaterkonst pä en vida högre punkt, än den nu befinner sig. Utsigterna för det kommande spelaret äro nu ganska mörka; och jag är öfvertygad, att om vi ägt en enskild theater, hade man haft vida större hopp, än man nu äger, om en repertoire, mera lämpad efter den bildade publikens fordringar. Då Utsk. undanröjt tvistepunkten och icke yttrat sig om grundsatsen, huruvida tillstånd lagligen kan vägras eller icke, utan blott tillstyrkt, att R. St. måtte hos K. M. anhålla, att privata theatrar äfven i hufvudstaden må tillåtas; så, och då det är otvifvelaktig!, att alla yrken böra vara lika fria, kan jag icke finna, hvarföre man skulle hesitera att till Regeringen frambära en önskan uti förevar, ämne. Jag tror dessutom, att det är Representationens pligt att uti en fråga som denna, hvilken blifvit föremål för en mer än förtjent uppmärksamhet, uttala hvad som är rätt. Man har sagt, att den musikaliska konsten komme att lida af den ifrågaställda friheten. Jag får dervid blott erinra, att då K. M. med 36,ooo r:dr årligen bidrager till capellet, synes det kunna bestå, oberoende af theatern. Jag tillstyrker altså bifall å usta punkten af Utsk:s sednare betänk. Hr von Troil: Utaf allt, hvad Hr v.
Emellertid, så, nu är det på tok med hela FÖRSTA AKTEN. huset. Laura vill inte släppa Bertha ifrån sig, och jag kan inte låta henne stanna i detta dårhus! Såå, Laura vill inte; ja vet du, då fruktar PASTORN. jag något svårt. När hon var barn, brukade hon ligga som en död, ända tills hon fick sin vilja fram, och när hon fått hvad hon velat, lemnade hon det att det icke var saken hon ville, utan att få sin vilja fram. tillbaka, om det var en sak, med den förklaringen, verkligen sådana passioner ibland, att jag är rädd för henne och tror att hon är sjuk. Jaså hon var så då redan. Hm! Hon har RYTTMÄSTARN. PASTORN. är så oförsonligt? Kan man inte jemka? RYTTMÄSTARN. Men hvad är det nu du vill med Bertha, som något underbarn eller någon afbild af mig sjelf. Du må inte tro att jag vill göra henne till Jag vill icke vara kopplare åt min dotter och upp föda henne uteslutande till äktenskap, ty blir hon gående ogift, så får hon bittra dagar. Men jag vill å andra sidan inte leda henne in på en manlig bana, som tar lång utbildningstid och hvars förarbete kan vara alldeles bortkastadt, i den händelse att hon skulle vilja gifta sig. Hur vill du då? PASTORN. RYTTMÄSTARN. Jag vill att hon skall bli lärarinna. Förblir FADREN. hon ogift så försörjer hon sig och har inte tyngre familj. Gifter hon sig, så kan hon använda sina tänkt? än de stackars lärarne, som skola dela sin lön med kunskaper på sina barns uppfostran. Är det rätt sat sådana anlag för målning att det vore våld på naturen att undertrycka dem? Nej! Jag har visat hennes prof för en framRYTTMÄSTARN. Det är rätt! Men har hon å andra sidan vi PASTORN. stående målare, och han säger att det bara är sådant, som man kan lära sig i skolorna. Men så kommer det en ung glop hit i somras, som förstod saken bättre, och säger att det var kolossala anlag, och dermed var saken afgjord till Lauras förmån. PASTORN. Var han kär i flickan?
I fortsättning af det omdöme, jag i förmiddagens plenum hade äran afgifva om gränsorna för Constit.Utsk:s magt, blir nödvändigtvis mitt omdöme nu, att Constit.Utsk. har orätt i det yttrande, Utsk. tillåtit sig, att det ej är skyldigt någon redovisning för sina skäl. Men, mina Hit, tillåten mig att litet frångå frågan. Jag har hört talas om sqvaller, och af sjelfva den man, som nämnt detta ord, har jag egentligen hört sqvallret; jag kallar så allt, hvad som ej kan hemtas ur officiella källor. Jag vet icke hvad Statssecret. Nordenfalk och andra Statsrådsledamöter inom Conseillen gjort eller icke gjort; och nar jag eftersinna!', att de constitulionella förhandlingarna derstädes omgifvas af en constitutionel hemlighet, har jag svårt att inse, hvad här derom blifvit anfördt för annat än sqvaller. Men frågan är helt enkelt den: Har Konungen sig förbehållen rätt att disponera besparingarna, eller bartian det icke? Jag tror, att K. M. har denna rätt, och mig synes, att de värda ledamöter, som bestridt Conslit.Utsk:s betänk., hade bort framställa de grundlagsbud, i följd hvaraf besparingarna ej skola anses tillhöra Konungens disposition. Derpå livilar hela frågan, och intilldess sådant blir utrönt, synes mig, att dessa värda ledamöter orätt bedömt frågan. Jag vill likväl säga, att det gifves en grannlagenhets-ansvarighet och en juridisk. Jag skulle tro, att Statssecret. Grip felat mot grannlagenhetens fordringar, då han, några månader efter det R. St. bade afslagit anslaget, expedierat ett deremot stridande beslut; meri någon juridisk ansvarighet derför tror jag honom 4«6 Dea 3o Julli e. m. icke kunna underkastas i det fall, att dispositionen af besparingarna tillhör K. M., och det synes mig således, att de värda ledamöter, Gr. Cronhjelm och Hr Dalman, som talat emot betänk., bort säga oss, hvilken § i grundlagen förbjuder K. M. att disponera de besparade medlen.
Utskottets förslag, att uti detta moment af nu gällande Bevillnings-förordning borttaga orden a utan arbeta för dagspenning eller efter särskild öfverenskommelse och beting,a och att framför ordet a arbetslön a införa orden: »utan endast tilljullig» har numera blifvit af tre Stånd godkändt; men då Ridder skap et och Adeln ogillat detsamma, och beslutat, att momentet bör bibehålla sin nuvarande lydelse, samt den föreslagna förändringen kan hafva inflytande på vissa personers skyldighet att erlägga bevillning, eller rättighet att vara derifrån befriade, lärer frågan böra afgöras genom omröstning enligt följande voterings-proposition: 15:o. Den, som anser, att 145 § 2 mom. bör, i enlig et med Bevillnings-Utskottets af tre Stånd godkända förslag, erhålla denna förändrade lydelse: »Arbetsfolk, så å landet som i städerne, hvilka icke äro lagstadde och ej eller njuta ständig, utan endast tillfällig, arbetslön; lagstadde drängar o. s. v.,» — röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; 16 ISevillnings-Utskottets Memorial, N:o SS. vinner Nej, kommer berörde moment att, såsom Ridderskapet ocii Adeln beslutat, bibehålla dess nuvarande lydelse, eller: »Arbetsfolk, sä å landet som i städerne, hvilka icke äro lagstadde och ej eller njuta ständig arbetslön, utan arbeta för dagspenning eller efter särskildt öfverenskommelse och beting; lagstadde drängar o. s. v.» Stockholm den 31 Augusti 1854. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, <854. Bevillnings-Utskottels Memorial, N:o 29. I \:o 29. Ank. tili Exp.-Utsk. d. 21 Sept. 1854. kl. 12 m. Memorial, i anledning aj erhållen ålerremiss i vissa delar aj Memorialet N:o 27.
N;o 162, i anledning af väckt fråga om belåning i Banken af Bergs-Frälse-egendom ; N:o 163? angående eftergift af upplupen Öfverränta å ett till Inspectoren G. A. Alsing från Rikets Ständers Låne-Contor i Götheborg utgifvet Discont-lån; och N:o 164, i anledning af gjord ansökning om eftergift af upplupne öfverräntan å aflidne Spanmåls-handlanden G. Lindborgs till capitalet liqviderade skuld till Banco-Discont-Verket; blefvo samma Utlåtanden af Ståndet bifallna. S. D. Föredrogos ånyo Constitutions-Utskottets följande Memorial N:o 101, till Borgare-Ståndet, i anledning af Ståndets yttrande, rörande Constitutions-Utskottets Memorial, N:ris 83 och 84- Lades till handlingarna. N:o 102, till Rikets Ständer, med förslag lill voterings-proposition i Förstärkt Constitutions-Utskott för sainmanjemkning af RiksStåndens skil jagtiga meningar, rörande de uti Constitutions-Utskottets Memorial N;ris 5g och 82 föreslagna Grundlags-ändringar. Yoterings-propositionerna gillades. S. D. Vid nu skedd föredragning af Bevillningsoch Lag-Utskottens Betänkande, N:o i3, i anledning af, dels Herr Stiiarts, Fr., motion om controller emot missbruk vid fnbrefs-rätlighetens utöfvande, dels Bars Rasmundssons motion om fribrefs-rält för Länsmän, blef detta Betänkande af Ståndet bifallet.
Gottlands länsfängelse S. till 1861 års revisions-berättelse, angående stats-verket, sid. 139. För arbetenas bedrifvande Nettoinkomsten, fördelad på i stat beräknade | erhållen ; antal dagsverken samtlige utspisade utgifter. nettoinkomst. nettoinkomst inkomst. portioner. Uti Fångvårds-styrelsens den 31 December forlidet år afgifna underdåniga berättelse för år 1859, angående fångvårdens samtlige förvaltningsgrenar, deri Styrelsen jemväl lemnar redogörelse för fångarnes och kronoarbetskorpsens arbeten och sysselsättning under revisionsåret, uppgifves, att vid straffoch arbetsfängelserna å Långholmen och Norrmalm här i staden samt i Malmö, Norrköping, Götheborg, Landskrona och Warberg fångarne, i likhet med föregående år, varit sysselsatte hufvudsakligen med förfärdigande af beklädnadsoch sängklädespersedlar m. in. för fångvårdens eget behof, samt i öfrigt med stenhuggnings-, väfnadsoch sömnadsm. fl. arbeten, dels för offentliga myndigheters, dels för enskilde personers räkning, samt att vid öfriga å fästningsoch garnisonsorter förlagda straffängelser, nemligen i Carlskrona, Christianstad och å Ny Elfsborg, fångpersonalen, i den mån arbetstillfälle förefunnits, dels varit använd vid arbeten för försvarsverkets behof, dels fått förfärdiga diverse mindre handtverksoch slöjdvaror, vid hvilkas försäljning en viss andel af arbetsvinsten tillfallit fängelserue under benämning stämpelafgift.
Jag tror ej det vara passande att införa något ang:de fabriksarbetare i den 24 §:n , som handlar om inflyttningar och om aceorder mellan arbetare och husbönder. I 3 §:n, som handlar om taxering, vore deremot rälta stället alt införa något härom, just då när det är fråga om taxering. Hr Rå fel t, Anlon: Hr Edenhjelm gjorde samma anmärkn. vid ålerremissen af första betänk, och Utskm hafva SjS Den n Min. besvarat den i motiven till i §:n på följande sätt: ”Ulsk:n få i anledn. häraf erinra, alt förslaget om åliggande för husbönder i allmänhet att ansvara för underhafvande? fattigvård, innefattar en sådan bestämmelse, sora genom motionen varit yrkad, så vidsträckt, som Utskm funnit den kunna förenas med allmän rättvisa och billighet. Emot förslaget om Statens bidrag till fattigvården för arbetare vid de ifrågavar. fabriker, få Utskm åberopa hvad som är anfördt om betänkligheten vid Statens omedelbara deltagande i fattigvården i allmänhet. Af de större inkomster Staten tillskyndas af fabriksanläggningarna kan icke hemtas någon anledn. till ett sådant deltagande, så länge icke samma fördel kan beredas åt hvarje näring i förhållande lill hvars och ens statsbidrag.” ' Hr Ribbing, Bengt: Jag anser mig skyldig att fästa uppmärksamheten på en omständighet vid beräkningen af rösträttigheten, nemi. den att afgifterne till fattigvården skola utgå efter förmedladt hemmantal, hvilket äfven har i afseende på rösträttighelen är nödigt att uttrycka. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna, att det beslut
N:o 23, i anledning af Herr Rosenblads , Bernhardf motion, angående förändradt sätt för Tolagens uppbärande; och N:o 24, angående åtskilliga motioner och yttranden, dels om tillverkning af papper vid Rikets Ständers pappersbruk Tumba för Chartas-Sigillatae-Contoirets behof, samt till Tullverkets stämpelsedlar, äfvensom till spel kor t-con volut, och dels om förbättrade stämplar å dessa slags papper samt om enahanda format å alla så kallade skrif-ehartor. S. D. Då nu ånyo föredrogos Bancooch Lag-Utskottens Betänkanden och Utlåtanden sedan, den 4 dennes å bordet hvilande: N:o 2, i anledning af väckta frågor om upphäfvande af Förordningen den 27 April 1742, och Förklaringen den 4 Juli 1745, angående förbud e - Prot. Utdr. d. g Sept. tS4o. mot guldoch si Ifver mynts utförande utur Riket samt nedsmältande och förvandlande, deraf. Nro 3, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 2 Maj 1747, angående straffets skärpande för dem, sorn föröfva svek och bedrägeri med Bankens sedlar. Nro 4, i anledning af väckta frågor, dels om upphäfvande af nu gällande stadgande, att 3:dje uppbudet icke må meddelas å i Banken pantsatt fastighet, förr än lånet blifvit utbetaldt eller omsatt, dels ock om åläggande för Banken att till vederbörande Domare årligen aflemna förteckningar på intecknade fordringar; blefvo samma Betänkanden och Utlåtanden af Ståndet bifallna. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets följande Betänkanden, hvilka den 4 dennes blifvit å bordet lagde: O Nro 112, i anledning af väckt motion om ändring af 4 och 5 §§. i 17 Gap. Ärfda-Balken och af 3 §.8 Cap. Jorda-Balken samt om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1762.
Skulle åter Ridderskapet och Adeln förena 6ig om återremiss , har jag för min del, så mycket mindre något att deremot invänd*, sorn jag anser hvad Friherre Anckarsvärd anfört, om nödvändigheten af en ändring och förtydligande uti 51 §. RiddarhusOtdningen vara rigtigt , och böra komma till Utskottets kännedom och behandling. 256 Den 6 Augusti f. i>u Herr von Hohenhausen: Hvad först beträffat påståendet , att förslagets antagande skulle göra en förändring nödig uti RiddarhusOrdningen , i afseende på föreskrifterne om introduction , tror jag Grefve Spens hafva så fullständigt utredtämnet, att Herr Thams och Grefve von Rosens betänkligheter fullkomligen blifvit undanröjde. Det är uti förenämnde fall blott fråga , Oin att hafva fullgjort prestanda och sig till introduction anmäla, för att, så snart detta skedt, genast komma i åtnjutande af Adelskapets alla prerogativer , representationsrätten ensam derifrån undantagen , hvilken dessutom ej kan utöfvas förr, än vid en kommande Riksdag. Redan under debatten om den nya RiddarhusOrdningen upplystes , att ingen förändring deruti behöfdes i anledning af ifrågavarande förslag. Det erkändes då , att, som stadgandet förut fanns i Instructionen för RiddarhusDirectionen , var det denna sednare, som i detta afseende borde undergå ändring. Med fullgjorde prestanda, finnes äfven för närvarande ej bestämdt det stadgande , att introduction genast skall af Directionen verkställas , lika litet, som enligt de äldre, af mig för en stund sedan, uppläste Konunga brefven det varit påbudet, utan synes if dessa , för att komma i åtnjutande af Adeliga privilegier, det härtill endast behöfdes, att sig angijva, som i sednare förordningar heter anmäla. Iminatricu!»ringen får ej sammanblandas med introduction hvilken med årliga ceremonier för s5S Dtn 6 Augusti f, m. *57 sig gick under påstående Riksmöte. 114 §.
Han var mycket naiv på den tiden, men när hon ljög för skarpt hade han liksom en instinktlik förnimmelse deraf. Hon var ofantligt högtrafvande och obeskrifligt sentimental. På den tiden – liksom allt framgent – (hans eget uttryck) hade man mycket att prata om honom. Magdalena hade fått höra talas om att han skulle stå i ett förhållande till en dam här i Kjöbenhavn. – ”Men hvad hører jeg om dem Georg! Om dem, som jeg troede var saa ren!” – Naturligtvis sade han att det var osanning, allt det folk pratat. Men så sade hon att han väl i alla fall icke ansåg sig ha någon skyldighet att vara trogen emot den ofvannämnda damen, hon ville öfverbevisa honom om att han icke hade det. Detta verkade i hög grad obehagligt på honom. Han svarade att om han stode i något kärleksförhållande till en dam, så ville han också försöka att vara henne trogen. Han tillade att detta i hans ögon är det enda som kan adla ett sådant förhållande. Så reste han till Paris, belastad med många förmaningar af Magdalena att hålla sig ”ren”; och så var det slut. Apropos renhet så kommo vi att tala om den Björnssonska qvinnoligan i Stockholm och deras fordran på att en qvinna skall kasta bort den man hon älskar, om han icke är ren.105 Han sade att enligt hela hans erfarenhet, så bry sig två menniskor, som äro kära i hvarandra, ytterst litet om hvarandras förtid, såvida nämligen den icke är skamlig eller smutsig på något vis. Men beträffande sig sjelf ville han – efter vi voro inne på ämnet – göra ett slags bekännelse: han har aldrig i hela sitt lif besökt ett offentligt fruntimmer. Alla de gånger han gifvit sig hän hade det varit kärlek, endast kärlek, och utan kärlek aldrig. – ”Det var just hvad jag trodde; jag har tänkt på det.” – ”Men hvor kunde de ”. – ”Jag vet inte, men jag tyckte det måste vara så.” Han säger att han delar alla menniskor i två slag: de som äro naturliga och de som äro affekterade. Det gladde mig.
De magra händerna knäppte hon igen öfver knät och gaf sig till att stirra på golfvet. Det mörknade. Klockan slog half nio. Den slog nio. Så steg han upp och slog tungt sin hand i bordet. Hon spratt till, skrämd. Hvad är det, spektor, har något händt? hon vågade knappt tala. Om en stund kom der fram ifrån honom ett ljud som ett hot eller en förbannelse. Han svor en ed och slog ännu en gång i bordet. Kajsa hörde några afbrutna ord och förstod, att de gälde Nadja: Om jag inte skall straffa henne i hennes förbannade synd, tills fan far ur kroppen på henne, så må jag aldrig få namn af hederlig karl mer! Om jag inte skall ge henne ett knifhugg i ansigtet, så den röda bloden rinner ur och bleker hennes fagra kinder, så må djefvulen kasta mig i sin eviga eld. Om jag inte piskar henne och flår henne, tills hon inte har ett qvitt af synden i sig mer, så må ni spotta på mig, mor, men så mycket vet jag, att straff ska hon ha och det så att lifvet hennes inte är värdt en pris snus. Förr blir hon inte menniska! Ja, ni må ursäkta, men det är det sista medlet. Om jag inte haft henne kär, så hade jag låtit henne fara för längese'n. En annan skulle inte vilja ta i en sådan der med hoftång en gång. Men jag, jag skall aga henne. Jag skall märka henne. Det skall inte bli många hon förför mer. Och med superiet ska det också ta en ända. Nu vet ni hvar ni har mig, mor Kajsa. Jag far i morgon till Petersburg. Sist om en månad är jag tillbaka. Så, gråt inte. Jag har ett paket åt er. Var inte ledsen, hon skall bli folk ännu, skall ni få se, men jag skall försöka mitt sätt hvad det kan hjelpa. Godnatt, vi ses igen. »Spektorn» gick. Kajsas födelsedag var till ända. Hon klädde sakta af sig och lade sig att sofva i det tomma rummet. Men hon somnade icke och såg inga ljusa syner mer, inga glada drömmar kommo, bara sorgsna och tunga tankar. Om några dagar träffade hon uppe på gården Ulfs betjent, som varit Samulis sagesman.
Den i5 April. ningar, hvilka nu blifvit gjorda vid Utskottefns Betänkande, jag saknar en väsentelig, nemligen den, alt frågan om FilialDisconternas Reglering, såsom stående uti ett alldeles oskiljagtigt sammanhang med frågan om Myntvärdets Reglering, hade bordt på samma gång af Utskotten framläggas till Riksens Ständers pröfning; får jag underställa Ridderskapet och Adeln, om icke Utskotten borde åläggas, att då de inkomma med svar uppå de nu vid FinanceBetänkandet gjorde anmärkningar, då på samma gång afgifva sitt Utlåtande öfver den redan före delta återremitterade frågan om Disconternas Reglering. I afseende på den Anmärkning, som blifvit gjord, rörande beräkningsgrunden för RörelseCapitalet, anhåller jag att få tillkännagifva det jag beräknadt det, sådant det var Ultimo December 1814, emedan Riksens Ständer vid i8i5 års Riksdag heslöto, att det skulle förblifva oförminskadt till 1820. Då var FilialDisconternas rörelse med uteslutande af sk:r och r:stn tillsammans 8,q35,547 ^:t^r> hvaraf vid sistledit års slut 2,284,140 R:dr vore indragne. 2,000,000 minskning i RörelseCapitalet är betydelig för våra Näringar, synnerligen då, genom Handelstvång, RörelseCapitalet långsamt circulerar. Det är af dessa skäl jag anser RörelseCapitalet böra förblifva vid det belopp som af 1815 års Ständer fastställdes, och får anhålla alt detta mitt yttrande måtte få åtfölja åter rein issen af Betänkandet lill Statsoch BancoUtskotten.