Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Qvantitet för Tullberäkningen. åren 1865 1866|1867 1868 1869 öre. öre. öre. öre. öre. öre. öre. 1 SE 14 1 skålp. 7 1 k:a 175 1 kanna 66 1 kia af 50% 85 å 80 1 SEalkoh. 4o| 1 SE alkohol 35 ä 33 » 45 » 45 1 k:a 300 1 kanna 200 14 1 SE 40 1 skålp. 30 v 6 » 6 » 150 » 100 90 » 600 å450 X) 300 300 250 200 150 90 » 150 » 100 68 » 300 » 150 150 125 125 100 68 — fritt fritt 1 SE 150 1 skålp. 40 9 » 450 » 300 300 250 200 150 90 » 600 » 300 300 250 200 150 90 » 300 » 150 150 125 125 10(1 68 » 75 » 60 60 50 34 » 600 » 300 300 250 200 150 90 » 300 » 150 150 125 125 100 68 86 dérduk, Marle oell Stramalj: af lili j af papper andra slag, enkla eller blandade tar: af siden eller halfsiden, eller äfven al annat tyg eller ämne, då de äro monterade med blommor, plymer eller spetsar o. s. v t Ifoder och Hattkullar af siden eller annan ■väfnad, i förening med annat material ngslen eller delar deraf: al siden eller halfsiden andra slag rapljer och Parasoller: af siden eller halfsiden utan afseende i sednare fallet på silkets större eller mindre qvantitet andia slag delar deraf: ställningar ortl iljer, Peimingehörsar, Redikyler och Väskor: ' af heleller halfsiden 1 andra slag skamakareaiketen: af siden Sniirmakareai beten, såsom fransar, galoner, gramaner, aiguilletter, snodder, snören, m. fl. ej specificerade: af heloch halfsiden andra slag Spetsar, Iddar och Rlonder: silkesoch linne-, med eller utan blandning af annat ämne andra slag Spännhalsdukar äfvensom andra på valk sydda halsdukar: af heleller halfsiden af andra tyger af läder Tullafgift beräknad i Svenska ören samt Svenskt mått och vigt.
Bonde - Ståndet den 7 Vördsamt Memorial! Uti ett til Hedervärda Bonde Ståndet ingifvet Memoral liar Biksdags-Fullmägtigen Jonas Andersson från Calmar Län anfört, att Kg!. Förordningen ien 2 Febr. 1807, angående Enskiften , skulle, i afseende på Sodra Möre Härad i nämnde Län vid verkställigheten för Jordägarne medföra åtskilliga olägenheter, bestående deruti , att uti de flesta byar ägorna redan voro genom Storskilen imellan delägarne skiftade , som för dem redfört betydlig kostnad: att enär vid skeende Inskiften en eller flere delägare i by anses icke kunna bibehållas vid sina förra tomtplatser, utn pröfvas böra till andra tjenliga ställen å byns mark utflytta, många svårigheter så väl fördessa åboer, som för dem, hvilka vid sina »rut innehafde tomtplatser qvarblifva , skola upstå: att ägornas delning i enskifte skulle föranida till en större mängd hägnader samt kostnä till de sammas uppförande och underhållande; och att det understöd i Spannemdl, eller mel foder, gödsel, eller arbets-biträde, som, enigt 7 §. i omförmälta Kongl. Förordning, borie i vissa fall af Byemännen tilldelas den utflyttalde Hemmans-åboen , förorsakade de förre en känbar utgift; i anledning af hvilket allt Jonas åndersson så mycket mera yrkat ändring utiberörde Författning, som sådant jern väl Den 7 Juli.' 795 jemväl instämde med hvad Riksens Höglofl. Ständer, vid 1809 och 1810 årens Riksdag , hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit; och hafva många af Hedervärda Ståndets öfriga Eedajnöter uti berörde framställning sig förenat, hvarvid tillika är vordet föreslaget, att Enskiftesmål måtte af Härads-Rätterna i vanlig ordning få upptagas och afgöras.
Minnesstenen bar endast namnet Ernst Ahlgren och tvenne italienska ord, dem en hennes egen anteckning visat ban till som grafskrift: Implom pace. Denna bön var slutligen den enda, Ernst Ahlgren stalde till lifvet. Men pA den bönen ger lifvet intet annat svar an - döden. Ellen Key. Efterskrift. Med anledning af Dagnys begriilisade utrymme hafva nastan alla de brefutdrag, som varit afsedda att fullstgndiga ofvanstaende minnesbild, mkst uteslutas. Men i en snart. utkommagde broschyr, der ofvanstAende lefnadsteckning meddelas, komma de att inflyta. Några drag af Frances Willards verksamhet. Poliee Matrons. Woman in the tribune. How to-win. Eftei. amerikanska uppgifter, meddelade nf Esselde. f (os oss ar Miss Willard kand shsom den sallsynt beghfvade och energiska amerikanska kvinna, som organiserat och leder det kvinliga. nykterhetsarbetet genom " The national moman christian teniperance union ", hvilken storartade förening frain Amerika utstrackt sitt rastlösa arbete mot rusdryckerna och för de3 absoluta afhallsamheten a£- ven till gamla världen. Detta är dock blott en sida, om ock den viisentligaste, af Miss Willards verksamhet. Inom nykterhetsstr&amp;ivandets vida krets har hon tillika indragit en mangd andra reformatoriska fö- retag, inordnat dessa under olika " departement ", all&amp; stalda under kvinliga chefer, bitradda af kvinliga arbetsstaber. Ett sadant departement omfattar arbetet i fängelser, ransakningsh&amp;lrten, fattighus och vid polisstationer, m. m.; ett annat bedrifver det rent erangeliska arbetet, ett tredje ordnar föredrag och tal i sociala och moraliska iimnen. Och inom dessa tre liksom allra öfriga den storartade föreningens olika omraden &amp; r det kvinnor, som organisera, tillse och utföra arbetet, alt, under presidentens, Miss Willards, högsta ledning. Och icke nog harmed.
Winthers vackra romans » Hjortens Flugt » med dess fina skildring af den kringvandrande sångaren: Han lagde sig tilbage og tankefuld saae mod Bjaelkeloft, mens Stramgen han sagte rörte paa. Men hen til hans Lseber allés Blikke fulgtes ad o. s. v. För att emellertid komma åter till prosan och labiologien, så ligger ju den tanken nära till hands, att om vid samtal människor emellan öga och öra så förtroligt samarbeta, men örat sedermera af någon anledning blifver otjänstbart, man då låter ögat arbeta dess träg Låt bönen vara nyckeln om morgonen och låset om aftonen. narc och reda sig på egen band. Att möjliggöra något sådant är just labiologiens uppgift, och förunderligt långt har den kunnat nå. Aldrig har den emellertid förmått utplåna den regeln, att två sinnen arbeta bättre än ett, ej hello? kunnat omintetgöra den sanningen, att för uppfattningen af ett samtal hörseln är själfva hufvudsinnet, hvadan det naturligtvis blir mycket svårt för ögat att ensamt utföra hvad det förut gjort med örats hjälp. Man får därför icke begära, att en stendöf person med labiologiens hjälp skall komma lika långt, som om han hade sin hörsel i behåll. Det är i sanning storartadt, att han med liten ansträngning kan föra ett samtal och förstå sin omgifning. Välsignelsen häraf fattar bäst den, som själf bevittnat eller närmare tänkt öfver döfhetens olycka. Fröken Ida Nachman är född Stockholmsbarn oeh hade den olyckan att själf i unga år drabbas af döfhet. För att minska olägenheterna häraf reste hon till Kristiania och genomgick en kurs vid Balckens döfstuminstitut, då utan tanke på att blifva lärarinna i labiologi. Sedermera har hon emellertid närmare studerat donna metod för döfve att uppfatta ett samtal oeh nu sedan tjugu år tillbaka däri meddelat undervisning. I främsta rummet måste ju denna undervisning bestå i praktiska talöfningar, och man kan lätt tänka sig, att dessa blifva ett ganska ansträngande arbete. Det kännes mycket egendomligt att samtala med en döf, som vunnit någon färdighet i labiologiens konst.
Af en ledamot yrkades, alt det råa silket borde vara fritt från tull äfven vid införseln, hvilket förslag af R. o. Ad. bifölls. I öfrigt bifölls Utskrs förslag. Utskottets förslag biföllos. Si rop: Socker-, brun eller hvit. Under den discussion, som uppstod ronde denna artikel, voro meningarna egentligen delade emellan Utsk:s båda förslag, det ena i betänk. N:o 21, och det andra i utlåt. N:o 3o. En ledamot, som ansåg sirop böra få införas, ville medgifva en införselstull af lill och med 5 sk. per skålpund. Fråga uppstod äfven om uppskof med pröfningen af denna artikel för att behandlas i sammanhang med socker, men R. o. Ad. fann icke detta uppskof böra äga rum. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s i utlåt. N:o 3o framställda förslag. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärdes votering. Upplästes till justering och godkändes följande voterrsproposition: Den som bifaller Bevilln.Utsk:s i utlåt. N:o 3o framställda förslag till tullbestämmelser rör:de sockersirop, brun eller hvit, voterar den det ej vill, voterar nej; a68 Den iG December. Vinner nej, bifaller R. o. Ad. Utsk:s i betänk. N:oai framställda förslag till tullbestämmelser rörtde ofvannämnda artikel. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer. Ja — 10. Nej — ii. Fortsättningen af detta måls pröfning uppskjöts till nästa plenum. Föredrogs ånyo till justering Exped.Utskts förliden gårdag på bordet lagda förslag N:o 170 till R. St:s und. skrifvelse till K. M., ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens ^:de hufvudtitel. IIr Nordensköld, Otto Gustaf:
Mellan danserna rusade herrarne in i buffeten och störtade i sig ett glas punsch och så ut igen, för att börja arbetet med stärkta krafter. Den ende, som icke rigtigt förstod att uppskatta aftonens nöje, var Thure. Han deltog visserligen i dansen, men det ville ej gå rigtigt bra, och han fick nästan alltid fula och illa klädda flickor att dansa med. Han började att känna sig underligt stämd och att anställa små betraktelser öfver verldens fåfänglighet och lumpenhet. Hur många bland dessa flickor, ytliga och tanklösa som de voro, kunde väl göra anspråk på att kallas qvinna – kunde väl gömma den sanna qvinlighetens perla inom sig? Hur många af dessa unga män, som äflades om rikedom och skönhet, kunde väl uppskatta kärleken, den äkta, manliga kärleken, som qvinnan trånar efter? Nej, en bal med sin fåfänga och sitt koketteri var icke rätta fältet för att söka idealet och göra sig förstådd deraf. Thure började ana hjertats mysterier, och ädla föresatser att öfvergifva flärd och kurtis och söka det mera gedigna uppstodo hos honom. Styrkt af dessa ädla föresatser, lutade han sig mot dörrposten, lade armarne i kors och betraktade öfverlägset småleende de dansande paren, som, pustande och varma, nu promenerade ut till kotiljongen. Han undrade, om egentligen någon af dem skulle kunna fatta de sublima tankar, som nu rörde sig inom honom. Just som han undrade detta, fick han ett slag på axeln, och då han vände sig om, såg han sin morbrors röda, skinande ansigte och små blanka ögon, som betraktade honom med en illmarig blick. »Hvad f-n, dansar du inte, pojke?» skrek grosshandlaren. »Hvad är det för dumheter? Kom, ska’ jag skaffa dig en dam, der inne sitter en liten söt flickunge, som jag ska’ presentera dig för!» Thure försökte att spjerna emot och mumlade någonting om trötthet och öfveransträngning. Men det hjelpte ej; grosshandlaren drog honom med sig bort till en flicka, som satt alldeles ensam i ett af de inre rummen, och presenterade honom som en eftersökt och skicklig stockholmsdansör.
Må bända skola giftermål i allmänhet, men på bekostnad af de lycklige, och således endast i början, ökas; ty hvad lycka är att vänta med en man, som för sin högsta jordiska sällhet hufvudsakligen beräknar ägodelars anskaffande, och som sålunda utan realitet, åtminstone i sitt sinne, mera är att anse som en slagruta, än ett tänkande efter förädling sträfvande väsende. Sjelf bar lian afsagt anspråk på annan sällhet än Den 22 Ju ni i f. di. den penningen gifver, och hans maka skall finna sig bedragen i en förmälning, som skett egenteligen med hennes cassa. Den anmärkning, som blifvit gjord mot ofullständigheten i Utskottets förslag, i det hänseende att stadgandet om Morgongåfva icke blifvit upptagit till förändring, har man sökt besvara dermed, att ingen Motion om en sådan förändring blifvit väckt, under det man kort förut eller kort efter, jag minnes ej livilketdera, ansett Utskottet berättigadt att inlåta sig i ett annat ämne, nemligen giftorätten, hvarom icke heller någon Motion är väckt. Detta bevisar, huru man äfven gör grundlagen tjenande under sin vilja och sina afsigter. Sluleligen får jag erindra om ett skäl, som blifvit åberopadt, men redan af andra talare är upptaget och besvaradt, nemligen att den olika arfsrätten härledt sig derifrån, att lagstiftningen skett af män, och icke af qvinnor. För att vara consequent, lär man således för framtiden förmodligen önska, att qvinnorna äfven deltaga i stiftandet af våra lagar. För öfrigt får jag tillägga, att de ord en värd Ledamot yttrade, och en annan upptog, folio verkeligen så, att den förre påstod det arfsrätten förändrades allt efter som en person ombytte bostad. Men sådant är likväl icke förhållandet, då man nemligen betraktar det i sin allmänlighet, hvilket bevisas genom en jemförelse mellan värdet på lös och fast egendom. Då man i så många an - Den 12 Junii f. m. dra frågor visar en sådan fallenhet att låta lyngdlagarne eller massan gälla, vet jag icke, hvarföre denna fallenhet här åsidosättes.
Jag kan beundra det konstrika i Utskottets argumentationssätt, jag är skyldig att respectera Utskottets öfvertygelse; men jag är i första rummet skyldig alt respectera och lyda Grundlagen, och kan, efter mittsätt att läsa och förstå den, icke annat än beklaga, alt Utskottet beträdt en bana, visserligen ny, men af så betänklig natur, alt den leder till ingenting mer eller annat, än att betaga Konungamakten en af dess vigtigaste rättigheter, en makt, som Grundlagen välbetänkt lagt i Konungens händer. Men så mycket jag beklagar detta mod af dem, som sjelfve äro så ömtåliga om deras makt, så mycket gläder det mig, alt, ehuru beslutet blifvit fatladt icke blott af Afdelningen, utan ock af Utskottets Plenum, och således 2:ne steg redan tagna, det 3:dje och afgörande steget måste lagas i Ståndens Plena, och således inför Ståndens och deras Talmans ögon, hvilka äfven ega sina rättigheter och skyldigheter, och nog skola veta att gifva Utskottet riktigt besked och visa det rätta vägen.” Af Herr Prosten Nibelius: ”Emot Bevillnings-Utskottets med en enda rösts pluralitet vidtagna beslut, att Riks-Ståndens olika meningar, huruvida förbud för en varas ineller utförsel må ega rum eller ej, böra underkastas omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, reserverar jag mig. Att frågan, om en varu-arlikel må till Riket få införas eller derifrån utföras, hörer till Rikets allmänna hushållning eller Rikets allmänna styrelse, och att Konungen således, enligt 8g §. Regeringsformen, eger att derom allena besluta, lärer vara obestridligt. Också medgifves det uttryckligen i motiven för det af Utskottet fattade beslutet, att det på Kongl. Majrt allena beror att afgöra, om en vara må till ineller utförsel vara förbjuden eller ej. Då detta är medgifvet, måste det äfven medgifvas, att frågan icke är af beskattningseller bevillnings-natur, ty bevillningseller beskattnings-frågor afgöras, enligt 67 §. Regeringsformen, af Rikets Ständer allena.
S DInstämde Prest-Ståndet uti HSgl. Nidderskapet och Adelns, genom sarffildt ProtocollsUtdrag af den 2; dennes meddelte beslut, att anmoda Stats-Utskottet skyndsammcligen inkomma med Utlåtande», dels angående bestridande af kostnaden för tryckningen af Riks-Standens Protocoll, med dertill hörande Bihang, samt stallet huru densamma bör werkställas, dels och rörande beloppet och sättet till Utgörande af Dagtraktamente» samt Resepenningar för samtelige Riks-Standens och deras Utskotts Secreterare, Canzlier och Wakt-Betjening, samt likaledes framdeles öfwer beloppet af de arfwoden, som kunna komma att bemalde Secreterare och Canzlier af Riksens Ständer ansias. Vt iuxrs. klx krotocollo, I. V. Utdrag af Wällöf!. Borgare-Ständets protocoll, hållet wid Urtima Riksdagen i (örebro den 29 April 1812. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Riksens Ständers Deputerades, för deltagande i ÖfwcrRevision af Krigs-Räkenskaperne, afgifne Berättelse, angående Krigs-Redogörelsen och Revisionsverket. Vt stirra. Lx krotocollo, ). Zergström. Ut - E Deri 29 April. Utdrag af protocsllet, hållet hos Hederwäcda Bonde-Stffndet i>. »9 April 1812. S D. 3 anledning af Högloft.
Af hvad sålunda blifvit anfördt, och då den åberopade §. af RegeringsFormen icke omnämner Öfver-Commendanten i Stockholm, utan endast Högste Befälhafvaren öfver de i hufvudstaden förlägde trupper, samt Tjenstgöringsreglementet i öfrigt innehåller, huru förhållas bör med befälet öfver trupper, som äro förlagde å samma ort, har Utskottet icke funnit, att upphörandet ai Öfver-Commendants-arfvodet är i något afseende beroende af den åberopade §. i Regerings-Formen och vidblifver sålunda sitt redan afgifna yttrande. g:de punkten, angående Commendants-staten har endast inom Ridderskåpet och Adeln föranledt anmärkningar, åsyftande, dels att Commendanterne borde i gränsorterne bibehållas, såsom alldeles nödvändige för uppsigten öfver till Riket inkommande resande dels att Commendanter åtminstone måtte komma att anställas i de släder, der någon, om ock mindre betydlig, garnizon finnes; men då dessa anmärkningar icke innefatta någon vederläggning af de utaf Utskottet för den tillstyrkte indragningen af vissa Commendants-beställningar, anförde skäl, samt punkten i öfrigt blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden bifallen och af Preste-Ståndet lemnad utan anmärkning, vidblifver Utskottet sitt förra yttrande. Vid den io:de punktenj angående anslag till Krigs-Academien hafva anmärkningar inom Ridderskapet och Adeln blifvit gjorda dervid, att, om Utskottets förslag åsyftade, att Sjö-Cadetter borde bildas vid en serskild arnstadt, dertill medel skulle disponeras från Krigs-Academiens nuvarande an - Stats-Ulskottets Utlåtande } N.o 202. :5 slag, blefve detta både kostsammare och mindre ändamålsenligt, än om en gemensam krigsskola bibehölls för arméens och flottans befäl, samt att de allmänna läroverkens beskaffenhet ej vore sådan, att Krigs-Academien kunde anses öfverflödig för meddelande af förberedande kunskaper.
Men då ljusbärarna bland folken, dessa Betlehemsstjärnor i inänniskohamn, iner eller mindre fjärrlysande, clet är sannt, inen d a, i mån af sin beslrärcla lyslrraft, ~Bgledancle, troget förelysande, outtröttligt framåtmanande, stanua, då deras hiinder cloinna, då. deras fackla sänkes, då stanna oclrs % de äflancle manniskobarnen, l a m m för en stund sina dnglign bestyr och spann sorgset efter det slocknande ljuset, lyssna efter ett återljud af den kara, vallxä~icla stäminan. B SA talar Esselde vid Fredrika Bremers bortgång och vi 1runn.a bruka samma ord, då vi tinka på hennes egen. Vii1 tillämplig på Esselde är också fortsättninBen: sAtt skildra Iwad hon vaxit för sitt lands kvinnor, det tillhör fraintiden och det blir ett stort verk, ty det galler att räkna och tolka hvarje slag af ett hjärta, som klappade endast för manskligt .väl och ve, hvayje tanke af en själ, som var till blott för att sölra det rätta för sig och andra, hvarje lifsyttring af en ande, hvillren lefde blott af Guds lrärlek ». De yttre Jronturerna af Sophie Adlersparres lif torde vara tämligen klara för alla här närvarande, och en kort öhersikt af det myckna, som hennes ständigt valma intresse och dådkraftiga sinne bragt tillstånd till franijande af kvinnans utveckling h m redan 1a.mnats i den minnesskrift som kort efter hennes död utgafs af dem, som stått henne och hennes arbete närmast. Mm har där, förd vid handen af hennes mångåriga medarbeterska, stöd och vän, fått se hur tmlren på ett eget organ inom pressen för beliancllande af frågor, soni rörde I.cviman, så srnåningoin arbetade sig fram till lrlarliet och verklighet. Vi hafva sett huru dessa båda i Tidskrift för heininet, i början ined fällda visir, soin dock s&amp; sinåningom upplyftades, gjorde front emot '
Hwad widare beträffar detsHere Major Oripsnbcrg omnämnt t anseende till Fält» niäknirlgs-Corpsenö placerande l händelse as Reduktion, hade samma omsorg af en opartisk bordt wlsas sök Fortlfications-LvrpsenS Officerare, som med stät förrvänta sig lika rätt. Enligt hwad jag i ingrch n zdegär, ma mig ullätas »agra ord vm Fästningar» Fästningars ändamäl är att genom mindrs antal Folk uppehälla en vswerlägsen Fientlig Acmö, gstwa sina Tcouppers flyglar betäckning, joloufis mot fiendens inmarä) och mot sramgen besittning alett land; säkerhet för Förräder af alla Krigssvrnödenheker, säker rerrartte tören slagen eliev ai öswerläglen styrka rcpouflerad Arme, och säkerhet för Flottor och deras förräder samt ArwLer, bade i offensivt och defensivt tillständ, med ett vid, Fästningar lätta förswartt t en Fotkiattig Stat, och jag fräaar dä, wänne Swerige ej är i behof af detta wapen? Eller wänne det kan blifwaSwengeS lott alt pä flögsätter mäta sin ringa styrka med en öfwerlägjen och mä.qtig granne, hwars organisation och lynne i Oeconomisst afseende samt resourcer att ersätta fönuster, wi icke kunna jemn» söra med wära. Fäsängt äberop-?s förändrad! Krigs-sätt j sednare tider, ssalt Swerige ännu öfwa Wapenbragder, tror jaa dek mätte sätta sig pä Defensiven, och som der beklagligen i antal af Wapenfört Folk oftast bliswrr sina Flender underwigligt, sä mäste rätt anlegda Fäitningar ersätta denna brist.
utöfver deras granskning af kostnadsförslaget i dess helhet, svårligen kunde ske utan under den förutsättning, att de anslag, söm för stambanornas fortsättning af Kongl. Maj:t äskades, äfven blefve både till belopp och till tiden, hvarunder de voro påräknade att utgå, af Rikets Ständer beviljade. Stats-Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; och hvad särskildt angår frågan om Postoch Tullverken, så kan det anmärkta undantagsförhållandet, som sedan fordna tider fortfarande egt rum, väl till någon del hafva haft sin grund i den omständighet, att förvaltningskostnaderna icke anvisats på de allmänna statsmedlen, utan omedelbart på dessa verks egna uppbördsmedel. Men enär dessa sistnämnda medel, likasom de ordinarie statsinkomsterna, ingå bland de i Riks-staten påräknade tillgångar, och de af Revisorerne åberopade grundlagsstadganden icke gifva någon anledning dertill, att representationens pröfningsrätt, hvad statsutgifterna angår, skulle vara inskränkt till endast de ordinarie statsmedlen, så synes från denna omständighet icke kunna härledas något bestämmande skäl för berörda undantag. Deremot har det skäl icke kunnat jäfvas, med hvilket man tillförene bemött förslag om upphörande af detta undantagsförhållande, och som Ofverstyrelserna för bemälda embetsverk, i anledning af Revisorernes omförmälda framställning, nu äfven i viss mån sökt göra gällande, att nemligen bestämmandet af fleråriga aflöningsoch omkostnads-stater för dessa verk icke kunde undgå att medföra flerahanda olägenheter, i det att hinder derigenom skulle uppkomma för de af den allmänna rörelsens vexlande förhållanden påkallade förändringar i förvaltningsorganisationerna, så skyndsamt som vederborde. Då emellertid, i följd af den vid innevarande riksdag antagna nya Riksdags-ordning, riksdagarne hädanefter skola årligen återkomma, anser Utskottet jemväl sistberörda skäl nu mera hafva förlorat all vigt och betydelse.
(£n mängb npa £3arm0folor hufma blifmit inrättabe, förfebba meb npa 0folljiB och SKeglemvnten, hmaraf åtffifliga marit kongl. !0laj:tö näbiga frabfäjlelfe unberftällba. 9Öerelunbermiöningö'-0folorna, Ijvilfa mib flutet af är 1828 sa3erexuiibe»f rutsninss utgjorbe 183, meb 12,711 barn, uppgingo, mib flutet af ar ©wörna. u332, till 294 meb 17,341 barn, hvaraf ungefär l flufor. SLBib ätffilliga 0folor är meb ben bofliga unbermBningen förenab unbermBning i Ijanbtmerf för gökarne, od; i gminnoarbeten för flicforna. $8cpelunbermBningö-0älljfapeté 0irection hur, af 0äH*8Bejretm«)«* ffapeté egna mebel, inrebt bet ät 0ällfFapet upplåtna fOlariä f. b. kronobränneri uti fjufvubffaben, till en 9?ormal-0fola, @fola 43lift30ajSé<S&erÄttetfe, 1834.) 2 fjwareft, met> be af ^vifetö ©tanber bettnljabe anflag, ocl) meb biträbe af en annan wälgöranbe Uppfoffringöanflalt, inom ljuf* wubffaben, 220 barn unberwifaö belö t förberörbe ämnen, belö i fång ocl) gpmnaffif, ocl) ber äfwen eleber bilbaö till blifwanbe ©fole Cttftiiba an