Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderstolpes memorial angående medel till förekommande af Skogs-åverkan; af Friherre Rehbinders memorial om Länsmäns skiljande från andel i de böter, hvilka kunna härledas från ärenden, med hvilka de hafva befattning; af Friherre Skjöldebrands memorial, om en sådan lagförändring, att icke någon må för proprie borgen bysättas, så länge gäldenären kan inom Riket anträffas; af Grefve Gyllenborgs memorial, om stiftande af en lag, angående jordägares förmånsrätt vid utmätning å Landtbondes tillhörigheter; af Friherre Cronsteds memorial angående skärpning af straffet för skogs-åverkan; af Hr af Ekenstams memorial angående ändring af Kgl. Förordningen om städsel och lego af jord på landet; af Hr af Ekenstams memorial om förbud för Ledamöter i HofRätt att sig emellan byta lottade mål; af Friherre Rehbinders memorial angående rättighet för Konungens Befallningshafvande och vederbörande Domare att vid vissa till - 310 fällen extra judicialiter afstraffa brottslingar; af Grefve Lewenhaupts memorial angående privat-Bankers inrättande; af Friherre Posses memorial angående förändring i Författningarne rörande Edgång; af Herr Gyllenheims memorial rörande de allmänna fängelse-anstalterne, och omförändring af vissa strafflagar. P. 214. —■ rörande remisser: af Herr Thams motion angående antagande af en allmän näringsfrihet såsom medel till den nuvarande förlägenhetens afhjelpande; af Hr von Hartmansdorffs memorial om ändring af åtskilliga Oeconomiska Författningar; af Herr von Stahls motion angående åtskillige anstalters vidtagande till den öfverklagade förlägenhetens afhjelpande; af Herr von Qvantens memorial angående föreslagne medel till den allmänna förlägenhetens afhjelpande, samt räntans nedsättande å lån utur Publika Cassör; af Herr Thams memorial angående förändring af de i afseende på Husbehofs Bränvinsbränningen nu gällande Författningar; af Herr Hjertås memorial angående rättighet att utfärda assignationer under 100 Riksdalers belopp; af Friherre von Saltzas memorial angående förändring af Författninga ine rörande utmätning.
Om fröken Gillberg hade rätt, kunde man då tänka sig något ömkligare, löjligare, uslare än hennes lif? Kämpa, lida, älska, skiljas åt för att slutligen — tillintetgöras. Hon vred sina händer, gick af och an med häftiga steg och talade halfhögt för sig själf. Denna råge på hennes smärta, detta hemska tvifvel midt i sorgen förvirrade och upphetsade henne, så att hon tyckte sig nära vansinnets gräns. Till slut orkade hon icke längre tänka. Hon kände blott en omätlig sorg, en dof, ihå- lig smärta. » Icke mera återse henne », mumlade hon ett par gånger, i det hon ånyo sjönk ned på pallen vid Signes bädd och gömde ansigtet i händerna. Efter en stunds förlopp såg hon upp; hennes blickar föllo då på bibeln, som låg på nattduksbordet. Hon grep den häftigt och började läsa. Darrande af ifver vände hon bladen och genomgick den ena efter den andra af de heliga berättelserna. Hvar hon läste, från hvarje sida, ja, från nästan hvarje rad, strömmade mot henne hoppet om uppståndelse; hon kände, att för alla dessa stora andar, hvilkas själsstrider skrifterna förtälja oss, hade hoppet därom varit ett axiom, en hörnsten, utan hvilken hela deras tros byggnad skulle falla i spillror. Men hon kunde ej tvinga sitt oroliga sinne till lugn. Då och då kommo liksom fläktar af frid susande genom hennes själ; med tårar i ögonen upprepade hon verser ur bibeln, hvilka vaggade de bittra tankarne till ro, och då föreföll det henne, som om den gamla, sköna foreställningen om ett återseende ånyo ville vakna. Men hennes inre var förgiftadt; för hvarje gång lugnet ville återkomma, tyckte hon sig höra fröken Gillbergs ord: » det där är fabler, ingenting annat, mycket vackra och poetiska, men fabler ». Men hur kunde fröken Gillberg egentligen veta, att det var fabler, hur kunde hon veta mera än alla dessa tusende, som lefvat och dött i tron på sanningen af Guds ord? Ack, fröken Gillberg hade läst så mycket lärda böcker, varit med om så många kongresser, hållit föredrag, talat med ryktbara professorer, skulle hon icke ha reda på hvad hon sade?
Domstolen och denna deröfver afgifvit yttrande, men Konungen icke godkänner de anmärkmr som Högsta Domstolen gjort, så be - Den 31 Oktober f. m. 269 hofver Han icke ånyo höra Högsta Domstolen för att framlemna förslaget, naturligtvis i det fallet att Han icke gör förändring deri; men om Konungen först aflemnat Sitt Förslag till Högsta Domstolen och der mer eller mindre vigtiga anmärkmr blifvit mot samma förslag gjorda, vid hvilka Konungen till en del fästat afs:de till en del icke, utan deremot upmärksammat anmärkmr, hvilka i den offentliga pressen blifvit framställda, saint derefter upgör ett nytt förslag såväl till npställning som innehåll, så kan det icke sägas att endast ett jota är ändradt, utan det blir ett helt och hållet nytt förslag. På det att J mine Hrr! som icke föreställt Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Hidderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1828. Femte Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörberg, 1829. / ■- j ■ ' " .. ■ ' - -'l ,V V i • ■: ' y . V Måndagen den i5 December. Plenum klockan 10 förmiddagen. Justerades trenne ProtocollsUldrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 12 dennes föroch eftermiddagen fattade beslut. ■lians Excellence Herr Grefve Fleming, Claes: Ehuru den Motion, jag går att väcka, hvarken fordrar ett långt Anförande, eller är af någon vidsträckt omfattning, känner jag likväl mycken förlägenhet när jag skall framträda att tala. Jag känner fullkomligt, att den lilla talegåfva, jagj fordom ägde, nu mera försvunnit, mindre genom årens än bräckligheternas antal. Med stor möda att reda mina tankar och välja mina uttryck, är det under tunga andetag, som jag bemödar mig att kunna höras, och min förlägenhet växer, när jag besinnar den omätliga skillnad emellan hvad som nu fordras och hvad som äskades af en Talare i de tider, då jag icke sällan vågade höja min röst på detta runa.
Lärdomsgrader gifvas på grund af åtnjuten undervisning, ej på grund af examina. Den, som följt den 4-åriga undervisningen i college och icke på grund af visad lätjä eller oordent-lighet fått en vink att taga ett femte år eller försvinna, anses " äga kunskaper, sorA berättiga honom till det ståtliga, ännu på latin — Amerika bör vara alla latinvännèrs förlofvade land ■ — affattade diplomet till bachelor of arts (B. A. ) eller bachelor of sciences (B. Sc. Denna systematiskt anordnade undervisning, som finnes icke blott inom college utan äfven inom de särskilda fakulteterna, påminner lika mycket om en skola som om ett universitet i vår bemärkelse. Men den eger stora fördelar. Den rent af omöjliggör öfverliggare. Den besparar den unge studenten den tid och. det arbete, som vid våra universitet ofta utan behållning bortkastas genom ett opraktiskt ordnande af studierna. Och den utgör med sin peda-.gogiska anordning en lika säker-borgen för verkliga kunskaper hos den af-gåer * de, som hvad fallet kan blifva med en ofta slarfvig och brådstörtad plugg-läsning, afsedd att bestå profvet i ett eller flere korta och flyktiga förhör. Men den bundenhet i valet af ämnen, som var en naturlig sak i en längesen förfluten tid, då det i college meddelade kunskapsmåttet var vida mindre än nu, har sedan länge känts såsom en börda i följd af college ' s utveckling till högre vetenskaplig ståndpunkt och i jämnbredd med tidens kraf på specialkunskaper. På flere håll, särskildt i de yngre institutionerna, råder större frihet. John Hopkins erbjuderinom college sju olika ämnesgrupper. Äfven i Harvard är valfrihetens grundsats erkänd. University öf Virginia tillåter med afseende på valet af ämnen så stor frihet som möjligt. Men i flere af de äldre, t. ex. Yale och Princeton i New Jersey, äro endast vissa timmar under de senare collegeåren valfria. Emellertid kan i allmänhet sägas, att där råder en bestämd tendens till utsträckt studiefrihet, en tendens, motsatt den vid våra universitet, men dock, emedan förhållandena hos oss och i Amerika representera motsatta ytterligheter, syftande till samma ifiål.
Krutmejers underdåniga ansökning om befrielse från Arrendet af Krono-Hemmanet Rinkeby i Stockholms Län. (I. A.) Sedan, uti ett af vederbörande Kronofogde till Danderyds Skeppslags Tings-Rätt instämdt inål, angående åläggande för Arrendatorn af Kungsgårds-hemmanen Rinkeby N:ris l och 4, om tillhopa jfdels mantal i Danderyds Socken af Stockholms Län, Kamereraren H. H. Krutmejer att, i händelse han icke ställde behörig borgen för arrende-skyldigbeternes fullgörande under Tio års tid, räknadt från Midfastan 1832 till samma tid 1842, afträda arrendet, med skyldighet att, jemlikt y:de Punkten uti Kongl. Kammar Collegii den 3 Augusti 1823 om hemmanet utfärdade Arrende*Contract, ersätta den förlust, som Kronan, vid hemmanets ånyo utarrenderande, kunde komma att för den återstående arrende-tiden vidkännas, Skeppslags-Tings-Rätten , genom Utslag den 30 Mars nästlidet år, förklarat Kamereraren Krutmejer arrendet förlustig samt pligtig att ersätta den minskning i inkomst, sorn för Kongl. Maj.t och Kronan kunde genom lägre arrende uppkomma, men lemnat Kamereraren öppet att serskildt emot framlidne Presidenten och Stats-Rådet Grefve Wirséns Sterbhus föra talan, i anledning af det under Rättegången förekomne förhållande, att Grefven i lifstiden, uti Krutmejers ställe, emottagit hemmanet, hvilket ännu af Enkefru Grefvinnan Wirsén innehafves, samt erlagt arrendet och utgjort öfriga onera; så har hos Kongl. Maj:t Kamereraren Krutmejer i underdånighet anhållit om befrielse från ifrågavarande arrende, och att Kongl. Maj:t måtte i Nåder tillåta hemmanens å nyo utarrenderande utan den i Arrende-Contractets g:de Punkt stadgade påföljd; hvilken underdåniga ansökning, jemte vederbörandes deröfver infordrade underdåniga Bihang till R. St.
På de flesta ställen utgår Reserven hvarje dag, då Hållet deremot utgår 2:ne gånger i månaden. Multipliceras således hvad den får i betalning som utgör Hållskjutsen med 15 torde resultatet utfalla till min förmån. Äfven argumenterar Utskottet: att en hög skjutslega, sorn lockar agaren elier brukaren af hvad hemman sorn heldst, att sända sina hästar till Gästgifvaregården , i speculation att genom skjutsning tillvinna sig en pennin ge-inkomst för dagen, skall deremot alltid blifva ett betydligt hinder föe jordbruket hos de fest a bland Allmogen, som vanligen icke rigtigt *414 Den 16 Juth rigtigt beriiknar en förmon som endast med tiden Utvecklar sig emot ögonblickets vinst. Om ibland Allmogen eller brulare af hvad hemman som heldst misshushållare eller sådana personer finnas, som icke kunna beräkna sitt eget Intresse, ?å äro slika fall inga skäl, sorn, enligt min tanka kunna åberopas vid stiftandet af Lagar för en hel Nation. Af en slik mening skulle det resultat kunna dragas, att afsigten dermed endast varit att återföra Svenska Bonden eller brukaren af hvad hemtnan som heldst något för långt bort i forntiden,då man icke allenast skjutsade för alldeles intet, utan måste äfven tack» för den nåd och barmhertighet, sorn man derigenom vederfors. Med att åhöra flera mina anmärkningar, hör jag jcke längre trötta Ifögloll. Utskottets tålamod, göres icke afseende på de jag redan »nförf, skulle icke heller något afseende göras på hvad för öfriga skärf sort) heldst. Ut supra. Ex Brotocollp ■M. M. Rosbeck Utdrag af Protocollet, hållet uti Rib sens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärs - oxh QecQnomie-Utskotts Plemm, Måndagen den to Juli 1815- 8. P.
Det Högvördiga Ståndet, hvars dyra kall, hvars höga bestämmelse det blef, att tolka sanningens heliga lära, att sprida upplysningen, att mana till pligternes uppfyllande, till redlighet, ordning och skick, skall gifva oss efterdömen af den tro, de dygder och den uppoffring af ensidiga fördelar, hvilka utgöra grunden för Rikens bestånd, för allmänt väl, och den sällhet, medvetandet af uppfyllda pligler ofta i tiden, alltid i evigheten, skänker. Det är i lidra gerningar, i Edia efterdömen, vi skole finna en föresyn; i Eder upplysning den, hvilken vi böre söka, och i den gudomliga lära, J frambären för jordens Folk, den säkraste ledare i de glada stunderna, den vissaste tröst, då motgången eller bekymrer möta. Det är under förnyad tillönskan, det Fridens och Enighetens Gud måtte förläna välsignelse till Edra företag, vi utbedje oss det Högvördiga Ståndets vänskap och försäkre det om vår högaktning och tillgifvenhet. Den 12 November f. ni. Till Välloflige BorgareStåndet: Högädle Herr Taleman, samtelige Ledamöter af det Välloflige BorgareStåndet! Genom oss, sine Deputerade, får Ridderskapet och Adeln till det Vällofl. BorgareStåndet återbära dess uppriktigaste hälsning, dess lifligaste önskningar vid början af detta Riksmöte. Det Stånd, hvars yrken och företag först och närmast rubbas af krigets olyckor, kan ej undgå, att, gemensamt med Ridderskapet och Adelil, höja tacksamma lofoffer till Allmagtens Herre för det lugn, Fosterlandet, allt sedan vår sista sammankomst, njutit. Ostörd har Svenska flaggan svajat i alla haf, och Sveriges handel, skyddad af vår Konungs vishet, af Dess kraftfulla steg, sett framgång och vinst kröna företagen. Det är ej mer för att mola hotande faror, för att bota lidne skador, eller att betacka gjorde förluster, en vis Konung sammankallat Svea Rikes Ständer.
652 Banko-T/tslioitiits Betänkanden5 En Ledamots Reservation bifogas. Stockholm den 15 Junii 1813- Utdrag af Protokollet, hållet uti Riksens Högloft. Ständers Banko - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 15 jfunii 1818. Herr Grosshandlaren Wideberg anförde : ”Sedan Götheborgs Stads nöd och förlägenhet stigit till den höjd , att de väckt Konungens Nådiga uppmärksamhet, och Kongl. Majit, efter att hafva förvissat sig om tillståndet, funnit hjelpen af den vigt, alt Nådig Proposition derom blifvit till Rikets Höglofl. Ständer afgifven och till Utskottet remitterad, hade jag icke kunnat föreställa mig, att Utskottets förnyade Betantande skulle blifva så undvikande och författadt i de ordalag det innehåller. Exempel gifvas då man, äfven under denna Riksdag, icke så noga sett på tillgångarne och icke frugtat sig för vida större tillökningar i Sedelstocken än den , för det hela obetydliga, men för Staden vigtiga Summa, gom här är i fråga. Erfarenheten har öfvertygat mig, att det egOnteligen kommer an på en god vilja för saken och den vågar jag hoppas icke skall saknas hos Rikets Höglofl, Ständer. — Men om jag, lika med Höglofl. Utskottet, antager att andra tillgångar nu icke gifvas för Lånet till Götheborgs Stad, än Öfverskottet så väl af de till Silfverköp anslagne, som af de till Eilial-Diskonternes Assignationers inlösen påräknade Summor, samt således hos Rikets Hoglofl. Ständer vördsammast och ödmjukast anhåller, att Banko-TIisfiottets Betäniandenv 653 detta Rån måtte, i anseende till Stadens trängande nöd och Konungens Nådiga Proposition , af dfesse öfverskotts-medel beviljas} rnåste jag likväl skilja mig från Utskottets tanka i afseende på villkoren, dem det åtminstone berott på Utskottens välvilja att föreslå i likhet med Konungens Nådiga framställning.
Postbevillningen, ang:de . , , Svar på återremiss Postcommunication, om en omedelbar sådan emel lan Sverige och England , , POstcommunicatiOner, ang:de öppnandet af nya sådana N:o CT> < N:o I Sid. Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. Preste Ståndet. Borgare Ständet. U a. a. V 45 b. | 45 b. V 45 å. V 45 b. i 45 a, a. V* 45 b. I 45 b. V 45 Post-Contor, om indragning af ordinarie aflöningsänslagen för åtskilliga af dem , Postfårfattn ing arne, ang:de deras revision Postgång, dubbel, emellan Gottland och fasta landet. Se Gottland. Postmedlen. Se Stats-Verket, dess inkomster sid, 11. „ „ om ersättning deraf för Beskickningar vid Utländska Hof. Se Anmälan 37. Pos tp or to afgiften, om nedsättning deri , Svar på återremiss . Postporto frihet för Contracts-Prostarnes oell Pastorernes skrifvelser i embetsärenden. Se Contracts-Prostar. Postskjutsen, ang:de lindring deri Post-Verket, angående tillökning i anslaget. Se, Hufvudtitel 7:de. „ „ angående grunderne för befordringarne derstädes • , , angående användande af en för dess räk ning i Banken innestående summa , Svar på återremiss „ „ Svenska, dess skuld till Norrska Post Verket, Se Anmälan 35. „ dess öfver skottsmedel, om dess användande till Ångfartyg. Se Anmälan 38. Precscriplionstid för fordringars utsökande . „ „ för fordringsanspråk i anledning af Gö tha Canal-Bolags och Malmö f. d. Disconters utredning. Se Götha CanalBolag. „ „ för åtskilliga i Riksgälds-Contorets Räkenskaper balancerade äldre skuldsposter „ „ för äldre Itronofordringars anmälande till /ersättning. Se Kronofordringar.
Uti det vid den K. proposin fogade statsrådsprot., finnér man ang:de denna artikel, som icke allenast af alla ger staten den största tullinkomst, utan äfven utgör det vigtigaste föremålet för Svenska skeppsrederiernas handel, hvad importen beträffar, en framställning, som upptager sammanlagdt 17 rader i den tryckta handlingen, och hvilka nu innefatta hela den upplysning och ledning, som det nåd. förslaget lemnar R. St., (ill ämnets bedömande. Detta är visserligen icke för mycket, när man jemför det med de sakrika och utförliga utredningar, som ministrarna i England och Frankrike, nästan i hvarje session, framlägga för dessa länders lagstiftande församlingar i afseende på sockcrtullen, vid minsta fråga om jemkning deri. När man derjemte ihågkommer, att en liflig meningsstrid under de sednast förflutna 3:ne åren härstädes ägt rum, såväl bland affärsmän, 346 De il 5 Februari. sorn i de offentliga bladen, angide denna fråga, i anledn. af den stegring i sockerpriserna som ansetts föranledd af importförbudet å raffinadsocker, och af de öfverenskommelse!- mellan sockerbruksidkarne som, till följd deraf, kunnat äga rum, och att flera, mot hvarandra stridande, uppgifter och försäkringar af de olika meningarnas förfäktare, hvar å sin sida, blifvit gjorda angide priser, handelsbruk, olika varuqvaliteter och andra förhållanden, som väsendtligt måste inverka på den slutliga pröfningen, så synes representationen hafva haft flera förenade anledmr, att af Konungens rådgifvares nit, skicklighet och drift vänta en så upplysande ledning till sockerfrågans bedömande, att den icke behöfde i något hänseende famla i mörker eller ovisshet i afseende pä de faktiska förhållandena. Det finnes emellertid, utom dessa skäl, ännu ett annat ej mindre maktpåliggande för befogenheten af en sådan önskan från Ständernas sida om Styrelsens medverkan till sakens utredning. Det är nemi. redan af sig sjelf sannolikt, om också icke erfarenheten hade gifvit en särskild bekräftelse derpå, att ett intresse, numera så rikt och mäktigt sorn
En kapten t. ex. har fått sig tillagd ett lönebelopp af 700 rdr jemte tjeivstgöringspenningar under all verklig tjenstgöring, skjutsoch tråk - 38 Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Vtsk. Betänkande, No 18. JT* taments-ersättning under uppdrag och förrättningar utan trupp utom brigadens stånd samt aflöningstillökning under marcher och kommenderingar med trupp utom brigadens stånd; men för närvarande åtnjuter han, uti det bostidle han eger, i de flesta fall vida större förmåner, bland hvilka serskildt torde böra nämnas fria boningsrum, vedbrand, m. m. Öfverstar skulle enligt förslaget åtnjuta i årlig lön 2,800 rdr banko; men då man betraktar, att hvarje öfverste skulle vara chef för fyra bataljoner och att han i egenskap af chef nödgas vidkännas en icke obetydlig representationskostnad, synes omförmälde lönebelopp vara mindre än vederbör och icke gifva den uppmuntran för dugligheten och förtjensten, som måste förutsättas för möjligheten att äfven på den militäriska banan erhålla utmärkta personer. Enligt förslaget skulle de officerare inom indeldta armeen, hvilka ioke åtnjuta ständiga tjenstgöringspenningar eller innehafva befälet på roten, ega rättighet att emellan de årliga sommaröfningarne uppehålla sig hvarhelst de åstundade inom brigadens stånd, och, efter skedd anmälan hos brigadchefen och lem nåd uppgift om sin vistelse-ort, jemväl utom brigadens stånd. En så beskaffad, ovilkorlig, rättighet för nämnde officerare skulle dock i hög grad försvåra disciplinen och motverka för det högre befälet tillfället till den tillsyn öfver och ledning af det lägre befälet, som för detta i flera hänseenden kunde vara af vigt; och denna rättighet skulle dessutom kunna medföra, ibland andra menliga följder, jemväl den, att om behofvet påkallade närvaron vid brigaden af officerare, några andre af dem, än sådane, sorn åtnjuta ständiga tjenstgöringspenningar, icke vöre att med säkerhet genast påräkna och ej heller utan tidsutdrägt kunde till tjenstgöring inkallas.
Utsk:ts förslag, §§ 31 och 32. Tillkännagåfvos vara antagna af MedStin och biföllos. I) e n 9 Oktober. 123 S 33. Tillkannagafs att PresteSt:t antagit g:ti oförändrad, samt att BorgaieSt:t godkännt densamma, med uteslutande af i §:ns början förekommande ordet »Tre.» Hr von Koch: Enl. hvad jag påminner mig, biföll K. o. Ad. 16:de §:n, på sätt BorgareSt:t antagit densamma, och om jag ej misstager mig. torde äfven vara skäl att antaga samma Stånds inbjudning i denna §. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos, bifölls §:n med uteslutande af ordet »Tre.» §§ 34 och 35 enl. Utskits förslag, samt §§ 36—39. Tillkännagåfvos vara antagna af Med8t:n och biföllos. 5 4°. Tillkännagafs vara antagen af MedStm. Gr. Sparre: Efter hvad jag erinrar mig, uteslöt R. o. Ad., från stadgandet om sockennämnden, de der föreslagna ansvars-be stämmelserna för uteblifvande. Jag hemställer, om icke konsequenscn fordrar, att äfven här samma bestämmelser böra utgå och således sista mom:t i 40:de §:n uteslutas. Hr Hjärne: Stadsfullmäktige svara mot kommunalfullmäk tige på landet, och icke mot kommunal-nämnden. Under sådana förhållanden tror jag ej alt, derföre att man i fråga om kommunal-nämnden icke ansåg sig böra stadga något vite för uteblifvande, man äfven här bör förfara sammalunda. Då för öfrigt 3 Stånd redan bifallit Utsk:ts förslag, tror jag att R. o. Ad. äfven bör göra så. Hr von Koch:
S. D. Wällofliga Borgare-Skändet har till Danco^Utstottet remitterat Fahlu Bergslags, genom Herr Aflesioren I6. 6akn, i wälbemäldte Ständ ingifna ansökning, om oinstränkt Disconteringsrätt L Vanquen, pä kopparsedlar, under de af 1778 ars BanccvU stotts förestresne säkerhets och äterbetalningSwilkor, som entedlertid, enligt dertill dä meddelt tilllätelfe, ej fatt öswersiiga iZoc> Skeppund sä kallad Den 4 November. 87 Rä- koppar: hwarförutan, till Bergslagens utkomst, och bestånd, undc^ställes, om icke, under de tider, dä koppar-afsättningen, af Åtskilliga ordsaker afstadnar, eller dä kopparc-riset alltför långt synes wilja nedfalla, Riksens Stansers Bank skulle kunna af Bergslagen inlösa Gahrkovpar, till ett efter tidernas föranledande lampel igm stadgat pris? Öfwer förberörde ansökning, har Banco» Utskottet inhämtat, sä wäl Herrar Banco Fullmäg iges, som Commistariatets utlätande, hwilka deruti instämt, att den sökte inlösen för Banquens rakning af Garkoppar, wore afwen sä oförenlig med de för Banquens operationer i allmänhet faststälde grunder, som med möjligheten, att wid en sä beskaffad Handel, förekomma bäde osäkerhet och förluster för Werkek: men att deremot, med Banquens fulla säkerhet, Disconteringsratkigheten pä kopparsedlar, skulle kunna, utöfwer det förut faststaldte belopp af 1502 Skeppund Rä- koppar, i jämnförelse mot ärliga tillwerkningen utsträckas. Fahlu Bergslags behof af understöd i dest narwarande belägenhet, för Rörelsens upprätthållande, finner Banco-Utstottet wara otwifwelakkigt.