Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men förhållandet mellan makarne och i hemmet samt angifvandet af de orsaker, hvilka till sist satte i rörelse den lavin, som rullade ned öfver bankdirektörens hufrud, äro motiv redan i och för sig af värde och ha af de båda förf. utvecklats på ett sätt som icke rättvisligen kan underkännas. De vigtigaste rollerna innehades af fru Bosin, hr Fredrikson och fru Rundberg. Pjesen strandade på den förstnämdas maniererade spel, den andres vårdslöshet i rollens karakteristiska utarbetande och den tredjes afgjorda otillräcklighet. Vår &gt;vän&gt; kritikern från senast gjorde med anledning af » Final » en kolossalt • Ja, motgången har varit så afgjord, att den gamle skämtaren-korrespondenten, som inte brukar vara rädd för att idisla sina kvickheter, skulle med den till tema kunnat fullskrifva flera korrespondensspalter med samma kvicka fantasier som ang. en annan teater, — om han blott så velat.heroisk, men fruktlös anstängning för att » gaskaupp » sig och genom sin opartiskhet slå en undrande verld med häpnad. — Måtte det inte blott vara något olyckligt omen till en snar final för honom sjelf. — För detta ändamål tillät han sig ett blygt och tveksamt undrande, om hr Fredrikson varit riktigt naturlig och sann i sin roll, men tog sin skada genom ett oerhördt reklamerande för glansen af fru Bosins talang. Det torde emellertid alltid återstå att afgöra, huruvida just i fråga om en så erkändt rutinerad och intelligent skådespelare det kan vara tillåtet att tillgripa ursäkten af bristande öfverensstämmelse mellan hans dramatiska skaplynne och den resp. rollen. Den ursäkten må gälla hvad den kan för mindre öfvade eller begåfvade artister, men det tyckes, som om rutin och intelligens skulle komma mest till heders, då det gäller att forma naturellen efter uppgiften. Svårligen kunna väl Relling i Vildanden och doktorn i Ensam sägas stå i så stor öfverensstämmelse med hr F: s skaplynne. Och hvad som för vederbörande vinnes på ena hållet genom en dylik ursäkt, förloras på ett annat håll eller i fråga om rollfördelningen.
Då Banko-fullmägtige, enligt Utskottets tanke, höra vara oförhindrade att, om och när tillfälle dertill sig erbjuder, kunna i Banken och Låne-konloren i Göteborg och Malmö till invexling emottaga äfven andra utländska silfvermyntsorter, än de i 99 § I mom. af Banko-reglementel uppräknade, eller Holsteinska, Danska och Norrska specier, Engelska kronor, Tyska konventions-specier, Spanska piastrar eller Amerikanska dollars, Franska fem-francs-stycken. Preussiska thaler, Ryska rubler slagne efter år 1810 samt Liineburger eller Mecklenburger Zweidritt.el-styeken; så har Utskottet ansett den i berörde § och mom. intagna specifikation å de utländska silfvermynt, hvilkas invexling nu är medgifven, böra från Reglementet uteslutas och åt Banko-fullmägtige öfverlemnas att efter de pris, Fullmägtige, med ledning af officiela upplysningar, finna för godt bestämma, låta invexla utländska silfvermynt i allmänhet, härifrån dock undantagne skiljemyntsorter, såsom nästan alltid varande al lägre halt. I afseende på 2:dra momentet af 99 § är af Herr Ehrenhoff, G. H, föreslaget, att förbud måtte meddelas mot försäljning i Banken af omyntadt silfver; men som, på sätt Banko-Utskottet vid sednaste riksdag, i anledning af då gjord framställning i enahanda syftning, erinrat, myntningen medför kostnader både för Statsverket och Banken, samt det dessutom sannolikt icke skulle blifva möjligt för Kongl. Myntverket att vid alla tillfällen medhinna den utmyntning af silfver, som erfordrades för vexlingens upprätthållande, så måste det leda till besparing i utgifter för det allmänna, att Banken med omyntadt silfver kan inlösa sina sedlar på samma gång som det, efter hvad erfarenheten ådagalagt, för den trafikerande utgör en fördel att kunna med dylikt silfver verkställa liqvider å utrikes ort.
Då Den 2 Julii f. m. 53 uppgaf jag ett project, till bevillningens utgörande efter nämnde princip, hvilket till sina hufvudgrunder blifvit vid Riksdagen 1809, som jag dock ej sjelf bevistade, antagit, och vid Riksdagen 1815, af Herr von Törne ånyo framståldt. Herr von Qvanten, Carl’ Orsaken hvarföre Minimi-tabellen biel införd, var den brist, som uppkom i bevillnings-summan och angelägenheten att för framtiden förekomma den. Jag skulle visserligen förena mig med Herr Ehrenborg å den åsigt, att hvad som brister i bevillningen borde fördelas på alla till bevillning bidragande, men detta lärer svårligen kunna verkställas, ty sedan Tullen, Postmedlen, Chartae-Sigillatae-afgiften, Löntagare, in. m., erlagt sine andelar, så måste hvad som brister, fyllas af Jordbruket. Sedan förhållandet år sådant torde man äfven finna, att Minimi-tabellen ej år så förfärlig, som man föreställer sig. Ty om den nu bestämda afgiften af Jordbruket, 2 per mille, ej räcker till, måste denna afgift ökas. Om Minimi-tabellen borttages och vårdet på jorden nedsåttea till hälften, men samma summa måste utgå, blifver naturligtvis Fyra R:dr per mille afgiften i stället för Två. Kunde en nedsättning af jördens Capital-vårde medföra en lindring i bevillningen, skulle jag vara den första ait rösta för Minimi tabellens upphåfvande, men det förhåller sig icke så.^' Derföre tillstyrker jag vördsamt, att intill nästa Riksdag antaga förslaget sådant det år, ty jorden måste i alla fall utgöra hvad som brister; till den tiden torde möjligen något båttre sått till jordens värdering kunna utarbetas, 7 Shh t Julli J. ni, hvarigenom en rättvisare fördelning af beviUningen skulle vinnas, äfven sorn det goda ändamål, som med Minimitabellens borttagande nu tros kunna årnäs, då på sådant sått ej skulle förfela». Herr von Becker:
Men Konungs och Sttrs önskan vore härigenom likväl icke uppfylld, i afseende på sjelfva hufvudändamålet med det nedlagda Capitalet, enär, efter hvad förut är visadt, utöfver den tillförväntande Actie-inbetalningen, 54,200 R:dr till sänkningen vid Ryd till nedra flötsen erfordras icke mindre, än omkring ii3,8oo R:dr, och hvaraf största delen åtgår till Ångmachiner, hvilka ofördröjligen måste anskaffas, derest arbetet skall kunna sättas i gång och hinna till sin fullbordan så tidigt, att från Ryds-Schachtet Stenkohl må kunua erhållas, när från den gamla Grufvan något mera icke står att upphämta. Skulle derföre R. fl. St:r täckas bifalla Directio - Betänkanden, N:o 89. 437 nens, å Bolagets vägnar, framställda anhållan derom, att Köpeskillingen nu får till gamla Bolaget utleronas, kan nya Bolaget i och med det samma erhålla en säker och högst nödvändig penninge-tillgång genom de 67,400 R:dr B:co, som Interessenterne uti gamla Bolaget förbundit sig att utaf Köpeskillingen, nälden utfaller, tillskjuta; och i sådant fall tilltror sig Directionen med säkerhet kunna utföra det föresktåfne arbetet vid Ryd, så att för framtiden tillgång på Stenkohl till allmänna och enskilta behof samt till LerFabricationernes underhållande och utvidgande ofelbart skall beredas, hvaremot och om Bolaget icke snart får disponera de nyssnämnde 67,400 R:dr, förklarar Directionen bestämdt, att Verket icke kan, genom nu varande Bolag upprätthållas, eller dess framtida bestånd försäkras. 1 StatsUtskottet bar, med anledning häraf, inhemtat, hurusom vid sisth Riksdag, K. M:t, uti Nåd. Skrifvelse till StatsUtskottet af den i5 Januarii 182.3, dels tillkännagifvit, att, sedan, på Delegarenas i Höganäs Stenkohlsverk underd.
— Så länge der finns valuta i silfver och guld eller deremot svarande Banco-sedlar, så länge inlösas Bancooch Lag-Utskottens Xj tlålandeN.o 2. 27 de dermed. — Detta är naturligt. Men öfver 5 millioner R:dr Banco, en summa, som icke är så alldeles obetydlig, livilar på Bank-bolagets credit, uppehälles i rörelsen genom förtroende i ill detta bolags soliditet, och trycka hvarken på ett eller annat sätt på Riks-Bankens metalliska eassa. Tron pä en sådan tryckning, såsom varande af samma vådliga natur, som den. för hvilken samma Bank skulle blottställa sig genom obegränsad sedelutgilning, är ett tomt spöke, som endast kan skrämma en lättrogen; ty hade invisningar, utställde af enskilde eller bolag, haft en sådan verkan på Stats-Banker, skulle de invisningar, som blott några af Europas mest ansedde Bankiers-hus under en ganska kort tiderymd utställt, uppgående till milliarder Mark Hamburger-Banco eller Pund Sterling, så hafva förtryckt den Hamburgske eller Engelska Banken, att den aldrig mer kunnat repa sig. Men detta har icke varit händelsen. Man har på andra ställen icke plågats af så vidunderliga föreställningar. Man har utan förskräckelse sett en Hejne och andra hans likar ulställa huru många invisningar som helst, väl vetande, alt de tryckte på deras egna cassör, hvilade på deras egen credit. Hade denna credit upphört, deras cassör blifvit tomma, hade hvarken en eller annan Bank besvärat sig med deras inlösen. — Och så länge Svenska Riks-Banken icke garanterat de Svenska Privat-Banks-sedlarne, torde den tryckning på Riks-Bankens metalliska cassa, de utöfva, vara af nära samma beskaffenhet, som enskilda invisningar, ställde att betalas i Banco-sedlar. Att man för en Privat-Bankssedel kan tillvexla sig en Riksinynts-sedel och med denna tillvexla sig silfver i Riks-Banken, vet hvar och en.
" Sj8pe dig inte, k&amp;ra Yrsa ", inviinde min van skrattande, " si lina en sack och stoppa honom i, och du skall f&amp; se huru behlndigt vi knyta den om halsen s i bars hufvudeb blir fritt. " Beslut och handling! Kalfven instnfvades under fotsacken och röjde endast d&amp; och db sin narvaro genom ett underjordiskt stönande. Helt nara Granhult mötte vi en suflettvagn, som befans innehilla en bekant generaldirektör, stadd p i inspektionsresa. Helt lifvad af att igenkanna fru Torborg, hvais hem ban ofta gästat, gjorde han tecken At. sin kusk att stanna, och SA pigick on stunds liflig konversation. " Det var d$ val att kalfven hade vett att tiga ", sade jag och drog en lattnadens suck, d&amp; si foro vidare. " Vett! Jo, det ska du tro. Jag fick ju hilla min hand i munnen pA honom för att han ej skulle blanda sig i samtalet ", upplyste fin Torborg. Vid hemkomsten fanno vi herrn pA Granhult helt upplifvad ad festligheterna för de resande riksdagsmannen, höskörden riklig och sa1 bergad, pilfiigelungarna kläckta och hundarna tjutande af %terseendets ' gliidje. Sedan nigra dagar gAr allt sin jimna hvardagsghg. Oftast sitter jag p&amp; den skuggiga verandan med min vanliga uppvaktning, dock f6ljer jag ibland för omvaxlings skull mitt vardfolk p&amp; 18ngtur kring de vidstrackta egorna, lyssnande till det lifliga akta parets kamratlika sdiskusioner, vare sig de galla pigiende eller föreslagna nyodlingar, basta utsiideshafren, nyaste korfmaskinen eller fruns nyköpta hatt. S&amp; har förflyter nu mitt lif haruppe. I september kommer jag dter till Stockholm, som jag hoppaa med stirkta krafter och ny arbe&amp;- iiag.
Likaledes ock med ett ~plommon~, som rullade framåt och ropade att det frös; drottningens döttrar gåfvo det en pisk-smäll, men den lilla värmde det vid sin barm. Drottningens döttrar kommo så omsider fram till kungs-gården, och undfingos med gästabud och mycken heders-bevisning; men den lilla sökte sig herberge i en liten stuga jemte vägen. Der klädde hon sig i ett gammal pels, som var gjord af bara kråk-skinn, med en hufva för ansigtet, och vandrade så upp till kungs-gården och fick tjenst i köket. Men hof-folket gäckades öfver hennes underliga utseende, och kallade henne på spe för Kråkskinns-Maja. När nu söndagen kom och allt folket hade farit till kyrkan, tog styf-dottern fram sitt äple, och önskade sig en skrud af bara silfver. Derefter sade hon: »Ljust för mig, mörkt efter mig, och ingen ser hvart jag far!» Hon for så till kyrkan, och satte sig emellan sina half-systrar. Men de kände icke igen henne, och den unge prinsen vardt så intagen af hennes skönhet, att han aldrig kunde vända sina ögon till något annat. Andra söndagen aflopp allt på samma sätt; styf-dottern tog fram sitt päron, önskade sig en skrud af bara guld, och for sedan till kyrkan. Tredje söndagen tog hon fram sitt plommon, och klädde sig i en drägt af bara ädel-stenar. Vid hon nu skulle skynda ut ur kyrkan, lopp den unge prinsen efter henne, så att hon tappade sin ena gull-sko. Men prinsen tog upp den lilla skon, och lät utgå ett påbud, att ingen annan skulle blifva hans gemål, än den till hvars fot gull-skon passade. Tärnor och jungfrur, så många det var i hela riket, skulle nu fara till kungs-gården och passa skon. I sådan akt sattes de bakom ett förhänge, och räckte fram foten, hvar i sin ordning; men alltid var gull-skon för liten, ända tills Kråkskinns-Maja kom. Nu fick prinsen brådtom att rycka undan täckelset; men se, då var det icke längre Kråkskinns-Maja, utan en fager prinsessa, klädd i bara ädel-stenar.
Banco, hvilken sammanlagd med de förslagsvis uppgifne utgiftevne i och för den förestående förmälningen uppgick till något öfver 600,000 R:dr Svenskt Banco, vara allt <88o StatsUtskottets, Betcinkanden. det meddelande, sorn i denna del erfordrades, helst en detaillerad Redovisning inför Riksens Ständer öfver sådana utgifter, sorn nu äro i fråga, icke lärer finnas instämma med deras egenskaper, men i följd af den gifne anledningen tror Utskottet sig böra upplysa, att den erforderliga Summan för det sistnämnde ändamålet utgör omkring 280,y35 R:dr och att Utskottet desto heldre ansett sig kunna föreslå ett med Nationens värdighet mera instämmande sätt, till dess godtgörande, medelst erbjudande af en rund Summa, som det i och för Förmätningen uppgifne beloppet är en förslagsberäkning, hvaruti besparing möjligen kan ega rum. Hvad åter angår Utskottets förslag att 3>oo,ooo R:dr måtte af Saltpetter-Fonden härtill användas; så när detta icke åsyftar någon beskattning å Rikets Innevånare, kan Utskottet icke från något Grundlags stadgande, hemta anledning dertill, att den för Utskottet, uti 3o §. af Riksdags-Ordningcn, utstakade verkningskrets blifvit öfverskriden, enär förslaget anvisar en tillgång, som Riksens Ständer kunna använda och hvarmed BeviU - Stat s~Vt skottets Betunkanden. 881 Bevillnings-Utskottet icke har någon befattning. Att anskaffa den föreslagna Summan genom en allmän gärd, har förekommit Utskottet betänkligt i en tidpunet, då den klagan är gemensam, att de Skatter som redan äro Rikets Innevånare ålagde finnas så tryckande, att de icke kunna utgöras, samt Bevillningens nedsättning allmänt yrkas.
Vi blefvo mycket goda vänner, vi rodde tillsammans, velocipeden hade då ännu icke kommit i gång och roddsporten stod i sitt flor, vi lärde oss att spela vira om kvällarne, vi voro 1 V ä g g o h y r a, M a l och B a k t e r i e r utrotas af Aktiebolaget Desinfectioxx stället Rikstel. — Kontor: II A. Vestra Trädgårdsg. II A —. Al m.Tel. 7494 i rum, fartyg o. bostäder, allt på — utan bortförande af möbler. DUN 120 ute tillsammans. Kort och godt: vi voro vänner och ' j a g gick ofta in i deras butik vid Regeringsgatan. » Då jag en kväll efter kontorstidens slut kom in i affären — hvem ser jag, om icke Thérése? Hon hade kommit dit som biträde. Hon såg mig icke genast. Det var nämligen dagarna före jul och fullt med folk i butiken. Jag, som endast ville hämta unge Dellvik, nickade åt honom och väntade på, att han skalle blifva ledig. » Nu fick hon ögonen på mig. Hennes bleka ansikte blef plötsligt blodrödt och den nyss så snabba och säkra expeditionen började lämna rum för anmärkningar. Hon fumlade med fingrarna, gaf förvirrade och orediga svar och fick snubbor af principalen. » Då vi lämnade butiken, sade min vän; — » Farsgubben var arg i kväll, men jag vet inte, hvad som helt hastigt k o m åt fröken Berggren. Det är annars det bästa biträde, vi någonsin haft! » » Från den dagen träffade jag henne ofta och jag skämtade och pratade med henne många gånger. Det var samma Thérése som i dansskolan, blyg, ful, men med de mildaste, snällaste ögon. Hennes haltande märktes numera nästan icke alls; det hade hon tydligen arbetat bort. » Så kommo Dellvik och jag in i olika umgängeskretsar och vi träffades mera sällan .. Jag hälsade på Thérése några gånger, då jag gick förbi på gatan och såg henne i fönstret. Hon blef alltid lika röd. Det var, som om hennes blod legat och väntat på mig för att som en enda stark våg stiga upp i ansiktet. Jag tyckte, att det var lustigt, och det smickrade min egenBidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf.
Deremot har en förböjd Stämpel-afgift, uti tvänne olika grader, blifvit föreslagen att erläggas för Fullmagter å Caractére, utan åtföljande tjenst; Genom hvilken förhöjning , och föreskriften om handlingars chariering, då de ingifvas till Tulleller PostStyrelserne, till lika belopp som hos Rikets Gollegier, äfvensom genom föreslagrte förhöjningar å Chartan för åtskilliga Rättegångs-handlingar, Utskottet tror, med de tillika stadgade bättre controller mot underslef, fullkomlig ersättning skall vara Staten beredd för den minskning i inkomst, som uppkommer af nedsättriingen uti Chartse-beloppet till Fullmagt å verklig Tjenst eller Embete. l4 RevillningsUtsitotteis Betänkande ISfm 15/ §, 7* Enär Utskottet ansett de (vänne olika salt 7 uti nu varande förordning om stämpladt Pappers begagnande, utsätter för gradationen vid chartering å HyresContractef och Köpebref å ena och Skuldsedlar å anr dra stället , icke vara af verkligt behof påkallade 5 men enahanda grunder deremot göra Författningens tillämpning underkastad mindre svårigheter och bereda säkerhet mot misstag; har Utskottet, med fästadt afseende tillika ä den i alla fall nog dryga Chartseafgift , som eger ruin för HyresContracter oell Köpebref, trott sig ega anledning till den förändring uti föreskrifterne örn chartering å sistnämnde afhandlingar , att förhöjningen i Chartasbeloppet icke skall vidtaga emellan de utstakade Summorne eller förr, än ett visst belopp af arrendeeller köpe-summan fullt öfverskjuter näst föregångne, i Författningen bestämda, mindre penningevärde. Inom Hedervärda FondeStåndet har ock EiksdagsFullmägtigen från Vesterås Län E.
Detta liar gjort, att ingen referering af Ståndets förhandlingar under dessa dagar kunnat äga rum, och att den ej heller under de följande dagarna före Tisdagen , lill och med troligen ej före Fredagen, kan åstadkommas, emedan det är osäkert, dels om någon sig derförinnan anmäler, och dels om de kunna vara färdige alt inträda i tjenstgöring före Fredagen. ■— I afseende på det nu föredragna målet, får jag vördsamt upplysa, att ehuru det står upptaget på listan, så har likväl ingen af de ledamöter, som afgifvit olika förslag huru kostnaderna borde godtgöi as, till prot. inlemnat någon skriftlig anmälan derom. Ilr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. i sakens så beskaffade skick behagade finna lämpligt att låta frågan för det närvar, förfalla. Ropades ja. Ånyo föredrogs Hr Nordenskölds, Otto Gust., den i dennes på hordet lagda motion om vidtagande af åtgärder i afseende på Rikets sjömakt lill skyddande af handeln. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt motionären begärt, behagade remittera motionen till Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet. Ropades ja. Till handlingarna lades, vid förnyad föredragning, förstärkta StalsUtslwS den i dennes på bordet lagda memoria ler : N:o 372, angtde omröstning i anledn. af skiljaktiga beslut uti åtskilliga till slalsregleringen hörande fiågor; N:o 373, angtde verkställd omröstning till följd afRiksSt:ns skiljaktiga beslut, i anledn. af StatsUtsk:s utlåt. N:is ig5 och 3o4- Föredrogs ånyo StatsUtskrs den 1 dennes på bordet lagda mern. Nto 375 med förslag till sammanjemkning och votering i anledn af RiksSttns skiljaktiga beslut öfver utlåtandena Niis 170 och 326. Begärdes ånyo på bordet af Hr von Hartmansdorff, Au g., och Hr von Hohenhausen, Carl.
Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Frih. Klinckowström: I motsats mot den siste värde talaren får jag yrka bifall till Utsk:ts i denna punkt gjorda hemställan. Punkten innehåller icke något tillstyrkande till ett nytt anslag, utan endast ett förslag till fördelning af den summa, som i den föreg:de punkten omförmäles. Enligt min tanke har det stort skäl för sig att under närvide förhållanden skilja de ifrågav:de summorna åt, dels derför att den skala, hvaruti kartorne öfver Norrbottens län uppgöras, icke är öfverensstämmande med den, som uti öfriga delar af landet följes, dels ock derför att tvenne efter hvarandra följande Landshöfdinger i detta län sjelfve ledt dessa arbeten på ett så högst förtjenstfullt sätt, att det vore att förrycka hela saken, om man sammansloge arbetena. Af dessa i största korthet anförda skäl vågar jag anhålla om bifall till Utsk:ts hemställan i denna punkt. Hr Rosensvärd, Johan Henrik: Jag är till största delen förekommen af Frih. Klinckowström och ber att med honom få instämma. Jag vill endast fästa R. o. Ad:ns uppmärksamhet på, uti hvilken svår belägenhet kartearbetena uti Norbottens län skulle råka, om man väl bifölle det af K. M:t begärda anslaget, men deremot underkände den af Utsk:t föreslagna fördelning. Förhållandet är nemi. att på ordinarie stat finnes för ekonomiska kartverket endast uppfördt ett anslag af 6000 rdr. Vid förra riksdagen beviljades derutöfver på extra stat 34,000 rdr, deraf 10,750 för kartarbetena i Norrbotten.
S4l:o af den 15 Maj 1848, angående optionsrätt vid utarrendering al militiä-boställen (69). 1850 den 2 October, sedan samtlige vederbörande blifvit hörde, slutligen föredragen; dervid Kongl. Majit, på (örekomna skäl, fann den med Rikets Ständers underdåniga skrifvelse åsyftade liufvudsakliga förändring af Nådiga Reglementet den 19 Juli 1832, rörande utarrendering af de under BoslällsDirectionernas förvaltning ställda Militiä-boställen, icke vara af bebofvet påkallad, men dock pröfvade lämpligt i Nåder förordna: att när utarrenderadt Mil it iä-boställe å nyo skall under arrende upplåtas, och Boslälls-Directionen finner med Lönings-fondens fördel mest öfverensstämmande, alt den förre arrendatorn vid detsamma under förnyadt arrende bibehålies, emot erläggande af hvad som, med afseende å boställets beskaffenhet, skäligen pröfvas deraf kunna utgå, Boslälls-Directionen må äga att detsamma, utan hinder af hvad i högstberörda Nådiga Reglemente är stadgadt angående dylika boställens utarrendering genom auction, till förra arrendatorn, derest han minst i 5 år förut innehaft bostället och detsamma derunder väl häfdat samt, inom viss af Direclioneu förelagd lämplig tid, förklarat sig sådant åstunda, under förnyadt arrende öfverlåta, emot det att han i årligt arrende erlägger det be - 207 lopp, hvartill Boställs-Directionen, nied tillämpning af de i 6 § af nyssnämnda Nådiga Reglemente stadgade grunder, pröfvat arrendet böra bestämmas; dock att detta belopp i intet fall må understiga hvad, som under nästföregående arrendetid blifvit erlagdt; hvarom Nådigt Circulär, till vederbörandes efterrättelse, utfärdades. ®®:o af den 27 Maj 1848, angående Majoren G.
Grefwe IV! örn er, -Vävlpk ^söran, föreslog, at der annat Rättesnöre ej finnes, den Resandes klocka matte bertil tjena. HanS blxcel lence Grefwe kuulk yt, träde sig i likhet med Friherre vs Leer. Grefwe IVlörner, 6sr! 6abriel, instämde Udet förut wäckra förflag, at pa de Gästgisware-gar» dar, der Wäggur ej finnas, den Resandes klocka matte tjena til rättesnöre. Hans Lxcellence Herr Grefwen och LandtMarskalke» prnponeraUs bifall pa 29. §. med det tillägg, at Gästgifware, om han ej agre wäggur, det 787 han likwäl vör sig förskaffa, ar skyldig at rätta sig efter den Resandes klocka. Swarades: Ja. zo, Zl, Z2, zz, Z4, z; och z6 §§. uplästes och b i fö klos. Herr lVlunclc sk lkotsnlckölä. Jag förklarar, ac jag för min del alldeles icke kan bifalla et kr<,j?Ä, som ar grundadt pa den felakkiga princips, ar H-mmanS ägaren äligg-r skyldighet at skjutsa, och icke pä den enda rälta principen: FriwilligtLontrsA eller Lnireprsniä, och anhaller ödmjukeligen, at detta matte i krorocoIlLl för min räkning intagas» Herr Lrjsrnecreut/., 6ust»k ^'reärie. Jag har noga ashört Höglofliga Ooccinomie-UiskottetS xrojeQ, uran ar jag, som jag önskat, funnit desi upmäeksamhet wand pä en omständighet, hwaion, jag ödmjukeligen will Högloft. Niddcrskapet och Adeli, erinra.