Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit, som ansett den i länet för närvarande betydliga skattetiteln dagsverken böra bibehållas; äfvensom att så väl den nuvarande föga betydliga talgräntans förvandlande till hufvudränte-persedel, hvilket den ingenstädes vore, som den med de flesta län gemensamma smörräntans utbytande mot annan skulle blifva olämpligt, har uti den Nådiga Propositionen, med afseende på det af deputerade framställda förslag, som inskränkte antalet af räntepersedlar och ökade spanmålsräntans förutvarande, ej serdeles höga belopp, behagat föreslå Rikets 22 Siats-Utskottets Utlåtande, M 92. Ständer, bland annat, att såsom hufvudränte-persedlar inom Kronobergs län måtte bestämmas spanmäl, smör, /läsk, kött och dagsverken samt oxe, ko, stut, får och lam förvandlas till kött.
Det är således ännu blott ett problematiskt resultat, som, så väl Herr Friherren, som jag, förmoda, då vi anse MagazinsDirection för banqueroutte; men framställningar af denna vigt, gjorde af Rikets Ständers Revisorer, till sine principaler, böra efter min öfvertygelse, hämta sina grunder från bestämda facta och icke från calculationsvis gjorde beräkningar; för öfrigt hafva Revisorerne icke underlåtit, att fästa Rikets Den 24 Febrnarii, 775 Ständers uppmärksamhet derå, att förhållan* derne troligen skulle blifva mindre lördelagtige, än calculen utvisar, enär Revisorerne sålunda dervid yttra sig: ”Det ligger i sakens beskaffenhet och är en följd af Verkets vidlyitiga och invecklade förhållanden att det hos Revisorerne uppgjorde förslag ej kunnat blifva så fullständigt, som en på 1 i q vider och verificationer afslutad redogörelse; och möjligt är å ena sidan, att inrättningens tillgångar verkeligen stiga högre än förslaget innehåller; men å andra sidan förekommer det ock lika troligt, att fullt motsvarande belopp, af påräknade behållningar och fordringar, vid närmare utredning, kommer att försvinna; hvilken sednare förmodan bland annat grundar sig derpå, att tilläfventyrs, det påräknade beloppet af Italienska exporten torde undergå nedsättning och liqviden af spannemålsundsättningsskulderne, i de norra Länen otvif-J velaktigt skulle tillskynda allmänna MagazinsJ inrättningen, en kännbar förlust.” Af förestående Revisorernes yttrande, lärer Höglofl. Ridderskapet och Adeln finna, det Revisorerne så väl ansedt den behållning calculen upptager, komma att undergå betydlig nedsättning, äfvensom det den Italienska expeditionen skulle komma att medföra en ytterligare jförlust, ehuru omöjlig, att af Revisorerne bestämmas, enär betydliga spannemålsposter ännu vore osålde, och lör en del af de försålde försäljningsräkningar icke vore ingångne; och får jag härmed endast upplysningsvis tillägga, att desse behållningar blifvit upptagne, vida under de - T)en 24 Fehruar.ii.
Namnas bör äfveii, att de kvinliga eleverna hafva sitt eget, hems med särskild husmor, och att i den byggnad, som är afsedd för detta ändainkl, äfven finnes lärosal, hvari undervisning lamnas de unga flickorna i alla de ämnen, soni ej äro, gemensamnia&gt;; dessa senare äro företrädesvis humanistiska, hvilka Iiufvudsakligast förekomma i föredragsform. Under de femtio kr folkhögskolan verkat i Danmark liar Iion sålunda fullkomnat en sida af sitt föresatta inål: att mer och mer varda en skola för 72ela folket, för all folkets ungdom, en sköld och ett värn för danskheten, d. v. s. för fosterlandskanslaii med dess lefvande intresse för alle former af lif och utveckling inom Daninark. I de andra nordiska länderna har Grundtvigs skoltanke lång' sani~ !iare vunnit insteg. E j förr an 1864 stiftades den första folkhögskolan i Norge. Det var p % Sagatun, ett namn som sarskildt under 1870-talet afveii var mycket kandt i Sverige; Iivarannan viiiter var - och a r - kursen afsedcl för män, livarannan för kvinnor, och trots motstånd friii olika hk11 har den nya saken så sm %ningoni slagit rot afven i fjällens land. Samskolor liafva p % flera stallen blifvit inrättade, t. ex. i Seljord i Telernarken och vid Levanger i Troiidelagen. Atskilligt tyder dock tyvärr nu på, att intresset för folkliögskolaii %r niigot p i återgång. Detta beror dock ej på saken i och för sig, utan därpå, att flere af dess främsta målsmän lainnat densamma för att nästan uteslutande ägna sig %t politiska värf. Med desto större kraft har däreniot saken under de fem, sex sista åren utvecklats i Finland, dar det politiska trycket från rysk sida kommit alla finska fosterlandsvänner att sanirnansluta sig för natioiialitetens värnande. Här var det dock kvinnan som började. Å r 1887 kom fröken Sofia Hagman - syster till författarinnan fröken Lucina Hagman -
Jag tror likväl, att BankoUtskottet bättre förstår Bankens fördel än EkonomiUsskottet. Det senare är ett önskningsUtskott, och önskan att säd måtte gifva Banken en nöjagtig pant är visserligen af mycket värde. Men i Banken är det icke önskningar, utan redbara verkligheter, man belånar; och jag tror BankoUtskottet vara mera i tillfälle att bedomina Bankens säkerhet, än Ekonomiutskottet, hvars förslag lill Bankens hushållning i della 76 Den 8 Mars e. in. hänseende äro sådane, att man frestas läsa Utskottets namn såsom örn bokslafven o i dess början, uttalades med sitt fidla ljud och betydelse. Jag yrkar vördsammeligen bifall till BankoUtskottels, och afslag å Ekonomiutskottets Utlåtande; och då jag förmodar att mina motståndare äro lika ihärdiga för sin mening, vore det väl, om vi ju förr desto heldre finge rösta om saken. Grefve von Fersen: I anledning af hvad Herr von Hartmansdorff sist yttrat får jag nämna, aLt jag något när tror mig kunna ingå uti tolkning af hvad BondeStåndets beslut att låta bero betyder. Ehuru uttrycket än är tvetydigt, kan man möjligen genom rimligheter leda sig till hvad med dessa ord menas. BondeStåndet har bifallit EkonomiUtskottets första Betänkande N:o i/t3. När BankoUtskottets Utlåtande N:o 10a inkom, har BondeStåndet dervid låtit bero, hvilket ledamöter inom Ekonomiutskottet upplyst vara detsamma, som lägga till handlingarna, emedan Ståndet ansåg sig ej vilja åter upptaga till afgörande en fråga, som förut var bifallen, hvilket bör synas klart för en hvar, som erinrar sig att BankoUtskottets Utlåtande står i rak strid mot EkonomiUtskoltets. Om Ridderskapet och Adeln nu bifaller EkonomiUtskottets Utlåtande, så blir det 2 Stånd som bifallit, och 2 som afslagit Utlåtandet; nu för ögonblicket är det ett som bifallit, och 2 som afslagit det.
Utskottet har på dessa grunder föreslagit, att Riksdagsmanna-valen böra blifva medelbara och förrättas genom valmän, hvilka de va/berättigade ega utse. Utskottet har så mycket heldre förklarat sig för detta val-sätt, som Utskottet tror, att, om, i följd af national-represenlationens bättre organisation, det politiska lifvet hos oss skulle erhålla en verkligen, icke blott skenbart, större krafL, föga hinder möta att här, såsom på den Vest-Europeiska continenteu redan under ojemföriigen äfventyrligare omständigheter skett, öfvergå till omedelbara val. Då detta förslag förnämligast blifvit föranledt af den önskan, alt hvarje valberättigad må utöfva en verklig inflytelse på Riksdagsmanna-valet, har Utskottet icke kunnat föreslå de district, hvilka gemensamt böra utse en eller flere valmän, sLörre, än att hvarje valberättigad må, åtminstone i allmänhet, kunna sig dertill infinna. Utskottet har derföre föreslagit, att hvarje prestgäll serskildt utser sina valmän. Inom Utskottet har dernäst frågan om desse valmäns antal och rösträtt varit föremål för allvarlig öfverläggning. För den tanka, alt valmännens antal borde, inom vissa gränsor, få bestämmas af de valberättigades fria vilja, och deras rösträtt af det röstetal, hvar och en representerar, har blifvit anfördt, att, ehuru det icke är möjligt att ordna valen så, att hvarje röst öfver hela Riket får lika inflytelse på national-representalionens bildning, den skyldigheten likväl alltid återstår att minska olikheten så mycket som möjligt; och att detta endast kan ske genom att bibehålla likheten inom bela val-districtet. Lagstiftaren måste ofta nöja sig med ett närmande lill målet; men bör derföre icke försumma detta. Ilan bör det i närvarande fall så mycket mindre, som de Heste valberättigade troligen anse såsom ganska likgiltigt, om röster i en annan del af Riket, vid valet af andra representanter, gälla mer eller mindre, än deras egna; och skulle vara fullkomligen belåtne, om hvarje röst inom val-districtet finge lika betydelse och således verkade lika på afgörande af frågan, hvilken frän della district skall uppträda såsom folkets representant.
St. de upplysningar, som erfordras från Regeringens sida; men då nu detta ändamål vinnes derfÖrutan, ser jag intet hinder för antagande af Hr v. Troils förslag. Då man emedlertid talat om den reciprocitet emellan rättigheter och skyldigheter, som uti förevar, förslag borde äga rum, lager jag mig friheten hemställa, om ej rättigheten för Statsrådets ledamöter till inträde i alla fyra RiksStm hör åtföljas af skyldigheten alt inställa sig, dä något RiksSt. sådant fordrar. Jag minnes, att flera vigtiga mål här blifvit afgjorda, då ingen af Konungens rådgifvare varit tillstädes för att meddela upplysningar, och jag föreslår således följande tillägg: till upplysningars afgifvande vare Statsrådets ledamöter äfven pligtiga att sig inställa i det Stånd, som det äskar. Hr Hjärne: Jag kan för min del ej instämma i Hr v. Troils förslag. Han har väl såsom motiv uppgifvit, att derigenom antagandet af Constit.TJtsk:s förslag skulle underlättas; men det är i främsta rummet angeläget att tillse, att man ej på sådant sätt kommer att antaga något, som skulle motverka sjelfva ändamålet, och Hr v. Troils förslag är, Dm i; Octobcr f. m. efter min tanka, af denna beskaffenhet; ty under supposition, att Statsrådets ledamöter merendels äro adelsmän, skulle vi här på Riddarhuset oftast komma att sakna de upplysningar, vi hittills haft att tillgå från Regeringens ledamöter, under det de öfriga RiksSttn fingo emottaga dem i rikt mått. Hr von Hartmansdorff: I fall R. o. Ad. skulle finna riktigt att, på sätt Hr Cederschjöld föreslagit, ålägga Konungens rådgifvare att vara tillstädes i RiksSUn, enär det af något Stånd påfordrades, mäste rådgifvarne befrias från skyldigheten att förrätta sina embeten och att vara tillstädes i Konungens Rådkammare, då det samtidigt behöfdes. Jag skulle tro, att derpå intet vore vunnet.
Ett yttrande af Hr von Troil finner jag mig föranlåten att uptaga, nemi. att han låtit anställa undersökningar, emedan han ansåg, att man icke vore oberoende, om de gjordes på någon annans bekostnad; det kan väl'så vara, men då han säger, att man gjort "'anspelningar'''1, om obehöfliglieten af dessa omkostnader, måste jag förklara, att det icke varit anspelningar derå, utan ganska otvetydigt och rent utsagdt. Emellertid torde dessa dubbla undersökningar leda till en fullkomligare utredning af säken, och då är jag ganska glad deråt. Hr von Troil yttrar sig vidare ganska fördelaktigt om Vägoch VallenbyggnadsCorpsen, och jag delar hans förhoppningar, men jag vill dock »plysa, att alla dessa komplimenter icke kunna hafva afseende på nnvaride. Corps, som är en utbrytning ur den Corps, hvaraf jag äfven har äran vara-en medlem, nemi. den gamla Flottans Mekaniska Corps, hvilken torde vara berättigad att taga åt sig det väsentliga af berömmet. Mig veterligen har ingen medlem af Vägoch Vattenbyggnads-Corpsen varit rådfrågad utomlands, enär Corpsen är så ung, att den icke ännu kunnat hinna dokumentera sig i ämnet, men jag är öfvertygad, att den skall i framtiden motsvara de förhoppningar, man vid densamma fästat, och jag beklagar mycket, att icke uti K. M:s Nåd. Propos. om Statsverkets tillstånd och behof en mycket större plan blifvit framlagd för organisationen af denna Corps, hvilken jag anser vara en af de vigtigaste för fäderneslandet. Vidare har Hr von Troil sagt, att det är en ofelbar regel, att jernvägar icke böra läggas parallelt med segelbara vatten, emedan de då icke bära sig; detta anser jag vara såsom princip riktigt, men denna princip har dock icke alltid blifvit följd i Europa, ty på båda sidor om Rhenfloden löpa jernbanor parallelt med floden och bära sig ganska väl båda två; likaledes jernvägarne mellan Manchester och Liverpool utmed kanalen, hvilka alla 3 bära sig väl. Samma förhållande är ock mellan Paris och Havre, samt mellan Avignon och Marseille. Hvad åter beträffar Hr von Troils idé, att
Bredinge skulle vara synnerligen väl beläget till bostad för Länsmannen och försedt med åbyggnader, tillräckliga för hans behof: — vid hvilket förhållande, och då ifrågaställda byte skulle bereda Kronan ej blott ett för berörde Länsmans tjenst i flera hänseenden mera lämpligt bohemman, utan äfven ett i jord och åbyggnader fullgod t, om icke bättre vederlag för nuvarande bohemman, Kammar-Kollegium, uti afgifvet utlåtande, underdånigst hemställt, att, sedan sökanden Marmolin styrkt så väl sin eganderätt till ^ mantal N:o 9 Bredinge, som detsammas gravationsfria beskaffenhet samt handlingarne derom till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande aflemnat, det föreslagna bytet måtte få gå i verkställighet och sistnämnde hemman alltså blifva kronooch bohemman för Länsmannen i Gräsgårds härad samt 4 mantal Melby N:o 2 och TV mantal Näsby Slals-Ulskotlels Utlåtande N:o Sd. 5 N:o 8 deremot kronoskatte, genom hvilket byte någon förändring med de trenne hemmandelarnes räntor, kronotionde, rotering, utmarksskatt samt öfrige utskylder och besvär icke komma att ega rum; — och har Kongl. Maj:t, med afseende å hvad sålunda förekommit, i Nåder föreslagit, det Rikets Ständer måtte för deras del medgifva, att ofvan omförmälda, till bohemman åt Länsmannen i Gräsgårds härad af Ölands södra Mot \ mantal N:o 2 Melby och mantal N:o 8 Näsby finge, under de af Kammar-Kollegium uppgifna vilkor, utbytas emot kronoskattehemmanet -,V mantal Bredinge N:o 9.
Ridderskapét och Adeln den 4 sisth April uppläst och derifrån den 18 i samma månad till Allmänna Besvärsoch Öeconomie-Utskottef rernitteradt Memorial, hvaruti, jemte åberopande af de alltid med skäl öfverklagade Och ifrån nu Varande Skjuts-inrättnirtg oskiljaktiga olägenheter, samt med anförande af de svårigheter , som i Vermland mött de försök, som blifvit gjorda, ätt sätta Skjuts-inrättningen genom Entreprenad på en för landet mindre betungande fot, föreslagit, att Skjutsen icke, som på ett och annat ställe hittills skett, enfrepreneras för en enda kort station imellan 2:ne Gästgifvaregårdar, utan på ön hel Väg utbjudes åt ett Bolag, hvartill Herr Landshöfdingen egentligen föreslår vägen - Den so Juli. I969 gen imellan Stockholm och Christiania i Norrig» öfver Vesterås, Örebro, Carlstad och Kongsvinger , till befordrande af lättare communication imellan dessa lyckligt förenade Riken, och detta genom etablerande af en forvagns inrättning, hvarmedelst Herr Landshöfdingen hoppas , att genom den rigtning Bolagets industri gifves och dess organisation, hufvud-afsigten för framtiden kunde ernås, att denna inrättning skulle tjena till utbyte emot och lindring uti nu varande skjusningssätt.
I afseende på kokrummets uteslutande från pannerymdsberäkningen, instämmer jag med Friherre Raab. § 9. Om någon endast vill bränna i 14 dagar, hvarför skall man nödga honom att on hel månad fortsätta en skadlig näring? När man vill, enligt § 41, tillåta afgiftens erläggande blott för 14 dagar, så bör man äfven medgifva, att tillverkningen likaledes inskränkes. Då inan, enligt 14, 16 och 45 §§, lår afstå från hela den tillverkning, man anmält sig att begagna, hvarför må man icke få afstå från hälften? Samma anmärkning, som gjordes vid 4 §, mot hinder för bränvinsbrännare, att, efter godtfinnande, välja månader för sin tillverkning, gäller äfven här. Jag finner intet grundadt skäl till förbud för bränvinsbrännaren, att, om det är honom fördelaktigare, bränna med liera pannor, i stället för en, på samma egendom. Är afverkningsförmågan, å de enkla redskapen, flir lågt beräknad, eller kontrollen å de sammansatta felaktigt uppgjord: så må det rättas, men intet hinder läggas i vägen för näringens fördelaktigaste bedrifvande. § 52. > Uppgift, å redskaps öfverlåtande å annan man, bör ske af siste innehafvaren* emedan denne är känd af Krono-betjeningen, hvilken eljest svårligeu kan kontrollera öfverlålelsen. Bil. M 2 lill Särsk. Utsk. Bet. M 8. Den enkla redskapens afverkningsförinåga har jag, för brist på sakkännedom, icke kunnat med säker k et bedöma, utan måst, då profbränning icke heller kunnat, under förbudstiden, anställas, rätta mig efter de fleste Ulskotts-ledamöternas mening. Men då jag deremot hört Bonde-ståndets medlemmar samstämmigt förklara, att allmogen kan, med sin enkla redskap, knappt åstadkomma en afverkning motsvarande öfverhufvud pannans halfva rymd i dygnet, än mindre ett högre belopp: så befarar jag, alt afverkningsförmågan blifvit af Utskottet för högt beräknad, äfven om en profbränning skulle visa en ännu fördelaktigare utgång, än Utskottet antagit.
Förskott till sjön Tåkerns sänkning 312: 20. — Dito till undersökningar 1: 19. 6. Dito till ett karteverk öfver norra stamleden i medlersta Kanal-distriktet 1,600: — *— Olicjviderade äldre lån: Öfverste-Löjtnanten Rappes konkurs-massa 2,691: — 6. Stockholms Stora Barnhus. Räkenskaperna för år 1842 äro uti Kongl. Kammar-Rätten granskade utan anmärkning, men de för år 1843 hafva ännu icke undergått revision derstädes. De utvisa följande förhållande: »ebet. år 1S42. år 1S43- Balans från föregående året : Inkomst: Fyrationde spanmåls-medel Kontant stats-anslag Bötesmedel Kortstemplings-bevillning Tolags-meclel Fattigpenningar af sterbhus J ustitie-Kollegii öfverskotts-inedcl Intresse-medel Arrenden och hyror samt landt bo-räntor Lösen för inköpta barn Gåfvor och testamenten . Skulder till diverse Balans från föregående året: Balans till påföljande året: Angående den barnpersonal, som inom Barnhuset njutit vård och underhåll under ifrågavarande år, meddelas följande öfversigt: — 167 — Barn under i års ålder: år 1842. år 1843. Qvar från förra året : 76. 99. Intagna under året 465. 516. Döda . , . 187. 162. Mortalitets-procenten 34. 26h Barn öfver i års ålder: Qvar från förra året 152. 143. Intagna • . 319. 350: Summa inom Barnhuset vårdade harn 1,012. 1,108. Utom Barnhuset hafva, dels i hufvudstaden och dels i landsorterna, med fosterlöner underhållits 3,020. 3,194. Räkenskaperna hafva icke föranledt till någon erinran från Revisorernes sida; och säkerhetshandlingarne befunnos vid anställd inventering i god ordning.
Möjligen var det just i rätta ögonblicket, han kom till Italien och förblef där, mycket längre än han först ämnat, därvidlag helt förstådd nästan blott af sin mor, hvilken uppmanar honom att till sista droppen njuta den salighet i hvilken han lefver och tillägger de visa orden: »En hungrande, som kommer till ett rikligt bord, han äter tills hungern är stillad och tänker hvarken på far eller mor, vän eller käresta och ingen borde ondgöras däröfver » Hvad Goethe framför allt – först och främst och sist – i Italien njöt, det var »den moraliska hälsa, man vinner genom att lefva med ett helt sinnligt folk» och den personliga jämvikt i hvilken han försattes genom att i fulla drag »njuta ensamhetens salighet». I Rom kände han att allt måste läras om och oändligt mycket glömmas, af hvad han redan lärt. Han blygdes öfver att här tala om konst, ty konsten, det kände han, här var till för att upplefvas, icke talas om – åtminstone icke förr än man genom ein Schauen in stille, wache Seligkeit lärt sig se, se endast hvad som är; låtit ögat vara sin enda ledning och ingen hjälp sökt hos inlärda kunskaper. Han litar på att han för detta slags seende i sin natur har sundhet och vidd, nog: »Jag är skapad att se rätt; jag får ömma fötter endast i för trånga skor och det är blott ställd framför en mur, som jag intet upptäcker.» Han går omkring »i stillhet lycklig, fylld af klarhet och ro». Och därunder finner han sig blifva allt mer andligt solid, dugande; vinner allvar utan torrhet; känner att hans väsen blir mer samladt och dock fullt af glädje; lär sig arbeta på allvar, tillägnar sig handtverket i sin konst, i hvilken han förut – emedan han aldrig arbetat, nog – känt sig osäker. Nu, då han slutligen för alltid blef fri från målartankarna och i den antika konstens – i mäktig ro och i fullkomlig form uppenbarade – skönhet såg sitt eget ideal, »fann han sig själf, blef öfverensstämmande med sig själf: blef lycklig och förnuftig». Han skref här mycket litet nytt, men är upptagen af Faust, Tasso, Wilhelm Meister och omarbetar Iphigenia.
Jag skulle till och med tro, att en ytterligare förlängning af Piaecriptionstiden för omsättningsiättigheten i Banco_D'Sconten ej en gång skulle lända Gäldenärerna till någon verklig båtnad; utan att deras ställning tvärtom skulle med hvarje nytt uppskof ännu ytterligare försämras; och att det skulle blifva för dem, ju längre anstånd de fingo, desto svårare att reda sig. — Jag kan således ej instämma med de värda Ledamöter, som nu talat i detta ämne, utan får tvärtom ödmjukast tillstyrka bifall till Högloft. BancoUtskottets Betänkande. Dessutom skulle stockningen och förlägenheten i allmänna Rörelsen ökas och underhållas, samt den Enskildtes Gäldenärer få så mycket svårare att reda sig, om tillgången, för dem, på nya Lån i BancoDisconten minskades; hel 1st Discontens möjlighet att utlåna nödvändigt måste inskränkas i samma mohn, som dess rättighet ait indrifva sina Fordringar. Detta är för mig ett nytt skäl att tillstyrka bifall å Utskottets Betänkande. Herr Påhlman, Otto Fredric: Då jag likaväl med den sista värda Ledamoten, anser 332 Den 24 Martil, f m. ett, utöfver hvad BancoUtskoftet tillstyrkt, förlängdt anstånd med Discont-låns omsättning snarare innefatta skada än hjelp för Läntagare, och då jag icke tror att blott de i BancoDiscontVerket skuldsatte behöfva hjelpas , utan att äfven andra Medborgare, hvilka äro skyldige annorstädes, böra erhålla u*väg att i BiscontVerket kunna bekomma Lån, linner jag för min del det at Utskottet föreslagna anstånd af 30 dagar från derom af Discont Verket erhållen underrättelse v-ra tillra* kelig, samt anhåller således om proposition till bifall a: Betänkandet. Herr Mcinnérstam , Johan : Den Motion , sorn gifvit anledning till förevarande Betänkande, åsyftade endast, att de, hvilka försummat omsätta sina Lån i BancoDiscont Verket, skulle dertill erhålla ytterligare rådrum. Då nu Motionen blifvit af Utskottet tillstyrkt, samt ifrågavarande
Norstedts underdåniga ansökning att till Skatte få lösa den under Carlbergs Kungsgård lydande KronoLägenheten PihlUdden, Vid förnyad föredragning biföllos följande Statssamt Allmänna Besvärsoch FkonomiUtskottens den 25 sistlidne Junii afgifne, och den 3 dennes på hordet lagde, Utlåtanden: N:o 37. I anledning af gjord anhållan, att en del Socknar inom Åkerbo Härad skulle få underhålla Grenadierer i stället för Husarer under LifRegementsBrigaden. I anledning af gjord anhål - Den 13 J u 1 i i f. m. lan om anslag af allmänna medel till en Canalsoch flera nya communicationsvägars anläggande inom Stora Kopparbergs Län. N:o 3g. I anledning af framstäldt förslag om en Jernrailvägs anläggande emellan Sjöarne Wettern och Hjelmaren. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att valen till Ridderskapets osh Adelns Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoret fingo å nästkommande Thorsdag den 16 dennes anställas. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Jag hemställer till Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Ridderskapets och Adelns bepröfvande, huruvida det tillstånd af osäkerhet i afseende på Bancoväsendet, hvaruti vi för närvarande befinna oss, kan medgifva, att val af Rikets Ständers Fulimägtige i Banken nu må företagas. Två Stånd hafva fattat deras beslut, och bifallit Statsoch BancoUtskottens Utlåtande N:o i, rörande Myntregleringen, och det är att förmoda, att garantier för verkstäl-i ligheten af detta beslut icke skola uteblifva; men de öfrige arne RiksStånden äro ännu tvekande. De hafva återremitterat berörde Utlåtande, och det kan vara osa - Den i3 Julii f. m. 235 kert, huruvida de komma att förena sigom samma åsigt, som Ridderskapet och Adeln och PresteStåndet.