Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De äro till storlek och skapnad mycket vexlande, samt ofta utomordentligt vackert och smakfullt utarbetade af gjutjern eller brons med förgyllningar och upphöjda figurer. Ofta nog bestå de dock endast af en vanlig lerkruka. Japaneserna ega stor skicklighet att länge underhålla eld i dem, utan att det ringaste brandos sprides i rummet. Brännmaterialet utgöres af några väl utbrända kolbitar, som ligga inbäddade i en hvit halmaska, med hvilken fyrkärlet är fyldt nästan till brädden. När några glödande kol nedläggas i sådan aska, så bibehålla de sin värme timtal, ända tills de sjelfva helt och hållet förbrunnit. I hvarje välförsedt hus finnes en mängd Japanskt sofrum. fyrfat af olika storlek, och ofta äro i golfven anbragta fyrkantiga luckor, hvilka dölja en stenläggning afsedd till underlag för de större fyrfat, öfver hvilka maten kokas. Vid måltiderna inbäras alla rätterna samtidigt på små lackerade bord af ungefär ½ fots höjd och 4 qvadratfots yta. De uppläggas i lackerade koppar, mindre ofta i koppar af porslin och föras till munnen med pinnar, utan tillhjelp af knif, gaffel eller sked. Jag vågade af rädsla för de fiskoljor, hvilka användas som smör, aldrig fullständigt pröfva den japanska kokkonstens alster, men dr Almqvist och löjtnant Nordqvist, som voro mera fördomsfria, sade sig ganska väl kunna fördraga den. Följande matsedel ger en föreställning om hvad ett bättre japanskt värdshus har att bjuda på: Grönsoppa. Kokt ris, någon gång med sönderskuret hönskött. Kokt fisk eller rå fisk med pepparrot. Grönsaker med fisksås. Te. Soja användes till fisken. Riset inbäres varmt i ett stort träkärl med lock och utdelas i riklig mängd, men de öfriga rätterna endast i ytterst små portioner. Efter måltiderna dricker japanesen ofta, i synnerhet om aftonen, varmt saki eller risbränvin ur egendomliga porslinsflaskor och små derför enkom afsedda koppar.
Widare togs under öfwerwägande hwad StatsUtstottet föreflagit, rörande sattet och wilkoret? för Hemmanens styckning och försäljning. Herr krintLlkölä, ?aul, yttrade sig att den frägan hwad egenstap Krono - Lägenheterne stulle fä, enar Le blefwo till Skatte försälda, om de bor^ de bibehålla sin förra natur eller erhätla natur af Krono Skatte wore vtwifwelaktigt af mycken wigt och sörkjente det nogaste öfwerwägande. För sin del trodde Herr krintrLölä att äistlllige för Kronan mindre fördelaktige följder kunde förutses om deffe Hemman erhölle Krono Skatte egenstap och alt i sädank sall detta amne kunde fä gemenskap med ätälskivige andra Oecvnomista frågor hwilka förmode li - Den 27 Zebruarii. I44k ligen icke blefwo lätta att utreda, i följe hwaraf och till midwikande af de discussions-ämnen som deraf skulle härflyta. Herr krintrlkölä tillstyrkte att berörde Lägenheter mätte orubbadt bibehålla den natur de förut haft. Grefwe Os la 6ar6is. Sedan Höglofl. Ridderffapet och Adela uu hade besiutit att KronoGodsen skulle försäljas rrodde Herr Grefwen alt de likiväl borde bchälla sia förra natur, af de skal akt i widrigt fall skulle förändringen endast blifwa till Skatte Hemmanens förmän. Nägre hördes häruti instämma. Friherre Ztael von Oolstein trodde ej att fragan här kunde blifwa att wid Hemmanens försäljning deras förut innehafva natur skulle förändras och de densamma atsöljande förmaner förloras, utan blett att fönvärfwa Kronan en säkrare inkomst och tilldela ägaren en säker besittning. Grefwe
Af den från Ridclerskapet och Adeln, Prestesamt BorgareStånden erhållne återremiss, i fråga om ersättning till Lag-Comitéens Ledamöter, har Utskottet inhemtat, det Utskottets åsigt, att desse Ledamöter äro förtjente af ett serskildt vedermäle utaf Rikets Ständers välvilja, blifvit allmänligen gillad, men att, i afseende på sättet för dess meddelande, olika meningar uppstått; såsorii att, i stället för det af Utskottet tillstyrkta årliga arfvode af 8331 R:dr, en summa på en'gång, t. ex. 2000 R:dr, för hvardera borde anslås; att arfvodet måtte fortfarande utgå till det förut bestämda beloppet 1,666: 32, med vilkor, att Ledamöterne, intill dess arbetet binner granskas, tillhandagå med nödiga upplysningar; att det årliga arfvodet må, på sätt i den Utskottets Betänkande vidfogade Reservation finnes föreslaget, bestämmas tilt 1000 R:dr årligen; samt ändtligen, alt Bihang till 21- St. Brot. 1834. 4'-de Sami. ±:sta Afd. 2:dra Bandet. 2 14-de Håftet. 10 Stats-Utshottets Utlåtande N:o 222. arfvodet måtte bestämmas högre för en och annan af Lag-Comiteens Ledamöter. Utskottet har tagit under öfvervägande de sålunda inom Riks-Stånden yttrade olika åsigler, men deraf icke funnit sig föranlåtet frångå des» förra tillstyrkande i denna fråga. i5:o. Denna punkt, om uppförande af ett förslags-anslag såsom ersättning till f. d. Indelningshafvare vid afsutne Westgötha Cavallerie-Regemente, är lemnad utan anmärkning. 16:0.
Men då en sådan förändring, så vida den ej skulle innebära eu orättvisa emot indelningshafvarne, förutsätter det oeftergifliga vilkor, att dessa hållas skadeslöse så väl för uppoffringen af deras nu egande optionsrätt, som för den förlust, de finge vidkännas genom upphörandet af forsellönen för den uti indelningarne ingående spanmål, då räntorna lösas med penningar, och delta svårligen kan ske annorlunda, än genom statens mellankomst, borde alltså, til! befordrande af det af~ sedda vigtiga ändamålet, medgifvas, att, i händelse indelningshafvarne, genom ett af Kongl. Maj:l och Rikets Ständer fattadt beslut i den syftning, som nu blifvit ifrågastäldt, skulle gå i mistning af ofvanberörde nu egande förmåner, de, såsom godtgörelse derför, af statsverket årligen skola tillgodonjuta en ersättning, motsvarande forsellönen lill det belopp, som för närvarande finnes bestämdt, äfvensom att, vid de tillfällen, då ränteoch tiondegifvarne skulle ega att räntor och tionde in natura leverera, och sig af denna rätt begagnade, indelningshafvarne, i händelse de icke vilja den indelda spanmålen på sådant sätt emottaga, då ma, emot det att nämnde spanmål, lika med kronans behållna räntor, till statsverket ingår, för densamma af statsverket uppbära betalning efter det för året fastställda markegångspris; dock borde, i händelse af ett sådant begifvande å statens sida, stadgas, dels att räntegifvarnes uppsägningsrätt skall vara inskränkt endast till spanmål, med skyldighet för dem, att under alla förhållanden erlägga kontant lösen för alla öfriga i räntorna ingående persedlar, dels ock alt, beträffande afradseller ränte-spanmålen, räntegifvarne skall åligga samma forselskyldighet, som i afseende å tiondespanmål redan finnes bestämd.
Slllt futtgöranbe i trptf af Ijmab font ljörer tilt Statens å färbe ioa* ranbe unberljanblingar ntcb fränunanbe magtor, elter eljeft af konungens, i farn* mansäng meb bern, tilternabe beflut odj affigter, famt Scfj miniftrarS, råbs odj fänbebubS märf, örn bet ej ffer meb regeringens tiHftånb, elter meb officiel tillåtelfe; förbrtytelfen ftraffeS enligt allman lag, odj ffriften fonfifferaS. ll:o. Stngripclfer emot enffilb man, Ijmilfa å ara gå eller för befj borgerliga namn od) rpfte förflenltga dro; brottet firaffeö enligt allmän lag, odj marbe befj* utom ffriften fonftfferab. 12:o. Sögnaftiga fonfifferaS. 13:o. Sebernaö manl)elgb, mare ftg genom offentliga läror till någon laft, färbeleS ben forn fårar ärbarl)cten, eller fåbaita oljötjba od) ffänbltga framftällningar af benna laftS utöfning, Ijmarigenom främjanbet af ett förbcrftigt lefnaböfätt åft)ftaö; brottet ffall ftraffaö enligt allmän lag, od) ffriften fonfifferaS. Såfom anfelt. 4. 9:o. <£>mar forn — grunber. Stubbning af qmarftab, Ijmaruftyå för* fäljning eller utfjmbanbe ide följt, umgälleS enligt altmän lag. § 5. 15:o, Silla mål — beljattblaS, äfmenfom ben brottslige, i alta be falt, bå l)an ej reban gjort ftg fafcr tilt böbSftraff elter ftraffarbete ftå lifStib, ffalt åbragit. S3öter, forn i benna lag utfatta äro, förmanblaS efter allmän lag. 16:o.
Alla lakan äro af linne och försedda med en m y c k e t bred spets, fastsydd vid l a k a n e t s k a n t. E n gungstol, eller chaiselongue, får ofta r u m i en mirador, eller också flere m i n d r e stolar och ett litet bord. särdeles väl l ä m p a r sig. (Slut i nästa n:r.) Våra barns tidning. I vår tidningsläsande tid vilja till och med v&amp;ra barn ha sin egen t i d n i n g; men vid valet af denna är för visso viktigt att finna, hvad som verkligen är godt. E t t blad, som under sin korta tillvaro gjort sig förtjänt af att synnerligen beaktas såsom ungdomsläsning och som också vunnit föräldrars och lärares erkännande därför, är emellertid » K a m r a t e n, illustrerad tidning för Sveriges ungdom. » P å samma gång denna tidskrift, som sagdt, förvärfvat målsmännens gillande för den genomgående fosterländska, rena och friska anda, som besjälar densamma, h a r den också i sällsynt grad förmått förvärfva det uppväxande släktets sympatier genom sitt rikhaltiga och intressanta innehåll, med omsorg afpassadt efter de ungas lifliga fantasi, vetgirighet och verksamhetsbegär. U n d e r lästerminen får väl icke, i förståndiga hem åtminstone, lexan så uteslutande lägga beslag på barnens tid, a t t ej några stunder lämnas öfriga till en sund förströelses hvila. D å bjuder K a m r a t e n på underhållande skildringar från alla världens ändar och alla äfventyrens riken, praktisk handledning till frisk friluftssport och lekar ute och inne, ständigt nya uppslag till nyttig och roande sysselsättning, illustrerade framställningar af olika slags slöjd, samlingar och experiment — allt sådant, som alltjämt lika lifligt fängslar unga sinnen och som, r ä t t handhafdt, blir lika mycket källor till nöje som till kunskaper. I alla u t t r ö t t a d e och uttrå- kade stackars m a m m o r, som många gånger, hälft förtvinade, söka ett svar på edra ungdomars oupphörliga: » hvad skola vi göra — hvad skola vi g ö r a?
Om din broder varder fattig när dig, och säljer sig dig, så skall du icke låta honom göra trälars arbete; Utan han skall vara när dig, såsom en dagakarl och en husman, och tjena dig intill klangåret. Då skall han gå lös ut ifrå dig, och hans barn med honom; och skall komma till sitt slägte igen, och till sina fäders ägor. Förty de äro mine tjenare, de jag utur Egypti land fört hafver; ty skall man icke sälja dem efter trälars sätt. Och skall du icke med stränghet råda öfver dem, utan frukta din Gud. Men vill du hafva trälar och trälinnor, så skall du köpa dem af Hedningarna, som omkring eder äro; Af husmän, som främlingar ibland eder äro, och af deras afkommandom, som de när eder uti edro lande föda, dem skolen I hafva till egna; Och skolen äga dem, och edor barn efter eder till en evig ägo; dem skolen I låta vara trälar. Men öfver edra bröder, Israels barn, skall ingen öfver den andra råda med stränghet. Om en främling eller en husman växer till när dig, och din broder varder fattig när honom, och säljer sig enom främling, eller husmanne när dig, eller någrom af sine slägt; Så skall han rätt hafva, sedan han såld är, att varda löst igen; och någor af hans bröder må lösa honom; Eller hans faderbroder, eller faderbroders son, eller eljest någor hans när skyldman i hans slägte; eller om hans egen hand kan så mycket åstadkomma, så skall han lösa sig; Och skall räkna med sin köpare ifrå det året, då han sålde sig, intill klangåret. Och penningarna skola räknade varda efter åratalet, sedan han såldes; och skall hans lön med inräknas för hela tiden. Om ännu mång år äro intill klangåret, så skall han derefter desto mer gifva för lösnen, efter som han köpt är. Äro få år qvar intill klangåret, så skall han ock derefter igengifva till sin lösning; Och skall räkna sin lön med honom år från år. Och du skall icke låta råda öfver honom med stränghet för din ögon. Om han icke löser sig i denna måtto, så skall han i klangåret lös utgå, och hans barn med honom.
Det ena beslår deruti, att då det är ett jus majestaticum, att pregla mynt, och detta icke kan tillåtas enskilda; så måste äfven de representativer, som löpa man och man emellan och föreställa mynt, vara underkastade stränga controller; och det måste då tillhöraden administrativa makten Den 2a Augusti f. m. att tillse, att ingen fara uppstår. Det andra skälet är det, ätt verklig fara kan uppstå, om icke konungamakten har rättighet att tillse att förvaltningen blir i enlighet med de lagar som finnas; och örn icke på den sidan controller äga runi, så lemnades anledn. till mångå underslef; men iakttages den föreskrifna uppsiglen på elt ändamålsenligt sätt, så kan ingen särdeles fara vara för handen. Hvad actie-banker beträffar, har man sagt, att de skola äga mindre förtroende än sådana banker, som äro grundade på solidarisk ansvarighet. Delta kan jag icke erkänna. Östgötha provincial-banken är icke grundad på solidarisk ansvarighet; men dess sedlar löpa icke desto mindre öfverallt i allmänna rörelsen. Uti Ystads bank äga actieägarne icke heller sådan ansvarighet; men dess sedlar äro derför icke misscrediterade. Gr. Frölich har upplyst att Engelska banken är actie-bank utan solidarisk ansvarighet. Hvar och en känner hvad förtroende den äger. Jag har icke hört någon upptaga till vederläggning mina motiv för inrättande af actie-bank i Stockholm. Om femtio husägare förenade sig om en bank i Stockholm, och inbjödo andra att insätta sina capitaler deruti på actier, eller såsom man kallar dem, commandit-delägare, så skulle en stor olikhet uppstå emellan den solidariskt ansvariga och de öfriga. Fråga skulle alltid yppas om större förmåner för den solidariskt ansvarige framför de icke ansvarige delägarne; och delta är orsaken, hvarföre jag betviflar möjligheten alt i Stockholm inrätta en bank, som icke är grundad på actier, till hela beloppet insatta i contanta medel, och der alla delägarne hafva lika rätt och lika ansvarighet. Man måste erinra sig, huruledes den bankrut, som inträffade med disconterna, uppkom.
Men vi. hafva hår hört flere framställningar göras om saker, hvilka behöft remitteras till 2 och 3 Utskott. De som redan åro satta, äro bestämda för att behandla saker af ett visst innehåll och inga andra. De kunna således blott befatta sig med detailler af den allmänna förlägenheten, ej med det hela. Anses den tili någon del härröra af Näringstvånget, så hörer frågan till OeconomieUtskottets behandling. Anses en af or - Den to Februarii. Sakerna gom bör undanrödjas, vara den oså^ kerhet i Nåringsdriften, som hårrör af Regeringens envälde i den oeconomiska Lagstiftningens så bör saken remitteras till ConstitutionsUtskottet. Tror någon förlågenheten i sin mohn komma af origtigt fördelad, eller för hög bevillning, emedan det fallna hemraansvårdet ej svarar mot det åsatte minimi-beloppet: så hörer frågan till BevillningsUtsköttet. Tror man för. lågenheten bero af de genom MagazinsDirectiö^ tien vidtagna åtgärder, så hörer saken till Statsoch BancoUtskotten. Beror den äfven på ofullståndigheten i författningarne om inteckning och utmätning å fast egendom* så hörer ämnet till LagUtskottet. Tror man den också bestå uti missförhållandet emellan en oföränderlig sedelstock och en föränderlig varumängd, så hörer frågan till BancoUtskottet. Finner någon den vara ohjelplig utan inskränkning i EmbetsmannaCorpsen och Krigsmagten, hörer ämnet till StatsUtskottet o. s. V. Men det år icke en utan alla dessa Orsaker tillsammans, som vållat den iråkade förlägenheten Låtom oss icke skjuta skulden hvarken på Regering eller Ständer. Fattade af tidens ström hafva vi fortgått med den, och strandat. Frågan bör nu blott blifva: hvilka åro medlen att hjelpa oss ur vår belägenhet? Undersökningen derom måste ske uti ett sammanhang. Detta får och kan icke af de redan tillsatte Utskotten behandlas, emedan hvart och ett af dem har sina genom Grundlagen bestämda förrått™ ningar.
Garantie fö»? ock> nu äro samma ord, och fruktanss wärdt är ock att kraften eller werkan kan blifwa enahanda ; hälst som Utskottet frän början säger helt simpelt , att de Utländska Längifware icke ens skola fä räntornc och än mindre CaxÄalrrnc äter, samt Jnkändskc Lewerantbreransedda owiskorliga skyldighet, att wänt» flere är pä sin betalning, säsom ock Utskottet nu kjelfwe redan tyckeombyta prinoipe, emedan, dä deras Betänkande förra gängen här deiibereradcS, en del ar Mdderskapet och Adeln dä bcstridde deras Försiag, att Längifware skulle bstfiyu frie Contribution till Kronan för desupponerade aflemnade Länen; men äter nu har Utskottet wrängt borr meningen och explicerar - att deras tanka blott warit, det icke tvid Jute - 470 Dm 14 September. Jnkeresse-Liqulder eller afbetalningar pä Capikakek nägra afdrag Ike skulle; men wäl att ivid Taxeringar Sill Bewillning afgifter för desse gifne Län skulle päföras: och hwilket skulle werka mänga steZgZrementer, vch synnerligen misstroende till hwars och ens uppgifter, emedan be af Utskottet föreslagne Reverser under »lika namn äro ju projecterade att ställas pä mindre Summor, pä dek att desse skulle kunna npttjas utk rörelser eller Liquider man och man emellan. Blott ide» sistnämde ändring af Stats-Utskottets betänkande och uttrycket locka fram penningar, tror jag mer hindrar än bidrager till Creditcns etablerande, och -warförutan ingen klok engagerar sine nu ägande Contanter.
Lsrigucn, liksom hwar enjkilld person, behöfwsc understundom rådrum ak öka stt rörelse Lapirol, en starka den st-mgurn lätt äterwinner genom sin egen författning, genom inlöpande inrerc5len och andra tilgangar; men tid behöswer hon hertil och en dylik höflighet af detz fpr - 64 dringsägare wore ej alltid ak förwänka, wid en mer smädelig, än nödwändiq öppenhjertighet. Man kan med sa mycket mer frimodighet uodaga denna sanning, oundmikeligen widladande wid alla Oeäit-werk, som Lsnguens närwarande Silfwerförrad werkeligen ösiverfkriderj dest utgifna sörskcisningar. Med ec ord, mine Herrar, hade wara företrädare wid Riksmö en widtagit et sädant försiag, som det hwilket nu är a bane, sa hade de besparat ost den mödan at göra Lrngusn til et vemilarions ämne, ty man vsnrilerar ej om det, som ej ens existerar; och skulle det jag nn hast den aran anföra, ej werka inom Ståndet, sa önskar jag, at detta ämnet först ma communicsras med de bada Sranden, som äro wara med garanter i kaninen och sedan hänskjutas til Linea UstkottetS mogna ompröswande, som med full kännedom af saken, pä det mest tilsredsställande, ar i ständ at urreda och beswara den samt gifwa derom all nödig vplysning» Kundskapen om Riksgäldens ärliga belopp samt allt det, som dermed hafwer gemenskap, är något helt olika, och den Åstundan Skuldenarer hafwa ak pa det nogaste blifwa underrättade om deras skulds höjd och beskaffenhet, är en 8tra sä nara förenad med ratkwisa och billighet, at jag i det ämnet blott wägar »vördsammeligen yrka, det Ridderskapet och Adeln med wänlig »vishet gar den sanna och lagliga wäg, som närmast leder til föremålet.
Utdrag af wälleflige BsrgareStändets Hrotocoll, hällit wid Urtima Riksdagen i (örebro den 17 Junji 1812. SD. Ä?id förnyad föredragning af Lag-Utstottets Betänkande, angående Prcscriptions-lid för rättighet, att söka rättelse i Stor-stifkes och En-skiftes Förrättningar, blef i anledning af gjorda anmärkningar, detta Betänkande till Lag Utskottet äterförwist. Ut supra. Lx protocollo, I. Lerjström. Utdrag af wällsflige Bsrgare-Ständets protocoll, hällit wid Urtima Riksdagen i (Orebro den 17 Junii i8lr. S. D. ^emitterades lill Lag-Utstottet Herr Commerce, Rådet Sante sons Memorial, angåendei:o De i Allmänna Lagen och Författningar stadgade Böters förhöjande till ett emot nu gällande Waru-pris swarande belopp; och s:o Skärpning uti straffet för Förfalskning as Publique Werkö och Enskilde Personers Förbindel' ser och Assignationer. Ut supra. Lx krotocollo, ösrxström. Ut - Den 17 Junik. 719 Utdrag af wällsflige Borgare - Ständets protocoll, hällit wid Urtima Riksdagen i (örebro den r? S. D^§id förnyad föredragning af Stats-Utskottets den rs:te i denna manad afgifne utlakande om de till Institutet för Blinde och Dös-stumme ansiagne medels uppförande pä Stat; fann Borgare-Ständer för godt, att gilla samma utlåtande, med den tilläggning, alt, i anseende till dehe medel, enahanda Redogörelse och Revision ma äga rum, som för andre Stats-anslag är eller kan blifwa föreskrifwen. Ut supra. Lx krotocollo, ' ^f. ^s. Lerjström. Utdrag af wällöf. Borgare-Ständets protoeoll, hältet wid Urtima Riksdagen i Örebro den 17 Junii i8>2.
Ut dr. d. 27 Maj 1840. 297 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 20, innefattande förslag till ett förändradt mynt-system, än ock samma Utskotts memorial N:o 31, med anmälan af en rättelse i Utskottets ofvannämnde Betänkande N:o 20, fann Ridderskapet och Adeln för godt att samma Betänkande N:o 20 till BancoUtskottet återremittera. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Bevi/lnings-Utskottets den 7 dennes å bordet lagda Betänkande N:o 11, i anledning så väl af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Curhus-afgiftens fortfarande, som Herr Möllerhjelms_, Axel, 1 ämnet väckte motion. Återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets följande Betänkanden, sedan den 2 dennes å bordet hvilande: N:o 2G, i anledning af väckt fråga om den uppenbara kyrkopliktens afskafl’ande. Återremitterade s. N:o 28, i anledning af väckt fråga om förändrade föreskrifter, i afseende på Kungörelsers publicerande i kyrkorne. Af slogs. S. D. Sedan Biskopen m. m. Doctor Heurlin, som utsedd blifvit att under Prosten Stenhammars frånvaro inträda som ledamot af Stats-Utskottet, förklarat, det lian vore härifrån hindrad af hvad honom förut ålåge, såsom deltagande i den Svensk-Norrska Unions-Comitens öfverläggningar, blef nu, i hans ställe, till ledamot af samma Utskott vald Contracts-Prosten P. G. Swedelius. S. D.' Sedan Kongl. Maj:t i Nåder förunnat Biskopen m. m. Agardh tillstånd, att, för sin belsås vårdande, från Riksdagen afresa, och Ståndet beviljat Professoren m. m.
Men först när det nu föresätta mål: den befintliga materielens fullständiga ist ands åtin in g vunnits, torde sättet att sedermera städse vidmakthålla denna materiel, att genom omsättning af de fartyg, hvilka under tidens lopp blifva otjeustbara och måste ersättas af nybyggda, samt att möjligen till det hela eller i någon af dess delar utvidga denna materiel, och ytterligare göra sig flyare tiders uppfinningar till godo, blifva föremål för en närmare underdånig framställning och granskning. Hvad personalen beträffar, har det stora och ännu qvarstående behofvet af en förökning af flottans Matrosoch Kanonier-corpser redan ofta blifvit framställdt. Slen sodan Rikets Ständer, vid 1S47 års riksdag, genom beslutet att flottan skulle få sig vissa kust-distrikters beväriugs-manskap jemte alla coopvacrdie-sjömän emellan 20 och 30 års ålder i krig anslagne,. stadgat en god grundval lör personalföihållandernas förbättrande, anser jag att, så länge den befintliga materielen icke kunnat blifva i fullt tjenstbart skick försatt och betydliga anslag dertill, i främsta rummet V Kongl. Majds Nåd. Prop. om Statsverket 1853. 13 måste lagas i anspråk, för närvarande och intill dess detta mål cmåtts, ingenting Dör begäras för personalens förökning utöfver hvad jag i underdånighet föreslagit vid föredragningen af ordinarie statsregleriugenA 2:o Munderingars anskaffning ål Flottans beväringsmanskap. “Att under freden göra sig beredd till kriget är en i alla tider och alla länder erkand klokhets-regel, hvars tillämpning blir i samma mån nödvändigare, sorn nyare tiders förändringar i vissa delar af krigs-materielen och i fortskaffningsmedleu så till lands, som sjös, kunna låta krigens utbrott mera omedelbarligen följa på krigsförklaringarne, samt sålunda i behofvets stund förkorta beredelsetiden och ofta göra anskaffandet då af nödiga effekter rentaf omöjligt. Rikets sednast församlade Ständer hafva äfven i så måtto erkännt denna grundsats, att anslag beviljades för materiel* ns iståndsättande och dermed gemenskap egande förrådens kompletterande.