Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och Maheli gick in till Judith, lade barnet i hennes armar och sade: "Judith, o min syster, låt icke honom blifva gifven till spillo". Judith smekte leende barnets lockar och frågade: "Hvad önskar du Maheli?" "Judith, o Judith, låt icke Herrans namn komma på skam! Om icke hjelp kommer, vilja de inom fem dagar lemna staden åt fienden". "Hvad är det de synda och fresta Herren", utbrast Judith med vrede. "Hvad berättar du mig. Skall jag sådant höra?" Och hon reste sig opp, och hennes kind blossade. Men hon nedsatte sig åter och sade: "Ack, hvad kan en svag qvinna! Hon vill höra hennes ord, om hon bestraffar deras otro och deras hjertans hårdhet". Maheli svarade: "Gå i Herrans den store Gudens namn, och han skall vara med dig och gifva dig kraft att blifva en Debora! Ve, jag kan intet. Jag är som det svigtande röet, som vinden böjer, eller som vinrankan, som står endast så länge den stödes af trädet; men du så stolt i din höga fägring, Herren har gjort dig till ett redskap i sin hand. Der det starka redskapet brister, kan arbetaren ännu lyckas med det böjliga, och der mannens mod brister, kan Herren bereda sig ära genom en qvinna. Judith, låt icke lemna staden i fiendens hand. Låt icke hedningarne säga: "se, vi hafve förtrampat dem som förlitade sig på Herren". Judith svarade intet, utan satt tyst, och Maheli gick åter bort med sitt barn. Men Judith stängde sig inne och bad till Herren. Men Achior trädde till Maheli och sade: "Maheli, mitt hjerta är tungt öfver pilten. Visste jag dock huru jag skulle kunna sända dig hädan med honom". Maheli svarade: "Icke må min herre vilja sända sin tjenarinna bort ifrån sig om han ock kunde! Underliga hafver Herren ledsagat mig hit till min herra och åter till mina fäders land, han skall icke nu förlåta mig. Skulle icke hans makt förmå att frälsa hans folk. Underliga äro hans verk.
Jag röstar för bifall lill 5:le punkten af Utsk:s förslag. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den myckenhet af bränvin, som kommer att produceras i landet är beroende utaf den myckenhet af denna vara, som efter hvad den kostar tillverkaren, kan med fördel afsältas. Om mera än denna myckenhet skulle tillverkas, så faller priset, och i och med detsamma, då någon förtjenst pä tillverkningen icke mera upstår, utan snarare förlust, kommer produktionen åter alt af sig sjelf minskas. Frågan är således endast den: på hvad sätt den qvantitet bränvin, som i alla fall i landet kommer alt tillverkas, må kunna på det lämpligaste sätt frambringas. Utsk. har önskat, att bränvinsfabrikationen så mycket som möjligt skall koncentreras inom stora fabriker. Likväl har Utsk. ansett och R. o. Ad. har i sitt sista plenum gillat detta, att öfvergången till stora fabriker icke bör blifva allt för brådstörtad. Uti detta hänseende beslöt R. o. Ad. att tiden för bränvinsbränningen skulle inskränkas till 2 månader hvarje år. Om i detta afseende med den inskränkningen någonting skulle vinnas, så måste naturligtvis ett maximum för produktionen för hvarje bränneri utsättas, och Utsk. har, såsom mig synes, ganska conseqvent föreslagit detta maximum till 1,000 k:r om dagen. Hvad åter angår minimum, eller 300 k:r om dagen, så skulle med detta minimum de minsta fabrikerna komma att tillverka omkring 15,000 k:r om året och för alt vara en fabrikstillverkning kan väl icke denna qvantitet anses vara för högt tilltagen. Det finnes dessutom ett ganska praktiskt skäl härvid. 31* 4S4 ' Den 27 April f. m. Hela kontrollen vid beskattningen hvilar nemi. på konltollörerne.
Och de aktade på honom, och sände ut väktare, som låtos vara rättfärdige; på det de skulle taga honom vid orden, och öfverantvarda honom herrskapet, och i landsherrans våld. Och de frågade honom, sägande: Mästar, vi vete att du säger och lärer det rätt är, och ser icke till personen, utan lärer Guds väg rätt. Är det rätt, att vi gifve Kejsaren skatt, eller ej? Då han förmärkte deras illfundighet, sade han till dem: Hvi fresten I mig? Låter mig få se penningen; hvars beläte och öfverskrift hafver han? Svarade de, och sade: Kejsarens. Sade han till dem: Så gifver nu Kejsarenom det Kejsarenom tillhörer, och Gudi det Gudi tillhörer. Och de kunde icke straffa hans tal, för folket; utan förundrade sig på hans svar, och tigde. Då gingo någre fram till honom af de Sadduceer, hvilke der neka uppståndelsen, och frågade honom, Sägande: Mästar, Moses hafver skrifvit oss, att om någors mans broder blifver död, den hustru hafver, och dör barnlös, att hans broder skall taga hans hustru, och uppväcka sinom broder säd. Så voro nu sju bröder; och den förste tog sig hustru, och blef död barnlös. Och den andre tog henne, och blef ock desslikes död barnlös. Den tredje tog henne; sammalunda ock alle sju, och läto inga barn efter sig, och blefvo döde. Sist, efter dem alla, blef ock qvinnan död. Uti uppståndelsen, hvilkensderas hustru skall hon vara, efter det sju hade haft henne till hustru? Då svarade Jesus, och sade till dem: Denna verldenes barn taga sig hustrur och gifvas mannom. Men de som varda värdige till den verldena, och till uppståndelsen ifrå de döda, de hvarken taga hustrur, eller gifvas manne; Och ej heller kunna de mera dö; ty de varda like med Änglarna, och äro Guds barn, medan de äro uppståndelsens barn.
— Dito » beklädnad m. m 1,781: 45. Dito » anskaffande af nummerhästar 1,600: — Arfvoden 460: — 13,985: 45. Balans till år 1862: Revisorerne hafva härvid icke funnit något att erinra. Kongl. Krigs-akademien. Räkenskaperna, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskade med anmärkning, förete följande förhållande i afseende å inkomster och utgifter: 84 Debet. Balans från år 1860 : Tillgångar Uppbörd: Statsanslag Betalande kadetters afgifter Ersättningsoch försäljningsmedel ra m. Balans till år 1862: Skulder Kredit. Balans från år 1860: Utgifter: Ilatsmanskommenderingen. Balans till år 1862: Kontant behållning Af Guvernörs-embetets vid Krigs-akademien till Kongl. Maj:t afgifiia underdåniga berättelse inhemtas, bland annat, att Kadett-kårens nummerstyrka, som den 31 December 1860 utgjorde^ 195, under år 1861 ökats med 38 och minskats med 40, så att antalet kadetter vid årets slut utgjorde 193. För betalande kadetter har pensionsafgiften af Kongl. Majit äfven under år 1861 varit bestämd till 630 R:dr. § 2. Af räkenskaperna för revisionsåret har icke kunnat utrönas om, vid en i Mars månad skedd upphandling af 824 fot meleradt kläde till ett värde af 2,035 R:dr 28 öre, något kontrakt blifvit upprättadt, på sätt vid dylika upphandlingar eljest egt rum. 85 § 3. För verkställdt målarearbete uti Guvernörens våning affores i räkenskaperna ett belopp af 688 R:dr 26 öre, dock utan att något besigtningsinstrument eller på förhand uppgjordt kostnadsförslag finnes bifogadt, som satt Revisorerne i tillfälle att bedömma nödvändigheten af det verkställda arbetet.
En Comité nedsättes, hvartill Ledamöter utnämnas af Konungen och Riksens Ständer gemensamt, hvilken föreslår, på de af Särskilta Utskottet uppgifna grunder, en ny Organisation samt indragning af Embeten och Serskildta Utskottets Betdnkanden. Tjenster, samt samlar och redigerar de eko* nomi;ka stadgar, som ur allmänna Lagen böra uteslutas, äfvensom alla andra, så val ekonomiska, som handeln och slöjderna samt drätselverket rörande Författningar. Den skulle arbeta i bredd med den redan länge» sedan nedsatta Lag-Comité, som utarbetar en förbättrad organisation af Domstolarna och en ny redaetion af de civila och brottmåls-lagarne. Samma Comité bör äfven föreslå en CensionsV inrättning för civila Émbejsoch Tjenstemän samt löningssättet. 6 En Pensionsanstalt för Civila Embetsoch Tjenstemän inrättas. 7. De tjsnstsökandes och tjenstbehöfvandes antal minskas genom mera stränghetvid dimissioner från Schöler och Gymnasiersamtvid Student-examina, äfvensom vid andra examina. 8 Alla titlar, hvarmed icke ordinarie tjenSfs och lön följa, böra afskaffas för alltid. E. Z, Munck af Rosensköld. Memorial, uppläst i R. H. St. Serskild* ta Utskott den 22 Aprill 1818 af Riks. dagsmannén Anders Danielsson från Elfsborgs Län. Då det åligger mig, såsom Ledamot af detta Utskott, att yttra mina tankar i det vigtiga ämne, sorn Riksens Högled. Ständer till Utskottets handläggning öfverlemnat, fullgör jag denna pligt med fullkomligt erkännande af mina insigters otillräcklighet att lemna något fullständigt eller utarbetadt förslag, •SéCskilcltct Utskottets Betänkanden. 703 Som vid afFattande af dét sluteliga Betänkandet kunde läggas till grund; Det lar icke heller kunna förväntas, att någon af mitt Stånd, hvars deltagande i de Allmänna ärendena inskränkes till vanliga Riksdagsgöromål, skulle Vara i stånd till något Sådant.
Genua den 17 April 1822. Raphael Lavaggi, Notarius. Den i Ulartii. 99 Ätt förestående öfversättning år till mening och ordaförstånd öfverensstämmande med det för inig i original uppviste, och på Franska språket skrifne betyget; intygar med Embetes underskrift och insegel. Stockholm den i3 Februari 1823. Fredr. M. Calvagen, Not. Pub. (Sigill.) Promemoria, som innefattar åtskillige upplysningar. Till åfventyrs skall det förefalla djerft, att åter i minnet kalla anspråk, dem Rikets Högloflige Ständer redan vid i8r5 och 1818 årens Riksdagar pröfvat, och vid den sednare förkastat på skål och anledningar dem StatsUtskottet framställt på ett sätt, som skulle göra frågans åter upptagande omöjligt. Detta Utskott afstyrkte då Svenske Ministern i Italien Herr Johan Claes Lagersvårds anhållan om rättelse uti liquidations-såttet af hans, uti förra Genuesiske Rikslånen ägde fordran, förnämligast på de skäl, att efter de j 808, af RiksgåldsContoiret inställde interesse-betalningar, Lagersvård möjeligen kunnat åga tillfälle att till underpris emot primitiva värdet, inköpa de andelar, han befanns före 1810 åga uti samma lån, samt dessutom, att vid 1799 och 180I års gjorde omsättningar, Lagersvårds namn icke finnes uti låne-listorne som delägare. Deremot utvisa RiksgåldsContoirets dåva* ICO Den i Martil, räntie Baukiers, Handelshuset de la Rue fréreg hosgående bevis ej allenast, att Lagersvård vid den sista omsått ningen var deltagande Uti de Svenske Janett, utan åfven, att hans efterdöme söm Svensk Embetsman, ingaf Allmänheten ett förtroende till dessa Stats papper, som gjorde omsättningen möjlig och beredde dess lyckliga utgång.
Skrifvelse, anmält behofvet af understöd, för att kunna å Domkyrkan derstädes verkställa en reparation, hvilken vore af högsta nödvändighet, men föranledde en kostnad af 10,623 R:dr 46 sk. B:co, som hvarken af Dom - Underdåniga Skrifvelsir. 63 kyrkans egna tillgångar eller genom bidrag af Stadens innevånare skall kunna betäckas, liar E. K, M. som funnit något allmänt anslag för Calmare Domkyrkas iståndsättande hittills icke hafva varit att påräkna, genom Nådig Remiss af den 25 sisth Januarii till Riksens Ständers Statsutskott Kyrko-Rådets ofvanberörde underdåniga Skrifvelse i Nåder öfverlemnat, på det Utskottet, med anledning deraf, måtte, i mon af blifvande Stats-tillgångar, hos Riksens Ständer föreslå de till ifrågavarande reparation erforderliga medel. Efter erhållen del af denna Nådiga Remiss, har hos Riksens Ständer förekommit, att då, vid 1815 års Urtima Riksdag, Riksdagsfullmägtigen från Calmare Stad anmälde huruledes Domkyrkan derstädes fordrade reparation, hvilken, enligt Förslag, skulle uppgå till en kostnad af 16,093 R:dr 46 sk-» till hvars bestridande Stadens innevånare saknade förmåga och Kyrkans egna tillgångar funnos otillräcklige, helst af de till dess underhåll anslagne 98 tunnor Kronotionde, blott 44 tunnor voro i behåll, efter afdrag utaf Kyrkobetjeningens aflöning, och Kyrkans Capital endast utgjorde 1,409 R:dr 46 sk. B.co; hvarföre Riksdagsfullmägtigen anhöll uppå anförde skäl , att till denna reparation mätte af allmänna medel beviljas understöd till ofvan uppgifne erforderliga summa, Riksens Ständer, ehuru de medgåfvo, att Riksdagsfullmägtigen väl egt anledning till denna anhållan, likväl ej kunde, i anseende till Statsverkets mångfaldiga behof, samma anhållan bifalla, emedan, till
Iror föreslå; sä elium bogligcn jag önskar, att den tid ma komma, dä en 20 kolliunclervisnin^ lion I,ofvo verliot en sällön fö, Ilöttrins; i elen räo mossons sörständ veil morolitet, ott liropps-strolsen ms linnno alldeles uppllöro, onser joA den lilivöl ännu ielie voro inne; oell jl>^ tilltror mi^ sä mveliet minnie ott tillst^rlio ett ölver^äencle dertill i slätön om upplopp, som, dä jo^ onsee nödigt oell tillllörli^t ott till Ilestroffnin^ enligt ollmön loA l,önslijulo de vict upplopp löretolloncle lorott, livillio i ollmönno lo^en öro me,t liroppsstrols loelo^de, följden slcnlle tllilvo, ott liroppsstrolf ctoeli e^er rum oell ott principen om cleros ofsliolfonde olltso sliulle solino eonsec^uens. lifter ott sälundo llolvo redovisot mino äsi»ter i ämnet, tär jo°; för min clel i unclerclän ^llet föreslä lo!joode Z'7/,c/c/^ k/// Z-aZ', a/ro-äs^i/s »/-/-/o/-/, oc/^ o/o/Zc^e ^"o/Z^nr/f/c^ar, ^ao,r Zec,/ eö/ iäö>. ' §- Ned upplopp oell ololli^o follisomlin^or lorstäs endost säklono, cle der, utmörlionde i orct eller I,ondIin^ «m orolig oell välclsom sinnesstämning, l,oto eller völdföro ensliild eller ollmön sölierliet, eller som os eivileller nlilitoir-m^ndigllet, eller ot potrull ont^dde ott ätsliiljos, oell siA tron stöllet llLAisvo, säclon tillsöAelse ielie ätl^-do. 2 §.
N.-o 2 till Constitutions-Ulskottets Memorial, N.-o 38. ingen arfvet af en förtid, sorn ännu lefver i minnen och seier; än mindre, om detta arf är af en högre, en sann betydelse. Serskildt må det tillåtas mig kasta en blick på det Stånd, jag tillhör. Om Staten är en uppfostringsanstalt, hvilket Utskottet medgifver, och onx man icke vill förneka, att det eviga, oförgängliga fröet till all vårt slägtes sanna förädling och fullkomnande ligger inneslutet och förvaradt i den christna kyrkan, om Staten ännu icke upphört att af Presterskapet fordra vård om folkets bildning och sedlighet, och om det äfvenväl är ett factum, att folk-läraren, i följd såväl af sitt kall, som sin nära beröring med folket, bäst känner dess moraliska och intelleetuella, jag kunde äfven tillägga ekonomiska, tillstånd, med hvad rätt vill man då förtränga Presten, såsom en för Stats-bestyren främmande person, från den politiska plats, han i Sverige innehar, eller med hvad billighet lemnar man honora möjligtvis ett rum vid sidan af Statens, i hele olika spherer verkande embetsoch tjenstemän? —• Annorlunda är förhållandet, efter hvad mig vili synas, med den egentligen lärde. Mera afstängd från det practiska lifvets krets, eger han vida mindre behörighet atl deltaga i den offentliga discussionen inom Riks-Församlingen. Men ett annat fält står i stället honom öppet. I hvarje land, der tryckfrihet råder, är en vid bana upplåten, derå förnämligast de, som vilja helsås för lärde, må tällande inlöpa. 7:0 En regulativ princip för valoch representations-rätt låter i enlighet med ofvan framstälde tankegång, lätt igenfinna sig: allt ifrån den dunklare till den mer och mer klara föreställningen om Statens verkliga behof, tillstånd och bestämmelse.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga Ulsktns förslag till i i §:n. Ropades starka nej, blandade med ja, hvarefter HrLandtm. förklarade sig hafva funnit nej öfvervägande. I anledn. af Hr Rosenblads begäran ali propos. å 12 §:n måtte framställas innan Frih. Sprengtporten? förslag till pröfning företoges, erinrade Hr Landtm., att denna § ännu icke blifvit föredragen, hvarföre beslut derom icke nu kunde fattas; och efter uppläsning af Frih. Sprengtporten? förslag, innehållande: Då någon medlem af ett fattigvår d s s a m hä11e sysselsätter ett större antal arbetsfolk, eller i allmänhet utöfvar sin näring på ett sådant sätt, att derigenom fattigvården ur betungad i en högre mån, än som må anses motsvaras af de bidrag, som af honom erläggas, må en särskild fattigvän dsafgift kunna honom af fattigvårdsstyrelsen åläggas, icke öfverstiga n de hälften af hans andel i de allmänna fattigvårdsbidragen, — framställde Hr Landtm, propos. till antagande af della förslag. Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Frih. o. Landtm, i anledning häraf förklarade att ja öfverrösta! nej, begärde Frih. Roye votering. Hr Frih. o. Landtm, föreslog R. o. Ad., att såsom contra-propos. till Frih. Sprengtportens förslag antaga afslag å detta förslag. Frih. Raab: Jag biträdde Frih. Sprengtportens förslag, med begäran om den förändring deruti, att der skulle stå JL i stället för och frågar om ej detta kunde få inflyta i contrapropustn. Hr Landtm, yttrade, att då Frih. Roye, som begärt voteringen, yrkat afslag, hade Hr Landtm, ansett sig böra i förslaget till contra-propostn intaga detta yrkande, beroende det likväl på R. o. Ad. alt efter godtfinnande antaga en sådan contra-propos., eller den af Frih.
Vid sådant förhållande och då sjelfva förslaget ej innefattar något definitift beslut, utan blott afser en underd. framställning till K. M., så får jag anhålla om bifall till ifrågav:de Betänk. 7i Den 11 Mari. Hr von Troil: Jag ber att få tillägga endast några få ord till hvad jag förra gången hade äran att yttra. Man har fäst sig vid att räntegifvarne skulle tvingas att göra 2 resor, den ena resan till kronans uppbördsman, den andra till regements-upphörden. Ehuru jag erkänner att härigenom åstadkommes ett ökadt besvär för räntegifvarne, så tror jag likväl att detta låter värre, än hvad det i verkligheten är, ty vanligen åtaga sig tvenne personer från hvarje socken att liqvidera såväl sina som de öfrigas räntor. Således är detta i sjelfva verket icke så betungande, som när man talar derom. Hr Charpentier, som säkerligen eger den största sakkunskap i detta hänseende, har ingått på idéen af detta förslag, men han har visat hvilka stora formella brister finnas deri. Jag ber att få tilllägga att i slutet af Utsk:ts anförande står: »äfvensom på enahanda sätt skulle förfaras med alla sådana åt tjenstemän, vare sig civile, militäre eller ecklesiastike, indelade ränteeller tionde-anslag, hvilka indelningshafvarne ej ega rättighet att till leverering in natura uppsäga.» Tager man detta yttrande efter ordalydelsen, så skulle deri äfven vara inbegripen den tertialtionde, som presterskapet eger att af sina sockenboar uppbära, och att denna således skulle utaf kronans tjenstemän uppbäras för att presterna tillhandahållas. Min öfvertygelse är att Utsk:t aldrig afsett att denna tertial-tionde skulle uppbäras på kronans uppbördsmöten, men en motsatt slutföljd kan man dock draga af ordalagen. Hr Charpentier har äfven erinrat att i ordet »kostnadsfritt» har inbegripits eller åtminstone borde inbegripas, att en ersättning af statsmedel skulle gifvas. Han har äfven sagt att Utsk:t endast begärt hos K. M. en undersökning af ämnet. Nej, Mine Hrr!
För min del är jag af den öfvertygelse, att ensamhetsfängelset bör tillämpas vid allt straffarbete för förbrytare öfver 18 och under 60 år, på en kortare, i lagen noga bestämd tid, i proportion lill hela fängelsetiden. På sådant sätt blir isolerings fängelset ett verksamt och »alfvarligt» straff. Såsom ensamt straff, då det alltid måste utsträckas på längre tid, förfelar denna moraliska tortyr slutligen sin hela verkan; då deremot straffarbetet, under sträng arbetsordning, militärisk disciplin och skärpningar genom isoleringsfängelse och vatten och bröd, icke upphör att vara i hög grad verksamt. Det synes mig ligga föga vigt uppå, om man dervid ålägger tångarne den i Auburnsfängelserna föreskrifna absoluta tystnaden. Hufvudsaken är, att tångarne isoleras då de icke arbeta samt att disciplinen strängt vidmakthålles. Fängelsernas inredning med trädceller för sådant behof fordrade en jemförelsevis obetydlig kostnad. Utskottet har antagit vatten och bröd, såsom alternatif emot enkelt fängelse och således äfven såsom förvandlingsstraff för böter, sedan förslaget att upptaga detta straff, hvilket enligt nu gällande lag tillämpas såsom sequivalent mot spöstraffet för gröfre brott, ibland sjelfständiga straffarter för denna klass af förbrytelser, blifvit genom votering underkändt. Det är svårt att fatta skälen för Utskottets beslut, då det allmänt erkännes, att straffet, verkstäldt på det sätt här är föreslaget (‘2 kap. 11 §), utan någon fara för den brottsliges lif kan i liela sin stränghet användas och att det då blir vida svårare och verksammare, än hittills och således ett lämpligt straff, icke för den obemedlade, som saknar tillgång till böter, utan för gröfre och diffamerande brott. Följden af detta beslut har varit, att tiden för enkelt fängelse måst inskränkas till 6 månader, motsvarande 30 dagars fängelse vid vatten och bröd (2:18): den längsta tid, på hvilken detta senare straff kan ådömas. Men härigenom uppkomma högst betänkliga förhållanden.
Vid förnyad föredragning bifölls Constitutions Utskottets Memorial, N:o 126, angående nödvändigheten af samband emellan de beredda Grundlagsändrings-förslagen till Lagtima Riksdagars periodiska återkomst och lill bestämmelser, rörande Urtima Riksdagar. S. D. Till justering upplästes nu Expeditions-Utskottets, under N;ris 42 och 78, afgifne 2:ne fortsatte förslag till den i Riksdags-Beslulet, som innefattar de till nästa Riksdag hvilande Grundlags-frågor; i sammanhang hvarmed föredrogs E^peditions-Utskottets, sedan den 17 Maji, på * Trot. ZJtdr. den 21 Maji 183$. 113 på bordet hvilande Memorial N:o 28, med öfverlemnan dc af nyssberörde skrifvelser. Sedan Secreleraren redogjort för Riks-Ståndens olika behandling af Expeditions-Utskottets förslag och framställningar, rörande ifrågavarande § af Riksdags-Beslutet, yttrad» Hans Jansson från Elfsborgs Län, det lian så mycket mindre funne någon betänklighet vid, att bifalla Expeditions-Ulskottets nu föredragne förslag, som Hans Jansson önskade ock hoppades, att Rikets Ständer, vid nästkommande Riksdag, skulle iakttaga deras pligt och icke gifva slutlig sanction åt de af nuvarande Constitutions-Utskott tillstyrkta Grundlags-förän dringar, hvilka, med få undantag, voro al den beskaffenhet, att deras antagande skulle leda till samhällskicket baklänges, men ingalunda ett steg framåt. Ståndet godkände Expeditions-Utskottets ifrågavarande förslag lill § i Riksdags-Beslutet, och lade Utskottets Memorial N:o 28 till hand lingarne.
Mcycr och Mathilda Meyer, född Rubenson (syster till polismästaren i Stockholm). Vid hennes faders död, som timade, då hon ännu var mycket ung, tillföll henne en mindre förmö- genhet i arf. För många andra skulle cn inkomst som den, hvilken kunde beredas af ett dylikt kapital, icke vara större ii ii att Hon hade gjort den erfarenheten, att mycket ofta personer ur de fattigare klasserna,hvilka så- som friska utskrifvits från sjukhusen, genom brist på närande och passande föda fått en, till stort men för deras existens, förlängd konvalescenstid och ibland råkat ut för återfall i sjukdomen. Hennes afsikt var att om möjligt söka i någon mån hjälpa detta och hon öppnade därför en gratisbespisning för fattiga sjuklingar, för hvilka en lämplig föda vore af nöden. Försöket att på detta sätt göra godt torde emellertid hafva misslyckats, hufvudsakligast på grund af svårigheten att för flertalet af patienterna klargöra, att gratisbespisningen icke kunde fortgå efter deras fullständiga till IDUN 302 1894 Ingen göre hvad han vill, utan hvad han bör. * * * ^ frisknande, då andra, mera behöfvande, väntade att intaga deras platser. Hon gjorde snart det rön, som mänga andra gjort före henne och som alltid under nuvarande samhällsförhållanden skall utgöra ett svårlöst problem för alla varmhjärtade människor, hvilka önska hjälpa sina nödställda likar, nämligen att välgörenheten ofta demoraliserar dem man önskar hjälpa. Det var då tanken uppstod hos henne att vända sig till dem, som icke kunde demoraliseras af välgörenhet, af hvilka man under inga omständigheter kunde fordra själfhjälp, hvars elände aldrig kunde vara själfförvålladt — till barnen. För den, som känner förhållandena i de otaliga fattiga hemmen i hufvudstaden, är det ingen hemlighet, att mångenstädes måste barnen bege sig till skolan efter en frukost, som är mindre än otillräcklig, och vända åter hem med tämligen stor visshet om, att intet annat än en brödkant, en sillbit och en mjölkskvätt, eller i lyckligaste fall en kaffetår, väntar dem som middagsmål. Och likväl fordrar samhället af dessa barn uppmärksamhet, flit och godt uppförande i skolan, på det att de månde blifva goda medborgare.