Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sker det med qvinna, som fyllt tolf, men ej femton ■ år; dömes till straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader. 8 §. Den, som öfvar otukt med afvita qvinna, dömes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. 9 §. Ogift man, som öfvar otukt med ogift qvinna, utom de fall som förut sagda äro, straffes, för lönskaläge, med böter, högst etthundra Riksdaler Ej skall dock sådant straff ådömas i annat fall, än då mannen, efter lagsökning af qvinnan eller hennes målsman, ålägges att underhåll gifva till barn, hvarmed qvinnan i lägersmålet rådd blifvit. 40 §. öfvar någon med annan person otukt, som mot naturen är, eller öfvar någon otukt med djur; varde dömd till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år ' 4 4 § Främjar någon otuktig lefnad genom koppleri, eller håller sådant hus, der otukt drifves; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. Qvinna, som i dylikt hus låter bruka sig till skörlefnad, straffes med fängelse i högst sex månader eller straffarbete i högst två år. 4 2 §, Föräldrar, fosterföräldrar, förmyndare, lärare eller andre, som genom koppleri till otukt förleda barn eller dem, som under deras lydnad eller uppsigt ställde äro, skola dömas till straffarbete från och med två till och med sex år; vare ock dömde medborgerligt förtroende för alltid förlustige 43 § Sprider någon ut skrift, målning, teckning eller bild, som tukt och sedlighet sårar, straffes med böter eller fängelse i högst sex månader. Lag samma vare, om man genom annan gerning sårar tukt och sedlighet, så alt allmän förargelse eller fara för andras förförelse deraf kommer. 38 \ 4 §. Håller någon hus, der äfventvrliga spel om penningar eller penningevärde allmänneligen bedrifvas; straffes med fängelse i högst sex månader eller böter. Tilllåter den, som håller källare, värdshus eller annat allmänt näringsställe, att sådant spel der bedrifves; dömes till böter.
Det blef i dessa tider, sedan Konungen insett oefterrättligheten af detta sätt att rusta flottan, ett stort framsteg, att hafva anlagt en hufvud-station för flottan på en tjenligare ort; all hafva anbefallt skeppens byggande åt de på sin tid skickligaste byggmästare i stället för alt sjö-släderna skulle hvar och en bygga sin kontingent, och att hafva grundlagt en fäst besättnings-styrka i stället för det sammanrafsade folk, som förut föstes om bord af likt och olikt. Men huru kunde det tänkas på sjömanslynne äfven hos gemene man, då sådant ej kom i fråga såsom en nödvändig ingrediens, jemte sjömansdaning hos befälet. Att bilda hvad man menar med matroser af rote-båtsmännerne, hvilka antagas i tjenst oftast efter fyllda 25 år och ganska sällan under 18 år, under sådant kontrakt med rotehållare!), att karlen endast hvart tredje år skall (jenstgöra i fredstid, vore och blefve en omöjlighet, helst då karlen detta tredje år sällan vore, utom för en mycket kort lid sjökommenderad och då mer än ofta till tjenstgöring å sådant fartyg, der han ej förvärfvade sjömanskap. Man hade derföre sett, att han vore användbar på däcket, i akterhand, såsom den der hade styrka alt hala och draga, men ock kunde skickas till väders för samma orsaks skull; men få voro undantagen att han kunnat förvärfva matros-skicklighet och kunde anväudas som en dugtig förhands-karl. 1 sådant fall hade det varit en händelse af niedfödt sjömans-lynne, eller att någon sjöman låtit värfva sig lill båtsman. Deremot hade det befunnits ganska lätt att inöfva båtsmannen i kanonier-excersisen och äfven i haudvapnens handterande, hvilka saker voro för honom mera fattliga, än sjömans-skapet, som fordrade en tidig utveckling af egentligt sjömans-lynne.
", frågade Agda vidare. ' Herr Harald är den bäste som finnes. ' Agda smålog. Mari var oförbätterlig med sin beundran för Harald. ' i n din fästman då? " Här teg Mari. ' Har du aldrig sett honom, Harald menar jag, dricka numera? ' ' Aldrig, fröken. ' ' Och han har blifvit så trefiig, du, han håller sig inte för god att visa att han är intresserad af böcker och af allt vackert i verlden, Han som ej talte ett förnuftigt ord förr! " ' Herr Harald tycker om att visa sig sämre än han är. " ' Ja eller också bättre. ' ' Hur så? ' ' Jo, han är ju så viinlig mot mig, men det är ej uppriktigt menadt. ' ' Är det inte? ' " Xej, han hatar mig och jag afskyr honom, men vi ha lärt oss att hålla god min i elakt spel. Snart hoppas jag i alla fall ' komma i från honom. ' ' Ämnar fröken resa härifrån? ' ' Har du inte hört det ännu? Värdinnan har på hotellet har skaffat niig plats på ett stort modemagasin, och så snart jag förtjenat nog mycket pengar för att kunna fara hem, reser jag naturligtvis. ' " Det skulle inte fröken göra ', sade Mari mycket allvarligt. ' Skulle jag inte? Martinson skrifver, att de sakna mig så fasligt derhemma och att det är nästan omöjligt för henne att ensam sköta om butiken. Harald lär ej sakna mig, han har ju varit hygglig nu, men han tycker väl det varit synd oin mig medan jag legat sjuk. Kanske han reser nu, då jag blifvit frisk. " I * * * A4gda ansåg det vara ett klart bevis på Haralds hatfulla sinnesstämning, att han en vecka senare bjöd Mari och henne på cirkus. Hon 134 visste, ju ej iiiigot afskyvärdare; iilen trogen sin föresats att vinna lionoin genom medgörlighet, tackade hon och gick på föreställningen. Der väntade henne en stor öfverraskning.
Se, Georg, denna lilla solfjäderspalm skall du ha till minne af detta vårt treårsjubileum. Men så måste du också vårda den väl, så att den kan komma att pryda vårt eget hem. Och med hvarje nytt blad, som skjuter fram, vet du, att vi komma närmare målet. Jag har köpt den för mina första själfförvärfvade penningar. Du kan inte tro, älskade, hur roligt det är med lektionerna. De små flickorna äro så rara, och jag tror säkert, att de hålla af mig också. Senast i går kom lilla Lotten Palm med en stor bukett hvitsippor, som hon hade plockat själf långt borta i skogen. ' Det skall fröken få, därför att fröken är så rysligt snäll ', sade hon på sitt barnsliga vis. Det är så roligt att studera de olika karaktärerna och att försöka icke blott undervisa de små, utan också uppfostra dem litet. — Men nu får jag väl låta bli att prata och laga att vi få litet te. » » Vänta ännu ett litet ögonblick! Jag skulle först vilja berätta dig något — eller rättare er båda. Ja, mamma har ju inte reda på ätt mammas blida lilla dotter riktigt läxade upp mig häromdagen. » » Läxade upp oss båda, » rättade Elin. » Åtminstone angående mig, min älskling, hade du fullkomligt rätt. Jag ville ej tro det då, jag tyckte bara, att du var orimlig och besynnerlig. Men i går kväll fick äfven jag mina ögon öppnade. Då jag om kvällen satt här i mitt trefliga rum, litet missnöjd och småknotande som vanligt, knackade det på dörren, och in trädde den unge teknologen, som bor på andra sidan förstugan. Han bad att få låna några tändstickor, då han var läns på dem och värdinnan redan lagt sig. Jag kände honom bara helt flyktigt, men hade händelsevis en gång varit inne i hans rum, ett tråkigt kyffe utan ringaste hemtrefnad. Jag hade särde „s trefligt härinne den kvällen. En munter brasa sprakade i kakelugnen liksom nu, och alla dina smakfulla arbeten, Elin, togo sig så bra ut i den vackra belysningen. ' Så trefligt ni har! ' utbrast han med naiv beundran. Då fick jag plötsligt en ingifvelse.
Men, kära major von Otter, ni, som känner min fullkomliga tystlåtenhet, måste nu säga mig om ni icke vädrar någonting särdeles under generalbefälhafvarens besök? Månne någon ny affär är å bane?” ”Tyvärr hör jag icke till generalens stab. Men ni, min fru, känner ju en af hans adjutanter, grefve Axel Oxenstjerna. Doktorinnan Marin suckade. ”Tycker ni att något så fullkomligt som den tappre Oxenstjerna – han åtminstone har gjort något: det visade han när han mot en öfverlägsen styrka slog sig igenom vid Rackestad – tycker ni att han skulle med en half andedrägt förråda den minsta krigshemlighet!” ”Men, min allra nådigaste, ni säger mig ju de grufligaste sottiser, och ni är verkligen högst otacksam för det lilla, hvarmed jag ibland haft äran att uppvakta er.” ”Blif för all del icke stött! Ni vet huru mycket jag värderar er. Och om ni någon gång skulle vara mindre sträng mot er sjelf i fråga om yttranderätten, så sker det ju endast derför att ni talar med en vän, som kanske torde kunna gagna er och era vänner – särdeles om hon skulle förmå prestera en lokal med slutna väggar och slutna öron.” ”Får jag komma i afton och kyssa era charmanta små händer?” ”En så misslyckad fras hade jag sannerligen aldrig trott er adressera till mig, som längesedan fritagit er ifrån besväret att uppvakta mig med något slags galanteri, och jag förlåter er icke, så framt ej era ord inneburo en dubbelmening, lydande: ’Jag kommer i afton och bringar er offret af hela min verksamhet för dagen’... Och hör – en sak ännu: nog är det omöjligt att ej öfverstlöjtnant Adlersparre skall ha Prestbacka-positionen tillbaka. Jag hoppas att han tänker som jag och att han uppskattar våra dödligt älskade grannars fredsförslag efter hvad de förtjena.” ”Res åtminstone till Bærby, min fru – det är gjordt på ett par timmar. Jag kan försäkra er att Adlersparre blir särdeles smickrad, och framför allt skall han icke neka att tro på er genomträngande blick.” ”Nej, om det varit Armfelt – han bör tro på qvinnorna.
Här måste säkerligen ett tryckfel hafva insmugit sig i BondeSt:s anmärkn. vid 2 mom. i 8s § Reg.F. och den derpå grundade votertspropos:n. Der står nemi.: "Inkommer till Jt. St. Constit.Utsk. Dcn 6 ApriI f. m. 39 "ored något förslag till grundlagsförändring, skall detsamma, ”efter öfverläggning derom i Ståndens plena, först framstäl”till gillande eller ogillande. Gillas det af samtliga Slån”den, hvile förslaget till antagande eller förkastande vid nä”sta riksdag. Ogillas det af två eller flera Stånd, förfalle ”frågan. Gillas det blott af ett Stånd &c.” Det är klart att det bör vara ogillas. Jag har ej varit den sista tiden uppe i Gonstit.Utsk., men har hört sägas, alt secreteraren anmärkt detta som ett tryckfel. Jag tror således icke, att en återremiss behöfves i och för detta fel, som ändå kan rättas. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag ber att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på Utsk:s consequenta förfarande att ej upptaga till besvarande R. o. Ad:s som gemensam tanka förklarade anmärkn. Jag gillar detta förfarande af Utsk. för consequensens skull ; men då R. o. Ad. tillförne instämt deri, att ett sådant förfarande af Utsk. varit grundlagsvidrigt, förmodar jag, att R. o. Ad. vidblifver sin mening och ogillar detta memor. En talare har dessutom upplyst, att redactionen af detsamma är så författad, att den innehåller en fullkomlig omening. Om denna omening tillkommit genom, tryckfel, förundrar det mig, att vi ej fått emottaga en anmälan om rättelse af felet, under den tid betänk, legat på vårt bord, och då ett lagförslag måste bedömas sådant, som det blifvit framstäldt, kan jag ej godkänna detta.
Afgift får Qvarnar, upptages, med föranledande af 18*6 års utförde Summa, till Ber KFerlen likaledes till - * * JManufacturier, Fabriker och Inrättningar, äfvenså - • För Egendom tillhörig Kongl Majit och Kronan, beräknas afgiften af Arrendatorer likasom 1816 För Egendom tillhörig Academicé-Staterne likaledes För Egendom tillhörig Allmänna Bolag, dito För Egendom tillhörig Fromma Stiftelser, dito Afgift af Arrendatorer utaf andras Hemman, Lägenheter, Bergverk, Manufacturier och Qvarnar, utgick 1816 med 30,298 Ridr 28 sk. och torde vidare kunna påräknas till 592,964: 39 ,740 : 332,752: 24 19,925: (Lit, O o till N:r 17 » Bihang till Rik$St. Prot, x*i7—*8x8. 5;:» *»»!•) R;dr Banco. 966,400 — 966,400 Transport Af Borgerlig Rörelse erlades igiét af Handlande . R:dr 132,020: 21 3 Fabrikörer - 18.841: 4-5 Handtverkare och Borgare i allmänhet 115-,593: 44 Tillhopa 266,455: 21. 8 Men, dä Sammandragen för 1817 utvisa en minskning af mer än 5 procent, sä måste eD sädan skillnad här beräknas, då återstående afgiften blifver Stånds-Personer samt öfrige Innevånare i Städerne utom Burskap, erlade i afgift 18,515 R:dr 5 sk. 1 r:st.; hvilken hädanefter högst lärer kunna beräknas till - Gåstgifverier, Värdshus och Krogar upptagas till lika afgift som 1816 —
Län utfärdade förbud mot Tjenstedrängars utvandrande ur Länet , 11. 246. om Gérningsörens erläggande af Sockenhandtverkare, 11. 2yg. om Rentan af Sågoch Mjölqvarnar, IL 262. om sökt rättighet för förmedlade Hemman, att vid deltagande i Kyrko-, Prestegårdsoch Tingshus byggande fä förmedlingen tillgodo njuta, II. 434. rörande en Landsväg till Rörås Kopparverk i Norrige, II. Del. 437. om v. Kruses Dictainen rörande Bränvins» bränningen, II. 441. om rättighet för Allmogen i Halland, att å egna ägor skära torf och tufvor till bränsle, II. 443. angäende Glasoch Porcellains-förares samt Smideshandlares Handelsrättighet, II. 445. angående vite för försummadt Uppbördsmöte , II. 461. om Landtbruks-Skolors inrättande, II. 520. angående Magistraternas rättighet att utfärda Pass, lil. 144. angående Titulaturens afskaffande, III. 146. angående skyldigheten, att deltaga i byggande och underhållande af EcclesiastiqueHus i Städerna, lil. 241. ang. en Fyrbåks inrättande på Gottland, 245. angående MarkegångsTaxornas upprättande m. m., III. 290. angående ändring af flyttnings - tiden för tjenstehjon , III. 344. angående den vissa hemman ålaggde Kronobrefbäring, III. 358.
Ståndet torde påminna sig, att, när Franska traktaten var föremål för öfverläggning, jag fästade uppmärksamheten på, huru vigtigt det måste vara lör så väl exportörer som importörer att känna dessa bestämmelser, och jag hade derföre väntat, att några eller alla af dem skulle genom utdrag ur de särskilda traktaterna i taxeunderrättelserna meddelas. Så har likväl icke skett, och det är med afseende derå som jag anser från Utsk:ts sida en förklaring böra afgifvas om orsaken, hvarför Utsk:t icke ansett lämpligt att berörde bestämmelser kungöras. Den 25 April f. m. 493 Hr Bennich: (Yttrandet, som blifvit talaren tillstäldt för justering, har sedermera icke af honom återlernnats.) Frih. Klinckowström: Jag känner icke så mycket till tullverkets hemligheter, att jag vill afgöra huruvida bestämmelserna om varors förtullning, värdering m. m. böra meddelas i i taxeunderrättelserna eller i en särskild författning, men att de dock äro af den stora vigt, att de måste på ett eller annat sätt kungöras allmänheten, torde ingeri kunna bestrida. Frih. af Ugglas: I 6 § af nu gällande taxeunderrättel ser står att »på vederbörande fabriksoch handtverksföreningar ankommer att utse en elier flera personer i hvarje stapelstad, som ega att tillse, det de till hvarje förenings yrke hörande varor blifva efter rigtiga värden och benämningar förtullade. » Franska traktaten har nu varit tillämpad öfver 1 års tid, under hvilken tid berörde § varit gällande lag i Sverige, utan att jag hört, att några anmärkningar från P'rankrikes sida i detta afseende förekommit. Jag tror, att man till följd af detta enkla faktiska förhållande kan vara lugn för, att §:n, sådan den lyder i Ulsk:ts förslag, icke står i strid med Franska traktaten, ty hvari består den förändring i §:ns lydelse, sorn Utsk:t föreslagit? Jo, deruti att, enär fabriksoch handtverksföreningar äro institutioner, som hädanefter icke behöfva finnas, Utsk:t ansett det böra tillkomma kommunalstyrelsen, att öfvertaga ifrågavarande åliggande.
Angående Lunda Hemman har KronoFogden i underdånighet uppgifvit, alt, enligt Arrende-Contract af den 26 September i8i5, skall för detta Hemman, af ett Mantal, betalas 81 tunnor 16 kappar Spannmål, hälften Råg och hälften Korn, hvartill kommer Kronotionde, Dränge-spannmål, Dagsverken och Kronoskjutser. svarande emot omkring 5 tunnor 25 kappar, så att, utom Pastoralier, m. m., utgöres till Kronan 87 tunnor 9 kappar, hvaremot Hemmanet har, enligt Charta och Contract, 19 tunnor a3j kappeland årligen besådd åker, som hesås med circa J. tunna på tunnelandet, och således utgör 14 tunnor a5£ kappars årligt utsäde, hvilket, heräknadt till 7: de kornet, skulle gifva i afkastning io3 tunnor iq| kappar, hvaraf, sedan Kronans omförmälde 87 tunnor 9 kappar och utsädet för påföljande året 14 tunnor a5J kappar afgått, återstoden i-| tunna skulle användas till föda för folk och dragare, de förres löner, Beviliningar och Clereciets rättigheter m. ju. ; men då folkets och dragares behof först måste fyllas, uppkommer deraf brist i arrendet, som hittills inträffat; vid hvilket för - Betänkanden, hållande KronoFogden i underdånighet ansett, att Hemmanet, som har ganska ringa och klen äng och betesmark, samt dertill inga andra förmåner än en trädgård, icke kan draga ett så drygt arrende, utan föreslagit arrendets jemnkande lill likhet med hvad private emellan vanligen betalas eller omkring 2:dra kornet för Skatte och 3:clje kornet för Frelse och Säteri och således beräknadt till 3^ korn af utsådde \/\. tunnor a5£ kappar nedsättas till 5i tunnor kappar Spannmål.
Poster färdas nu fram på alla allmänna vägar, somligstädes dagligen, på andra ställen två å tre eller åtminstone en gång hvarje vecka, postportot är betydligt nedsatt och en så ovig och långsam postinrättning, som den gående klockareposten kan således icke skäligen vara hvarken tidsenlig eller af behofvet påkallad. På klockaren har man också helt andra anspråk nu än förr. Man fordrar af denna tjensteman både kunskaper för sitt kall och verksamhet inom sin kommun. Det är ej nog att han kan sjunga psalmer på sin egen behagliga melodi, han skall kunna sjunga koraler och stycken efter utstakade melodier och det ej blott i klockarestolen, utan äfven i skolan och bland församlingens ungdom. Han skall ej blott vara sångare, han skall vara sånglärare och sångledare — och till detta fordras ofta ganska dyrköpta förstudier. Det är ej nog att han är så boklärd att han kan undervisa församlingens barn i innanläsning, lilla katekesen och räkning af quatnor species i enkla tal; han måste hafva genomgått sådan examen att han kan vara församlingens folkskolelärare äfven efter nyare tidens stegrade fordringar. Ej nog att han kan åka eller gå bakefter presten till husförhören och socknebuden för att taga vara på husförhörslängderna och sockeubudstygen och att kunna hänga på kappan, söka upp bönerna i handboken, uppdraga tornuret och hafva tillsyn med ringningen; han måste också kunna utskrifva husförhörslängder och kommunionlängder, uppgöra kyrkoräkenskaperna, föra kommunalstämmans och nämndens protokoller och uppgöra dess räkenskaper, ni. m. Med få ord, fordringarne på en nutidens klockare äro helt andra än för 180 å 200 år sedan. Under ali denna tillökning af både förstudier, för att kunna blifva klockare, och verksamhet i utöfningen af detta kall, hafva klockarens inkomster relativt till lefnadskostnaden ingalunda blifvit i allmänhet ökade, snarare minskade, i synnerhet der folkskolelärareoch klockaretjenst blifvit förenade. Det torde således vara en ganska billig begäran, om klockarne önska befrielse från en tjenstskyldighet, som numera icke kan sägas vara af behofvet påkallad.
Utskottet får alltså underställa Riks-ståndens godkännande här nedan intagna voterings-propositioner angående nu förevarande anslagsfråga. Den, som, till kontra-proposition vid slutliga omröstningen för bestämmande af beloppet af det vid innevarande Riksdag beviljade anslag för den från Göteborg utgående vestra stambanans fortsättande, vill antaga Bonde-ståndets beslut, enligt hvilket den utaf Stats-Utskottet för fullföljande af samma banas anläggning Stats-Utskottets Memorial JM 97. 9 genom Westergötland till och förbi Göta-kanal föreslagna anslags-summa blifvit nedsatt till Feni millioner tvåhundra tio lusen Riksdaler Riksmynt, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer genom särskild votering alt afgöras antingen Bidderskapet och Adelns eller Preste-ståndets beslut, hvilka besluts lydelse nästföljande proposition utvisar, skall vid den slutliga omröstningen angående ifrågavarande anslag blifva kontra-proposition. 3. (Hvilken voterings-proposition förfaller i händelse Ja vunnit vid den enligt ofvanstående proposition anställda omröstning.)
Desse bestödo frän början endast af de Räntor, som, under namn af Reserve-Hemmans Räntor, vid Regementérne utgå, utgörande efter Kronovärdi 1,897 h:dr 35 sk. 6 rst. om året, samt af Säteri Frihets-medlon för de RegementsOfficerares Stabs-Säten, å hvilka CaractersByggnaderne voro indragne, till ett belopp af 29 R:dr 3 sk. 6 rst, årligen; Men erfarenheten visade snart att berörde anslag icke var tillräckligt för alla de utgifter, Bostalls-Verket ålåg att bestrida; Hvadan tillskott dertill af Extra Ordinarie Stats-medlen esomoftast måste göras, och £ 6 32 Sta t s-Utskottets Betänk an deri} fcranledde detta till Riksens Ständers vid 1769 års Riksdag, fattade Beslut, att Statsverket, en gång för alla, skulle biträda Boställs-Verket nied 4 Tunnor Guld inom, 8 års tid; Genom hvilken ytterligare anvisning, i förening med den förut vidtagne anstallten att göra Militiae-Boställs-Fonden, medelst utlåning, fruktbar, Riksens Ständer ansågo, att fonden, utan Statens vidare gravation, borde i alla tider, kunna bära sine kostnader. Sålunda fonderad och förvaltad har Militiae-Boställs-Cassan så småningom vunnit den tillväxt, att densamma, enligt 1819 års Hufvudbok, vid nämnde års slut, i Contanter och fosdringar ägde en beliåll - så att netto behållningen då uppgick till 3g6,j3g: g. 11. Då Utskottet af Räkenskaperne inhemta t, att Kongl. Krigs-Collegii ArtilleriDepartement häftar för en skuld till Militias-BoStälls-Cassan vid 1819 års slut af 47,689; 23. 10., härrörande af ett erhål - ning af hvaremot dess skulder vid samma tid utgjorge 399’i69: i 5- & 2,43o; 5. 7. let Stats-Utsko ttets Be tänk anden.
Och innestodo å Bankoräkningen M 2 den 30 sistlidne Juni, deraf påföljde dag utassignerades 500,000 R:dr för jernvägs-stam banorne » 503,231: 18. 10. til 1 hopa R:dr 7,948,204: V7. 8~ Såsom fortsättning af de i föregående revisionsberättelser om Riksgälds-kontoret, meddelade utredningar angående beloppet af den till Riksgälds-kontoret influtna allmänna bevillning för hvart och ett af de nästföregående åren, hafva Revisorerne ansett sig böra meddela nedan intagne uppgift å de bevillningsmedel, hvaraf Riksgälds-kontoret kommit i åtnjutande elter den tid, till hvilken sagde utredning uti sist afgifne berättelse, sid. 48 och 49, sträcker sig, eller efter slutet af 1855 års 3:dje qvartal; utvisande denna uppgift tillika det behållna öfverskott, som ifrågavarande stats-inkomst för hvarje år lemnat utöfver dess i då gällande bevillnings-förordning beräknade årliga belopp. Enligt ofvanomförmälda utredning hade, utaf allmänna bevillningen för år 1852, före slutet af 1855 års 3:dje qvartal levererats eller vid skedda ränteliqvider innehållits ett be - lopp af R:dr 1,961,673: 22. 10. Läggas härtill de bevillnings-medel, som till Riksgälds-kontoret under samma års 4:de qvartal influtit för ej mindre 1852, än föregående år , . » 94: 21. 2. så uppkommer en summa af R:dr 1,961,767: 44. 53 — hvilken öfverstiger den i 1851 års bevillnings-förordning för år 1852, föreslagsvis beräknade summa » 1,900,000: — med R:dr 61,767: 44.