Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Läne-Banken öfverlemnas ali Laneoch Creditif rörelse samt Riksgälden. 4:0. WexelBanken invexlar och utvexlar myntbart silfver, efter ett nu för alltid, genom Ständers beslut och begärd Konungslig sanction stadgadt och fastställt värde, enligt med det hvartill myntbart silfver nu kan köpasInväxlingen sker af lo lod och derutöfver i jemna tiotal. Utvexlingen i 100 lod och jemna rootal. Härigenom undvikes myntning och dermed förenad kostnad. 5:0. VexelBankens sedlar och Riksgälds sedlar blifva landets enda mynt. Till Banco och RiksgäldsFulImagtige lemnäs fullmagt att upptaga ett lån af 3 millioner Hamburger Banco i silfver, emot 5 å 6 procents ränta och viss uppsägningstid, helst 5 år. Detta lån bör negocieras när det skulle hända att Banken utvexlat 8 millioner lod silfver mera än den invexlat. 7:0. LäneBanken må hädanefter aldrig utgifva andra sedlar, än obligationer med ränta, Desse äro; (a Fastighets-obligationer, hvilka löpa med 4 procents ränta och 1 års uppsägning, Samt hvari pantén finnes upptagen. Dessa obligationer erhållas, emot första inteckning, till ett belopp af fasta pantens halfva värde, På 1000 R:dr och jemna tusendtal derutöfver, emot 5 procents ränta och 10 procents årlig afbetalning; allt i Vexel Bancosedlar. å) Statsobligationer, sorn löpa med 4 procents ränta och på vissa afbetalningstermihef. Dessa Utgifvas vid alla de tillfällen, då Riksens Ständer anse sig böra anticipera på framtida kraft, i utbetalning för creditif m. m. och bör genast medlen anvisas till deras sug* cessiva inlösande» 8:0.
Kastrullen sättes på elden; då buljongen till hälften kokat in, flyttas den på svagare eld, där oxkött och kalf kött långsamt brynas utan att brännas, dock ej för mörkt lör att undvika besk smak. Därpå aflyftes kastrullen och står 5 minuter med lock på, sedan tillspädes den öfriga buljongen, kokar, uppskurarnas; en morot, en bukett — persilja och lagerbärsblad — salt, socker och peppar tillsättas, hvarefter det får koka sakta, till dess att köttet är mört, då det upplägges och beströs med salt. Buljongen silas genom serviett. A f smör och mjöl gö- res en afredning, som spädes med buljongen, får koka upp och skummas fiere gånger under kokningen, så att allt fett noga borttages. Mandelpudding. Socker doppas i vatten och brynes ljust, mandel, skållad och finstött ilägges för att blifva ljusgul. A f båda tages lika mycket i vikt och därutöfver några skållade, finstötta bittermandlar. Grädde eller mjölk tillsättes; omröres väl, får koka upp, slås upp och får kallna. Agg-gulor — allt efter puddingens storlek — och stötta skorpor röras hårdt, något grädde tillsättes, mandelmjölken iblandas och sist ägghvitskum. Formen smörjes och beströs med stötta skorpor, massan ifylles och gräddas i kokande vattenbad eller i ugn. Serveras med romsås eller fast sås, som uttages i små formar och lägges som garnityr; kan serveras både varm och kall. Fast sås. Smör — 20 gram — och strösocker — SO gram — röras noga till dess det blir som skum; kanel och konjak tillsättas småningom under flitig omröring. Kan formas och hårdnar lagd på is. O. H. (Forts.). Barnavänner, Sparreholm —: 80; Läsarinnor af ldun, Nyland 1: —; Gerda L.
Olof Olsson, från Slängserud af Wermlands län. Af .loilrts Christophersson från Wermlands län, om åtskilliga ändringar i Kongl. Reglementet den 21 Alars delta är för folkskolelärare-seminarierna i riket, i fråga om lämpliga undervisningslokaler för sådana seminarier och lärares derstädes ställande i jemnbredd med lärare vid lägre elementarläroverk m. m. Den omvårdnad man ända intill våra dagar i vårt land egnat åt folkskolan och lärdomsskolan har ingalunda alltid varit lika eller grundad på full rättvisa. Tvärtom torde folkskolan ofta nog blifvit behandlad såsom Statens stjuf harn, i följd hvaraf det icke vore underligt, om densamma hos oss ej hunnit den utveckling, sora i (lera af våra grannländer. Såsom bevis på här framställda åsigt om folkskolans tillhakasättande för elementarläroverken torde med skal kunna åberopas de nu varande anstalterna för folkskolelärarnes bildning. Bristerna vid dessa alhjelpas ingalunda genom Kongl. Reglementet för folkskolelärare-seminarierna i riket af den 21 Mars 1862. Enligt § 4 i nämnde Kongl. Reglemente ”skola samtlige seminarielärare hädanefter som hittills utses och förordnas af vederbörande Konsistorium.” För anställning som lärare vid elementarläroverken äro täflan och prof föreskrifna, hvarigenom vederbörande blifva i tillfälle all bland (lera sökande välja den dugiigaste. För seminarieiärarne föreskrifvas inga prof, ingen täflan och inga andra qvalilikaliouer än ”sann gudsfruktan och hedrande vandel”. Dessa äro^ visserligen oundgängliga egen - Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 533 skaper för hvarje lärare, ja för hvarje tjensteman, men tillräckliga äro de visst icke — lika litet för seminarielärarne som för lärarne vare sig i högsta eller lägsta klassen al elementarskolan. Uteslutandet af täflan lill och de små lönerna vid dessa platser beröfvar folkskolelärare-seminarierna utsigten att erhålla nitiska och skickliga föreståndare och lärare.
Oni della boloma 8läIIe8 lill Kongl. Naj:ls disjaosilion emol redovisning, lviklar Kongl. Naj:l ej, all del Ls^klade ändamälel sball jaä en gäng bunna vinna8. Utom okvannämnde utväg lill slakveriets aksbalkanile bar Ouvernören joä 8l. barlbelem^ 8edermera lill Kongl. l>laj:t 1 underdänigbol inbommil med ell annal korslag, bvilbet Kon^I. Iilaj:l äkven velal i ljäder meddela lill bibels 8länders bännedom. -— Knligt della korslag, bvilbel naera långsamt leder lill del äsvklade ändamälel, sbulle slakvarne kör allmän räbniug inböjaas oeb krigöras blott ekler liand, i den mon körsäljniag eller lillkällen lill inlösen ak slakvar till lägre jaris sig ^j)jaa. lläidgeuom sbulle tilläkvenl^rs balkva boslnaden bunna besjaaras oeb ulgikvandel dora k kurdelas jaä kleve är. I bill bibels bländer vilja föredraga della allernaliv, bvarigenoin slakvarnes kriböjaands ändoeb sannolibl sbulle bunna i del närmasle verbslällas ^ä kem är, borde en summa ak 10,000 bjaansba biaslrar ärligen under dessa kem är ansläs, med rälligbel all använda ena ärels besparing under ell jaäköljande är; oeb sbulle sersbild redovisning kör medlens användande ak Onvernoren jaä stället ärligen aklemnas oeb bibels bländer eller deras Revisorer meddelas. Doeb vill Kongl. Naj:l kasta bibels bländers ujajamärbsambsl dera, all i bändelse ön 8l. Lartbslem^ sbulle, i anledning ak bvad Xc>/?A/. ^.-o 62. 3 Kongl. Ulajtts sersbilllta
Öfvergående till bifrågan, om den af fullmäktige i Riksg.- cont. hos StatsUtsk. gjorda anmälan örn olikheten i fullmägtiges samt de för lånemedlens förvaltning och utdelning -SA.', v-.iif' 30IH3 9° D c n 3 Juni c. m. utsedde comitérades åsigter oin dessas ansvarighet och öfriga åligganden, — torde jag lill m början få erinra, att Utsk. i framställningen derom, pag. i5, icke omförmalt den omständighet, alt eomiterade, som, vid deri lid låneutdelningen skulle begynna, funno en betänklig lucka i reglementariska föreskrifterna, med hänsigt till de förskott, eomiterade var ålagdt utgifva, och som derpå fästade fullmäktiges uppmärksamhet, på det reverserna mätte så styliseras, att underslef härvid kunde efter möjligheten förekommas, icke möttes af fullmäktiges bifall till detta förslag, hvilket åter baft flera olägenheter till följd. Jag hemställer, att Högh StatsUtsk. måtte, för en närmare utredning af ämnet idelina del, infordra skriftvexlingen derom, jemte fullmäktiges vid öfverläggning om deras svar förda prolocoll; — men att för öfrigt bär ingå i någon speciel vederläggning, eller något försvar för eomiterade, i hänseende till hvad StatsUtsk , på grund af fullmäktiges anmälan om olikheten i åsigter emellan fullmäktige och eomiterade, genom ulåt. refererat, finnér jag icke vara mig tillständig!, enär qo §:n Reg.Fin sådant förbjuder.
Här såg det ut, som om man dansade för att uppfylla en tung pligt. Intet skämt och skratt, inga glada miner, blott ett djupt allvar å ena sidan och en stel värdighet å den andra. Kunde de ej taga i ring, så finge alla vara med, i stället för att nu blott de vackraste och elegantaste blefvo uppbjudna. Puh! jag qväfs! tänkte hon för sig sjelf och hörde i detsamma Bengts röst bakom sig: Får jag ej bjuda upp Hanna? Ja, till väfva vadmal, annat dansar jag ej. Jo, möjligen nigarmaja. Bengt skrattade. Tycker du dansen nedsätter ditt menniskovärde? Mer eller mindre i en sådan marionett-teater. Men ute på gröna ängar, der svänger jag om af hjertans lust. Flickorna hade under en paus dragit sig in i ett inre rum och Bella hviskade förebrående till Hanna: Du hade icke bordt kalla Lillis tillställning en marionett-teater, hon hörde det och är nu så ledsen. Hvad är det då annat? utbrast Hanna häftigt. Idel förställning, koketteri, fåfänga, afundsjuka, låtsighet Men du hade icke rätt att såra Lilli, som så vänligt bjudit dig till sig och trott sig skaffa dig ett nöje. Bella såg mycket förebrående ut, och Hanna hade god lust att gäckas en smul och vara trotsig. Men hon kände med sig, att hon handlat fult och otacksamt, och att Bella hade rätt. Efter en stunds tvekan skyndade hon in i flickornas rum, drog Lilli afsides, såg henne afbedjande in i de tårfylda ögonen och sade: du hade kunnat slå mig, Lilli, så elak var jag. Jag förtjenar inte, att du bjuder mig en annan gång, nej, det gör jag inte. Men om du nu är ädelmodig och förlåter mig, så vill jag hellre bita af mig tungan, än såra dig en gång till. Lilli kunde icke motstå de bedjande ögonen och det ovana tonfallet i Hannas röst. Hon slog häftigt armarna kring hennes hals och kyste henne på kinden, vid hvilken behandling Hanna såg så tafatt ut, att de andra flickorna, som märkte det, brusto ut i ett hjertligt skratt. Dansen fortgick med små pauser till inemot klockan 1.
Nära samma förhållande ägde ännu år 1812 rum; och det var väl derföre som K. M., — när R. St. detta år till honom afgåfvo sitt samtycke till det förslag om en allmän utskrifnings åtagande, som till dern hade blifvit framstäldt, och dervid nära som ett villkor läto detta sitt samtycke åtföljas af den önskan, att K. M. täcktes genom bestämd lag föreskrifva, att beväringsmanskapet ej, i och för fel i tjensten eller utan föregången laglig dom, må kunna bestraffas med nesliga eller kroppsstraff af hvad beskaffenhet som helst, och ej underkastas andra militärisk» bestraffningar, än arrest, correction och dödsstraff, —• då icke lill denna önskan kunde lemna sitt nådiga bifall; ty det hade varit svårt att stifta särskild lag för beväringskarl, som för samma sak skulle gå att strida i samma led med den värfvade soldaten. Men för det den värfvade härens sammansättning då var sådan, alt, för dess skull, äfven den bättre soldaten måste underkastas möjligheten af en mycket för hård , ja för grym behandling, följer deraf alldeles icke, att ännu samma förhållande ager ruin: ty de strängare villkoren för antagandet hafva nu redan sedan längre tid bestått; de soldaten erbjudna förmånerna hafva derunder blifvit vida större, behandlingen vida mildare än förr; derigenom äro lederna vordna mera sofrade från oduglingar och vanartingar, och deremot mera fyllda med godt och ordentligt folk ; och jag känner corpser, som äro nästan uteslutande sammansatta af sådant. Säkert skulle det vara ännu bättre, blott de tvänne orden, ’’capitulation och prygel”, kunde helt och hållet strykas bort ur den Svenska militär-nomenclaturen; ty det luder smutsfläckar fast, sedan gammalt, vid båda dessa ord. Det ärsannt,att många fel inom alla dessa corpser, huru de än må vara sammansatta, dagligen begås, och allt framgent skall så ske; men att fela är menskligt, och det kan derföre aldrig förekommas. Felen måste dessutom inom militären alltid blifva talrikare; ty der förbuden äro mångfalldigade, blifva öfverträdelserna det naturligtvis också.
Med anledning af Rikets Ständers uti den Nådiga Propositionen omförmälda Beslut, hvarigenom lör ifrågavarande ändamål blifvit stal 1 dt till Kongl. Maj;ts Nådiga disposition allt hvad som redan influtit eller ytterligare inflyter å det vid sista Riksdag på Riksgälds-Contoret anvisade och åren i83o och 1831 lyftade creditiv af en million R:dr; har Kongl1, Majit i Nåder yttrat, att Kongl. Majit med Nådigt välbehag emottagit detta prof af Rikets Ständers omtanka, men att då forrberörde, vid sista Riksdag beviljade creditiv är nu för en längre tid fästadt i Westerbottens och Norrbottens Län samt fråga blifvit af Kongl, Majit hos Rikets Ständer väckt om eftergift och afskrifning af en del utaf desse Läns skuldsummor för erhållne undsättningar under flere på hvarandra följande missväxtår, hvarefter återstoden endast successive skulle återgäldas på sätt äfven är fallet med undsätlningsmedel i andra Län, Kongl. Majit alltså funné omsorgen för behöfvande ålägga Kongl. Majit den pligt, alt af Rikets Ständer begära, det, utöfver den af Rikets Ständer redan beviljade anvisning å det förra creditivet i mon detsamma inflyter, ytterligare, . med afseende å förenämnde tillgångars till en del mindre disponibla beskaffenhet, en summa af 4oo,ooo Ridr må af Rikets Ständer anvisas, för att, i händelse af behof och sedan influtne crediliv-medel blifvit i första rummet använde, vara för Kongl. Majit tillgänglig för undsättningars meddelande. Till vinnande af närmare upplysning om förhållandet med 1830 års Creditiv-undsättningsfond, är, under den 4 inne vararande November, efter Utskottets begäran, af vederbörande i Kongl. Stats-Contoret meddelad en Promemoria, sorn utvisar hvad som utaf berörde creditirmedel är utestående, så väl hos handlande för erhållne förskott, sorn hos uudsättnings-tagarne. Och då blott uti nine Län eller Westerbottens och Norrbottens
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 November 1863. 6 Expeditions-Utskottets Förslag tilt underd. Skrijvelse, N:o 177, m*o i::. Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 23 Nov. 1863. Preste-Ståndet den 23 Borg.ire-Stnndct den 24 Bondc-Ståndet den 24 Rikets Stiinders underdåniga Skrifvelse, i fråga om nämndemäns och fjerdingsmans rått till ersättning för extra förrättningar.
Och äfven hon själf skulle gå förväntningsfull, lycklig, omkring i denna angenäma atmosfär, ljuft nervös, njutande hvarje antydning och hvarje trefvande af andras fingrar på det hemliga, som väl skett ... Det var honom, som om hon gled bort från honom ut i den grå morgonen, som om hennes kroppsvärme lämnade honom; han kände sig till mods som efter en omfamning, hvilken varat för länge. Hvad älskade han egentligen hos henne, annat än hennes unga, friska kropp? Kände han henne, hade han fått fatt i henne?! Det var så melankoliskt allt, och grått Då Sigrid fram på förmiddagen inträdde i salongen, fann hon där Björkman i samtal med familjen. Han hälsade på henne fullkomligt obesväradt, som om ingenting händt, utan att en min förrådde, att förhållandet mellan dem inträdt i ett nytt skede genom gårdagsaftonens händelser. Med ett underligt granskande uttryck i blicken bakom lornjettglasen sade hennes bror: »Tänk dig, Sigrid, herr Björkman ämnar redan i dag resa sin väg ifrån oss.» Där strök en kall pust öfver hennes ansikte, och det föreföll henne, som om med ens alla personer i rummet förflyttats till ett långt afstånd, medan närmast omkring henne regnade sot, föll mörker. Hon hörde sin egen röst, lik viphonans skri, då hon ser ungarna i våda: »Och tänker inte komma igen?» Och långt borta ifrån hörde hon en annan röst, hans röst, svara lugnt och kallt: »Åtminstone inte denna sommar.» Hvad som sedan sades och gjordes, hade hon intet minne om; det lopp alltsammans tillhopa för henne till ett förvirradt och dunkelt något af pianomusik, skratt, afskedsfraser. På eftermiddagen skulle han resa. Hennes syskon följde med till stationen, men själf förebar hon hufvudvärk och stannade hemma. Hon hörde dem gå och lyssnade efter dem, ända tills ljudet af deras fotsteg och samtal dog bort; hon hörde lokomotivet hvissla och kände en krampattack; så förflöt en tid – lång eller kort, det visste hon ej –, tills hon hörde det stampa nere i tamburen och förstod, att det var syskonen som kommo hem från stationen. Strax därpå spelade någon på piano. Sedan blef allt tyst igen, i hela huset.
Derföre är det af vigt att erhålla mindre skogar spridda i landet, när man icke kan få större sådana passande till byggnadstimmer, och härtill hafva vi en resurs i våra boställsskogar. Frih. Sprengtporten: Jag tillåter mig visserligen icke att tvista om betydelsen i lagstil af ordet »må», och det är möjligt, att det icke har någon annan sådan än ordet »kunna»; men jag är vid hufvudsaken, som jag fäster mig, och den är, att innan ännu någon allmän reglering af boställsskogen egt rum, synes mig något oförsigtigt att bortskänka den åt boställsinnehafvaren. Jag skulle föreställa mig, att när det en gång blir fråga om en allmän skogsreglering, denna icke bör försväras derigenom, att man lår diktera sina rättigheter. Jag har blott velat framställa min åsigt i detta hänseende. 1) e ii 7 November e. m. Hvad för öfrigt beträffar afkastningen af bostiillsskogen, så, när den är så stor, att fråga upstår om dess förvaltning, kan nian visserligen tänka sig två sätt derför, nemligen antingen att detta bestyr öfverlemnas åt boställs-inneliafvaren sjelf, eller också åt skogsbetjeningen, allt efter en viss grund. Jag föreställer mig, att detta sednare sättet är det riktigaste, och att boställs-inneliafvaren ma få årlig utsyning efter faststäld beräkning. Hvad då angår den boställsskog, som visserligen öfverstiger boställets eget behof, men är för liten att ställas under en kostsam förvaltning, tror jag att det är bäst, att låta innehafvaren sjelf förvalta denna skog, likasom det ieke kan vara något ondt uti att låta honom försälja hvad som icke är för bostället nödvändigt. Detta är det mest praktiska; men ur hvilken synpunkt eljest som helst, tror jag att det är vådligt att medgifva alltför mycket, innan hela frågan blifvit fullständigt skärskådad. Det är derföre som jag icke tror att man bör i alltför absoluta ordalag tillägga boställs innehafvare den här ifrågav:de rättigheten. Gr. Sparre: Med den siste värde talaren instämmer jag i det hufvudsakliga af hvad han yttrat.
Genom de inom länet befintliga många större och mindre floder och vattendrag underlättas virkes framskaffningen. Inom första revieret finnas Gideå, Mooch Nätra-åarne, sorn, jemte flera tillflödande sjöar o och mindre vattendrag, begagnas till flottning; inom andra revieret Angermanelfven med sin södra gren Tax o \ elfven, som kommer från Jemtland, och norra gren Aseleelfven, som kommer från Westerbotten; vidare Fjellsjöelfven, kommande från Fjellsjön, med flera sjöar, hvilka åter hafva sina tillflöden från Flåsjö- och Tåsjöåarne, som båda komma i samma ordning från begge nämnde län. Alla dessa vattendrag äro stora, upprensade och med dyrbara byggnader gjorda flottbara, jemte en mängd sjöar, som de genomgå, hvarförutom åt o skilliga större till Angermanelfven gående vattendrag äfven äro gjorda flottbara. Inom tredje och fjerde reviererne äro flottlederne Indalselfven med sjöarne Stora Holmsjön och Skjälsjön, samt Ljunga eif med sjöarne Stafvern och Stöde; varande några tillstötande mindre vattendrag inom dessa revier äfven gjorda flottbara; hvarförutom inom samma begge revier rullbanor eller rännor äro inrättade öfver fem särskilda bergåsar, uti hvilka rännvirket rullas eller åker genom lutningen till upplagsplatserna. Alla i nu omnämnda flottleder gjorda Tab. Litt. F. Sågverk. Ångsågar. Med ramar. Saluoch vattensågar. Med ramar. Husbehofssågar. Priser å och utskeppning af skogsalster. 19 ström rensningar och byggnader äro på enskilde sågverksägares bekostnad verkställde; och hafva bidrag af staten under qvinqvenniet endast erhållits genom Kongl. Brefvet den 18 April 1856 för Angermanelfvens norra grens upprensning ett belopp af 15,000 R:dr Runt, varande dock sedan anslag äfven beviljadt för o upprensning af Angermanelfvens södra gren. Vanligaste dimensionerna å timret äro 22 fots längd och 12 tums diameter i lilländan samt 14 å 15 fots längd med lika diameter i lilländan.
Försegling å hränvins-pannorna är visserligen ej något nytt, men formaliteter af denna art, har erfarenheten visat, förorsakat hundrade gånger mera skada än nytta, i ty att tjogtals menniskor ovetande blifvit tilltalade såsom lagbrytare fällde lill höga böter, jemte redskapens förlust, utan att någon enda haft för afsigt begå öfverträdelse af lagarne. För mig vill det synas, som bötes-ansvaret och redskapens förlust, vid dess olofliga begagnande, borde utgöra tillräckligt correctiv mot missbruk; eljest kunde man ju, utgående från samma synpunkt, tili förekommande af stöld B evilla, och Ekon. Vtskoitens Betänkande, N:o t. och rån, hvilket är ojemförligt skadligare, antaga, att, alla som för dylikt kunna hafva anlag eller misstänkas, böra för säkerhetens skull på förhand fängslas. 5:o I afseende på den afgift, Utskotten, genom majoritetens beslut, ålagt bränvins-tillverkningen, får jag åberopa Herr Prosten Nibelii reservation ; likväl med den skillnad, att jag anser alla pannor under 3o kannors rymd på sin höjd bordt taxeras för 3:ne månader, hvad de förut erlagt för s%x.’’ Härmed förenade sig Jäders Normark och Olof Olsson från Westerbottens Län. Ephraim Larsson från Elfsborgs Län; ”Emot Sammansatta Utskottens Betänkande, rörande bränvins-bränningens ulöfvande får jag, i hvad detta betänkande afser tiden för och beskattningen å så kallade husbehofs-bränningen, härmed på det högsta mig reservera. Så väl det af Utskottens pluralitet antagna förslaget, att bränvins-tillverkningen endast må bedrifvas tre månader af året, som ock, de för husbehofs-bränningen stadgade beskatlnings-grundeina måste ofelbart leda till snart sagdt hela den jordbrukande allmogens undergång, enär, i de flesta landsorter bränvins-bränningen utgör nästan enda medlet för allmogen alt bereda sig tillgångar tilli de inånga och dryga onera, som finnas densamma pålagde och, i stället att, såsom sig borde, lindras, tvertom ständigt lillvexa.
Proposition N:o 21. •5 talet minskade, men bättre aflönade tjenstemän och betjente, äfvensom huru med verkställigheten af denna reglering komme att förhållas under öfvergången från gamla till nya staten, att sådana interimsstater äfven blifvit under loppet af de påföljda åren 1837 och 1838 uppgjorda och genom särskilda Kongl, bref utfärdade, deruti sedermera åtskilliga mindre väsendtliga ändringar eller tillägg egt rum, hvarjemte de nya beställningarne, efter inträffad afgång från de gamla och kassans derigenom ökade inkomster, tillika med andra stigande intrader, till större delen kunnat tillsättas och aflönas; samt att kassans utgifter icke obetydligt understigit de till densamma influtna inkomster, hvilka sednare uti en vid Statskontorets utlåtande fogad tabell uppgifvits hafva utgjort för år 183G