Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Ulskotlets Betänkande N:o 10, angående tull-bevillningen och dermed sammanhang egande ämnen, fattades följande beslut: Utskottets Utlåtande, sid. 8, angående Herr Bodells motion, bifölls. Utskottets hemställan å sid. 10, i första punkten: ”alt så väl den till 10 fiCc." — afslogs, hvaremot Bonde-Ståndet antog i stället följande: ”alt den till 10 procent å tull-beloppet för alla inkommande varor bestämda afgift till den så kallade Handelsoch Sjöfarts-fonden . skall såsom särskild beskattnings-titel upphöra, emot godtgörelse af tull-medlen, samt innefattas i de tull-satser, som för varors införsel genom taxan bestämmas”. 2:dra och 5:dje punkterna rörande Handelsoch Sjöfarts-fonden biföllos. Utskottets förslag i öfrigt å sid. 11 samt å sid. I anledning af framställningarne å sid 13 beslöts, att de vid införsel tullfria varorna skulle i sjelfva taxan upptagas, såsom Utskottet föreslagit; men att hvad Utskottet i öfrigt hemställt icke kunde godkännas och lullvärdes-kolumnen sålunda i taxan qvarstå. Beträffande vidare
— N:o 40, i anledning af återremiss af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 39, öfver väckta motioner örn förändrade stadganden i afseende å frejde-betyg: B. VII. 266, 269, A. 269, E. 393. — N:o 41, angående särskildt arfvode åt den person, hvilken i egenskap af Sekreterare biträdt Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: B. VII. 267, 281, A. 281. Laholm, i anledning af väckta motioner dels att alla pedagogier måtte, under vissa vilkor, förklaras för elementar-läroverk, dels att pedagogien i nämnde stad måtte förändras till ett högre Elementar-läroverk: B. III. 629, 634, A. 634. Landsbyggd och städer, i anledning af väckt motion om deras förening till samhälligheter med lika rättigheter och skyldigheter: B. VI. 215, 217, A. 217. Landsbygden, i anledning af väckta motioner rörande Polisväsendets ordnande i småstäderna och på —: B. 1.491,520, 547, A. 547, 551. Landshöfdingeoch Militär-befälhalvare-embetena på Gotlland, i anledning af väckt motion om deras skiljande: B. II. 374, 444, A. 444; U. III. 45, 85, A. 85. Landshöfdinge-Instruktion, i anledning af väckt motion om revision af nu gällande —: B. III. 45, 85, 90, A. 100. Landshöfdinge-residens-byggnaden i Luleå, i anledning af väckt motion om statsanslag till betäckande af den förlust, f. d. ka - — L — 123 pitenen M. U. Silfverbrand lidit vid uppförandet af nämnde byggnad: B VII. 83, 93, A. 93.
Allt detta försiggick emellertid, så som jag alltid har tyckt, så att säga på sidan om mig själf, och jag tog ej mera intryck däraf, än att jag fann det helt naturligt och tog emot, hvad som kom, med samma jämvikt, som jag trodde mig i stånd att visa äfven under den mest oväntade motgång. Under hela denna tid lefde jag det slags dubbellif, som för mig var naturligt, men som jag tror måste förefalla alla andra abnormt eller rent af otroligt, och icke en enda gång hände det mig, att jag motsatte mig den inre röst, hvilken fortfarande talade med mig, när jag var ensam, ja, understundom lät höra sin stämma, äfven när jag var omgifven af andra människor. Jag har under mitt lif haft talrika bevis på, att man i det hela ansåg mig föra en mycket egendomlig tillvaro. Ehuru hela världen visste, att jag ej behöfde neka mig något, sökte jag under mina senare år föga efter nöjen, och jag har i det hela ej haft vänner, åtminstone icke i den mening som jag funnit, att man i allmänhet använder detta ord. Jag umgicks med några af mina bekanta, och jag var glad, när jag kunde göra dem tjänster. Men jag minns ej, att jag någonsin erfor något behof att anförtro dem något om min egen person, och jag tyckte mig för öfrigt märka, att när någon ville tala om sig själf, var han mest nöjd, om jag sysselsatte mig med hans förhållanden, utan att störa honom genom att inblanda något om mina egna. Jag fick på det sättet så många förtroenden, att det till sist blef mig en vana att mottaga sådana, och jag har fört många dialoger i min ensamhet om de människors öden, hvilka jag fått mig anförtrodda och gömde som mina egna. Om jag undantager den föreställningen, hvilken jag hade som barn, att kvinnor ej hafva ben som andra människor, utan gå i ett stycke, motsvarande klädningens fall – en villfarelse, hvilken i behörig tid skingrades af erfarenheten – kan jag ej påminna mig, att jag under mina ynglingaår något särskildt sysselsatte min fantasi med tanken på kvinnor. Jag har af min mor det ljusa, lugna intrycket af trygghet och omvårdnad, och när hon dog, kände jag det länge, som om det blifvit en tomhet omkring mig.
Hvem såg icke äfven då daglönareoch backstugu - Den 4 December. 121 familjer öka proletärernas antal, deras barn kringvandra byar och gärdar. Det onda måste således sökas annorstädes. Efter min öfvertygelse utgöres det gemensamma felet, både hos gamla och nya förordn., helt enkelt af bristande utsigt för framtiden, för arbetarens gamla dagar. När kroppskrafterne aftaga och menniskan, i hvilket stånd som helst, känner behof af hvila, samt endast passivt förmår alt verka, dä måste någon annan utsigt erbjuda sig för samhällets idoge, fast upplröltnade arbetare, än fattighuset; då mäste cj denne betraktas som samhällets tunga och påhäng, ty perspeclivet af en dylik framtid kan i sanning ej skänka någon lelnadshåg, några friska krafter att gagna och verka, icke ens under ungdomens och helsans sommarvarma dagar. Nödvändigt är således att upptänka tillräckligt själsstimulerande medel, medel som tillförsäkra arbetaren en hedrande, sjelfständig och sorgfri ålderdom och skänker honom en sparpenning vid oförutsedda olyckor, som, med ett ord sagdt, lönar hans möda och tillförsäkrar honom (i utbyte mot arbete och omtanka) om ekonomiskt välstånd och framälgående; medel desslikes tillräckligen betryggande för kommunen, alt den icke dukar under de bördor man pålagt densamma. Dessa medel skulle vara dels inrättandet af ränteförsäkrings-anstalter, dels en årlig insats af husbonden för hvarje års tjenare i ränteförsäkrings-anstallen. Lädes till insatsen, såsom uppmuntran till redbarhet och ordentlighet, ytterligare en obetydlig förökning med hvart 5:le år för de tjenstehjon, som på samma ställe denna tid qvartjenat, så skulle en dubbel vinst deraf härflyta. Husbonden skulle erhålla goda tjenare, och dessa en betryggad framtid. Ett resultat, om vi cj misstaga oss, af djupt moraliskt ingripande verkan i bela det sociala lif vet.
Utsk:t anser det irrationeit, att skyldeman skola få börda jord, som blifvit såld af skyldeman, i hvilkas hand jorden varit underkastad börd; men deremot anser Utskit att lösningsrätten till prestestommar och mensaler bör bibehållas. Jag hemställer nu till hvar och en, om detta innefattar någon konseqvens. Utskit yttrar vidare, att bördsrätten i de flesta fall endast begagnas för tillfredsställande af egennytta och vinstbegär. Att någongång vinstbegär legat till grund för bördsrättens utöfvande, vill jag icke bestrida, och till och med Lagkomitén, i sitt yttrande om bördsrättens bibehållande, säger sig icke kunna neka, att bördsrätten af vinstbegär kunnat missbrukas; men komitén anser i alla fall att, om äfven en institution varit föremål för missbruk, det icke vore skäl att afskaffa hela institutionen. Detsamma kan sägas ännu i dag. Här har åberopats att den man, hvars yttrande lör bördsinstitutionens bibehållande blifvit i reservationen citeradt, sedermera frångått sin förut öfvertalade öfvertygelse; detta bevisar ej något annat, än att en person ändrat åsigt, men icke att, hvad som för 20 år sedan i tillämpningen var särdeles ändamålsenligt, icke ännu i dag kan hafva betydelse. Utsk:t har fästat uptnärksamhet derpå att bördsrätten skulle medföra osäkerhet i eganderätten; hvilket äfven skulle vara hinderligt för kulturen. Detta skäl synes mig dock ieke särdeles vigtig!, enär sällan någon person noder lagfärtstiden börjar företaga odlingar eller nedlägga summor på egendomens förbättrande. Dessutom torde man kunna, på det att icke lagfarten må utgöra något hinder lör en köpare, förkorta lagfartstiden. Jag vill äfven påpeka en i min tanke ganska väsendtlig inkonseqvens, som skulle upstå genom bördsrättens afskaffande. För tre år sedan, eller på samma gång R.
Utsk:ns nu förevar, tillstyrkande, att rotevacance-afgiften skulle kunna åläggas, utan afseende derå, att roteringslängderna äro af R. St. fastställda? och bevisar icke detta enda flagranta exempel vådan att åt roteringscommissionerna öfverlemna hela Svenska folkets beskattningsrätt i detta fall? ty med häfd åt den af Utsktn uppställda grundsats, komme det i sjelfva verket att bero af roteringscommissionerna att indela landet och rotera det huru de behagade, hvarefter Regertn endast behöfde påbjuda rotevacanceafgift i stället för rotering in natura, och sedan kanske aldrig vidare rådföra sig med Ständerna i detta ämne. På dessa skäl, och enär jag finner det stridande emot både grundlagens princip och en förnuftig princip i allmänhet för beskattning åfjord, att belasta denna med nya grundskatter; enär jag finner det högst inconseqvent och obilligt att, i en tid, då man säger sig sträfva att lindra jordens bördor, tvertom på ett orättvist sätt öka dessa genom att pålägga den, som förvärfvat jord utan roteringstunga, en årlig, från jorden oskiljaktig utgift, som betydligt nedsätter det capitalvärde, hvilket jorden förut ägde, och enär jag föreställer mig, dels att det icke är öfverensstämmande med K. M:s afsigt att en sådan orättvisa skall äga rum, dels alt i84t års Ständer icke lära vilja betunga sitt samvete med ali hafva dertill å sin sida gifvit förnämsta anledn., så yrkar jag återremiss af Statsoch Ekon.Utskms betänk. med anhållan att Utsk: 11 måtte taga ämnet under förnyadt öfvervägande, då jag är förvissad, att Utskm skola komma till ett för landet gagneligare resultat, än det som innefattas i deras förevar, betänk., samt anse sig icke blott, i följd af K.
(Snligt 1828 år3 afflutabe Siäfeitffaper, utgiorbe Ga3* fans, mib famina arö början, inbalancerabe ^Behållning , fonber etc. tillhopa 3t:br 31,175: 9. LVU Slrandp. 1,701: a, 8. 211,375; g. 1. deremot ut6etalb< pensioner . »,553; 24. — anbra utgifter 10:40.— ~ 1,564: 16. — få att tmbe* året blifrcit ett litet öfiverfFott af » 36: 34- 8. 28ib inne»varanbe ciri ingång, tvifabe ftg få* lebe? en behållning i fonben m. m. af 3t:br2i,5u: 43. g. och bär »nan förhoppning att benna fonb Founncr att ijfaS »lieb »ooo 9f:br, forn aflebna £>entoifelle Jerman, genom ännu icfe laga Fraft $))en(to!i?*bctopp bör påräFna? att fullt utgå, od) bel? bejmtom imber året re* bait aflibit en Gommiéfarie och en .Samniarbräng, htvilfa? efterleniitabe GnFor äro till fPenftoner berätfigabe; och bå ben hänvib uppFoinmaitbe brijF Svårligen Fan fylla?, ont äftven GafFa
Det är nog sannt, att 10 rdr årligen icke är någon summa att tala om; men om dessa 10 rdr läggas til! andra utgiftsposter af samma belopp, så uppkommer dock en summa, som blifver ganska kännbar lör mången, i synnerhet för föräldrar med talrik familj. För dem är det ingen obetydlighet att för hvarje gosse erlägga 19 rdr om året (den redan bestående terminsafgilten uppgår nemi. till 9 rdr årligen). Obemedlade föräldrar skola befrias från afgiften. Ja, men att bestämma grän - 108 Oen 24 Augusti, sen, eler förmögenhetsvilkoren icke längre tillåta afgiftens uppbärande, är en ganska kinkig och grannlaga sak och måste alltid kännas ytterst förödmjukande att underkasta sig. Denna afgift blifver för öfrigt, i hvad fall som helst, en orättvisa. Man säger, att det är fullt i sin ordning, att den, som har råd att bekosta sina barn undervisning, också gör det; men man betänker icke, att genom detta förslag få millionären och den mindre bemedlade betala precist lika mycket, oaktadt den förre naturligtvis har många gånger bättre råd dertill än den senare. Hade man bestämt afgiften att utgå proportionsvis efter den allmänna bevillning, som hvar och en betalar, så kunde det legat någon rättvisa till grund derför; men derom är ej 1111 fråga. För öfrigt är den summa, som härigenom skulle åstadkommas, alldeles otillräcklig för det dermed åsyftade ändamålet, hvilket bäst visar sig af de anslagssummor, som Utsk:t, i trots af den nu föreslagna åtgärden, begärt just i och för läroverksbyggnader. Man har icke dermed vunnit mera, än att man kunnat bespara 10,000 rdr, och att de beviljade summorna skola amorteras på ett sätt, som ej lärer komma att helsås med tillfredsställelse någorstädes i landet. En annan omständighet i förslaget är det olycksaliga i att parcellera nt förmögenheten i en sådan mängd små kassor. Vi hafva nu 73 elementarläroverk, af hvilka hvart och ett skulle hafva sin särskilda kassa, förvaltad af ett i den vägen hittills okändt slag af myndigheter.
Detta IntuMkaffe säljes i hvarje välordnad specerioch diversehandel i paketer å 25 och å 10 öre, men bör man akta sig för alla värdelösa efterapningar, som gå under namn af äkta, prima eller andra benämningar, hvarför man bör efterse att å hvarje paket är tryckt firmans namn, S t o c k h o l m s Kaffe-Aktiebolag ', samt dess fabriksmärke med ordet » Patent », ty endast dessa äro verkligt äkta och garanterade att innehålla den hälsosammaste och bästa kaffetillsättning. Via postlinien SASSNITZ — TRELLEBORG förmedlas den snabbaste förbindelsen till kontinenten medelst de stora, elegant och be kvämt inredda hjulångarn * Svea och Qermania samt propellerangarne Rex och Imperator. OBS.! Endast en tullbehandlingI Vidare genom von Essen &amp; Frick, Malmö, Kontinentkontoret, Trelleborg, och Stockholms Eesebureau, Stockholm, genom hvilken senare biljetter för resor öfver hela världen tillhandahällas Svenska rundresebiljetter utlämnas genast utan tillägg af provision. Getä Pensionat. adr. ÅBY (Östergötland). $&amp;~~ Lämpligt för personer, som önska vistas pä landet någon tid äfven under höst, vinter och vår. IL S y NMrfl Stflfl (Norrköping). En timmes Regeringsgatan 32 — Stockholm — Specialitet: B o r d e a u x - &amp; BILLIGA 0 Goda Sängar. Piano. Varmbadhus. Rikstelefon. Priset för fullständig inackordering är beräknadt till omkring 4 kr. pr dag. Korrespondens under ofvanstående adress. i 4 •V T T 1 PRISER. Bekväma åkdon för utfärder. Godt bord. populärt-vetenskaplig lärobok för hö- &lt; jande och erhållande af ansiktets och kroppens sJcönJiet af Med. Dokt. Bergmann, läkare. Pris 1 Mark, erhalles i hvarje bokhandel eller direkt från Institut fur Schönheitspflege JBCeinr * Simons, Berlin, JPostdttmer Plats 1 a mot ins. af Mark 1:20 äfven i frimärken. Prospekt gratis. Enkel, men bekväm möblering. ; Medic.
Siken vattnas 1 | a 2 dygn, sedan förfares som vanligt. Följande recept är fördelaktigt. Fisk om 4 S fläkes, skinn och ben borttagas noggrannt, och fisken torkas väl med linne, hvarefter den hackas mycket fin och uppblandas med 1 " 8 väl rensad njurtalg och | 1J smör. Detta bultas nu med en klubba, så att det blir smidigt. Sedan inarbetas 6 ägg, l i sender, 1 qvarler söt grädde, 1 näfve hvetemjöl, litet socker, hvitpeppar, muskotblomma och några stötta bittermandlar. Elsa. Potatispudding. Kokt potatis arbetas fin med en bred gaffel. Derefter uppblandas den med äggulor, 4 a 6 skedblad smält smör, en sked socker, en sked hvetemjöl, litet rifven muskot och så mycket grädde eller god mjölk, att massan blifver som en lös gröt. Lägges i smord form och öfver6trös med rifvebröd. Gräddas i varm ugn. A f kålrötter kan göras på samma sätt. Elsa. Klädedräg-t en. En varning. En vacker fot iir en raritet, emedan de flesta fara så illa med sina underdåniga tjenare och gifva dem ofta så trång och hård beklädnad, att de snart bli vanskapliga och nästan odugliga till den tjenstgö- ring, som dock jemt affordras dem. Att tala om det skadliga af höga klackar är knapt värdt, så länge våra unga damer älska att gå på tå, ty de ha ingen omsorg om sin framtid; de rusa blott blindvis framåt — eller » gona » sig i en hvilstol. De besväras dock temligen allmänt af kalla fötter, både yngre och äldre damer och äfven barn, som bära Ögonläkare. E t t b ä t t r e f r u n t i m m e r mellan 30 och 40 år, som är van föreläsa bra, erhåller förmånlig plats hos en finare fru, der flere tjenare finnas. Goda småbröd.
»Fråga har äfven blifvit väckl om en inrättning, hvilken, ändamålsenligt utförd, skulle för Flottans station i Carlskrona blifva af utomordentlig vigt, men icke utan särskildt anslag kan tillvägabringa», nemligen anläggandet å Kronans område inom nämnda stad af en ångqvarn, förenad med bageri.» »För närvarande måste all den spannemål, som till förmälning och brödbak ning för stationens derifrån utgående sjö expeditioners och de vid Carlskrona anlagda fästningars behof årligen erfordras, föras från Flottans förråd i nämnda stad tili en Kronan tillhörig, 3/4:de1s mil från staden invid Lyckeby å belägen, vattenqvarn, eber der skedd förmälning såsom mjöl återforslas till staden, ånyo inläggas i förråden och sedermera i mån af hellof utlernnas och förbakas uti ett från äldre tider bibehållet kronobageri, der dels en särskild bageri-personal är anställd och dels dagligt handräeknings-biträde lemnäs af ett antal från Kronans varf kommenderade båtsmän. Omkring 5,000 tunnor spannemål behandlas årligen på detta sätt. Enligt kontrakt med den antagne arrendatorn af ofvannämnda qvarn förmales visserligen spannemålen, till högst nämnde qvantum, tullfritt; men lill en för qvarnens underhåll och ombyggnad bildad fond utgår från Flottans underhållsmedel årligen ett emot tullkapparne å den förmalda spannemålen svarande belopp, hvilket i medeltal för åren 185-4 —1858 utgjorde 4,134 R:dr De kostnader, som med spunnemålens transporterande och förbakning under nämnda år varit förknippade, utgöras, enligt från stationen meddelad uppgift, utom andra hvilka icke torde undergå någon betydligare förminskning genom en förändrad anstalt, hufvudsakligen af följande: för ved och diverse materiel till bageriet .
Begärdes på bordet. Uplästes ett af Hr Liljenstolpe, Axel Fred., inlemnadt sålydande anförande: Till de uti plenum d. 19 dennes af mig öfverlemnade, till motionen ang:de extra-ordinarie tjenstemännen hörande uplysningar, hvilka, hvad Preussen, Norrige och Danmark beträffar, benäget erhållits genom härvar. K. Preussiska Ministern, Norrska kansliet samt vice Politi-direktören i Köpenhamn, Hr Etatsrådet och Ridd. af K. Dannebrogs-orden von Osten, — tager jag mig friheten, för att till Höglofl. StatsUtsk. remitteras, nu bifoga en ifrån vår mission i Paris, sisth gårdag mig tillhandakommen Pro-Memoria uti skrifvelse af H. Ex. Hr Gr. G. Löwenhjelm, deraf jag anser mig böra citera de 3:ne första raderna, sålydande: ”Härhos ingå de i brefvet af d. 20 sisth Dec. önskade uplys”ningar. Jag önkar lyckosam framgång med det så ganska nyttiga ”förehafvandet”. P. M. ”Genom en Förordn. af d. 6 Juli 1848, blef surnmnerariatet afskaffadt (i Frankrike); med vilkor att de då redan antagne surnumerairer skulle qvarstå, och afbida befordran i sin ordning. Numera anmäla sig de sökande, och efter beslut af Ministern eller Adminislrations-chefen kallas de att börja tjenstgöring, hvilken kallelse oftare beror på faveur än ordning. Sedan den antagne blifvit admitlerad att göra tjenst, måste han arbeta någon lid på prof, innan han får npbära lön, hvilken dock ej må öfvergå 6 månader. För att vinna inträde uti en ministére eller administration måste den sökande undergå examen inför en komité, förordnad inom hvarje embetsverk, såvida han ej kan förete diplome som Licencié en droit eller bachelier des-lettres, då han befrias från ytterligare inträdes-examen.
Jag slutar med anhållan om proposition å mitt försteg, att nemligen silfver må invexla9 mot nya sedlar efter den Cours, som inträffar, då definitift beslut härom tages; äfvensom att då, i fall af Coursens stigande, Silfver-uppköp icke kan äga Den g Junii f. in. 47 7 rum, Kongl. Maj:t eller BancoSfyrelsen, må sättas i tillfälle att förekomma den coursstegring, som genom växelvingleri eller andra orsaker kan uppkomma. Friherre Wirfén, Guftaf Fredria Jsg är af alldeles enahanda tanka med den sista värda Talaren, att nemligen det nu för handen varande speculativa ämnet icke känner någon gräns för olika bedömanden och vidlyftiga utvecklingar af theoretiska grundsatser, och att man således icke bör upptaga tiden genom invecklandet deruti. Det är ej heller mitt ändamål, då jag ännu vördsamt utber mig att få yttra några ord, som skola rakt på saken förklara några speciella omständigheter i Utskottens Betänkande, i anledning af hvad jag hört an* föras. Herr Munck af Rosenskjöld behagar yttra sig, att hvad Utskotten framställt i fråga om uppköp eller lefverering af silfver till Banken, är rakt stridande mot hans tanka. Detta vill jag så mycket mindre bestrida, som det vore oformligt, då den värda Ledamoten sjelf allena kan sådant närmast känna. Men när h#n sedermera, för att bevisa detta, gör en beskrifning på Utskottens anförande, då torde någon rätt för mig inträda att motsäga honom, derest beviset kan hämtas från handlingarne. Dea värda Ledamoten säger nera-! ligen, att Utskotten föreslagit att Silfver skulla upphsndlas blott med förra SedelCapitalet, icke med nya Sedlar och icke efter högre Silfvervärde än 96 skillingsrs Cours. Men ingenderi delen år med rätta förhållandet enligt. 478 Den 9 Junit f. m, Utskotten hafva tillstyrkt tvenne särskilta åtgärder i detta ämne
Regeringsformen, der det står: ”så väl Rikets ordinarie Statsmedel och inkomster, som hvadpå sätt omförmäldt "är, under namn af extra-ordinarie utlagor ”eller Bevillningar till StatsVerket af Rikets ”Ständer ansläSj vare under Konungens disposition m. m.” Jag kan häraf icke annat förstå, än alt, då, af de extra-ordinarie inkomsterne, endast livad Rikets Ständer anslå, är till Konungens disposition, men de ordinarie, utan allt förbehåll, desse sednare ej utan Konungens medgifvande måtte kunna förändras. I afseende på lämpligheten af desse skatters borttagande, hafva Yäl gil - 2l8 Den 24 April e. ra. tiga skäl derföre blifvit anförde; men jag hemställer vördsamt, om icke detta är nog tidigt, innan Rikets Ständer ännu fattat deras beslut i den vigtiga frågan om myntväsendets reglerande. Statsoch BancoUtskottens nyss fattade beslut i samma ämne smickra mig visserligen med det glada hopp, att vi härutinnan skola komma till det slut, som jag anser Rikets väl kräfva, och som, enligt min öfvertygelse, för Svenska Folket skulle bli ganska båtande. Men jag kan icke inse någon serdeles våda deraf, om vi ännu en Riksdag skulle uppskjuta frågan om Mantalspenningarnes upphäfvande; och det är på denna grund jag förenar mig med de Herrar, hvilka yrka bifall å StatsUtskottets Betänkande. Grefve von Schwerinj Fredrik Bogislaus: Bland de skatter, hvilka Svenska Folket ärft af sina fäder, äro Mantalspenningarne, Lagmansoch Häradshöfdingeräntan samt Sterbhusafgiften, i min tanka, närmast i ordningen att utgå och emot andra utbytas. Sjelfva deras historia innebär ett frö till deras upplösning; och allt bebådar, att tiden närmar sig, då de böra upphöra. Mantalspenningarne, den första af dessa skatter, var i början en consumtionsafgift. Den förvandlades sedan till Spanmålsränta, och sjönk successive, i mån af inträffade myntförändringar, från 8 kappar Säd till 12 sk. i BancoTransportsedlar.