Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bref af den 10 Augusti 1825, i kronoräkenskaperna afskrifvas; att ytterligare en sådan förfrågan inkommit från Konungens Befallningshafvande i stora Kopparbergs län, med anledning af ett vid vintertinget med Malungs och Lima socknar år 1847 afdömdt mål, rörande olofligt timmerhygge af två norrske män, hvilka af Härads-rätten blifvit fällde att utgifva försulet vite, 6 r:dr 32 sk. hvardera, men sedermera, då beloppen genom amtmannen i Hedemarkens arnt blifvit hos dem utfordrade, vägrat betalning, under förklarande, att den för dem uppviste handling saknade exekutif kraft; att, sedan Härads-rättens utslag blifvit bemälde amtman för ytterligare verkställighet tillsändt, denne, uti svar lill Konungens Befallningshafvande, förklarat sig icke kunna vidtaga någon åtgärd för böternes indrifvande, sedan så lång tid från utslagets datum förflutit; samt slutligen att Kongl. Majit, i anledning af de skedde förfrågningarne, i nåder förklarat, att förenämnde belopp skulle i kronoräkenskaperne balanseras, samt att det på vederbörande skulle ankomma, att, i den mån tillfälle dertill yppades, de om ifrågavarande böter gifne utslag till verkställighet befordra; och har Konstitutions-Ut - Allm. Bcsv. och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 123. 3 skottet ansett dessa förhållanden ”ådagalägga en ganska betänklig brist-uti regleringen af erforderliga bestämmelser, angående rättsförhållandena emellan de förenade rikenas ömsesidiga bebyggare. Det samband, som emellan dessa riken egde rum, icke blott genom politisk union, utan ock såsom varande grannstater, med en i midten af deras kontinent löpande långsträckt gräns, måste, i samma mån, som de gemensamma interessena utvecklade sig, framkalla allt flere och mångfaldigare förbindelser ,och likaledes äfven konflikter. Häraf alstrades rättsfrågor af flerfaldig art, i hvilka endast lagarne blefvo skiljedomare.
Nio 6g, vid 1828—i83o årens Riksdag, bland annat, anfört: ”Enär en Bank, ehvad han tillhörer Staten eller något mindre samfund, icke är något annat, än ett upplag af capital till bedrifvande af penningerörelse, så bör den, i intetdera fallet, vara undantagen från det samhälles allmänna rälts-förhållanden, lill hvilket han hörer, eller i deras rätt föifördela de medborgare, lill hvilkas bästa han blifvit upprättad.” ”Hvad nyttan och nödvändigheten af Bankens nuvarande domstols* privilegium beträffar, så medförer det olvifvelagtigt mycken beqvämlighet för Bankens styrelse att få både kära och svara i Svea Hof-Rätt, men denna beqvämlighet tro Utskotten skäligen böra vika för andra parters rätt, hvilken lika olvifvelagtigt förnärmas, då deni ej tillåtes att svara inför de Domstolar, under hvilka de, efter allmän lag, lyda, och från hvilka de desto mindre böra af någon underordnad Corporation eller, person i samhället kunna, genom dess käromål, skiljassom de ej kunna det* i händelse Kongl. Majit och Kronan sjelf uppträder såsom kärande mot dem.” ”De svårigheter, Banken måste vidkännas vid utförande af rättegångar på aflägsna orter, äro inga andra än de, som åtfölja sakens bevakande på sådane orter för Kronan, för allmänna Verk eller Bolag, eller för enskilde personer. Oin Banken begagnar sin rätt att anmoda Konungens Befallningshafvande att utse ombud, .och om dertill skulle begagnas samma personer, som Lill utförande af Kronans talan, så bör Banken ej rimligen kunna göra anspråk på säkrare eller bättre sakförare, än dem, som för^sjelfva Staten äro att tillgå. —- Skulle Banken likväl anse Kronans ombudsmän icke vara skicklige eller pålitlige nog att detta förtroende emottaga, så står det Banken, i hvarje serskildt fall, öppet att, efter omständigheterne, välja ett annat ombud, och de kostnader, sorn för ett sådant fordras, skola vid sakens slut, lika med andra nödiga rätlegångs-utgifter, till Banken återgäldas, så vida han haft laga skäl till sin talan.
Delsbostintan (fröken Ida Gavell) gifver nästk o m m a n d e måndag soaré i Vetenskapsakademiens hörsal m e d biträde af fru Ellen v. Heland " üngdomsallvar. " Skiss för Idun af Petite. Karin Bergin gick Sturegatan nedåt m e d raska steg. H o n var omkring nitton år och såg just ingenting ut, men hade ett intelligent ansikte m e d mörka blå ögon. Hennes hjärta klappade fortare än vanligt. Skulle hon få se honom i middag? H a n gick j u alltid Sturegatan, då han k o m från » Teknis ». Karin hade blifvit litet blek på senaste tiden o c h hennes flickbekanta hade märkt detta samt skämtade däröfver. » Du är kär, det syns j u, och jag vet nog i h v e m, » sade en, » m e n förr voro ni mycket mera tillsammans. Har det k o m m i t någon fnurra på tråden? » Så sade en annan: » Kära Karin, jag tror att A x e l Brander har öfvergifvit dig nu. Jag ser h o n o m så ofta o m middagarna i sällskap med en sorgklädd flicka. » Karin gick o c h tänkte på detta. Ja, det var verkligen sannt. Men han hade sagt, att han hade så m y c k e t att göra på skolan till instundande tentamen o c h att han måste arbeta m e d ifver den här sista månaden. Kanske detta blott var svepskäll Någon gång kunde han väl komma. Förr k o m han h e m ett par gånger i veckan, men nu hade de inte träffats på en hel månad. Och den andra flickan, s o m hennes väninnor talade o m l Karins hjärta klappade i hennes bröst o c h tå- rarna ville tränga sig fram. H o n hade så säkert litat på h o n o m. Men han hade aldrig sagt, att han höll henne kär. H o n trodde det ändå. Men det var förr, nu hade han kanske tröttnat på henne. De hade känt hvarandra i fyra år. O m hon blott finge se den a n d r a. » Goddag, K a r i n!
Ögonskenligt är dock, att Stjernhjelm vid sådana tillfällen hängaf sig åt en lekande nyck, hvars förlustelse han ansåg tillåtlig i smått, men ingalunda berättigad till vidare utsträckning. Att han vid rim i hexametrer fästade ett blott komiskt begrepp, skönjes ytterligare af hans sätt att använda några sådana i den skildring af ”Bröllopps-Besvären”, hvarom strax kommer att talas. Icke dessmindre togo sednare versmakare, med största allvar och id, hans ögonblicks-lekar till mönster för långa qväden; så att den äkta hexametern blef omsider alldeles undanträngd af denna halft antika, halft moderna af-art. Smaken för densamma bibehöll sig länge, och ända nedom Dalins tid. Men det var egentligen under sednare hälften af tidehvarfvet från Stjernhjelm till Dalin, som Hexameter-rimmandet var gängse och älskadt: och icke blott af Rimmare; ty man har, i denna form, den rättvist berömda Dedicationen till Gud af Spegels ”Guds Verk och Hvila”, äfvensom en och annan rätt vacker sång af Frese. Härtill kommer allt det omisskännligt nyare, som ifrågavarande stycke, noga betraktadt, förråder i språk, i ton, i hänsyftningar på förhållanden och seder, i användandet af termen ”Pietist”, med mera. Alltsammans preglar det till ett alster af någon, som lefvat ungefär i Freses tid, eller i tiden af Dalins ungdom, och som lyckligt nog försökt sig i ett maner, numera blifvet ett slags commune bonum, men dock bibehållande månget af de förebildliga Stjernhjelmska dragen. Vi voro derom öfvertygade47, långt innan vi blefvo varse, vid ett bläddrande i äldre upplagan af Dalins ”Vitterhets-Arbeten”, att det första poemet i dess tredje band är just detta stycke; fastän der infördt under öfverskrift ”Nya Tiden i Sverige”, och förkortadt till hälften af det Hammarsköldska exemplarets innehåll. Den aftryckta delen, här och der betydligt sammandragen och ändrad, lyktar dock just vid det ställe, der hos Hammarsköld den skarpa philippiken mot ovärdiga Prester begynner.
Betänkande, N:o 2. des, vore en person, hvilken hopsamlade brefven och inlade dem i en väska, som aflemnades till postiljonen, då denne färdades förbi emottagningsstallet, hvarefter väskan medföljde till närmaste Postkontor, der brefven sorterades och vidare pä vanligt sätt behandlades att dylika emottagningsställen endast medförde ringa kostnad, och kunde således inrättas på alla gästgifvareoch postgårdar, likasom i hvarje vid allmän landseller postväg belägen by eller enskild gård; att för verkställande af ifrågavarande sätt, att med stämpladt papper i stället för penningar betala postportot, det vore nödvändigt, att portot bestämdes lika öfver hela landet, för bref af samma vigt och icke beräknades jemväl efter afståndet af den ort dit brefvet fortskalfas; att sistnämnde, hos oss ännu gällande, beräkningssätf medförde en mängd olägenheter och vore derföre afskaffadt i de flesta Europeiska länder, äfvensom i Norra Amerika, och att resultaterne öfverallt utfallit gynnsamt, hvadan Sverige äfven borde följa exemplet, då reformen vore lätt att verkställa med ringa kostnad och i följd af ofvan anförde förhållanden, af behofvet mera påkallad i Sverige än annorstädes, der man redan förut egt ett ojemförligt större antal Postkontor än bär; att vid bestämmande af ifrågavarande likformiga porto, man borde tillse, att detsamma icke beräknas så högt, att det öfverstege hvad som nu i medeltal erlägges för den inhemska brefvexlingen, och att det torde kunna antagas, att en afgift af 4 sk. banko för bref om 1 lods vigt o. s. v. skulle till en början bäst motsvara de begge olika ändamålen, att bereda betydlig lättnad för den inhemska brefvexlingen, i förening med tillräcklig inkomst för postverket; att då likväl nämnde porto innefattade en nedsättning i den afgift, som nu betalas för de flesta inrikes bref, en minskning i postinkomsterna deraf skulle blifva en följd, såvida icke brefvens antal ökades i motsvarande mån; att man väl icke på förhand kunde med full visshet beräkna, huru snart detta här i landet komme att inträffa, lika litet som beloppet af den förlust, som i början skulle uppkomma i följd af nedsättningen, men att man kunde taga för gifvet, att brefvens ökade antal ganska snart skulle betacka förlusten, i anseende till de nya emottagmngsställen, som komme att inrättas,
Min af Svenska pressen vitsordade JZVCANIINATOR säljes nu, hpä grund a f oerhörd omsättning, t i l l 1,50 pr st. En öfverdådigt ftn godtköpsupplaga, b e - nämd LILLA IZXAMINATORN, kostar IKR. ^pr st. Insänd likvid vid r c k v. JACOBSSON C:O DROTTNINGGATAN F J o h n 20 A. F r ö b e r g, linspoiig. Observatoriegatan 15 ö. g. Martin Ekström. Makartsbuketter från 50 öre till 15 kr. Phoenixvedlar » 50 » » 2 &gt; Pampasgräs, hvitt och färgadt, Lösa, färgade och ofärgade Gräs m. m. till billigaste pris. Hyacinthlökar, bästa sorter ... pr duss. kr 3: D:o fullrotade i glas, pr st. Liljeconvaljrötter, starka ... pr 100 st. 50 Lilium auratum, starka lökar, från 60 öre till 1 kr. pr st. Lilium lancifolium rubrum, starka lökar, från 40 öre pr st. Lilium lancifolium roseum, d:o d:o från 40 öre pr st. [Lilium lancifolium album, d:o d:o från 60 öre pr st. I Lilium Harrisiic, starka lökar, från 60 öre pr st. ' Begoniaknölar, mörkröda, ljusröda, gula, hvita och blandade, samt största sortiment af Gladiolus-arter. med partipriser på begäran. « a a. $ AL TO. ERICSONS PATENT K N I F S K U R A R E LILJEHOLMENS VINFABRIKS prisbelönta tillverkningar försäljas hos hrr specerihandlande. Se Idun för fredagen den 25 april. J) ^ * " Viner och safter försäljas på heloch halfbuteljer, tredubbel ättiksprit på större flaskor, alla försedda med etiketter, innehållande fabrikens namn. Dagny för kviaiga medicine studerande å första sidan efter texten. TIDSKRIFT.
Proposition JVf 26 (sid. 24), angående utförandet af de större Jernvägs-anläggningar, sorn utaf allmänna medel böra bekostas, skulle den vid innevarande års slut återstående behållningen utaf den summa, 5,000,000 R:dr Ranko eller 7,500,000 R:dr Riksmynt, som under sednaste Riksdag af Rikets Ständer anvisades för påbörjande af 2:ne Jernvägs-stambanor, — utgående den ena, eller den s. k. vestra, från Götheborg och den andra, eller den södra, från Malmö, — endast kunna beräknas utgöra omkring 400,000 R:dr sistnämnde mynt. — Då denna behållning icke torde kom ma att lemna erforderlig tillgång för de å dessa stambanor pågående arbetens oafbrutna fortsättning intilldess Rikets Ständer, efter föregången granskning och pröfning af de angående Svenska jernvägarnes riktning och utförande under innevarande Riksdag framställda förslag, blifva i tillfälle bestämma och anvisa de summor, som kunna komma att anslås till utgående för statens jernvägs-byggnader under instundande års lopp; har fråga inom Utskottet uppstått om beviljandet af ett särskildt anslag till Kongl. Majlis disposition, för att arbetena å olvannämnde 2:ne stambanor, utan Slalt-VltUollels Memorial M 17. o afvaktan af Rikets Sländers beslut rörande jernvägs-systemet i sin helhet, måtte kunna fortgå i den ordning och de riktningar, som redan, till iakttagande vid samma banors uförande, blifvit bestämda. Efter erhållna upplysningar orri härmed förekommande förhållanden, och på det att icke omförmälda, för statens räkning företagna, jernvägsarbelen må behöfva afbrytas under den lid som erfordras för behandlingen samt afgörandet af de Rikets nu församlade Ständer underställda frågor om Svenska jernbanornas utförande och sträckningar, har Utskottet funnit sig föranlåtet hemställa: alt Rikets Ständer, i afräkning å de särskilda anslag, som under nuvarande
Båda dessa inrättningar äga bestånd därigenom, att den enskilde blindt underkastar sig ordensreglerna och krigslagarna eller i allmänhet af-står från att hafva en egen vilja. På samma grund hvilade äfven forntidens stat. Den hade å ena sidan sina skyddsgudar, hvilka, för att icke i sin vrede förorsaka samhällets undergång, ständigt måste hållas vid godt humör, och var å andra sidan omgifven af krigslystna och rofgiriga grannar, hvilka icke skulle visa någon skonsamhet mot den öfvervunne. Samhället blef på detta sätt ett krigäläger uppslaget omkring en kyrka. Här fans ingen plats för friheten. Under intrycket af de hotande farorna afstod individen från all frihet till förmån för det allmänna, uppgick helt och hållet i detta, ty i annat fall skulle staten ej kunna skydda honom. På privatlifvets alla områden hade staten rätt att ingripa; hvarken egendom eller familj, åsigter eller samveten voro skyddade för honom. Individen var blott ett organ i en organism. Huru annorlunda är icke det moderna samhället inrättadt! Af det gamla systemet finnas blott några kvarlefvor, såsom militär * och klosterväsendet. Individen har blifvit friare och utvidgar ständigt sin frihet. Han har icke längre någon orsak att helt och hållet hängifva sig åt eller uppgå i det allmänna, ej häller finnes det någon anledning, hvarför man skulle göra staten allsmäktig. På det religiösa området hafva betydande förändringar inträdt: staten har upphört att vara en religiös polismyndighet. Krigen hafva ej längre den karaktär eller den betydelse, som de fordomdags hade. Af de två nät, i hvilka antikens samhälle höll menniskan fången, är det ena sönderslitet; i det andra hafva maskorna betydligt slaknat. Äfven menniskans inre har under tidernas lopp förändrat sig. Mellan den moderna menniskans själslif och själslifvet hos forntidens menniska råder den största olikhet. Det finnes två ord, som uttrycka tvenne för antiken obekanta begrepp, hederoch samvete, af hvilka det förra har sin rot i feodalismen, det senare i kristendomen. Det är med tillhjelp af dessa begrepp, som menniskan så småningom lösgjort sig från det primitiva samfundslifvet och blifvit en personlighet.
Dessutom hafva Utskotten ansett dels, till ytterligare förekommande deraf, att destilleringspanna ej må till bränvinsbränning begagnas, det stadgande böra i 33 ^ införas, att i samma verk eller å samma egendom, hvarest bränvinsbränning idkas, endast en destilleringspanna af högst 6 kannors rymd må, under den för bränvinsbränning tillåtna tiden, begagnas, och att i annat fall destilleringsredska pen skall enligt 28 § sista momentet anses och beskattas, — dels att ordet J’Destilleringspannor” i början af 33 §:ns 2 moment bör, till momentets förtydligande, utbytas emot Destilleringspanna, •—- dels att lill denna § bör, med lämplig förändring i redaktionen, flyttas det stadgande, sorn förekommer uti sista momentet af förordningens 34 §, hvartill det rätteligen icke hörer, — dels ock slutligen, lill förekommande af det missförstånd, att sådan rening af bränvin, som sker utan eld eller ånga, vore att hänföra till destillering och alltså tillåten endast under de vilkor och förhållanden, hvarunder destillering får ega rum, att i samma § bör tilläggas det stadgande, att rening af bränvin är hvar och en tilllåten, dä den sker utan eld eller ånga. I öfverensstämmelse med hvad uti 20 § blifvit föreslaget om befrielse under vissa vilkor för innehafvare af bränvinsbrännings-redskap från ansvar i afseende å redskapens beskaffenhet, hafva Utskotten ansett 34 §, angående oloflig bränvinsbränning, böra sålunda ändras, att, i fall den uppgift, som rörande redskap blifvit aflemnadj vid mantalsskrifning eller då anmälan till bränvinsbränning eljest sker, öfvereusstämmer med pannans stämpel och justerarens betyg samt jemväl är med stadgandet i 3 § förenlig, d. v. s. att den sålunda uppgifna pannerymden icke öfverstiger den, till begagnande hvaraf bränvinsbrännaren är berättigad, denne, om uppgiften befinnes oriktig, icke må kunna till ansvar i sådant afseende fällas; dock under det här tillika stadgade vilkor för den, som sådan redskap till bränvinsbränning begagnat, alt han ej om uppgiftens oriktighet bevisligen haft kännedom.
Tänk dig endast sjelf, till venster om staden, den stora vida stolta ocean, i hvilken under den allt mer och mer lugnande aftonen, otaliga skepp och master återspeglade sig; himlen öfver den liknade en blå pell, hvarifrån den nedgående solen i den klara böljan spridde tusende strålar; trädgårdar och villor, plantager och ljusgröna åkerfält vexlade om hvaran, täflande att draga till sig den tjusta åskådarns blickar. Till höger den ståtliga staden, der kyrkor och torn, och prydliga stenhus höjde sig öfver hvarandra, samt gator och torg af den oupphörliga menniskorörelsen gjordes till en lefvande cosmorama. Jag ärnade just å nyo närma mig det lilla bibliotheket, för att der uppsöka någon favorit-lektyr, då en vagns hastiga rullande inpå gården väckte min uppmärksamhet; som en blixt ilade jag ned, utan att besinna det möjligen någon annan, än den af mig väntade, kunnat anlända. Men tänk dig en fru mellan 40 och 50 år, med ädel hållning, nedstiga ur vagnen, de bleka men ännu sköna dragen inhöljda i en lätt hvit hufva, samt en mörk sidenkappa, sluteligen omhöljande hela den öfriga kroppen. Jag stillnade en minut verkligt öfverraskad; så mild, så vördnadsbjudande, så intagande hade jag ej föreställt mig denna redan ålderstigna person. En lätt ljusning öfverflög hennes ansigte då hon varseblef mig: "ni är Mamsell Sommer," sade hon, närmande sig, och vänligt räckande mig handen, "jag misstar mig säkert ej; ni är densamma som, ehuru ung, vill åt en gammal sjuklig och otålig varelse egna edra dagar; var derföre välkommen. Ja, var tusende gånger välkommen." Härvid började hon långsamt stiga trappan uppföre, samt vinkade mig, som endast stum kunnat åhöra henne, att följa. "Ni har väl redan installerat er i edra rum," fortfor hon, under det hon, ledsagande mig genom tvenne vackra rum, uppnådde sin egen sängkammare, "och huru har ni funnit dem?"
Den 5 Junii Borgmästaren Victorius Memorial, om tilständ för Handlande och Bergsmännen at uti Riksens Ständers Banque uptaga Län emot underpant af Tackjärn. Den Den 11 Augusti. 969 Den 9 Junii, Götheborgs och Malmö Discont Works Directturers ansökning om en stäende Credit i Banquen för hwardera Disconten af en Million Riksdaler Banco, emot lika ränta, som Riks-Discont Werket betalar. Dito Dato, Riksdags Fullmägtiges frän Stader ne i Götheborgs och Bohus Län Memorial, om skyldighet för Banquen, at til LandtRäntericrne afsända nya Sedlar til utwäxling emot gamla. Den ;9 Junii, Handelsmannen Memorial, angäende tilständ för Uddewalla Stads Borgerskap at erhälla Lä,000 Riksdalers Län urur Banquen. Dito Dato Rädman dlor6ström8 Memorial, om afskrifning och eftergift af den ersättning, hwartil Wägmästaren och en del Magistrats Ledamöter i Arboga blifwit ädömde för et Ämbetsfel wid efterseendet af en utaf förrymde Bruks-Patronen »Lllencreurr upgiflven bedrägelig pant af Järn för et Banco-Län, Den 14 Julii Stats - Utskottets Protocolls Utdrag af den iz i samma mänad angäende ersättning för BanquenS förskotter til StatsWerket. Dito Dato. Rädmannen d^oräströms Memorial om et Banco-Län för Arboga Stad. Den 15 Julii. Herr Westeren Qabns Memorial, om en oinskränkt Desconterings frihet för 960 Den ii Augustt. för Fahlu Bergslag uti Banquen emot Ksppar Sedlar samt at Banque» matte äläggas af Bergslagen inlösa Gahr-Koppar, när den will satta i wanpris. Ti! Bewillnings bltstottct. Den 8Z Maj. Ståndets instämmande uti Högloft.
Majits Nådiga Skrifvelse, angående utsigterne för innevarande års skörd; och dels af nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden; ConstitutionsUtskottets: Med Betänkande i följd af StatsRådsProtocollernas fullbordade granskning, utom hvad angick Första, Andra, Fjerde och Femte Anmärkningspunkterne, hvilka PresteStåndet ansett böra förfalla, och den i tredje Punkten emot Hans Excellence m. m. Herr Grefve Cederström gjorde anmärkning, hvilken Ståndet, enär Hans Excellence från StalsRådsEmbetet aflrädt, ansett icke fordra någon åtgärd, hvarjemte PresteSlån - 4 33o Den 7 September e. m. det, i följd af förenämnde beslut, funnit för godt, att, i afseende pä det granskade, lemna StatsRådet och Föredragande decharge; rörande StatsUtskoltets anmärkningsanledningar, dels i afseende på beviljade Förlagslån åt Mechaniska Verkstaden vid Motala, och dels i fråga om ett Fabrikanten Pochet beviljadt Lån ur ManufacturDiscont-Fonden; rörande Casper Wijkmans anmärkningsanledning i afseende pålnkomstÖfverskoltens disposition; och i anledning af erhållen återremiss från BorgareStåndet utaf ConstitutionsUtskottets afgifne Memorial, dels rörande ett tillägg i 5 Mom. \\ §. Riksdagsordningen, och dels angående Allmänna Beredningens constitutionella befattning. Förstärkta StatsUtskottets : Rörande beräkningen af StatsVerkets Inkomster i vissa delar, intilldess den vid nästa Riksdag skeende Statsreglering blifver gällande. StatsUtskottets: I anledning af inkomne anmärkningar vid några af Utskottet afgifne Betänkanden; angående tillökad t biträde vid Correcturläsning; angående de så kallade Djeknepenningarnes upphörande; öfver anmärkningar vid Berättelsen om den af Utskottet förrättade granskning afRiksgäldsContoret, Genéral-AssistanceContoret samt f. d. FilialDisconllnrältningarne.
Huru löjligt ämnet kan förefalla, är det likväl af vigt för den som har hushåll, om man närmare examinerar saken. I min tanka härleder sig det onda mycket ifrån blygseln att omtala sitt missöde. Jag skulle derföre tro att det vore tjenlig! att utsatta något stiaff för den med venerisk smitta behäftade, som dolde sitt tillstånd. Det gifves Orter, som äro till största delen i alidie rade. Någon mesure loide således vara nödig att vidtaga. Herr Cederskjöld, F>hr Gustaf.- Med fullkomligaste erkännande af Högloflige Utskottets välmening , o<.h af Herr Ebels, ej allenast välmening, utan afven oföitrutna beredvillighet, st', såsom det synes, sjelf vilja lägga hand vid veikstäiiigheten af det uppgifna Förslaget, vägar jag likväl hoppas, att veneriska Smittan ej är så allmän eller i sådant tilltagande, som Utskottet synes hafva föreställt sig. Jag torde nemligen få nämna, att den nu rådande tron på veneriska sjukdomens tilltagande allmänhet, har utan tvifvel sm bufvundsakligaste grund deri, att fler» ganska skiljaktiga sjukdomar, blifvit de senare åren,} ej blott i dagligt tal utan till och med Medicinska skrifter, orätt kallade för Veneriska, oagtadt de med denna sjukdom ej äga den ringaste gemenskap, och knapt synes genom smitta, ens kunna fortplantas. Så förhå ler det sig till exempel med de sjukdomar, mot hvilka den sä kallade Svält-curen isynnerhet visar sig så välgörande, en Cur.method, genom hvilken helt vist aldrig någon verkelig Venerisk sjukdom någonsin blifvit eller roligen någonsin kan bltifva botad; men oagtadt således Veneriska smittan ej är så allmän, som Allmänheten, förvilladt och uppskrämd af det alldeles origtiga och likasom en Epedemi sig utbredande namnet ”urartad centrisk sjukdom’* torde föreställa sig; vill jag likväl ej neka, att det ju kunde vara nyttigt och nödigt; att i alla fall vidtaga tjenliga åtgärder till minskande af den Veneriska Smittan, och hämmande af dess urbredning.