Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Bonde-Ståndet » » 22: — härledande sig denna pris-skillnad dels från upplagornas olika storlek, dels ock från det olika pris, som hvarje Stånd för sig betingat med den Boktryckare, som verkställt trycknings-arbetet, och hvilket pris vid förlidna riksdag utgjorde hos Ridderskapet och Adeln 16 R:dr 50 öre, hos Presteoch Bonde-Stånden 19 R:dr och hos Borgare-Ståndet 18 R:dr, allt Riksmynt, per tryckt ark. i Att åter bestämma det arktal af hvarje Stånds Protokoller, som upptagits af motioner, har icke låtit sig verkställa annorlunda än approximativt för de öfriga Stånden, utom Borgare-Ståndet, enär motionerna finnas intagna uti Protokollet för den dag, då dc blifvit väckta, med undantag allenast af Borgare-Ståndets, som blifvit trvckta i ett särskildt Bihang till Ståndets Protokoller. Hos sistnämnda Stånd hafva J O motionerna vid nästförflutna riksdag upptagit 34 ark, och, enligt en af undertecknad för de öfriga Stånden uppgjord beräkning, skulle desamma hafva utgjort: hos Ridder skapet och Adeln omkring 25 ark, hos Preste-Ståndet omkring 34 ark och hos BondeStåndet omkring 50 ark.
Jag vå to Men i Maj. gir säga, att Actie ägarnes förlust och deraf upp omroaude oredor, visserligen känbar, fast den mi denna tidepunkt hos flera ej tyckes stort väga, dock säkert blir bland de mindre! Jag anser min pligt vara på* minna om andra. Om ett Verk af denna vidsträckta om* fattning, till nära en tredjedel i mera än ett hänseende med sä betydliga kostnader utiördt, skulle afstanna, och det redan gjorda dymedelst förlora allt värde, blir det en gifven följd, att i och med detsamma skall allt förtroende till dess säkerhet försvinna, följden deraf blifva, att 3-procent-fonderne, hvilka, oaktadt alla de ogrundade uppgifter om vår stora Assignations-massa, man tid efter annan framställt för Allmänheten, utgöra Drscontens största RörelseCapital, skola äf sina ägare incasseras, hvarigenom Disconten på en gång ej allenast sättes i nödvändighet att upphöra med utlåningar, utan ock med omsättningar, emot hvad afbeta!» ning som helst, för att fullgöra de kraf å densamma dagligen skulle kunna göras. Hvad blir följden af en sådan indragning för redan i förlägenhet varande Åkerbruk och Näringar ? Ganska gifvet den, att hvad man tror böra förekommas, med afslag Alla ti* ders, alla Länders erfarenhet bevisar, att bästa medlet til! ett allmänt understöd, vida b-itre i mänga afseenden än både lån och gåfva, är att använda en summa till ett större företag, ännu mera då man har säker utsigt att återvinna den, oberäknadt sjelfva inrättningens nytta. Häremot förutser jag med säkerhet, af mått och steg som förstöra Verket, en skakning för det hela, hvilken ej alla torde hafva påtänkt, och som det är en af Discont, Directionens första pligter att förekomma.
Nämnde arbetsskyldighet, hvilken förr varit grundad på ett af Indelnings-kommissionen föreslaget, och af dåvarande General-guvernören inom provinsen den 26 September 1707 och den 3 April 1709 fastställdt, arbetskontrakt, hade sedermera, i anseende till kontraktets obestämdhet, blifvit reglerad genom Kongl. Kammar-kollegii den 9 Maj 1794 gifna och den 26 Juni 1797 af Kongl. Majit i nåder fastställda utslag. Af arbetsbönderne hade endast fyra åboer på 1 ^ mantal vägrat gifva lösen till föreslaget belopp för befrielse från arbetsskyldigheten; i anledning hvaraf det blifvit tillstyrkt, att rådrum måtte dem lemnäs, att sig med de öfrige förena. Den beräknade lösen af 98 tunnor 24 kappar råg och korn för samtlige hofverierne, hade blifvit ansedd att i penningar uppgå till 675 R:dr, hvadan uti bruknings-kostnads-summan, 1,020 R:dr 12 sk., en brist skulle uppkomma af 345 R:dr 12 sk., hvilken, då detta boställe obestridligen vore af sämre beskaffenhet än andre och tredje Majors-boställena vid regementet, ansetts böra boslällshafvaren af statsmedel godtgöras. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 93. 13 Kungsgården Billesholms om 5 J mantal, hade underlydande arbetshemman af tillhopa 7 TV mantal, fördelade i 11 Jf hofverier, hvilkas arbetsåligganden blifvit utstakade genom ett, den 2 September 1736, upprättadt, och af Kongl. Maj:t den 16 Dec. 1767 fastställdt, arbetskontrakt, och till utgörande hvaraf ansetts erforderliga, 401 § ökeoch 826 dränge-dagsverken, uppskattade till 843 R:dr 37 sk. 11 rst.
Det bar nemi. blifvit förespegladt, alt det ginge lika bra att votera, antingen man afbört discussionen eller icke. Det torde medgifvas, alt antingen lända discussionerna i rådslående församlingar till ämnenas utredning eller icke. Om det förra är fallet, så torde det vara nödigt, att den som skall domina, äfven bör afhöra de skäl, som från stridiga sidor kunna anföras för eller emot ett förslag. Skulle deremot ilen sednare åsigten vara riktig, att man linder discussionerna kan anse sig ledig att aflägsna sig, för att sköta sina embetsförrättningar och andra förefallande göromål, samt derefter återkomma till sjelfva votertna; så hemställer jag, om det icke vore bäst att rent af borttaga all discussion och inskränka förhandlingarna härstädes till att höra propos. och votera deröfver. Det måste befinnas tydligt, att det ena af dessa sätt att förfara måste vara det rätta. Man bar, likasom i fråga om bänkmännen, åberopat, att andra uppropet ägde rum redan under frihetstiden; och det är ganska naturligt, att det då ansågs behöfligt. Ili k sd.- förhandlingarna under den tiden äro icke numera någon hemlighet, och man kunde tillägga, att de, beklagligen för Ståndets anseende, icke äro det. Det är icke någon hemlighet, att ett betydligt antal adelsmän, liknöjde för landets intresse, voro ordentligen besoldade för att deltaga i valerina, att de aflönades och afspisades på tjenliga localer, hvarifrån de upphemtades till votcnna. Derifrån lärer andra uppropet hafva liemtat sitt upphof. Tiderna äro visserligen nu bättre, och jag vill hoppas, att något sådant numera hvarken äger rum eller kan komma i fråga.
Samtidigt med att rörelsens chef sträcker sin hand efter en af de fyrtio odödliges fåtöljer, börja de yngre mer och mer differentiera sig, och Zola sjelf har, efter hvad tidningarna berätta, profeterat en ny brytningstid samt sålunda väl uppgifvit hoppet att vidare samla en ring af lydiga adepter. Den oförskräckte Richepin, som i »La glu» gaf ett godt stilprof på modejournalsroman, har nyligen upprättat en idealistisk konkurrensteater till Le Théâtre Libre samt uppför der med marionetter en versifierad mystèr ur Tobias. Betraktar man den moderna franska poesien, visa signalerna än bestämdare mot något nytt. Dekadenter, symbolister och hvad de nu kallas, alla protestera de mot verklighetsdiktarnes prosa samt söka en drömmens och fantasiens lyrik och en teknik, hvilken redan i sig sjelft bryter med naturalismen. Ett järtecken af särskild betydelse kan skönjas i den estetiska kritik, som framträder ur de ungas led. Man finner bakom de officiella (oftast helt säkert också menade) bugningarna för Zola en allt tydligare framhäfd afsmak för naturalismens benägenhet att företrädesvis skildra menniskor med nerver och sensationer, menniskor, hvilka endast äro lefvande bevis för ärftlighetslagarna eller själlösa produkter af en eller annan milieu. De börja i stället längta efter skildringar af själsmenniskor, af personligheter, som äro uttryck för all vår tids komplicerade kulturoch tankelif. De ogilla i lika hög grad romantikens kostymfest som den moderna literaturens pretention på vetenskaplighet samt sätta i stället klassicitetens på en gång själfulla och högestetiska konst. Man finner denna ståndpunkt tydligast betonad i ett för någon tid sedan utkommet arbete af den unge kritikern Charles Morice. Senast har också den bekante skriftställaren grefve E. M. de Vogüé i den nyårshelsning, som han i »Journal des Débats» för den 1 januari 1890 riktat till de tjuguåriges Frankrike, framhäft, att ungdomen går i väntan på nya, ännu icke skönjbara strömningar.
Medgifvande fullkomligt hvad Frilune Ridderstolpe och Palmstjerna anfört om omöjligheten att 132 Den i De c em lier e m. erhålla uppbördsboken cora piel t lill den 1 November, kan jag dock icke Underlåta alt förklara, alt jag känner flera ställen, der oppbördsstämmorna hafva börjats i Januari och man det oaktadt icke mera än nätt och jemnt hunnit sluta dem inom föreskrifven tid. Det högsta uppskof jag derföre skulle vilja medgifva för uppbördsböckernas atlemnandc vore lill året slut. Således vill jag biträda det första alternativet af Frill. Kidderstolpes förslag, jemväl på den grund att bäradsski ifvaren under November månad är så sysselsatt med mantalsskrifningen, att han på samma lid icke kan medhinna uppbördsbokens completterande. Hr Westerstrand: I händelse den ordning skulle införas, att debetsedlarne ulgifvas på samma gång som uppbördsboken, sä torde det blifva nödvändigt alt ändra den meningen i 128 §, der det står: ”alt efter undergången granskning påtecknas ordres till uppbörden,” Aro debetsedlarne redan utgifna, så inser jag icke hvartill sådana ordres skola tjena. Hr Printzenskjöld: Något behof af förändring i den 128 §:s nuvar. redaction kan jag icke inse. För mig synes det nemi. tydligt och klart, alt den föreskriften, att uppbördsordres skola påtecknas uppbördsboken, kan icke innefatta något hinder för häradsskrifvaren att, på sätt Frih. Palmstjerna uppgifvit, utskrifva debetsedlarne på samma gång som uppbördsboken, emedan delta icke utesluter möjligheten, i händelse felaktigheter blifvit aflaudscontoret anmärkta, att i uppbördsordren införa och således bereda rättelse vid uppbörsstämman. Gr. Posse, Fredr. Salomon: I afseende på hvad Hr Westerstrand anfört, får jag förklara, ali min mening endast varit, att debetsedlarne kunde färdigskrifvas på samma gång som uppbördsboken, men att de icke skulle utlemnas förr än uppbördsboken återkomme granskad ifrån landscontoret.
Inga reformer äro nödigare, än att afskaffa orättvisa och otillämpliga lagar. Dessa sätta nemi. äfven de goda lagarna i misskredit och farn. Jag tror att nu icke en bland 10 qvarnegare betalar den till 25 proc. af bruttoinkomsten bestämda grundskatten, emedan man å alla sidor finner den alltför orimlig. Det är ur denna synpunkt jag velat framhålla förslaget. Den beskattningsmethod, som nu tillämpas, skulle genom detsamma kunna afskaffas. Det är visserligen sannt att, ifall detta förslag bifalles, skulle en qvarneller sågegare, som förut betalt grundräntan. komma alt, jemte den skatt, sorn alla andra fabriksidkare betala, eller t. ex. 1 proc. i allm. bev., dessutom få erlägga 7'/., proc. eller inalles 8V2 proc. af sin nettoinkomst, hvilket är en mycket hög afgift under fredliga tider. Men när man icke kati efterskänka grundskatten oell ej anser rätt att lägga den på andra medborgare, så återstår blott utbytet mot en något rimligare afgift A samma klass af skattskyldiga. Och rimligare måste det vara att begära 7T/2 proc. af nettoinkomsten än 25 proc. af bruttoinkomsten. Jag vill ej längre uptaga 11. o. Ad:ns tid, enär jag iir förvissad att hvar oell en, som tänker på saken, skall i sin mån söka bidraga dertill, att ett lyckligt resultat må vinnas i den vigtiga frågan. Jag anhål|er att detta mitt yttrande måtte fa åtfölja remissen till Utskit. Remitterades tillika med yttrandet till StatsUtsk:t. Föredrogs K. Mits den 18 dennes på bordet lagde nåd. Skrifvelse till R. St:r, med det af särskilde Koraiterade afgifna underd. Utbde och förslag, ang:de skjutsningsbesvärets ordnande. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Det kan vis serligen icke förnekas, att så väl vårt skjutssorn postväsende är i behof af stora förbättringar, och att många af dessa äro af den egenskap, att deras utförande ej kan eller bör länge fördröjas.
Minimum för insättning, af Utskottet föreslaget till 100 R:dr, kan väl synas vara nog lågt; men Utskottet anser, att om denna rörelse skall blifva af nytta för den enskilde i allmänhet, måste minimum bestämmas till detta belopp. Att härigenom förvaltnings-bcstyren kunna komma att blifva betydliga, bör icke utgöra något hinder för bifall lill förslaget; ty kostnaderna lära väl ändock aldrig komma att öfverstiga fördelarne. Då det icke är lämpligt, alt genom denna rörelse skapa ett nytt slags sedelmynt; har Utskottet funnit de föreskrifter, som innefattas i l:a momentet litt. b. och c. angående insällnings-bevis och invisningar böra meddelas. Såsom ledande lill både fördel för allmänheten och enkelhet vid bokföringen, har Utskottet antagit alt invisningar skola vid uppvisandet eller å vista infrias. Någon svårighet för Banken och Låne-kontoren att fullgöra detta åliggande är icke alt befara, då i betraktande tages, att utlåning ej sker af alla de å uppoch afskrifnings-räkning ingående medel, samt att penningar dagligen inflyta i afräkning å och till liqvid af utgifna lån, hvilka penningar kunna till i frågakommande ultagningar användas. Summan, som på räkning får vara innestående, är af Utskottet inskränkt till 50,000 R.dr, emedan Utskottet befarar att, i annat fall, medel till större belopp insättas, än som kan af Banken med fördel begagnas. Då rättigheten att på deposil-räkning, Bih. lill B. St. Pröt. 1853 & 185i. 6 Sami. 1 Afd. 12 Häft. 6 42 Banko-Utskotlets Belänkande, N:o 3i. utan ränta, insätta penningar bibehålles; saknas icke tillfälle ali kunna hafva summor af hvilken storlek som helst i Banken innestående.
S7^ ven 14 Ottobtr J. m, misslyckats, och motverkat sitt ändamål är, att Styrelsen för densamma behöll samma grundsats ser, som i Betänkandet äro yttrade, att man nämligen skall köpa upp Spannmål, när brist yppar sig, och prisen äro höga. Jag skulle tro, att man borde begagna föregående misstag. Då det oagtadt Utskotten ej velat öfvergifva denna princip för Handeln, som ligger den nu varande Directionen till last, så måtte jag säga, att vi hafva allt skäl att ursäkta den föregående Directionen, som ej haft en sådan erfarenhet och en sådan varning. Hvad Herr Grefve Mörner påmint om dess tanka vid 1815 års Riksdag, och att ett hufvudfel då var, att man gaf Magazins-Directionen en för stor utsträckning, vill jag ej bestrida, men det var ock ett lika stort fel å Riksens Ständers sida, att de icke klart bestämde ändamålet för det stora creditivet. Man borde hafva yttrat, att endast inländsk Spannmål i goda år borde uppköpas. Då hade man ej fått se de menliga följder, sorn sedan visat sig. Afven jag yttrade mig då i detta ämne, och var af samma tanka då, som nu. Jag får sluteligen tillägga att, om Regeringen uppköper Spannmål, borde priset tidigt om året uppgifvas, så att enskildte derefter kunna rätta sigt äfven som om någon förändring i Tullen skall göras, den lika tidigt bör tillkännagifvas. Friherre Cederjtröm, Jacob: Jag ämnar ej ingå uti något svaromål, i afseende på hvad man i allmänhet yttrat, emedan de, sora talat, ej anfört något emot den nu förevarande punkten, Dtn 24 Octoher /, m. 277 utom Hans Excellence Herr Grefve Mörner, som ej rätt fattat den.
Nro 184 i anledn. af återremisser utaf betänk. A:o 178 öfver Hr W. F. Dalmans motion, att häktande, på Don 5 Maj. 85 grund af anklagelse för brott emot 5 cap. i § Missg.btn, ej måtte aga ruin , förrän Konungen yttrat sig, huruvida saken skall nedläggas eller icke, samt domaren derefter pröfvat, om skäl till häktande förefinnes. Frih. Boye, Ludv.: Derigenom att LagUtsk. uti sitt sednare betänk, intagit hela innehållet af det konungabref af år 1777, som blifvit åberopadt till stöd för motionen, befinner sig nu hvarje uppmärksam läsare af betänk, i tillfälle att kunna sjelf bedöma, huruvida Utsk. respecterat eller sönderbrutit det naturliga sammanhang emellan premisser och conclusioner, sorn samma Konungabref framställer. För min del måste jag förklara, att med erkännande af de motiver, som premisserna innebära, är det mig rent af omöjligt att förena den tydning, som Utsk. lemnar åt conclusionen. Såsom grund för mitt omdöme i denna del ber jag att få uppläsa några rader af premisserna samt vidare, till sammanställning dermed, några räder af conclusionen. I de förra heter det, pag. 6, att det alltid varit K. M. "bekymmersamt att finna sådana utlåtelser så hardt ansedda, "enfaldiga undersåtare i svåra fängelser inneslutne och un"der en långsam rättegång så utblottade, att när ändtligen "vår nåd frikallat deni från lagens näpst, har förlust af he"der, förmögenhet och helsa ofta varit deras straff; under "ett ömt öfvervägande häraf har det icke heller kunnat undfalla
TJtoin den laga niedléinsczfgiften bidrager iiatiirligtiis det iitiiilrkta sHtt, Iiva~yå föreiiingens angeliigenheter skötas, till det goda ekonorniska resultat deii ii5tt. Med kviiilig noggrsiinhet och ordnicg Iihlles det liela samman, ocli iued kvinlig sparsamhet tages det reda. ' p&amp; allt. Exempelvis kan jag namna försiiljiiiiigen af gainla tiduingar, hvilkeii iiibringar bort %t en 4 0 kr. Det ä r visserligen icke mycket på en utgiftstat af 11,000 kr., inen flera goda tidskrifter kiiiina, dock aiiskaffas för deii sniii ' nian. Pörpniiigen styr sjiilf sina niigeliigenlieter nieiielst eii geiieralörsaiiilin. Deiiiia viiljer en styrdse af 5 uiedlcniiiiar. L sliotstw s t h » I! ' orniaiideii &gt;, h \ ~ilkeiis befattning s&amp;ii l # !Il iniiciiafts af friilteii dlberti. Styrelsen tillsiitter sedm en verkstiillande förest; iiidariun: !. - nu fröken Illoller - och det antal assistenter, soin krafres. Till sainmansliitningeii niellaii niedleiiiiiiarrte och sauifricteli i föreningen bidrager icke litet de sink trefliga sainmankonister, livilka anordiias flera gånger under \ riiiteriis lopp. De inledas af föredrag, antingen af iiigon inedleiii eller af kaiid, fraulstiende vetciisltripsiiiaii. Darpå följer tedrickning, d i det gbr iimritert och lieiiitrefiigt till. » Forinaiideiiw sörjer föl.
Ex Protocollo AG, Silverstolpe. 1722 Den 20 Juli. S. D. F öredrogos och lades till Handlingarna tvärine Constitutions-Utskottets Memorial af förlidne gårdag, det ena innefattande utlåtande öfver Friherre Stael von Holsteins enligt 2 q §, Riksdags-Ordningen gjorda anmärkningar emot Herrar Stats-Secreterarne Grefve Mörner och Friherre Wirsén; det andra med utlåtande öfver Herr Landtinarskalkens vädrande af en Pro* position i Plenum den 17 dennes. ^Likaledes föredrogs Constitutions-Utskottets Memorial af fojdidne gårdag, rörande gjord åter. remiss från det Högvördiga Prest-Ståndet af Utgkottets Memorial den 13 Juli; hvilket förstnämnde lades till handlingarna i hvad angar frågan om anmärkningar emot ofvanbemälte Herrar Stats.Secreterare; men upptogs och bifölls i hvad beträffar redactions-förändringen i den af ConStituijons-Utskottet gifne decharge åt Stats-Rådet, de Fördragande och Jfonungens Rådgifvare i Commandomål. Ut supra. Ex Protocollo AG. Silverstolpe, S. D. Efter uppläsning af Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, af den 19 Jnli 1815, angående det af Norriges Rikes Storting gifna enstämmiga bifall åt förslaget om Konungens myndighets-ålder m. m., beslöts att den skulle läggas till handlingarna och derjemte med Constituuons-Utskottet communiceras. Ut supra. Ex Proiocollo. A. G. Sik 'erstolpe. Den so Juli. * 1723 jS. D, lif!er föredragning af Expeditions? Utskottets hemställan i Memorial af den 15 dennes, om terminen för begynnelsen af nästkommande Lagtima Riksdag, ansåg Höglofl. Ridderskapet och Adeln densamma tjenligast kunna utsättas till den 15 Januari 1820. Ut supra.
Jag tror det icke; jag tror att ett uppskof, om ock ett afslag kunde tydas till ett så blygsamt syfte, redan derföre icke är eftersträfvansvärdt, att sannolikheten att derigenom vinna det ändamål, man åsyftar, är alltför ringa för att förtjena den uppoffring eller uppväga de olägenheter, som försummandet af närvarande tidpunkt efter all sannolikhet skulle förorsaka. Det sades väl i går af en på detta rum högt uppburen och af mig högt aktad och värderad talare, att om blott det Kongl, förslaget nu afsloges, man borde kunna hoppas, det K. M:t omedelbart derefter skulle framlägga ett nytt förslag, modifieradt efter de antydningar eller anvisningar, som under diskussionens lopp blifvit af förslagets motståndare gifna. Jag hade väntat att, jemte uttalandet af en sådan förhoppning, äfven få höra positivt formulerade till sina grunddrag de modifikationer, som önskades; och jag trodde mig så mycket heldre ega rätt till en sådan förväntan, som jag erkänner att jag under diskussionen just förvånats Öfver den skiljaktighet i antydningar, sorn från motståndarne utgått. Den ene invänder mot det Ii vilande förslaget, att det är alltför demokratiskt, den andre strider med värme för att bereda demokratien mera rum; den ene hyser Den 6 December. 321 hyser farhåga för bondregemente, den andre fruktar för tredje Ståndets ölvertas; den ene omfattar, den andre bestrider principen af sarnfäldta val; den ene vidhåller, den andre vill uppgifva Adelns politiska institution såsom Stånd, o. s. v. Jag fattar icke, huru Regeringen, om den än ville, skulle kunna tillgodogöra sig dessa skiftande anvisningar; jag fattar ännu mindre, huru man kan hoppas att Regeringen, under nuv:de förhållanden, skulle kunna vidtaga den äskade åtgärden; och aldraminst fattar jag, huru man kan hoppas att en sådan åtgärd, om den vidtoges, skulle kunna vinna bifall af Rikets fyra Stånd. För mig vill det synas alldeles tydligt, att när K. M:t i det nu afgilna förslaget, hvilket med hvarje dag vunnit ökadt bifall af alla samhällsklasser och blifvit med stigande värme omfattadt af hela nationen, — när K.
De som tas på ömse sidor har ett kors. § 35 Lotsarna åtnjuter så väl för sina personer som lotshemman de förmåner och friheter, som enligt gällande författningar dem tillkommer. § 36 Som lotshemman och boningsplatser för lotsar anses alla hemman och lägenheter vare sig de är frälse, skatte eller krono som av ålder varit och framledes kunna bli lotsmännens bostad. De har frihet från sådana skyldigheter som vanligen åtföljer. Jordebok skall upprättas där förändringar antecknas och beskrivning över hemmanet med dess förmåner och skyldigheter. § 37 Vid de lotshemman, som inte blivit sålda till skatte utan till sin natur är krono, får åbo inte av lotsningen njuta kronolön dessutom, utan har endast del i lotspenningförtjänsten efter grad, Änka eller barn har rätt att stanna vid hemmanet efter lotsens död, om de sköter lotsningen antingen med hjälp av lotslärling eller andra lotsar. Om änka, som medfört lotshemmanet till sin avlidna man, träder i annat gifte med annan lots bibehåller hon hemmanet i sin livstid och det ärvs av hennes barn enligt förstfödslorätten, enda villkoret är att sonen skall vara skicklig lots eller dottern gift med en sådan. Arvsrätten gäller i rakt nedstigande led. Finns inte längre arvingar anmäls kronohemmanet som ledigt. Lots som genom ålder eller sjukdom inte längre själv kan förrätta lotsning, får inte vräkas från hemmet så länge han kan sköta det. Han ansvarar dock för lotsningen Lots som blivit avsatt för fel i tjänsten har förlorat sin rätt till hemmanet. Hustru och barn äger dock rätt att bibehålla det på samma villkor som om mannen vore död. Kronolotshemman får inte klyvas eller söndras. § 39 Kronans gamla lotshemman, som av ålder varit skatte bör sina lotsskyldigheter fullgöra varför skatterättigheten är borgen. Skulle ägaren inte själv kunna lotsa skall han vid skatterättighetens förlust skaffa skicklig examinerad ersättare. Ägaren är då skyldig att uppsätta en stuga med nödvändiga uthus samt förse lotsen med mulbete för en ko, ge honom vedbrand och fiske till husbehov. § 40 Vad angår frälsehemman, som av ålder varit lotshemman, kan de inte uppsägas även om de inte längre är lotsboställe.