Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
«Hade du mod, Edvard! att höra denna verlds förkastelsedom öfver ditt val? Menniskor fly dig, förakta dig, begabba dig, som invånarne i S*** den afton du följde mig från slottet, då dina kinder skiftade mellan purpur och snö tusende gånger, under vår vandring genom den smädande folkhopen. Hade du mod dertill, Edvard! betänk dig väl; hade du mod, att vandra den ännu längre stråten genom lifvet med –?» «Ja, tusen gånger, ja!» ropade baronen, i det han med en varm kyss bortjagade de mörka orden och qväfde den halft uttalade meningen. Derefter tog han henne på sina armar och nedlade henne sakta mot kuddarne. «Så, var nu stilla! din puls är matt; du har ansträngt dig för mycket; detta samtal har upprört dig: kom ihåg, jag är nu din läkare! Var nu tyst, älskade, se jag vakar öfver dig; här vill jag sitta En trogen vän, och se på dig!» Småleende lydde Arabella, och baronen satte sig bredvid. Den lilla satt tyst på en pall vid hans fötter, och mottog då och då en smekfull förmaning, att sitta stilla, samt fick allt emellanåt, för berömlig lydnad, betrakta hans ur, både inuti och utanpå med spindel, rubin och allt. Då han, huru ofta han än kastade sin blick åt soffan, alltid mötte strålen ur Arabellas svarta öga, drog han slutligen sin stol bort, men då måste han, för att få sin lilla skyddling med sig, muta henne med sin signetring och bröstnål, och först sedan hon sett klockan tvänne gånger «inanpå», under det hon höll den i sin egen lilla hand, tillät hon baronen, att flytta pallen från Arabellas hvilostad, och begaf sig med sina pretiosa i det lilla förklädet till andra ändan af rummet. Arabella smålog vid deras underhandling, och låg ännu med slutna ögon och öppna öron, och lyssnade till deras hviskningar; slutligen tog naturen ut sin rätt. De själsplågor, som hon uthärdat, såväl som det sista oberedda mötet, medtogo så alldeles hennes redan försvagade krafter, att hon, oaktadt sin motvilja derför, föll i slummer.
Län och Carlskoga Härad blifvit lagde under Svea HofRätts Jurisdiction, men Dahlsland ännu lyder under Götha HofRätt, alia de mål uti Domboken vid Carlstads Consistorium, sorn rora personer inom Dahlsland, borde urskilja* och till Götha HofRätt öfverlämnäs, äfvensom till samma HofRätt borde förvisas både Besvärsoch Underställningsmål ifvås* berörde Province inom den tid soso varit föreskrifven, innan Vermelands Län och Carlskoga Härad under ades Svea Hofrätts, Jurisdiction; Kongl. Brefvet den 16 April detta år till HofKansleren, att den skyl - 12 LagUtsk. Betcinkanden dighet, sorn, enligt i §, 11 mom. i TryckfrihetsFörordningeu, ålåg Boktryckare, att af hvarje utkommande Tryckskrift, utan betalning, aflemna Exemplar till HofKansleren, de under Riket lydande Universitetex-, Kongl. Bibliotheket, Riks-Årchivet och Yettenskaps-Akademien, borde fullgöras af vederbörande Boktryckare i Stockholm inom sex månader, och dem i Landsorterna inom ett år efter det hvarje skrift från Trycket blifvit utgifven, vid det i 4 §• 2 Mom. af berörde Förordning utsatta vite af Femtio Rd., samt att frågor derom skola behandlas som andra uti 4de Momentet af sistnämnde §. omförmälte Ordningsmål, hvilka tillhöra HofKanslerens upptagande och afgörande; och Kongl. Brefvet till Krigs Hofrätten och Hof-Consistorium af den °4de sistvekne September, att i saknad af Prestbetyg elier för felande Christendomskunsjkap, verkställighet af lagligen ådömd, uppenbar eller enskild kyrkoplikt, ej må i följd af 8de Cap. 2 §. i KyrkoOrdningen, uppskjutas; så emedan desse Kongl. Maj:ts
— Ni vet, att det fins personer, som frukta ett godt skratt som den Onde själf, och ändå äro de icke så synnerligen rädda af sig — tillexempel när det gäller att fördubbla den allsmäktiga dollarn. Detta var djärft sagdt, men så innerligt sant. Hade man icke länge känt på sig, att mister Jækels ökade inkomster som indrifvare och mister Tailors vinst på sitt hyrkuskvärk, började antaga oroande proportioner! Lämnade väl denna välmåga spår efter sig i kyrkkassan? Och gjorde den icke det — hur måste man då stämpla den? Fingo icke fattiga stackare ständigt bära tyngsta bördan? Hvar tänkte dessa käre bröder, att kol och lyse och prästlön och allt det där egentligen skulle tagas ifrån? Herrens mening vore nu icke, att folk med 15 dollars veckoinkomst skulle utarma sig. Om det blott varit nog med de små kuverter, som hvarje söndag nedlades i ett skrin — det hade man ju kunnat stå ut med. Nej, fruktansvärdare ting äro beständigt att förvänta. Litet emellanåt efter predikan en sabbath stänges hastigt dörrarna, och Linde träder snabbt fram, höjer handen och säger lågmäldt: — Jag anhåller, att ingen aflägsnar sig. Det går en rysning af obehag genom församlingen. En stor svart tafla framflyttas af broder Smith, som med krita afdelar ytan i rutor och skrifver öfver den första med jättebokstäfver: 500 dollars, så 100, så 50, så 25, så 5. Sista rutan bär till öfverskrift: Därunder. Alla iakttaga tillställningen mekaniskt. Nu stiger Linde ned på kyrkgolfvet. Han skämtar, och han brukar allvar. — Om församlingen tror, att detta är för hans speciella nöje, så misstar den sig grundligt. I dag vill han icke ens nämna pastorslönen. Den är visserligen i sig själf, uppriktigt sagdt, ringare än på de flesta orter och har under de tre sista månaderna utfallit med knapt en tredjedels belopp, men om detta vill han som sagdt icke tala. Ehuru han kunde anföra en berömd kollegas ord, att också en andans man behöfver kött och tomater. Nej han vill blott ... Och den långa listan af kyrkans trängande materiela behof upprepas.
IndragningsStaten efter erhållet entledigande; ronde anslag för fortsättning af de geologiska undersökningarue inom Riket samt utgifvande af derpå grundade kartor; ang:de indragning till Kronan af det KronoLänsmannen i Sunnerbo Härads sydöstra distrikt på lön anslagna bostället Bökhult Södregården N:o 2 mot kontant ersättning till boställsinnehafvaren; 120 Den 9 November. ang:de anslående af ett mantal Låstad Jägaregården jemte Via mantal Grönetomt till boställe åt Kronofogden i Södra Wadsbo fögderi af Skaraborgs Län; om anslående af 3/4 mantal N:o 1 Törrestorp till boställe åt Kronofogden i Höjentorps fögderi af Skaraborgs Län i st. f. nuv:de Kronofogdebostället ett mantal N:o 8 Stentorp Frälsegården; ang:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår; samt ang:de öfverlåtandeåt Strömsholms nya KanalBolagafeganderätten till en jordrymd från Strömsholms Kungsladugård och Stuteri. Då härefter förekom K. M-.s Propos. i fråga om kostnadsfri uplåtelse af Kronan tillhörig jord åt Gellivare blifvande bolag för anläggning af en jernväg emellan Gellivare malmfält och Bottniska viken, anmälte sig och yttrade Frih. Hermelin, Carl Samuel: Till Utsk:ts ompröfvande får jag hemställa, huruvida icke, i händelse den föreslagna jernvägen ifrån Gellivare kommer att gå öfver några redan anlagda kronohemman eller krononybygget ersättning bör lemnäs till inneliafvarne deraf. Jag skulle tro att största billighet berättigar dem till enahanda ersättning, som tillförsäkras egare af frälseeller skattelägenheter. Emedan jag erhållit ordet uti detta ämne, må det tillåtas mig yttra min betänklighet vid det medgifna undantaget af exportfrihet af jernmalm. — Måhända hade i st. bordt sökas att förskaffa det s. k.
Maj:ts Kådiga sanction, att desse Låne-Bankens sedlar emottagas till lika värde med Yexel-Bankens i Kronans uppbörd och intrader, äfvensom vid skeende utbetalningar för Statens räkning mäste lika anses och emottagas; att, till betäckande af den kostnad Banken måste vidkännas till den Tjenstemanna-personal, som har befattning med de å Banken ställde Assignationer samt för papper m. m., en afgift borde af Assignanten utgöras; i hvilket afseende, efter Herr Winbergs tanke, lämpligast vore, att viss summa betalades för hvar folio-sida, som af derå tecknade Assignationer fylldes. Herr Hemberg: att säkraste correctiv mot agio å de af Herr Winberg föreslagna Låne-Banks-sedlarna vöre, att Låne-Banken erhölle tillåtelse och BancoUtskottets Betänkande N:o 6. 7 sattes i stånd att genom vidtagande af en klok och ändamålsenlig vexeloperation hålla vexelcursen vid någorlunda stadig och jemn ståndpunkt. Herr Langenberg: att nödige vilkor för Silfver-utvexlingen och möjligheten af dess framtida bestånd, om den nu skulle företagas, vore i hans tanke: att hela utelöpande småsedelstocken ifrån 8 till 16 sk. infrias med endast smärre silfvermynt; att af öfrige sedelstocken, från 2 R:dr till högsta valeur, ej mindre summa må antagas till invexling, än 100 R:dr, deraf skulle betalas f:djedelar i Silfver, men återstående |:djedel i Obligationer med löpande ränta, ställda på Silfver och efter lottning betalbara; att Banken må varda ställd under allmän Lag och kunna tilltalas inför Svea Hof-Rättt, om den brister i sina förbindelsers uppfyllande; samt alt Banken får behålla sin hela vinst alldeles orubbad. Riksdags-Fullmägtigen Lars Gezelius från Stora Kopparbergs
Om denna summa kunnat uplänas, så hade den kommit ut i rörelsen, hvaremot de uti det ifrågavar. förslaget omnämnde obligationer skulle komma att tillställas de personer, som hlefve berättigade till ersättning, och endast kunde sättas i omlopp i den mån som de förvärfvat kredit och tillgången på penningar gjorde deras indragande i rörelsen möjlig. Det är otvifvelaktigt att dessa obligationer också, likasom hvarje annat kredit papper, bilda en indirekt tillökning af rörelsekapital; men den inverkan de utöfva på varuprisen och andra förhållanden är helt annorlunda än den som åstadkommes genom en hastig och betydlig ökning af myntrepresentalivet. Af alla de anmärkn.-r som i det uplästa betänk, af komiterade blifvit gjorda, har det förefallit mig, som denna varit den väsendtligaste och den är, till följd af hvad jag nu haft äran anföra, efter min öfvertygelse, af ingen betydenhet. Beträffande de af mig anförda grunder, så ber jag att få fästa 11. o. Ad:s upmärksamhet derpå, att jag icke upgifvit några grunder. Jag har ansett min pligt vara, att så väl för R. o. Ad. som för det Utsk., dit motionen kan komma att blifva remitterad, redogöra för min tankegång eller det sätt, hvarpå jag har tänkt mig saken, icke allenast derföre, att jag ansett mig skyldig dertill, utan derföre att jag trott det nödvändigt, såsom vilkor för upfaltning af det ändamål, sorn med motionen åsyftas. Man har här framställt hufvudsyftningen af motionen vara, att göra något, som jag alldeles icke anser görligt, nemi. en skattejemkning. Jag har endast afsett att bereda en nedsättning i grundräntan, men icke någon skatlejemkning i vidsträcktare mätt än den, som genom de omnämnde grundräntornes fördelning kan ernås. Skatlejemkning i sin helhet ingår sålunda icke i milt förslag, hvilkets enda syfte är att åstadkomma en fördelning af de ifrågasatte grundräntorne emellan den oprivilegierade och den privilegierade jorden och derigenom tillvägabringa en behöflig nedsättning uti den oprivilegierade jordens skattebördor.
» Iduns Modet., manadsuppl. Byrå: Klara södra k y r k o g. telef. Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffast säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordling. Utgifningstid: hvarje helgfri fredag Lösnummerpris 15 öre (lösn.r endast för kompletteringar.) Aktiebolag. Annonspris: 35 Öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser 25 Öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv;. Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad .. 1 Prinsessan Ebba Bernadotte. H v a r k e n prinsen eller prinsessan Bernadottes håg drager dem mot hoflifvets buller och. o Den vackara porträttstocken är utförd i xylografi af vår skicklige träsnidare. hr Gunnar Forsell. I D U N 354 1895 Gör allt det g o d a du kan, med a l l a medel du kan, på alla sätt du kan, på alla platser du kan, på alla tider du kan, för alla människor du kan, s ä länge du n å g o n s i n kan. John Skydda vår ungdom! Till Sveriges kvinnor af Hanna Kamhe. m. s i n a n ö j e n. Wesley. De sågo en vidgad sol ... Men dikter verka som eldigt vin, Snart bin svärma infall likt yra Kring gyllene drottningstol: » Hvad lifvet är skönt, är skiftfullt Hcem kunde väl ana, drömma slikt. Hår satt man i buren fången Och drömde Eufemia om snön fjol. » log och tillslöt Sin sirade bok. J Hon älskade tankens Blott i för att leda rikt,. blid hårdvärfstid lek. kung Eriks sinn ' På diktens lockande stigar in Hon låtit från munart vek Den Med Ett f sägnen flytta till tungomål kraft af klippa och klang af stordåd dagar Men Att af klart dikten var det våld och soek. förstod hon bör fri kring i samma stund, jorderund Till tusendes hjärtan gå.
- Den r; Mars. 747 det af de blifwande uphandlinas-priserne; sa torde det jemwäl tillätas mig i ödmmkh^t omnämna förhållandet i denna delen, under meranämnde lid, eller fran är i?9Z, at nemligen, utom de berat» teifer, som ifrån Herrar Landshöfdingarne til DireÄionen inkommo, angående ärswaxcen och deraf til förmodande sadespriser: sa war det ock en g32in8-Förwaltare älagdc hufwudsakelig styldighet, at, uti deras Wecko-kappoi-ter upgifwa hwarje inträffande förändring, med torg-priserne pä Dpanmalen; warandes det ock således, efter min kanka, i afseende pä nu i frägawarande inrätt ning destohäldre angelägit och til ändamälet bidragande, at sistnämnde anstalt eller författning widtages, som, ester der Herrar Landshöfdingarnes ofwanomförmälte berättelser blifwa afgifne, Spanmäls-priserne merendels fä ett förändradt förhällande, och det för öfrigt icke begäras kan,at Herrar Landshöfdingarne stola beswaras med siike wid» sträckte upgifter. Hans Lx cells nce Herr Grefwe l^uutk erindrade, at Herr klin^poi-s ranka warit den, at Allmänheten mätte erhälla underrättelse, til hwad pris vlrcÄionen i särstildta Landsorter uphandlat Spannemäl. Herr Grefwen och Ordföranden wisade stillnaden emellan de af Herr klinsporoch Herr idlorclsnsrolpe gjorde Anmärkningar, hwarefter han gjorde 1'rttposiuoii, at den föreskrift, som i den förra innehälles, mätte i den z:dje kunckcn tilläggas. 5:te kunäten likaledes, med tillägg at DireÄionen borde ifrån Predikstolarne lata kungöra, om och til hwad pris densamma wil uphandla Spannemäl. 6:te kunKsn. Herr Snoilsky upläste til krotocollet följande yttrande:
Det är icke för att yttra något emot beviljandet af det understöd till Arboga, som StatsUtsk. föreslagit, jag nu anhållit om ordet, ulan derföre att StatsUtsk. har förbisett besvarandet af ett ibland de vigtigaste momme uti den motion, som Hr Stolpe afgifvit i fråga om understöd för Arboga åns segelbarhet. Denna å såsom kommunikations-linea betraktad, skiljer sig i tvenne delar, af hvilka den ena endast utgör kommunikationslinie inom den å-dal, i hvilken Arboga är centrum, och således är af mindre betydelse. Den andra delen deremot, som börjar vid Grafudden och sträcker sig lill Kungsör, och på hvilken jag före trädesvis anhåller, att få fästa upmärksamheten, äger en betydlig trafik. Denna trafikens liflighet har emellertid ett menligt inflytande på sjelfva åns segelbarhet. De många ångbätarne, som gå denna väg, så väl till Arboga som Öreb o, upkasta nemi. mudder, hvilket lägger sig i bankar och försvåra segelfarten, och detta till så hög grad, att den hotas att snart blifva störd. Af intresse för ett fortfarande bestånd utaf segelfarten på denna väg, har Arboga samhälle låtit genom Distrikt-Chefen, Major Olivecrona, upgöra fullständigt kostnadsförslag för åens uprensning, både ifrån Arboga till Grafudden, och ifrån Grafudden till Kungsör; varande kostnaden beräknad för muddring emellan Arboga till Grafudden till 20,700 R:dr, och för uprensning af å-rennan emellan Grafudden och Mälaren till 35,200 R:dr. För alt detta senare arbete skulle upfylla det afsedda ändamålet, har blifvit föreslagit, att en fachin-arm skulle anläggas längs hela kanten af ån, i den rigtning, att mudderl skulle stanna emot densamma, så att det icke återkastades ned i rännan. Endast genom en sådan fachin-arms anläggande kan arbetet blifva varaktigt. Detta har erfarenheten ådagalagdt, hvilket jag anhåller att få visa med följande exempel. I början af 1820-talet skedde en uprensniug af Arboga å.
I anledning af Kongl. Majrts nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof under RiksStatens Första HufvudTitel, och har Utskottet föreslagit en tillökning af 5,969 R:dr sk. 4 r:st 2:0 Angående StatsRegleringen i hvad som rörer RiksStatens Andra HufvudTitel; deruti Utskottet tillstyrkt att åtskillige anslag å denne HufvudTitel måtte ökas; varandes härvid bifogade serskilte yttranden af Landshöfdingen Friherre Cederström samt Presidenten von Schulzenheim, angående yrkad Löneförbättring för KronoFogdarne på Gottland. 3:o I anledning af Kongl. Majrts nådiga Proposition om StatsRegleringen under Åttonde HufvudTiteln, hvarå Utskottet föreslagit en tillökning af 55,233 R:dr 29 sk. \ rist. I anledning af återremiss från Preste - Den i5 April. 443 och BondeStånden af Utskottets Betänkande angående Kronans Ränte-hö och halm från Westmanlands Län, som är anslagit till utfodringen vid Kongl. Hofstallet; deruti Utskottet hufvudsakeligen förblifvit vid sitt förra af 2:ue Stånd redan gillade Betänkande. Företogs till pröfning Statsoch BancoUtskottens den 3 dennes afgifne samt den 8 i samma månad på bordet lagde Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition den io December 1817, angående Allmänna Penninge-rörelsens och Myntvärdets upprätthållande. Grefve Hamilton> Axelj anförde skrifteligen : Det anses kan hända såsom oförvägit, att jag, ung och oerfaren, vågar yttra mig uti ett ämne, som ofta varit en stötesten för eljest stora Statsmän. Att uppgifva medel till förbättring af en Stats Penninge-verk, då det en gång kommit i lägervall, är en ömtålig fråga, liellst de fleste Medlemmars välfärd och bestånd deraf beror.
I sammanhang med granskningen af Riksgälds-kontorets för sistlidet år upprättade hufvudbok, hafva der upptagna inkomster utaf bevillnings-medel samt andra i Landträhterierna levererade och derifrån till Riksgälds-kontoret insända afgifter, sä vidt tiden medgifvit, blifvit af Revisorerne jemförda med Ränteri-förslagerna och Lands-kontorens summariska räkningar, hvarvid någon anledning till anmärkning mot berörde förslag och räkningar icke förekommit. Vid granskningen af sjelfva hufvudboken äfvensom af den särskilda redogörelsen för de till Statens jernvägs-byggnader upplårita samt utgifna medel, hvilka samtliga räkenskaper blifvit af Riksgälds-kontorets Revisions-kamererare utan anmärkning granskade, har icke heller någon anmärkning förekommit, utan få Revisorerne vitsorda, att desamma äro förda med ordentlighet och noggrannhet; varande de upptagne inkomsterna och utgifterna behörigen verificefade. Revisorerne, som genomgått de från trycket utgifna utdrag af Riksgälds-kontorets räkenskaper för sistlidet år, hafva dervid funnit samma utdrag öfverensstämma med sjelfva räkenskaperna. Enligt Rikets Ständers vid 1844 och 184o samt 1847 och 1848 års riksdagar vidtagna beslut, föras i Riksgälds-kontoret särskilda s. k. Liggare öfver dels för åtskilliga städers uppbyggande efter dem öfvergångne eldsvådor meddelade lån och dels beviljade anslag för våganläggningar och väg förbättringar samt statsbidrag till sjösänkningar och rattena ftappningar, äfvensom de till folkundervisningens befrämjande anslagne medel. Revisorerne, som granskat dessa för flera år upplagda räkenskaper, hafva funnit desamma äfven för sistlidet är vara ordentligen fortsatta, hvilket förhållande äfven eger rum i afseende på den af Fullmäktiges Sekreterare efter sednaste riksdags slut upprättade och sedermera fortsatta anteckningsbok öfver alla de vid sagde riksdag till utgående frän Riksgälds-kontoret anvisade utgifter.
Jag är ock fullt öfverlygad, att om, vid närmare granskning, man skulle finna att fråga vore om användandet af Statens tillgångar i en viss rigtning, endast eller hufvudsakligen för att förbättra do financiela utsigterna för ett annat företag, och att sådant icke kan ske utan på bekostnad af det allmännas verkliga fördel, skulle ock en hvar ogilla och motarbeta ett dylikt förslag Sådant är, efter 40 Kongl. Majus Nåd. Prop. JY3 47. nain uppfattning, förhållandet med den ifrågasatta statsbanan emellan Upsala oeh Örsundsbro, och detta ålägger mig att söka motverka hvarje förslag om utförande af densamma.» »Antingen blir detta företag lönande eller icke; i förra fallet kan man vara fullt öfvertygad att, om den nordvestra banan framföres i närheten af Örsundsbro och en annan bana förenar Stockholm och Upsala, kommer snart till stånd, på ett eller annat sätt och utan att det allmännas medel behöfva alt derpå äfventyras, en förening emellan ifrågavarande punkter, under det att, vid den sednare förutsättningen eller att företaget i sig sjelft icke är lönande, det synes ännu mindre välbetänkt alt förvandla denna bana till en Statens egendom. För resten och då jag påminner mig striderna, rörande Stockholms jernvägsförbindelser norr eller söder om Mälaren, hemtar jag ur vår egen jernvägshistoria stod för den åsigt, att frågan om företrädesrätt, med afseende å tid, emellan tvänne nyttiga företag, icke är af mycken betydelse, och kan icke tveka att lemna den åt det, som Kongl.
ARWIDSSONS ~Läseoch Läro-bok för Ungdom~, Stockholm 1830, Del. I, s. 19-25, meddelas en uppteckning ifrån ~Östergötland~, hvilken förbinder denna saga med den bekanta, i och för sig sjelfständiga berättelsen om »Ask-ungen» (se framdeles Del. II.) Nämnda uppteckning slutar som följer: Sedan styfdottern (Ask-ungen) någon tid varit gift med den främmande prinsen, måste denne fara hem till sitt land igen; men hans gemål dröjde qvar hos sin elaka styfmoder, intill dess hon hade födt barn. När nu styfdottern skulle fara bort, öfvertalades hon att taga käring-dottern med, såsom hof-tärna. Men den falska tärnan borrade hål i skepps-bottnen, och förbytte sin half-syster till en sjö-orm. När så ormen fick känna hafs-luft, trängde den hastigt ned genom hålet, samt emottogs af hafs-trollet, som varit käring-dotterns gudmoder. Den falska tärnan iklädde sig derefter sin half-systers skepnad, och anlände till prinsen, som undfick henne med stor glädje. Men styfdotterns lilla hund, Locke, var sedermera aldrig glad; det lilla barnet grät oafbrutet, och en tyngd låg öfver prinsens sinne. Den falska tärnan var elak i rådslag, och blef hatad af alla. Hunden Locke låg i ett rum, längst vid ändan af slottet, hos den gamla qvinnan som skötte prinsens barn. En Thorsdags-natt hördes stort gny ifrån hafvet, och gumman förskräcktes vid bullret af kedjor, hvilka slamrade utanför dörren. Kort derefter hörde hon sin fordna matmoder samtala med den lilla hunden. Styf-dottren sade: »Locke lilla min hund, lefver du ännu?» Hunden svarade: ’Ja, gör jag så, min fru!’ Rösten fortfor: »Locke, Locke, lät upp!» Nu öppnades dörren, och den förtrollade prinsessan trädde in. Hon sporde: »Gråter mitt lilla barn ännu?» Locke svarade: ’Ja, gör det så, min fru!’ Prinsessan fortfor: »Sofver falska tärnan på min herres arm ännu?»