Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti denna reservation, i hvad den angår § 2, har Herr lagerhjelm, G. R, och, i hvad den rörer § 25, Herrar Reutersvärd, P. O., von Krtsmer, A. R., samt Herrar J. ödmanson och C. Fr. Carlson instämt. 5:o af Herr Biskop Björck: »Då i § 32 stadgas, att »på landet bör Bevillnings»beredningen utgöras af Kronofogden eller annan af Konungens Befallningshafvan»de förordnad person, som eger tillförlitlig kännedom om ortens ekonomiska ställ»ning och industriela förhållanden, och hvilken skall vara ordförande och föredra»gande, samt två eller tre på allmän sockenstämma utsedde, i orten boende per»sonera nr. m.; synes som om det skulle ligga nära tillhands, att för många socknar tillförordna Pastorerne i församlingen till ordförande i den s. k. Bevillnings Bih. till R. St. De til! densamma hörande undersökningar och öfrige bestyr äro emellertid så vidlyftiga och inträffa på en sådan tid af året, att för Pastorerne, hvilka just under den tiden äro af särskilda embetsåliggandeu synnerligen upptagne, det torde mångenstädes blifva ganska betungande, om de skulle finnas ovilkorligen förbundne att underkasta sig ett dylikt förordnande. Jag medgifver svårigheten för Konungens Befallningshafvande att uti åtskilliga socknar kunna finna en annan lämplig person än Pastor; och anser derföre, att, om ock med uppoffringar af tid och möda, välvillige Pastorer skola göra afseende på ett dylikt förhållande, der det förefinnes och gör sig gällande med nödvändighetens kraf.
Jag vill med ett exempel upplysa detta. K. M. har uti sin nåd. propos. föreslagit, att öfverskotten måtte användas till beväringens exercerande. Hvem är det väl, som ej önskar beväringens exercerande? Eller skulle någon tveka att medgifva öfverskottens användande dertill, såvida de finnas och någon skuldsättning för Riksg.cont. icke äfventyrades. Om nu R. St. beviljade dessa föreslagna utgifter och deremot skulle följa ett behof för Riksg.cont., hade det varit önskvärdt att få veta, om StatsUtsk. ämnar föreslå en tillökning uti bevillningen, t. ex. uti brännvinsbevillningen. Sådant hade vägledt omdömet. Nu känner man ej StatsUtsk:s afsigt. Är det åter StatsUtsk:s afsigt att skuldsätta staten, så frågar jag, om någon skulle vara benägen att nu göra kostnader, hvarigenom vi skulle skuldsätta våra efterkommande. Hafva vi fått betala de kostnader, sorn våra förfäder gjort? De Den a6 Maj f. m, lemnade öfverskott åt oss. Skulle StatsUtsk. vara sinnadt att inleda staten uti ett statsskuldssystem, så vore det önskligt att få veta, huru det skulle verkställas och om närvarande period vore den rätta, då en realisation förestår, hvartill ett creditiv behöfves, då man vet, att Armeens Pensionscassa begärt medel, men ej kunnat få, och då man vet, att Riksg.cont. ej kunnat få låna mot 5 procts ränta. Vid sådana förhållanden vore det önskligt att få veta, om närvar, tidpunkt är den rätta för ett skuldsättningssystems införande. I afseende på frågan , ang:de K. M:s rätt att disponera besparingarna under hufvudtitlarna, måste jag erkänna, att jag tvekar med mitt omdöme, huruvida en sådan rättighet bör vara eller icke; men hvad jag vet, är det, att näst efter j823 års riksdag uppgjordes en ny stat under 4-de hufvudtiteln, som betungades med 34,ooo r:dr; att R.
Och så fick jag galbänken19 med; för mor sa’, att den, som ska’ ha hemmanet, så ska’ han ha galbänken med till att lägga styfrarna i. Vi hade la ingen klocka, men så gick jag till Vrås marknad och jag hade några styfrar, som jag hade tjänt med min lille häst, vi ä’, kan veta, under äckelaget20 i Rya. Dem tog jag med mig och så kom jag till marknaden, och – veten I! – jag köpte en ko, och vår härre utsåg, att jag förtjänte två riksdaler på koen. Så köpte jag klocka för de pängarna, och när jag då kom hem och satte opp ’na, så blef mor så glader, så hon justament tog till att gråta, när hon fick höra en klocka gå i stugan. Och det var sant, jag glömde att nämna, jag fick fars getskinspäls, som når till tjockbenen.“ Så säjer Ola: “Ja, det måtte la gå an! Det ville la jag gärna, att Anna finge flytta till Slätthult,“ sa’ han; “men jag har inte mycket att fly21 med ’na. Nu sko’22 vi först gå ut i fähuset och se om kreaturen!“ Så gingo vi ut i fähuset. “Det var en mängd med kreatur!“ tyckte jag. Så säjer Ola: “Ja, jag tänkte att ge Anna dendära broketa koen.“ “Ja män!“ sa’ jag. “Här ska’ den bära23?“ “Jo, det blir la vid julatid,“ sa’ Ola. “Ja, det passar bra!“ sa’ jag. “Se här, Jon, här har jag två röda kvigor!“ sa’ gubben och pekade på två granna kvigor, och de voro så lika hvarandra som ett bär. Så stod jag där och tänkte litet för mig själf och så sa’ jag: “Om Anna ska’ flytta till mig, så vill jag allt ha den ena röda kvigan förutom den broketa koen,“ sa’ jag. “Det får du inte, Jon,“ sa’ gubben. Men då tackade jag och vände mig om och sa’: “Viljen I inte låta mig ha kvigan, så fån I behålla däkan!“ sa’ jag och därmed så gick jag hemåt.
Men det är blott inseende nyttan häraf och vetande hvad ett understöd af några hundra R:dr för en fattig yngling vid Academien underlättar, som jag vågat framställa denna begäran. Nyttan häraf vore så stor och mångfaldig, att jag densamma ej utan tidsutdrägt skulle kunna framställa. Den hufvudsakligaste vore dock bildandet af en skickligare yngre lärarepersonal, genom att förskaffa hjelp och uppmuntran åt den fattige, skicklige ynglingen, som oftast, efter slutad curs och erhållande af någon grad, måste lemna sina studier för att söka tjena sig bröd för dagen — ty lyckligare lottade blifva de sällan •—, då de mindre skickliga ofta kunna qvarstadna och få en plats såsom lärare, i brist af skickligare och på den grund, att de äro i ceconomiskt afseende bättre lottade och kunna uppehålla sig ett eller annat år vid Academien; äfvensom detta vore en indirect anmaning för de mindre skickliga att å annan väg söka sin fortkomst, då endast förtjensten borde afgöra rättigheten att få ett sådant bidrag. Visserligen torde någon invända, att stipendier finnas vid Academien; men då torde man erinra sig, att de alla äro för studerande, icke för lärare, ehuru man visserligen icke saknar exempel af förtydning af testamentens ordalydelse, för att få dem åt lärare, till hvilken förtydning dock denna brist på hjelp för dessa äro hufvudorsaken. Jag har trott, att ehuru mångå och dryga utgifter Staten årligen har, detta ändock är af fullkomligt lika vigt som bidrag till militära och civila embetsman, för hvilka man så mycket talar, då sanningens och bildningens befrämjare och försvarare äro i full jemnförelse med de förutnämnda; och om R. St., hvilket dock i detta s. k. upplysningens tidehvarf icke bör betviflas, bifalla denna begäran, vore det visserligen icke annat, än en högst billig hyllning at tidehvarfvets lyckliga sträfvande på den vetenskapliga bildningens bana. Jag anhåller vördsammast om remiss till vederbörligt Utskott. Lades på bordet. iSo Den i Mars c. m. Hr af Robsahm, Garl, hade inlemnat följande 4 anföranden: 1:0
Hr Hjärne har redan anmärkt, huruledes ett sådant föreläggande redan är vordet i den ifrågavande författn. nedlagdt, och förefinnes dessutom i den allmänna karaktären af Landshmes, enl. 1734 års instruktion, dem föreskrifna skyldigheter. Alt ålägga desse embetsman något, hvartill de redan förut måste anses vara skyldige, är ett förfaringssätt, hvarvid man icke i Sverige är van, och som bör vara allestädes onödigt. Det är genom sådane, lill innehållet sväfvande och obestämda anhållanden, som man småningom, så fruktår jag, skall vänja Konungen att göra mindre afseende på Ständ:nes framställningar, än dessa borde hos den andra Statsmakten ega alt påräkna. Hvad det beträffar att ökade ångbälslägenheter skulle göra ett mindre antal hästar vid gäslgifvaregårdarne behöfligt, så är det en omständighet, som icke lärer undfalla K. Bef:h:de; men man vet ju att entreprenader endast äro för eli viss antal år ingångne, och när den tiden förflutit, är det gifvet alt alla omständigheter som till någon förändring föranleda, måste tagas i betraktande. lakttages icke detta af K:s Bef:h:de, ega vederbör, att deröfver besvära sig å högre ort, då rättelse tvifvelsutan erhålles. Detta är den rätta utvägen, men sådan är ej en lagstiftning, så osäker som den förrbemälte Hrr G:r förordat; hvarföre jag anhåller om bifall å Utsk:s utlåt, i denna punkt. Gr. Sparre: Jag skall blott med några få ord besvara Frih. Cederström. Han har talat om obestämda framställningar och likväl har han, för att komma til! den slutsatsen ali K:s Bef:b:de hade, genom den nu gällande författningen fått en sådan föreskrift sig redan meddelad, som den jag och Gr. Lagerbjelke afsett, måst räsonnera sig till den allmänna karaktären af berörde författn., ty när man läser densamma, så innehåller den icke något bestämdt stadgande uti det ifrågasatta hänseendet, utan man måste komma dertill medelst ett genomträngande af dess karaktär, hvilket i sanning fordrar skarpsinnighet nog.
Hvad åter angår förslaget till nytt reglemente för näringsstipendiaterne, så innehåller detta en förändrad bestämmelse, som torde böra närmare motiveras. Uti reglementets 5 morn., sådant det ursprungligen lydde, förekom i afseende å det mått af kunskaper som en sökande till närings-stipendiura borde innehafva, endast det stadgande, att han skulle genom ett efter anställd examen af någon publik lärare vid Gymnasium eller Universitet afgifvet betyg styrka till hvad grad han skaffat sig insigt uti christendom, moral, matematik, historia i förening med geografi samt elementerna i fysik och kemi äfvensom att afseende fastades å så väl gamla som lefvande språk. Detta stadgande förändrades vid 1840 års riksdag dertill att för erhållande af närings-stipendium sökanden skulle vid Universitet, Gymnasium eller Katedralskola hafva aflagt de kunskapsprof, som, med undantag af de gamla språken, erfordrades för att vid studentexamen godkännas, äfvensom ega någon kunskap i elementerna af fysik och kemi. Följden af dessa kunskapsfordringar, har, enligt hvad Direktionen anmält och Utskottet jemväl af protocollen inhemtat, blifvit den, att någon i kunskapsväg fullt competent sökande sällan sig anmält, så att, för att ej lemna stipendierummen obesatta, Direktionen nödgats i mer eller mindre mån afvika från hvad reglementet i förevarande hänseende föreskrifvit. Af denna anledning har Direktionen uti det nya reglementet föreslagit det förändrade stadgande, att sökande till näringsstipendium skulle, jemte betyg öfver de kunskaper han före inträdet i någon af de för inhemtande af undervisning i industriella yrken inrättade inhemska läroanstalter sig förvärfvat, förete betyg öfver derstädes genomgången inträdesexamen eller derest sådan examen ej fordrades, intyg om derstädes skedd inskrifning.
Men jag vet att du säger alt detta i den bästa afsikt, och jag ska upptaga det lugnt. Jag kunde rentvå mig fullkomligt från hvarje misstanke, om jag ville kalla in hushållsföreståndarinnan. Men jag inlåter mig aldrig i diskussion härom. Och för att afklippa alt onödigt ordande i denna sak, ska jag säga dig hvad jag är klippfast besluten för. Hörde du – klippfast! Och det är att aldrig adoptera den utmärkte unge mannen, som du talar om, innan jag tvingas erkänna honom som min son. Du kan sluta dig till huru mycken utsikt han har. Och nu ber jag dig afgörande och för sista gången att ställa handlingarna i ordning till förmån för min brorson, baron Fredrick von Brinck. FRU SEGERSTEDT. (kommer fram och tänder ljusen i salskronan). GENERALEN. (ser sig häftigt om, för Vahrman in i fondrummet och slår sedan hårdhändt dörrarna igen om sig). FRU SEGERSTEDT. (stöder sig mot krontändaren och faller i tankar, när hon slutat tända ljusen). EMMY. (tittar in genom dörren till vänster) Är du här mamma? FRU SEGERSTEDT. (far opp; sedan lugnt) Ja, – hvad vill du Emmy? EMMY. Tårtdegen väntar. Jag har sökt dig genom hela huset. Har du varit hos herrarna? FRU SEGERSTEDT. (tankspridd) Låt degen stå tils i morgon ... (sätter sig). EMMY. (närmare) Hvad är det åt dig, mamma? Sedan gamle baron kom hit ut har du inte varit dig lik. Det är som du inte vore glad öfver att Sätra åter blifvit bebodt. FRU SEGERSTEDT. (tankspridd) Glad? Å – jo, visst är jag glad, mycket glad öfver att Viktor inte kommer hem till julen i år ... EMMY. Viktor? Hvad har Viktor med det här att skaffa? FRU SEGERSTEDT. (fortsätter sin tankegång) Han skulle inte ha passat ihop med gamle baron, utan bara stört hans julfrid. EMMY. Gamle baron är den gästfriaste människa på hela jorden, och han skulle nog ha tykt om att Viktor kommit hem.
Utskoltet desto mindre betviflar skola af Rikets Ständer bifallas, som Hedervärda Bonde-Ståndet ej kan finna något hinder för tillsättandet af ofvanberörde ord, samt med visshet måste förutsättas, att Högvördige Preste-Ståndet, genom dess förklarande, ”att Bankens metalliska Gassa ej får understiga ett belopp af 2,000,000 R:dr Specie", icke åsyftat, det silfverutvexlingen skulle inställas, i händelse metalliska Cassan, för något tillfälle, möjligen kunde komma att sjunka under det utsatta beloppet, hvilket dock skulle följa af den redaction, Högvördige Preste-Ståndet gifvit åt denna punkt. Enär Vällofl. Borgare-Ståndet, genom bifall till Utskottets förslag i 3:dje punkten, medgifvit rättighet för Banco-Styrelsen, att bereda sig creditiv i utländskfmynt, motsvarande, efter pari-curs, 2,666,666 R:dr 32 sk. Sv. Banco, samt ej mindre Höglofl. Ridderskapet och Adeln, än äfven Hedervärda Bonde-Ståndet tillåtit, att Banco-Styrelsen å utrikes ort får förskaffa sig credit eller creditiv till ett belopp, motsvarande högst 2,000,000 R:dr Silfver, efter 1664 års förändrade myntfot, finnes, medelst 3:ne Riks-Stånds beslut, bestämdt till hvad belopp utländsk credit högst får för Bankens behof aniitas; äfvensom genom desse 3:ne Riks-Stånds sammanstämmande beslut är afgjordt, att, i och för detta ändamål, må användas Stats-obligationer, som Banken tillhöra; hvarföre Högvördige Preste-Ståndets serskilda mening härom förfaller; och då 2:ne Riks-Stånd, Höglofl.
Skulle frägä om Instruktion uppkomma, för ett ekler flera af de Utskott Regerings - Formen utstakar, fä bök sädatt fräga owilkorligkn tväckas, innan Wals Listan till samma Utskott är Uppbruten och kungsord, Hwarefter nägon öfwerläggning i sädant ämne ej mä företagas eller beslut fattas. § 29. Den M Vctober.' 4753 Z 29. Hafwer nägon hufwudman för cn Ätt sig tvid Middagen anteckna lätit, och ej pä sätt här nedanföre stadgas, uti befattning bland Bänkmän, Elcetorcr eller säsom sttstotls ' Ledamot inträdt, sä äger han frihet, elter anmälan hos Landt - Marskalken och Poile, tens aflämnande till Riddarhus - Fiscalen, frän Riks» dagen afresa. , § Zv, ' Hafwer nägon säsom Futtmägtig för annan Ätt sikt säte ä Riddarhuset intagit, den mä e), antin» gen han till Bänkman, Clector eller Utstötts - Ledamot wald blifwit eller icke, frän Riksdagen bortresa, utan sädant styrkt haga förfall, hwarom härnedanföre stadigas, hwilkct uti Riddcrstapet och Adeln i klenum an, niälas bör, och tillställd, om sä skäligt pröfwas, bär tiis afresa» lemnäs, § Zl. Bänkman som wald blifwit» och genast dereftek uti Elcetors - walet deltagit, hwarförinnan ingen afz sägelse fär äga rum, mä sä wida han är j hcy egenskap 29 Z stadgar sedan detta wal stedt, ägg rätt befattningen säsom Bänkman sig afsäga; men hafwer Fullmägtig för annor Ätt Bänkman blifwit, wä barr e), utan ester uppgifwet och i Gtändets kieno god, kändt Laga förfall frän denna befattning entledigas, I besia fall wäljes Ny Bänkman pä sätt förut äk stadgadt.
Af Sven Missou från Christianstads län, om vissa ändringar i Kongl. Förordningen den 34 September 186'/, angående tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom. Vid sistlidne riksdag väcktes många motioner, innehållande förslag till mer eller mindre genomgripande förändringar i Kongl. Förordningen den 24 Septem - Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 46. 63 ber 1861, angående tillsyn å förvaltning af omyndigs egendom. Lag-Utskottet föreslog ock i Betänkande N:o 32 åtskilliga ändringar uti berörda nådiga Förordning, men detta Betänkande blef hos de särskilda Riks-Stånden dels afslaget, dels bifallet och dels återremitteradt, hvarefter Utskottet uti nytt Betänkande N:o 86, afgifvet den 12 November 1863, vid öfvervägande af hvad som förekommit fann de i frågan uttalade meningar sins emellan så stridiga, att någon sammanjemkning icke utan de största svårigheter lät sig verkställa samt föreslog, att förevarande fråga måtte för den riksdagen förfalla, hvilket den ock ganska riktigt gjorde. Efter ett sådant föregående har man ej anledning hoppas stora förändringar uti ifrågavarande nådiga Förordning, men då jag ej åsyftade sådana med min motion vid sistlidne riksdag, och jag nu, för att vinna endast någon liten, vill föreslå ännu mindre förändring, tager jag mig friheten fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på ett stadgande, hvilket åstadkommer rätt mycket besvär, som kan undvikas utan att den åsyftade kontrollen minskas. Uti 4 § af förutnämnda nådiga Förordning föreskrifves, att förmyndare skall å bestämd tid till Rättens ordförande eller den, som å Rättens vägnar handlingar emottaga bör, inlemna summariskt utdrag af sin upprättade förmyndareräkning, försedt med till räkningens granskning utsedde gode mäns påskrift.
En per mille fonden Exercis-Sqvadronerna, anslaget till Extra utgifter, anslaget till . • Expensmedels-räkningarne Fahlu Bergskola Flottans Station i Carlskrona i Götheborg i Stockholm Flyinge Stuteri eller Hingst-depöt Formulärer för Stats-Verkets räkenskaper Fortifikations-Afdelnings, Krigs-Kollegii, räkenskaper för ordinarie statsanslaget „ extra dito Fria Konsterna, Akademien för, Fyrings-staten Fängelserna och Arbets-inrättningarne i Riket . Rev isions-Berättelsen. Hofstallets reparationsmedel sid. 205—206. Hospitalsoch Barnhus-fonden, Allmänna, , 218—220. Hufvudbok för Stats-Kontoret „ 23. Hvitfeldtska Stipendiefonden , 234—-236. Hästjägare-Sqvadronsfond, Norrbottens, „ 114—116. Jagtkassefonden „ 52—53. Jemtlands Afvittringar „ 198—199. Indelta Arméens Nva Mötesfond 110—-113. 134—135. Indragnings-Staten, Allmänna, 35. „ Lotseri, , 157—159. Ingeniör-Corpsens räkenskaper , 138—139. Inkomster, Stats-Verkets, „ 8—10. Institutet, Skogs, „ 53—54. Teknologiska , 202—204. Invalidhusfonden „ 144—145. Invalid-Inrättningen å Ulriksdal „ 145—147. Kalendrar, Stats-, , 237. Kammarskrifvareböcker, Stats-Kontorets, „ 22—23. Konsistoriernas räkenskaper , 229—230. Carlstads Stifts dito . „ 229. Skara Stifts dito , 229—230. Kontroll-Verket , 43—44. Konvoj-Kommissariatets fonder , 72—77. Kopparbergs Läns Afvittrings verk , 199—200.
I December f. m. mens underhåll, till eldningsoch lysningsämnen, till anatomisalerr och laboratorium, hvaraf' särskildt 300 rdr rmt för det sistnämnda. Då dessa ringa tillgångar måste tagas i anspråk för fyllandet af de med dem afsedda "behofven, och då, äfven för det fall att 11. St:r skulle bevilja den i K. Propos. begärda förhöjning i det årliga anslaget för Institutets laboratorium, denna likväl icke skulle förslå till att betacka kostnaden för laboratoril tidsenliga iordningställande, så får jag härmed vördsamt föreslå, att B. 8t:r måtte för en gang bevilja ett anslag, stort fi.OOO rdr rmt, till ordnande af laboratoriet vid Carolinska Med.Chirurg. Institutet och dess förseende med nödiga instrumenter m. m. II. o. Ad. åtskiljdes kl. */j 11H 4 e. m. In fidem, O. Krakel. Tliorsdagen den 1 December 1859. Plenum kl. 6 e. ro. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att den utaf H. Ex. ‘Hr Gr. Löwenhjelm d. 26 sisth Nov. mundtligen afgifna motion om det s. k. bevillningsafdragets uphörande numera blifvit till protokollet skrift), affattad; och hemställde H. Ex., att densamma finge till Bevi 11n.XJtsk:t remitteras, hvilket af IL o. Ad. bifölls. Frih. Cederström, lindolf, upläste en motion af följande innehåll: Ett betydligt antal fastighetsegare, embetsman och jordbrukar© inom Wermland hafva lil! provinsens riksdagsmän vid innev. Riksdag aflåtit en adress af följande, såsom jag är innerligen öfvertygad, högt behjertansvärda innehåll, sorn. om det ock icke till hela siri omfattning befinnes förenligt med hvad R.
Sedan Rikets Ständers vid sednaste Riksdag utsedde JustitieAdvokat-nOmbudsman, Häradshöfdingen, R. N. O. Carl Wester, den 4 sistlidne^^”^0^ Augusti, med döden algått, hafva Banko-Fullmäktige gemensamt^ i justMemed Fullmägtige i Riksgälds-Kontoret, till åtlydnad af föreskrifterne i 98 § Regerings-Forinen och 63 § 4 mom. sista punkten Riksdags-Ordningen, den 15 i samma månad uti Justitie-Ombudsmans-Embetet insatt Häradshöfdingen Westers af Rikets Ständer valde efterträdare i Embetet, Sekreteraren i Justitie-OmbudsmansExpeditionen, Advokat-Fiskalen, R. N. O. Kils August Fröman, och såsom följd deraf' för honom utfärdat förordnande att vara Rikets Ständers Justi ti e-Ombudsman. § 6. Den efter 1860 års bokslut uppgjorda, till trycket befordrade öfversigt af och med allmänna tidningarne utdelade öfversigt af Bankens hela ställning utvisar, att Bankens tillgångar och fordringar utöfver dess skulder vid nämnde års början, efter afdrag af det af Rikets sednast församlade Ständer anvisade bidrag till Riksgälds-Kon to re t, stort 1,000,000 R:dr, utgjorde
Proposition N:o 54. och högsta afkastning; dock att hinder derigenom ej finge läggas för afvittring af skogsanslag åt redan anlagda hemman och nybyggen, dels ock att det genom ofvanberörda Nådiga Bref meddelade förbud mot nybyggens anläggande å öfverloppsmarkerna i de norrländska länen, intilldess under sökning och reglering af desamma försiggått, måtte utsträckas jemväl till Kronans blifvande öfverloppsmarker i Stora Kopparbergs län samt oafvittrade skogar i Stora Kopparbergs, Westerbottens och Norrbottens län, att gälla intilldess undersökning försiggått, huruvida öfverloppsmarkerna i sin helhet eller de oafvittrade skogarne till någon del borde för kronoparker förklaras. Sedan Kammar-kollegium efter inhemtande af yttrande från Chefen för General-laudtmäterikontoret i underdånigt utlåtande den 30 September sistlidet år yttrat sig öfver, bland annat, ett af Skogsstyrelsen i ofvanberörda syftning den 26 April 1862 afgifvet förslag, samt bemälde Kollegium den 30 September sistlidet år jemväl afgifvit infordradt underdånigt utlåtande i anledning af Rikets Ständers den 11 Augusti 1860 i underdånighet gjorda framställning om vissa förändringar i författningarne angående nybyggen, har Kongl. Majit tagit Rikets sednast församlade Ständers ofvauomförmälda underdåniga hemställan, i sammanhang med öfriga ämnen som röra skogshushållningen i rikets norra landskap, i nådigt öfvervägande och dervid väl funnit godt på det sätt bifalla Rikets Ständers anhållan om öfverloppsmarkernas användande till kronoparker, att, jemlikt denna dag utfärdad nådig Förordning angående åtgärder för kronoparkers bildande i Stora Kopparbergs och de norrländska länen samt vissa iakttagelser vid afvittriugar och storskiften i nämnda län, Kongl.
Förordningen den 28 Juni 1798, samma borgen redan ett år, efter det skuldebrefvet fyra månader ifrån dess utgifningsdag den 17 Juli 1844 förfallit till betalning, upphört att vara gällande, derest lagsökning dessförinnan icke blifvit anställd; ty och som Gäldenären medgifvit, att han icke inom natt och år ifrån skuldebrefvets förfallodag blifvit för sin borgen lagsökt, samt han icke styrkt, att han före den dagen, till undvikande af lagsökning, med skuldsedelns innehafvare öfverenskommit att fortfarande vara för gälden ansvarig, eller att han före eller vid det tillfälle, då han utfärdade skuldebrefvet å 20,000 IV.dr, med fordringsägaren träffat nytt aftal om borgen för dennes i fråga varande skuld; funne Hofrätten, det Gäldenären, hvilkens anspråk på betalning ur fordringsägarens afträdda tillgångar för det infriade skuldebrefvet, deraf Gäldenären visat sig vara innehafvare, icke i denna sak utgjorde föremål för pröfning, ej kunde på grund af det i sitt skuldebref gjorda ofvannämnda förbehåll vara berättigad till qvittning å sin skuld, för hvad han kunde hafva till sedelinnehafvaren utgifvit; i följd hvaraf och då Gäldenären icke visat, vid hvad tid de öfriga med hans borgen försedda skuldebrefven blifvit af honom inlöste, eller att han vid deras infriande erlagt någon upplupen ränta. Hofrätten pröfvade rättvist Rådstufvurättens utslag i hufvudsaken att gilla.