Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr af Robson, Carl Magnus; 4 Dm ao Julii. Friherre Ridderstolpe, Fredrik, och N:o 1788. Herr Psilanderhjelm; Fullmägtig Herr af Sillen, Lars Gabriel. I RiddarhusUtskottet : Efter N:o 357. Friherre Nordenskjöld; Ful 1 - mägtig Herr Nordenskjöld, Carl Reinhold; N:oi7p8. Herr Bruncrona, Gustaf Adolf, och N:o 2000. Herr Adlerwald ; Fullmägtig Herr von Troil, Knut; N:o 114- Grefve Thott; Fullmägtig Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel; N:o i83. Friherre d’Albedyhll, Carl Gustaf; och N:o 228g. Herr Boij, Johan Fredrik. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken ti 11 k än 11 a ga f, a 11 He rr K u neckel anmält sig vara hindrad, alt emottaga den honom uppdragne befattning i BancoUtskottet. Föredrogs å nyo Herr Rosenqvists, Fredrik Leonard, den 18 dennes eftermiddagen på bordet lagde hemställan, att 38 RiddarhusOrdningen bort, vid den i samina Plenum förefallne votering, hafva blifvit tillämpad. Herr Rosengvist anförde skrifteligen: Då jag i sista Plenum med stöd af 38 Den ao Ju lii. 5 i RiddarhusOrdningen, satt giltigheten af elen då förrättade voteringen i fr ilga, anser jag mig skyldig inför Ridderskapet och Adelil vördsamt uppgifva mina åsigter. Förhållandet måste, efter mitt sätt alt se, nödvändigt vara uti denna sak, lika med hvad det är i en Rättegång, der jäfsfrågor skola hedötnas. Är Rättegången af tvistemålsnatur, så rörer den icke person, utan blott ting; är den åter af brottmåls natur, så rörer den icke ting, utan blott person.
Till efterpjäs gifves sedan i EÖndags br Eric Sandk r o p p a r. bergs sommarrevy » På Helgeandsholmen ». De framtrollas af Helgeandsholmens fé, hvilken ock till slut med tillhjälp fallen ö k a s i stor m ä n g d, m ä n n i s k o r n a se ut eller —. andsholmsfrågan. Revyn är nog här och dar rätt sköts u p p, kom d e t så s u r t efter. Hvilken föra d e m n e d å t floden — u t till hafs — lika fyndig, men gör öfver hufvud taget ett tämligen matt intryck. Den kommer nog det oaktadt att godt h v a r t. fall säkerligen på den anslående sluttablån. d e t f ö r u t? En härligare tafla de flaxade hit o c h dit p å trötta vingar, m e n kan man knappast tänka sig. En moder. Teater och musik. 17VFR » Q fi-N IJIXLIFCL MA-NOALCI IFLRLL S H. I M G AD v D UN (. B ' r I h^ ^^ ^ J, V; „; dersokning af handelskemisten befunnen, enl. mlyg, fullgod. NYDAHL &amp; C:O Stockholm, a sture i » u2 Ännu en gång talade fru K n u d s e n. Hela den sista tidens tyngd föll öfver h e n n e. Hvad var det? Dumheten kallar jag Moder, och nöjd ocli trygg Uti dess vingars ekygd Växte j ig — tills en dag Maktig en trollkarl kom, Såg mig, och så med våld Tog mig uti sin sold, Ulan båd ' men och om; Formade mig till staf, Hvarmed han svartkonst dref, Och sedan dess jag blef Ständigt hans arma elaf. Svängde han mig helt lätt, Trollades genast opp Glädje och frid och hopp, Sanning och ljus och rätt. Svängde han mig ibland, Trollades äfven fram Mörker och lögn och skam, Tårar och krig och brand. Och såväl natt som dag Droppade ur mitt sköt Blod, som ifrån mig flöt Under bans härskarslag.
Krigiska dygder pä en gang njuter skydd för nn-.ehafwarlde egendom och ärlig inkomst, kunde Ständct icke antaga Utskottets vfmanförmätta förslag som syne? kasta hufchudsakcliga tyngden af walförijente men afskedade Krigsmans und rhäll pä Embetsoch tjcnstemanaa-Clasten; utan föcblef Scandct till alla delar wis dest uti berörde Prvtocolls-Utdrag npgifva förslag det mä hwarje S>nenst man intill nasta Riksdag ärligen till -Wadstena Krigsmanshus-Costa erlägga Twä Procent af den summa son, cnli t don i lifwande Bewillnings - Förordningen i Bewi ning pä honom belöper, deliirväl bärifrän undanta ne, hwilka förut äro förbundne att till Amiralitets Krigsmans-Castan contrivurra; uti hwilkct korståg de öfri e rcspcctive Ständen afwenleLes skulle inbjudas att sig med Prcsic-Ständet sörena Men i händelse de Nespectire Mcd-Ständen icke uti detta förstag instämma, ätager sig Ständet för sin del, att de Eclesiatique Personer, hwilka icke ullsörene Centonal betalt, mä lässm ett rriwilligt samnianstott till afskedade och behöswande Krigslnän ärligen intill nasta Riksdag erlägga tre Procent ak den Brwillning som pä deras Löner sig belöper; hörande detta sammanskott pä det satt fördela^, att isron de orter i Riket, af hwilka Centonalen med öfrige Krigsmansbus-afgister till Wadstena Krigsmans hus.Casta »! gätt, ifrägawarai de gäfwg jern - rois Den 28 April. jemwal dit lefwererass hwaremot detta sammanskott af ds Orter, der Cenronalen ni. ly. blifwit till Amiralitets KrigZmans-Cassan erlagd, bör titt sistnämnde Cassa aflcmNas. lttt «ux>!S. lix tt?r»tocolle> ä II. /jclrri^uist.
Karnmai-Collegii pröfning och fastställande insändas, och komma derefter de i berörde ordning faststälde räntor, genast och utan någre frihets-år alt utgöras, antingen in natura eller efter förvandling och årlig Markegång, på sätt fcrfattningarne föreskrifva, samt recognltionsafgiften deremot att upphöra, hvarförutan dessa Hemman skola deltaga i alla andra skyldigheter och besvär, såsom rotering, skjutser, väghållning, publique Byggnader med flere, som Kronooch Skattehemman åtfölja; Och sluteligen, sedan räntan af Kammar-Collegium blifvit faststäld, skall Eruksägaren såsom Skatteköpsskilling i Landt-Ränteriet för RiksgäldsContoirets räkning insätta 6 års räntor, etter Kronovärdie beräknade, och-därpå med original-qvittencet vända sig till landshöfdingen, sorn sedan, jemte qvittencets insändande, derom hos Kammar Gollegium gör anmälan, och hvarefter Skatte-Bref af Collegium för Bruksägaren utfärdas. Enär Stats-Utskottet icke ansedt hvarken billigt eller rättvist, att nu ställa Bruksägares, genom Riksens Ständers Beslut och Högstberörde Kongl. Kungörelse deni tillerkände, rätt i fråga, har Utskottet icke funnit någon lämpeligare utväg till skyndesamt ärnående af det åsyftade ändamålet, än den Utskottet i dess BeEiharg till Riks-St. ISjG Stats-Utskottcts Betiinkanden. tänkande föreslagit, nemligen, att Riksens Högloft.
I anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition om medels anslående till underhåll och vård af med veneriska sjukdomar behäftade personer, har Iiöglofl. StaisUtskottet, med Den 3 Juni å. Ml. lil föreslående af gooo R:dr, fördubblat det förut Varande Statsanslag, ö va 1 emot jag så mycket mindre har något att eiinra, som det synes mig Snarare vata alltför ringa emot beholven och angelägenheten af en skyndsam Och kraftig hjelp, till förekommande af dessa sjukdomars utbredande och botande af de personer, som dermed blifvit behäftade j men Högloft Utskottet har med föregående tillstyrkande förenat ett annat, hvari jag för ingen del kan instätrima, det nemligen, att Länens invånare borde af Landshöfdingarne sammankallas, att sig yttra, om icke för hvarje mantalsskrifven person s sk. kunde i samma ändamål utgifvas, som jemte Kronoutskylderna kunde af vederbörande Uppbördsman uppbäras. Till styr. ka för denna min mening får jag erinra, att vid Riksdagarna allena kunna penningafgifter b stämmas till utgörande af frånvarande medborgare^ att det vore ett vådlig osäkerhet, om vid andra sammankomster de frånvarande skulle kunna skattläggas af de närvarande, samt, i öfverensstämmelse dermed, att det vore utan ändamål att, till afgörande af sådana ämnen, till Landshöfdingesäten sammankalla Deputerade, som blefvo endast berättigade att svara för sig och för dem som meddelat bestämda uppdrag, men alldeles icke för andra, icke en gång för egna underhafvande och tjenstfolk.
Deremot har blifwit inwändt, att om ett Ständ aflägsnadc stg eller icke fulltaligt samlades, skulle Riksdagsgdromälen deraf uppstjutaS och hindras. Om sädant inträffade sinner ocksä jag att Utstottet e) kunde deliberera, utan finnes dä in, gen annan utwäg, än att anmäla Ledamöternas uteblifwande i deras Ständ, dä utan kwifwcl behörig rät, telse deri följde. Om den princip som i Utstotkets för, stag är uttryckt skulle äga rum, följde deraf akt 16 Ledamöter i ett Utstött af 24 kunde besluta. Plrirav liteten af 16 är 9. När nu hwart Ständ lemttar 6 Ledamöter, kunde hända att pluraliteten utgjordes af Ständ svin förenade stg emot 2^. Jag under, ställer huruwida sädant borde anses för uttrycket af dea allmänna willjan,och huruwida icke snarare borde stadgas akt Adelar om icke alla Utskottens Ledamöter borde wara tillstädes, innan nägok beslut finge taga-. Sluteljgen fär jag än en gäng yrka att Dotestngen Ständs-wik, säsom enlig med Grundlagens ölprit, mätte blifwa bibehällen. Herr Ziiverstolpez Oustuf Abrslism: Jag har inga hufwudsakliga stäk att tillägga dem, som wär aktningswärde Ledamot Herr von Lalrulrenbenn anfört till understöd för Voterings - sältet per cgpim. Jag utbeder mig allenast att ytterligare fä Upplysa nyttan af detta Doterings - sätt genom beräknandet af nägra synbara olägenheter, som ifrän Do, teringen inom Utstött Sländs - wis äro oskiljaktiga. Uti ett Utstött af 24 personer kunna efter Voteringen Ständs - wis 12 gbrg pluralitet emot 12; sä nemligen? 4480 Den 20 October. 6 af Riddcrskapet och Adeln Nej 6.
Län bestämmas: spanmål, smör, kött, liö, tackjern, dagsverken, som bibehållas utan andra förändringar än sådana, hvilka blifva en följd al i allmänhet gifna föreskrifter; 2:o Nuvarande ränte-pérsedeln fläsk förvandlas till spanmål af hälften råg och hälften korn ränte-persedlarne oxe, får och lamm förvandlas till kött, samt halm till hö; ränte-persedlarne stångjern, osmundsjern och ved förvandlas till tackjern; 5:o Den uti Nora och Lindes fögderi sedan år 1664 gällande förvandling af jorde hoksoch hemmantals-räntornes persedlar till tackjern, skall, oförändrad, fortfarande förblifva vid kraft och verkan, sådan den genom Kammar-kollegii bref af den 8 Juni nyssnämnde år Idof bestämd; 4:o Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta, att, jemte till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Wermlands Län. Af nuvarande ränte-persedlarne ansåg Kongl. Majit lämpligen kunna komma i fråea att såsom särskilda skatte-titiar bibehållas: Spanmål, Smör, Fläsk, Kött, Ved, Tackjern, ' Hö, Dagsverken, samt dessutom Penningar; äfvensom att nuvarande ränte-persedlarne oxe, ko, får, förvandlas till kött, samt osmundsjern till tackjern. I Länet valde Deputerade yttrade sig helst hafva önskat alla räntors förvandlande till penningar, men ansågo nu att ränte-titlarne spanmål, smör, hö och dagsverken borde bibehållas, samt lläsk och kött, oxe, ko, får och lamm utbytas mot smör; ved, tackjern och osmundsjern förvandlas till spanmål. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet har ansett, att kött borde förblifva en ränte-persedel, emedan priserne derå icke följa priserne på spanmål och hö, utan falla eller stiga i motsatt förhållande, hvarföre den kunde i någon mån minska skiljaktjgheterne uti grund-räntornes penningevärde vid olika skördar. Kongl.
Men med säkerhet vet jag, att jag varmt och innerligt önskar, att, om så skulle hända, att detta förbund upplöstes, mitt öra alldrig måtte träffas af den underrättelsen, att det var Rosa som bröt det; ty djupt skulle jag bedröfvas, att finna en lättsinnig handling hos detta sköna och älskliga sinne.” Med ett vänskapsfullt uttryck räckte professorn Mannerstedt handen. – ”Jag tror alldrig, att det sker från hennes sida,” yttrade han; ”men låt oss ombyta samtalsämne. När hoppas kandidaten kunna taga graden?” ”Sist om ett år. Examen återstår mig, för att hinna det mål jag länge eftersträfvat, och hvilket endast genom mina täta konditioner blifvit fördröjdt; men jag läser också nu af alla krafter till den.” ”Godt! Hvad har herr Mannerstedt sedan för utsigter till sin framtida bergning?” ”Efter hvad just en min gamle vän, rådman Sifver, i dessa dagar skrifver till mig, skall jag hafva bestämdt löfte, att, så snart jag fulländat min kurs, erhålla vikariatet såsom rektor vid skolan i min födelsebygd. Och när nuvarande rektorn, som är en ålderstigen man, erhåller pastorat, hvilket icke bör kunna dröja länge, så har jag hopp om hans tjenst.” ”Det der låter ju godt,” sade professorn; ”och som jag alltid tyckt om ynglingar, hvilka genom arbetsamhet, sparsamhet och flit sträfvat sig fram, skall det vara mig ett nöje, om jag kan bidraga dertill, att herr Mannerstedts resa härifrån sker ju förr desto hellre.” Stum af tacksam rörelse, bugade Mannerstedt djupt. – ”Jag önskar ingenting högre,” sade han; ”jag vill och måste härifrån.” – Brydd öfver den betydelse, som möjligen professor Lings skarpsynthet kunde draga af detta måste, uppstod han för att taga afsked; men den gästfrie värden svarade, afböjande hans hand: ”Jag tillsade madam Brun i dag på morgonen, att duka för två, i händelse jag skulle uppsnappa någon gäst till middagssällskap.” Mannerstedt tackade hjertligt och satte sig ånyo, hvarefter samtalet tog en mera allmän och ledig vändning.
Bevillnings-Ulsknttets Betänkande, M 5. 8!) Jag reserverar mig emot redan förut laga, nu ytterligare nedsatta tullsatser på utländska lyxartiklar och öfverflödsvaror. Denna åtgärd utgår äfven från samma grundsats, nemligen att få köpa allt för bästa pris. Dagligen se vi detta öfversvämmande af öfverflödiga lyxartiklar, som reta fåfängan och begäret alt köpa detta kram, sorn fås för så billigt pris och är så vackert; konstlade behofver skapas, hvars fyllande sker någon gång med saknad af det nödvändiga; på detta sätt undergräfves enskildt bestånd och derigenom samhällets, så i moraliskt som ekonomiskt af-* seende. Det är lyxen och öfverllödet med utländska alster, hvilka utgöra samhällens kräfta, närd af handelsintresset och befordrad genom Svenska tålmodigheten, att låta utländska probenreuter gårdfara, för att kolportera lyxen i landet och skapa nya föremål för densamma, Må man betänka, att allt detta kramet måste en gång betalas, att Svenska jernet och de glesnade skogarna äfven tagas i anspråk, för att gälda ränta och amortering på omkring 24 millioner riksdaler, för hvilka till största delen Svensk jord är pantsatt hos utlänningen. Jag reserverar mig slutligen emot tull-lindringar nes borttagande j afseende på den transatlantiska sjöfarten, emedan jag ansett desamma till stor del bidraga till Svenska handelsmarinens tillväxt och skeppsbyggeriernas ökade verksamhet. Genom fördelen af transatlantisk sjöfart byggdes fartyg skarpare och ändamålsenligare för snabbare expeditioner, och Svenska fartyg eftersöktes för fraktfart på alla haf. Denna industri lemnade Svenska rederierna icke obetydlig vinst. Frukten är äfven, att numera de kolonial-varor, som hemtades ur första hand till bättre pris och god beskaffenhet, hädanefter torde få (agas från verldshandelns focus, England, eller annorstädes ur andra hand. Det försök, majoriteten inom Bevilinings—utskottet genomdrifvit, för att förmå Rikets Ständer att antaga en till sina satser icke ny, men genom erfarenhet icke bepröfvad ekonomisk lagstiftningsgrund, införd från England, ehuru der ej allmänt erkänd, är bedröfligt.
Ständer i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla, om vidtagande af berörde ordning, så att Kongl, Majits Nådiga Bref till Dess och Rikets StatsContoir om utbetalningar af Medel, måga in - 1614 Stats1 Utskottets Betänkanderi, nefatta föreskrift under hvad Titul é1 leif under hvilken Siat de samma skola utgåi 3:0 Enligt Révisörernes anmälan hafva utaf 3:dje Hufvud,-Titulns medel blifvit efter Kongh Maj.-ts Nådiga Bref af den 30 junii och 31 Augustii 1815 utbetalte ert ersättning af 1000 R:dr till numera främledne Herr General Amiralen mi m. Grefve af Puke för hans Boflyttningskostnad ifrån Stockholm till Carlscrona, samt 1500 R:dr till Siats-Rådet rri. rm Herr Friherre K. Cederström såsom da i Nåder befordrad till Stats-Råds-Ern betet och derjemte förordnad att i egenskap af tjenstgörande General-Adjutant hos Kongl Majit vara föredragande i Commandomål; Men då Revisorerne icke kände någon författning sorn betätigåde Embets och Tjenstemän att njuta en ersättning af Statens medel för Flytthirigs-kostnad vid befordran eller Transport från ett till annat Embete eller Tjenst, hvarigenom Station förändrades i samt de Herr Grefve af Puke och Herr Stats-Rådet, Friherre Cederström tiflagdé ersättningar altså icke kunde af Revisorerne betracktas annorlunda än såsom persönelle förmåner, de der icke kunde hänföras till den ersättning för Rese - kostnader, (Sorn vid Comrnéndering till
Han brukade beskyllas för förstörelseanda, ty han plockade sönder allt, leksaker, ur, allt som kom under hans hand. Han kom af en händelse på en Tham'isk föreläsning i vetenskapsakademien, och fick öfvervara en seance i kemi och fysik. De ovanliga instrumenten och redskaperna fängslade honom. Professorn var en trollkarl, men en som talade om hur underverket gick till. Det var nytt, och han ville sjelf intränga i det fördolda. Han talade om för fadern sin nya böjelse, och denne, som i yngre år sysslat med galvanoplastik, lemnade honom böcker ur bokskåpet. Focks Fysik, Girardins Kemi, Figuiers Upptäckter och uppfinningar samt Nyblæi Kemiska Teknologi. På vinden fans dessutom ett galvaniskt batteri med sex element af gamla Daniellska kopparoch zinksystemet. Detta fick han om händer redan som tolfåring och handterade svafvelsyra så att handdukar, serveter och gångkläder förstördes. Sedan han galvaniserat alla föremål han funnit lämpliga lade han ner den rörelsen. Nu på sommaren i ensamheten tog han upp kemien med raseri. Men han ville ej göra de experiment, som stodo i läroboken; han ville göra upptäckter. Alla medel fattades honom, pengar, apparater, men intet fick hindra. Hans lynne var nu sådant och blef än mer sådant efter moderns död, då han var sin egen herre, att hans vilja skulle fram trots allt och genast. Spelade han schack, gjorde han upp sin anfallsplan på motståndarens kung; gick på hänsynslöst utan att se på sitt försvar, öfverrumplade ibland motståndaren genom sin hänsynslöshet, men förlorade oftast partiet. Hade jag fått dra ett drag till, hade du varit matt i stället, sade han. Ja, men det fick du inte, derför blef du matt. Skulle han in i en byrålåda, och nyckeln ej var till hands, tog han eldgaffeln och bröt upp låset, så att skrufvar och låsskylt röcks loss. Hvarför har du brutit sönder låset? frågade man. Derför att jag skulle in i byrån! Det fans dock en viss ihärdighet i allt detta gå-på. Men endast så länge raseriet varade. Han skulle göra sig en elektricitetsmaskin. Ute i vinden hittade han en spinnrock.
2:0 att, vid indrifningen af Statens fordringar för UndsättningsSpannmål, må iakttagas, att Låntagarnes dragare och åker-redskap, hvilka för gårdsbrukets behöriga skötsel oundgängligen erfordras, äfvensom deras nödvändigaste husgerådsoch klädespersedlar, icke må utmätningsvis försäljas, samt att försäljning af fastighet, till gäldande af sådana skulder, icke må ega rum; 3:o att löftesmän för UndsättningsSkulder, så vidt de ikläda sig fortfarande ansvarighet till dess full betalning för hela länet blifvit erlagd j icke må sökas förr, än sjelfva Låntagarnes oförmögenhet att betala blifvit utrönt; samt 4:o att, der gemensam ansvarighet af Socknarnes invånare ej blifvit tillvägabragt, afkortning må, efter föregången undersökning vid Sockenstämma och pröfning af E. K. Maj:ts Befallningshafvande, medgifvas af fordringar för UndsättningsSpannmål, som dels måst i små qvantiteter till lifsuppehälle, utan borgen, lemnäs fattiga arbetare, dels blifvit ulborgad åt mindre hemmansbrukare, hvilka, jemte'deras löftesmän, slutligen kunna finnas alldeles oförmögne till skuldernas betalande. Hvilket allt R. St. härigenom skolat, till svar å den Nådiga Propositionen, i underdånighet meddela, och framhärda etc. / Exp. Utsk. Förslag till und. Skrijv. Uppl. och godk. hos Ridd. och Adeln d. 25 Nov. 1829. Preste-Ståndet d. 25 Borgare-Ståndet d. 27 Bonde-Ståndet d. 30 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelseangående Lösnings-priset för anslagna Kohlräntor af hemman under Ortala Bruk och Norrtelge GevärsFactori. S. A. K. I anseende till det så väl för räntetagare vid inom Stockholms
Sränds antagande »vunnit »nera styrka. Stars-Ut» ffolkers Betänkande har i 4 Ständ vlifwit uvläst och bifallit, således en gäng antagit. Deruti finnes ej ben omrwistade rilläggningen. Ml ändring deraf rvore nu en förändring, det Mille blifwa ert farligt präjudical om g:ne Ständ i sädant fall kunde twinga det 4:de. Jag hemställer derföre att Ridderffapei och Adeln för Desi egen »värdighet och allmänna säkerhetens bibehållande, ma stä fast tvid sitt första Bestut utan förändring, i annat sall anser jag saken sä som ännu icke hellmén, Friherre Lsösrsrräm, Jacok, Jag har för oinffränkt aktning för Riksens Ständer, för att tro det De wilja sörejVrifwa Konungen art »verkställa omöjligheter, således önckar jag akt tillägget: sä widt möjligt är, »nä bibehällas. Herr van 8qkulrsnkeim, Osviä, an» förde ffriftcligen; Jag önffade, att denna dagens stridiga upträde pä err Ridderffapek och Adeli» »värdigt sätt biläggaS. kunde, och arr med särande tillmäle» emot akminaswärde LedamSter uphöras mä. I Höglofl. StatS-Ut ffoltckS Betänkande, och sedan uti de Respective Stätt» dens Bcsinr, är blott ett fixcradt underdånigt förbe» häll gjordt om fjelfwa Summan till alla det nu »varande Kongl. HofwstS behof, sä wäl som till förra Fursteliga Hof Bcrjcningens Expeclance Stat; Meu hushållningen med mehlen och organiseringen ester regleringen och employsringen af ast Hofoch Skald Betjening bles Konungens ensak, allenast den bewiljade. Summan icke öswerstrides.
Jemlikt 141 § i Banko-Reglementet, åligger det Fullmägtige att innehålla af landtfastighets-fonden 525,000 R:dr under år 1857 och 225,000 R:dr under livartdera året 1858 oell 1859, samt af stad sfas tighets-fonden 50,000 R:dr under livart och ett af åren 1858, 1859 och 1.860. Angående sättet och ordningen för denna innehållning hafva Fullmägtige meddelat vederbörande erforderliga föreskrifter, och 43 § af denna berättelse utvisar, att fonden till utlåning mot inteckning i fast egendom, i Banko-Reglementet upptagen till 9,750,000 R:dr, blifvit den 18 nästlidne September förminskad till 9,049,080 R:dr eller med 700,920 R:dr, af hvilken förminskning 678,150 R:dr belöpt på landtfastighetsoch 22,770 R:dr, allt Riksmynt, på stadsfastighets-fonden; varande de sålunda innehållna medlen å Bankens Reserv-fond insatta. § 48. Mot pant af fast egendom och återbetalning i sedlar voro den 31 December 1856 utestående B:ko R:dr 6,114,200: g. — Under loppet af .år 1857 hafva blifvit utgifna: på landt-egendomar 157 st. lån å 159,050: - — „ stads-egendomar 27 „ „ „ 64,183: ig. - 223,233: ig. - S:gr 6,337,433: 22. - Inbetalningarne hafva, omsättningarne oberäknade, utgjort: å bruks-egendoms-lån 10,8 3 7: 47. G. „ landt-egendoms-lån 277,675: 30. 3. „ stads-egendoms-lån 56,742: 43. g. 345,256: 27. 3.
År 1861 utgjorde värdet af ali bevillningsafgift, underkastad jordbruksfastighet, frälseräntor, bergverk, manufakturer, qvarnar, sågar 593 millioner rdr rmt samt af hus och tomter i städerna cirka 259 millioner, eller tillsammans 852 millioner. År 1862 voro samma fastigheter taxerade till 1,827 och till 419, eller sammanlagdt 2,246 millioner rdr rmt, så att taxeringsvärdet uppsprang på ett år å fastighet från något öfver 852 millioner till 2,246 millioner, och för jordbruksfastighet allena till, öfverhufvud taget, 3| gånger högre än 1861. Hvad skola väl följderna häraf blifva? Men så går det, när man vill bygga valrätt och valbarhet på bevillningsfÖrordningen, som, likt ett rullande klot, icke kan erbjuda något fotfäste. Om denna förordning lades till grund, skulle valbarheten blifva särdeles vexlande. Jag har anställt beräkningar med ledning af 1847 års reform-komités tabeller (det ligger härvidlag ingen vigt på om siffrorna äro tagna tjugo år förr eller sednare vid bedömandet af en författning, hvilken, såsom meningen måste vara, skall blifva gällande för sekler) och funnit, att, enligt desamma, som voro uppgjorda efter taxeringsvärdet för år 1845, skulle, med tillämpning af 1862 års taxeringsvärde å jord (3j högre än 1845 års), till första kammaren 2,056 personer vara valbara och till andra kammaren omkring 196,000 i och för egande fastighet; men om åter 1861 års taxeringsvärde lades till grund, skulle med samma valbarhets-qvalifikationer endast 609 vara valbara till första och 64,700 till andra kammarenil Således hafva endast på ett år 1,447 personer blifvit uteslutne från valbarhet till första kammaren och 131,300 från valbarhet till den andra kammaren. Att på detta sätt R.