Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att enligt Riksens Ständers Beslut vid I812 års Riksdag det, blott Voro de, som begärde biträde af Kronän med Pannor, Kärl, m. m. som ålades att för hvarje Lispund erlägga genom afdrag på Krono-betalriingen 6 sk., hvaremot de som sjelfve utan något biträde lefveferade sin gärd, skulle oafkortat njuta den primitiva Betalningen af i R:dr 24 sk, Det är således emot Ständernes Beslut, som Förordningen nu bjuder att af all Salpetter, både den som lefvereraS in nätura, sorn ock den sorn löses med penningar, 16 sk. skall afdraga^ hvilket torde genom Utskottets åtgärd till rättelse varda föreslagit. Uppå derom af Herr Grefven oell LandtMarskalken framställd Proposition, blef Statsutskottets Betänkande, i anledning af de dervid nu gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. ' FÖretögs till pröfning Stats Utskottets den ti sistledne Martil afgifne, samt den 1 dennes 2z6 Den y April. eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående Strömsholms Stuteri-Inrättning. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric: Jag finner Herr Öfversten Tersmedens i Utskottet ytt* rade serskilt;! tanka vara af den vigt, att jag skulle önskat det Utskottet mera bestämdt uppfattade cess innehåll. Dä hvarje Häst, som vni Stuieliet uppiödes och till de Kongl. Stallen lefve* reras, kostar det Allmänna 6coo R:dr samt förlusten på denna Inrättning stiger till 40 000 R:dr ärligen, anser jag orsaken härtill böra uppsökas. Herr Terstnedens mening går derpå ut, att fel i Styrelsen måtte existera. I min tanka skulle Utskottet väl i sitt Betänkandet kunnat gifva anledning til! framställande af cn önskan hos Kongl. Majit örn förändring i Styrelsen. Och som fråga härom^ej kan innom Ståndet väckas, anhåller jag oin Äterremiss af Utskottets Betänkande.
I sammanhang härmed hafva Rikets Ständer ansett underställning af mål, rörande hugg och slag å samt oqvädinsord emot stjufoch svärföräldrar ej vara behöflig, enär det å dessa förbrytelser i 2 och 3 §§ af Missgerningsbalkens 14 kap. stadgade straff af böter och afbön är vida mindre än å en mängd andra brott, hvarom underställning ej skall ske, samt del i förevarande fall ej är svårare att bedöma förbrytelsen eller pröfva bevisningen, än annars då slag och smädeord utdelats och då underställning icke kommer i fråga. Lagstiftande makten har ock tillförene af de i 25 kap. 5 §:n Rättegångsbalken uppräknade brott utan våda uteslutit flera af ingalunda ringare art än omförmälda. En minskning i underslällningsmålens antal, som skulle bidraga dertill, att Hof-rätterne blefve i stånd att skyndsammare än hittills förhjelpa rättsökande till deras rätt, enär alltför mycken lid nu bortspilles för pröfning af underställda mål, som hafva sin grund i obetänksamma angifvelser och obevista åtal, har vid bedömande af förevarande ämne utaf Rikets Ständer ej eller lemnats utan uppmärksamhet, äfvensom i betraktande förekommit den ännu väsendtligare omständigheten, att tiden för en mängd anklagades förvarande i häkte må kunna inskränkas. Då nemligen personer anklagas för brott af urbota beskaffenhet och anledning att dem misstänka är för handen, inmanas de i allmänhet i häkte, hvarest de, oansedt genom ransakningen ej öfvertygade om brottet och följaktligen ej eller af underdomaren sakfällde, mäste qvarblifva i afvaktande af Hof-rättens pröfning, enär, efter i lagskipningen antagen princip, mål af underställnings egenskap anses först genom denna pröfning vara afgjord; vid hvilket förhållande och om Hof-rätten, såsom i de flesta sådana fall eger rum, ej eller finner den anklagade saker, denne, ehuru han då försattes på fri fot, så framt serskilda hinder deremot ej möta, Exp edit in iislils ko tte Is Förslag till and.
Delägarne, som på detta sätt undgå att betala Reseoch Dagtractamente till de TuliBetjente, hvilka, i annat fall, vid hvarje aflastning af Verkets Effecter , skulle frän Helsingborg, gång efter annan, reqvireras, ej allenast bestå Uppsyningsmannen och Besökaren vid Höganäs nödiga Husrum, utan ock för de år , då Uppbörden å samina ställe icke uppgår emot Betjening» ns aflöning derstädes , ersätta Kongl Majit och Kronan den brist, som dermed yppas kan, i synnerhet som denna anstalt om TullUppbörden, såsom till Verkets förmån och beqvämlighet vidtagen , eljest skulle, vid de tillfällen då Aflönings kostnaden vid Höganäs icke kunde af den derstädes inflytande Uppbörd bestridas, för Kongl. Majit och Kronan, medföra förlust. 174 Den 5 yantiafii. 7:0 Vidare hafva Delägarne derom linderdånig Ansökning gjort , att i förmågo af 25 Cap ByggtiingaBalken och flere serskilte Författningar, Häradet måtte förbindas, att bygga allmän väg Iran Allerums Kyrka till Höganäs och derifrån till Engelholm for Resande, sorn deremellan skola lärdas, samt att, derest Skjutshållet emellan Helsingborg och Höganäs skulle anses blifva för långt , ett nytt Gästgifveri måtte inrättas, hvarvid nödig Reserve skjuts borde anslås för Embetsman och Resande, som komma att uppehålla sig vid StcnkolsVetket , hvilken ansökning, sä i d n ena som andra del n , Häradets Invånare bes ridt, med förklarande, att ifrågavarande Vägar ej kunna annorlunda anses , än såsom Byavägar, hvilka r dan äro inrättade, och således komma att underhållas af dem som vederbör, samt att med Författningarne ej vöre instämmande, det Gästgifvaregårdar och SkjutsI rättningar skola anläggas och hållas å Bivägar eller för enskilt rä ning j af hvilka orsaker Allmogen förmodat, att det Besvär, som dc*sa anstalter skulle åtfölja, Allmogen billigen icke kunde ålaggas.
Det stora deltagande, som fru Kovalevskys plötsliga död i hela det bildade Europa uppväckte, visade bäst hur högt hon var uppskattad, hvilken klang hennes namn ägde. Särskildt från Ryssland lära. telegram hafva kommit icke blott från universiteten, utan från snart sagdt alla slags läroanstalter, större och mindre, vittnande för innebörden af hennes landsmans, professor Maxime Kovalevsky ' s ord, då. han vid grafven framförde en helsning från sdet unga Ryssland, det Ryssland som är vän af fred, rättvisa, frihet, som är framtidens Ryssland ». Helt ' visst skulle man här kunna sätta: samhälle, i stället för Ryssland. Tor Hedberg.En bulgarisk frihetsskald. Några diktprof, öfversatta af Alfred Jensen. Kristo Botjovären af det unga Bulgariens mest kände skalder och politiker. Han föddes juldagen 1847 (gamla stilen) i en liten stad på Balkan, där hans fader var bulgarisk skollärare. Redan som barn visade han prof på èn mindre vanlig begåfning, men ock på ett obändigt lynne. Från seminariet i Odessa, dit han sändts af den stränge fadren, relegerades han för dåligt uppförande och återvände hem med hufvudet fullt af socialistiska och nihilistiska idéer och brinnande af begär att göra Bulgarien fritt från det turkiska oket. Då han åter skulle resa till Ryssland, för att vid universitetet i Moskva fullborda sina studier, föredrog han att stanna i Rumänien, där han under umbäranden och skiftande äfventyr blef medelpunkten i den bulgariska emigrantkoloni, som var utbredd Öfver hela Rumänien. Slutligen lyckades han sätta upp ett eget tidningstryckeri för att med ljungandev artiklar främja den bulgariska frihetsrörelsen och såg sig år 1876 i stånd att utrusta en friskara af 200 man, hvarmed han hoppades kunna fördrifva turkarne från Balkan. Denna vansinnigt djärfva plan realiserades så, att Botjov våren 1876 satte sig i besittning af Donaubolagets ångbåt » Radetski », landsteg på södra Donaustranden och inträngde i landet, tills han, omringad af tscherkesser, föll för en kula.
Utskottet har funnit, att annat är sjelfwa Förslagets rigtighet, annat dest antaglighet wid tillämpningen; att det förra beror uppä dest öf 32 - 498 Expeditioner till Riks-Ständen. werensstämmelse med hwad som bör utgöra en Lagstiftnings hufwudföremäl, att det sednare beror uppå mer eller mindre stadgade ivanors helgd och allmänna omdömets derefter antagna rigtning, wid den tid dä ett sadant Förslag stall införas. Utskottet, som funnit att till grund för det förra borde föregä en undersökning af wilkoren för Samhälls-Contractet, ett betragtande af ämnet endast rinder allmänna synpuneter ester tideböckernas och Stats-Lärans förenade och jcmnförda uppgifter och anmksningar, har återigen i anseende till de sednare tagit för afgjordt, att deras bestämmande berodde helt och hållet af locala förhållanden och af tänkesätten den tid dä werkställigheten skulle börjas; att säledes plöjningen deraf borde öfmerlemnas ät allmänna upplysningen, och fastställandet ät det derefter stadgade allmänna omdömet. — Med iakttagande af denna ätskillnad och med blott ett flygtigt berörande af de ämnen, som närmare höra till eller bero utaf tillämpningen, sär Utskottet till uppfyllande af det Åliggande, som blifwit detsamma af Niksens Ständer uppdraget, härmedelst förklara, att det endast tror sig kunna framlägga och ingä uti undersökning utaf de hufwudsakligaste frågor, som tvid en National-Nepresentations sammansättning böra komma under pröfning, och som i allmänhet kunna utgöra tvilkorcn för densamma. Ibland dcpa blifwa wicherligcn de frägor four först mäste utredas och bestämmas: hwilka är o en National-NepresentationS hnfwudändamäl, hwilka äro kännetecknen att dest jmnmansättning och werkningsförmäga stä i enlighet dermed?
Hr Lilliehöök af Fårdala, Carl Berthild; — 678. b Bildt, Didrik Gillis; — 1960. A. » Montgommerie, Robert Nils Germund; — 2145. A. b af Nordin, Gustat; — 1628. B. b Benzelstjerna, Fullm. Hr Tornerhjelm, Rudolf; — 2051. b Furuhjelm, Fullm. Hr Björnstjerna, Johan Magnus; — 2317. b Fåhraeus, Olof Immanuel; — 2324. b Ericson, Nils. Suppleanter: — 2183. b Gripensvärd, Jacob Olof; — 778. b Leijonancker, Fredrik Wilhelm; — 2017. b Björnstjerna, Oscar Magnus. Bevillnings-Utskottet. Ledamöter: — 55. Gr. Cronhjelm till Flostad, Fullm. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel; — 105. b af Ugglas, Carl Fredrik Ludvig; — 140. b Björnstjerna, Carl Magnus; Den 31 Oktober. 37 JW 20. Frih. Bonde, Carl Jedward; — 24 6. b Manderström, Carl Adolf; — 278. » Beckfries, Corfitz Augustin; — 36 6. » Ehrenborgh, Fullm. Gr. Wachtmeister, Axel Fredrik ; — 393. » af Schmidt, Carl Johan Georg; — 1918. A. Hr von Strussenfelt, Fullm. Hr Bildt, Knut; — 1210. » Reutersvärd, Patrik Oscar; — 1606. » Flach, Johan Fredrik Philip; •— 1722. » Wulffschmidt, Fullm. Hr Silfverstolpe, David Au gust Leonard. Suppleanter: — 1979. » Brakel, Mauritz, Gustaf; — 1199. » Simmingskjöld, Fullm. Gr, von Rosen, Conrad Mag nus; — 1233. » yon Strokirch, Johan Paul Fredrik; — 392.
Att anföra någon ting, som man sjelf medger ingen ting bevisar, hvartill tjenar det, om ej att åstadkomma ledsnad hos läsaren, och förargelse hos tänkaren? Den 19 J un i i c. ra. 357 Är det af den orsak, alt sådane Fabriker, som förut kunnat framlägga obetydlig tillverknings-qvantitet, nu skola kunna framlägga inga , som Utskottet föreslagit den nya TullTaxan, oell lemna t äfven fri införsel mot 2 R:dr på en aln Kläde och Drapp, 16 sk. alnen för Boj, Fris och Frisad, 3a sk. aln. för Helsiden, Taft, Kypert och Sallin, 6 sk. aln. för Bomulls, Bomullslärfls och Callico-väfnader m. m. I Tabellen N:o 2. visas Klädesfabrikernas tillstånd samt Importen af Ull från och med år 1752, till och med 1827, och att dessa Fabrikers tillverkning varit snarare i afän tilltagande. Är det derföre, som Utskottet vill hjelpa dem till en snar och gifven undergång? Förmodcligen är anledningen hämtad af det gamla ordspråket: långsam sjukdom är säker död. Snällare Läkare att ge resultat ha Klädesfabrikerna väl aldrig kunnat få än 1829 års Bevillningsutskott. Vidare säges: ”Att "fastän Klädesfabrikerne njutit ett oafbru”tit skydd af förbud emot införsel, och icke "blifvit styfmoderligt behandlade i annan "skyddseller uppmuntringsväg, berörde Fabrikers tillverkningsqvantilet likväl till rin”ga mon svarat emot det calculabla behof"vet af Kläde, hvadan ock det måste oväldigt medgifvas, att förbudet emot införsel "af denna varu-artikel lika litet verkat till "Fabrikernas förkofran, som till utestängande af utländskt Klädes införande — så att "endast Lurendrejaren dragit vinsten af delta 358 Den 19 Junii e. ra. "förbud, lika mycket på Statens, som Fa"briksidkarnes bekostnad.”
Prop. JYi 1, om Statsverket 1859. till egande sportel-inkomst, undfått lägre löner än bemälde deras vederlikar, ändock i likhet med dessa pensioneras och alltså försäkras om pensioner, Sekreterarne lika med Kamererare, och Amiralitets-proviantmästaren lika med Förvaltare, — en förmån, som redan medgifvits Lots-åldermän och Fyrmästare, hvilka ega lika. pensionsrält med Flottans Under officerare af lägre grad, fastän de förstnämnde hafva mindre löner än desse, men derjemte njuta lotspenningeförtjensl; — att, på sätt för delegarne i Arméens Pensions-kassa eger rum, de årliga afgifterna till Amiralitetskrigsmans-kassan icke borde höjas utöfver hvad nu utgår, helst desamma, ehuru till procenten lägre än vid Arméen, likväl beräknas å pensioner af betydligt högre belopp, än de från förstnämnda kassa utgående och utgöras under fem års längre tid, enär full pensionsrätt i Arméens Pensionskassa inträder vid 50 års, men i Amiralitets-krigsmans-kassan först vid 55 års ålder; — att, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers förut anförda åsigt, bland vilkoren för de här ifrågasatta fyllnadspensionerna borde ingå, att sådan pension icke må uppbäras af delegare i Amiralitetskrigsmans-kassan, som hädanefter erhåller civil eller annan tjenst på Rikets stat eller uppföres på Allmänna Indragnings-staten eller på annat sätt af Staten pensioneras; — alt fyllnadspension icke heller borde, till större eller mindre del, få tillgodonjutas af den, som vill afgå utur tjensten vid 50 års ålder; — att, då förslaget om fyllnads-pensioner borde grundas derpå, att de egentliga pensionerna utgå efter 4838 års Reglemente för Amiralitets-krigsmans-kassan, detta Reglemente alltså äfven framgent skulle förblifva gällande; — att, med afseende på de olika anspråken å rörlighet och kroppskrafter hos innehafvarne af de högre militära beställningarne och af civila tjänster i allmänhet, i jemförelse med hvad af militära tjenstemän i lägre grader måste fordras, pensions-åldern borde bestämmas: för Amiraler till 65 år, för alla civile embetsoch tjenstemän samt kommendörer med vederlikar till 60 år, och för alla öfriga till 55 år, eller den ålder, gällande
Majit i nåder förklara, alt som icke allenast undsättningstagarne, enligt Kongl, brefvet den 15 December 1854, tillgodonjutit afskrifning till en tredjedel af hela ursprungliga skuldbeloppet, utan ock lånens betalning blifvit betydligen underlättad dels genom ytterligare afskrifningar och dels genom flera till gäldenärernes förmån tid efter annan gjorda särskilda medgifvanden och lemnade anstånd, hvarmedelst de gäldbundnes belägenhet vunnit allt det afseende, sorn från Statens sida biliiglvis kunnat påkallas, fann Koni. Majit, med afseende jemväl derå. alt Rikets Ständer vid föregående riksdagar afslagit gjorda framställningar om ifrågavarande undsätlningsskulds afskrifning, icke skäl att för det då närvarande bifalla dess Befallningshafvandes underdåniga hemställan om samma skulds slutliga afskrifning i räkenskaperna; hvaremot Kongl, Majit täcktes i nåder medgifva 8 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 5. krono-uppbördsmännen i länet vid indrifvandet af meranämnda undsättningslån rättighet att till förmån för sig och andre personer, åt hvilka indrifningsåtgärderne kunde anförtros, beräkna och afföra provision till tio procent af de belopp, som utaf ifrågavarande äldre undsättningslån komme att -inflyta.
– Jag lofvar! jag lofvar, fastän jag aldrig förstår hvarför du ber mig låta bli något, som jag aldrig tänkt att göra – sade Elin, alldeles hufvudyr af denna blick och med hufvudet nästan stödt mot Gunnars bröst. – Jo – sade Gunnar, med gnistrande ögon och sammanbitna tänder, och tryckande Elin till sig, af många olika känslor dertill manad – jo, jag vill säga dig Elin: patron är den största skurk och niding jag känner, och han vill blott hafva dig i sin tjenst, för att förföra dig. – Och vid dessa ord tryckte han henne intill sig, som ville han hafva försvarat henne mot sjelfva mörkrets furste. – Åh fy! så du talar! – sade Elin och slet sig ifrån honom, steg upp och började åter gå på hemvägen. Men hennes hjerta slog förfärligt, och en gnista af ljus hade öppnat hennes öga, och gnistor af kärlek hade tändt tusentals i hennes hjerta. De gingo länge tigande och samtalade sedan om likgiltiga ämnen. Elin var tyst och fåordig hela dagen, och skyggade undan för Gunnars brännande blickar, läste länge med Abraham på eftermiddagen, då denne återkom med sin «nue summerrock», tänkte mycket på sin bortgångna moder och var glad att denna nu såg henne beständigt, men om aftonen när hon lagt sig i sin lilla nya säng och gjort sin vanliga aftonbön, tänkte hon icke på något annat, utan somnade godt och lugnt som vanligt och liknade i detta, likasom i så mycket annat, icke det ringaste våra unga förbildade och förlästa fruntimmer, som hafva hela hufvudet fullt med romaner och noveller, operor och dramer, romancer och canzoner, der kärleken uppenbarar sig i alla sina variationer, färger och toner. Elin var lika obekant med kärlekens symptomer, som med dem af den mest outredda naturkraft, och kände lika litet sitt eget hjerta, som de stjernor hvilka i natten sväfvade öfver hennes hufvud, förstod lika litet dess ojemna våldsamma slag, som åskans, och skulle blifvit lika förvånad om någon sagt henne att hon älskade Gunnar, som om man berättat henne att jorden går omkring solen, och icke solen omkring jorden, och dock var det ena lika sant som det andra.
3. hvartill dagsverkena uppskattats; hvaremot någon godtgörelse för den summa, hvarmed boställets af ombuden antagna bruknings-kostnad, 2,480 R:dr 47 sk. 9 rst., öfverslege dagsverkenas uppskattning, icke blifvit tillstyrkt. Mölleröds Kungsgård: bestod af 2j mantal arbets-skvldige hemman, indelade i 12 hofverier, hvilkas åligganden voro bestämda genom arbefs-konlrakt af den 12 December 1720, och uti böndernas närvaro uppskattade till 336 ökeoch 495 dränge-dagsverken, beräknade i värde tili 507 R:dr 38 sk. 9 rst. Någon öfverenskommelse om ersättning för befrielse från hofveribesväret kunde vid undersöknings-tillfäilet med de dagsverks-skvldige icke träffas; men då förrättnings-mannen ansett boställets brukningskostnad böra antagas till 1,003 R:dr 28 sk. 6 rst. och ersättningen från arbetsbönderne kunna föreslås till 480 R:dr, skulle bristen uppgå till 523 R:dr 28 sk. 6 rst., att af Staten boställshafvaren godtgöras. E. K. M:t, som derefter i Nåder förordnat, att vid Bäckaskogs Kungsgård den om hofveri-skyldighelen träffade öfverenskommelse skulle genast träda i verkställighet, dock endast tills vidare, för att framdeles, i sammanhang med reglerings-frågan i sin helhet, varda Rikets Ständers pröfning underställd, hade tillika låtit, ehuru utan önskad 184 Expeditions-Vtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 97. påföljd, i ersättnings-frågan ytterligare höra de hofveri-skyldige, med hvilka öfverenskommelser derutinnan dittills icke kunnat träffas, hvarjemte ej mindre de i och för beskattnings-väsendets förenkling utsedde kommitterade, än äfven Krigs-kollegium öfver ärendet, eller vissa delar deraf, med underdåniga utlåtanden inkommit; varande al E. K.
Sedan detta stadgande under tidens lopp erhållit den från dess ursprungliga mening afvikande tillämpning, som 21 här ofvan blifvit omförmäld, torde någon giltig grund för detsammas bibehållande ej förefinnas, enär det icke lärer kunna anses annat än i hög grad oegentligt, att den medlem af en i Stiftet ej inskrifven ätt, som tillfälligtvis först anmäler sig till vinnande af inträde deri, skall ensamt belastas med en utgift, hvaraf ättens alla öfriga medlemmar komme att hafva den väsendtliga fördet, att tillträde till Stiftet vore dem beredd utan att de behöfde vidkännas en sådan utgift. Då dertill kommer, att stadgandet om ifrågavarande afgift, som under de sednaste tio åren influtit med endast 600 H:dr R:mt, enligt hvad Direktionen hört uppgifvas, månsen gång afhållit medlemmar af Ståndet att för sina döttrar i Stiltet söka inträde, torde tillräcklig anledning för dess borttagande ej saknas. På grund af hvad Direktionen nu haft äran anföra och med hänvisning i öfrigt till Riddnrhus-Kamrerarens utlåtande, får Direktionen vördsamt hemställa, det Ridd. o. Adeln behagade besluta: l:o. att Wadstena Adeliga Jungfru-stilts pensioner skola, i den mån Stiftskassans tillgångar det medgifva, förhöjas från Femtio till Etthundra Riksdaler Riksmynt årligen. 2:o. att antalet af förhöjda pensioner skall bestämmas i sammanhang med den, jemlikt 29 § i Instruktionen för Riddarhus-Direktionen, årligen skeende reglering af Stifts-pensionerna. 3:o. att de förhöjda pensionerna skola tillkomma de äldsta i ordningen varande Stifts-Jungfrur. 4:o. att det nuvarande antalet pensionsrum, eller 238, väl må, derest Kassans ställning sådant ovilkorligen fordrar, förminskas, men icke får öfverskridas förr, än alla pensionärerna blifvit delaktiga af det förhöjda pensionsbeloppet. 5:o. att inskrifningsafgifterna skola blifva oförändrade; samt 6:o. alt den s k. Familjegåfvan skall upphöra.
StatsUtskottets Utlåtande N:o 93. 21 Under den vidare behandling, som frågan i följd häraf erhållit, hvarvid ej allenast innehafvarne af färjeplatserna Röhälla, Färjestaden och Fröbygårda, äfvensom Styrelsen för det bolag, hvilket genom Landshöfdinge-embetets utslag den 4 Februari 1857 undfått rättighet till anläggande af en ny färjeplats å Gastholmen, numera benämnd Beijershamn, utanför Fröbygårda, utan ock Ölands innevånare genom socknevis valda ombud blifvit i ämnet hörda, hade, enligt hvad handlingarne, bland annat, utvisa, färjeplats-innehafvarne förklarat sig villige att afstå från det genom ifrågavarande vitesförbud dem lcmnade skydd emot intrång i färjefarten och icke desto mindre fullgöra de dem nu åliggande färjningsskyldigheter, så framt taxan å passagerare-afgifter och fraktlega blefve, i enlighet med ett upprättadt förslag, förhöjd, samt hvarje färjeplats iinge af Kronan eller ortens innevånare åtnjuta cn årlig godtgörelse af Fem Hundra Riksdaler Riksmynt, hvarjemte färjeplats-innehafvarne vid detta medgifvande fästat det förbehåll, att den fria täflan i färjefart öfver sundet, som genom vitesförbudets upphäfvande eller inställelse skulle öppnas, icke finge sträcka sig till frihet för främmande båtegare att idka sådan fart från sjelfva färjeplatserna eller från dertill hörande lastbryggor, utan endast från sådane hamnar eller anläggningsställen, som vore eller kunde blifva emellan färjeplatserna inrättade; och hade sockne-ombuden hufvudsakligen instämt i dessa åsigter, men, i fråga om den af färjeplats-innehafvarne fordrade ersättning, på det bestämdaste undandragit sig och sina kommittenter all skyldighet att nu eller för framtiden genom beläggning på hemmanen eller efter hvilken annan grund som helst lemna större eller mindre bidrag till en sådan ersättning.