Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och den som han vederkommer, och hafver tillförene icke tvagit sina händer, han skall två sin kläder, och bada sig med vatten, och vara oren intill aftonen. Kommer han vid ett lerkäril, skall man det sönderslå; men träkäril skall man skölja med vatten. Och när han varder ren af hans flytande, skall han räkna sju dagar sedan han vardt ren, och två sin kläder, och bada sitt kött med rinnande vatten, så är han ren. Och på åttonde dagen skall han taga två turturdufvor, eller två unga dufvor, och bära fram för Herran inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel, och få Prestenom. Och Presten skall göra af den ena ett syndoffer, och af den andra ett bränneoffer; och försona honom för Herranom, för hans flytandes skull. När enom manne hans säd utgår i sömnen, han skall bada sitt hela kött med vatten, och vara oren intill aftonen. Och allt kläde, och allt skinn, som med sådana säd befläckadt är, skall tvås med vatten, och vara orent intill aftonen. En qvinna, när hvilko en sådana ligger, hon skall bada sig i vattne, och vara oren intill aftonen. När en qvinna hafver sins kötts blodflöd, hon skall vara afsides i sju dagar. Och den som kommer vid henne, han skall vara oren intill aftonen. Och allt det hon ligger uppå, så länge hon afsides är, skall vara orent; och det hon sitter uppå, skall vara orent. Och den som kommer vid hennes säng, han skall två sin kläder, och bada sig med vatten, och vara oren intill aftonen. Och den som kommer vid något, der hon hafver sutit uppå, den skall två sin kläder, och bada sig med vatten, och vara oren intill aftonen. Hvad som kommer vid hennes säng, eller det hon sitter på, den det rörer, han skall vara oren intill aftonen. Och om en man ligger när henne, den stund hon afsides satt är, han skall vara oren i sju dagar; och sängen, der han uppå legat hafver, skall vara oren.
Ad. ansåg, att vid den förestående voteringen contra-propos:n borde innehålla, att om nej vunne, Gr. Anckarsvärds motion icke skulle till Utskott remitteras. Ropades nej. Gr. Frölich, D a v i d: Om , på sätt Hr Frih. o. Landtm, för Ståndet tillkännagifvit, contraproposm skulle blifva ett afslag af remiss till vederbörligt Utskott, så skulle helt och hållet samma följd äga rum, som om Hr Frih. o. Landtm, hade gillat deras åsigt, hvilka påstå, att målet icke kan remitteras, d. v. s., att Ståndet då i förväg kommit derhän, att genom en möjlig majoritet afslå frågans remitterande till Utskott, hvilket, på sätt här till öfverflöd blifvit ådagalagdt, icke kan ske mot 56 §:ns Reg.F. föreskrift. Jag vågar således desto hellre protestera mot den af Hr Frih. o. Landtm, föreslagna contrapropos., som jag tror, att den formen, hvilken här blifvit iakttagen att till Ståndet hemställa , om Ståndet bifaller remiss, är ett missbruk, och att, såsom Gr. Horn förklarat, meningen dermed icke bör vara annan, än att hemställa, huruvida frågan skall remitteras till det ena eller andra Utsk:t; ty det är fullkomligen utveckladt, att sedan frågan legat på bordet och är af allmän natur, bör remiss ovillkorligen ske, på sätt 56 §:n Reg.F. stadgar. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer uti den af Frih. Cederström framställda contrapropos., nemi.: vin ner nej, anser R. o. Ad. frågan om remiss af denna motion böra förfalla. Jag får dessutom erinra Ståndets ledamöter, särdeles dem, som ej tillförene, bevistat någon riksdag, att det icke är tillåtet för dem, hvilka äro af en motsatt mening, •26?.
Härad behålla sin frakt-förtjenst. Den lifvas ock af det här belägg3 Nissafors, det andra i ordningen af Länets Jernbruk och Löwensköld5*3 Faraiilens Fideicommiss, hvars lifliga rörelse fordrar biträde icke bl°1^ af dess betydliga gods, utan ock af deli kringboende allmogen. Baj”a^ dets största Herresäte Gundlaberg med underlydande hemman, possede^ ras numera af Bönder. Qvarsebo Postcontor är här inrättadt för Niss3' fors Bruks samt detta och Wassbo Härads beqvämlighet. Utom den st°' la Nissan, som drifver Nissafors och flera grenar från nämnde å, genomskäres Häradet af en mängd mindre strömdrag, der qvarnverk, i synnefhet mångfaldiga Sågar, finnas öfverallt inrättade, 2:0 Invänarne. Län äro, såsom Smålänningarne i allmänhet, ett Utstyrt folk. Beror det på dem sjelfva att jaka eller neka, besvaras ?8I tillgörande propositioner oftast nied nej; men allmänna påbud och *Ungöreluer lydas utan knot och gensägelse. Smålänningen är till lynjlet lätt och liflig, höflig och tjenstfärdig. Mera trög och maklig är ['au i den del af landet, som gränsar till Östergöthlands Slättbyggd. älskar icke tunga Landtmanna-arbeten och hans lätta jord fordrar 1ens icke heller. Hail är nog böjd för handel och vandel, särdeles i del af Wästbo, som gränsar till den handlande Westgöta allmenus bostad. Folkets moraliska oell religieusa bildning beror mycket af PresterS*apet. J)er cJet är nitiskt, exemplarisk och sedligt, såsom det i allmänhet lyckligtvis är, der röja sig ock omisskänneliga tecken af en bält—■ J'e Ordning, en lugnare tidsanda: Till allmänhetens bildning finnas dessUt°Ui Städernes Skolor och på Landtbygden äro särskilda Skol-inrättninlar i tjugofem men saknas i sjuttiofem församlingar.
Disconternes försättande uti ordentligt Concours-tillstånd, och att, till ändamålets vinnande, något måste uppoffras utaf Bankens redan ägande Fordringar hos de arne på verkligt obestånd varande Disconter. 3.0 Vid Calculen öfver Götha Canal-Disconts Skulder och Tillgångar, (uti hvilken genom missskrifning blifvit utsatt den 1 Januarii, i stället för den 31 Januarii 1818) hafva flere värda Ledamöter anmärkt, att ibland Tillgångarne icke finnes upptagen Discontens hos Canal-ArbetsCaffsan ägande Fordran, stor 1,100,000 R:dr. I anledning häraf, få förenade Utskotten gjdraforst erindra, a<t Calculer icke aro detsamma, stim fullständiga Boksluts - Extract, hvilka Statsoch Banko-Utskottens Betilnkanden'. 1117 sistnämnde utan åtskillnad, upptaga håde säkra och osäkra fordringar; hvaremot Calculer, som äro prnvisionella öfverslag, hafva till föremål, att lemna en öfversigt af verkliga förhållandet, så vidt detsamma, efter sannolikhet, kan utrönas. Af denna anledning äro också från Ualculen öfver Malmö Discont uteslutne fle^e uti denna Disconts Räkenskaper ännu qvarstående, men för alldeles asäkre ansedde utlån, till en sammanräknad summa af mera än 700,000 R:dr Banco, hälst Utskottet funnit det endast föranleda till förvillelse om verkliga tillståndet, att beräkna, såsom Tillgång, sådane Fordringar, för hvilka någon betalning, efter hvad man med full visshet känner, icke kan erhållas. Skälen åter hvarföre förenämnde 1,100,000 R:dr icke blifvit upptagne såsom tillgång för Götha Canal-Disconts Borgenärer, gå förenade Utskotten nu att redovisa. När förenade Utskotten skolat låta uppgöra en Calcul öfver Götha Canal - Disconts tillstånd, har Disconten också måst betraktas, såsom en för sig sjelf bestående Inrättning med sina Skulder och verkliga tillgångar.
Kanske skulle han till på köpet anse henne för en pratsjuk gammal gumma! Nej, bort med komedien! Hvarför skulle hon icke våga visa sig sådan som hon var? Hon visste ju med sig, att hon dock i botten var en verkligt gedigen karaktär. Hvarför skulle hon i sitt umgänge med honom vara så förskräckligt skygg och grannlaga? Det blef endast pinsamt både för henne sjelf och för honom, och det fans ingen som höll henne räkning för hennes grannlagenhet. Hvarför skulle hon vara så sjukligt rädd för att såra hans känslor; hade han någonsin brytt sig om att taga hänsyn till hennes? Hvad var det för en pjunkig förskräckelse, hvarför kunde hon icke låta sin egoism bli rå och grof liksom andra? Glädjen att få uppoffra sig för andra var minsann icke så stor. Så gick hon länge, af och an på golfvet, vridande sig som en mask under sin egen oegennytta. Men hon kunde icke bli den kvitt; och hon ville icke bli den kvitt. TIONDE KAPITLET. William Zimmermanns lilla pjes spelades på dramatiska teatern en afton i november. Efter middagen hade han som vanligt kommit på besök hos modern. Han var i godt humör och tycktes icke vara det ringaste orolig. »Är du icke rädd?» frågade hon småleende. »Nej. Du ska' se den gör lycka. Den är dålig nog till att gå i folk och ändå inte så dålig, att den äcklar.» De följdes åt till teatern. Modern hade plats på parkett; William skulle sitta i griljerad loge medan hans egen pjes spelades. Det ansågs opassande att författaren exponerade sig i sjelfva teatersalongen; han skulle eljes haft god lust att bryta med traditionen, ty han hade icke spår af rampfeber. Pelle Wahlberg och Hedström aflade besök hos honom i hans fängelse strax innan ridån skulle gå upp. Pelle var i öfverdådigt humör. »Har du snygga gångkläder på dig, hva? » han grep tag i skörten på Williams redingote. »Det är bra, för du ska' in och bocka dig. Tamme fan ska' du inte!» »Nej, det skall bli osanning!» försäkrade William med eftertryck. »Jag håller vad! Hva'? En butelj champis?» »Låt gå. Men du förlorar.»
Allmänna föreskrifter vid Författningens efterlefnad. 1:0 Rättegångsoch andra Skrifter, som af Rätter, Embetsverk eller offentliga Myndigheter till Parter eller Sökande utfärdas, skola ovilkorligen skrifvas på Stämpladt Papper, med undantag allenast af Fastebref, Fullmagter, 88 Éxp. Utsi. Förslag till urid. Skrijp. Å\ö 27,A Constitutorial, Geometriska Charlot*, Pergametttsbref, Gesälloch Mästarcbref, Pass oell Bevis, som meddelas å Handlingar, författade på förut ej Slämpladt Papper, hvilka med vederbörliga Ghartotfå beläggas. 2:0 De Skrifter och Handlingar Aler, sorrt till nämnde ställen af enskilda personer ingifvas, företes, uppvisas eller insändas, ttlå, med iakttagande af hvad här nedan stadgas, antingen skrifvas på eller ock beläggas med Stämpladt Papper till här utsatt belopp, då de efter denna Författning böra charteras. 3:o tinar lill eli Handling, som med Charta Sigillata skall förses, fordras ett högre belopp deraf, än en stämpel innehåller, må till dess falla utgörande tvänne eller flera Chartor begagnas, likväl i Stockholm alltid och i Landsorterna helst det minsta antal, som med de fastställda stämplarne är förenligt. 4:o Om flera Docuinenler eller Bilagor skrifvas på samma aik, förses det med så stor Charta Sigillata, som sig belöpa skulle, i händelse hvarje Handling vore å serskildt ark skrifven, 5:o Då sakegare tillåtas att, jemlikt 14 Gap, 4 §• RättegångsBalken, uti Vårt Cancellie, Hofoch Öfversätter, Collegier samt vid andra Embetsverk och Domstolar eller eljest, i stället för charterade hufvudskrifter, förete besannade afskrifter deraf, bör tillika styrkas till hvad belopp de förra äro, så vida desammas beskaffenhet, enligt denna Författning, sådant fordrar, med Stämpladt Papper försedde; skulle dervid Éxp. Utsi. Förslag till and. Skrif v. Ar:o 275- 89 dervid behörig
Albert in till sig, men bad och tiggde, i sin ordning, att Elina för Guds och hans skull måste spara sig litet sjelf, försöka att sofva, och hafva mera förtroende till Carolina, eller ock anskaffa någon annan, på hvars vård om Milla hon kunde förlita sig. Elina lofvade »ja» till allt, men höll intet af detta. Nu sedan Albert icke mera låg och aktade henne, nu tyckte hon sig hafva fria händer, och nu gick hon uppe mest hela nätterna igenom, bärande och vyssande på den allt mer och mer skriande Milla, och när denna ändteligen insomnade – då gret Elina, ty hon trodde att flickan var sjuk och att hon kanhända skulle dö. Huru hon af allt detta skulle må, huru hon skulle affalla och magra, kan man lätt föreställa sig, och hennes glada, lekande lynne, hennes muntra skämtsamma sätt att möta sin Albert – det var alldeles förbi. Dessutom mötte hon honom nu för tiden alldeles icke, ty i salongen fanns hon ej mera, i förmaket icke, i det lilla älsklings-kabinettet icke heller, utan i den mörka sängkammaren, der befanns hon dagen igenom. Icke en gång vid måltiderna var hon alltid synlig. Än var hon alldeles oklädd, än »skrek Milla just då», än hade Elina slumrat ett ögonblick, och i närvarande omständigheter var det nästan hvad Albert allrahelst såg, ty endast deraf hoppades han att både moder och barn skulle få helsa, styrka och trefnad – »och allt blifva som förr» – en ljuspunkt, den enda i Alberts alla tankar och förhoppningar. Hans måltider, dessa förr så trefliga och muntra stunder, de gingo nu bort ensligt, tyst och fort, och maten, sällan nog tagen i ögonsigte af den unga matmodern som så hastigt lärt sig Alberts smak, var icke heller alltid honom till nöjes. Utom hus visade sig Elina aldrig, utan tiggde och bad Albert för all del gå allena, och inte alltid försaka alla bjudningar och större samqväm, för hennes skuld. I första begynnelsen bad Elina nästan förgäfves härom, men, när Albert började hörsamma hennes begäran, då började Elina att – gråta deröfver.
Stånden icke anförts några andra omständigheter och förhållanden, än de, som vid afgifvandet af Utskottets förra utlåtande blifvit tagna i behörigt betraktande, så anser sig Utskottet böra vidblifva samma utlåtande; hvadan Utskottet alltså får förnya sina deruti gjorda tillstyrkanden, med hänsigt till ej mindre det ifrågaställa byggnadslånet, än det begärda statsbidraget för den nya tomteregleringen. Stockholm den 10 Juli 1851. Auk. till Exp.-Utsk. d. II Juli 1851, kl. 7 e. m. Memorial, i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o i58_, angående ett lån för återuppbyggandet af den nedbrunna kyrkan i Lidköping. (R:gs Äfd.J I afseende på detta låns belopp, hvars nedsättning från den af vederbörande begärda och af Kongl. Majit i nåder förordade summa, 25,000 Rdr till 16,000 Rdr, Stats - Stats-Utskottets Memorial, N:o 231. 5 Utskottet föreslagit, hafva inom Presteoch Borgare-Stånden anmärkningar blifvit framställda, hvilka föranledt dessa tvänne Riksstånd att återremittera ofvanberörda, af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet gillade, utlåtande. Såsom skäl för den uti anmärkningarne yrkade förhöjning af det lånebelopp, Utskottet tillstyrkt, hafva åtskilliga i det återremitterade utlåtandet redan anförda förhållanden blifvit åberopade, hvarförutan i sådant afseende följande upplysningar meddelats.
Jag har redan förut flera gånger på detta rum yttrat och jag skall aldrig underlåta något tillfälle, (hvilket Hr Hjertås anförande äfven nu beredt mig) att uttala den öfvertygelse, att om den skandinaviska norden verkligen vill ordna sitt försvar mot sin östra granne — Europas fruktansvärdaste landtmakt —-, måste de nordiska rikena tillgodogöra sig de krafter, hvarutinnan de äro denna makt öfverlägsna; de böra, för att höja sig ur den roll af vanmakt som hvar för sig särskildt spelar, sluta sig tillsammans så fast som möjligt, — och härigenom samt genom bildande af en verklig marin skaffa sig en röst med i Europas angelägenheter; ty, mine Hrr! det är dock en skön röle att utgöra en nation, sorn har någonting alt säga här i verlden! Och om vi då blifva starka på sjön — och min öfvertygelse är, att min åsigt om nödvändigheten häraf i en framtid skall bana sig väg till allmänna opinionen, skulle vi, endast med tillhjelp af vår sjömakt, kunna vara i stånd att hindra fienden verkställa en landstigning, att få fast fot i landet eller med ett ord att utföra någonting af betydenhet, ty denna betydenhet ligger just uti möjligheten att hastigt och oförmodadt kunna bemägtiga sig någon vigtig punkt på våra kuster. En sådan punkt är Stockholm; det skulle kunna hända att på andra sidan hafvet en expedition i aldra största hemlighet utrustades, (vi veta nemi. att vår östra granne har en sådan tillgång lill både förråder och trupper att hans enda besvär är blott att låta inskeppa och öfverföra dem på sino skärgårdsfartyg), — hvilken expedition inom 24 timmar kunde vara i Stockholms skärgård och om ytterligare 24 timmar i Stockholm. Detta är ett faktum, hvilket jag tror att t. o. m. de Hrr. som motsätta sig Frih. Sprengtportens förslag, icke kunna förneka. — Vi skola nu se till hvilka resurser som stå oss till buds för att möta den ryska styrkan.
Denna beräkning föredrogs i Fullmäktiges sammanträde den 6 i samma månad samt innehöll, att de beräknade inkomsterna för December öfverstege utgifterna för samma månad med 265,100 ii:dr; att deremot inkomsterna under Januari 1865, jemförda med utgifterna för samma månad, lemnade en brist af 1,497,000 R:dr, samt att Kontorets sammanlagda utgifter under tiden intill slutet af år 1865 komme att utgöra R:dr 25,137,000: — men de påräknade inkomsterna endast » 11,624,600: — hvadan således öfverskottet af utgifter öfver inkomsterna stege till R:dr 13,512,400: — dervid likväl icke bland inkomsterna upptagits det kapitalbelopp af 2,074,000 R:dr, hvarmed Kontorets lånefordringar för tillsvidare förräntade medel öfverstego de till återbetalning då redan uppsagde dylika lån äfvensom de lån, hvilka förmodades komma att utan föregående uppsägning återbetalas under December 1864 samt Januari 1865. Unden nyssnämnde sammanträde, den 6 December, anmäldes, att Grosshandlaren Cervin till Fullmäktiges Ordförande aflemnat en framställning, i hvilken Grosshandlaren Cervin tillkännagifvit sig, för den händelse Fullmäktige afsåge att upptaga ett temporärt lån, vara i tillfälle att, ä Bankirhuset Sal. Heines vägnar, träda i underhandling om afslutande af ett sådant, på hufvudsakligen följande basis, nemligen : l:o) att lånesumman bestämdes till 8 å 12 millioner Mark Hamb. B:ko, hvilka skulle levereras successive under förra hälften af 1865; 2:o) att obligationerna, som borde dateras den 30 December 1864, förskrefvos i mfy.
Ständer, huruvida ej lämpligt vore, att Rikets Ständer, jemte anmälan om ofvan upplyste förhållande, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit, med afseende å angelägenheten deraf, att den vigtiga frågan om en förändrad mynt-enhet för landet oförtalt. till R. St. Prot. 1834 och i835. 6 Sami. 1 Afd. 2 Band. 1 2g.de 1. Banco-Utskottets Memorial N.-o tos\ dröjligen afgöres, täcktes, så snart Kongl. Maj:ts dyrbara tid det medgifver, låta hos Sig till Nådig pröfning förekomma det af Rikets Ständer, uti deras underd. skrifvelse af den 27 October näst!, år, framställde förslag till system för Rikets Silfvermynt, samt Dess Nådiga Svar härå Rikets Ständer derefter meddela. Några Ledamöters reservationer bifogas» Stockholm den 17 Februarii 1835. Reservationer : af Herr Grefve Frölich: ”Uti den syftning, sorn Hr Stuarts motion och Utskottets derpå, af 3o voterande, med 16 röster fattade beslut, efter anförda motiv, synes hafva, att nemi. påskynda Riksdagens slut, har jag, naturligtvis helt och hållet instämt, men deremot hvarken kunnat erkänna lämpligheten af medlet, ej heller förbise, att detsamma till en viss; grad bestämdt och ii vissa falt obegränsad! kunde bidraga lili raka motsatsen. ” ”Olämpligt måste det i allmänhet vara, att, vid samma Riksdag, Sländerne ingå roed underdånig skrifvelse till Kongl. Majrt uti ingen annan afsigt, än att utbedja sig Nådigt Svar på en redan afläten. I hvad form och ordalag den än må ställas, kan och mäste den anses såsom en erinran, hvilken, i det ringaste fagdt, är obehöflig, så vida man icke mot ali rimlighet vill förmoda, att den förra skrifvelsen icke kommit till Konungens kunskap.
Deremot har något inköp af ifrågavarande Staden Ystad tillhörige Stall och Magazinshus icke kommit till stånd; men vid väckt fråga — 11 — om beloppet af den Ränteoch Capital-afbetalning, som skulle till Riksgälds-Contoret ingå utaf stadens återstående skuld på Casernbyggnads-lånet, hvilken vid 1829 års slut utgjorde 19,500 R:dr, och derom Rikets Ständer, vid dåvarande Riksdag, jemlikt underdånig Skrifvelse under N:o 34a af den 1 Februari i83o, förordnade, att Staden, lill lindring i en för vidt utsträckt mqvarterings lunga, skulle, från i83o års början och tills vidare, befrias från Capital-afbetalning cch Räntas erläggande, för en summa af 16,000 R:dr B:co; hafva Herrar Fullmäktige, oansedt att å Staden Ystads vägnar yrkades, det lånet borde räntefrilt få innehafvas, enär Stalloch Magazinsrummen fortfarande voro upplåtne till Kronans kostnadsfria begagnande, förklarat, alt Capitaloch Räntebetalning å hela ifrågavarande Lån borde liqvideras efter de grunder, som vid utlåningen voro stadgade, i följd hvaraf sådan Capitaloch Ränte-liquid äfven blifvit iakttagen.
Då jag sökt besvara detta inkast, så vill jag icke nu vidare uppehålla mig vid opinionen om privatbanksystemet särskildt; ty det måste medgifvas, att detta blott är en detalj af financefrågorne i sin helhet, och alt denna detalj således i min tanka kan uteslutas från discussionen. Den andra fraclionen af denna opinion vill äfven hafva ett större rörelsecapital, men går så mycket klokare tillväga, att den anser det vara nödvändigt, att såsom bas för ett sådant rörelsecapital antingen måste bildas nya fonder, medelst upplåning af silfver utifrån, eller ock genom inrättande af ett s. k. fondsystem. Åtskilliga brochurer hafva circulerat före riksdagen, och dagligen spridas ännu sådana inom Stånden. Jag har en här i mina händer, som säges hufvudsakligen vara en reproduction af hvad en författare redan för flere år sedan i skrift framlagt, och titeln derpå är ”Om fondeller stocksystemets tillämpning i Sverige.” Då jag för min del icke äger tillfälle, annorlunda än här till protocollet, offentligen yttra mina tankar, så anhåller jag få nämna, att jag icke finner, jag bekänner det med ledsnad, alt denne författare, som i öfrigt sysselsätter sig så mycket med våra politiska ärenden, har visat, att han äger någon fast opinion om financerne, utan förordar än en opinion än en annan, och således bidrager i sin mån att öka den stora confusionen inom landet rör:de financerna. Jag nödgas derföre nu möjligen trötta R. o. Ad. med några anmärkn:r, framkastade öfver så beskaffade brochurer. Här är en märklig sats framlagd på den 6:te och Tide sidan, nemi. den som förklarar, att ”hvad Staten ger ut, förblifver inom Staten, emedan Statens medborgare vinna i form af afsättnings-, arbetsoch förtjensttillgång hvad statsmedborgaren betalar i form af beskattning. " Författaren har velat visa, att förhållandet är annat med den enskilda hushållningen och den allmänna.
Omtanken för renlighet och beqvämlighet i lefnadssättet är öfverallt i tilltagande. Folknöjena utgöras vanligen af dans, mindre ofta af lekar. Om antalet af sockenbibliotheker i länet kan ej närmare uppgift meddelas, än att de äro allmänna i två af länets fem fögderier och att på öfriga orter dylika bibliotheker blifvit inrättade på flere ställen. I Allerums, Fleninge och Kattarps socknar af Luggude härad finnas sängföreningar bildade under ledning af antagen lärare. Skarpskytteföreningar eller skyttsällskaper förekomma på nio särskilda ställen å landet inom länet. Hvad länets städer beträffar, finnes icke mycket att tillägga i fråga om ofvanstående ämnen. Byggnadssättet i städerne är förbättradt och omtanken för beqvämlighet ökad, men i sanitärt hänseende återstår ännu 4 Malmöhus län. Jordbruk. mycket att önska. I Malmö, Lund, Landskrona, Helsingborg och Ystad finnas skarpskyttekorpser. Folksångföreningar äro äfven bildade i de flesta städerne i länet. 3. Näringar. A och B. Jordbruk och Boskapsskötsel. Enär de rörande jordbruks-statistiken till Finans-Komitéen insamlade uppgifter, hvilka uti det af Kongl. Maj:t tills vidare fastställda formulär till femårsberättelse blifvit anvisade såsom bestämde att tjena till hufvudsaklig ledning för behandling af åtskilliga desse näringsgrenar tillhörande ämnen, icke finnas hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillgänglige, och anteckningar om de förhållanden, som till upptagande i femårsberättelsen blifvit anbefallde, endast undantagsvis på större egendomar föras, men ej i allmänhet äro att påräkna bland den jordbrukande allmogen, hafva de från länet nu insamlade uppgifterne, i saknad af källor för deras anskaffande, icke kunnat blifva annat än bristfällige och mindre tillförlitlige. Hvad som i ämnet kunnat inhemtas följer här nedan.