Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emellertid visar denna stora skilnad huru osäker en beskattning blir, som är beräknad efter det qvantum alkohol, som kan erhållas af en gifven volum mäsk. Hvad angår det andra momentet, som betingar storleken af skatten å mäskningen, eller hur litet kar-rum man kan använda, för att inmäska och afjäsa den mest alkoholhaltiga massa, är att märka: Såsom ofvan är anfördt, innehåller 4 tunna potates ä 246 fö 2S,5 fö torrsubstans. Det minsta qvantum vatten, man utan skada för mäskningsoch jäsningsprocesserna kan använda, utgör 5 gånger den torra massans vigt. 4 fö kokad och sönderkrossad potates intar så stort rum, som 0,9 fö vatten. 4 fö skrotadt grönmalt intar ett rum så stort som 0,85 fö vatten, och 4 Ä torrt malt så mycket som 0,75 fö vatten. 4 tunna potates ä 246 fö innehåller således 64,6 fö torr massa, och resten eller 454,-4 fö är vatten. Såsom förr är sagdt, behöfves till sockerbildningen 42 fö grönmalt eller 40,2 fö torrt malt. 42 fö grönmalt innehålla omkring 7 fö torr massa och 5 fö vätte». Norska Kommiss. Betänk, ang. Bränvinsbrunntngen. 45 Ben torra massan multiplicerad med 5, ger 55 U. vatten. 40,2 U. torrt malt behöfva 10,2X5 Vidare får man härtill räkna 2-1/2 U. maltgröpe till jästen, hvartill erfordras omkring 5 U. vatten. Den till mäskning af en tunna potates erforderliga vattenmängd måste således utgöra, när man använder grönmalt, 508-f-55,-j-5 Då emellertid 4 tunna potates innehåller 454,4 U. vatten och grönmaltet 5 ti, måste detta, tillsammans Och vid användande af torrt malt måste de i potatestunnan befintliga 454,4 U. vatten fråndragas de ofvannämnda 564 U., så att följaktligen ej återstå mera än 209,6 Till 4 tunna potates med grönt malt erfordras således 4S9 U. och med torrt malt 24#
D e t är o c k s å därför vi b e g a g n a tillfället att i vårt porträttgalleri presentera mrs William Thomas, f ö d d Dagmar Elisabeth Törnebladh. Hustrun till en minister! Inte sannt, det l i g g e r mycket i de orden? k a n åstunda. I Hustrun nister! till en miDet är det hasta inträdeskort till d e utsöktaste kretsar, det berättigar till utmärkelser och ärebetygelser, det ö p p n a r dörrarna till d e mäktiges g e m a k. Hustrun nister! O e h alltid lika förslagen. Det är att g å för l å n g t — det är att låta fransmännens » OM est la femme? » spela en allt för stor roll. nej, det är sannt, så I amerikanska minislerholellel. S å — farewett. lo see you! thank you. very M a n tar afsked. B l e f Harrison v a l d, h a d e min man utsikt att bli utnämnd till minister. få återse S v e r i g e. där j a g har mina föräldrar o c h vänner. » » Ministern har bevisat d e t. » S å — en interview! J a g skall hjälpa e r. j a g har själf varit tidningsreporter — svårt g ö r a! S. Legation », och på golfvet — hvad tror ni fanns p å g o l f v e t? Sitt lif har han en g å n g för alla egnat sitt l a n d o c h sin hustru. Och om ordalag. båda talar han i de varmaste H a n är stolt öfver henne, g l a d öfver att ha vunnit henne, g l a d öfver det hjärtliga mottagande h o n rönt i hans h e m l a n d. » Jag själ, Vi frdge och vi bäfve. T i l l fru Emilie Flygare-Carlén. ögon, som sågo så mycket, så klart och segervisst, dem hade aftonens skymning fördunklat dock till sist: de sågo ej vårens helsning. när isen bröt från strand, ej solig himmel hvålfva sig kring sommar smy ekadt land.
Den 30 Oktober. mellan dem, som tjena under samma tak och, så att säga, i samma verk, dels äro dessa löner större, än de s. k. katnmardrän garnes, hvilka icke skola erhålla mer än 1(50 R:dr, enl. hvad R. o. Ad. förut afgjort. Jag hemställer fördenskull, det Ståndet måtte besluta att af de åt Diskontverkel föreslagna 5 vaktmästarne, de två äldste måtte erhålla lika lön med l:ste vaktmäåtarne i Banken, nemi. 350 R:dr i lön och 50 R:dr i arfvode, eller sammanlagdt 400 R:dr, samt att de öfrige tre måtte undfå 333 R:dr 16 sk. hvardera. Derigenom förändras icke summan 1,800 R:dr, utan utgiften blir alldeles densamma, som Utsk. föreslagit. För öfrigt öfverensstämmer det med bruket så väl inom Banken som i Kronans verk, alt gifva de äldre vaktmästarne högre lön än de yngre. Tillika får jag föreslå, att R. o. Ad. måtte, i afseende på löner och arfvoden, besluta på samma sätt, som skedde angtde Banken, nemi. att de hopaslås till gemensam lön, med undantag likväl af det arfvode, som blifvit ifrågaställdt för den kanslist, hvilken komme att utses lill Ombudsmms biträde. Jag anhåller slutligen att hvad som här blifvit föreslaget, i af seende på nonnal-staten för kanslisterna, eller alt det beslut, som R. o. Ad. kommer att fatta ronde dem, icke måtte lägga hinder i vägen för upgöande af förslag till en annan reglering i afseende på de båda kanslister, som nu finnas i Diskontverkel, för den tid öfvergångsslaten varar. Då Betänk, innehåller en dylik stat för Ombudsmännen, synes det vara lämpligt att en sådan bestämmes jemväl för kanslisterna. Jag vet icke, om det varit Utsk:s mening att förbigå denna omständighet, eller om det skett händelsevis.
xrc-88!onk-n för större hemmantal bör gä i tillökning för bwarje ingiv,a, med 3 a 4 si ända til kell mantal, som är det högsta enman i allmänhet brukar, dä större egendomar undantagas , hwilka äter böra för den gerson lia afgiften sälunda smara, at för twä mantal, som ha sivas under eget bruk, betales 20 procents högre afgift för bwarje hos ägaren mantaisfirif»ven person och för större mantal under eget bruk 5o procents tilökning, hmarförutan i pcrsonc-l förmögenhetsafgift för de hemman som med äboer brukas, erlägges i Bewillning af ägaren lika stor afgift som ävoerne pä samma hemman betala för sig, hustru, mantalsskrifne barn och tjenstehjon. Om det äger grund, som uti siere Statsmäns skrifter k n läsas, at werkeliga winsten eser afkomsten fjord, bergwerk eller annan näring , bör up okas och tjena Lil rättelse wid all slags beskattning, sä spnes för ägare t,l flere bemman ingen billigare beskattninqsgrund i afseende pä desi personliga förmögenhet kunna finnas än den, som är'elmiv til de personer hwilka bruka desi hemman, emedan det i allmänhet är antagit såsom p"nc-ip, gt hemmansbrukaren fär hälften af afkastningen och hemmansägaren den andra hälften, och det är för denna sistnämnda hälft, som den personliga förmögenhets be - Den 19 Iunik. 829 willningen icke pä stump, utan efter en gifwen wist grund bör af den större P088e88l0uaten utgöras , och hwilken grund pä det föreflagne sättet lätteligen igenfinnes, utan at genom rLer eller pä annat sätt hos honom hälla Boupteckning. Widare finnes näppeligen wid forsta päseendet någon bestattning lämpeligare och billigare än den som tages af utlänta Oayimter; men likwäl förekomma mänga p'on8iäei-fjöner deremot.
Maj:ts beslut i detta mål skulle Kammar-Collegium genom Cirkulär förständiga vederbörande. §*:o af den 13 Augusti 1851, angående upphörande af vacansoch förslagsliggetidssamt begrafningshjelps-besparingar (154). 1851 den 17 September i underdånighet föredragen gemensamt med Cheferne för Landtförsvarsoch Finans-Departementerne; samt, i hvad ärendet rörde Amiralitets-Krigsmanskassan, med gillande af hvad Rikets Ständer i ämnet beslutat, vederbörande derom till kännedom och efterrättelse förständigade. 88:o af den 13 Augusti 1851, i fråga om grunden för beräkningen af Reservräntorna vid Båtsmanshållet i Blekinge (156). 1851 den 1 Oktober i underdånighet föredragen, dervid Kongl. Majit för Sin del biföll hvad Rikets Ständer, med anledning af Kongl. Majits i nåder gjorda framställning, i hvad på dem ankommer, beslutat; hvilket vederbörande samma dag till kännedom och efterrättelse blifvit meddeladt, med förständigande till Kammar-Collegium, att vidtaga nödig åtgärd till anställande, kostnadsfritt för de skgttskyldige, af de utaf Rikets Ständer begärda undersökningar. »4:o af den 13 Augusti 1851, i fråga om förändrad beräkningsgrund för Båtsmansvacans-afgiften af nyroterad jord inom Blekinge län, m. m. (157). 1851 den 1 Oktober i underdånighet föredragen; och då Rikets Ständer, för sin del, icke funnit skäl medgifva den ifrågasatta förändringen i sättet för utgörande af vacans-äfgiften för den ny-indelade jorden i Blekinge, pröfvade Kongl. Majit godt, äfven för Dess del, bifalla hvad Rikets Ständer i ärendet beslutat.
Proposition till Hofr. öfv. Blekinge 71g ”1 Götha Hof-Rätt: från Lagmansrätt i Östergöthland, Calmare Län, Småland Skaraborgs ”och Elfsborgs Län på Fyrationde dagen, från ’’Lagmans-Rätt i Halland, Dahl och Bohus Län "’på Sextionde dagen. I Hof-Rätten öfver Skå”ne och Blekingen från derunder lydande Lag”mans-Rätten. X Vexeloch Sjö-Rätts - saker ”vare tid hälften kortare att fullfölja vad från ”Härads-Rätt å hvarje Ort till Hof-Rätten.” Och Justitiae Cancellers-Ämbetet i sammanhang härmed i underdånighet hemstält om ick® det vöre nödigt att stadga tiden för bevakande af mål som från Hof-Rätten i Christianstad till Högste Domstolen fullföljas; Och då den tid al Trenne månader som från Götha Hof-Rätt är bestämd icke synes fordra någon tillökning har Justitia Cancellers-Ämbetet ansett någon annan förändring af Lagens stadgande i 30 Cap. 9 Rättegångs-Balken icke vara af nöden ari att den nya Hof-Rätten varder deruti nämnd, i enlighet hvarmed detta Lagrum torde erhålla följande Redaction: ”1 de saker som i Svea Hof-Rätt dömde ,äro, skola parterne ställa sig hos Konungen in ”före klockan Tolf, Två månader derefter från ”Götha Hof-Rätt samt Hof-Rätten öfver Skåne ”och Blekinge Tre månader: hvar månad till ”Trettio dagar räknad och ej den dag då Do”men föll. Faller den tid å Helgedag gånge ”derom som i 25 Cap. 23 §. sagt är. 1 Vexelbch Sjö-Rätts-saker vare tiden hälften kortare. 720 Proposition om Hofr. öfv. Skäne o. Blekinge. Af hördes Och tillstyrkte Högste Domstolen bifall å hvad Justia Cancellers-Ämbetet salunda i underdånighet hemstält samt, att i enlighet dermed Nådig Proposition till Riksens nu församlade Ständer må expedieras» Éx Protocoiio 8. Fredr.
— N:o 220, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Riksgälds-Kontoret, angående de under nuvarande riksdag på nämnde Kontor anvisade stats-utgifter, äfvensom angående de för jernvägs-byggnader beviljade anslag och lån samt om anskaffande af dertill nödiga medel: B. VII. 249, 252, A. 252. — N:o 221, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Iliksgälds-kontoret, angående de vid föregående riksdagar beviljade anslag till folkundervisningen: B. VII. 249, 252, A. 252. — N:o 222, angående inlösning af ytterligare anmälda, först efter preskriptions-lidpns slut hos Riksgälds-kontoret företedda, Riksgälds-sedlar: B. VII. 249, 252, A. 252. — N:o 223, angående upphörande af ljuspenningar för Full mäktige i Riksgälds-kontoret, samt om bestämmande af beloppet dels af bemälde Fullmäktiges arfvoden, dels af Riksgälds-kontorets embetsoch tjenste-mäns samt vakt-betjentes aflönings-förmåner: B. VII. 260, 261, 263, A. 263. — N:o 224, med förslag till stadganden i reglementet för Riks gälds-kontoret, angående de med ordinarie stats-regleringen gemenskap egande utgifter, de å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiver samt utgifterna för riksdagsoch revisions-kostnader, aflöningar och förvaltnings-kostnader, m. m.: B. VII. 266, 269, A. 269. — N:o 225, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Riksgälds-kontoret, angående det till Lida-åns upprensning beviljade lån samt om anslaget till National-Musei-byggnadens inredning, m. m.: B. VII. 267, 280, A. 280.
På den tiden kunde jag långa bitar, ja hela sidor utantill, för det alldeles som stanna’ qvar bara man en gång läst ’et. Men nu har jag väl glömt de bitar jag kunde, och när du inte vet sagan, så skulle du kanske intet så mycket tycka om dem. Der var en kongadotter som hete Ingeborg, och allt se’n jag såg dig första gången, då vid bröllopabordet, så har jag föreställt mig att hon var lik dig, och hon älskade en bonde, för ser du på den tiden fanns inga högdragna adelsmän och inga dryga borgare, utan bara kongar och bönder, och Ingeborg älskade bondesonen, och de uppfostrades tillsammans i ett tempel, och templet låg i en hög lund, eller såsom det i sagan hetter, i Balders hage, och vet du Elin, jag har just med flit rott till denna sidan af sjön, för att visa dig en äng, som alldeles går ned till sjöstranden, och som jag alltid föreställt mig är alldeles lik den dere «Balders hage». Ängen hör till en liten så vacker herregård, som en gammal major, en fasligt sträng men galant herre rår om, och som har en fasa hyggelig dotter, mest så vacker som du. – Ah ja, men det der är ju ingen saga – sade Elin, som aldrig ville höra på när Gunnar eller någon sade hon var vacker. – Nej, det vet jag nog – genmälte Gunnar leende – och min mening har rätt aldrig varit att förtälja dig hela sagan, för det hvarken kunde, eller just ville jag; men jag vill visa dig den der «Balders hage», som jag alltid för mig sjelf kallar ’en. Och nu gled båten in under några höga, öfver sjön hängande alar, och som dessa voro täta och löfrika, och det således i hast blef alldeles mörkt, blef äfven Elin rädd, och smög sig till Gunnar, som nu mera icke rodde, utan bara styrde båten med ena åren, in under alarne. – Ja, kom hit till mig, Elin – sade Gunnar med osäker röst – du ä’ rädd nu en liten stund, för att det är så mörkt, men du ska’ snart få se något så grannt, så grannt.
M e n ständigt k o m där något nytt fram, något oundvikligt, brådskande, o c h jag fröjdade m i g åt allt det m y c k n a s o m gafs m i g till utförande, ty jag älskade mitt arbete med passion. Allt h ö g r e fordringar ställde j a g på m i g själf: intet skulle lämna m i n hand utan att äga konstnärligt värde, — så fördubblades arbetstimmarna, hvilotiden sköts upp år från år, tills den en dag tvang sig inpå mig, o o m b e d d, fruktansvärd, med sin skugga af mörker o c h förtviflau. » Aina hade låtit händerna sjunka ned i knäet; så satt h o n orörlig med en känsla af, att hvarje hans ord gaf genklang i hennes eget hjärta. A Hylin &amp; C FABR K I SAKT E I BOLAG UTSTÄLLNINQSTVÅLAR: V iol, H A. T. A. T. 3497. samt hos alla finare parfymhandlare i riket. tim iiiiiin 1111:11 det plötsligt blef djup, hemlighetsfull natt omkring dem båda — När han tystnade, vaknade h o n u p p m e d en befrielsens suck — A c k, allt det svåraste var ju n u öfver — febern länge, länge sedan förbi, krafterna till g o d del återvunna; snart skulle o c k spänstigheten o c h lefnadslusten vända tillbaka. Jag var n o g dåraktig att tro på ett fullt och helt tillfrisknande, ända tills jag för några veckor sedan — en dag då jag kände m i g ovanligt kry — tog fram några papper o c h tänkte göra ett utkast till E y d s slottsritning, hvarmed jag just var sysselsatt, då j a g sjuknade. Glad gick jag till arbetet, tacksam öfver, att det onda var öfverståndet, förhoppningsfull för framtiden, s o m jag nu åter såg framför mig i ljusare dager.
Föredrogs ånyo Expeditions-Utskottets Memorial N:o 41, i anledning af erhålhie återremisser af Expeditions-Utskottets Skrifvelse-Förslag N:o 241. Som Ståndet nu lemnat bifall lill det förnyade Skrifvelse-förslaget N:o 278, påkallade nämnde Memorial icke någon annan åtgärd ån att tili hand» lingarne läggas. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Memorial N:o 447, med anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fiåga om åtskilliga Stats-bidrags ingående till Riksgälds-Contoiret. Sedan H. H. Erke-Biskopen och Talmannen, på uppgifna skäl, förklarat sig förhindrad att å förevarande Memorial framställa någon annan proposition än den af afslag, och denna Herr Talmannens åsigt blifvit af Ståndet godkänd , blef ock Memorialet N:o 447 af Ståndet afslaget. S. D. e. m. Föredrogos ånyo och bijöllos Stats-Utskottets följande Utlåtanden: N:o 450, i anledning af väckt motlicn om lånebidrag för inlösen af Landshöfdinge-accorden, dels Kongl. Maj:ls i delta ämne aflåtna Nådiga Skrifvelse. N:o 451, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse, angående ett Prot. Utdr. d. i A or il 18^. 271 serskildt anslag för befremjandet af göromålens behöriga gång inom StatsContoiret. Nij 452, i anledning af Kongl, Maj:ls Nådiga Skrifvelse, angående ett serskildt anslag för Kongl. Theatern, motsvarande de för denna Inrättning å Slat uppförda summor, hvilka Rikets Ständer förklarat böra med 1840 års slut upphöra.
447 s8 föredrogs remissen inom Ulskottet, och lädes på bordet efter vanlig ordning. Den 29 var Klagodag öfver hela Riket, och den 3o plenum i Stånden. Maj företogs till afgörande den omnämnde remissen, och afgjordes, att Utskottet, som nu mera befant sig i omöjlighetens tillstånd, att kunna efterkomma denna önskan, ty mera än en önskan kunde det icke vara, emedan det skall vara Ståndens pluralitet, som enligt Riksdagsordningens 44 §. kan ålägga Utskotten viss föreskrifven tid med måls afgörande och ingifvande, så nfgjordes säger jag, att Utskottet, som afvaktade begärde upplysningar, i afseende på en vid KrigsExpeditions Protocoller gjord anmärkning skulle, så fort den erhölles, med största skyndsamhet fullkomna det, undantagande detta ämne, fulländade Slutbetänkandet, och ofördröjligen dermed inkomma till RiksStånden. Om den värde anmärkaren Herr Hertzenhjelm med uppmärksamhet behagat afhöra ConstitutionsUtskottets nu uppläste Betänkande, så tror jag han tydligen skall finna, att Utskottet serskilt upptagit dess anmärkning, och att Utskottet fästadt serskildt afseende och utmärkt uppmärksamhet dervid. Om nu utom denna benägenhet af den värde Ledamoten, jag äfven vågar hysa den förhoppning, att han lemnar det afseende på mina framställningar, som de åtminstone för deras sanningsfulla förhållande förtjena, så tror jag nästan, att den värde Ledamoten slutligen skall finna, att ConstitutionsUtskottet i detta mål icke försummat iakttaga all möjlig aktning för detta RiksStånd, all möj - 443 Den 27 Maji. lig skyndsamhet med behandlingen af den värde Ledamotens anmärkning, och allt möjligt afseende på dess vid detta ämne fästade nitfulla och rättvisa uppmärksamhet. Jag går nu till utvecklingen af ConstitutionsUtskottets Betänkande och företager densamma punkt för punkt. Först förekommer
Men de personer, som åro i fråga, åro ju icke i denna del Statens Embetsmin, och kunna ej bindas till det ansvar, att mista tjensten. Min tanka i detta ämne har alltid varit, att ett ogillande nödvändigt måste stå i sammanhang med begreppet om en påföljd. Men någon sådan kan hår icke äga rum Jug har dessutom en moralisk åsigt af ämnet, den nemligen att, örn misstag ock hade förelupit, mäste man tillse, om icke Directionen i välmening begått dem, och om icke den handlat nitiskt efter båsta förstånd. Jag har hört Herr Påhlman påstå, att Directionen bordt sammankalla Bolaget, och hemställa frågan till Kongl. Majtts pröfning; detta år hans tanka, och kan hafva sina goda skål; men icke bör det vara straffvärdt, att hafva haft en annan, enär denna åtgärd ingenstädes fanns föreskrifven. Bolag get hade ju dessutom kunnat anse det vara rått, som man nu klandrat, och hvad hade då dermed varit vunnit ? Men då tvenne olika opinioner i detta ämne kämpa med hvarandra, då säger jag: tillse, huru penningarne blifvit an* vände; lås Directören af Uhrs berättelse, huru förhållandet varit emellan anslag och anvån-' dande. Han har undersökt det efter Banco' Utskottets särskilta förordnande, och resulta. Den 2 Junit", tet har blifvit att, jemföre man Götha Canalarbete med hvilket annat företag som hålst af dylikt slag, skall det stå framom alla i full.* komlighet, i execution, likasom det i compa^ rativ kostnad behåller förtjensten af god hushållning Når således de ofta omtalte medlen blifvit vål använde: når anmärkningen rörer en talangfull af Fäderneslandet väl förtjent och högaktningsvärd Man, som ännu ingen dristat göra någon tillvitelse om oordentlighet eller bristande nit, men som åt ett allmänt Verk egnat nattvak och tacklösa mödor, med uppoffring af lugn, familleförhållanden och enskilt förmögenhet; då hemställer jag till detta aktningsvärda Stånd, om någon annan åtgärd må härvid kunna äga rum, ån att BancoUtskottets
Så snart ett annat förhållande inträdt, och det visar sig, att varutrafiken på norra stambanan verkligen behöfver afledas från de delar af hufvudstaden, der all dess handelsrörelse nu är förlagd, — då, men också först då, synes det ur jern vägsrörelsens, handelns och hufvudstadens intresse påkalladt att från norra stambanan utlägga ett sidospår till Nybrohamnen. Genom sjelfva stambanans ledande till nämde hamn skulle, enligt kornmitterades tanke, sammanbindningsbanan snart sagdt omöjliggöras. Den enda väsendtliga olägenhet af denna bana enligt Chefens för statens jernvägsbyggnader förslag är, såsom ofvan blifvit visadt, att den afskär gatutrafiken, dock endast på korta sträckor, hufvudsakligen vid Riddarholmen och Tegelbacken. En sammanbindningsbana från trakten af Nybrohamnen skulle deremot afskära gatutrafiken icke allenast till Ladugårdslandet och Djurgården samt Blasieholmen, hvilken trafik är ojemförligt lifligare, isynnerhet hvad åkande beträffar, än den till Riddarholmen och Kungsholmen, utan ock längs efter hela Skeppsbron, eller hufvudstadens utom allt tvifvel vigtigaste lastningsplats. Genom trappor och, i händelse af behof, äfven genom körbanor under jernvägen kunna passagerna till Riddarholmen och Kungsholmen alltid hållas öppna; men att dylika kommunikationer äfvensom nödigt stängsel å båda sidor om banan icke kunna inrättas utefter hela Skeppsbron, synes påtagligt. Kommitterade hafva härmed i underdånighet sökt utreda både fördelarne och olägenheterna af en. sammanbindningsbana, sådan den blifvit af Chefen för statens jernvägsbyggnader föreslagen; i sammanhang hvarmed kommitterade ock tro sig hafva gifvit tillräckliga skäl för sitt underkännande af det alternativa förslag till sammanbindningsbana, som inom kommittéen blifvit framstäldt.
— Hvad beträffar användandet af medlen, sorn, enl. min åberopade reservation, också jag icke satt mig emot skolat ske, så vill jag nu blott hafva äran nämna, att denna strid, om också icke här på detta rum, dock annorstädes icke torde så Kitt aflöpa. Huruvida man anser det verkligen vara jordbrukets nytta att medlen lemnäs, som en del här yrkat, till industriens fördel, lemnar jag derhän. Delta ord industrien är naturligtvis så allmänt, att det kan vändas på många sätt; men det tror jag mig åtminstone böra säga, ehuru jag icke kan så profetera , som en annan värd talare, hvilken äfven är ledamot af BancoUtsk., nemi. Hr Bråkenhjelm, att dessa medel, om de ock blifva öfverlemnadc till industrien, ovillkorligen i alla fall komma att gå till jord - Den ii Nore rober f. ra. iS5 jordbruket. Jag förenar mig sa lill vida med den värda talaren, att det är ganska möjligt att ett sådant intresse dervid kommer att göra sig gällande. Jag ber nu att lill slut få erinra om ett misstag, som ligger, likväl mindre uti sjelfva saken, iin uti de former, som blifvit antagna för att uttrycka hvad man menar. En ledamot, Hr Lagerhjelm , har nemi. under discussionen yttrat alt BancoUtsk. tillstyrkt en tillökning uti bankens reservfond; jag anser mig böra tillkännagifva, att banken icke förut haft någon reservfond, att det således icke är alldeles exact yttradt att BancoUtsk. nu tillstyrkt ökning af reservfonden, tvertora har Utsk. nu först velat bilda en sådan. Den värde ledamoten har dessutom sagt, att hälften af hancovinsten skulle nu bibehållas, på det att R. St. måtte vidare derom framdeles besluta. Det vore, om jag icke misstager mig, att alltför mycket undanskjuta den fråga, hvarom nu skulle beslutas, och det skulle vara, tror jag, för BancoUtsk. något kinkigt att veta hvad beslut R. o. Ad. fattat i frågan, om det gjordes propos. på det förslag Hr Lagerhjelm framställt.