Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majt deras nnderdäniga tacksamhet för den omsorg Kongl. Majit derigenom ädagalagt för deras säkerhet och friheten af deras öfwerlägg. ningar, wilt Kongl. Majit endast till Riksens Ständers tillfredsställelse anmärka, att de nu uppgifna Riksdags kostnader äro till en stor del sädane som ägt rum äfwen om Riksdagen hällits i Hhunvudstaden, och att emot ds öfriga böra beräknas de genom Riksdagens flyttning besparda. som Rikets wärdighet fordrat, om för främmande MakterS Sändebud behöft anwisas en serskild wistelse. ort, intill dest Thron, följarewalet för sig gätt. Kongl. Majit förblifwer Riksens Ständers Stats-Utskott med all Kongl. Näd och ynnest wälbewägen. ttst sux-rz. L L k b.. btsvs )k'rtz. Riksens Högloft. Ständer lära, lika med Stats-Utskottet, sinna, alt Riksdags kostnader, nes blifwande werkeliga belopp, icke för när. Närande later bestämma sig. Af denna anled, ning Den 21 September. 6Z5 mng och som i allt fall de medel, som dertill blifwa uttedde, böra behörigen redowisas. hwaröfwer granskningen tillkomimr Riksens Högloft. Ständer, har Utskottet ansett en, efter be upplysningar om desie kostnader den Nädiga Propositionen meddelar, och dem Utskottet i öfrigt kunnat inhämta samt med afseende pä den tid, inom hwilken Riksdagen kan förmodas wara flistad, ungefärligen beräknad Summa böra pä förslag anflas; och denna Summa tror Utskot. tet icke böra tilltagas mindre än till 150,000: R.dr., i synnerhet som Utskottet fär Riksens Högloft. Ständer wördsamme!iaen föreflä, att af samma Summa äfwen mä bestridas de, till emottagande! af Hans Kongl. Höghet Kron.
Är bysättningstvånget <jvar, så hajhan D c n it) S e p t e 111 b c r e. m. 5nj lättare att slä sig igenom de första svårigheterna än annars, och jag skulle blott af denna anledn. vilja tillstyrka dess bibehållande. Det bar blifvit framstäldt, att afsigten med dess bibehållande kan äfven vara alt framtvinga undanhållna tillgångar hos gäldenären. Jag skulle vilja tillägga, att afsigten afven kan vara alt förekomma sjelfsvåld och lättsinnig skuldsättning; ty det är och förblifver likvisst en sanning, alt då man vet att bysättningstvånget följer på en sådan skuldsättning, så göres den icke med samma lättsinnighet, som då man vet, att man går fri, man må handla så oärligt som helst. Jag tillstyrker Utsk., i händelse af återremiss, alt vidblifva sitt betänkande. Gr. Mörner: Som jag talat för bysättningstvångets bibehållande, har jag nu begärt ordet, egentligen endast för att reservera mig mot att jag skulle hysa den åsigt, att det borde bibehållas såsom ett medel att bereda unga personer lättare tillfälle alt få låna. Skulle ett undantag i detta stadgande kunna göras för särskildta fall, så skulle jag visserligen tillhöra dem, som ville föreskrifva, att aldrig bysättning i sådant fall må äga rum. Den lätthet, som beredes dem att låna, tror jag vara deras verkliga förderf, och jag tror jemväl, att om ett sådant undantag för dessa personer kunde medgifvas, skulle man derjemte hafva gifvit dödsknäeken åt allt hvad ockrare heter. Jag skulle, livad dem beträffar, icke vilja hafva någon bysättning, om jag kunde göra någon skilnad; men jag anser det för andra fall för samhällets stora angelägenheter vara af vigt att bibehålla bysättningen, och derföre har jag ej kunnat tillstyrka densammas afskalfande. Hr Cederschjöld:
Konungen tvekade ej längre, utan anbefallde frihetens tillämpning på denna rörelse, och bestämde dervid skatten efter mäskekarets kubik-innehåll, jemfördt med pannans afverk nings - D e n i-j J u lii f. ra. 4°9 nfngsförmåga. Följden har blifvit, att der uppstått stora fabriker, och all de små pannorna upphört, ej i följd af förhud, men i följd afägarnes eget intresse. Om de farhågor, man framställt för denna närings borttagande från hvarje koja, vore grundade , så skulle val landets välstånd aftagit. Hvar och en känner likväl, alt just från den tiden började Preussen uppblomstra till en grad, hvarå exempel saknas i hvarje annai land. Det diar nu en sedan den liden med 3 millioner förökad foIk(- mängd; det äger en mäktig handel, rika fabriker och elt i hög grad förbättradt jordbruk, som, genom en ändamålsenlig skötsel, lemnat en så stor afkastning af säd och andra födoämnen, ali ej endast den tillökade folkmängden haft siri rikliga bergning, ulan derutöfver tillgång funnits lill att uppdrifva boskapsoch furskötseln lill en förut oupphunnen grad, det bästa beviset, att ej denna del af landlhushållningen behöfver gå under, för det alt brännvin ej mera b: annes vid hvarje gård. Må det förlåtas mig, 0111 jag srr för ljust, då jag tror, att mycket af delta välstånd hvital' pä den författning jag nyss omtalat.
Ce derström, Anders, att redaclionen af denna § är mindre väl lyckad, men likväl icke till den grad, att man kan misstaga sig om dess mening, hvilket Frih. Raab också tillräckligen har utredt. Jag afslyrker således desto hellre Frih. Cederströms förslag, som derigenom en förkortad prescriptionstid för invisningars och creditsedlars innehafvare skulle uppkomma, hvilket just varit Utsk:ns mening att icke införa. Tvertom och på de grunder, som jag haft äran anföra, skulle jag önska, att prescriplionstiden klefve något förlängd, emedan jag icke anser det vara med rättvisa och billighet förenligt att utsätta en så kort tid, att någon innehafvare af en invisning kan gå i mistning af valutan, helst Riksbanken alltid har medgifvit icke blott tio år, utan mången gång en ännu längre prescriptionstid för inlösandet af sedlar, som blifvit aflysta. Men då ingen uuderstödt milt förslag, så afstår jag derifrån och yrkar bifall till g. Då nu öfverläggningen ansågs vara slutad och propos. å bifall till 18 § framställdes, blef denna propos. besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att ja öfverröstat nej. §§ 19, 20 och 21. Ki föl los. Härefter förekommo och biföllos Utskms yttranden, rör:de enskilde bankers skyldighet alt hålla vexlingscontor i alla residensstäder, och deras sedlars emottagande i Kronans uppbörd, samt lade R. o. Ad. till handlingarne hvad Utsk:n yttrat i fråga om förnyande af nuvarande privatbankers octrojer. Vidare föredrogs Utsk:ns slutligen gjorda hemställan, beträffande dels den pä K. M:s nåd. beslut beroende frågan om mynleuhetens förändring, dels ock tiden, hvarunder K. kungör. Den 23 April e. m. 91 d, 14 Jan. 1824 ma förblifva gällande i afseeude på redan iu1'ällade banker. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Vidkommandde den väckta frågan om uppgörande af sådan öfverenskommelse med intressenterna uti Gustafsoch Carlbergs kopparverk, hvarigenom, emot någon till skäligt belopp jemkad kapital-ersättning åt intressenterna, de nämnda verk anslagna hemman i Undersåkers, Åhre och Kalls socknar blefve från den, enligt hvad indelnings-kommissionen utredt, dem ännu åliggande arbets-skyldighet till verket befriade och således, jemte det hemmans-räntorna för dem erlades efter jordeboken, kommc att effektiv rotering utgöra; så och enär dessa arbets-hemman blifvit tillika med de i orten befintliga nyhemman och ökeskatter indelade till 37 fulla soldat-rotar, hvilka, så länge arhetsskyldigheten till kopparverket fortfar, måste hållas vakanta, men till förstärkande af den, då dessa rotar undantagas, till blott 488 nummer - Kongl. May.t» Nåd. Proposition, N:o 64 49 mer inskränkta Fältjägare-korpsen äro desto mer behöfliga, som de till större delea kunna genast blifva effektiva, då deremot ett betydligt antal af de öfriga för korpsen påräknade rotarna, i anseende till de uti dem indelade nyhemman med frihets-år, ännu på längre tid ej kunna uppsätta manskap, anser Kongl. Maj:t såsom ett oeftergifligt vilkor för orduande af försvarsverket i Jemtland efter de nya grunderna, att den ifrågaställda öfverenskommelsen med kopparverkets interessenter om de verket tillslagna hemmanens befrielse från arbets-skyldigheten snart tillvägabringas, samt har derföre låtit med bemälde iuterressenter öppna underhandling till utrönande af vilkoren, under hvilka de kunde vara benägne att på en dylik öfverenskommelse ingå.
Revisorerne hafva anmärkt, att, oberäknadt det å 2:dra Hufvud-Titeln för Minister-Statens aflöning anvisade belopp af 100,000 R:dr Hamb. Banco, hade dessutom af de å 8:de Hufvud-Titeln uppförde Extra utgiftsmedlen, blifvit lill Cabinelts-Cassan utanordnade, år i834> 5o,ooo R:dr och år i835, 45,ooo R:dr Svenskt Banco. Som Utskottet, vid regleringen af utgifterne under Riks-Slatens 8:de Hufvud-Titel och der uppförde anslag till Extra Utgifter, framställt sådant förslag, att dylika utgifter, hvarom nu är fråga, ej vidare derå må ega rum, anser Utskottet förrberörde anmärkning ej till vidare åtgärd böra föranleda. * Bih. till R. St. Enär, efter hvad upplyst blifvit, all tillgång saknas till gäldande af det utaf 9:de Hufvud-Titeln Instrumentmakaren J. Wallin beviljade lån, stort 1,000 R:dr, anser Utskottet, lika med Revisorerne och Kongl. Stals-Contoret, annan åtgärd härvid icke återstå, än alt nämnde lånebelopp må varda till afskrifning i räkenskapen i laga ordning befordradt. § 73* (Pag. 26. Förkl. 179) Revisorerne hafva föreslagit, att magasins-omkostnader, transport-förluster m. m. för Stats-Verkets spanmål, uppkomne derigenom, att in natura uti magasinen emottagen säd bokförts efter markegångspris, men sedermera vid skeende försäljning ej lemnat motsvarande behållning, hvilka omkostnader och förluster blifvit såsom utgifter upptagne å öfverskotten på StatsVerkets inkomster, borde i räkenskaperne uppföras, såsom afkortning å StatsVerkets inkomster af spanmål.
— Srebje bito — 10: — §jerbe bito — 5: — $emte bito 3; — CoUecteurer erlägga Q3eroillning af beraö infomft t lifa förbållanbe, forn för Sntbetö* odj Sjenjtemän är faftftälbt, od) ffall beloppet af ben för bet fötegåenbe året uppburne proniftott, genom beroiö från Sotterietö «£)ufroub* kontor, ftprfaö. Sn broar, forn befattar ftg meb förfäljning af Utlänbffa lottfeblar, ffall Derför erlägga SSeroillning meb §em procent af förfäljningöånf omften; bocf må benna afgift icfe unDerfltga 9v:br 50. Dtrecteurer, €l?eatre*, roib anbra an konungens ©pectacler, erlägga år» ligen. Ödj befutom för broarje Dleprefentation, i ©torf» bolm od> ©ätteborg famt i alla öfrige ©taber od) orter
Upp - Den 2 8 Junii Uppläst hos samtliga Riks-Stunden den 28 Juni Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie - t tskotts Betänkande 3 angående vidtagande medel till vaccinationens befrämjande. Utskottets Utlåtande häröfver är påkalladt af följande Memorial och anföranden , nemligen : 1:0 Landshöfdingen och Riddaren B. W. Focks Memorial, remitteradt från Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 11 Maj, hufvudsakligen af det innehåll, att sorn, genon de från Regeringen gifna uppmuntringar af alla slag , Läkares och Pre. sterskaps bemödanden samt de i Församlingarna tillförordnade Vaccinateurers åtgärder , vaccinationen ännu icke haft ali den framgång, som dess värde försenade, hvartill såsom orsak mäste antagas, dels en skadlig vantro hos okunniga Föräldrar , och dels en oväntad sorglöshet, som ställt vaccinateuren utur tillfälle, att undersöka den anluagta vaccinens äkthet och verkan; så borde någon ansvarighetslag stiftas, som directe verkade ttll det angelägna ändamålet, hvilket Herr Landshöfdingen ansåge kunna säkrast vinnas, genom en årlig beskattning eller Capitations-afgift for hvart och ett barn , som icke kunde vid Mantalsskrifningen med vaccinateurens bevis styrkas vara, inom 6 månaders ålder, ej allenast vaccineradt, utan ock sedermera hafva, i rätter tid, blifvit för läkaren eller vaccinateuren uppvist, samt befunnits hafva haft verkeliga skyddsko p - Den s 8 Juni. 1330 koppor; hvarjemte, i förening härmed, borde stadgas, att Presterskapet skulle, inom en viss dag i hvarje månad, lill församlingens vaccin;, te ur öfverlemna ett Utdrag utur Dop Boken, för deri nästföregångna , på det såmedelst all möjlig cc.ntroll och upplysning om de foddas antal och vistelseort kunde vara alt tillgå; hvarefter desse Utdrag, försedde med vaccinateurens anmärkningar, om hvad tillgjordt blifvit, äfven borde vid.
En värd talare har sagt, att ju större riksmyntscassa man har, desto större belopp kommer att blifva utsläppt af bankens egna sedlar. Sådant kau likväl icke förhållandet vara, ty sedlars utsläppande ut - 5oo D e u 20 Februari f. m. öfver ett visst bestämdt belopp, är här uttryckligen förbjudet genom en föreskrift, som säger att enskild bank ej får utgifva mera creditsedlar, än som motsvaras af deras egen behållning i riksmynt, återstoden af deposition i R. St:s bank, samt återstoden af odisponerade till grundfonden börande tillgångar. Följaktligen är denna invändning, i min tanke, grundfalsk. Vidare liar en talare sagt, alt detta stadgande skulle kunna eluderas. Della tror jag icke, ty dessa banker äro underkastade controllör, för att förekomma alla sådana missbruk, och såsom Gr. Frölich nyss nämnde, så tror älven jag, att detta stadgande ronde en viss proc. inbetalning egentligen är ämnadt att vara en garanti derför, att icke alltför många banker uppstå, och att icke personer, som ej äga några capitaler, deltaga i bankernes stiftande. Det är denna garanti, som bestämdt vinnes härigenom, äfvensom i mindre mån den säkerheten, att icke banken alltför hastigt skall stoppa. Det är blott denna lilla erikla utredning af ämnet, såsom jag uppfattat detsamma, hvilken jag nu velat framställa, och får på grund deraf biträda Gr. Frölichs yrkande, att 33J proc. måtte antagas såsom det i min tanke lämpligaste belopp, hvilket vid bankers stiftande borde i riksmynt inbetalas. Hr Lagerhjelm, Pehr: Sedan discussionen sålunda fortskridit, vill jag ej vara vidlyftig, utan endast framslälla följande förslag till redaetion af 5 §:n mom. litt. a. Emedan jag anser att ett närmare bestämmande af procentens storlek ej är möjligt, då man ej kan säga hvilketdera af de föreslagna procentbeloppen är det lätta; så skulle jag vid ■valet vara böjd att rätta mig efter Utsktns förslag, hvarför jag vördsamt föreslår följande redaetion af detta morn.:
Ulars 1856 afgifna redogörelse för första årets verksamhet samt derjemte vitsordat, «att Sällskapet pä ett förtjenstfull sätt gagnat fång *) Bland hvilka 11 vitsordats »med utmärkt beröm»; 10 uppgifvits skicka sig »väl»; 4 andra »oklanderligt». Motioner hos Iitdderskapet och Adeln 1862. {Bilagor.) 650 »vården och samhället,» äfven derigenom att Sällskapet »förskaffat tjenst eller beredt »en tillflyktsort åt liera bland fångpersonalen vid deras afgång från fängelset» helst det största hindret »för den förbättrade fången att efter frigifningen från fängelset »fortgå på redlighetens väg utan tvifvel består uti den motvilja och det misstroende, »hvarmed han emottages i det fria samhället, der sällan någon är benägen att lemna »honom tjenst eller skydd.» Antalet af dem, som genom sällskapets bemödanden under loppet af år 1855 vid afgången från fängelset erhållit ett hem, uppgick till 27, af hvilka väl en del sedermera återkommit till fängelset, men flera dels erhållit ordentliga tjenster, dels ock fortfarande vistades i de i hufvudstaden då nyligen bildade förbättringsanstalterna Bethesdaoch Magdalenahemmet. Af Fångvårds-styrelsens sedermera för åren 1856—1859 afgifna underdånig Beran. 1856, berättelser inhemtas, att det ifrågavarande Fruntimmers-sällskapet under tiden alltjem sia5öfortsatt sin verksamhet, så medelst besök å Stockholms stads och läns cellfängelser som genom söndagsskolas hållande å det stora straffoch arbetsfängelset å Norrmalm der tångarne af Sällskapets medlemmar, enligt Fängelse-direktörens vitsord, meddelats en nyttig och lärorik religiös undervisning, hvarjemte Sällskapet hvarje år åt ett ej obetydligt antal fångar, hvilka efter fulländad fängelsetid frigifvits, beredt plats å de begge förenämnde förbättringsanstalterne eller tjenst hos aktningsvärda enskilda personer.
Men i fråga om besvär öfver markegängssättningen i öfrigt, anse Comiterade så mycket heldre böra förblifva vid hittils stadgade grunder, hvilka derföre bibehållits, som i de flesta fall densamma endast afser förhållanden emellan räntegifvare och räntetagare, samt den klagan, någon af dem kan anföra, icke bör verka på andra, hvilka med de skedda bestämmelserna finna sig nöjda. mt s. Skaraborgs <. Före Jordransakningen bör ej mindre af vederbörande Häradsskrifvare än å LandsGontoren noggrann granskning af sednast upprättade eller 1825 års Jordebok och dess jemnlörande med de trenne nästföregående anställas, samt dervid uti den förstnämnde upptäckte felaktigheter, så vidt ske kan, utredas för den vidare handläggning, som vid Jordransakningen skall äga rum. Sedan denna granskning hos Häradsskrifvarne försiggått, skall, vid den tid och på det sätt Konungens Befallningshafvande förordnar, 1825 års Jordebok inom hvarje Socken hållas vederbörande jordinnehafvare tillhanda, på det de må äga tillfälle att deraf, före Jordransakningen, taga närmare kännedom. 2- §• 1 Morn. Jordransakning förrättas under loppet af år 1849 å tid och ställe, som Konungens Befallningshafvande bestämmer. Den verkställes af Landshöfding med LandsKamrerare eller af denne sednare, om Landshöfding ej kan deri deltaga. 2 Mom. Konungens
Här såsom öfverallt hade jag åter tillfälle att förundra mig öfver den hygglighet och liberalitet, hvarmed alla publika samlingar och andra märkvärdigheter stå öppna för folket och isynnerhet för resande utlänningar, som blott behöfva visa upp sitt pass för att få tillträde hvart som helst. På de flesta ställen äro les gardiens förbjudna att emottaga några drickspenningar och på de få ställen der man kan ge något, är det ej vanligt att ge mycket; det högsta jag gifvit är 1/2 franc och de ha dermed varit oändligen nöjda, och då har man vanligen med sig en gammal Fransman, som det är högst roligt att höra prata. Dessutom bör ännu märkas att man här på alla ställen kan gå klädd huru som helst, då man t.ex. i Petersburg ej slipper in i Eremitaget om man ej är klädd i frack och vanligen har 1 Rb. s. att ge i drickspenning. Men här är den egenheten att man ej får ha käpp med sig; hvarthelst man kommer måste den lemnas bort förrän man slipper in och derför har man sedan att betala 1, 2 eller 3 sous. Likaså går man ej gerna med mössa, ehuru det blott är på baler man ej får ta den in med sig. På aftonen var jag i Theatre Français i Palais royal, der jag såg en komedi, som visserligen uppfördes bäst af hvad jag än i theaterväg här sett, men dock ej var något utomordentligt och den Franska trupp jag sett i Petersburg fann jag fullkomligen jemngod med denna. Detta var äfven en hofscen med amours och galanteri och courtoisie, ömhet och förälskning, kärleksförklaringar och divorcer, och ehuru allt uppfördes så att man ej behöfde vid någon scen vända anblicken från de spelande, hade jag dock väntat mera. Komedin hette Les demoiselles de S:t Cyr och var ganska underhållande, men äfven här tycktes calembourer och ordlekar vara hufvudsaken, och det som bäst behagade publicum och skaffade applaudissementer. Öfverhufvud var det dock det bästa i theaterväg jag här sett och ehuru jag ej förstod allt, roade jag mig högeligen. Äfven tyckte jag mig här höra Franskan bäst och tydligast uttalad.
R:dr såsom lån, utaf hvilket statsbidrag halfva anslagssumman, Etthundra tusen Riksdaler, och af lånet Fyrahundrafemtio tusen Riksdaler må under nästkommande statsregieringsperiod utbetaias till det bolag, som genom kontrakt, hvilket sednast inom 1864 års utgång bör vara vederbörligen alsi ola dt, förbinder sig, att, i öfverensstämmelse med den plan, som af Kongl. Majit varder fastställd, utföra och fullborda samt för ail framtid underhålla hela den ifrågavarande kommunikationsleden; börande, innan större eller mindre del af lånesumman får lyftas, bolaget, genom sin direktion, hafva till Riksgälds-kontoret allemnat å bolagets vägnar utfärdad skuldförbindelse, innefattande åtagande att årligen, efter slutet af det år, hvarunder hvarje för sig fristående del af företaget blifvit fullbordad, och intill hvilket års slut motsvarande de! af länet får räntefritt innehafvas, inbetala fem procent å det i förhållande till hela kostnaden mot samma del svarande lånebelopp, af hvilka först beräknas tre procents årlig ränta å det efter hvarje inbetalning återstående kapital samt det öfriga afgår å kapitalet. I öfrigt skall bolagsmännens aktieteckning medföra förbindelse för dem, att utaf egna medel tillskjuta hvad utöfver det beviijade statsbidraget erfordras för kommunikationsledens fullbordande; och skall aktieteckningen uppgå till minst Fyrahundra tusen Riksdaler.
Äfven trycket, men som han icke kan undvara, och som han njuter af att klaga under. ”Det kattaktiga, som fins hos honom, märker man icke i hans skrifter,” sade hon. Det är sant. I sina skrifter är han helt ut en man, en modig, finkänslig, rättfram man, med upphöjda tänkesätt. Jag kan icke mer. Allt mitt arbete har varit förgäfves. Jag är för svag; jag duger icke att lefva. Jag endast lider. Jag är rädd, jag är feg. Gud – om du finnes – låt det gå fort!252 Återblick. Den 25 skref jag och frågade B. om han hade tid så att jag kunde träffa honom. Ett par timmar efter det jag afsändt brefvet fick jag Politikens recension. D. 29 Reste jag och vi träffades. Hans ovänlighet värre än mina värsta farhågor. (Se häft. I Dyrehaven med Axel. D. 2 Juli Den dag då B. mötte mig vid ångbåten. D. 3 Juli. Mussets Les caprices de Marianne. (Se häft. 3 sid. 6.) D. 5 Juli (Se häftet 3. ) Den 15 Juli skildes vi. (se de lösa anteckningarne häft. 3.) Det är underligt att han kan vara så hjertlös. Han berättade härförleden om fru Berijnska, att hon är så förtviflad öfver att hennes äktenskap är upplöst, öfver att ha förlorat hela sin sociala ställning. Hon skall se ut som ett lik, så alldeles likblek och bruten. Han hade rådt henne till att bry sig om någon annan än honom, men hon svarade i ett fint och vekt bref att hon icke kunde. ”Så går det alltid,” sade han ”jeg giver saa gode Raad til alle, men til svar faar jeg kun et lille Hengivenhedspip.” Hon skref i sitt bref att hon i hela sitt lif varit blott ”un pauvre enfant, ayant peur de tout.” Han sade att det var en utomordentligt fin definition af hennes väsende. Det ligger en så rörande enkelhet i dessa hennes ord.
Lån, är ock hittills utan exempel, och afvikandet från^denggmndsatts, att för ett Lån må erläggas sådan Ränta, sorn vid dess meddelande blifvit utfäst och betingad, kunde dessutom, efter Utskottets tanka, med» föra betänkliga prejudicater, särdeles i afseende på de Fordringar mot Inteckning för 5 Procents Ränta, ännu utgörande en summa af R‘.dr 357,597, sorn Banquen frän General Discont-Contoiret, Militie Boställs-Cassan och Wadstena Krigsmanshus-Cassa öfvertagit; enär desse Låns innehafvare, tilläfventyrs med mera anledning än Götheborgs Stad, då skulle kunna anse sig berättigade, att yrka nedsättning af deras Räntor, till det belopp af 4 pro. cent, som för alla directe från Banquen utgifne Fastighets-Lån utan undantag beräknas. På desse ytterligare förekomne skäl och grunder finner Banco-Utskottet ej med sin pligt enligt, att medgifva Räntans nedsättning, utan förblifver vid dess afgifne Betänkande om återbetalnings - vilkoren för Götheborgs Stads Lån, och får med så beskaffadt förklarande och med bifogande af 2:ne Ledamöters gjorde Reservation vördsamt öfverlemna frågan, till Rikets Ständers slutliga ompröfning. Stockholm den 13 Aug. 1823. Utdrag af Protocollet, hållet hos Rikets Högh Ständers Banco-Utskott d. 13 Aug. 1823- S. D. Vid justeringen af Höglofl. Utskottets Betänkande, öfver anmärkningar vid dg 7oS Banco* Utsiöttets Bettini anden! af Utskottet föreslagne vilkor för återbetalning af Götheborgs Stads Lane-biträde, åberopade Herr Leffler dess vid öfverläggningen i ämnet yttrade särskilda mening, af följande innehåll; ”Då jag nu tager mig friheten, att göra åtskillige anmärkningar vid Höglofl, Utskottets Utlåtande öfver åetrremissen från Högh Ridderskapet och Adeln samt Vä Hofi. BorgareStåndet af Höglofl.