Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-kontoret, godtgöra sistnämnda Verk det belopp, som, enligt afslutad Riks-hufvudbok, är af detsamma till sådan ersättning förskottsvis utgifvet. § 174. Till följd af Rikets Ständers under riksdagen åren 1850 och 1851 vidtagna beslut, att de under namn af begrafningslijelpseller nådår sbesparing, tillförene föreskrifna innehållningar å embetsoch tjenstemäns löner, borde upphöra, men förut gällande föreskrifter i fråga om utbetalningar till aflidne embetsoch tjenstemäns sterbhus af de löne-innehållningar, hvilka, såsom dylik besparing, blifvit vederbörligen iakttagna, likväl komma att fortfarande tjena till efterrättelse, — böra de utgifter, som i sådant hänseende, under hvart och ett år, blifvit utaf statsverkets medel förskjutna, ersättas af Riksgälds-kontoret genom de gjorda utbetalningarnes upptagande i den för samma år föreskrifna och på Riks-hufvudboken grundade liqviden mellan Statsoch Riksgälds-kontoren. § 175. Uti ofvan omförmälda årliga liqvid böra jemväl till ersättningaf Riksgäldskontoret upptaga sådana kostnader, som kunna uppkomma och af statsmedlen blifvit förskottsvis bestridda för de vid båtsmanshållet indelta rotarnes sammanförande inom lämpliga distrikter, enligt Rikets Ständers derom hos Kongl. Majit under 1850 och 1851 års riksdag gjorda anhållan. L) På Riksgälds-kontoret anvisade kreditiver. § 176. Till följd af stadgandet i Regeringsformens 63 g, hafva Rikets Ständer anslagit och till utbetalning frän Riksgälds-kontoret anvisat en kreditiv-summa af Tre millioner R:dr, för att vid infallande krig af Konungen lyftas, sedan Han Slats - Stats-Utskottets Memorial JW 224. 9 Rådet in pleno hort och Rikets Ständer sammankallat.
Till Utskottets handläggning har från Hedervärda Bonde-ståndet blifvit remitterad en af Jonas Christoffersson från Wermlands län väckt, af Nils Andersson från samma län understödd motion, hvari föreslås, ”att hvarje socken, som är så vidsträckt och oberoende, att densamma anständigt kan aflöna sin egen Kyrkoherde eller Sockenprest, måtte en sådan erhålla”; varande såsom skäl för denna framställning åberopadt: dels ”det obilliga i menigheternes betungande med löne-umgälder till Lärare och Prester, hvilka hvarken i afseende på själavård eller undervisning gagna dem”; dels ”den orättvisa, som ”vid ofvanberörde förhållande” tillfogas det egentligen arbetande och tjenande Presterskapet”; dels ock ”det afbräck och hinder, som nödvändigt måste uppstå i afseende på en kristlig själavård, der flera vidsträckta och från hvarandra aflägsna socknar öro sammanlänkade under ett gemensamt Prestebol.” Innan Utskottet yttrar sig i sjelfva saken, får Utskottet tillkännagifva,-att fråga om delning af de större Pastoraterne äfven vid sistlidne riksdag varit å bane, men att den då 16 Allm, Besvärsoch E/con.-Utsfc. Utlåtande, N:o 45. blifvit afstyrkt och ogillad på den grund, att församlingarne, hvilkas rätt frågan ansågs närmast röra, skulle ega att sjelfva härom väcka förslag. Beträffande derefter hufvudsaken och till en början de så kallade praebende-pastoraten, hvilka förevarande motion äfven synes åsyfta, finner Utskottet, med afseende på Stiftstyrelsernas och Läroverkens nuvarande organisalion, denria del af motionen icke böra till någon åtgärd föranleda. Hvad derefter angar motionen i öfrigt, eller så vidt den åsyftar förändring af Pastoratens indelning på grund af deras alltför stora folkrikhet eller vidd, så är detta ämne, enligt Utskottets tanka, af serdeles vigt.
– Det var på allt detta jag tänkte, när J kommen in till mig; jag tackade Gud, som velat skicka Sin Son ner på jorden att vara en menniska ibland oss för vårt väl, och jag blef så glad öfver att hafva Honom till Vän, att jag gret. Alla tre barnen. Ack kära Faster! Tala mer för oss om det lilla goda barnet! Fastern. Ja det lofvar jag Eder – och en gång (pekande på den framför henne liggande, uppslagna Bibeln) när J blifvit så förståndiga, att J förtjenen och kunnen rätt fatta det, skolen J sjelfva uti denna Bok få läsa om hvad Han gjort för Er, för min, för alla menniskors skull. Faster Maria, och efter henne de små, knäppte sina händer ihop vid dessa orden. Fastern såg upp och bad Gud för sina älsklingar, när i detsamma dörren öppnades, och de underrättades alla om att Julborden stodo färdiga i Salen. Barndomsglädje. ”O warum ist das Geben so oft nur ”verkleidetes Nehmen, und so man”ches Geburttag-Geschenk ein Kir”chenraub des Heiligsten.” ”Erziehung heisst die Jugend an ”die Bedingungen gewöhnen, zu den ”Bedingungen bilden, unter denen man ”in der Welt, existiren kann.” ”Il ne faut pas avoir pour l’enfant ”une complaisance que la nature n’a ”pas pour l’homme.” ”Klockan tolf” hade min Vän, Fru D. lofvat att komma, återlemna min uppsats och säga sin mening derom. I anledning af vår gamla, förtroliga bekantskap visste jag dock det vara öfverflödigt, att vänta henne, förrän närmare ett på eftermiddagen, då hon också verkligen inträffade. Nu är denna Fru D. en ung, eller rättare sagdt, ungdomlig varelse, med godt hjerta och så mycket förstånd, som hvad man kallar en blott qvinligt utvecklad själ kan innebära, för öfrigt utrustad med alla yttre, personliga och verldsliga förmåner.
Vill Konungen börja Krig eller sluta Fred, kalle då lill ett utomordentligt Stats-Råd Stats-Rådets samtlige Ledamöter, framställe för dem de skäl och omständigheter, som härvid till öfvervägande förekomma, samt äske deröfver deras yttranden, hvilka de skola hvar för sig, med den ansvarighet 107 §. bestämmer, till protokollet afgifva. Konungen äge derefter makt att fatta och utföra det beslut, som Han för.Riket nyttigast finner. §. 14. Öfver Rikets Krigsmakt till Lands och Sjös äger Konungen Högsta Befälet. §• 15- Commando-mål, hvarmed förstås sådana, som Konungen, i egenskap af Högste Befälhafvare öfver Krigsmakten till Lands och Sjös, omedelbarligen besörjer, må Konungen, då Han Sjelf förer Riks-styrelsen, afgöra i närvaro af den bland Krigs-Departeraentens Chefer, till hvars Departement ärendet hörer. Honom åligge, vid ansvar, alt, då dessa mål beredas, sin mening yttra öfver de företag äfven någon kännedom af denna Riksstyrelsens gren måtte hos Stats-Rådet finnas. §• 12. Konungen eger att i afhandlingar och förbund med främmande Makter ingå, sedan Han, enligt föregående §., deröfver hört Stats-Ministern för Utrikes Ärendena och någon annan tillkallad StatsRådets Ledamot. §. 13. Vill Konungen börja krig eller sluta fred, kalle då till ett utomordentligt StatsRåd Stats-Rådets samtlige Ledamöter, framställe för dem de skäl och omständigheter, som härvid lill öfvervägande förekomma, samt äske deröfver deras yttranden, hvilka de skola hvar för sig, med den ansvarighet gg §. bestämmer, till protokollet afgifva. Konungen ege derefter makt att fatta och utföra det beslut, som Han för Riket nyttigast finner. §• Inöfver Rikets krigsmakt till lands och sjös eger Konungen högsta befälet. §• !5.
Jo! Vakthållningen om hvad Svenskarne alltid egnat sin vördnad kärlek och hängifvenhet, sin Konung, samt derjemte^ bestridandet af den nödig varande garni-, zonen i hufvudstaden. Aro dock, hvad det förstnämnde ändamålet angår, Gardes-reg:terne i följd af sin närvande sammansättning mera berättigade till nämnde utmärkelse än de indelte trupperne? Obestridligen nej! utan att derföre på minsta sätt nedsätta nämnde reg:ten. Ty hvad först och främst sjelfva truppen angår, så, ehuru jag icke delar deras åsigt, hvilka anse vår närvande värfvade soldat i moraliskt hänseende stå efter den indelte, mäste jag likväl påstå, att ingenting finnes, som i något afseende ställer gardisten fram för den indelte soldaten, flvad derefter befälet angår, så befinner sig indelte officern med hänseende till sin instruktion och öfrige militär-försjenster, i fullkomlig jemnbredd med gardesofficern. Hvad slutligen Gardes-reg: ternes indragning vidkommer, så är härmed förenad en fördel, som af ingen ifrare af indelte truppernes bibehållande och på en gång sann fosterlandsvän bör förbises, den nemi. att det endast härigenom hlifver möjligt, att förskaffa nämnde indelta trupper den tjenstbarhet de nu sakna, och som för dem är af nöden att förvärfva, om de skola kunna upfylla sitt ändamål och således i någon mån rättvisa det förhållande att de äro de dyraste trupper i Europa.
Antagligen är antalet vida större än uppgifterne utvisa, För rofdjurs utödande hafva icke vidtagits andra åtgärder än skallgång, och andra belöningar än de i författningarne bestämde skottpenningar hafva icke ifrågakommit. Tab. N:o 7. E) Bergsoch brukshandtering samt F) Fabriker, manufakturer och handtverk. A tabellen N:o 7 finnas uppgifter om alla näringar, med undantag för jordbruk och skogshandtering, särskildt för landet och särskildt för städerne, sådant förhållandet var vid femårsperiodens slut. Det i tabellen upptagna alunbruket är beläget i Andrarum af Andrarums socken, Albo härad, anlagdt år 1637 och privilegieradt till 22 kokpannor, deraf dock endast tre dubbla begagnas under åtta månader på o året. Bruket innehafves under fideikommissrätt af Kammarherren Grefve C. Piper. Arliga åtgången af brännmateriel är beräknad till 400 famnar torf och 540 famnar ved. Tillverkningen under perioden har, efter medeltal per år, uppgått till 1,727 tunnor alun, hvarje tunna vägande 17 lispund 4 skålpund v. v. Afsätt o ningen sker hufvudsakligen på utrikes ort. Ar 1858 inmutades på Andrarums bys utmark ett blyglansfält, men malmbrytningen har hittills varit så obetydlig, att någon större utsmältning ännu icke kunnat verkställas. Vid ett i Färlöfs socken af östra Göinge härad beläget krutbruk, benämnd t - Torsebro, tillverkas årligen omkring 1,000 centner krut, hvilka till största delen levereras till Kronans förråder. Under perioden hafva der krutqvarnar två gånger exploderat, dervid menniskolif spillts. I Ignaberga socken af Vestra Göinge härad finnes det största af de i tabellen angifne kalkstensbrott en. En större del af socknens jordägare äro deri delägare. Arliga produktionen uppgår till omkring 2,000 å 2,500 tunnor kalk. Det dernäst märkbara kalkbrottet är beläget på ägorna till Råbelöfs säteri i Råbelöfs socken af Willands härad, der årliga tillverkningen uppgår till omkring 1,200 tunnor.
Regementsläkare äger samma värdighet som kaptener och utnämns av Kollegium Medicum. De skall vara kirurgiska magistrar eller medicine doktorer och helst med beröm ha tjänstgjort tidigare inom fältläkarkorpsen. De som vinnlagt sig inom den veterinära vetenskapen äger företräde vid kavalleriregementen. Regementsläkaren står under Kollegium Medicum i anseende till det vetenskapliga. I krigstid vid en större armé har överfältläkaren närmaste överinseendet. Regementsläkaren får permission en månad. Regementets medicinalförråd mottages av regementsläkaren som insänder ett kvitterat exemplar till Kollegium Medicum. I fredstid skall han noga vårda medicinalförrådet. Att hos regementschefen föreslå till kungörelse på regementsordern vad som är nödvändigt för hälsan och sundhetens bevarande. Att taga reda på soldatens hemseder och söka rätta det som kan vara att anmärka mot hälsans bevarande. Att under regementets vistande på roten och vid möten och mönstringar vårda de sjuka. Att verkställa och attestera besiktningar av manskapet och insända till Kollegium Medicum. När regementet kommenderas i fält följer hela läkarkorpsen med. Vid krig eller större kommenderingar rekvireras sjukdrängar. Bataljonsläkare. Som bataljonsläkare antas de som är magistre chirurgiae, medicine doktorer, licentiater och pensionärer. Till uppmuntran för de större kunskaper bataljonsläkarna måste skaffa sig tilldelas de fänriks rang. De är skyldiga regementsläkaren lydnad och hörsamhet. De skall med all sin förmåga bistå de sjuka. Om någon är för sjuk att medfölja marschen skall de ombesörja karlens avpolletering till närmaste sjukhus. De skall sparsamt hushålla med medicin, instrument och sjukhuspersedlar. Pensionärer och stipendiater. Dessa har inte några bestämda tjänstebefattningar, men hör dock till ordinarie fältläkarstaten. Extra ordinarie fältläkarekorpsen. Överfältläkaren. Denna förordnas av Kongl Maj: t då någon armé sammandrages. Han skall ha kirurgisk eller medicinsk utbildning och helst ha erfarenhet av krig. Hans rang är överstelöjtnant. Han har befäl över alla tjänstgörande läkare och apotekare och har överinseende på allt som rör arméns sjukvård. Han skall rapportera till Kollegium Medicum allt som rör tjänsten.
I sådan afsigt vågar jag yttra mina tankar i detta ämne, samt hoppas, att om de ej i allo finnas antaglige, de dock kunna väcka omtanka på bättre, utaf dem som hafva närmare kännedom om beskaffenheten af Kronans inkomster. Icke en enda utan flera omständigheter hafva sammanverkat, att göra Stats - Inkomsterna otillräckliga för behofven. En förökad Sedelstock och penningens i följd deraf mindskade värde emot varorna, hvilka blifvit antingen mera sällsynte eller af hvilka varit större Consumtion , har, jemte krig och tidernas i öfrigt förändrade skrek, gemensamt bidragit till detta onda, som äfven har till en god del sin upprinnelse från ett felaktigt beskattningssätt och framhärdande i den mindre rimmeliga principen, att anse penningen som en hufvudsak och ej hvad den ifrån sin första 4:de B. N:o 81, 82- 648 Den xg Juni. första upprinnelse varit, en bisak, endast uppfunnen för att lätta rörelsen. Den vighet, hvarmed penningar handterasj har förfört Statsmän och Financierer, att till dem taga all siri tillflygt,saint genom dem beräkna alla Kronans inkomster och utgifter. Erfarenheten bör nu mera hafva öfvertyga! om oriktigheten af denna princip, samt att andra utvägar böra vidtagas för att vinna ändamålet. Våra äldsta Kameral Handlingar vittna att Kronans inkomster fordom bestått af persedlar, samt att persedlar utgöra grunden för all skattläggning. Detta är väl och det mest naturliga, då ingen egendom omedelbart afkastar penningar utan varor och Kronans egenteliga behof är persedlar, hvilka mäste för penningar inköpas, då de ej in natura finnas. Sedan man öfver ett århundrade låtit alla Kronans inkomster, ifrån deras ursprungliga upphof, förvandlas i penningar, hvilka i förhållande till Varu - Articlarna utgöras efter olika grunder, har Kronans inkomster förblifvit otillräcklige, utaf det enkla skäl, att då Kronan behöft inköpa större Förråder, hafva varupriserne ofta stigit dubbelt utöfver det för hvilket rentepersedlarne blifvit löste.
Uti den nådiga propositionen hade Kongl. Majit föreslagit, att Kapellmästaren vid Lunds universitet, Assessoren E. Wenster måtte, efter erhållet afsked, å indragnings-staten uppföras till belopp af 900 R.dr R.mt; men som, enligt erhållen upplysning, Assessoren Wenster numera med döden afgått, har frågan härom förfallit. 34:o. Med anledning af aflidne Provincial-läkaren Professor Erik Acharii efterlemnade oförsörjda döttrar, Charlotta Wilhelmina och Erika Julia Maria Acharii hos Kongl. Majit i underdånighet gjorda ansökning, att den årliga pension af 450 Ridr Rimt, som deras moder Margaretha Maria Acharius, född Hodberg, från allmänna indragnings-staten åtnjutit intill hennes i Juni månad 1856 inträffade död, måtte på dem öfverflyttas, har Kongl. Majit begärt, att Professoren Acharii omförmälda ogifta döttrar måtte i pension tilläggas hvardera 225 Ridr, eller tillsammans 450 Ridr Rim t. ** Af de Ståls-Utskottets Uttalande.
Wid förnyad föredragning af Slats-Ulstottets, i sista pleno upläste, betänande, rörande bihangek till Riks-Ständens prokocoller för den sist förstus na Riksdagen samt Eonstitutions Utstottckö betänkande öfwer grundlagsfrågorna, blefwo Utstokkets, i detsamma gjorde hemställanoen, bifallne. Efter förnyad upläsning af Allmänna Beswärsoch Oeconomiä-Utstottets betänkande om Kyrkoherde - 486 Den Z Junk. deboställens upbyggandej och bibehållande pä Kyr» koherdarnes egen bekostnad, förklarade sig Rodderska» pes och Adeln uli Occonomiä - Utff'oktets nllätau» Ve instämma. Allmänna Beswärsoch Heconomiä-Utsikoltets utlärande rörande fängffjutsen, hwilket i plenum den första Junii blifmii pä bopdet lågt, kstef ä uyo föredragit. Friherre rk k^äl^ankon, ^nöors, yltrave sia, alt han för sin Vel anlag forewarqnde ärende för, tjena en särdeles npmärksamhet, Skyldigheten arr forsta och bcmaka brottstige och sänqne personer, more efter hans öfwerry. gelfe, en ibland de hemmamsägare åliggande sikyl» dj,heter, som innebar flrrfaldiga besmärlighetek. Ut.
Men flera wärde Ledamöter hafwa grundeligen utredt och tydeligm wisst, att ConstitutionenS mening icke kan wara sädan; Den 10 Ostober. 4095 sädan; Riddersk^pet och Adrin har äfwcn sä wäl som de andra Ständen uttryckcligen uppdragit BewillningsUtstottet att först utarbeta BewillningenS grunder, sä att de i kraft af Riksens Ständers Beslut, för dem bliswit framlagda, hwarjemte Ridderskapct och Adeln lätit dem stg föreläsas, och utan nägon anmärkning sjelf bestulit, att de efter en witz tids förlopp skulle till pröfning företagas. När jag pä alla betza skäl anser rätt, och ej emot Constitutionen stridande, att wälet nu afgbrcs, fär jag göra Ridderskapct och Adeln följande proposition. Bifaller Högloft. Ridberskapek och Adeln, att säsom fbrutgäende wilkor för Grunderne till den All, männa Bcwillningcns fördelning, (öfwer hwilka grunder och fördelning Bewillnings » Utskottet skall inkomma med Förslag sedan Bewillningens belopp bliswit af Riksens Ständer bestämdt) nu antaga, att hwarje Swensk inwänare kommer att antingen i ett witzt pro^ grcsstvt fbrhällande för bchällen inkomst, eller genom särskild för person, Egendom, Näring, Embete, Sp, sta m. m., medelst en sä kallad Minimi - afgift, ut, göra den Bewillning, som ä honom, efter ettdera af detza taxeringssätt, högst belöper; men alt BewillningsUtskottets förslag, i afseende pä sjelfwa tillämpningen, säsom Maximi-och Minimi, afgifternas graderingar, Caractcrs - afgift, witze personers fritagande m. m. mä i anledning af dcrwid gjorda anmärkningar, till UtskottelS widare handläggning äterförwisaS. Ropades starka Ja blandade med Nej. Herr Lock, Lorstt?
I afseende åter på den sednare delen af förevar:de förslag, har Frih. Palmstjerna uplyst, att föreskrifter nyligen blifvit lemnade derom, att sådana qvarnar, som blifvit nedlagda, skola befrias från sin grundränta. Utsk. hade sig visserligen bekant, att ganska många resolut:r i denna anda blifvit utfärdade på enskilde personers ansökningar; men jag erkänner öppet, att om någon allmän föreskrift derom blifvit lemnad, så har både jag och öfrige ledamöter inom Utsk. densamma förbisett, och är detta händelsen, torde en underd. framställning till K. M., rör:de denna sak, vara obehöflig. Jag anser emellertid en sådan allmän föreskrift vara högst nödvändig; ty visserligen är det sannt, att det står hvarje qvarn-egare fritt, att hos K. M. söka befrielse från ifrågavartde skatt; men denna ansökning skall först pröfvas hos K:s Befhtde, och derefter hos KammarColkm, samt slutligen af K. M. Sjelf afgöras, och hvilka kostnader och omgångar, som dermed äro förenade, torde för en hvar vara bekant. Jag känner qvarn-egare, hvilka nyligen fått sin qvarnränta på sådant sått hos K. M. uphäfd; men hvilka dock under flere års lid förgäfves gjort ansökningar i detta hänseende. Jag har mig specielt bekant en person, som ägde en qvarn, hvilken han på sju års lid endast begagnat såsom redskaps-bod, samt till verkstad för sina handtverkare och sitt arbetsfolk. Oaktadt denne qvarn-egare under alla dessa år icke förmalt en enda lunna säd, emedan qvarn-hjulet var borta, måste han dock årligen betala 40 T:r i ränta, och han har först nyligen blifvit derifrån befriad. Det torde icke kunna bestridas, all det isynnerhet för allmogen är svårt att underkasta sig alla dessa omvägar. Utsk. har derföre yttrat, att det vore nödvändigt, att först noggrannt Den 22 Juni. 445 undersöka förhållandet, och att Kammar-Colhm sedermera kunde erhålla rätt, att bevilja räntans uphäfvande.
SDlajttö omforg ocb ett arbete för ben enffilba religiöfa nppbpggelfeit tsar blif S)laj:t förorbnabe ferffilta Äommitterabe utarbe* tat förflag till itp Äprfo&anbbof, boillet marit öfmerlemnabt tid granff* liing af bet mib ftftlibne Oiiföbag förfamlabe ^refteftånbet, fm* famina förflag, i enlighet meb ^refleftånbetö beröm gjorba bemftällan, marit till Äommitterabeö förnpabe ^anbläggning öfmerlemnabt, ocb Äommitterabe pafma, efter erl)ållen fännebom af be anmärfningar, pmilla inom ^re 9Jlaj:t ingifmit nptt förflag till föptfobanbbof. Srpcfta eremplar Ipäraf bafma blifmit tid famtelige Äonfiftorierne famt Äontraften i rifet utbelabe, fymx? jemte Äonfifiorierne erhållit befallning förfiänbiga preflerffapet, att an SJlajit inlemna^. 80 SSerättelfe om bwab i 9iifet ocb befé ^örflag tid "^örtlaring öfwer doctor Sparten 8utt)eré Sida (£a Unbcrftiib tia 3 lifbd meb fnoab unber en längre tib egt runt, bär imber befift troöfortoanbter ° ' ' 1 ' < ft|wwanbe förflutna arén ett artigt unberftöb af 300 francé utgått titt bet i Sor Äaped för fjöfaranbe af ben ^roteftantifla troébdäituel
Banko, som för den uppbrunna fasta egendomen medgifvits, i medeltal icke större godtgörelse. än 3,G00 R:dr R:mt erhållits för hvar och en af de 35 brandförsäkrade gårdarna; att för 14 nedbrunna gårdar icke den ringastö brandstod åtnjutits; att de brandskadade tomternas egare, hvilka redan före eldsvådan i allmänhet kunde räknas bland de mindre bemedlade, genom meranämnda olycka lidit högst kännbara förluster icke allenast till följd af brandens omedelbara härjning, utan ock i anseende till deraf förorsakade oundvikliga olägenheter, såsom brist på husrum jemte hämmad verksamhet; att den skada, eldsvådan dem tillskyndat, kunde beräknas till minst 200,000 R:dr sistnämnde mynt utöfver den ersättning, som de för brandförsäkrad fast och lös egendom egde att uppbära; samt alt, derest understöd af allmänna medel icke erhölles, måste den nedbrunna stadsdelen, hvilken å den nya byggnadsplanen blifvit utlagd till 57 tomter, och för hvars bebyggande kostnaden beräknats till minst 650,000 R:dr. under en lång leijd af år, lill skada för både staden och kringliggande landsort, förblifva obebygd, enär de fleste tomtegarne saknade egna tillgångar till nya byggnaders uppförande. Magistraten anhöll derföre, å stadens invånares vägnar, jemväl om nådig proposition till Riket Ständer, angående ett byggnadslån å 450,000 JR:dr R:mt, med rättighet för låntagarne att, i anseende till bristen å tegel och i synnerhet å kalk, få bebygga de nyindelade tomterna med trädhus, utom rådhuset, hvilket antingen borde uppföras af sten eller, om det bygdes af träd, förses med tegelbeklädnad.
Utdrag af Protokollet, hällit i Högloft. Ridderflapeks och Adelns Plenum den 14 Februarii 18 lN. S. D. I anledning af de stäk Högwördige Preste-Ständet i ett ankommit Prokocolls-Utdrag af den z sistl. Januarii anfördt till förändrande af expeditionen angående wifta af Riks-Ständen gjorda conceftioner af privilegier, beslöt Högloft. Ridderskapet och Adeln, att Expedikions-Utskottet flulle anmodas akt författa en ny Expedition, innefattande alla de Privilegii conceftioner, som under denna Riksdag blifwit gjorda; hwacom de öfrige Respeciive Ständen genom Utdrag af Protokollet manligen skulle underrättas. bär Luxra. Utdrag af Protokollet, hällit i Högloft. Ridderskapeks och Adelns Plenum den 14 Februarii iZio. S. D. Föredrogs ä nyo Stats - Utskottets dm rs dennes pä Bordet lagda Memorial, rörande de Kongs Den 19 Zebruarii. 757 Kongsoch Kongs-Ladu-gärdar med tillhörande Hnn« man och Lagenheter, som hittills stätt under Kongl. Maj:ts och Dest Höga Företrädares disposition; och biföll Högloft. Ridderstapet och Adeln till alla delar hwad Slats-Utstoitec rörande vesta Kongsgärdar sig utlåtit och föreslagit; H,varom Utdrag af Protocollet skulle de öfrige Respeclive Ständen manligen meddelas, bit Luxra. Utdrag af Protokollet, hällit i Högloft. Ridderstapets och Adelns Plenum den 14 Februarii igio. S. D. Med anledning af Stats-Utstot'eks den 12 Februarii pä Bordel lagda Utlärande öfwer den af Banco - Utstotlet yttrade förmodan, att pä den i Bilagan till Stats-Utskottets Finance-plan Litt.
Riksdagshandlingarne för detta år uplysa nemi., att vi ägde 92,000 gevär med dertill hörande ”patronkök, remlygspersedlar m. m.;” ridare ”én i bästa stånd varande Art.-materiel, tillräcklig i antal för en armé af 100,000 man.” Slutligen erhöllo vi något sednare 30,000 Engelska subsidie-gevär, hvilka ännu till en stor del begagnas. Hvad företer väl, detta oaktadt, materielen för det närvar.?