Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 af den nådiga stadgan om folkundervisningen; jemte de i anledning häraf afgifna yttranden och skulle denna motion, enligt serskild begäran, med Hederv. Bondeståndet kommuniceras; 4:o af Prosten Melen, rörande ändringar i vissa §§ af Kongl, förordningen om fattigvården i riket, samt anslag af allmänna medel till vissa församlingar, såsom enda vilkoret för dess tillämpning; jemte de i anledning häraf i stån-det afgifna yttranden. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Lag-utskottet följande motioner: l:o f. d. Stats-rådet, Biskop Heurlins, om förändradt ställe för uppenbara kyrkopliktens undergående; 2:o Contrakts-prosten Schröders, om domares åläggande att med protokolls-utdrag förse part, som, i afseende på ålagd värjemålsed, hänvises till Presterskapet till föreställningars erhållande. S. D.
» Mitt halsband, » sade hon eftertänksamt, » åh, det ligger bortglömdt någonstädes i en ask. » » Jag vet, hvar det finnes, » ropade Elsa. » Jag såg det häromdagen, när du städade i din byrålåda. » Margit blef skyldig svaret, men sydde ifrigt på sitt broderi. » Skulle inte ett sådant där rödt halsband lysa upp min svarta dräkt, eller hvad tycker du, Margit? Men du är nog för rädd om det för att låna ut det åt en sådan här slarfva? » Färgen hade åter flytt bort frän Margits IDUN 1893 333 ansikte och handen, hvarmed hon förde nålen, darrade nervöst. Hon såg upp på systern med en beslöjad blick. » Du får låna det — nu — det har ej vidare någon betydelse. » » Men Margit, jag förstår inte — har jag gjort dig ondt — jag visste inte. » » Nej, nej, barn — det är ingenting. Du får låna pärlorna, men — tappa inte bort dem. » » O, hvad jag är glad! Är det riktigt sä- kert, att jag får låna det? Du gamla, rara, hederliga Margit, hvad jag håller af dig. Tänk bara så stilfullt — svart, grått och rödt. Men nu ska det läsas med snälltågsfart, om jag ska hinna att bli i ordning med läxorna, till dess jag ska börja att kläda mig. » Elsa slog sig ner vid sina böcker, men rusade upp igen och kom fram till systern. » Hvilken otäck egoist jag är, » sade hon och slog sin arm kring hennes hals. » Här tänker jag bara på mig själf och mitt eget nöje, som jag skaffar mig på din bekostnad, och du får sitta ensam hela kvällen och bara arbeta, arbeta. » » Det går nog, » sade Margit vänligt; » blir det tråkigt att sitta och peta med nålen, så (Efter ett kopparstick " af Hopirood.)
— N:o 30. i anledning af väckta förslag till ändringar och tillägg uti de om skiftesverket i riket gällande föreskrifter. XIV. B. 337, 348. XV. 7. A19. U. 210, 212, 216. A. 217. E. 229. — N:o 31. i anledning af väckl fråga om förbud för landtmätare, dels att på en gång innehafva förordnande till mera än en förrättning, samt dels alt för skiljoliniers utstakning begära arfvode. XIV. B. 337. A, 348. ( m ) Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 32. i anledning af från Hedervärda Bonde-Ståndet erhållen återremiss utaf, och de öfrige Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om Utskottens Betänkande N:o 28, angående dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, med förslag till Grufve-Stadga, dels väckte motioner om rätt till inmutning af takskiffer samt sådane hergoch sten-arter, som genom deras allmänna användbarhet kunna vara föremål för industri och handel. XIV. B. 403. XV. 59. A. 64. E. 122. — N:o 33. i anledning af väckta motioner angående dels upphäfvande af, dels ock ändringar i och tillägg till gällande föreskrifter i afseende på hemmansklyfning och jordafsöndring. XV. B. 167, 174, 177. A. 197. E. 266. — N:o 34, i anledning af väckte motioner dels med förslag till ny förordning angående Patent-rätt, samt dels om ändring och tillägg uti derom na gällande föreskrifter. XV. B. 146, 162. A. 167. E. 228. — N:o 35, i anledning af väckta motioner, angående dels utarbetande af en ny_ expeditions-taxa, samt dels ändringar uti nu gällande expeditions-taxa. XV. B. 210. A. 212. E. 229.
Och allt rofvet af dessa städerna, och boskapen, bytte Israels barn emellan sig; men alla menniskor slogo de med svärdsegg, tilldess de förgjorde dem, och läto intet igenblifva, som anda hade. Såsom Herren sinom tjenare Mose, och Mose Josua budit hade, så gjorde Josua, att intet blef tillbaka af allt det Herren hade budit Mose. Alltså intog Josua all denna landen på bergen, och allt det söderut ligger, och allt landet Gosen, och dalarna, och slättmarkena, och Israels berg med dess dalar; Allt ifrå berget, som åtskiljer landet uppåt emot Seir intill BaalGad, på bergsens Libanons slätt nedan vid Hermons berg; alla deras Konungar vann han, och slog dem, och drap dem. Men han förde örlig med dessa Konungarna i långan tid. Och var ingen stad, som sig gaf med frid under Israels barn, undantagna de Heveer, som bodde i Gibeon; utan de vunno dem alla med strid. Och det skedde så af Herranom, att deras hjerta vardt förstockadt, till att möta Israels barn med strid; på det de skulle tillspillo komma, och dem ingen nåd vederfaras, utan förgöras, såsom Herren hade budit Mose. På den tiden kom Josua, och utrotade de Enakim utaf bergen af Hebron, af Debir, af Anab, af all Juda berg, och af all Israels berg, och gaf dem tillspillo med deras städer; Och lät ingen Enakim igenblifva i Israels barnas land, förutan i Gasa, i Gath, och i Asdod; der blefvo de igen. Alltså tog Josua allt landet in, alldeles såsom Herren hade sagt till Mose; och gaf det Israels barnom till arfs, hvarjo slägtene sin del. Och landet vände åter att strida. Desse äro de Konungar i landena, som Israels barn slogo, och togo deras land in på hinsidon Jordan, österut: ifrån Arnons bäck intill Hermons berg, och hela marken österut:
H. St;r måtte af RiksgäldsContoirets medel anslå omkring J af Stadens förmenta fordran, eller en Summa af i\rio Tusende Rtdr, att förskottsvis utbetalas i afräkning åden ersättning, som, efter skeende utredning, kan varda Staden tillerkänd, och af kommande St:v anslagen. Reservationer; Af klr Grefve v. Schwerin F. B.: Jag delai;i så måtto Utskottets tanka att jag anser Staden Marstrand äga en obestridlig fordran och finner det icke vara R. St:r värdigt att genom ett gång efter annan gifvet förklarande det frågan icke är tillräckligen utredd uppskjuta slutliga liejuiderandet af samma fordran j men hvad beträffar grunden för liqvidationen kan jag ej instämma i phiralitetens tanka. —■> En fordran, sådan sorn den ifrågavarande, är af natur att kunna genom accord uppgöras. Staten liquiderar denna fordran med Staden; den sednares sak blifver det att liquidera de enskilde fordringsegarne eller hvarje husegare särskildt och då härvid inträflhr omöjligheten för Staden att kunna uppgöra liquid för hvad en husegare på inqvarteringsräkningen för några, oqh tjugu, år tillbaka egt att fordra, är äfven Staden, i tillfälle att, på sätt nu skett, föreslå i liquid en bestämd summa af hvad densamma, enligt räkning, för inqvartering har att for - /[oa Stats-Utskottets dra, hvilket anbuds bifallande jemväl, enligt hvad Landshöfdingen i orten förklarat, är höjden af hvad Staden väntar. På grund häraf anser jag för min del det Utskottet bordt föreslå R. St:r åt R:g:sGontoiret uppdraga att K. M:t tillhandahålla den af så väl Riksdagsfullmägtig för Staden Marstrand som af Landshöfdingen i Orten föreslagne summa till liqvid af Stadens ifrågavarande fordran, så vida K. M:t skulle finna denna summa, utgörande af hela i räkningen uppförde fordringsbeloppet, kunna i liquid lämpligen antagas.
Ty den rike kan lefva i uppenbar lösaktighet, dryckenskap och på ett i öfrigt förargelseväckande och samhällsordningen störande sätt; och han undslipper med de ansvarspåföljder lagen för hvarje särskild lagstridig yttring af dessa lidelser må hafva bestämt: men den fattige, som lefver på samma sätt, blifver, utom nyssnämnda ansvarspåföljder, jemväl underkastad det äfventyr, att såsom försvarslös kunna beröfvas sin frihet. Örn det också må anses oundgängligen nödvändigt, att upprätthålla en lagstiftning, som för rättskänslan har så mycket motbjudande, så är det åtminstone samhällets oafvisliga skyldighet att tillse att allt godtycke blifver aflägs nadt - Motioner hos Eidderskapet och Adeln 1865. 25 nadt ifrån detta område; och de kontroller, hvarom jag talat, äro ingalunda svåra att åstadkomma. Så kunde t. ex. lämpligen stadgas att vederbörande embetsmyndighets, tjenstemans, kommunal-nämnds och tillsyningsraans intyg derom att den till behandling såsom försvarslös anmälde personen icke iakttoge ordning och sedlighet i sitt lefverne icke finge tillerkännas laga vitsord med mindre detta intyg vore åtföljdt af laglig handling, som bestyrkte att den ifrågavarande personen blifvit sakfälld för itereradt fylleri, horsbrott, lönskaläge, slagsmål o. s. v. Ytterligare och hvad särskildt betlaren angår, anser jag hithörande lagstiftning böra kompletteras med ett hittills saknadt stadgande om sättet för bevisningen derom att betlande egt rum, i händelse den anhållne dertill nekar, på det att den anhållne icke må blifva prisgifven åt en lös uppgift af angifvaren, såsom nu oftast är fallet. Man invände ej härvid, att allt sådant lämpligen bör öfverlemnas till doktrinen. Nej, ju dyrbarare en medborgerlig rättighet är, ju angelägnare att genom de mest tydliga, noggranna och minutiösa stadganden omgärda densamma, på det att såväl för den enskilde medborgaren, som myndigheterna ingen tvekan må kunna uppkomma om och under hvilka vilkor denna rättighet blifvit genom lag inskränkt eller förverkad.
Besvärsoch Ekon.-Utslc. Betänkande, N:o 44. dock var grundsyftet med 1844 års förordning om entreprenad-skjutsens inrättande, kan väl icke rimligen tänkas, och då kommer denna sednare lagstiftning i kontakt och strid med den förra. I öfrigt synes det mig icke väl betänkt att, för så föga maktpåliggande fall, som det närvarande, stifta lagar, till rubbning af hemmans frioch rättigheter och hvarigenom skola framkallas förändringar af kronans jordeböcker och räkenskaper, deruti gästgifveri-hemmanens frioch rättigheter upptagas och redovisas. •— Sannt är väl, att tillfällen finnas, såsom af 28 kap. Byggninga-balken och Gästgifveri-ordningen af år 1734, jemte mångfalldiga andra författningar, inhemtas, då ett gästgifverihemmans skyldigheter och rättigheter, kunna öfverflyttas till ett annat hemman — men skälen för en sådan flyttning, — om behofvet hvaraf det tillhör Häradsrätten att undersöka och Konungens befallningshafvande att pröfva, — äro helt andra och mera värderika, än det derföre föga talande motivet eller entreprenadskjuts åstadkommande. Märkas bör dessutom, att, genom Kongl, resolutionen den 15 Juni 1824 i serskildt mål, är förklaradt, att flyttning af gästgifverihållning från ett till annat hemman ma ega rum, när sådant af behotvet påkallas och rubbning i indelningsoch roterings-verket derigenom icke uppkommer. Skulle ock en sådan rubbning genom betänkandets antagande kunna undvikas, det jag bör tro, enär i betänkandet derom intet omförmäles, som dock är principoch rättsvidrigt, ty befrias ett hemman från den skyldighet, som föranledt minskning i dess ursprungliga onus, bör det väl dertill återgå -—■ och om än gästgifveri-flyttning för ändamålet kunde ske, borde man icke förglömma de närmaste följderna deraf, att entreprenaderne för skjutsen vanligen gälla för blott 5 år.
Annu nödigare skulle denna regel blifva att iakttaga, om, som ibland kunnat hända, någon af de tvistande parter, föranledd af hvilka orsaker som helst, skulle söka med imponerande talsätt, i förlitande på sin öfverlägsenhet, att göra sina, ehuru icke fullkomligt utredda, tankar gällande} örn någon skulle, bland alla Ståndets Ledamöter, dem man tyckes anse såsom blotta åhörare, endast vända sig till den person man vill vederlägga, för att, under beständigt upprepande äf hans namn, söka honom med satiriska infäll och bittra anmärkningar nedtysta då, säger 544 Den 19 April, e. tn. jag, skulle det blifva så mycket nödvändigare att upphöra med allt tvistande, och i stillhet albida sakens utgång. öfvertygad om upprigtigheten af denna min anmärkning kunde, och kanske borde, jag med stillatigande förbigå hvad en värd Ledamot i Plenum, den 13-'de April, emot mig personligen yttrat, i anledning af mitt den 4 de sisth April upplästa och på Högloft, Rid~ der skåpets och Addin begäran till Trycket lemnade Dictamen, rörande en förbättrad Maga* zins inrättning ; och det så mycket hellre , som jag ej inför någon enskildt person, eho han ock vara må, erkänner mig mindsta ansvarighet skyldig för hvad jag, i egenskap af StandsLedamot, kunnat yttra eller framdeles kan komma att yttra. Men som iag desromera anser mig fövpligtad att inför Eders Excelience Herr Grefven och Landtmarskalken och Höglofl. Ridderskapet och Adeln göra redo för afsigten med den af mig väckta motion, och förklara de der förekommande uttryck vågar jag ödmjukast anföra följande: Då man b< tänker, hvad mängd af Landets redbarheter årligen måste användas till inköp af en vara, som säkerligen skulle kunna till fulla behofvet inom eget land produceras: om man eltersinnar, hvad uppmuntran det för den ofta i penningbrist och under ständiga behof deraf, stadde jordbrukaren skulle medföra, om han visste sig äga.en alltid säker, beqvämlig
Lördagen den 13 dennes, val af de Elektorer, hvilka, jemlikt 108:de §:n R. F., skola utse komiterade tili tryckfrihetens vård; Onsdagen deri 17 dennes, val af den Nämnd, hvilken, enligt 103:dje §:n R. F., eger att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas; Lördagen den 20 dennes, val af de Elektorer, hvilka, jemlikt 97:de och 98:de §§:na R. F., skola utse R. St:rs Justitieombudsman och hans Suppleant; samt slutligen Onsdagen den 24 dennes, val af R. St:rs Revisorer för granskning af Statsverkets, Bankens och Riksgäldskontorets tillstånd, styrelse och förvaltning; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade besluta att å de sålunda föreslagna dagarne företaga ifrågavarande val. Ropades ja. Sedermera föreslog Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad., i öfverensstämmelse med hvad vid föregående Riksdagar iakttagits, skulle, vid valen af ledamöterne i den s. k. Opinionsnämnden samt af Elektorerne för utseende af såväl Justitie-Ombudsmannen och hans Suppleant som ock komiterade till tryckfrihetens vård, jemväl utse Suppleanter, nemi. 4 Suppleanter till de 12 ledamöterne i Opinionsnämnden och de 12 Elektorerne för utseende af Justitie-Ombudsmannen och hans Suppleant, så att listorna vid dessa båda val komme att upptaga 16 namn, samt 2 Suppleanter till de 6 Elektorerne för väljande af komiterade till tryckfrihetens vård, så att listorna vid sistnämnda val skulle innehålla 8 namn. Till detta förslag lemnade R. o. Ad. jemväl sitt bifall. Slutligen yttrade Hr Gr. o. Landtm., att då, jemlikt det af K.
Ståndet bibehöll 95:te §:n i nuvarande stadga, med tillägg efter ordet ”Taxerings-Comité” å 3:dje raden af orden ”det år en sådan skall hållas”. §. (§.96.) Ståndet godkände §. 96, med dess nuvarande lydelse. §. (§.97.) §. 97 antogs, med den förändring, att de på 2:dra och 3:dje raden förekommande ord: *'i 66 till och med 72 utbytes mot ordet ”dem” samt att de tvänne sista raderne ”hvilken afgift —• —- — lönen njuter helt och hållet utgå. §. (§.100.) §. 100 antogs oförändrad. §. (§• 101.) Likaledes antogs §. 101 i nu gällande Bevillnings-Förordning. §. (§. 109.) §. 109 antogs sådan den nu finnes, endast med iagttagande deraf, att den §., som deri citeras rörande böterna, rättas efter den blifvande numer» följden. §• Det år då Taxerings-Comité hålles, skall, Taxerings-Comitéen, innan den åtskiljes, bland sina medlemmar välja och föreslå en af hvarje Stånd och klass till ledamot i Pröfnings-Comitéen; hvilket val i Protocollet antecknas. §. (§. 110.) Prot, Utdr. d. 77 Oct, i8^0é 7o5 §• (§• no.) Den nuvarande lydelsen af §. 110 bibehölls oförändrad. Om en allmän Profnings-Comitc i hvarje Län. §. 112. Godkändes, med iagttagande, att på l:sta raden efter ordet ”granska3' tilläggas orden Beredningseller” §. 113. Bifölls, enligt Betänkandet N:o 12, likväl med iagttagande, att efter de på andra raden förekommande ord ”bland de af” införas orden: ”Beredningseller.
Detta skulle dock föickommas, om. såsom jag i min reservation föreslagit, ett maximum för utlåningen funnes, så att ändamå - 4 i Den. 3 Oclobcr J. »i. let endast blefve att hjelpa låntagarne från ögon^ blickiige behof. Herr von Hohenhausen har väl yttrat, att några reglementarisk» föreskrifter icke borde förekomma i den underdåniga önskan i ämnet, s-om Rik sens Ständer eniigt StatsUtskottels tillstyrkan.* •le kowme att Kongl. Maj:c förelägga. Jag har icke eller bestämdt föreslagit några sådana, men jag har trott det vara nyttigt, att föreslå några allmänna erunder, hvarpå en beslut tili en förändrad Assistanceanstalt kunde byggas, och jag har i Hena hänseende hufvudsakligen uppgifvit: ett maximum för utlåningen; öppen bok; policeuppsigt m. rn. samt några andra mindre försigtighetsmått, som vid första påseendet förefalla såsom reglementarisk» föreskrifter, men vid närmare betraktande säkerligen gkola finnas vara blotta utkast till hufvudgiunder för den blifvande inrättningen. Jag tillstyrker återremiss af StatsUtskottets betänkande, på det att man så hastigt som möjligt må fä slut på den nuvarande Assistance-in rättningen ett ändamål, som med antagande af Utskottets förslag icke nog tidigt skulle kunna ernås. Herr Cederschjöld, Pehr Gustafi Om jag kun. de inse, att Asststanetinrättningen verkeligen vore omoralisk, skulle jag visserligen icke tveka, att tillstyrka upphäfvandet deraf, äfven om den lemriade aldrig så stor vinst åt Staten, och än mindre skulle jsg tveka att gota det, enär Ven 3 Octolitr /. «. 43 den medförde ärlig förlust.
Förste Domstol eller Underrätt i stad är Rådstufvurätt. Der ege Stadens Borgmästare och Rådmän döma. I - \ 5 §'• Öfver dessa äro Hofr ätter', dit rättegångssaker ifrån Underrätterna komma måge, som framdeles i denna Balk sägs; 8 §• Häradshofding skall denna ed svärja inför Hofrätten. Är han fjerran derifrån stadd, eller kan han sig der ej infinna, förrän Ting skall hållas; förordne Hofrätten hvar det ske må. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 STOCKHOLMS HÖGSKOLLS JURIDISKA BIBLIOTEK ALLMÄNT REGISTER ÖFVER TILL SAMTLIGE RIKS-STÅND ENS PROTOCOLL, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, åren i 847 och 1848. STOCKHOLM, ECKSTEINSKA BOKTRYCKERIET. 184 9. Anvisningar. Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner igenfinnas i l:sta Sami. Irsta Atil. Uti de 4 Columnerna för Riks-Ståndens beslut, utmärker bokstafven a. afslaget, a. a. ad acta, b. bifallet, g. godkändt eller gilladt, l. b. lät bero och ä. återremitteradt. Då något Stånd annorlunda, eller under vissa modifikationer, fattat beslut, äro endast dag och årtal i columnerna införda. Till följd af förbiseende under tryckningen bar vid slutet af bokstafven L blifvit nödigt ett Tillägg, hvilket återfinnes å sista bladet af detta Register. A. I <4ccis, salu-, af städerne lAcharii Enka, pension för |Ackords-förskolter och ersättningar, anslag för |Afgift lill Folkskolorne i anledning af olika beslut . lill Fattigvården om förändring i föreskrifterna ang:di dessa afgiflcr I Aflöning, presterskapets Aflönings-sätt för preslerskapet, förändrad reglering deraf, m. m Svar på återreniiss Afrads-spanm&len: Se’Slats-Verkets inkom ster pag. 2.
ändå på det sättet, och derför tycker jag att hennes nåd inte kan ha någon uträkning vid att hålla oss qvar längre. och hvad er beträffar, Mathilda, så påminn er dessa ord ur er fars bref: "Det är min bestämda vilja, giftermål fullbordas innan min återkomst". Friaren från landet FRIAREN FRÅN LANDET Lustspel Af JOHAN LUDVIG RUNEBERG Helsingfors, J. C. Frenckell & Imprimatur: Axel Gabriel Sjöström. PERSONERNE: Onkeln. Emelie (Niecen). August (Student). Katrine (Kammarjungfru). En Arrendator. SCENEN. Onkeln. Emelie. Onkeln. Nå gläd dig nu, min goda Emelie; När helst du önskar kan du vara fri Och slippa dessa band af flärden bära. Som jag vet visst att dig besvära. Lägg bort ditt köpta hår och bruka ditt, Ditt snörlif, kasta det på brasan fritt Och dina armar från sin bronz-tyngd lätta! Emelie. Men, gode Onkel, hvad betyder detta? Onkeln. Du frågar? just hvad jag har sagt, min vän; Sitt ner och hör mig blott berätta: Du vet ju af dig sjelf, hur tungt det är for den, Som hatar modet, yran, flärden, Att lefva nära stora verlden, Att se dess toma prål, dess falska glans, Att se dess nöjen utan hof och sans Och dessa dårar utan inre värden, Som lefva blott för the och skrål och dans. Än mer, att se det lilla man fått spara, Hvar stund, hvart ögonblick i fara, Att sväljas opp, att bli förödt Af de behof, som yppigheten födt. Jag svettats tusende repriser, För hufvudstan's enorma priser Och dröjt här år från år likväl. Hvad är mitt ändamål, mitt skäl? Min handel har jag slutat längesedan, Mitt capital jag lagt på ränta ned, Min lefnads-sol, den lutar till sitt nedan; Och jag behöfver fred. Välan, ställ dig i ordning bara; i nästa vecka, kanske förr, vi fara, För alltid till det landtgods, som jag har. Jag väntar blott på Arrendatorns svar. Emelie. Min Gud, men kan det allvar vara? Och inom några dar?
Få tjenster fordra så mveken vigor som en landshofdingetjenst, och ehuru man ofta ser, att personer vid den åldern tro sig skickliga äfven i så critiska tider som nu och stå qvar för att erhålla pension, tror jag, att följden af ett sådant tillägg, att man ovilkorligen skulle hafva tjent i io år för att få pension, skulle blifva, att ingen finge afsked, förrän han närmade sig 80 år. Det är redan mycket, att han ej kan gå bort vid 60 års ålder; ty vid Sedentära tjenster kan man ganska väl vara duglig efter den tiden, men i dem, som fordra full vigor, ar sådant undantag. Gr. Frölich: Hvad angar mitt föregående yttrande, måste jag instämma i hvad Frih. Ehrenborgh anfört, att det bör föranleda till återremiss; det var också min afsigt, ehuru jag ej yrkade det, emedan jag tog det för en afgjord sak. 1 afseende på sjelfva saken medgifver jag, att Under den synpunkt, Frih. Ehrenborgh betraktat den, hans skäl kunna vara af någon vigt; men jag skulle tro, att å en annan sida det lätt kunde inträffa, att Styrelsen tillsatte sådana personer, som redan hunnit den höga åldern, och att man sålunda kunde få landshöfdingar, hvilka under deras långa lifstid kunnat vara dugliga personer, men nu ej sysselsatte sig med annat än de oundgängligaste befattningarna vid tjensten, som bestridde den på detta sätt i 5 år och sedan i lugn åtnjöte pension kanske i io ä i5år. Detta skulle leda till misshushållning med statens medel, och jag hemställer, om ej afsigten kunde vinnas på en annan väg, nemi. genom förcskrifvande af en viss ålder, efter hvilken man ej finge utnämnas till landshöfding. Likväl ämnar jag ej göra motion derom hvarken nu eller framdeles; men jag anser ett sådant correetiv, som jag förelagit, vara nödvändigt. Jag kan ej frångå min öfvertygelse, att man ej bör ställa så till, att män genom den lockande pensionen kan få landshöfdingecandidater om 60 års ålder.