Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. beslutat, att det nu föredragna utlåt, skulle punktvis föredragas; enahanda beslut hade R. o. Ad. fattat då Ståndet nyligen afgjorde betänk. ang:de hemmansklyfning; då skedde pröfningen på del sältet, att en hel §, eller till och med flera, om de med hvarandra ägde sammanhang, discuterades gemensamt och sedan framställdes propus, på liela §:n, eller ett moni., eller till och med delar deraf, allt efter hvad discussionen föranledde. Hr Landtm, trodde, att della sätt alt öfvei lägga vore afven i afseende på detta utlåt, det rät - i5o Den io Februari f. m. ta, och att discussionen kunde sträcka sig till alla de punkter, sorn nied hvarandra ägde sammanhang, men att, när propos. skulle göras, den måste göras särskildt på hvarje sådan del, hvarom olika tankar uppstått. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.: Det af Hr von Hohenhausen föreslagna tillägg i 3 mom. måste jag, i likhet med Hr von Rosen, motsätta mig. Jag anser de föreslagna seminarierna vara otillräckliga att ensamna förse alla paslorater och socknar med hehöfligt antal lärare. Det mäste följaktligen blifva en enskild omsorg för dessa communer att förskaffa sig sådana, som äro fullgoda. Om det nu föreslagna undantagsstadgandet inflyter i 3 moni., så tror jag, att församlingarnes nit i detta fall kommer ali förminskas; åtminstone blir detta händelsen, der de ej äro särdeles benägna för bela undervisningsverket. Om deremot, såsom bär är föreslaget, ovillkorligeu föreskrifves, att de böra anskaffa lärare, finnes ej något smyghål att genom en föregifven svårighet härvid kunna undvika sjelfva snken. Skulle det emedlertid verkligen blifva omöjligt, så är detta icke första gången, som ett dylikt lagbud af nödvändighet måst åsidosättas, ty vi hafva alla sett ett dylikt förhållande äfven med de Ijenster, som grundlagen anbefaller.
gående ett elegant 20- å 24- sid. profnummer, i fint koloreradt omslag af denlö- \ pande årgången. Häftet innehåller mer än 50 ypperliga illustrat. jemte beskrifhingar öfver drägter, hattar, handarb., monogram m. m. Endast n:n — det präktiga brudutstyrselnumret — betingar ett pris a. Tio n:r lemnas föri, »; 20 för 2,. 1 M är flyttadt till 49 Regeringsgatan, 1 tr. Höstlagretnu inkommet. [582] gratis, då SVENSKA FAMILJ-JOURNALEN CD !Ö Min fl nya priskurant öfver rikhaltiga förråd „ o3 f s af alla slags .O !-! p I a n t s k o » 3 O I-t ar nu VECKOTIDNING ILLUSTRERAD CD 5 °5 - 0 1 B) 8&gt; e * ^5 V Makarts-Byketter utkommen [433] inbjuder härmed till prenumeration på sin 5-te årgång:. Helsingborg Sveas redaktion öfvertages 1890 af herr Lars Hökerberg. I julnumrets utförliga anmälan redogöres fullständigt för tidningens nya J program, som afser betydligt ökad omvexling i innehållet, exempelvis lefnadsteckningar med porträtt, illustrerade skildringar af land och folk, särskildt Passen nu svenska bilder från skilda trakter af vårt vackra land, uppsatser med anslutpå, ning till mera intressanta tilldragelser för dagen, bilder ur naturens och industriens verld samt i allmänhet kortare noveller och berättelser i hufvudnumret, medan en längre roman, tryckt i bokformat, liksom hittills införes i bilagan. H U S M Ö D R A R, medan sjöfarten är öppen, och förskaffen Eder utaf min så omtyckta l:a Gotlands novemberfångade Vidare Tant Mosaikas omtyckta bidrag med råd och anvisningar för käket och vid handarbeten; sällskapsförströelser, tankeöfningar, oskyldigt skämt och anekdoter. — Kostoadsfria läkareråd, råd i jordbruk och landthushållning samt i kommunala och juridiska spörsmål, dervid insända frågor besvaras af framstående fackmän.
Och om äfven denna vore föga betydlig emot dess utelöpande förbindeler, skall då icke dess utestående stora fordringar få tagas i minsta beräkning vid bedömandet af dess soliditet? Lag fordrar man nu, att Bolags-Banker aldrig få göra någon affair, som icke fullt motsvaras af innestående cassa, aldrig få begagna sin credit, oaktadt det just är sjelfva crediten, eller det allmänna förtroende de taga i anspråk, då de förena sig under Lagens föreskrifter, under offentlig tillsyn , med försäkran örn vederhäftighet, ja solidariskt ansvar, med tillskjutna och i all mänt förvar ställda tillgångar, med årlig och stundlig redovisnings-skyldighet. Och för alla dessa uppoffringar skulle de få njuta den i sanning högst oförväntade fördelen, alt få utgifva förbindelser jemt svarande emot den conlanta valutan, som de äro förpliglade att hafva inneliggande i sin eassakista, men icke det ringaste derutöfver på credit. Jag måste bekänna min oförmåga, att inse, huru någon slags handelsrörelse, ännu mera, huru någon Bank kan stå tillsammans med sådana grunder. Alt gränser behöfva bestämmas för Bankers creditrörelse, och alt sådant är vid denna rörelse af stone vigt, än all annan handel, är obestridligt: och denna varsamhet är, sorn mig synes, i hela denna Lag för öfrigt ganska strängt iakttagen. Men att gränserna blifva så trånga, alt dessa inrättningar skola hafva allsingen credit alt begagna, lärer icke kunna med några rimliga skäl redovisas. Jag anser fördenskull äfven för det andra detta stadgande, sådant det nu lyder i 6:le punkten, göra nästan alin andra garantier öfverjlödiga orättvisa och härda. Då en Bankinrältning förbinder sig att alltid hafva innestående medel fullt ut svarande emot alla dess utelöpande förbindelser af hvad namn som helst, huru kan man fordra någon ytterligare säkerhet? Är icke denna enda nog stor, för att kunna lemna åt en Bankstyrelse full frihet alt i öfrigt handla, som den behagar?
Det är sådana missbruk motionären velat genom sin motion förekomma. Jag får dä säga, att om en landssekret. trott sig äga anledn. alt misstänka underslef i det afseendet, hade han bort efterse oell granska, huruvida den ingifna skjutsräkningen öfverensstämde med verkliga förhållandet. Remitterades till Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskm. Hr Rosenblad, Bernh., uppläste följande motioner: 1. Under de 16 år jag haft det förtroendet att vara bankofullmäktig, har jag ägt tillfälle att på nära håll följa bankoslatens embetsgöromäl. Jemte det, att det är en pligt för mig, att härvid vitsorda den redlighet, redbarhet, ordning och trägna arbetsamhet, som i allmänhet utmärkt denna tjenstemanna-corps, och som utgör hufvudsakligaste säkerheten vid dessa så stora penningesummor, under en invecklad rörelse, omfattande förvaltning — ty alla kontroller äga en gräns — så anser jag för en mig åliggande helig skyldighet, att fästa R. St:s uppmärksamhet på den lägre bankostatens bekymmersamma ställning. Genom den nya organisation af det egentliga bankoverket, som vidtogs emellan riksdagarne 1834 och 1835 samt 1840 och 1841 och vid den sistnämnda stadfästades, lyckades man att kunna nedsätta antalet af bankens tjenstemän, konstidkarne icke inberäknade, från 126 lill 5)4 eller med 32 personer, hvarförutan 15 extralöner indrogos, och detta ehuru göromålen genom tillkomsten af nya rörelsegrenar och de gamlas tilltagande betydligen ökades. Vid sednasle riksdag indrogs ytterligare en kommissariebeställning, d. v. s. inalles hafva 48 lönta platser indragits. Men denna indragning har hufvudsakligen drabbat de begge lägsta tjenstegraderna, i den 3:dje minskades personalen från 45 till 28 och i den 4:de från 39 till 26. R.
Genom dessa Kungörelser borde förenämnde Embetsman kunna vinna den upplysning, som i alla fall borde dem meddelas om då arbitraira vitén, sam af Konungens Befallningshafvande föreläggas, pa det att et£ ensrämmigare förhållande i sådant afseende kunde beredas, och, då jag nyligen i egenskap af R-.visor haft tillfälle i Stats-Conroiret inhämta , att Vites-böfer i ett och annat Län uppgår till flera gånger högre belopp än i andra , och jag icke kan antaga en större benägenhet till åsidosättande af skyldigheter i ett Län än i ett annat; sä har jag trott mig finna orsaken der. till i olikhet af Principer för bestämmande af Den i 5 December. 343 Vitén, som torde förtjena uppmärksamhet. — Vidare får jag vördsamligen tillstyrka, det Landshofdjngarnes obestämda rättighet att till LandsCancelliet inkalla Läns-Innevänare till Sammankomster och muntliga förhör måtte inskränkas. De förra synas nästan vara utan allt ändamål, enär hvarken elen frånvarande elier till någon proposition nekande, bör på sådant ställe kunna af Pluralitetens beslur förbindas, och hvarom, till Landshöfdingars efterrättelse och LänsInnevånares trygghet, jag yrkar ett bestämdt Stadgande; de senare eller muntliga förhören åter, synas icke, utan i få händelser, böra tnedgifvas, helst samma Princip?, sorn endast j; brottmål fordrar personlig inställelse vid Domstolar, älven synes böra lämpas till mål, som höra till Konungens Befallningshafvandes afgörande. Jag kanner väl, att en del Landshöfdingar ganska varsamt begagnar denna dem til. kommande rättighetj men hvarföre skall den existera, då den ansvarslöst kan missbrukas?
Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i likhet med hvad Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet beslutat, stadgat, att någon obligation icke får utfärdas å lägre belopp, än Tvåhundra Riksdaler Riksmynt eller Femtio Riksdaler Silfverspecie. Denna votering har utfallit med 49 Ja och 70 Nej; och hafva Ri-’ kets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Nej-propositionens innehåll 4:e 'voteringen (4 p. i Mern. Den, som, på sätt Stats-Utskottet i sitt Utlåtande N:o 340 föreslagit samt Presteoch Borgare-Stånden beslutat, anser Psla punkten af det moment, hvilket motsvarar det 7:de i Betänkandet N:o 272, böra lyda sålunda: ”Till ränte-liqvider för dessa obligationer och kapitalets amortering anvisas samt uppföres å den stat, sorn af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag varder för Riksgälds-kontoret utfärdad, ett, i öfverensstämmelse med Regerings-förmenis G6 § utgående, årligt anslag, svarande emot Fem och en half procent å det belopp, som, enligt Rikets Ständers beslut, skall upplånas, så ätt lånet må kunna vara ålerbetaldt under en tidrymd af högst Fyratio år; kommande detta anslag alt fortfarande och med oförminskadt belopp årligen utgå, ända till dess hela lånet blifvit i stadgad ordning betald t;” röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner
Ständer vid denne Riksdag, med bifall till Statsoch Banco - Utskottens gemensamt afgifne Betänkande, behagat fastställa, att, jemte det Revisorerne af StatsBancooch RiksgäldsVerken bestås Skjuts efter fyra Hästar till och. från Stockholm, skulle det för samtlige Revisorerne förut anslagne Tractamente af 2 R:dr Banco om dagen förhöjas till 3 R:dr samma mynt, och utgå, så väl under den för Revi* sions.förrättningen bestämde tid, som under remsan till och från Stockholm, då 8 mil heräknas för dagen; äfvensom att Revisorernes Resekostnader oeh Tractamenten, efter hvad förut varit vanligt, skulle till ena hälften godtgöras af Banken och till andra hälften af Riksgälds* Contoiret. Och då föreskrift härom , till samtlige ve* derbörandes efterrättelse, synes icke böra sak* nas uti sjelfva Instructionen för Revisorerne, så hemställer Utskottet, att uti en mot slutet tillagd §. denna föreskrift meddelas;’ och hvilken skulle komma att lyda, som följer 3 J354 Stats-Utskottets Betankanden. §• 13- ’’Jemte det Re.vlsorerne bestås skjuts efter fyra Hästar'till oell från Stockholm, komina samtlige Revisorerne att uppbära Tractamente af Tre (3) R:dr Banco om dagen, hvilket Tractamente utgår, sa val under den fur Revisions - förrättningen bestämde tid, som under resan till och från Stockholm, då Åtta (8) mil beräknas för dagen; Rörandes desse Revi' sions-kostnader efter hvad förut varit vanligt, till ena hälften godtgöras af Banken och till andra hälften af Riksgälds-Gontoiret.” Het ena och andra underställes vcirdsamligen Rikets Högloft* Ständers granskning oell ompröfvande, En Ledamots serskild te tanka bifogas. Stockholm den 13 Maj 1818» Utdrag af Riksens Högloft.
Det fanns ingen, som hon ej svängt om med, utom Ferdinand, som vid dansens början dragit sig undan och Rudolph, som sedan han dansat några hvarf med Virginia, lemnade sällskapet och försvann, utan att någon gaf akt derpå. Utmattad och andtruten, lemnade Elisabeth efter en stund kretsen och smög sig obemärkt inåt skogen. Hon ville hvila en stund och sedan ensam njuta af naturens skönhet. Länge gick hon sagta framåt. Den milda luften i skogen svalkade behagligt hennes hals och kinder och gjöt en ljuf frid i hennes hjerta. Det blef henne så obeskrifligt godt att vara. Hon tänkte med ömhet på sin make, sina barn och äfven till henne sjelf gick hennes tankar; hon tänkte och hoppades, att det skulle bli bättre, annorlunda än det nu var, bli åter som förr, se’n hon öfvervunnit en känsla, som stod henne ständigt i vägen. Under dessa tankar hade hon kommit så långt, att hon ej mera hörde musiken, ej heller de dansandes larm. Stället, der hon stod, var så vackert, kort, mjukt gräs betäckte marken och träden stodo tätt omkring med sina hvita stammar. En lust kom öfver henne att hvila här en stund. Hon satte sig ned på den mjuka gräsmattan; hatten och halsduken hade hon aflagt under dansen, således satt hon nu med blottade skuldror och lockarne sagta gungande för aftonvinden; en hög rodnad betäckte kinderna, och ögonen, glänsande af nöje, dröjde med beundran vid naturens älskeliga föremål. En vaktel började plötsligt sina driller i ett närastående träd. Förtjust lyssnade Elisabeth till den lilla sångarn, då ett hastigt prassel i skogen tvingade henne att se sig om. Bredvid stod Rudolph med mörk blick och rynkad panna, betraktande henne. Lugn såg Elisabeth upp till den höga, dystra gestalten och räckte honom vänligt handen. Han tryckte den lätt och satte sig, qvarhållande densamma sagta vid hennes sida. De tego båda en stund, under hvilken tid Rudolph forskande betraktade henne. Åter uppsteg ångest i hennes hjerta, hon ville draga sin hand tillbaka och fly, men han qvarhöll den och sade dystert: ”Lemna mig ej Elisabeth, innan du besvarat en fråga som jag vill göra dig.”
för båda parterne skadliga, förhållande motionären föreslagit, att en hvar, som, vid laga syn och besigtning, fått sig tillåtet uppföra vattenverk, mätte vara berättigad verket genast anlägga och begagna, utan hinder eller afvagtan at ett högre beslut; blifvande del hans ensak, om, till följd al ett sådant beslut, anläggningen kom me att raseras. Detta förslag finna Utskotten vara af beskaffenhet att icke kunna till bifall anmälas. Utom att det strider mot den i Lag antagna grundsats, det beslut, hvaråt part icke nöjes, ej kan gå i verkställighet, utan att tvänne domstolar eller myndigheter deruti instämt, skulle det leda till de största olägenheter och en villervalla, hvaraf följderna blefve långt förderfligare, ändem, ett uppskof med anläggningen någonsin kan försökanden åstadkomma, ty förutsatt, det Syne-Rättens beslut häfves och anläggningen måste rifvas, så skulle deraf uppkomma, ej blott förlusten af verkets rifning, utan äfven, i de fleste fall, långvariga rättegångar om skadeersättning för den tid, det varit i gång. Utskotten hemställa således, alt motionen må lemnäs utan afseende. Stockholm den 20 September 1840. Ank. till E*p. Utsk. den 20 Nov. kl. 3 e. m. 'Betänkande, i anledning af väckte motioner om förändring i flyttningstiden för tjenstehjon. Uti detta ämne hafva till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet två hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. BorgareStåndet ingifne memorial blifvit remitterade, nemi.: från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, af Herr Friherre Sparre, Carl, hvilken, under framställning om olämp - 4 Lagsamt Allm.
Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, om nedsättning i Tullen å utgående Tjära och Beck. Julii P. 1240. Aug. P. i34- Oct. 2 A. P. 5p4» 623. — om tillåtelse för visse inom Malmöhus Län boende Strandsittare, att med sine fiskarebåtar, föra varor emellan Inrikes orter och Danska kusten. Junii P. ^3i. Aug. P. 134. — i anledning af Motioner om inskränkning i Finska handeln. Sept. P. 2o4i427>372. Nov. P. 87. — i anledning af Motioner om upphörande af böte-ansvar för de skattskyldige, som från KronoUppbördsstämmor och af Regementsskrifvare utsatte Uppbördsmöten förfallolöst uteblifva. Dec. 2 A. P. 28, 43, 5o, 162. — i anledning af Motioner om ändring i nu gällande prohibitiva Författningar, samt om antagande af ett friare Handelssystem. Dec. P. 791. — i anledning af väckt fråga om införande här i Riket af Drawback eller restitution af Tull för råämnen, då de förädlade utföras. Dec. P. 622, 734, 808. — i anledning af väckt fråga, att Salt och Sill måtte få tullfritt införas. Nov. P. 112, 396, 45o. 71 Bevilluingssami Allmänna Besvärsoch Oe» conomieUtskottens Betänkande!!, Memorial och ProtocollsUtdrag, angående förslag till reglementariska föreskrifter vid Tariffen för TullBevilliiingens beräkning å inkommande och utgående varor. Dec. P. 5. Dec. 2 A. P. 160, 168, 173. — i anledning af väckt fråga om Nederlagsfrihet för Carlskrona m. m.
Antingen här må förstås blott de förändringar, som ske efter denna Höga Förordnings lifgifvande, eller att äfven de, som föregått densamma, böra komma i beräkning; så synes väl i båda fallen med all rättvisa och billighet vara öfverensstämmande, att någon viss tid bestämmes, under hvilken jordens, sorn orden lyda, förra beskaffenhet bör afses. Så nyttigt det är, att den som företager större eller mindre uppodlingar af Skog och Utmark, njuter all möjlig lättnad, som utan andras förfång kan honom lemnäs; så angeläget vill det vara att äfven häruti utstakas någon gräns. Man känner Odlingar af Utmark och Skog. som i senare tider skett af så stort omfång och med den framgång, att de både till stor lek och godhet vida öfverträffa Grannens In ägorj och månne det då icke är obilligt, at sådana Odlingar till Åker, Äng, Planteringa m. m. skola i evärdeliga tider bibehålla egen skapen af Utmark eller Skog och Grannen fö sina Inägor draga största bördan afStängselSky digheten, endast ur det skäl, att dessa, i ar seende till Odlingen, äro äldre? Det kan ick bestridas, att den Jord, som nu anses för In ägor, har till största delen fordom varit Skos eller hvad vi nu kalla Utmark. Men so; denna under tidens längd genom Odling ikläi Ben 5 Jalmar ii. 14 7 isig naturen af Inägor; så bör väl samma förhållande äga rum med de Odlingar, sorn under en sednare viss tiderymd antingen redan, skett, eller hädanefter ske. Ertarenheten haf visat, att Utmark, om den annars till Odling är tjenlig, kan, i synnerhet genom omväxlingsbruk, på loa 15 år bringas till lika godhet och fruktbarhet med Grannens Inägor, och ej sällan derutöfver.
Dessutom ber jag, att få påminna Hrr:ne derom, att alla de anslag, som blifvit af StatsUtsk. vid denna Riksdag tillstyrkta — jag medgifver gerna, att de blifvit med mera oväld, och större sakkännedom fördelade, än under många föreg:de Riksmöten — dock äro allmänna medel, utgående från allas fickor, och icke, såsom Stats - 524 Den 29 Juni f. m. Ulsk:s ledamöter understundom tyckes inbilla sig, ur deras egna. Det ligger således makt uppå, att de icke oriktigt användes, och att slats-bidragen icke lemnäs med partiskhet, ulan ali de allmänna medlen, äfven komma del allmänna till godo. Detta är ju tydligen rätta förhållandet.- Man förnekar icke några enskildta företag, att på enskildtes bekostnad upstå, men då enskildta företag skola befrämjas, medelst anslag af allmänna medel, hänskjutes frågan rättast till Regeringen, som bäst är i tillfälle all bedöma de allmänna be hofven för landet i dess helhet betraktadt. Jr g tror, att det skulle vara ganska bra, om den princip, som nu ti lerkännes de liberala, vid nästa Riksdag adopteras af de konservativ . Jag tillräknar mig således, som sagdt är, såsom en förtjenst, hvai en värd ledamot fört mig lill last såsom eli felt Hvad beträffar den hos mig anmärkta inconseqvensen, alt jag, ehuru en s. k. ”framåtskridandets man”, dock motsatt mig ett, vid denna Riksdag afgjordt represenlalions-förslag, som blifvit af anmärkaren understödt, och afsåg alt förbättra det nuvar:de, ”oefterrätlighets-tillståndel”, så får jag blott säga, att när det är fråga om att välja emellan det oefterrättliga och ett ännu oefterrättligare, så behåller jag åtminstone heldre det förra.
Reservationer å riksstats-anslag I0,878,5o(: 63. Odisponibla uppbördsmedel: Till extra statsregleringsfonden: Reservationer å extra statsanslag s 1,625,369: 40. Till riksgälds-verkets fond: 1858 och 1859 årens bidrag till bestridande af de på Riksgälds-kontoret anvisade utgifter — 1,932,400: Utgörande netto Statsverkets grund 25,313,988: 66. Credit. Utgående balans: Fondens behållning vid 1860 års slut, bestående af: Behållning af spanmål och proviant 87,924: 80. Dito af bergseffekter 351,632: 43. Utestående krono-uppbörd den 31 December 1860: Fordringar: Hos riksgälds-verkets fond: Efter afdrag af: Återstående utgifter, enligt riksstat 377,531: 76. Skulder: Till ordinarie statsregleringsfonden : Reservationer å riksstats-anslag 11,340,498: 7. Odisponibla uppbördsmedel: Till extra statsregleringsfonden: Reservationer å extra statsanslag ; 1,408,750: 62. Till riksgälds-verkets fond: 1859 och 1860 årens bidrag till bestridande af de på Riksgälds-kontoret anvisade utgifter ; 1,932,400: Utgörande netto ! ;vi . lii j »saidi: ili mfw.A :OuHi 'in*»*> ’1 !H. ■ !. r t< .!qqu .; Ii . /, IP. i ■ Ii.-' ii., | '■ r urnv . • , -r ,* . 1 • T 'alili.' ‘i.. :‘-l : " .ti *1 .'!• ■ I ' • i<‘timin? -M i rflkSStf. I ii.' tu - i, i/a ■ it,”. ■ •I.i: ii I. Litt.
Denna reflexion har runnit oss i sinnet i anledning af att redaktionen af » Dagens Krönika » erhållit till förfogande just det kungliga svaret på de här ofvan begärda förhållningsorderna. Ett aktstycke af stor betydelse då detta icke blott suppleerar fångens eget utlåtande i saken, hvarom står att läsa i arbetet: » Vidräkning och reform, betraktelser i fängelset af en svensk statsfånge » 1839, ur hvilken skrift vi hemtat uppgifterna angående hans behandlingssätt, utan detta dokument jemväl efter mer än femtio ¿rs förlopp utgör ett jubileum öfver hurusom dylika abderidska åtgärder mot publicitetens stridsmän numera höra till de öfvervunna ståndpunkterna. Dokumentet väl värdt att inrangeras bland kuriositeter i sitt slag har följande lydelse: CARL JOHAN etc. Vår synnerliga ynnest etc. Vi hafva i Nåder låtit Oss föredragas Eder, denna dag aflåtna and.
Jag anser den obehöflig derföre, att genom den förutnämnde af dessa skrifvelser alla till origtigheter föranledande bestämmelser uti Kongl. Maj:ts nådiga Bref, rörande ny utgifts-stat för Lunds universitet af den 19 December 1848 komma att för framtiden försvinna; och jag anser den olämplig derföre, att när Utskottet erkänt, att »de af Akademiska konsistorium åberopade stadganden skäligen kunna hafva gifvit anledning lill en sådan tillämpning, i afseende å medlens användande, som den nu anmärkta», det också med detsamma medgifvit, alt någon embets-försumlighet ej legat vederbörande myndigheter till last. Hade någon anmärkning i det syfte, som denna sednare skrifvelse förutsätter, bort göras, så skulle det väl hafva varit mot det Stats-råd, som kontrasignerat det till ofvan omförmälde origtigheter föranledande Kongl. Brefvet; men någon sådan anmärkning kan nu likväl ej heller göras, enär denna regerings-åtgärd redan med godkännande passerat sistlidne riksdags Könslitutions-Utskott.» Häruti hafva instämt: Herr Leijonancker, F. W. E. C., Herr Montgommery Cederhjelm, Robert Nils Germund, och Herr Virgin, C. A. Af Herr Hof-predikanten Wensjoe: »Mot det till Höglofl. Stats-Utskottets utlåtande JV° 21, § 49 gjorda tillägg, hvari föreslås, att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Majit tillika i underdånighet anhålla, det