Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från Hederv. B onde-Stån det. S. D. Vid nu punktvis skedd föredragning af Sammansätta Böviltaings-r;, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JV2 2, angående vilkoret) för bränvinstiilverkningen lade Ståndet till handlingarne Utskottets å första sidan af Betänkandet gjorda hemställan att Rikets Ständer måtte lemna utan afseende den af Anders August Andersson från Östergötlands län inom Bonde-Ståndet gjorda framställning o nu återställande! till, vissal delar af 1857 åts nådig* Förordning angående vilkoret) för bränvinstillverkning; hvaremot Ståndet i öfrigt biföll så väl hvad Utskottet i Betänkandet hemställt och tillstyrkt som äfven det af Utskottet afgifna förslag till ny förordning i, ämnet, dock med undantag af följa,nde delar angående hvilka Ståndet beslöt på sätt här nedan förmälas. § 2. Med godkännande af § i öfrigt beslöt Ståndet att bränvinstillverkning må vara tillåten jemväl under blott en af de utaf Utskottet föreslagna terminer, i följd hvaraf de i slutet af i mom. i § förekommande orden: »och två pä hvarandra följande terminer den kortaste» skulle utgå. .».IVoV.U § 4. Med ogillande af Utskottets förslag i afseende å minsta tillverkningsbeloppet beslöt Bonde-Ståndet att ett hundrade kannor skulle vara den minsta tillverkning på dygn för hvilken anmälan finge ske, hvadan § borde i Öfverensstämmelse härmed ändras så |att i stället för orden: »tre hundra kannor» borde inflyta: »ett hundra kannor.» P 22.
Derjemte hafva Rikets Ständer i sammanhang härmed ansett Fotografier äfvensom Stålstick och Träsnitt böra på vederbörliga ställen i taxan upptagas med hänvisning till kopparstick. Enär med den under första rubrik afdelningen af artikeln Korgar och Korgmakarearbeten förekommande benämningen »af oskalade qvistar och spån,» otvifvelaktig! afses beredningsämnen af blott gröfre beskaffenhet, hafva Rikets Ständer, i likhet med hvad embetsverken tillstyrkt, ansett att, till förekommande af missförstånd, framför ordet »spån» bör tilläggas bestämningen »gröfre». I betraktande af den icke ringa tillverkningskostnaden för artikeln Ost, då denna vara i stort produceras, och den längre tids förlag densamma fordrar för att kunna med fördel afsättas, samt vid det förhållande att en genom tull å nämnda artikel åvägabragt prisförhöjning komme att i dubbelt hänseende verka fördelaktigt, nemligen dels omedelbart såsom en uppmuntran och nödigt skydd för den inhemska ostfabrikationen, och dels medelbart, sålunda att de oädlare sädesslagen, Bih. till R. St. Skrifvelse, N:o 85. hvilka nu till men för jordbruket exporteras, i stället kunna med fördel användas till utfodring af ladugårdarne, och förmedelst derigenom erhållna större och kraftigare gödningstillgångar rikare skördar af jorden framkallas, hafva Rikets Ständer belagt artikeln Ost med en införselstull af 3 R:dr per centner. Sedan vid artiklarne agat, bernsten, med flera liknande varuslag, blifvit stadgadt, huru sådana, oäkta, infattade med guld eller silfver skola tullbehandla^, hafva Rikets Ständer, i likhet med hvad Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen föreslagit, ansett, att vid artikeln Perlor bör, näst efter rubrikafdelningen »oäkta», »andra slag», införas en afdelning af följande lydelse: »infattade med guld eller silfver, vägas med infattningen och förtullas såsom den».
R:dr samt Malmö de återstående 200,000 R:dr; c) att på dessa 3:ne platser, såsom Rikets förnämsta penninge-marknader, Hypotheks-föreningarne böra samfäldt inrätta vexlings-kontor, med förbindelse att in-och utvexla samtlige Hypotheks-föreningars obligationer; d) alt i händelse någon Hypolheks-förening belastar något af dessa 3:ne sistnämnde kontor med sina obligationer till större belopp, än som motsvarar föreningens andel i kontorets vexlingssumma, beräknad efter bevillnings-taxeringsvärdet, och kontorets invexlingsförmåga deraf hämmas, sådan förening må varda förpligtad, att inom en kortare tid, t. ex. 3 månader, invexla sina i kontoret innestående obligationer; inträffar detta fall i något af de öfriga vexlingskontoren, må det åligga den förening, hvarunder kontoret lyder, att inom 3:ne månader åter hafva öppnat invexlingen; Motionärens anmärkning: Dessa stadganden kunna vara nödvändiga för de föreningar, hvilka antingen ej förslå att i början begränsa utsläppningen af sina obligationer till 4 procent, eller för häftigt draga in sina utländska förbindelser. e) att för de erhållna kreditiven hvarje Hypotheks-förening må utställa säkerhet, som af Rikets Ständers Bank godkännes; f) att vexlings-kontoren endast må hafva skyldighet och rättighet att inoch utvexla obligationer, löpande med 4 procent ränta; Motionärens anmärkning: En högre ränta på föreningens obligationer bere der föreningarne inga särdeles fördelar, och af en lägre drager allmänheten ej så stor nytta. Skulle likväl en ränta efter 3 procent anses fördelaktigare, så kan man äfven fastställa en sådan ränta. R:dr, samt att räntan för en dag hör på kuponen vara utsatt; Motionärens anmärkning: Räntan på 125 R:dr Banko är 1 sk. Rgs för hvarje dag, ' pä 250 R:dr 2 sk., på 375 R:dr 3 sk. 0. s. v. Genom delta stadgande underlättas - Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. 25 lättas ränteberäkningen för så väl kontoren, som allmänheten.
Ridder skåpet och Adeln: af Herr Friherre Boije, Ludvig, som anfört, att, då med rättsbegreppet öfverensstämde, att hvarje handling, i laglig form upprättad, måste anses på ärligt sätt tillkommen, intilldess motsatsen blifvit bevisad; men Utskottet i sitt förslag utgått ifrån en häremot stridande åsigt, enär Utskottet, förutsättande, att hvarje köpeafhandling angående lös egendom, som förblifver i säljarens vård, vore falsk, tillstyrkt, att, vid uppkommen fråga om giltigheten af sådan afhandling, den skall kära, som egendomen köpt; så borde förslaget ändras sålunda, att denna skyldighet ålades den, af hvilken köpeafhandlingen klandrades; äfvensom Friherren, till förekommande deraf, att innehafvare af andras lösa egendom ej måtte (ill följd deraf finna utvägar till credit, ansell, att ifrågavarande köpeafhandlingar borde till allmänhetens kännedom anslås på Rättens dörr och der ett år qvarblifva; af Herr Grefve Frölich, David, som väl medgifvit, att berörde Författning i vissa fall medfört olägenheter, men dock förmenat, att densamma varit välgörande för den fattigare folkklassen, t. ex. torpare, som, genom försäljning af sina lösören, kunnat af husbonden erhålla nödiga försträckningar, hvilka denne ej vågat lemna, derest han befarat, att försträck Bih. till R. St.
Stämdes alt afradan skulle mätas med en råge af 2 kappar för råg och korn och 3 kappar för malt. Tillika stadgade 1733 års förordn. att mätandet skulle ske med skylling och skakning, så att all dea spanmål, som möjligen kunde rymmas i T:n, skulle bringas in deri. 1737 års förordning åter förbjöd skakning, men bestämde deremot att rågen skulle vid handel likasom vid afrad blifva 2 kappar för råg och korn och 3 kappar för malt. Ar 1739 återigen sladgades likaledes, att skakning icke skulle ega rum, men rågan bestämdes till 4 kappar för råg och korn och 6 kappar för malt. Allt detta, Mine Hrr, har härrört deraf, , att T:n icke hade en till kubikinnehållet bestämd storlek. Det 'säkraste sätt att förekomma sådana omkastningar är att rymden \af T:n bestämmes med direkt afseende på längdmåttet. En ku* 'hikfot spanmål måste rymma hvarken mera eller mindre än en k,nbikfot. En råge derpå låter ej tänka sig, ty figuren, som bestämmes genom benämningen, vore derigenom förlorad. Dessutom, då man talar för bibehållande af T:n, hvilken T:a vill man behålla? Af Betänk, synes, att vi hafva 5 slags Tunnemål för torra varor, nemi. den enkla T:n, spanmåls-T:n, malt-T:n, salt-T:n, T:n för stenkol, bränkol, gips, kalksten och krita, och T:h för färsk sill, och dessutom T:n för våta varor. Dertill koYbmer, att jordfrukter, t. ex. potatis, mätas ömsom med 24, 32, 36, 40 och 42 kappar.
Updraget lämpar sig bäst för den inom E:s K. M:s och rikets Krigs-colbm redan inrättade Militär-föfattnings-byråen, som skulle kunna ställas under.Chefen för E:s K. M:s Landtförsvars-dep:ts omedelbara lydnad och genom en lämplig instruktion gifvas en ökad gagnelighet i milltär-stalistiskt hänseende, äfven öfver främmande länder och en större omfattning till syfte och verksamhet än som nu till en början är möjligt.” ”För det närvar, tillstyrker jag underd:gst: ”1:0 Att samling af gällande författningar, rörande arméen, dess styrelse och förvaltning måtte fortsättas af dertill redan utsedde personer, efter gillad plan, som under den tillsyn och kontroll, uppå arbetets driftiga fortgång, som genom E:s K. M:s nådiga bref af den 8 Augusti 1844 blifvit mig, i egenskap af t. f. President i Krigs-colltm i nåder updragen.” 2:do Att, sedan hela författningssamlingen blifvit färdig, ett allmänt alphabetiskt register öfver så väl densamma, som tillhörande tilläggs-häften, varder utarbetadt och af trycket serskildt utgifvet.” ”3:o Att sådane tilläggs-häften, uptagnnde sedan en titels tryckning utkomna författningar, som i mer eller mindre del ändra eller uphäfva hvad tillförene stadgadt varit, upställde i alldeles samma form med sjelfva författningssamlingen till kapitel och §§ samt med hänvisning lill dem, må efter hvarje års utgång, utarbetas och utgifvas för alla till samma tid tryckta titlar; samt att början härmed göres med innevar. års utgång.”
Uti de mål Hof-Rätten såsom första Domstol afdömer, bör, innan Rättegången der företages, namnsedlen öppnas, derest sådant uti Nämnden icke redan skedt, och Författare eller Boktryckare, som icke blifvit häktad, till utsatt dag kallas, genom Allmänna Tidningar ne, om det ej annorledes ske kan, att till vidare förhör i Hof-Rätten sig inställa. Kommer han ej, dömer ändå Hof-Rätten på för hand varande skäl, och skall Utslaget, derest det af Författaren ej inom laga tid öfverklagas, anses hafva Bilaga A till Mern. N:o 7. 73 vunnit laga kraft; Författaren vare dock i alla händelser obetagit att hos Konungen om nåd anhålla. Angripes uti af trycket utkomna Skrifter enskilde personer, en eller flera, och det ej sker i och för deras Embete, derom må ej annor än rätter Målsägande kära, ej eller må tillförordnad publik Actor någonsin sådant i sitt käromål upptaga och åklaga. Mälsäganden vare likväl ohetagit att hos Justitice-CanzlersEmbetet begära biträde i Rättegången af Kronans Ombud, der tillmålet är af högre och hårdare beskaffenhet; och må på Justitice-Canzlerens eget ompröfvande ankomma att härtill bifall lemna; dock kan sådan Actors frånvaro eller utéblifvande icke uppehålla målets företagande och afgörande vid Domstolen. Sådan åklagan af enskilde personer handteras i alla delar efter det Rättegångssätt, denna och Allmän Lag föreskrifva; dock må Under-Domare vid sådane enskilta tvister, utan inliemtadt utlåtande af Hof-Canzleren eller hans Ombud, qvarstads-frågor upptaga och deröfver meddela Utslag, hvaröfver Parterne äga i laglig Ordning hos ÖfverRätten besvär anföra, i hvilket fall qvarstaden ej må verkställas. I frågor om qvarstad böra, i sådant fall, Konungens Befallningshafvande och vederbörande Magistrater ovägerlig en och vid ansvar biträda; dock må ej hos Bokhandlare eller annan Försäljare å någon inom Riket utkommen Skrift qvarstad begäras, utan att genom bevis kan styrkas, att
Det sätt, som Utsk. här föreslagit, att de enskilda menigheterna dertill skulle lemna bidrag, är ett sätt, som de i alla fall ofta nog få tillita för de olika behofven, som yppa sig, fattigvård m m. Jag tror således att det vore väl, om StatsUtsk. toge saken i närmare betraktande. Ett anslag af 100 r:dr är ej för stort; med det kan en djurläkare ej lefva gift, han behöfver derutöfver i alla fall bidrag af de enskilda menigheterna. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Jag begärde ordet, då Hr Cederschjöld slutade sitt anförande. Sedan bar jag blifvit förekommen af den talare, som nyss före mig yttrade sig; men jag kan ej underlåta, att för R. o. Ad. framställa det vitsord, som alla antagna barnmorskor lemna om Prof' Cederschjölds stora uppoffringar af lid och egna medel, med hvilka han hjelpt dem, som varit meddellösa. Jag önskar således i högsta grad att StatsUtsk., i följd af återremissen, inkommer med ett utlåt., mera gynnande för Hr Cederschjöld, emedan ett förblifvande vid dessa villkor skulle vara ett un derkännande af R. St:s lust att belöna ett patriotiskt sinne, då det sättes i verksamhet af nit för allmän nytta. Hvad det villkor angår, som StatsUtsk. gjort för ett anslag till Carolinska inslitutet, så anser jag det vara, om jag så får uttrycka mig, obehörigt, dock anser jag, att Ständer, som äga att sig sjelfva beskatta, kunna yttra en önskan, att om det eller det anslaget beviljas, man önskade att dermed vinna det eller det ändamålet. Om i stället för villkor, saken vore framställd som en önskan, anser jag, alt den vore fullkomligt riktig, och finna de sedan, att önskan icke blifvit uppfylld, kunna nästföljande riksdags Ständer upphöra med anslaget. På detta sätt tror jag, att en förlikning kan äga rum emellan åsigterna. Hvad veterinär-läkarne i länen angår, tror jag det vara bättre att hafva en väl lönad , än 3 sämre lönade.
Proposition, N:o 36. 17 hvars Verkstad vore på denna sida belägen, och för egarne af de 4 mindre gårdar, hvilka nu derstädes befinnas, men i öfrigt icke lända till stadens gagn och bästa, så vida ej den redan år 1829 åt staden upplåtna, men allt hittills i ringa mån bebyggda jord på östra sidan af ån skulle i en framtid mer bebyggas samt handeln och rörelsen inom denna del af staden vinna betydligare tillvext, i hvilken händelse det åter vore stadens invånare öppet att åt staden söka upplåtelse af en annan hamnplats nedanom det af Munktell nu underdånigst begärda jordstycke. Med fästadt afseende å hvad vederbörande i denna fråga underdånigst yttrat, äfvensom å den gagneliga verksamhet Fabriksidkaren Munktell vid dess Mekaniska Verkstad redan ådagalaggt för Ståloch Jernmanufakturens fullkomnande, samt då för en ytterligare utveckling af denna industriella verksamhet erfordras egen hamnplats jemte ökadt jordområde, vill Kongl. Maj:t i Nåder föreslå Rikets Ständer att för deras del medgifva, det ofvanomförmälda tomtstycke, utgörande 3 tunnland 27 kappland af Eskilstuna Kungsladugårds mark, må, emot årlig afgäld till Kongl. Maj:t och Kronan i enlighet med föreskriften. uti II Kap. 4 § af Kongl. Förordningen den 19 December 1827, åt Munktell och hans rätts innehafvare för alltid upplåtas. Ilandlingarne i detta ärende skola jemte en dithörande karta tillställas det Rikets Ständers Utskott, till hvars handläggning frågan varder öfverlemnad. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. </. A. Gripenstedt. Bill. till R. St. Proposition, N:o SS. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 10 Januari 1857.
Jemte det jag får härmedelst äran förklara, det jag i frågan om Skånska Stenkolsverket instämmer uti enahanda tanka med den Harr Grefve Mörner samt t iiherrarne af Klinteberg och Ehrenborgh, redan yttrat, får jag för denna mening tillägga d#t vigtiga skäl, att i händelse nämnde verk icke kraftigt understödjes, och det derstädes nedi agde patriotiske arbete icke vidar* uppmuntras, utan i brist af nödig framgång dermed, samma verk måste nedläggas j s.ä finnes ock ingen controll eller motvägande kraft, sorn derefter hindrar Engelsmännen, att omättligt och efter godtycke stegra prisen på den ej mindre för Fabriker och åtskilliga andra Näringar, utan jemväl i oeconomiskt afseende i synnerhet tor de skog* lösa trackter i Skåne, oumbärliga varan Stenkol. Och följden skal! otvifvelaktigt blifva den, att de speculativa Engelsmännen , hvilka nu handtera deras Stenkol, såsom en obetydlighet, så, att desse nyttjas och i Riket införas blott såsom barlast, tilläfventyrs i afsigt, att derigenom underminera Skånska Stenkolsver - Den 29 Maji. 529 Ket, om denna deras afsigt lyckas dem, skola snart upphöja deras Stenkol till en b tydlig handelsvaraj och dymedelst undergräfva våra Fabriker och Näringar, eller åtm nstone pålägga dem en betungande afgift tili utlänning gen. Jag anser derföre d.t vars lämpligast» att såsom Herr Grefve Mörner ti lie» y kr, Höglofl.
Vidkommande åter de öfriga momenterne af förevarande 24 punkt, nemligen: a) angående de under anordningstitel afförda räntor, hvarifrån befrielse åtnjutes af Åkers krutbruk, Husqvarna gevärsfaktori, m. fl.; b) rörande de till Sala silfververk upplåtna räntor och inkomster; d) i fråga om de till underhåll af loftsbyggningen vid Ornäs och den så kallade kungsladan vid Rankhyttan anvisade dagsverken; och e) angående den till Runna qvarndam anslagna dagsverkslösen; så enär de i dessa momenter upptagne frågor, efter Utskottets tanka, icke äro att hänföra till dem, hvilka, sedan två Riks-stånd stannat emot två, skola genom votering i förstärkt Utskott afgöras, lära Rikets Ständer uti sin till svar å Kongl. Maj:ts nådiga proposition afgående skrifvelse i underdånighet förklara, det Rikets Ständer icke funnit skäl att bifalla hvad Kongl. Majit i förevarande afseeuden föreslagit. 25:te punkten, angående ifrågaställa åtgärder till beredande af öfverenskommelse med egaren af kronokalkugnen i Wisby om afståeende emot viss kapitalersättning från rättigheten att uppbära ränteved, hvilken i sådant fall skulle, lika med öfriga räntor, förvandlas och till staten ingå, — är bifallen af Borgare och Bonde-stånden, men af de öfriga tvänue Riks-stånden afslagen. Förevarande fråga, hvilken, i händelse den i 24:de punkten föreslagna indragning af indelda räntor och kronotionde varder af Rikets Ständer afslagen, måste såsom följd deraf anses förfallen, lärer i motsatt fall, enär två Riks-stånd derutinnan stannat emot två, böra medelst votering i förstärkt Utskott afgöras; i hvilket afseende Utskottet får föreslå följande proposition: 14:o.
De räntemedei, hvarom Frih. Cederström, Jak., talat, äro sådana, som erläggas dels af städer och korporationer, dels af jordoch hemmansägare, hvilka företagit odlingar och undfått lån af riksg.-kont., dels oek från städer, som anlagt hamnar och företagit strömrensningar. Dessa medel hafva hitintills ingått till riksg.-kont. direkte och icke varit sammanblandade med Statsverkets ordinarie inkomster. De äro äfven till sin beskaffenhet vidt skilde frän de ordinarie Statsinkomsterne, såsom ytterst tillfällige och ombytlige allt efter de villkor, hvarunder de blifvit beviljade. Jag anser derföre att, sålänge riksg.-kont. och medel till dylika lån finnas, räntorna böra årligen dit ingå samt der beräknas, och icke sammanblandas med Statverkets andra inkomster, helst de ordinarie. Den rubrik, de ifrågavar. medlen erhållit, nemi. intressemedel, tillkom vid 1834 års riksdag, då numera framlidne Gr. von Schwerin yrkade, att som Staten icke var belastad med någon skuld, borde dess medel göras fruktbärande. Hitintills hafva dessa lån icke varit betydliga och rubriken ä medlen har således icke medfört, hvad man deraf hoppats. Jag tror dessutom, att med lens tillvext, hvarom Frih. Cederström nämnt, icke skall vara ändamålsenlig och leda lill reda i räkenskaperna, utan tvertom den största oreda, i händelse denna klass af intresse-medel infördes uti Statsverkets ordinarie inkomster, pä sätt Frilen föreslagit. Frih. von Kraemer: I afseende på utredningen af den utaf Frih. Cederström vid denna punkt gjorda anmärkn. är jag förekommen af Frih. Palmstjerna. De ifrågavar. medlen hafva ständigt ingått till riksg.-kont. för utlåningar, och hafva till beloppet icke undergått förändringar, utan ständigt bibehållit sig vid det närvar, beloppet 30,000 r:dr. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i 2G:te punkten föreslagit. Restantier. Utsk:s i denna punkt afgifna förslag blef af R. o. Ad. bifallet.
Och halfva byns fruntimmer hade låtit nysy eller ändra kjorteltyg, som de skulle ha på bröllopet. I byarne känner ju lite hvar på förhand, hvilka som ska bli bjudna. Bjudningarna hade gått ut och » förningen » var klar; » spettkakorna » i ordning och » klenäten » likaså. Och gubbarne hade låtit tvätta vagnarna, för se, dessa hade allt blifvit lite nerstänkta på Kiviks marknad i fjol. Där sköts längs hela bygatan, och Per Skräddare fick tummen fördärfvad, när bröllopsskaran kom, bara därför att han blef skrämd af skomakarens kattrackare. Det såg ut att bli ett riktigt stiligt bröllop: det sa alla människor. Kommer en skräddare till förtret, är det j u alltid ett godt förebud. Kom ihåg, att det är längesen det här hände! Dörrarna till kyrkan stodo öppna och stolarne voro packade med nyfikna. Och den gamle kantorn drog till med » Napoleons marsch öfver Alperna » — den enda komposition han kunde, hvarför han ock spelade den vid begrafningar som bröllop. » Det ena är slutet och det andra är början på lifvets strid, » sade han. » Därför passar den för bägge. » Och så ja, tänk er bara! Det började m e d: » Gud, välsigna dessa hjärtan! » Och prosten läste i sin handbok. Och allt var ganska godt tills han pliktenligt, efter att hafva frågat om Toste Svensson ville hafva denna Olu Mårtensdotter till sin äkta hustru och älska henne i nöd och lust, hvarpå Toste svarade ja, äfven frågade om Olu Mårtensdotter ville hafva denne Toste Svensson till sin äkta man samt älska honom i nöd och lust. Men Olu svarade ett ljudeligt nej. Icke skaJf jorden, icke remnade hällebergen, men prosten tappade både snusdosa och handbok, och kloekaren afbröt den långa häpna tystnaden med att klämma i m e d: » På den väg de skola vandra » Han hade som alltid somnat in under vigseln — elaka tungor påstodo att stackaren aldrig fick sofva i fred annorstädes än på orgelläktaren — och nu trodde han allt vara fnllkomnadt samt gnodde åstad på sitt orgelharmonium.
Om Departementschef s befatta ingarnes fördelning ibland de Statsrådets ledamöter, som i Regeringen deltaga, samt om ärendenas beredning, föredragning och expedierande genom serskildt tillförordnade föredragande, meddele Konungen föreskrift i den instruction, som för Regeringen vid hvarje tillfälle utfärdas. Med de mål, Konungen då Sjelf af gör, förhålles på det sätt, som 8 § stadgar; Konungen dock obetaget att fördela föredragningen af dessa mål emellan de ledamöter af Statsrådet, hvilka Konungen åtfölja, eller ock, der så nödigt finnes, annan Svensk man, med de egenskaper, sorn 4 $ omförmäler, till föredragande serskildt förordna. Och hafva Rikets Ständer, i den ordning, 81 § Regerings-Formen stadgar, tili grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag ofvanberörde Nådiga Förslag antagit. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Februari 1845. Uppläst och godkändt, hos Ridd. och Adeln den 19 Febr. i845. Preste-Ståndet den ig Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ett tillägg vid t § 9 mom. Tryckfrihets-Förordningen. (Constit.-Utsk. Mern., N:o 21). S. A. K Till Rikets Ständers antagande har E. K. M:t, i aflåten Nådig Proposition den 10 October sistlidet år, föreslagit följande tillägg vid slutet af Expedition s-Utskottets Förslag till jinel. Skrifvelse, N.-o log. Vid samma ansvar, som här ofvan för eftertryck af skrift, utan författarens eller hans rätts - innehafvares skriftliga tillstånd, blifvit stadgadt, vare ock förbjudet att, utan erhållen sådan tillåtelse, trycka eller eftertrycka skrift, dertill andra staters undersåtare ega förlagsrätt, så vida i dessa stater Svenske undersåtares förlagsrätt enahanda skydd genom lag åtnjuter. Och hafva, i dea uti 81 § Regerings-Formen stadgade ordning, Rikets