Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu har genom den sista financiela krisen ett omslag i □ träd t deruti att ångbåtsbolegen, i stället för att erhålla stora utdelningar, få högst knappa sådana, och somliga hafva förlust. Om då icke staten under sådana perioder gör hvad den enl. min upfattning bör göra, kommer otvifvelaktig! att leda derhän att ångbåtarne, i stället för att nu erbjuda så stor säkerhet som möjligt såväl med afseende på konstruktionen som befälhafvarnes skicklighet, komma att täfla om att gå till så godt pris som ske kan, och följden deraf blir osäkerhet i rörelsen. Derföre är det bebjertansvärdt att i detta fall göra hvad göras kan. R. St:r böra således fatta det beslut att ingå till K. M:t med anhållan att ban måtte uphäfva lotspengar för ångbåtar, som göra reguliera turer. Helt olika är förhållandet med ångbåtar, som icke göra reguliera turer; dessa gå först när de erhållit full last och således full ersättning för sin resa, men de som gå på bestämda dagar i veckan, kan icke alltid påräkna full last; de måste dock gå och det är ganska betungande. Det är ock en orättvis skillnad mellan de särskilda ångbåtarne deri att före 1856 beviljades alltid dispens, så snart ett ångbåtsrederi gick in till K. M:t och begärde slippa lots; men de bolag, som tillkommit efter 1856, få aldrig ett sådant tillstånd. Specielt känner jag till detta förh:de med de ångbåtar, som trafikera Wisby; dit gå tvenne ångbåtar, den ena började före 1856, den andra efter samma år. Hvarken den förra eller den sednare tager lots, ty att ångbåtar taga lots sker endast undantagsvis, men den sednare måste dock betala lotspengar. I andra länder är icke förh:det sådant; i Danmark betalas icke dylika lotspengar för de som icke begagna lots; de Svenska ångfartyg, som anlöpa Köpenhamn, erlägga icke någon sådan afgift, såvida de H. X. 10 m D«u 13 S»jtt»mbor e. m. icke använda lots. I Norge tror jag att ett liknande förh:de eger rum.
Då numera tillförlitligen kändt är, att nödiga åtgärder, till be redande af Vitterhets-, Historiasoch Antiqvilets-Academiens samlingars uppställning och ordnande uti en tillräcklig, lämplig och för allmänheten tillgänglig local, blifvit vidtagne, finnér Ståndet, med biträdande af Borgareoch Bonde-Ståndens beslut, att voterings-propositionen, i afseende på tiden för anslagets utgående, kommer att förfalla. — Deremot godkände Ståndet voterings-propositionen i hufvudsaken. 46:le punkten. Ståndet, som vidhöll sitt i ämnet fattade beslut, förklarade derjemte, att Utskottet af Grundlagen saknat anledning till den föreslagna voterings-propositionen, då endast ett Stånd vid anslaget fästat det i voterings-propositionen intagna vilkor. 56:te punkten, gillades. Från Vä Ilo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Sedan Borgare-Ståndet, vid föredragning den 4 dennes af StatsUtskottets Utlåtande N:o 345, i anledning af dels afslag, dels återremiss å Bih. till R. St. 9 Sami. 1 Rand. 96 I 762 Prot. Utdr. d. 7 Nov. 1840. åtskilliga uti Memorialet N:o 301 framställda voterings-propositioner, yttrat sig öfver detta Utlåtande, i hvad det afsåg de fjerde, sjette, sjunde, trettonde och fjortonde punkterna af memorialet N:) 301, förekom nu, till fortsatt behandling, Utlåtandet N:o 345, hvarvid Ståndet beslöt, det skulle de återstående delarne af berörde Utlåtande hvila lil! dess frågan om handläggningen af detta Utlåtande uti Talmans-conferens förevarit. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utskotlets bordlagda Memorial N:o 98, i anledning af Ridderskanets och Adelns återremisser å Utskottets under N:ris 55 och 57 afgifna Utlåtanden; Lades till handlingarne, och Utlåtande N:o 99, i anledning'af Fabrikören A. L.
Ank. till Exp.-Utsk. don 12 Febr. ISSI, kl. 10 f. m. ZJllåtande, i anledning af väckt motion, angående be frielse för Utsockne-frälsehemmanen i Halland från skgldigheten att erlägga rote-vakans (I. A.) Uti en från hedervärda Bonde-ståndet till Slats-utskottet remitterad motion har Riksdags-fullmäktigen David Andersson från Hallands län, med hvilken sig förenat Riksdags-fulhnäktige Bengt Gudmundsson och Anders Nilsson från samma län, omförmält, hurusom vid sistlidne riksdag utsockne-frälsehemmanen i Halland blifvit genom ett förhastadt beslut och i strid med erkända rättigheter förklarade skyldige till ordinarie rotering samt ålagda en ständig rote-vakansafgift; af hvilken anledning motionären, under anförande af de flera skäl, på grund hvaraf ifrågavarande beslut måste anses vara oriktigt tillkommet och oförenligt med Rikets Ständers förut gifua och af Kongl. Maj:t stadfästade försäkringar till de uti nämnde provins varande egare af ulsockne-frälsejorden, anhållit, att Rikets Ständer, efter förnyad pröfning af förhållandet med de, utsockue-frälset i Halland af ålderdillerkände, rättigheter och skyldigheter, i fråga om denna jords roterande, ytterligare måtte förklara hvad de i deras underdåniga skrifvelse den 13 Februari 1841 förklarat, nemligen, att dessa utsockne-frälseheminan icke äro skyldige att utgöra ordinarie rote ring; samt i följd deraf besluta, att den, dessa hemman vid sista riksdag ålagda, vakans-afgift, till två tredjedelar af det belopp, hvartill vakans-afgiften för en båtsman efter gällande beräkningsgrunder i länet uppgår, må från och med år 1851 upphöra, samt dessa hemman hädanefter endast anses skyldige att extra rotering utgöra. Ståls-Utskottets Utlåtande, N:o 46.
Mai blifvit inrättadt, hvilket hvarken torde hafva varit af behof påkalladt, eller kunna medföra några verkliga fördelar, men hvaraf uppkommer det emot all Rättegångs-ordning stridande behandlingssätt, att serskilda delar af samma mai blifva underkastade pröfning i tvänne serskilda, fastän lika organiserade Ofver-Domstolar, hvilka likväl äro behörige och pligtige att hvar för sig pröfva alla i Rättegången förekommande, saken i allmänhet rörande frågor, såsom om jäf emot Domare eller Vittnen, med flere invändningar, och hvarom olika beslut sålunda kunna blifva fattade. Härförutan måste detta stadgande åstadkomma flere andra ganska väsendtliga olägeuheter, bland hvilka må nämnas: a) Det betydligt ökade besvär och de mångdubblade kostnader, som tillskyndas både Tullverket och de enskilde parterne derigenom, att Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 B 1 II ÄNG till SAjMTLIGE RIKS-STÅNDENS 7' P R O T O C O L L, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm f - åren 1828 och 1829. Sjette Saiwinrreit, innehållande Banco-Utskottets Memorial, Utlåtande!! och Cetänkanden. lista Häftet. N:o t, Memorial till Rikets Högloft* Ständer i fråga, om Formulaire för den Ed, somLedamöter af Banco-Utskottet och de -vid dess Cancellie anställde tjenstemän, vid nuvarande * Riksmöte böra aflägga, I^-iksdags-Beslutet af den 22 December 1823, innehåller uti i8:de §: ”För öfrigt håfve Vi under loppet af detta Riksmöte låtit, till upplysning vid Våra öfverläggningar om Fenninge»Väsendet, genom Vårt Banco-Utskott upprätta och till
DrDföranDctt i 0täöcrneé #an&cté*- fabrifé* od) vf)anDtroerF»#före: »ingar åligger att, miD laga anfmar, noga tillfe, Det fötc|?ciften om ingifne fyanDlingarö djartering cftcrlefnocö. 10:o <^S3et>evbörant>e, forn meD contraftgnation eller utgtfmanDe af fåDane meD Ojt od) bronan afflutaDe (Eontracter, forn meD flämpla&t papper böra förfeö, ^afc befattning, tillfe, roiD anfmar, att Contractet, feDan Det fullgjorDt blif» mit od) Den contrafyeraDe fumrnan betalD, ajforDraé contraljenten, att biläggaö räfenjlaperne, på Det att miD repifion utrönas må, burumioa författningens förejlrift iafttagcn blifmit; böranDe för öfrigt någon betalning tcfe, till jlörre eller minDre belopp, till contraljenten merfftällaS, innan €ontractet, om Det ej finnes å erforDerlig charta jfrifmet, blifmit meD behörig fpllnaD&djarta belagDt. ll:o Sullbetjeningen, forn miD fartpgS oifiteranDe od) eppcDieranDe (jac befattning, bör på Det nogafte tillfe, att [>maD om djartering af 0?eppö-< od) SafHanDlingar förorDnaDt är, marDer behörigen iafttaget, tili Ijmilfen änDa Den eger att, Då omfiänDigbeterne fåDant fräfma, forDra borgen för 0feppé SDe exemplar af 4i)preö*£ontracter i ftäDerna, forn husegare inne#
Nu förvillas det o vanda ögat, att finna i de tryckta utdragen af Rikshufvudböckerna belt andra summor, under titeln RiksStatefi påräknars än dem den af Riksens Ständer godkända RiksStaten utvisar (der de endast förslagsvis beräknas, för hvarje år sedermera förändrade * efter årets markegång). Vill man deremot strängt se, hvad summan utgjort, borde för indelta boställen icke endast räntan, utan den förmodade afkastningen uptagas, beräknad efter arrendebelopp eller taxeringsvärde. I allmänhet borde all tilldelt inkomst af Kronans behållna fastigheter särskilt upföras, för att frånskilja hvad som är skatt, och hvad som är domän-inkomst. Fullständigt låter dock detta ej göra sig, innan från sjelfva hemmansräntorna i allmänhet blifvit afskildt, hvad som egentligen är endast perpetuel arrende. Till dea behållna Ordi 19* - 292 Den 21 Febröarik narie Räntan har Utskottet öfverfört de förut under särskilt titel uptagna Indragna och besparade, militie,- löflingsoch boställsräntor. Det rätta vore att alldeles utesluta dem pä Utgiftsstaten bland indelta räntor, hvarigenom en dubbel upoch afföring undveks. Som jag likväl förmodar, att vid beräkningen till utgiftsstaten endast räntorna upföras, men bland Itikomsterna öfverskott, upkomna genom boställsarrenden o. s. v., finnér jag väl, att en sådan förändring ej medhinnes af StatsUtskottet att upgöras. Det är således blott ad notitiam för framtiden jag yttrat denna tanka. Äger Kalkugnsafgiften på Gottland naturen af bevillning, är det rätt alt till denna öfverflytta den. Eljest bör den öfverföras till Ordinarie räntan, på samma sätt som dylika räntor af mjöloch sågqvarnar ra. fl. erläggas. I afseende på Lagmansoch Häradshöfdinge-rantan medgifver jag, att den är en af de äldsta * men då ägde deii naturen af communalafgifty åtagen för communala behof, såsom ännu med Tingsgnstfiingspenningarhe är förhållandet, och åtminstone i vissa landsorter utgjordes den efter hemmantal.
Om, såsom nu vill antydas, man endast fäst sig vid detta sista tillägg och funnit detsamma olämpligt eller anstötligt, eller man i öfrigt velat hafva ändring i ordalagen, så borde man hafva begärt de sista ordens uteslutande eller återremiss af punkten, men nu har man inom två Stånd begärt och vunnit dessa Stånds bifall till afslag på hela saken, och jag kan icke föreställa mig huru under sådane omständigheter en Exp.-Utsk:ts skrifvelse till K. M:t skall kunna komma till stånd, då hvar och en, med åberopande af dessa två Stånds af R. St:r samfäldt stadfästade beslut, skulle kunna helt och hållet förhindra pröfning af en sådan skrifvelse. Den måtte nemligen innehålla hvad slutmening som helst, så skulle den alltid blifva stridande mot hvad R. St:r beslutat. Jag befarar att det resultat, hvartill man sålunda kunde komma, vore vådligare och mindre konstitutionelt, än att besluta en skrifvelse i förändrad form. Det händer någon gång att då man låter leda sig endast af önskan att motverka något som man anser mindre godt, man kan gå för långt oell åstadkomma något vida skadligare än hvad man sökt motarbeta; och så synes det mig att man här gjort. För min del kan jag icke annat än tro, att det skulle vara ändamålsenligt och nyttigt, om en skrifvelse, sådan som den af Frih. Hermelin i hans reservation föreslagna, blefve af R. o. Ad. beslutad, och att man derigenom skulle förekomma en större olägenhet, än som kan härleda sig från den uttalade åsigten att frågan förfallit. Härefter yttrade Hr Gr. o. Landtm.: Bevilln.-Utslct hade i slutet af sitt Betänk. N:o 8 ang:de tullbevillningen afgifvit ett förslag till slutmening i den underd. skrifvelse, hvarmed den af R. St:r för deras del beslutade tulltaxan skulle till K. M:t öfverlemnas. Detta förslag bifölls af två Stånd, nemi.
Af den 8 dennes, öfver det af Kongl. Tabelt-Cpmmissionen aflemnade sammandrag af Tabell-Verket, för senaste förflutne Quinquenninip> jemte förslag till ändringar och förbättringar uti Tabellerries framtida inrättning. 3. Af samma dag, innefattande förslag till jemkning emellan Biks-Stånden i deras fattade Beslut, rörande frågan om skyldigheten att afskala barken å utsynta Ekar. Frän Hogpordiga Preste-Standet. S. D. Efter uppläsande af Vällofl. BorgareStåndets Pmtocolls-Utdrag af den 9 dennes innehållande inbjudning, till instämmande uti de 2:ne ändringar med hvilka bemälte Stånd antagit Eag-Utskottets förnyade Utlåtande angående en ny Concurs-Eagj fann Freste-Ständet sig icke böra frångå Dess rörande detta ämne fattade beslut. S. D. Uti Protokolls-Utdrag af den 11 dennes tillkännagifves att Högloft. Biddertkapet och Adela gillat hvad Stats - Utskottet uti dess 2:ne JBetänkauden rörande Skånska Boteringen tillstyrkt - Prof. TJtdr. d. 15 Jurin 1818.’ 641 Styrkt, med det tillägg, att de Roterings-skyldige hvilka vid förra Roteringen Vatit frånvarande mä lill den nya undersökningen varda behörigen kallade, samt dervid ega rätt afgifva det utlåtande, hvartill de kunna anse sig befogade ; Uti hvilket tillägg Prest-Ståndet, i stöd af Högled.
Aro nu dessa formfel så betydliga att de ursäkta den förkastelsedom Utsk. uttalat öfver förslaget? Detta är frågan. Jag tror den kan och bör besvaras med — Nej! Klen måste den lag i sanning vara, som icke skulle vinna vid jemförelse med det nuvarande oefterrättlighets-tillståndet. Stridande mot den monarkiska principen, då den förbjuder th ronföljaren att öfvertaga styrelsen, när Konungen genom en Den 18 Februari e. m. 485 eller annan orsak derifrån är hindrad. Vi hafva nemi. i dag hört den s. k. »Prins-regeringen» beskyllas för ett än vådligare afsteg från ärftlighets-principen. Dessa anmärkningar ehuru rätt muntrande som tidningsartiklar, torde i sjelfva verket vara af föga värde. Thronföljaren är ju alltid sjelfskrifven Regent; hvarföre då bråka sin hjerna med de undantagsfall, då en fader ens skulle kunna förordna sonen »C» till Regent framför sonen »B». Ingen torde vara månare om den monarkiska principens bibehållande än Monarken Sjelf, detta är ett axiom. Om så är kan man vara förvissad att om »C» föredrages framför »B», så är B. säkerligen fullkomligt olämplig. Den nuvartde lagen är oklok då den i Konungens ställe insätter ett 20-manna-råd utan inre föreningsband, som ofta torde komma att stå som två skiljda hälfter mot hvarandra; okunslilutioncl då hälften af dessa Regenter äro ansvariga hos oss, ja då de Svenska äfven lätteligen kunna blifva det; de behöfva endast låta omkullvotera sig af sina kamrater, och derefter reservera sig till prot.
Revisorerne få vid denna redogörelse endast erinra, att den i Kongl, cirkulärbrefvet den 17 September 1856 påbjudna uppgift å de gåfvobref, testamenten och andra urkunder, som grundlagt donationsfonderna, ej är vid räkenskapen fogad. Konsistorium i Wisby. Dess räkenskap, som blifvit utan anmärkning granskad i Kongl. Kammarrätten och å Revisorernes sida ej heller föranledt till någon erinran, upptager inkomster och utgifter på sätt nedanstående tabell visar: Debet. Balans från år 1858: Tillgångar: Uppbörd: Balans till år 1860: Skuld: Konsistorium: Credit. Balans från år 1858: Skuld: Konsistorium . 11,200: — Utgifter: Balans till år 1860: Kontant Utlånta behållning. medel. Fordringar. Summa. Tillgångar: Konsistorium: Elementarläroverket: Summa 117,488: 7. Stockholms stads Konsistorium. Denna räkenskap, som ännu ej undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, redovisar för inkomster och utgifter på följande sätt: — 256 — Debet. Balans från år 1858: Tillgångar: Soopiska donationsdito 16,799: 3. Renströmska testamentsdito 12,463: 81. Uppbörd: Soopiska donationsdito 804: 57. Utgifter: Soopiska donationsdito 616: 23. Balans till år 1860: Tillgångar: Possiethska stipendiefonden Soopiska donationsfonden •••• Renströmska testamentsfonden Kontant behållning. Revisorernes sida har denna räkenskap icke föranledt till någon erinran, och vid anställd inventering befunnos säkerhetshandlingarne i behörig ordning. Stockholms stads undervisningsverk. Räkenskapen, som ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, redovisar förhållandet med inkomster och utgifter, på sätt som följer: — 257 — D ebet. Balans från år 1858: Tillgångar: Stockholms stads undervisningsverks fond.— 80,304: 58. F. d. kathedralskolans fond 13,360: 2.
Som vid granskning af de Reglementets föreskrifter, i allmänhet, hvilka afse metalliska kassans bibehållande och förstärkning, Utskottet lämpligast torde blifva i tillfälle att yttra sig om rätta förståndet af meranämnda Reglements-stadganden, har Utskottet, hvilket destoheldre anser detta yttrande nu kunna lemnäs å sido, som den åtgärd, Fullmägtige, på grund af deras uppfattning af Reglementet, vidtagit, synes hafva varit med Bankens och det allmännas fördel öfverensstämmande, funnit sig böra taga under ompröfning, huruvida vexelköpen för Bankens räkning skola, om tillfälle dertill sig erbjuder, under för handen varande förhållanden, än vidare fortsättas samt huruvida den blifvande behållningen å utrikes ort må derstädes innestå, intilldess antingen försäljning af vexlar kan ifrågakomma eller årstiden medgifver indragning af silfver. För den åsigt, att, oberoende af de förslag, hvartill omförmälde granskning samt inkommande motioner kunna föranleda, nu taga i öfvervägande frågan om lämpligheten af fortsatta vexelköp, har Utskottet hemtat stöd dels deraf, att, efter hvad Utskottet erfarit, vexelköpen oafbrutet fortgått, så att, ehuru efter den 9 nästlidne November indragning af silfver skett till belopp af 489,359 R:dr 42 sk. Hamb. Banko, behållningen likväl den 21 innevarande December utgjorde: hos Handelshusen i Hamburg 229,305: 31 sk. och uti oremitterade vexlar 1,143,262: 3 eller tillhopa Hamburger Banko 1,372,567: 37 sk! dels och af den omständighet, att Utskottet befarar, det Fullmägtige, i saknad af tillåtelse att få i Hamburg hafva stående ett belopp, öfverstigande en million R:dr Hamb. Banko, skola inställa vexelköpen, samt, på sätt de i berättelsen antydt, till förminskning af blifvande behållning å utrikes ort utöfver berörde summa, begagna utvägar, ledande till förluster, som kunna och böra undvikas.
Skulder: utgjorde enligt Konungens nådiga Proposition af den io Dec. vid slutet af 18 r4 en summa af . 20,987,800 Dessutom Rik sgäl dsContoirets Creditsedlar vid samma tid 5,738,338 hvilka två summors samfälta belopp enligt RiksdagsBeslutet kan antagas vara i det närmaste bibehållit. Häri synes ej vara upptagit de enskilda DiscontVerkens Creditiver 2,000,000 ej heller BaneoDiscontens Lån på så kallade publique papper, hvilkas belopp hittills ej varit bestämd; men i hvars ställe nu föreslås, att lemna publique papperen blott en företrädesrätt till lån i BancoEisconten, men förut öka dess Creditiv med . 5oo,ooo ej heller SpannmålsDirectionens Creditiv, hvaraf antages, att blott det ordinaira varit begajnadt. med . 1,000,000 Dessutom tillkommer till ersättning af den del i RörelseCapitalet, som Discontsedlarne utgjort Då häraf afdrages SpannmålsDirectionens beräknade Creditiv, samt de nuvarande Lånens belopp på exportabla Metaller och till JernContoiret, hvilka lunna upptagas till 1,025,000, blifver det RörelseCapital, som nu består i Bankens sedlar, eller dem som graven dess Credit, och hvilket i Sverige skall bibehållas orubbadt . Utom detta kan i vissa fall, då ett motsvarande qvantum varor ligga osålda, till SpannmålsMagazinsDirection utlemnas, ända till 2,000,000; och till JernContoret samt på exportabla Metaller 3,800,000; det högsta möjliga, som i Sedlar kan löpa, är således 36 millioner R:dr Banco: Hörer till Ridd. och Ad. Prot. V. B. x Afd., sid. 626.
S:t Johannes var nu alldeles undanträngd av Eusebia, och avskrivningen av hans uppenbarelse fortgick på de timmar, som däråt ägnades, vida hastigare än förut, ty Klemens grubblade icke mer över varje ord, som han med pennan överflyttade. Den yttre världen var så gott som försvunnen för hans öga; den var uppgången i Eusebia, och Eusebia syntes honom icke som någonting yttre, utan som en del av honom själv. Klemens hade nu äntligen hunnit den punkt, vartill han strävat; världen med dess frestelser fanns för honom icke mera. Så tycktes honom, och minst av allt skulle han anat, att sinnligheten, som han ville döda, nu genomträngt hela hans liv, att hon rådde över varje rörelse i hans själ, varje bloddroppe i hans ådror. Klemens hade förut sörjt över att han icke kunde fasthålla och föreviga den lyftning i själen, som bön och betraktelse förläna. När andaktens tillstånd slappades, ansåg han det som ett återfall från himmelen till jorden, från Gud till världen. Och dessa återfall hade på senare tider inträffat oftare än förr, han visste icke varför, ehuru det med lätthet lät förklara sig därav, att den ständiga sysselsättningen med samma bilder och föreställningar, samma återkommande andaktsövningar slutligen förslöa själen och göra henne mindre emottaglig för deras intryck. Nu däremot var förhållandet ett annat. Klemens levde i en stadigvarande hänförelse; andaktens ögonblick var fasthållet och förevigat. Hans fromhet hade funnit ett nytt och mäktigt retelsemedel. De hymner till Maria, vilka redan tidigt uppstämdes inom kristna kyrkan, vordo hans käraste läsning dessa jämte Visornas Visa av Salomo, i vilken han kunde spegla sina egna känslor och återfinna sin egen erfarenhet påtryckt en himmelsk prägel. För Klemens, som förut avlägsnat ifrån sig allt, som kunde påminna om kvinnans tillvaro, framstod nu universum, det synliga och osynliga, med kvinnliga drag. Jorden var Eusebia och himmelen var Maria. Hymnerna kallade Maria treenighetens hjärta. Det är till hjärtat bönen syftar, hon må riktas till en människa eller en gud. Vad under då, om allt, från skaparen till hans härskaror, försvann för Klemens och vart till den heliga ungmön?
St. skulle äfventyra att öfverskrida statsverkets tillgångar och föranleda en skuldsättning, för hvars betäckande ingen fond är beredd, genom anvisandet af hestämda anslag å öfverskotten af statsverkets inkomster. Har det då för Utsk. varit en hemlighet eller D e n 26 Maj f. ra. *17 omöjligt att föreslå den lika rätta och säkra som enkla åtgärden att i första rummet, såsom med viss och säkert påräknad inkomst, göra anslag till personals-aflöning, beväringsexercis, excercis-compagnier och sqvadroner samt hästars underhåll, med ett ord till allt sådant, hvars inrättande måste oafbrutet fortgå och som icke tål uppehåll eller afbrytning, samt att derefter anvisa till öfrig materiel m, m. i mån af tillgångarna? På detta sätt kan ingen skuldsättning uppkomma och ingenting äfventyras; men de tvenne hufvudmålen vinnas: försvarsverket med alla andra behof förbättras och fyllas samt rörelsecapitalet återkommer i omlopp utan strypning eller indragning. Då jag antager, att massan af Svenska folket vill vara fri och äga ett sjelfständigt rike, afser jag i första rummet statsverkets behof i närvar, skick och att dessa behof måste betäckas, och dernäst strider jag i det yttersta emot allt system, sorn skulle föranleda rörelsecapitalets förminskning. Således, när statens påträngande behof blifvit fyllda, böra, i stallet för samlade öfverskott (hvilka aldrig böra hvila, utan åter användas), bevillning eller, ännu snarare, grundskatter jemnkas och minskas. StatsUtsk:s sjelf obetviflade förmåga att med en särdeles kort bestämdhet afgöra de framvisade statsbehofven, tvärtemot Konungens omständliga och kända noga begrundande af alla io hufvudtitlarnas tillstånd, vill jag just icke kalla förmätet; men käckt är det dock.