Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bredden i dagen skall minst motsvara tvenne gånger dikets djup, med tillägg af bottnens bredd. »2:o. Möter afloppsdike annans äga i åker, äng eller odlingsmark, vare denne, der så lämpligen ske kan, skyldig dika undan genom sina ägor, så att.vattnets aflopp icke hindras. Möter det annans utmark eller skog, eller är grannes undandikning genom åker. äng eller odlingsmark förenad med svårigheter, skall på öfverenskommelse eller domares pröfning bero, tili hvad del hvardera grannen bör undandikningen samt framtida underhållet bekosta. Den i thy fall sig försummar, böle som i 27 Kap. ByggningaB:n säges och ersätte skadan. Lägges afloppsdike i gränsen grannar emellan, deltage de till hälften hvar i dikets uptagningsoch underhålls-kostnad.» »3:o. Upkommer tvist grannar emellan rörande dikes uptagande och underhåll, och kan den ej af tillkallad landtmätare, efter undersökning af förhållandet, biläggas, göres tvisten anhängig hos AgodelningsRält, samt fullföljes i enahanda ordning som i K. SkiftesStadgan d. 4 Maj 1827 ang:de skiftesmål sagt är.» På Den lfi Maj. filt På grund af hvad jag förut haft äran anföra, samt med åberopande af det nu uplästa K. LandtbruksAkademiens Betänk, och förslag, anhåller jag om ålerremiss. Häruti hördes några ledamöter instämma. Gr. Sparre, Erik: Det kan visserligen icke nekas, att i många fall, kanske till och med i de flesta, de af Utsk. föreslagna dimensioner å afloppsdiken äro för små, men då det, för att icke vid hvarje förekommande fall tvister skola mellan grannar upstå, är nödvändigt att i lagen stadga ett minimum, ansåg Utsk. detta böra sättas så lågt, att det icke kunde blifva fråga om att i något fall underskrida detsamma.
Med anledning af Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss till Rikets Ständers Stats-Utskott af Handlingarna, rörande Arrendatoreinas af J|:delar utaf Sörforss Krono-Laxfiske i Umeå Elf gjorda underdåniga ansökning, att, uppå uppgifna bevekande skäl, njuta eftergift af hälften utaf den fastställda arrende-afgiften för de 3:ne återstående arrende-åren , hafva Rikets Ständer bland annat beslutat till E. K. M. i underdånighet öfverlemna , att, efter Eget ompröfvande, i Nåder bestämma till hvad belopp den sökta nedsättningen uti nu gällande arrende-afgift eller Taxa må eg a rum för de återstående arrende-åren; men som dessa sistnämnda, uti Rikets Ständers under den 5 Mars nästlidet år härom aflåtna underdåniga framställning, blifvit, genom Exp.-Utsk. Forslag till tind. Skrif v. IV.-o Sj Begånget misstag rid utskrifningen, och olika med hvad de, till grund för beslutet liggande Handlingar innehålla, uppgifna till tvcinne, i stället för 3:ne; så få Rikets Ständer sådant till möjligen nödig rättelse, samt på det från nämnda förelupna skrif fel anledning icke må kunna härledas till inskränkning i tiden för sökandenas tillgodonjutande af den arrende-afgift, hvilken må varda dem i Nåder beviljad, härigenom hos E. K. M. i underdånighet anmäla, och framhärda etc. N:o 427• lippi. o. godlt, lios Ridd. och Adeln d. 8 Mars i83o. Pieste-Ståndet d. 8 Borgare-Ståndet d. 8 Bonde-Ståndet d. g Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , rörande Får - skötselns och Ull - productionens befrämjande i Riket. S. A. K. Uti till Rikets Ständer, den iö Januarii sistlidet år, allåten Nådig Skrifvelse om yt - 58 Exp.-Ulsk. Förslag till lind. Skrif v.
Då likväl ett sådant förslag till vallag saknas, och, såvidt jag af antydningar under denne dagens och föreg:de dagars diskussion kunnat inhämta, meningen tverloin lärer vara, att de ledamöter, hvilka skola representera R. o. Ad., skola komma alt väljas af dem, hvilka vid riksdagens början upkomma och uttaga poletter, kan jag icke afsäga mig sjelfskrifvenheten. Kan man väl föreställa sig, att många skola göra sig kostnaden och besväret att upresa till Slockholm ifrån Skåne och andra aflägsna provinser blott för att utse desse 60 ledamöter, som skola representera R. o. Ad. tilt hvilken enda valakt den illusoriska sjelfskrifvenhet, som man afsell att bibehålla blefve inskränkt. Jag åtminstone tror icke alt mänga skulle göra sig detta besvär utan är tvertom öfvertygad, alt Stockholms Adel och Adelsmän från närmaste orterne intill hufvudstaden skulle komma att utgöra de väljande, hvars antal sålunda komme att upgå måhända till 200 eller något sådant. Till de sålunda valde ledamöterne skulle den frågan kunna framställas representeren J? och hvad håfven J alt Stödja Eder på? Representeren J hela Sveriges R. o. Adel ? Alldeles icke! J representeren blott Stockholms-Adeln och håfven ingen icke ens billighetsgrund för att fortfarande få utgöra jjdelen af Sveriges representation! Det är lätt att föreställa sig huru dessa 60 ledamöter skulle komma att utses nemi. ungefär på samma sätt som Elektorerne under nuvarande förhållanden, och man känner alltförväl huru det tillgår vid dessa val. 2:oe eller 3:ue in fly (elserika personer upgöra nemi. hvar sin lista på de af R. o. Ad:s närvarande ledamöter, hvilka skola väljas till Bänkman och Elektorer, och hvar och en som vill i valet deltaga, måste begagna en af dessa listor, såvida han icke vill ändamålslöst bortkasta sin röst. Af dessa listor tillhör den ena det moderat liberala och den andra det ultra konservativa partiet, och erfarenheten vid denna riksdag, bland andra, har tillräckligt genom sina valförrättningars konstanta utgång visat hvilkendera af dessa listor som ständigt skulle blifva den segrande.
Till Provincial - Medicus borde ingen antagas som ej rvorc Med. Doctor och Chirurgiä-Magistcr, och förmodas att allenast skickcliga och kunniga Läkare kunna anmäla stg till sädana sytzlor, dä devas EmbeKs befattning bland flera kunniga Läkare blir af den beskaffenhet, att deras duglighet alltid kommer pä prof. Alla medico,legala mäl, som fordra kröga re undersökning, höra till Provincial-Medic! ätgärd; mm ben närmaste Prest som wore legitimerad Läkare, borde genast taga tillbörlig kännedom af händelsen och förrätta dcn besigtning som genom nägot dröjsmäl kunde bliswa mindre uplpsande. För öfrigt hade Prokmcial - Medicus ingen annan befattning med de Prester som wörö Med. Doct. och Chirurgiä Magistrar än ben, som deras egen och de sjukas anmodan om Konsultation , gaf anledning till; men dc som endast tca.t U - -Läkare-examen, borde enligt Medicinalfl -rg.-rn? stä under Prov. Medic! tillsyn hwad L - wärdén beträffar. ov ncial - Medicus skulle äfwcn kunna medhr -r / haswa c.'wcrinsccndct öfwer Länets Lazaret och Den 6 September. 171 och derigenom bereda bäde sig sjelf och Laz ircks - Fällssärcrna tillfälle till förkofran och öfning. Om framdeles Regements - Läkarcna wid de indelta Regcmcriternc tillika kunde förrätta Regements »Pastors tjensten more det träl; om detta icke lätcr sig göra wid Wärfwadc och GarnizonS - Re» gementcr, der Läkarcna bäde hafwa trägna göromäl och ringa löner, torde andra utwägar kunna upkomma till ffickcljga Under-Läkares undcrhällande äfwen wid defla Rcgemcntcr.
ÖfverPostDirecteuren, hvilken har en slik controll, »åsom en rättighet sig uppdragen, att densamma, såsom en skyldighet, sjelf, eller genom Ombud verkställa. Frågan örn Recommendations-afgiftens anslående antingen till Staten eller till Postförvaltarne, hade likaledes varit mål för anmärk* 502 BevillningsUtnkottets Betänka',iden* Såsom reservation häremot åberopade Hr Uggla, G. G, dess till Protocollet den 16 3VXaji och 26 Junii i ämnet afgifrte särskildta, yttrande : att lösen för Recommenderade Eref hörer till Post - afgifterne , att JievilIningsUtskottet ha? lika gifven skyldighet och rättig, het att föreslå den, sorn Porto - afgiften, emedan denna lösen, sorn nu till 100 procent blifvit förhöjd , genom en vidare ökning skulle kunna blifva en dryg och godtycklig indirect beskattning ; att ehuru, den nu icke inflyter till Staten, dit den skulle kunna ingå, då, Postbetjeningen af densamma ändock lia sin aflöning, eger Utskottet lika rätt att om nämn. de lösens bestämmande ingå i pröfning, som om lösen till HäradsSkrifvarne för DebetSedlar , sorti annars skulle vara en origtighet , samt att Utskottet förr borde af Rikets Höglofl. Ständer kunnat vänta sig anmärkning deröfver , att denna fråga förbises, än att Utskottet nied densamrna täger befattning. På alla dessa grunder tillstyrkte Herr Uggla, att* i likhet med de till BeviilningsFörordningen fogade föreskrifter, sådane Reglementarisk^ stadganderr må i förening med PostTaxan upp-? göras, som uttryckligen bestämma alla afgifter, det vare sig Postporto eller Recommendationslösen , på lika sätt , sorn bland annat EevillningsStadgan bestämdt föreskrifver beloppet af arfvoden vid Mantalsskrifningsoch Taxeringsförrättningarne. • Ut supra. Ex Protocollo Clas Livijn. Bevisnings* Utskottets B$tqnka.nden.
Och då Revisorerne för öfrigt icke kunnat finna Riksens Ständers åberopade Beslut vid 1812 års Urtima Riksdag om öfverskotters och besparingars användande, innefatta vidsträck; tare rättighet för Kongl. Majit, än att desamma till Militaire utgifter eller sådana föremål, som med 3je HufvudTiteln instämma, kunnat di; sponeras, sedan de en gång för slika behof b 1 if vit dit öfverförde ; hafva Revisorerne ansett deras åliggande vara, atfc det nu sig yppade förhållande hos Riksens Höglofl. Ständer anmäla, i afseende på den åtgärd, som dervid kan finnas äga rum. 2:0 Vid genomseende af Kongl. Maj:ts de ifrågavarande fyra år till Kongl. StatsContoiret aflåtne Bref, hvarigenom utbetalningar i allmänhet blifvit i Nåder anbefaldte, hafva Revisorerne funnit manga af dessa Nådiga Bref icke innehålla föreskrift för Kongh StatsContoiret, af hvilken HufvudTitels Medel utgifterne borde anordnas. w Da likväl (detta synes angeläget, enär för u§ Rik.r. St. Revisorers Berättelser« hvarje utbetalnjng , ilen der icke grundar sig I Speciel Stat eller Författning, utan tillfälligtvis af Kongl. Maj:t i Nåder anbefalles, skall finnas en gifven tillgång, och Utgiften under någon af Hufv-udTitlarne eller Allmänna IndragningsStaten måste hänföras, hafva, i afseende på det, såsom berordt är, för åren 1814 och 1815 funne förhållande, att en del HufvudTitlars anslag blifvit öfverskridne, Revisorerne ansett sig böra till Riksens Höglofl.
Ett ytterligare skäl till sparsamhet är, att våra låneförhållanden i närv:de ögonblick äro högst ofördelagtiga, och att de oupphörligen mäste försämras, så länge utlänningen hvart tredje och numera hvart år kan vänta, att ett nytt statslån skall upptagas. Enda möjligheten att få låna till billigare pris är att vi lyckas bibringa långifvarne den öfvertygelsen, att vi en gång ämna stanna, till dess vi hemtat nya krafter, och att vi således ej längre skola förstöra deras kapital. Hvad följden har blifvit af det sätt, hvarpå vi hittills gått till väga, torde jag med några sakuppgifter få styrka. Om ett främmande hus lånar oss penningar, så sker det mot obligationer, hvilka sedermera utsläppas till allmänheten, som mot - Den 15 Mars. 351 täger dem för att hafva papper, som lätt kunna realiseras. Detta förutsätter dock, att obligationerna icke skola oupphörligen falla i värde, ty eljest, om t. ex. 1866 ett lån utbjudes för 90 proc. och man vet, att det inom fem år skall sjunka till 80 proc., kan ej någon öfvertaga ett sådant lån, utan att betinga sig så hög ränta, att det blefve ytterst tryckande för låntagaren. Nu är likväl förhållandet, att våra svenska statslån af 1858 och 1860, af hvilka vid utsläppningen det ena noterades till 94 proc. och det andra till 96 proc., under denna korta tid hafva, enligt hvad ett af »Börsen Hålles» senaste nummer utvisar, fallit till 86 proc., och långifvarne hafva således förlorat 10 proc. af sitt kapital. Det än en i många afseenden bedröflig tafla, som denna Börsen Halle erbjuder oss, ty vid dess genomläsande finner man dels, att de Danska 4 proc. obligationerna noteras till 88| proc., och de Norska 4^ proc. obligationerna till 94 proc. ('?), under det att våra Svenska å 4^ proc. endast stå i 86 proc., dels ock att Sverige figurerar på listan öfver låntagare med icke mindre än 19 lån, under det att Österrike har 3, Ryssland 7, Danmark 1 och Norge, om jag rätt minnes, 5.
Löftet, som bundit Oden vid Loke, var ömsesidigt, och, alltsedan det aflades, så godt som dagligen sviket af Farbautes son, som städse syftat till sin fosterbroders och hans ätts undergång. Mimer torde hafva upplyst, hvad man i Asgard icke vetat, att Loke var Balders egentlige baneman. Till vanerna lär Mimer vändt sig med liknande råd, sedan de begärt att höra hans mening. Med Oden kvarstannade i Asgard Tor, Tyr, Brage, Vidar, Vale och Forsete. Några asynjor förblefvo där äfven, men bland dem voro icke de förnämsta. Frigg ansåg sin systerplikt och sin härkomst från vanerna fordra, att hon slöte sig till dem. Asgards drottning lämnade fördenskull sin make och följde sin broder Njord. Fröja följde också sin broder Fröj. De båda alferna Svipdag och Ull hade ställt sig på vanernas sida, såsom ju också var att vänta, då Svipdag var Fröjas make och Fröjs förtrognaste vän, och då Ull var Svipdags halfbroder och honom mycket tillgifven. Hela den skara af högre och lägre makter, som bebo Vanaheim och Alfheim, omfattade samma sak som de och afföllo från asarne. Endast Höner och Mimer förblefvo Oden trogne. Men Skade följde icke sin make Njord, utan kvarstannade i Asgard. Vanaguden och hon voro af olika skaplynne, och de hade ej kunnat trifvas väl tillsammans. Äfven i afseende på bostad och omgifning hade de olika tycken. Skade älskade sin fader Valands bärgiga hemland Trymheim, på hvars snöslätter det var hennes nöje att gå på skidor och fälla villebråd med sina pilar. När Njord, för att vara henne till viljes, vistats i nio dygn bland fjällen, vardt han led vid bärgväggar och ulftjut och längtade till svanesången vid hafvets strand; men när Skade följt honom dit, kunde hon icke uthärda att hvarje morgon väckas af sjöfåglarnes skrik. Hon hade fordom drömt om att varda Balders maka. Den drömmen vardt aldrig uppfylld.
Riksdag fastställt wilkor, som borde iakttagas för bibehällandet af innehafwande ExIra löner och Pensioner m. m. som pä Allmän, na Indragnings. Staten blifwit uppförde; och Riksens Högloft. Ständer derjemte bestämt titen, hwarifrän »verkställigheten häraf borde taga sin början, blef det Stats. Utskottets älig. gande, att med lika afseende pä Riksens Hög. loft. Den 12 October. liz koft. Ständers sämedelst ädagalaggde afsigter, som pä föremälet för Kongl. Mafits i ämnet meddelte Näoiga Proposition, ä ena sidan tillstyrka ytterligare underdänig anhällan hos Kongl. Mafit om werkställighet af Riksens Ständers bestul härutinnan, och ä andra sidan, att efter bästa förmäga söka undanrödja det twifwelagtiga i de antagne Pensions. Grundernes tillämpande. I hwad mon Stats.Utstottet uppnätt detta senare ändamälet, ankommer pä Högloft. Ridderskapet och Adelns pröfning. De skäl, som afhällit Stats.Utstottet frän försöket att werkställa tillämpningen af berörde Pensions. Grunder, hafwa blifwit framställte i det afgifne Betänkandet, hwilket Stats-Utstottet, sä i denne del, som i öfrigt utbeder sig att fä äberopa, emedan Ltats-Utstottet icke af Anmärkningarne Lerwid finner anledning för sig att ändra sin i ämnet gjorde hemställan. Stats, Utstottet instämmer till alla delar k Len lankan, att en Summa i Negentens hand till belöningar för utmärkte förtjenster, wors nyttig att tillwäga bringa stora bemödanden till Statens bästa. Med fägnad skulle Stats.Utstöttet hafwa omfattat hwarje tillfälle att utse en sädan Summa, om medel dertill funnits. Men tillfredsställelsen att hafwa beredt detta, med flere nyttjga ändamäl, har Stats. Utskottet nödgats öfwerlemna till lyckeligare tider.
Enligt denna uträkning erlägges bränvins-brännrngs-afgiften förskottsvis, pä det sätt oell den tid» Kongl. Maj:t närmare bestämmer, utom i det fall 8 §. omförmäler. Ingen må bränvins-bränning utöfva med mindre han de derför belöpande afgifterne på förband erlagt. Ma nia IsskriTvären åligge att, inom den tid Kongl. Maj: t utsätter, enligt skattskrifningshandlingarne, sock novis upprätta förteckningar på alfa dem, sorn sig till bränvins-bränning anmält. Dessa förteckningar, hvari utsattes pannans rymd och den class, hvartill redskapen hän föres, samt huruvida den är inrättad för eld eller ånga, skola insändas till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som deraf lemnar vederbörande del för controll och eftersyn, samt föranstaltar, att ett exemplar värder inom hvarje församling i sockenstugan, eller på annat lämpligt ställe, anslaget*;). M Den, sorn berättigad till bränvins-brännmg, antingen sigdertill vid mantalsskrifningen icke» på sätt S §. stadgar, angifvit, eller ock anmäld sig lill mindre pannerymd, än hvarmed han sedermera vill bränvin tillverka, kan, om han åslundar sin rätt begagna, anmäla sig dertill hos; Kongl. Majlis Befallningshafvande, som senast inom 8 dagar derefter skall det sökta lillståndet meddela, så vida sökanden styrker sig hafva till vederbörande erlagt den mot anmäld brännings-tid och panne-rymd svarande afgiften. Det erhållna tillstånds-beslutet uppvise sökanden för vederbörande Krono-betjent, och besörje, alt det varder upptaget på den i j §. omnämnda förteckning öfver dem, som inom socknen sig till bränvinsbränning anmält **). Andra Artikeln, Om bran vin s-bränning s-reds kap en §• 9- Bränvins-panna med bröst och hatt må göras endast af metall, och öfrig redskap af hvad Ijenligt ämne, som helst***). I afseende på beskaffenheten; och sammansättningen, gäfle följande bestämmelser. *) Motsvarar §.
AnmälteS och emottogs en Deputation ifrän Del Hederwärda Bonde-S'ändet, anförd af Riksdagsmannen kllilg Lvenslon, som förmälde, at Sländet öfwer Hemliga Utskottets Lxtraökum kroLoLoIIl, rörande li^uiäation af Lanco-Mynis-SkulLer, stadnat i det beslut, som medföljande Lxtraäum krotocolli innehölle, htvMel nu asiernnadeck. yoo » n . - Oexutationen bxfwaradeK och afträdde; hwarefter upt.ifies johanda: Iktörag afk-omL-stlsrhållet hos -et ><e» -erwärda Bon-e Ståndet, wid Riksoa§en i L7?sr" koping ben s. Jfunii lFoo. H^nliza UstoLtets krotocolls - Uwrog af förlidna gårdag uplesteS, hwaruti rilstyrkes, ar alla som äga Lpocio-myuLs-fordringar, undantagande wi§a uvräkaase W ok, pL Lrbälme är maga ginöjas med blotta räntans ätn utande L Lanco-Sgecis; men om de inom förnenämnda tio mitha attvrnma sjelfrva Lapilalsrna, at de dä maga wara pligtige, at ätnöja stg med betalning i Lreäit-Srdlar, jamte det för kealilatiousn faststalldta ^o-io af 2 0 xroLent, m. m. Och sann B mde-Stände; ftälig', ar detta Hemllga U^ottcts Betänkande lil alla delar bifalla, hwarom U drag af krotocoilst skulle kil Le öfriga KefpsHiva Stånden utfärdas, läll 1'uxra. Lx kromcollo I.3rs 8^ai strom. Hans LxesII^nes Grefwe Kuurk, Leie.
Och de kunde icke tala om annat än honom, det föll honom aldrig in att de kunde tala om annat. I morgon skulle de endast göra sig dess mer lustiga, sedan de fått veta att han gått ända fram till gården och sökt henne förgäfves. Och han skulle få stryka ensam omkring i skog och marker, ensam som en utestängd hund. Men han skulle märka dem ge dem ett märke för lifstiden. Märka? Ja. Och komma på fästning för det, och sitta der inspärrad, medan ... Nej, var han inte bunden till händer och fötter och dömd att bli hvar mans narr! Det kom en maktlöshetskänsla öfver honom; han skulle velat gråta som ett barn, — gråta och qvida. Han ville sälja sin själs salighet för detta enda: att ha henne för sig ensam, ega henne för alltid, taga henne bort ifrån alla andra ... Men inte det skrattet Det, som hon aldrig kunde låta bli, detta tysta skratt, liksom en fogels qvitter, och som gjorde att han aldrig kunde tro henne. Han hade alltid väntat att det skulle gå som nu. Just det var det, som gjort att han fått henne så kär. Ty när hon gick ifrån honom, var det som om han aldrig skulle få se henne mer, och när de träffades igen, var det som om han sett någon uppstå från de döda; det var som ett himmelens under, det var att bli glad åt så att han icke visste till sig. Och han tänkte på hur mången qväll han gått nere vid spången i det daggiga gräset, väntat och lyssnat — förgäfves ibland — timme efter timme; hur han nästa morgon gått tung och trött till sitt arbete i den tanken att nu var allting förbi, och hur han så kunnat möta henne på vägen, rent af en händelse, sett henne komma der så fin och lätt i sin snygga bomullsklädning och med ljus duk på hufvudet, och hur hon skrattat bort alla hans klagomål och lofvat komma en annan gång i stället. Och så samma historia om och om igen. Och denna tungsinthet, som växt och växt tills den var ett omåttligt lass att draga på! Han tyckte att hela verlden var bara ett träsk, der han sjönk djupare ned för hvarje steg, medan hon på lätta fötter sprang honom förbi öfver tufvorna.
Föredrogs och lades till handlingarna Kongl. Majlis å Riks - Prot.-Utdrag, den 2.3 Juli i844- 3 salen den 20 dennes meddelade berättelse om hvad i Rikets Styrelse sig tilldragit, sedan sista Riksdag. S. D. Upplästes och lades till handlingarne en af Committerade till Tryckfrihetens värd den 11 dennes algifven berättelse lill Rikets Ständer. Den 24 Juli. Frun Högloll. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln vänligen inbjuda sine respective Medständer alt sig med Ridcrskapet och Adelil förena i det beslut, att Rikets Ständer genom en stor deputation hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes under Riksdagens lopp i Nåder bestämma tiden för Dess och Dess Gemåls, Hennes Majit Drottningens, Höga Kröning; och skulle, i händelse af de öfrige Riks-Ståndens instämmande häruti, det blifvande Expeditions-Utskottet anmodas att uppsätta den underdåniga skrifvelse härom, som genom Riks-Ståndens deputation borde till Kongl. Majit i underdånighet aflemnas. Från Hög v. Pkeste-Ståndet. S. D. Upplästes det från Ståndets Herrar Electorer ingifna prolocoll, hållet vid sammanträde denna dag för val af Ståndets Ledamöter i Rikets Ständers Utskott; och inhemtades deraf, att följande voro utsedde till ledamöter i nedannämnde Utskott nemligen: 1 :o ConstitutionsUtskottet : Biskopen, Doctor Holmström, Biskopen, Doctor Nibelius, Biskopen, Mag.
Ridderskapet och Adelli af Utskottets förslag till underdånig skrifvelse N;o 195. S. D. Conslitutions Utskottets på bordet hvilande Memorial N:o 5i* i anb o ning af återremissen å Memorialet N:o 36, angående Landtdagar, föredrogs ytterligare och gillades. S. D. Föredrogos å nyo Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets på bordet hvilande ytterligare Utlåtanden: N:o i35, i anledning af väckte motioner, om förändringar i Författningarne rörande Bergsoch; Jernhanteringen i Riket. SLåndet beslöt, att bifalla Utskottets första Be* tänkande, N:o ioo, med de i Belänkandet N;o 135 föreslagne förändringar, utom i hvad rörde 2 punkten, 3 punkten mom, a. och 7 punkten morn. b, i hvilka delar gjordes följande förändringar: Andra punkten: Slån - Trot. XJt dr. den a6 No v. det beslöt, att fri utförsel af tackjern utur Riket må tillåtas, emot den luliafgift, sorn kan blifva bestämd vid slutliga pröfningen af Tulltaxan, när förslaget dertill ifrån Bevillnings Utskottet återkommer; Tredje punkten morn. a.: Ståndet gillade hvad Utskottet tillstyrkt i bägge dess afgifne Betänkanden, med det tillägg, att Rikets Ständer, i händelse de föreslagne grunderne for smidesrätten af Kongl. Maj:t i Nåder hufvudsakligen gillas, jemväl i underdånighet vilja fästa Kongl.