Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot kan jag, med afseende på de, efter hvad kollegium utredt, under den närmaste tiden förestående betydliga nyanskaffningar af beklädnads-, remtygs-, utredningsoch trosspersedlar för dels indelda armeen och dels bevärings-manskapet, ej bestrida behöfligheten af det för utrednings-afdelningen ifrågasatta tillökningsanslag, så framt nuvarande förhållanden med beväringsmanskapets vapenöfning komma att fortfara, men får likväl under åberopande af hvad uti mitt merberörda underdåniga förslag till ordnande af försvarsverket rörande regleringen af utrednings-afdelningens utgifter förekommer och med förutsättning derjemte att, enligt detta förslag, serskildt anslag under 5:te hufvudtiteln, för beklädande af llot Transport 145,926: 20. 8. 60 Transport , 145,926: 20. 8. tans bevärings-manskap, varder beviljadt, bär endast i underdånighet föreslå, att, till fyllande af utrednings-afdelningens behof under den kommande tiden, må af Rikets Ständer i nåder äskas en tillökning uti nu i riksstaten uppförda anslag för krigskollegii departementer af 14,333: 16. — årligen; hvarvid jag underdånigst hemställer, att Rikets Ständer må göras uppmärksamma derpå, att, i händelse den föreslagna planen för bevärings-manskapets vapenöfningar icke anta ges, den af krigskollegium för utrednings-afdelningens behof begärda summa af 36,333 R:dr 16 sk. årligen utöfver nu egande anslag ovilkorligen blifver erforderlig, så framt indelda armeen och beväringsmanskapet skola kunna förses med de förnödenheter, hvilka genom nämnda afdelnings försorg höra anskaffas. De 50,000 R:dr, hvilka hittills varit åt fortifikationsafdelningen anvisade, hafva befunnits tillräckliga för de behof, som äro afsedda att dermed fyllas.
StstsUtskottet skall vid en förnyad pröfning af ämnet finna skäl bifalla mitt vördsamma tillstyrkande, som Utskottet sjelf er* Den 3 Juni, 13 känt, att ifrågavarande skrifter äga ett högt värde och att deras utgifvande vore önsklij>t. Sistnämnde sanning är ostridig, då, snart sagdt, alla Europas hyfsade Folkslag genom sitt efterdöme uppmanat oss till ett sådant företag. De hafva sorgfälligt bemödat sig att upptäcka och göra tillgängliga källorna för en fullständig kunskap om deras fäderneslands forntida orien. Skulle då detta mål förblifva aflägset endast för Svenskarne detta Folk, sorn bör känna sig så stolt af sina häfders ojäfaktiga vitsord, att dess jord aldrig varit betvingad af främlingars vapen? Skole vi på vetenskapernas fält lemna segren åt Danskar? Nej ett tillfälle är nu öppet för Svea Rikes Ständer att genom en ringa uppoffring tysta de rop, som alltför ofta blifvit höjda olver Svenskars liknöjdhet för vetenskapliga forskningar; och detta tillfälle bör väl icke försummas? Jag tillstyrker på dessa skäl, att Höglofl. StatsUtskottet måtte anmodas att öfVer ifrågavarande ärende till Riksens Ständer Insända ett nytt, med hvarje vetenskapsäiskares önskningar mera enligt, Utlåtande. Skulle äfven Höglofl. StatsUtskottet finna sig sakna alla tillgångar för ifrågasatte anslag, vågar jag dock förmoda, att Utskottet måtte, genom sitt nya Utlåtande , föreslå Riksens Ständer att, medelst underdånig skrifvelse till Kongl. Maj;t, bestämdt uttrycka sin önskan, det täcktes Kongl. Majit af Extra utgiftsmed - i 4 Den 3 Juni. len, eller af blifvande besparingar, i Nåder anslå den lör oftanämnde skrilters ingifvande erforderliga tryckningskostnad. Slutligen anhåller jag, att detta mitt vördsamma yttrande måtte de öfriga respectiva RiksStånden meddelas.
Genom detta förhållande är Representationen intvingad på en för densamma främmande bana, den, att i motsatt i ig! ning småaktigt undanrycka och för en annan tid söka rädda hvad ske ka»; och på detta sätt är ock afsiaget för Kungsholmen tillkommet. Den lösen man ger ut får man åter, och det torde finnas naturligt, att man plockvis erhåller bifall eller afslsg på hvad man plockvis framställer och försvarar. En väl öfverlagd och bestämd classification af militaire-behofven, utgången från en osviklig försvarspian för hela lan - Stats-Utskottels Utlåtande N.o 453. 7 det, är likväl icke allenast nyttig, utan äfven ovilkorligen nödvändig, om det skall finnas tänkbart att iakttaga hushållning i det stora, och att de anslag landet förmår lemna någonsin skola blifva för ändamålet tillräcklige. Finnes en försvarsplan till, det jag ej hör betvifla, så bör tillämpningen deraf till behofvens classification icke vara något svårt problem att lösa, för de många kunniga och aktade män, hvilka Svenska Krigsraagtea med skäl kan vara slolt öfver att ega. Men blir en sådan allmän öfversigt och ordning i behofvens fyllande icke antagen, framställd och i försvaret för administrationens förslag noggrant vidhållen, så skall ovilkorligen följa, att Representationen, härom okunnig, vid hvarje Riksdag sönderrycker, splittrar och försvagar Styrelsens plan, samt derigenom, utan att veta eller vilja det, i betydlig laon bidrager alt vålla misshushållning och kraftlöshet. Intet falt för misshushållning är så vidsträckt, sorn försvarsanstalternes och ingen gren af Statsförvaltningen är till sina verkningar så beroende af principernes rätta utstakning. Splittring af krafter är den genaste vägen till förlust och underlägsenhet, så i militäriskt sorn ceconomiskt hänseende, och ingenstädes är vådligare att göra aliqvid in omnibus sed ni lii I in toto.
Befallningshafvande bestämmas, icke i kontraktet influtit annorlunda, än ali föreskrift derom skulle efter sig företeende omständigheter meddelas, och upplysning af här befintliga handlingar ej kunnat erhållas, hvarken i nämnda hänseende, eller huruledes korlrahenlen emot allum gen fullgjort sina åtagne förbindelser, kan något på facta grundadt omdöme ej stadgas om nämnde anslags ändamålsenlighet och verkningar. 29 Hvad åter angår det år 1832 beviljade betydligare anslag af tillsammans 40,000 R:dr Banko, lemna tillgängliga handlingar full upplysning i nämnde afseende. Af de 2000 R:dr, .sorn af dessa medel skulle få till de fattige och behöfvande utan borgen eller annan säkerhet utlånas, utdeltes på sådant sätt 1,928 R:dr 40 sk. 4 rst., hvaraf omkring i sedan blifvit återbetald och omkring | afskrifvils enligt derföre stadgade grunder. Då de personer, som af denna utdelning kommit i åtnjutande, saknat både penningar alt köpa och kredit att borga behöflig spannemål, har utdelningen, som för de flesta varit alt betrakta såsom en allmosa, icke förfelat den verkan sådane gåfvor vanligen medföra, och kan alltså, på detta sätt betraktad, anses hafva varit ändamålsenlig. Anses del åter, att staten hvarken bör såsom sådan åtaga sig fattigförsörjningen inom de serskilde kommunerne, eller utöfva något detaljformvnderskap i afseende å den enskildes hushållning, ritan, då sådan nöd inom någon ort inträffar, alt dervarande vanliga fattigförsörjningsanstalter icke förmå fullgöra sina åligganden, böra inskränka sin hjelp till det ytterst nödvändiga, så torde en så beskaffad hjelp icke böra lemnäs nu ifrågavarande klass af ortens innebyggare såsom lån, hvars återbetalning vanligen hvarken af Slaten eller den enskilde låntagaren påräknas, ulan heldre i födoämnen utdelas såsom vedergällning för arbete, äfven om detta, i följd af årstid eller annan orsak, blefve i del närmaste inproduktifl.
Mäskvärmare vare tillåten af hvad form eller ämne som helst, men får ej innehålla mer än |:del utöfver pannans rymd, ej eller så inrättas, att den åstadkommer någon rectilication, med mindre sådan inrättning uppgifves såsom rectifications apparat. Med reclilications-apparat förstås den del af ett bränvinsbrännings-redskap, hvarigenom en större elier mindre del af productens vattenhalt afskiljes under sjelfva bränvinsbränningen, så att afrinningen utkommer starkare eller mera sprithaltig, än då en sådan inrättning icke begagnas. Rectifications-apparat må bestå i klarkula, tallricks-apparat, eller hvilken annan inrättning som helst, utgöra serskild redskap, eller inneslutas i någon del af bränvinsbrännings-redskapen. §• 13- Genom begagnande af förenämnde 3:ne redskapsdelar enskildt eller sammansatte, uppkomma följande 4 classer: Första classen. Enkel redskap. Redskap i denna dass får ej innehålla, ej eller till dem fogas någon inrättning, som afser elier kan tjena, hvarken såsom mäskvärmare lill mäskens Bih. till R. St. Fröt. 1841• to Sami. 1 Afd. io3 818 Expedit ions-Utskottets Forslag till und. Skrifvelse, N.o 367. förberedande uppvärmning, eller såsom reclifications-apparat, till klarning eller så kallad rectification, utan måste afrinningen, för att blifva bränvin, omkokas i samma eller dylik panna. Andra Classen, Består af enkel redskap med mäskvärmare. Tredje Classen. Består af enkel redskap med rectifications-apparat. Fjerde classen. Består af enkel redskap med både mäskvärmare och reetifications-apparat; hvartill kommer Femte Classen. Innefattande all sådan redskap, vare sig den så kallade dubbla piston* ska apparaten, eller af annan ännu ej känd uppfinning, som icke kan hänföras lill någon af de föregående fyra classerne.
Majit chefen för landtförsvars-departementet, jemväl såsom chef för Konungens general-stab, understödd af Statsrådets öfrige ledamöter, anmält Majoren Åkerstein under en tid, då det honom för begånget tjenstefel ådömda suspensionsstraff icke kunnat vara utståndet, derest Högsta domstolens meddeldta utslag blifvit i laglig ordning verkstäldt ehuruväl, i följd af departemrnts-chefens på nådig befallning utfärdade general-ordres, suspensions?- Bih. till R. St. Prot. 4850 & 4854. 5 Sami. 5 Hiift. 7 50 Konst it ut ions-Ut skot tets Memorial, N:o 6. tiden fått retroaktivt beräknas, så att den hunnit förflyta fyra dagar, innan berörde befordringsanmälan hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjordes. 2:o Litt. B punkten lil mom. 2 t Utskottets memorial. Hvad angår flere andra befordringar till militär-embeten, synnerligast sådana, från hvilka icke, utan ransakning och dom, afsättning kan ega rum. Föredragande Statsrådet och chefen för landtförsvars-departementet, som i dylika mål icke sällan tillstyrkt frånträdande af ej mindre vederbörande regementschefs, än ock general-befälhafvarens lemnade serskilta förord, har för dessa sina tillstyrkanden icke uppgifvit något skäl och, så vidt utredas kunnat, icke i slika befordringsfrågor följt någon allmän, från godtycke synbarligen skiljd, princip. I motsatts till hvad Utskottets pluralitet härom i memorialet yttrat, finner jag, för min del, vida mer betänkligt att lemna ett så beskaffadt förhållande utan uppmärksamhet, än att derom hos Rikets Ständer göra anmälan. 3:o Litt. B punkten III morn. 5 i memorialet.
Till svar ä hvad Hr Ros föreburit, att landshöfdingen skulle vara berättigad att medtaga landssekreterare och landskamrerare, ber jag att få uppläsa lista §:n i K. M:s Nåd. instruktion för landshöfdingen, lien lyder så här: »Styrelsen inom hvarje af rikets län är anförtrodd åt en landshöfding, såsom K. M:s Befhide, hvilken utöfvar densamma med biträde af landssekreterare och landskamrerare.» Således är i denna § tydligen ådagalagdt, att det är landshöfdingens person som är K. M:s Befhide, och af det stadgande i jagtstadgan, som nu är under öfverläggning, kan man icke komma till någon annan slutsats, än att det är landshöfdingen personligen som har rätt att jaga. Således blir följden, att då han icke får taga med sig några andra än jagtbetjeningen, kan han t. o. m. blifva tvungen att sjelf leda sina hundar. På grund af Utskits förbiseende af ordalagens rätta betydelse, måste jag således instämma i Gr. Sparres förslag. Gr. Sparre: Att, på sätt Hr Ros anfört, landshöfdingen skulle taga landssekreterare och landskamrerare med sig till skogs, och således göra embetets utöfvande omöjligt, medan han är borta, det kan jag verkligen icke tro låter sig göra, ty icke kan han väl upprätta ett embete borta i skogen. Sorn den siste värde talaren också säger, är det gifvet att den jagträtt, som är landshöfding medgifven, är för hans person och icke för landshöfdinge-embetet. Hvad åter den anmärkning beträffar, att denna rättighet skulle gifva anledning till alltför många ansökningar att få vara landshöfdingen följaktig, så ligger häruti ingalunda någon våda, ty inom Elfsborgs län har antalet inskränkt sig till 8—10 personer. Det är icke så många, som vilja resa lång väg för en jagt; men för jagtvänner inom orten har det ansetts som en fördel att landshöfdingen kan lemna denna rätt.
xxiir. bestämdt och så föga fullständigt, att svårligen ännu någon detaljerad granskning deraf, med hänsigt till åmnets fullkomliga utredande, synes kunna ega rum. Då jag likväl trodt mig finna flere af Beredningens hufvud åsigter af målet, afvika ifrån hvad jag får min del tror vara det råtta, anhåller jag vordsamligen att dervid få gåra följande an* märkningar. 1:0 Den ordning Beredningen följdt vid åren-’ dets uppställning och behandlande, vågar jag anse vara mindre rigtig, och äfven måhända ledan* de till de mindre förmånliga resultaten af öfver-* 1-äggningarne. Beredningen har nemligen först och främst granskat för Herrar Committerades afgifne förslag till förnyad HandtverksOrdning, till Förordning orr, Gerningsmäns antagande på Län* det, och till förnyad Handelsordning. Dernäst vill Beredningen uppsatta och redigera sina egna förslag till slika reglementariska Författningar, i §. uppfattade, och sist åmnar Beredningen i öfvervägande och till besvarande , i enlighet med sina grundsatser , upptaga de inom RiksStånden väckä te motioner och ingifna Memorialer, rörande NäJ ringsfriheten och förberörde Committerades förslag.' Denna method är troligen icke den rätta föc ett så vigtigt ärendes behandlande. Om i det stället Beredningen , efter att forst hafva tagit noga kännedom af Herrar Committerades Betänkande och förslag, sedermera ingått i pröfning af Riksdags*; xxiv. LagXJtskotten fectänkancleH. motionerna och Memorialerna (om jag ej bedrage? mig omkring 20 till antalet:) ibland hvilka det af Gref te Posse till Fogelvik» efter min tanke, isynnerhet förtjenar uppmärksamhet» så är det mer än troligt» att Beredningen, genom en sådan analys af åmnet i hela dess vidd, funnit en rikhaltigare och bestämdare ledning för sitt eget omdöme» för att slutligen kunna uppställa sina egna hUfvudgrunder.
En sanning är, akt mänga borigingo och witzle ej HUrudaNl beflllt hade blifivit saktadk. Friherre kllamiiton, Larl. Provocerad af Friherre liljencrants fär jag aran endast nämna, akt jag lill dcn sista propositionen ropade Nej, emedan jag trodde, att det tillagda förbehället war amnadt att utgöra en tilläggning i den jakande delen af voterings-proposikionen. Men jag får tillika den äran tillkännagifwa, att jag är fullkomligen nöjd med Propositionen, sädan, som jag sedermera hört, att den blifwit bifallen. Herr Lock» Lorsitr lmävix. Dä Friherre liljencrantL behagat citera mig, fär jag nämna, akt, ehuru jag hade begärt votering, afstod jag derifrån, dä jag feck höra, all Riddcrftapet och Adeln medgafs, att fa öfverlägga om fubdiwisionstitlarne och deras summor, hwarester jag ej mera insäg någon orsak, hwarföre wi skulle votera. Herr käiilmau. Alt Herr Grefwe I,övenkjelm behagat yttra förundran öfwer mitt utlakande, som äsyftade, an icke öka Konunga-magten, förundrar mig ej. Om frägan stulle wara, att framställa under, sä skulle kanske ännu andra wara att göra, men jag tror, att här icke personer utan saker böra wara wära föremäl. Hwad för öfrigt mitt yttrande angar, fär jag den aran tillkännagifva, ^» jag hyser det fulla förtroende till wär nu regerande Konungs egenskaper och till dcn Thrcnsöljares, som Riksens Ständer utsett, akt wi .af Dm 3Z FebruariLrrgr qf dem ej behöfwa befara err mistbrukadk wälde. Men dä det ej är blon för wista personer, man stadgar Lagar och föreskrifter, eror jag att man aldrig nog kan inskränka Konunga-magren, äfwen dä SeN befuNnes r en stor och wälwiljaNde RegentS hand» Grefwe I^övenkjelm.
Af de fall, som härutinnan kunna inträffa, får Utskottet, enligt vid handen gifna upplysningar, anmärka såsom allmännast förekommande, att Kongl. Majit, vare sig med föranledande allenast af den väckta delningsfrågans egen beskaffenhet, eller ock derjemte till följd af ingångna förfrågningar från Domkapitlen eller med bifall till gjord ansökan af vederbörande pastoratsboer, föreskrifver, antingen att alla åtgärder för återbesättande af pastoratet i fråga skola hvila, intill dess delningsfrågan blifvit i behörig ordning afgjord, eller ock att, utan hinder deraf, med nämnda åtgärder, ehvad de mer eller mindre långt framskridit vid den tid, frågan om pastoratets delning blifvit vederbörligen anhängiggjord, fortfaras samt, i sammanhang härmed, underrättelse meddelas vederbörande sökande, att de ega åtnöja sig med den förändring i löne-inkomster och öfriga förhållanden, som kunna af Kongl. Majits beslut i delningsfrågan blifva en följd, och att sökanderne, derest de häruppå ej vilja ingå, må återtaga sina ansökningar eller afgå från förslag, der sådant redan blifvit upprättadt, hvilken sistnämnda rättighet särskildt blifvit genom Kongl. Cirkuläret den 29 April 1847 erkänd och medgifven. I betraktande af omförmälda omständigheter finner Utskottet de af motionären åsyftade lagbestämmelser dels icke innefatta någon af behofvet påkallad förändring i gällande föreskrifter i ämnet, dels, sådana de blifvit föreslagna, vara af egenskap att medföra en inskränkning uti den Kongl. Majit i mål af ifrågavarande beskaffenhet tillkommande rätt att pröfva hvad för hvarje särskildt fall kan synas bäst och nyttigast samt derefter besluta; och då en förändring i nyssberörde syfte icke synes lämplig, hemställer Utskottet: att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 6 Mars 1860. Biskop Millén har begärt få^antecknadt, att han ej i detta ärende deltagit. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Jt/t 42. 3 N:o 42.
Anhålles vördsamt, att denna min motion får till StatsUtsk. remitteras. Lades på bordet. Hr Rothlieb, Garl Fredr.: Ehuru ämnet redan är inom detta Stånd väckt och jemväl i dag blifvit framstäldt, torde jag dock få uppläsa följande, som jag i frågan uppsatt. Hvarefter Hr Rothlieb uppläste följande: Det torde vara obestridligt, att våra Executionslagar och vår Gon - 35 D'e b t Mare f. m. cursStadgå tarfva en sträng revision, således flera ändringar oell förbättringar. Man borde kanske afvakta den nya allmänna Lagens pröfning och antagande; men denna vigtiga frågas definitiva afgörande kan ännu utdragas ett fjerdedels eller halft sekel, och många offer för obilliga lagar kunna emedlertid falla under dessa lagars gissel. Jag vill först anmärka en oformlighet i executionsstadgarna. Hos samtliga K. M:s ]3ef:h:de i Svea land sker kallelse i utsökningsmål, med föreläggande af 8 dagars förklaringstid. En på sitt eget sätt namnkunnig Executionsdomstol i Stockholm har det märkliga privilegium exclusivum, att låta kalla gäldenär kl. 10 på förmiddagen, döma syndaren kl. 12 och exequera lionom kl. 1 å 2, allt efter som delinquenten mer eller mindre försigtigt lemnar tillfälle till executionen. Detta är oformligt och obilligt. En lika tid för förklarings afgifvande synes böra bestämmas för samtlige K. M:s Bef:h:de, och således för det fordom s. k. SlottsCancelliet, nu nedsatt till titeln af ÖfverStåthållareEmbetets Cancelli, en lika tid utsättas som för alla andra Executionsdomstolar. Någon rimlig anledning, på grund af vår förträffliga allmänna Lag af år 1704, förefinnes icke. Bysättningslagen intager derefter ett utmärkt, men föga hedrande rum.
Stockholm den 18 Julii 1823, Njo 455, Ankom den 25 Augusii 1823, Utlåtande, i anledning af Herr A. Printz enskölds Memorial S t a ts-U t sko 11 e ts Betänkanden. 163 om tillökt antal Löner inom Stats-Expeditionerne af Kongl. Maj:ts Gancellie. Sedan Stats Utskottet erhållit förnyad Berntss ifrån Hdglofl, Ridderskapet och Adeln uppå Herr Axel Prinzenskölds Memorial, om tillökt [antal .Löner inom Stats-Expeditionerne af Kongl Maj;ts Cancellie, så får Utskottet deröfver nu afgifva Utlåtande. Herr Printzensköld har uppgifvit hvad jern" Väl med Stuterne instämmer, att inom hvarje af de fyra Stats Expeditionerne täro anslagne Eoner för en Expeditions Secreterare, <?me Protocoll; Secreterare, en Registrator, 2tne Gancellister, och 2:ne Copister, hvilket vore ganska otillräckligt inom Verk, der göromålen dagligen ökas, och äro af den beskaffenhet och vigt, att de omöjligen kunna anförtros åt andra än Verkets Tjenstemän och der det till och med är förbjudet att Jåta en Expedition renskrifvas af en legd hand; samt att man, för att i en hast celi utan tunga för Staten kunna afhjelpa detta, befordrat till Ordinarie befattning utöfver Stat, med lika tjenstgörings skyldighet, som den Löntagande; men då härigenom händer, att man får arbeta i Statens tjenst under lä a 15 år, innan Lön hinner erhållas, och en 16$ Stats-Ufskottets Betan leanden. sådan hushålls princip icke vore Staten värdig att begagna; har Herr Printzensköld, som, af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, inhemtat, att Kongl. Majit beviljat och till Riksens Ständers anslående på Stat föreslagit 3;ne Protocolls Secreterare och r.ne CancellistLöner vid Kongl.
Jag tror det icke, och smickrar mig med det hopp, att bland dem, sorn vilja gifva sig mödan att granska ämnet i helå sin vidd, och icke äro fjättrade af ensidiga beräkningar, finna mångå, sorn gilla min mening, — Jag Vill ganska korrt uppehålla mig vid det svaga inkastet, att vi kanske för Brän. vins-bränningens skull behöfva införskrifva Spannmål. Då alla ternligen ärö öfverens derom, att Bränvin ej kan umbäras, frågar jag blott: Är det då bättre ätt införskrifva Bränvin, och lemna förädlings vinsten åt Utländningen ? och för att nyttja en känd Författares ord, ”Huru långt skall detfä tanklösa rop orri spöken, dem man aldrig sett, leda ett för vi lladt begrepp och samla olyckor öfver ett fattigt Land? Är det' då nödigt för drörrimarne om Under-balance i Handel, att ihjälsvälta Landets Folk och kreatur Sedan jag nu sökt visa',- aff de olägenheter man genom ett Bränvins - förbud vill förekomma, dels icke genom en sådan åtgärd kunna, dels icke böra förekommas, återstår för mig ätt för en korrt stund utbedja mig Högh Rid - 256 Den Io December derskapets och Adelns uppmärksamhet på de skadliga följder, som ett förbud i närvarande stund måste åstadkomma. Dessa äro: Att den Landtman, som i förlitande på Ständers Beslut, anlagt ett efter sitt jordbruk afpassadt Bränneri, och deruppå grundat en del af Ladugårdens framfödande, blir bedragen i sin calcul, och måste antingen sälja eller slagta en del af sine kreatur, så vida han ej häldre väljer att med dryg kostnad och uppoffring af Spannmål framföda dem: Att en oberäknelig skada i oeconomiskt afseende tillskyndas Landet genom Ladugårdarnes minskning, emedan den för framtiden verkar minskning i Production af Spannmål och Victualier:
Boye ingå i diseussion om deu fråga, sorn Hr v. Hartmansdorff väckt. R. o. Ad. fattade vid böljan af detta betänk:s föredragning, uppå Hr Gr. o. Landtnäs propos., det beslut, att betänk, skulle punktvis företagas; och jag får derföre hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, måtte gifva kraft åt detta beslut. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade deruti instämma, att, sedan i mom. blifvit afslaget, de öfriga mom:u fr. o. m. 2 t. o. m. 8 äfven skulle anses afslagna. Bifölls. Likaledes ansåg R. o. Ad., på samma grund, den af TJtsk. gjorda hemställan om en und. anhållan till K. M., att en författning måtte utfärdas rörtde det af Utsk. framställda förslag, i fall det af R. St. antoges, böra anses såsom afslagen. Utsk:s förslag till tillägg och förändringar i nu gällande gästgifveri-ordning. Frih. Palmstjerna: I afseende på de nu föredragna tnonun anser jag, att det första eller stadgandet, att ingen Öfvermage eller qvinsperson får såsom skjutsande begagnas utan den resandes begifvande, skulle, utöfver hvad hittills ngt rum, ålägga de skjutsningsskyddiga en tunga, som jag för min del icke anser rättvis. Det bör bero af den skjutsningsskyldige att af den, som han för tillfället anser sig lämpligast kunna vara af med, begagna sig til! hästarnas hemtande efter verkställd skjutsning. Skulle ett sådant stadgande, som Utsk. föreslagit, äga rum, så borde det vara förenadt med en bestämd och ovilkorlig rättighet för den skjutsande att sjelf köra sina hästar.