Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om en inre .vantrefnad under samma tid vittna Riksdagarnes annaler, med den stora mängden af motioner till ändring uti utsökningsoch kredit-lagarne, äfvensom de flere författningar, hvilka derefter utkommit, alla åsyftande att leda till en bättre sakernas ordning, men vanmäktige, emedan de blott voro nya utvexter på ett i sin innersta rot under nära halftannat århundrade från all handelsrätt afvikande system, och derjemte icke egde stödet af sitt conditio sine qua non, ett ordnadt Bankväsende. Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse, N:o 10. 29 En, fast' flyktig*-öfversigt af den närvarande ställningen med afseende på våra handelsoch närings-förhållanden skall närmare åskådliggöra denna vantrefnad. Om. å ena 'sidan, det med tillfredsställelse erkännes att, i bredd med en stigande folkmängd, landets handel och näringar under de sednare decennierne vunnit en betydlig tillväxt, att dess jordbruk uppuålt en förut aldrig hunnen böjd, attén och annan näringsgren med sällspord hastighet uppblomstrat och att dess handelsflotta vidgat sitt lästetal och sitt farvatten, så kan, å andra sidan, det icke förnekas, att det länge gått och ännu går en allmän klagan i stad och land öfver penningebrist och bristande förtroende, öfver opålitlighet i uppfyllande af aftal och ingångna förbindelser, öfver osäkerhet vid bedrifvande af rörelse, öfver ett alltmer tilltagande allmänt obestånd, öfver alltför mycken frånvaro af moral, då fråga är om affärer, öfver otrygghet, då fråga är om den eganderält, som af dem beror. Och vi kunna icke tillbakavisa denna klagan. Den vitsordas af erfarenheten dag för dag. Officiela tidningen med sina konkurs-kallelser är derom ett aulhentikt, fast sorgligt, bevis. Domstols-annalerne vittna icke allenast om mängden af utsökningar, utan äfven om den långsamhet, sorn ofta vidlåder dem. Den Svenska, länge och med skäl beprisade, ordhålligheten är vorden en saga i fråga om penninge-Iiqvider, och redbarheteii är tvifvelaktig vid egendoms-afträdelser.
Mot detta förslag kommer man måhända att invända, det bevillningstaxeringen är så ojemn , att om communala afgifter skola efter samma grund beräknas, blifva ojemnhelerna än mera tryckande; att det derföre vore bättre att jemka ojemnheterna i bevilln.förordningen genom andra ojemuheter i communal-förfaltningen. Jag tror det icke vara rätt att hjelpa den ena oriktigheten med en annan; ty det är att skaffa sig två oriktigheter i stället för en. Är bevilln.taxeringen ojemn och oriktig, såsom jag tror, och man kommer att derefter bestämma communalafgifterna; så skall följden blifva, att ojemnheten först i sjelfva bevillningen och sedan i taxeringen skall låta hvarje medlem af en försam - Den 8 Mars f. ra. •T9 ling, som till dessa afgifter bidrager, känna ojemnbetens svårigheter och åstadkomma en allmän önskan att få rättelse, hvilken i sin ordning föranleder hela taxeringssättets fullkomnande. Derföre skulle genom jn-t dessa ojemnheter, der de finnas, en fullkomlighet i sjelfva hevilla.grunden kunna åstadkommas, hvilken måhända eljest dröjer nog länge. Jag tror således, att, på hvilken sida man betraklår saken, så vore detta det enklaste och rättvisaste sättet, samt att de olägenheter, sorn tillämpningen kunde medföra under de första åren, intill dess att sjelfva bevillningen blifvit rättad, varda vida ringare än de svårigheter, sorn uppkomma i händelse man antager ett sådant förslag , sorn det Utsk:n framställt. Hr Gripenstedt, Joli. A u g. : Då nu så väl den 5 som den 6 §:n är under öfverläggning, anhåller jag att få göra några annnirkntr emot dem hegge. Lika med Hr von Hartmansdorff anser jag, att den 6 §:n hör utgöra grunden för den 5:te, och således få sin ordning framför den sistnämnda, och skall derföre hörja mina anmärkntr emot den förra. Mina åsigter instämma i det närmaste med hvad den siste talaren yttrat, och jag tror det ej vara rådligt alt bestämma röstrattigheten på sätt Utsk:n föreslagit.
Inoch Utförsels-Tull, lämpad efter de antagna grunderna, emedan de dels förekommit i Handeln, dels af Kongl. Commerce-Collegium blifvit ansedda icke böra räknas till sådana , som Collegium ansett hafva behof af direet förbud. Angående Specificalionén N:o 1 rj , som upptager de Varu-Artiklar, hvilka nu äro till inellet utförsel förbjudna, men af Utskottet blifvit föreslagna, att beläggas med Skjdds-Ttll. Sedan Utskottet förut i detta Betänkande anfört skälen, hvarföre Utskottet föredrager att tillstyrka skydd åt in» Bevillnings-Utskottels Betänkande N.o 3-7. 89 hemska Näringarna, hellre mecl ziffror, än med ord, torde här icke behöfvas mer, än att anmäla orsaken ej mindre till det antagna Skydds-Tullsbeloppet af 33i procent af varans värde, som, der det låtit sig göra, blifvit utsatt till bestämdt belopp för en gifven qvantitet, än för de afvikelser härifrån, som för några få Yaru-artiklar ega rum. Det har icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, huruledes den af 1823 års Rikets Ständer fastställda, och den af General-Tull-Styrelsen nu föreslagna Skydds-Tull, till 5o procent och deröfver af varans värde, gifvit anledning till åtskilligt klander, hvarunder en opinion tycks hafva bildat sig, som vill anse i5 procents Skydds-Tull vara den behöriga. Utskottet har emedlertid stannat vid att anse 33|- procent af varans värde, med de undantag serskilda förhållanden påkallat, vara den rätta SkyddsTullen. Ändamålet med Skydds-Tull är att sätta våra inhemska Näringar i tillfälle att förse Riket med sina förnödenheter, utan oskäligt intrång af Utlänningen , samt att förekomma det Näringarna förstörande Lurendrägeriet derigenom, att alla varor nu må kunna i laglig väg införas, då inhemska Närings-idkaren, ga Eevillnings-Utskottets Betänkande N.-o ij. antingen öfver höfvan beskattar
År 1830 den 28 februari S.D. Sedan anmält blifvit det Erik Håkansson i Storbränna vid sistl. ting, på begäran, blifvit entledigad från nämndemansbefattningen, voro nu församlingens ledamöter, enligt pålysning, samlade i socknestugan, för att till underdånigt följe af Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse af den 18 december 1823, välja någon annan dertill, hvarvid församlingens ledamöter stannade med sitt enhälliga förtroende vid bonden Jonas Pehrsson i Storbränna, hvilken således, utan 32 omröstning, af Häggenås socknemän utkorades till nämndeman uti nämnde Erik Håkanssons ställe. Datum ut supra. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. År 1830 den 7:de mars i allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga anmältes, det följande, under sistl. år 1829 tillverkat saltpetter: nemligen B. Erik Nathanaelsson i Stafsgård 4 lisp. Torp. Pål Nilsson i d:o 3 d:o B. Jonas Andersson i Andersgård 3 d:o 15 pund Bevis öfver saltpetterns inhemska tillverkning, af socknemännen attesterad, meddeltes genast. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protokoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 25 mars 1830. § 1. S.D. Till ledamot i berednings committeen, som sammanträder i Hölje gästgifvaregård den 27:de i denna månad kl. 9 f.m, utsågs och valdes för Häggenås socken, bonden Jonas Nilsson Eklund i Kougsta. § 2.
Den innefattar nemligen att ordén, om den som öfverbevises att hafva utlemnat två fullmagter: och vare han äfven oberättigad att vidare utgifva fullrnagt till bevistande af den Riksdagen, måste blifva uteslutne, emedan han ej Eehöfver förbjudas utgifva fullrnagt för den tid, Ridderskapet och Adeln nekar honom sjelf sitta på Riddarhuset; hälst det redan är i nuvarande §6 intaget, att han ej får utgifva fullrnagt, när han sjelf, enligt RiddarhusOrdningen är oberättigad, att på Riddarhuset intaga säle och stämma. io:de Förändringen angår insättandet, näst efter den nuvarande § 16, afen ny§, med hvilken stadgan om anteckningarne ensamt kan blifva fulländad. Det är nemligen nödvändigt, att fixera en legal form för klagomål öfver vägrad pollet, och deras hänskjutande till Ståndet; detta sednanare har alltid varit praxis, men RiddarhusOrdningens ändamål är just att stadga formen för all praxis inom Riddarhuset. 1 afseende på redactionen citeras för korrtheten skull det första momentet af 20 § i det Förslag, sorn 1823 i Decemb. antogs, och hvilket moipent, med uteslutande af det senare, föreslås att utgöra den nyssnämnde nya Paragraphcn. November f. m. Anmärkningsvis anhåller jag här få tillägga, att då jag nu inför Ridderskapet och Adeln genomgår det Förslag af 1823 års Riddarhusutskott, sorn af Ståndet godkändes i December, och för öfrigt ordagrant förnyar detsamma har jag i afseende på andra momentet i § 20 frångått detsamma, och tillstycker detta moments uteslutande, såsom ett alldeles öfverflödigt tillägg. Så långt efteråt kan jag ej påminna mig, huru RiddarhusUtskottet kom att föreslå det; ej heller om det var infört i förslaget, när jag i Augusti månad lemnade Riksdagen; delta är ganska möjligt, äfvensom att jag sjelf till dess införande bidragit, men jag har icke nu velat uppehålla mig med ett onödigt genomsökande af RiddarhusUtskottets protocoller.
;:o S»m erfarenheten bewisat huru swart det oftast warit för Domare att af wittnens berättelser och deras yttrade begrepp om ordet full kunna hämta styrka för ett säkert Domslut i fyllerimal, anser Utssottet wara af högsta wigt, att en widstracktare och bestämdare tydning dera bör utarbetas, än dea 17ZA ars Placat meddelar. 6:0 Att de böter, som sa wäl nyssnämnde Placal som allmänna Lagen och andre nu gällande Författningar stadga för fylleri warda förhöjde, åtminstone till det förhållande, som Böterne da de stadgades, hade till Allmänna Spannemals, och waruwärdet den tiden. 7:0 Att Embetsoch Tjensteman af alla grader, hos hwilka Staten hafwer ostridig rätt att wänta upplysning och moralis, utom de böter font för fylleri blifwa stadgade, böra derutöfwer böta ända till hälften af deras för äret innehafwande Lös sch Löne-förmorm. Att fylleribrott endast kunna 2:ne sangor med penningar försonas: 06) att i brist af böter ej fängelse eller nesligt straff ma alägaas, utan istället böterne i arbete förwandlas, och förwandlingen i Utslaget genast införas, och ma den inom Districtet der brottet är begangit som dertill sig först anmäler, äga rätt alt efter markegangspris a dylika dagswerken begagna den sakfälides arbetsförmåga, enär denne föder sig sjelf under arbetstiden, eller, i fall han det ej mägtar, Reqvirenlen förse den sakfallde med husmanskost, da i sadant fall endast En tredjedel, allt af föregående årets a sadane dagswer, ken i Markegangstaxan stadgade pris, för hwarje arbetsdag afräknas fran de förssottSwis erlagde Bötcrne. 9:0
Herr Tham har til - Den 28 November Jf. ra. lika ställt mig på den obehagliga punkt, att jäg skulle behöfva yttra mig, huruvida jag ogillade Herr LandtMarskalkens förhållande, då lian besvurit och antagit den nya RiddarhusOrdningen. Jag är upprörd vid att finna, att åt hvad jag sagt, i afseende på sak kan gifvas en så högst besynnerlig vändning. Min aktning för Herr LandtMarskalken, min aktning för detta Stånd förbjuder mig att ingå i några personella perorationer; eljest skulle jag vilja låna de störste vältalares fraser, för att yttra, huru mycken vördnad jag har för Herr Grefve De Geer; men jag förklarar blott nu, att jag icke gjort honom någon beskyllning. Jag antecknade en del af hvad Herr Grefve Wetterstedt yttrade, som jag icke 1111 finner för mig läsbart och hvarå jag således för närvarande ej kan svara. Blott ett ord vill jag nämna, i anledning af hvad Herr Grefven förklarat, om den Original-handling, som skulle legat till grund, för tryckningen af RiddarhusOrdningen. Jag får bekänna, att jag, vid åhörandet af hvad Herr Grefve Wetterstedt yttrade, icke kunnat fatta den mening, som skulle något Original blifvit till Tryckeriet afsändt att begagnas. Om något sådant Original finnes i HofCancellersExpeditionen, dit jag troligen alldrig kan komma, så är det en sak, hvaröfver jag efter Hans Excellences för - Den 9.8 November f. m. 5ii säkran, bör låta mitt omdöme, jemte Ridderskapets och Adelns, hvila. Vidare har jag intet att tillägga, men förbehåller mig, att få utveckla mitt försvar en annan gång, då jag icke är så alldeles oförberedd på att blifva anfallen med sådane yttranden, som jag tror skolat helt och hållet förfalla, om de värde Ledamöterne behagat nogare fasta uppmärksamhet på verkliga innehållet af min skriftliga reservation. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade å nyo örn nödvändigheten, att hålla sig vid ämnet. Friherre BoijeLudvig:
Då likväl Krono-Fjerdingsmännens befattning, • särdeles i de Norra Länen, skall vara högst besvärlig och de således förtjente af någon belöning, bar Riksdags-Fullmägtigen i underdånighet anhållit, det ofvannämnde Lönebelopp, så väl för den förflutna tiden eller från och med år i8x5, som hädanefter, måtte varda till Fjerdingsmännen inom Wester-Norrlands Län utbetalt; Och har Kongl. Stats-Contoirets häröfver infordrade och i underdånighet afgifne utlåtande jemväl blifvit bifogadt. Beträffande frågan om ersättning för den förflutna tiden, från 1815 till Krono-Fjerdingsmännen i Wester-Norrlands Län, för saknad Lön; så kan detta desto mindre tillstyrkas, sorn Fjerdingsmännen i cle öfrige Länen i Riket lill enahanda förmån skulle sig anmäla, och denna, på ingen rättighet sig grundande pretention, således kornilla att utgöra en högst betydlig utgift, vida öfverstigande Stats-Verkets tillgångar, utan synes Fjerdingsmansbefattningen, som vanligen är, eller åtminstone bör vara ambulatorisk, innefatta ett medborgerligt onus, som likväl till någon del kan anses godtgjordt, genom innehafvare!! tillagde visse fördelar; Och hvad åter angår deras Betänkanden. 145 deras aflöning för den kommande tiden; så får Stats-Utskottet endast åberopa dess, gemensamt med Ekonomioch Besvärs-Utskottet, den 9 i denne månad afgifne Utlåtande öfver någre Riksdags-Fullmägtiges Memorialer, beträffande bland annat, fråga om Statsanslag till Löner för Fjerdingsmännen i allmänhet, enligt hvilket hemstäldt är, om icke ärendet må uppskjutas intill dess den snart förväntade regleringen af Styrelse-verken i alla dess grenar blifvit tillvägabragt, och det så mycket heldre, som, enligt det Förslag särskildte utsedde Gommitterade till organiserande af Rikets Styrelse-verk afgifvit, och nu beror af Riksens Högloft. Ständers pröfning, Fjerdingsmännens befattning antingen skulle komma att upphöra eller till det minsta blifva ganska litet mödosam.
Nådiga uppmärksamhet, med underdånig begäran, det täcktes Kongl. Majit, på sätt i Nåder pröfvades lämpligt, låta i hänseende till nuvarande formulär för Rikshufvudboken vidtaga de förändringar, hvilka kunde anses ledande lill en fullständigare och lättare öfversigt af Statsmedlens förvaltning. Inom Ridderskapet och Adeln har nemligen af flere Ledamöter yrkats, att detta ämne måtte af Utskottet behandlas, i samma rhang med de frågor angående Stats-Werkets s. k. reserv-fond, och rörande de s. k. landträntornas beräkning i Riks-Staten, såsom inkomster för (i Siat*-Utskottets Utlåtande, N.-o 184. det år, hvarunder de inflyta, om hvilka frågor Utskottet uti 19 §. af betänkandet, N:o 54, förmält sig komma att afgifva serskildt utlåtande. Dessutom är uppmärksamhet fästad derå, att det uti Utskottets hemställan förekommande ordet fullständigare borde såsom olämpligt uteslutas. Hos Borgare-Ståndet hafva flere ledamöter, instämmande i Herr Kjellbergs reservation, ansett ett proemium af högst 4>°o° R:dr böra ulsältas för den person, hvilken inför Rikets Ständers Revisorer framlade ett sådant, i öfverensstämmelse med vanligt Italienskt bokhålleri, författadt formulär för Rikshufvudboken, hvilket af Revisorerne blefve, såsom mest lämpligt, godkändt. Andre ledamöter hafva derjemte föreslagit, att, 1 sammanhang med nämnde omarbetning af formuläret för Rikshufvudboken, en ändamålsenlig förändring jemväl måtte i afseende på öfriga embetsverks räkenskaper varda vidtagen. Då likväl Utskoltets yttrande i §. 26 blifvit af 2tne Riks-Stånd godkändt, har Utskottet funnit sig böra samma yttrande vidblifva. 7:0 Utskottets yttrande uti §.
Jag har ej kunnat fullständigt uppfatta Hr Ribbings nyss afgifna yttrande, men då han begärt alt det må få åtfölja R. o. Ad:s prot.utdr. till de öfriga Stånden, får jag begära detsamma på bordet, på det jag må få tillfälle att besvara några framställningar, som kunna erfordra erinringar. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna, alt den begäran, som blifvit gjord, att Hr Ribbings reservation måtte få hvila på bordet, icke kunde uppehålla expedierandet af prot.utdr., ifall R. o. Ad. skulle bifalla att Hr Ribbings anförande finge åtfölja lill de öfriga Stånden ; varande det likväl hvarje ledamot öppet alt i anledn. af Den 13 Augusti. af Hr Ribbing*!, anförande', oin linn funne dertill uppmanad , yttra sina tankar nu eller vid étt annat tillfälle. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: ! likhet med Frih. Cederström erkänner jag, all jag ieke tillfyllest förstått Hr Rjbbings anförande; likväl uppfattade jag åtskilliga uttryck deruti, soln synas mig något för hårda emot detlta S änd, för att afsändas till dfe öfriga RiksSlrn. Hr Ribbing Ilar bland annat yttrat, att t. ex. våra landshöfding.!!' icke äga någon annan förmåga måhända, än den att accordera med sina efterträdare. Han Imf yttrat, att liflöshet och död inträdt på Riddarhuset, att vi såsom en exercerad trupp svarat jä till hvad Regeringen föreslagit o. s. v. Jag hemställer till Ståndet, huruvida det är skickligt, att sådana fraser få afsändas lill de öfriga Stånden. Jag tycker att det kan vafa nog, ohl vi här tyst afhöra sådana lexor, och att det kail vara onödigt att deraf lemna de andra Stånden del. Frih. Roye, Ludv.:
Hans länder översvämmades af Wallensteins roflystna skaror, och det var endast med stor nöd som han erhöll fred. Till hvem skulle nu Tysklands förtryckte protestanter vända sig? Fans det väl någon, som skulle våga träda upp mot den mäktige man, som svurit en dyr ed på att intaga det hårdnackadt försvarade Stralsund, "äfven om det vore bundet med kedjor vid himmelen?" Ja, en sådan fans, och det var Sveriges unge konung, Gustaf II Adolf, han, som af Polens konung med våld måste tilltvinga sig konunganamnet. Han gick sommaren 1630 med en liten här, knappt 15,000 man stark, blott en obetydlighet i jemförelse med de kejserliga arméerne, modigt öfver till Tyskland, landsteg sjelfva midsommardagen på Usedom, och började ofördröjligen sitt ädla befrielseverk. Hans förtröstan stod till Gud och de tyske protestantiske furstarne, och af båda erhöll han hjelp. Hans segerbana var kort, men den var glänsande som ingen annans, och följderne deraf blefvo, att vi, den dag som i dag är kunna sitta lugna för det påfviska öfverväldet med dess despotism och dess styggelser. Det var i början af denna hans lysande segerbana, som de här nedan skildrade händelserna tilldrogo sig. En af den lilla staden Greiffenhagens förnämsta gator var Helgonagatan, som tog sin början vid Oderfloden och derefter lopp rakt igenom staden på längden. Såsom varande en af pulsådrorna i Greiffenhagen, pryddes denna gata icke blott af de förnämsta och vackraste husen, utan äfven af de största butikerna, der de olika alstren af den tidens odling och flit voro att finna. Der utbjödo klädmäklarne sina granna tyger, der prisade vapensmederna förträffligheten hos sina vapen, en starkt efterfrågad vara i dessa oroliga tider, der ljödo också från stadens förnämsta näringsställe, "Kung Gambrinus", kroaternas och wallonernas sånger, under det stadens borgare och handtverkare mera lågmäldt utbytte sina tankar om ställningar och förhållanden.
Ståndet biföll Utskottets hemställan i Utlåtandet N:o 435. 7:o Angående anslag för inventeringen af eke-förråden i Carlscrona. Hvad Utskottet i denna del tillstyrkt och vidblifvit, bifölls. Föredragningen af förevarande Utlåtanden fortsattes i det till eftermiddagen utsatta plenum. S. D. Fortsattes föredragningen af så väl Stats-Utskottets Utlåtande N:o 354, angående anslag å extra Stats-regleringen, som samma Utskotts Utlåtande N:o 435, i anledning af erhållna återremisser å förstnämnde Utlåtande, hvarvid Ståndet beslöt på sätt som följer: Litt. Beträffande först aflöningen för den af Kongl. Maj:t föreslagna styrelse för allmänna arbeten, beviljade Ståndet ett anslag intill nästa Riksdag af 8,000 R:dr för året, eller för 4 år 32,000 R:dr; dock utan att i samma summa ingå de 1,250 R:dr, hvilka blifvit föreslagna att dels från Riks-Statens 4:de Hufvud-Titel (1,000 R:dr), dels från 9:de IIufvud-Titeln (250 R:dr) för detta ändamål användas; kommandes dessa 1,250 R:dr sålunda att på sagde Hufvud-Titlar fortfarande qvarstå. Biföll Ståndet, i enlighet med hvad Utskottet tillstyrkt i UtlåtandeN:o 435, pag. 7, så väl att för reseoch undersöknings-kostnader samt expenser vid ifrågavarande nya Styrelse ställes till Kongl. Maj:ts disposition en summa af 6,666 R:dr 32 sk. Banco årligen eller för 4 år beräknadt 26,666 R:dr 32 sk., som ock till aflöning af en Lärare vid Mariaebergs Läroverk i de kunskaps-ämnen, som specielt tillhöra Ingenieurer för allmänna arbeten, 1,000 R:dr årligen, eller för 4 år 4,000 R:dr. a) Yatten-communicationer.
Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 48, i anledning al gjorda anmärkningar samt skiljaktiga beslut inom Itiks-Ståuden vid förehafvande af Utskottets Betänkande N:o 33, i fråga om antagande af ny Konkurslag samt nya lagar, angående boskillnad och urarfvagörelse. llih. lill K. St. Prat. 1859 (f 1860. 9 Sami. 93 758 Prot.-Utdrag dm 19 September 1860. Härvid förekommo: l:o. Förslag lill ny Konkurslag. Följande delar af Utlåtandet, N:o 48, nemligen: Anmälan om de §§, som ansågos bifallna, några af samtliga Riks-Stånden och andra af tre Stånd, och hvad anföres angående §§ 2, 9, 25, 38, 69 och 126. Lades till handling arne. Utskottets yttranden, angående öfriga §§ af Konkurslags-förslaget och om ingressen dertill i Utlåtandet N:o 48. Förslag till Förordning om boskillnad och undanskiftande af egendom i makars bo. Anmälan om de delar af Förslaget, hvilka ansågos af samtliga Riks-Slånden eller af tre ibland dem bifallna, och hvad anföres om § 15. Lades till handling ar ne. Utskottets yttranden i öfrigt om berörda Förordnings-förslag. Biföllos, enligt Utlåtandet, N:o 48. Förslag till Förordning, huru gäld vid dödsfall betalas skall och om urafvagörelse, så ock angående undanskiftande af egendom i död makes bo. Yttrandet, sidan 24, lades till handlingarne, och Utlåtandet, N:o 48, blef i öfrigt godkändt. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Utlåtande, N;o 51, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N;o 55, rörande väckta förslag, dels om förändrad lagstiftning angående förlag, dels ock om rätt till underpant i lösegendom. S. D.