Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sålunda fans i en uppgjord tablå upptagen en post af 33,500 kilogram (1) bränvin, hvilken skulle vara afsänd från " * Vänboda bränneri, och alltså öka det der försnillade j 7q van tum. Emellertid meddelade Smål ands-Posten en uppgift, hvilken tidningens sagesman erbjöd sig att styrka med officiella bevis, att man vid noggraunare undersökning funnit denna post vara ej bränvin utan — barrved. Men fann sig bäst vid att icke affordra tidniogen dessa bevis ocb teg ihjel feden. Vid ett annat tillfälle kom Sm&amp;lands-Posten med ett meddelande, som ej smakade Aftonbladet och den person, som redigerade dess bränvinsförsnillningsafdelning, rätt väl. Sm&amp;l.-P: n skref neml. : » Konungens Befallningshafvande har afvetat de märkliga missförhållandena mellan inom länet under de senaste tre &amp; ren tillverkadt och exporteradt bränvin långt innan chefens for kontrollbyrån summariska (! ) och i rundade tal framstälda, högst ofullständiga (! ) uppgifter hit remitterades, samt med anledning deraf redan för längre tid tillbaka anstält efterforskningar. » I parentes kan meddelas, att dessa med sakkunskap och oveld gjorda undersökningar sedermera under rättegången visade sig vara mycket användbara och framför allt vida tillförlitligare än de af kontrollbyrån uppgjorda. Jag nämnde nyss att denna Smålands-Postens uppgift ej smakade A. B. rigtigt bra. Den 27 och 28 juli egnar A. B. ledare deråt, och tidningen kan ej dölja sitt dåliga lynne öfver att äran synes skola ryckas undan hr Forssman. Ja, tidningen är rent af polemisk gen t emot resultatet af länsstyrelsens arbe-ten. Synnerligen svårsmält är också den ofvan omtalade barrveden. Under tiden hade den då mycket omtalade, sedermera utnämde poliskominissarien Eklund från Stockholm gjort sina ypperliga polisundersökningar å ort och ställe, hvilka undersökningar ensamma möjliggjorde den sedermera anstälda rättegången mot de misstänkta tillverkningarna. Åfven byråingeniö-ren, d: r Lindeberg verkstälde framgångsrika undersökningar vid brännerierna, och nödiga beräkningarna gjordes af ingeniör Ström från Kristianstads län, hvilken verksamt bidrog till frågans utredande.
S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Stats-Utskottets bordlagda Utlåtande N:o 164, i anledning af väckt motion om Kronoparken Ombergs försäljning till skatte. S. D. Ånyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 41, angående föreslagna villkor och iagttagelser vid befordran till embeten och tjenster, bestämmelser om embetsmäns rang oell upphörande af fullmagters meddelande å titlar, utan motsvarande tjenstebefattning. Härvid förekommo: l:o om villkor för befordran till högre civila embeten, såsom civile Stats-Råds-, Presidentsoch Landshöfdinge-platser. Denna punkt återremitterades. 2a> angående befordringar inom Embets-verken. Denna punkt återremitterades. 3:o derom, att Kongl. Maj:t icke må förordna någon person till bestridande af någon syssla på obestämd tid utöfver i år, utan vid inträlfade ledigheter, ordinarie embetsman inom denna tid utnämnas. Denna punkt bifölls. 4io angående rättighet för Embets-verken att tillsätta tjenster. Denna punkt återremitterades. Angående den värdighet, som bör åtfölja embeten och tjensler. Denna punkt bifölls. 6:0 Angående caracters-fuliraagter. Denna punkt bifölls. och 7:o angående Hof-embetsmäns befordran. Denna punkt bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets: Betänkande N:o 42, angående föreslagen förändring af Författningarne om grunderne för befordran till civila embeten och tjenste]’. Bifölls. och Utlåtande N:o 52, i anledning af väckt motion om indragning af Tullkammaren vid Furusund.
Man tror icke lätt detta, då man vet, att en stor del af Rikets intrader, som å Flottan användas, stadnar inom landet, och har der skapat fonden till den förmögenhet, och varit det odlings-medel , som bringat provinsen till ett välstånd, som så synbart höjer den öfver vanlottade Medbröders knapphet', som utan all afund blott begära, att ej ytterligare nedsättas ur jemförelsen. ”Innan Blekingen begärde mindskning i sina tyngder, borde man der, färnligt naturligt, hafva rådfört den lätt erbudna granskningen af närmaste granskapet, det vill säga med Kronobergs Fän och öfra delen afl det magra Christianstads Län. Man hade då lätt funnit, att i våra tider man ej dåras af uppgifter om blott Hemmantal. Detta är af alla den orättaste beräknings-grunden för värden, och alltså för skyldigheter. Man hade bordt ihågkomma, att endast en Fastighets inre valeur bör vara ea riktig måttstock derföre. Man kan clå lätt inse, att då, enligt allmänna uppskattningen , ett Hemman i Christianstads Län, värdt 5,077 B;dr, håller - Den 8 2 Juli. 2133 ler, utan att äga Augment, en Häst och Karl, med dubbla kostsamma Munderingar, och då 1 j Hemman i Kronobergs Kan, uppskattadt till 4,892 R:dr, håller en Soldat med Lifoch Släp mundering ; så håller Mantal i Blekingen, ansett till 5,447* R:dr, blott en Båtsman, med en simplare och vida mindre kostsam beklädnad, och njuter till än större förmån rättigheten, att hopskrapa sin Recriitering af landets umbärliga och ofta skadeliga mennisko-klass. Huriji uppenbart vanlottade, huru ofantligt högre i detta afseende beskattade, äro då ej dessa angränsande Landskap, jernförde med det rikare begåfvade Blekinge? Kan rättvisan, billigheten och Borgerlig känsla medgifva, att lätta dettas Besvär, och låta det arbetssamma Kronobergs Län i sträfvande nit se sig jemt bibehållet vid besvären , och deras rika grannar från sig väldigt afvälta en mindre börda? bör man ge Lagliga skäl, till så rättvist fattade missnöjen?
Den inom R. o. Ad. väckta motionen, rör:de förhöjning af Ridd.kamererarens lön, afser återställandet af den fordna proportionen emellan secrel:ns och kamererarens ordinarie löner af Ridd.- cassan; hvilket måhända torde kunna anses så mycket billigare som anledn. till förminskningen af den sednares löneinkomster, medelst indragning af förrberörde riksdagsarfvode, uppgafs vara Ridd.cassans mindre goda tillstånd; ett förhållande som numera förändrats, enär, efter hvad nedanstående sifferuppgifter utvisa, cassans tillgångar blifvit särdeles förbättrade. Då 1809 års olvannämnde beslut, ronde löneförhöjningarne Den 2G 0 c t o b e r. 391 för secrehn till 000 r:dr och för kamcreraren till 450 r:dr, år 1812 sattes i verkställighet, utgjorde Ridd.cassans tillgångar 5o0,055: 6. Ar 1843 utgjorde samma cassas tillgångar 165,475:21. 1. derunder inbegripet värdet af fastigheter och lösören 72,150: 32. — som böra afdragas, då den egentliga penninge tillgängen befinnes vara 93,318:37. 1. hvaraf enligt sistnämnde års hufvudbok funnos utlånta capital S7,222: 10. S. Om till sistnämnde summa lägges 5,000 r:dr, eller beloppet af de capital, som innevar. år blifvit inlemnade utöfver de som inbetalts; sä befinnes Ridd.cassans utlånta capital i närvar, stund utgöra 92,222: 10. 8. eller nära fördubblade sedan är 1812. När nuvar. Ridd.kamererare utnämndes år 1833, utgjorde Ridd.cassans tillgångar 146,840:43.11. samt år 1843 105,475:21.
Kom hit, min vän, och sätt er i soffan; det är så länge se’n jag träffade någon landsman och en ung akademikus dertill! Men hvad nytt ifrån Sverige? Gör mig för all del reda för allt!“ Och derefter fortsatte Porthan ännu en lång stund samtalet med den fryntlige gubben, hvilken han derefter besökte ganska ofta, utan att hos honom någonsin vidare finna något besynnerligt eller det minsta stötande uti hans resonnemang; tvärtom röjde Svedenborg städse både redighet och klarhet, i förening med en rikedom på kunskaper och insigter, som för en hvar gjorde hans umgänge högst intressant och angenämt. Trovärdigheten för denna anekdot till dess hufvuddrag är nästan satt utom allt tvifvel. Professor Atterbom påstår sig nämligen sjelf hafva erhållit densamma, i andra handen, från en intim vän till Porthan; den bestyrkes äfven af andra. Förutsägelse af en persons död. Svedenborg hade, så förmäler man, en afton varit tillsammans med några glada personer i ett privat hus. Samtalet hade der rört sig om en mängd olika ämnen och slutligen blifvit ledt på andeskåderi och uppenbarelser ifrån andra verlden, hvarvid Svedenborg anförde flera högst märkliga tilldragelser. Någon skulle dervid hafva frågat honom, om han kunde säga hvilken af de församlade gästerna skulle först dö. Tvärt emot vanliga förhållandet var Svedenborg denna afton helt medgörlig, och, efter att hafva suttit tyst och sluten en liten stund, vände han sig till den person, som framställt den ömtåliga frågan, med följande svar: “I morgon bittida kl. 5 och 45 minuter skall herr Olof Olofsson (en person af sällskapet, som då stod på något afstånd från de samtalande) uppgifva sin anda.“ Omkring samma tid begaf sig den person, som afhört denna profetia af Svedenborg, på väg till sin vän Olof Olofsson, men hann knappt 50 steg utom porten, förrän han mötte dennes betjent, som kom att underrätta honom att nämnde Olof Olofsson dött en kort stund förut af slaganfall. Vid ankomsten till sorgehuset fann han vidare att döden inträffat precis samma klockslag som Svedenborg uppgifvit. Klockan hade nämligen af sig sjelf afstannat och visade, till hans häpnad, jemnt 5 och 45 minuter.
Denna kan existera, om än Myntets värde vore stadgadt, nemligen den kan uppkomma genom föränderlighet i deras Producters värde , så länge man byter så mycket om med hög och låg Tull, förbud och tillåtelse till in. och utförsel, Brännvins.brännings-tillåtelse, förbud eller inskränkning o. s. v. Jag har i ett förr citeradt Memorial sökt visa, att troligen |:del af vår Sedelstock är i Utlänningens hander, och att nästan inga DiSCont-Sedlar hos dem finnas. Man kan således antaga, att nära hälften af vär Banco-Sedel6tock finnes hos Utlänningen. De medel , sorn blifvit använda, den del af Bevillningen som årligen till ett belopp af 7^0,000 R:dr nu i g år blifvit erlagd, för att öka Secfelmyntets värde, hafva i följe häraf till nära hälften blifvit använde till förmån för Utlänningen. I Konungens Nådiga Proposition förklaras gtt 0111 Coursen hade blifvit lemnad åt sig sjelf, sä hade den stigit till 2qq sk, Man kan då ej , x Sw' - J 88 Den 23 April. med skäl kalla dem för narraktiga Speculanter, som köpt Egendomar efter beräkning af den högsta Cours, sorn i senare åren varit, 136 sk., och af en ännu högre befarad. Man vill förnya Riksens Ständers Operationer 1765. Dessa verkade till den grad, att Coursen ar 1767 nedföll från 108 till 42 mark; men förlägenheten i allmänna Rörelsen och dess ^laka följder blefvo ännu större, än på den tid, då Coursen var 108. Genom en Realisation skulle alla dessa svårigheter häfvas.
Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Juli 1851, kl. 11 f. m. Utlåtandei anledning af väckta motioner om inrättande af söcken-bibliothek. Från Höglofiige Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet hafva tvänne motioner rörande detta ärende, af hufvudsakligen enahanda innehåll blifvit remitterade till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning, nemligen: l:o) af Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, samt 2:») af Herr Prosten Cnattingius. h\ ilka, med åberopande af den, utaf Rikets Ständer i deras underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit den 5 Augusti 1848 (N:o 164) uttalade grundsats, att ”ett af de vigtigaste föremålen för statens verksamhet är att göra alla sina medlemmar i möjligaste måtto delaktiga af upplysningens välgerningar,” anfört, att det, för vinnande af detta ändamål, icke vore nog med att folkskolorna väl skötas, men att man måste derjemte, om den allmänna bildning, som hos ungdomen i dessa framkallas, icke skall urarta till missbildning, i tid vara betänkt på att, genom anskaffande af allvarliga och verkligt bildande böcker för det yngre slägtet, söka gifva en ädel rigtning åt den i folkskolan väckta hågen för läsning, hvilket, enligt motionärernes åsigt, bäst torde låta sig verkställa medelst inrättande af Socken-bibliothek, genom hvilka icke blott Allmogen skulle sättas i tillfälle att utveckla sina naturliga goda anlag, utan äfven en säkrare afsättning, än den, som varit att påräkna alltsedan bokhandelsförbindelsen med Finland år 1815 blef afbruten, beredas åt förläggare af gagneliga, populära skrifter, samt dymedelst mången talang uppmuntras att vända sin verksamhet åt allvarliga förädlande arbeten.
De för landtmäteriförrättningar stadgade taxor lemnade hvarje ordentlig och skicklig landtmätare visshet om skälig utkomst, redan innan han hunnit få sådan beställning på stat, och för dem med löner (i öfrigt lika qualificerade) god utkomst, — och Statens jordegendomar blefvo på chartor affattade och jordmånen af sakkunniga beskrifven, utan annan kostnad Un landtmätarnas å Rikets stat anslagna löner, då innehafvare eller brukare ålåg att vid landtmäteriförrättningar Den 27 F e b r u a r i i. lemna nödig handtlangning, kost och skjuts. Men 1827 års taxa motverkar i betydlig mån dessa med landtmäteri-inrättningen åsyftade ändamål i och för affattning utan särskild kostnad af Statens jordegendomar,-och medför boställsinnehafvares och arrendatorns obestånd. För Kronans behållna, utarrenderade egendomar blifva följderna af denna taxa jemväl högst betänkliga, ehuru icke i så hög grad som för boställshafvare; deribland Armeens befäl, såsom talrikast, strängast träffas. Den för statsreglering ovanliga utväg att bereda en embetsmannacorps förökade inkomster pä andra embetsmannacorpsers bekostnad, hvilket taxans bestämmelser medföra, synes lill sina följder förtjena en särskild uppmärksamhet. För Armeens befäl, som utgör största delen af med boställen försedda embetsmän, förut knappt lönadt, kan denna författning, 0111 den blefve beståndande, genom de täta flyttningar, som vid befordringar uppkomma, medföra det orimliga förhållande, att för de bland dom, för hvilka den händelse inträffar, att dit de flytta, laga skiften äga rum, tjenstebefattningarnas löningsförmåner på långt när ej voro tillräckliga att gälda hvad landtmätarna äro berättigade att af dem erhålla. Genom stadganderna i taxan, som egentligen endast åsyfta nytta för landtmätare, skulle sålunda Armeens befäl sättas i nödvändighet att lemna tjensten, med känslan af ett i alla afseenden oförtjent lidande.
Såsom facitboken förh5ller sig till skolbarnens rakneproblem, så förhAller sig detta arbete till John Stuart M i k skrift oin qvinnans förtryck, visande huru en god del af de problem som der uppstäldes kunna lösas. Det ifrågavarande arbetet, handlar nämli gen om yvinnans upprättelse ur sin förtryckta ställning, såsom detta upprättelseverk gestaltat sig i Amerika under 40 års träget och oafbrutet arbete. Ännu återstår väl mycket att göra, men det redan utförda ter sig dock soni ett jätteverk. " International Council oj ' 2.thnen 1888 " är en stätlig bok, " a splendid volu~ne ", om nära 500 sidor i stort forinat och vackert band. Dagnys läsare fingo af uppsatsen i hennes varhiifte en liten aning om det storartade mötet och dess betydelse. Här föreligger nu en fullständig redogörelse för dess förlopp och i och med detsainma en genomgående historik öfver den amerikanska qvinnans utvecklings-historia intill denna dag. Man läser och häpnar och vet ei om man skall sänka sitt hufvud till erkännande af de amerikanska qrinnornas öfverlägsenhet, eller höja det i glad stolthet öfver att ega systrar. så starka i vil,ja, så modiga i handling och dock så varma till hjertelaget. Vi välja det senare och sända öfver Atlanten en hdertlig nyiirsönskan för fortsatt framgång i det redliga arbetet. Vitterhet. Påståendet, att vår tid icke är poetisk, jäfvas, till bokstafven om * ocks,E kanske ej alltid till andan, af de sista årens vittra produktion i vsirt land. Från fjolaret ega vi särskildt i kärt minne S ' noi7skgs nya diktsamling och Btciåths diktcykel, Mari t Vallkulla. DB Dagnys alltför begränsade utrymme ej niedgifver att iioggrant anmäla hvarje nyutkommen vitterhetsprodukt, vilja vi här hänvisa till Estlanders ypperliga och lärorika kritik af den förstnämda diktsamlingen i Finsk Tidskrift för Septernber.
Oss ingifva Tabeller, i sammandrag utur Räkenskaperne, öfver Banco-Verkets hela ställning, samt fogat nödiga anstalter om dessa Tabellers tryckning och utspridande; äfvensom Vi förordnat, att Uppgifter rörande Banco-Verkets tillstånd) i alla 4 Banco-TJt skottets Betänkande N:o i, ' V » delar, med undantag af hvad som rörer Enskildes förhållanden till detta Verk, skola hädanefter, ej allenast vid Riksdagarne , utan ock dessemellan genom Vare Revisorer, till allmän kännedom pfyer lemnäs.” På grund häraf, och då Banco-Utskottet, å ena sidan, funnit de hittills brukliga], af ålder fastställda och äfven vid 1823 års Riksdag begagnade Edsformulairen för Utskottets Ledamöter , Secreterare och Caricellie-betjening, till innehållet sådana, att dessa Formulair nu mera icke ärp lämplige; men å den andra ansett, att såsom en följd af 4° §• Riksdags-Ordningen, af det i Riksdags-Beslutet gjorda bestämda undantag , och för att hos enskilde undanrödja ali farhåga för ett offenteligt meddelande af fullständige uppgifter om deras egande behållningar i Vexei-Banken, eller Gäld Iros Banken eller Disconterne, en Tysthets-Ed, blott under denna synpunct, bör för Banco-Utskottet ännu ega rum; har Banco-Utskottet härigenom skolat vördsamt föreslå, att denna Ed må af Banco-Utskottets
Den 1855 af Kongl. Maj:t under den 5 Juli för telegraf-verket faställda nya stat upptager årliga utgifter till tjenstemännens aflöning samt till elever och vaktare utåt linierne med ett sammanlagdt belopp äf 79,133 R:dr 16 sk. - 115 — Telegråf-liniens längd utgjorde år 1853 endast 10,5. geogr. mil, men under de 2:ne följande åren erhöllo telegraf-förbindelserna en utsträckning af: år 1854, medelst direkt ledning, 133,7. samt genom uppläggning af dubbeltråd 1Ö,5. 144,2. „ „ ooh år 1855, genom direkt ledning, 167,7. samt medelst dubbeltråd 48. 215,7. » » Och hade sålunda vid sistnämnde års slut Svenska stats-telegraf ferne vunnit en utsträckning, dubbel-ledningarne inberäknade, af •„ 370,4. geogr. mil. Depesch-befordringen, som, efter det porto derföre började erläggas, under år 1853 utgjordes af 851 depescher ökades år 1854 till 10,534 » och år 1855 till 62,708 v hvadan tillsammans . 74,093 depescher, inoch fordrade. inoch utländska, blifvit vid 1855 års slut genom telegraf-verkets försorg be - Telegraf-verkets hastiga utveckling påkallar, enligt Revisorernes åsigt, ett tacksamt erkännande af den skicklighet och omtanka, hvarmed denna för fosterlandet så gagnande inrättning blifvit af vederbörande tillvägabragt och ordnad. il §•2. Enligt förenämnde underdåniga berättelse få Revisorerne i öfrigt meddela följande:
Hr Kamsay: 1 afseende å det ifrågavrde förslaget hafva skäl blifvit anförda, både för och emot, men oaktadt alla de vacka saker, som blifvit andragna för den föreslagna förändringen, kan jag dock icke finna anledning att vilja medverka till en förändring i den nu bestående lagstiftningen. Denna är öfver 100 år gammal och afser att sammanhålla familjebandet. Afven om, såsom Frih. Armfelt anfört, anledning skulle förefinnas * till klagomål öfver missbruk, måste dock exemplen vara ganska få, och jag åtminstone har under praktik på juridiska banan icke deraf kommit i erfarenhet. Jag vill dessutom åberopa, att 3 af Preste-St:ts ledamöter i Lag-Utsk:t reserverat sig emot förslaget, såsom »hvarken behöfligt eller nyttigt». Dessa ledamöter måste, i min tanke, anses ega väl så mycken erfarenhet som ledamöterna af det Stånd, inom hvilket, enligt Frih. Armfelts uppgift, yrkandet på förändring skulle vara synnerligen starkt. Hvad i Finland blifvit beslutat, synes mig icke kunna tjena till ledning vid våra beslut, ty utom det att förhållandena i de båda länderna torde vara något olika, bör man besinna, att förändringen vidtagits i Finland på grund af framställning från regeringen, hvilken framlagt sitt förslag efter noggrann pröfning. Om ock, såsom Hr von Gegerfelt anfört, en full konseqvens kunde fordra eftergifvande af giftomannarätten, sedan ogift qvinna erhållit utsträckt rätt att blifva myndig, kan jag dock icke finna, att man bör så slafviskt följa konseqvensen, att man för dess skull vidtager förändringar, som man anser icke skola blifva gagneliga. För öf - Den 13 Jnni. 651 rigt är det ännu icke afgjordt huruvida den utsträckta myndigheten för qvinnan medfört synnerligen goda frukter. Jag vidblifver mitt yrkande om afslag. Gr. Liljencrants: Då förevarande fråga, efter min uppfattning, är af den beskaffenhet, att den mindre kan betraktas såsom en rent juridisk fråga än såsom en för hela samhället i praktiskt hänseende vigtig angelägenhet, anser jag mig berä ttigad att, oaktadt jag saknar juridiska insigter, i ämnet yttra några ord.
En af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Kronobergs iän uti underdånig skrifvelse den 29 Juli innevarande år med förord öfverlemnad, till Kongl. Maj:t ställd skrift, innefattande underdånig anhållan af Länsmannen i Sunnerbo härads sydvestra distrikt inom nämnda län, A. P. Peterson att, ehuru han såsom ordinarie Länsman icke tjenstgjort mer än 14 år. Kongl. Majit likväl, i anseende till Petersons af sjuklighet båt rörande oförmåga att vidare sköta sin tjenst, samt det utblottade tillstånd, hvaruti han med'hustru och tre barn befunne sig, täcktes i nåder tillägga Peterson, efter afskedstagandet, en pension å Rikets Allmänna Indragningsstat; varande vid ansökningen fogade prestbetyg och tjenstförteckning, hvaraf inhemtades att Peterson är född den 26 Maj 1824 samt således öfver 41 år gammal, och, beträffande tiden, hvarunder han tjenat Staten, att Peterson varit Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:tu Nåd. Prop. N:o 1, om.
Tranquil, om jag misskännes, skola inga beskyllningar, deni jag vet mig icke förtjena, kunna rubba mitt sinnneslugn. Man bar undrat, att Rågpriset icke stigit i samma mon som cursen; och detta yttrande skulle förundra mig, om det kommit från någon, som sjelf är åkerbrukare, men då detta icke lärer vara förhållandet, torde jag få erindra, att den naturliga orsaken, förmodligen ligger deri, att en ökad produktion minskar priset, då afsättningen icke 120 Den 23 September f. m. går i bredd med tillverkningen. Exempel derpå äro äfven de af den värde Talaren sjelf omnämnde colonial-varorne, hvilka äfven i andra länder, der ingen myntoreda egt rum, fallit till en fjerdedel mot hvad de gällde 1809. Någon annan orsak mäste således linnas till ett sådant fallande, och det lärer förmodligen, i afseende på colonialvaror, vara densamma, som jag nyss angifvit i afseende på Spanmålspriset. Jag tror derföre, att de slutsatser man häraf velat draga, äro lika falska, som premisserna origtige, och att detta bäst bevisar olämpligheten att ställa Landtmannen och Embetsmannen i samma categori. Jag är sjelf Landtman,' men anser mig icke böra vara orättvis emot Embetsmannen, som har sina bestämda utgifter, och som i första rummet måste uppoffra sin tid för uppfyllande af bestämda skyldigheter mot Staten, samt på grund häraf bör äga rätt att fordra en mindre föränderlig lön för sin utkomst. Landtmannen deremot måste underkasta sig omständigheternas vexling, och derefter rätta sin production, eller vända sig åt en annan bog, som man säger. Så är förhållandet i andra Länder, och så måste det äfven vara här. Att utlagorna icke blifvit ökade på ett för landtmannen tryckande sätt, är redan tillräckligen upplyst; Herr Rosenblad bar tvärtom visat, att pkatterne blifvit minskade, och att de ökade inkomsterne varit en naturlig följd af ett bättre handelssystem