Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till bevis och exempel på den oordning och osäkerhet, som den tiden i öfrigt var rådande angående Lilhehökska ätterna, förtjenar antecknas, att sedan vid 175 5 års Riksdag, dåvaranda Riddarhus-fiskalen inför Riddarhus-deputationen anmält, att, enligt den utkomna von Stjernemans Adels matrikeln, Adliga ätten Lilliehöök JYi 1 vore utdöd, så befanns vid 1761 års Riksdag denna uppgift vara oriktig, likasom Bergsrådet Gustaf Gabriel Bonde, som afled år 17 65, eller just då det stora genealogiska arbetet började, uti en uppsats, hvaraf en afskrift blifvit funnen uti de Tilasska samlingarne, emot von Stjerneman erinrat, att han i sin matrikel gjort sig skyldig till fel, då han såsom stamfader för slägterna uppfört den, som å Riddarhuset 1625 erhållit introduktion, i stället för den person, för hvars skull den ena eller andra platsen på Riddarhuset åt slägten bereddes och der, hvad Lilliehöökske ätterna angår, Bonde föreslår Riksrådet Anders Pedersson till stamfader för M 1 och den samfälda starnfadren för båda ätterna Berthil Pedersson till stamfader för J\t 66; varande det likväl ett bestämdt misstag af motionären da han (i hillänget till Svenska Adelns Ättartaflor 2 Afdeln. p. 700 samt i noten till Bilagan Jfä 2 i »Lilliehöökska frågan» p. 32.) uppgifver, att Tilas adopterat Bondes mening och för egen räkning förklarat Riksrådet Anders Pedersson, såsom stamfader för JW 1, 10 Riddarhus-Utskottets Utlåtande X 4. enär elen citerade anteckningen af Bergsrådet Bonde alldeles icke blifvit godkänd af Tilas sjelf, utan endast finnes i copia förvarad bland hans samlingar. Tvertom är det alldeles uppenbart, att då von Schönfelt och Tilas, såsom ledamöter af Riddarhus-deputationen, uppfört Brynte
S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: JM 116, i anledning af motioner om ändringar i Kongl. Förordningen, om kommunalstyrelse på landet, den 21 Mars 1862. Bifölls lill alla dess delar; samt JM 117, i anledning af motion ,om ändring i 22 § af Gästgifveri-ordningen den 12 December 1734. Bifölls. S. D. Vid nu ånyo skedd föredragning godkändes Stats-Utskottets Utlåtanden: JM 98, angående ytterligare anslag för det inom Rikets Ständers hus inrättade Riksdags-nrkiv; JM 101, i anledning af motion om åtgärders vidtagande till skydd för kronolaxfisket vid Åsbro i Wiske å; och Prot.-Uldrag den 27 Maj 1863. 379 M 102, i anledning af motion om öfverlåtelse åt Nysätra socken af lägenheten Ängstorp under Ryda kungsgård för inrättande af en så kallad byskola. S. D. Vid nu verkställd föredragning af Banko-Utskottets Betänkande, JV& 55, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse samt om användande af upplupen bankovinst, genomgingos punkterna N:ris 1—28, hvilka godkändes, med nedan antecknade undantag, nemligen: Punkterna 7, 15, 16, 17 och. 28, återremitterades; och skulle protokollet öfver diskussionen om ifrågavarande punkter återremisseu till Utskottet åtfölja; Utskottets uti punkten 9 gjorda hemställan, att en af Herr A. O. Wallenberg inom Borgare-Ståndet väckt motion, »att Rikets Ständer, i ändamål att bereda Manufaktur-diskontens upplösning, behagade besluta, att af Riks-bankens åt
Om nu Krigshistorien med ovedersägeliga intyg bevisat, att endast NationalBeväring kan åt stående hären gifva erforderlig styrka, i händelse af en rätt alfvarsam och långvarig fejd; om krigsvettenskaperne hylla den grund-* sats att för hvarje land det gifves ett förhållande emellan stamm och beväring, som uttrycker det kraftigaste national-försvar både i materielt och i idéelt hänseende, under minsta ansträngning, så kan jag icke vara likgiltig, huruvida detta historiens vittnesbörd samt denna erfarne och kunnoge krigsmäns, allmänna grundsats må qvarstå för Fosterlandets Krigshistoria såsom blott erkända sanningar, elles införas i verk och, gemm gar. En nations ära och det rum densamma bereder sig i krigshistorien bestämmes icke af krigshärens talrikhet, men af dess bedrifters cch. jag tillägger, att allmänna historien upp - 66 Den 28 Febr unni. tecknar icke blott krigiska bragder, men äfven de storverk sorn under fredens lugn i tysthet byggas. Men allt menskligt stort förutsätter lif, och lifvet näring och näringen ej blott skydd m o ä*ven lörkofran. Pä alla dessa förenade skäl anser jag rn undersökning af nöden gerom män, hvilkas kunskaper tillhöra alla frågan angående grenar och yrken: Huruvida Riketx försvar, <å till sjös sorn till lands, är sant. tunn*att efter menskligt! reflexionens hcgjla Jordringar i d. ttn ämne; om uppbörden, förvaltningen och redovisnivgm af de härtill bestämds anslag ej tarfvor förändring; och sluteligen hvilka besparingar härigenom kunna åstadkommas, då försvaret noga ajvägas efter nationens km/ter att bära dess tyngd', samt föreslår vördsamt Riksens Höglofh Stan. der, att härom hos Kongl. Maj.t göra underdånig anmälan: jemte anhållan att Rikets Stan» der vid nästa Riksmöte må få emottaga Kongl* Maj;ts Nådiga proposition i detta ämne.
V som icke äro till brännvinsbränning berättigade, skulle kunna gifva anledn. till missbruk af brännvinsbränning, erinra, alt missbruket lätt skulle uppdagas af de öfriga apparaterna, så mycket säkrare, som det är på tillmäskningskärlen, som beslagaren isynnerhet fäster sin uppmärksamhet. Hr Peyron, Gust. Abrah.: Jag förenar mig i näst den siste värde talarens yttrande och anser ordet tjenligt böra qvarstå, emedan brännvin kan tillverkas af sådana alster, hvaraf brännvinet blir för helsan skadligt. Vi hafva sett exempel derpå i Södermanland, hvarest på en större egendom brännvin tillverkades af en sorts Engelska rofvor. Brännvinet fördes till Stockholm, och en större del af manskapet vid Svea Artilleri sjuknade vid förtäringen deraf. Undersökning verkställdes på stället, hvarest brännvinet blifvit tillverkadt, och dervid utröntes, att brännvinets skadliga beskaffenhet icke härrörde från apparaten eller tillverkningssätten, utan från sjelfva afverkningsämnet. På dessa grunder förenar jag mig med dem, som yrka bibehållande af ordet tjenligt. Frih. Boye: Ehuru anmärkningen är af för ringa beskaffenhet för att uppehålla R. o. Ad., vill jag likväl erinra, att om jag äfven antager sjelfva satsen, kan jag likväl icke finna mig nöjd med ordet tjenligt, emedan det kan lemna rum för vidlyftiga tydningar, hvarföre jag anhåller, att det må utbytas mot det bestämda ordet oskadligt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till R. o. Ad. ankommit ett prot.utdr. från BondeSt. af d. 22 dennes, innehållande Ståndets beslut, rör:de det nu föredragna utlåt. N:o 8, samt inbjudning till de öfriga RiksSt:n att i nämnde beslut instämma. Hr Stuart:
Hon spelade samma symfonis Scherzo; känslorna här voro alltför vilda, sväfvande och obestämda ... Irenes egna voro äfven sväfvande, men mera milda, mera bestämda. Hon försökte spela Finalen, men hann icke många takter, innan hon märkte att finalen dugde än mindre. Hon ville dock icke så hastigt öfverge Beethoven. Hon sjöng hans Längtans Vals och fann den redan bra nog, hans Adelaide ... än bättre. Sedan lemnade hon Beethoven och gick öfver till svenska folkvisan «Jag ser på dina ögon, Att du har en annan kär.» Första reprisen behagade henne icke så mycket som den andra. «Och när som jag blir döder» etc., hvilken hon några gånger repeterade. Vidare sjöng hon Almqvists Björninnan, men intagen häraf förmycket stadnade hon tvärt och sade till sig: – Mina visor tyckas alla börja luta åt döden. Det är underligt. Eller var det emedan Harald lärt mig Björninnan? Harald, min Harald, kom till Irene. «Här är rosor, kyssar och döden» «Minns på mina ögons färg och kom.» Men du kommer ju ej ... och ändå vet jag huru högt du älskar mig. Det är ju en glädje? Nej ... Irenes känslor voro gifna och bestämda, men hennes tankar obestämda och förvirrade. Man skulle ha sett henne, huru hon satt der med högra armen på stolens karm, den venstra handen inom den högra, hufvudet hvilande på armen, det långa bruna håret oupphäktadt, i oordning böljande och beskuggande den hvita halsen och de yppiga axlarna ... man skulle sett allt detta och ögonens längtande, irrande blickar, och man skulle icke frågat, hvarföre Irene i dag klädt sig i svart. Man skulle funnit, att detta var en dödens dag ... dödens ... men för hvem? Just när hon satt så, inkom Amalia. – Hvad fröken är tidigt uppe i dag. Och redan länge har fröken spelat och sjungit så vackert. – Hvad kan klockan vara? – Jag vet inte. Men Lisette var just nyss och bjöd kaffe på herrarnes sida. Klockan är väl öfver sju. – Voro de uppe redan?
Ständers uplysta pröfning och bedömande varder alt detta vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den i7:de April 1818. Transsumt af Protokollet, hållit hos Riksens Höglofl. Ständers Lag -Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 16 och i7 Aprill 18I8. C . , UJedan det af LagCommitteen utarbetade och till Kongl. Majit i underdånighet ingifne Förslag till ny Concurs-Lag, hvilket Kongl. Majit genom Nådig Proposition den iy nästledne Februarii behagat till Riksens Ständers antagande öfverlemna, och Samtlige Riks - Ständen till Lag-Utskottets granskning hänskjutit, ibland Utskottets Ledamöter till genomläsning circulerat och ätskillige anmärkningar dervid blifvit gjorde; så företogs nu berörde anmärkningar till pröfning, hvarvid Utskottets Ledamöter förenade sig om det utlåtande, sorn -Betänkandet innehaller, utom i de här nedan omförmälte delar. 3 Cap 17 §. Samtelige Ledamöterne af Eonde-Siåndet, tillika med Herr Borgmästaren Björkman, Herr Lagmannen von Stahl samt Herr Friherren och Ordföranden ansågs stadgandet i denna jemfördt med 19 §., vara nog tyd - I^ag-Utskottets Betänkanden. 437 ligt derom, att <le Borgenärer, som deltagit i ett ogiltigt beslut, böra ersätta den deraf upkornmande skada, oell att således det afUtskottets Pluralité föreslagne tillägg vid denna §. icke erfordrades. Herr Lagmannen Palmborg yttradel med de Herrar Ledamöter, som ansett 17 §:s. förtydligande nödigt har jag väl förenat mig ; meri jag kan icke instämma i enahanda eller lika måtto med dein. Då först fastställes, att sådane beslut, hvarom denne §. handlar, äro ogilde, som jag för rätt anser; anser jag ock Gode Männen eller Sysslomännen vara obehörige att verkställa dylika olagliga beslut.
I enlighet hvarmed de, TJtskottets project jtill den blifvande BevillningsStadgan bifogade Tabeller bora forändras; men att deremot den i 5 Art. 3 §. 19 Morn. lernnade Föreskrift om afseende pä innehafvarens inskränktare dispositions-rätt och jemförelse efter beskaffenheten af andra Hemman» mä inskränkas till den lydelse : ”Alla Bustullen värderus efter samma grunder , som Hemman i allmänhet; hvaremot FrälseJRäntor dre.” 2 §. Hen af Utskottet vidtagne, men inom Vällofl. BorgareStåndet af tvenne värde Ledamöter klandrade Classification å Bryggare , Handtverkare och andre Borgersman , sträcker sig i synnerhet till Städerne Slockholm och Götheborg; har blifvit föranledd af en BorgareStåndets Uedamot i Utskottet och åsyftar blott en jemkning i Classerne, hvaraf intet inflyiande på de öfrige Städerne, efter Uiskottets tanka, inträffar, eller ens något band blifvit lagdt på förstnämnde Städers fria beskattningsrätt, enär det tillika icke är förordnadt , atr, for det en högre Class gifves, någon ovillkorligen dit skall uppföras; Och Utskottet förmodar således , att denna anmärkning icke förtjenar vidare afseende. 2 § Morn. 3 och 4. Emot Utskottets Förslag i afseende på Minimi Afgi flen för Städerne, är anmärkt, dels att en ännu ringare afgift bort antagas, till förekommande af den särskildta pröfning , som eftei 4 Mom. i denna §. Taxeringsmännen äga att utöfva , dels att det med denna pröfning förenade vilkor , att den bör grunda sig på be - BevillningsUtsk. Betånkanden♦ 345’ vis a^f HandelsSocietefens och Handtverkeriernes Ålderman och Bisittare, skall utan serdeles nyttigt ändamål försvåra Taxerings Arbetet och äfven vara olämpligt för de mindre Städerne, der HandelsSocieteter och Aldermanskap icke äro att tillgå.
Stats-kontoret anvisades utgifter utöfver de inkomster, som beräknades till nämnde Kontor inflyta, och för den skillnad, sorn sålunda uppstod, anslogs under namn af statsfyllnads-summa ett deremot svarande belopp, att efter ingången af Mars månad hvarje år, uppå Stats-kontorets reqvisitioner, från Riksgälds-kontoret utbetalas. I sjelfva verket var — 27 — denna statsfyllnads-summa att betrakta såsom ett på Riksgälds-kontoret anvisadt kreditiv, enär densamma kunde af Stats-kontoret disponeras innan dess egentliga inkomster för året börjat inflyta. Då statsfyllnads-summan vanligen uppgick till omkring 2 millioner R:dr Runt och stundom derutöfver, beredde densamma tillgång till bestridande af icke obetydliga utgifter, för hvilka Stats-kontoret nu icke utan svårighet måste reservera sina tillgångar. Enligt Revisorernes åsigt, skulle det alltså kunna lända till icke ringa lättnad vid fullgörande af Stats-kontorets utbetalningar, om vid blifvande stats-regleringar åtskilliga af de utgifter, som tillhöra den s. k. extra stats-regleringen, men äro af den beskaffenhet att de böra genom Kongl. Stats-kontoret hos Riksgälds-kontoret reqvireras, hädanefter, i stället att utgå från sistnämnde verk, upptoges till utgående direkte från Stats-kontoret, så att Stats-kontorets vid stats-regleringen beräknade utgifter alltid komme att med omkring 2 millioner öfverskjuta dess beräknade inkomster, samt en deremot svarande statsfyllnads-summa anvisades på Riksgälds-kontoret att efter Mars månads ingång af Stats-kontoret disponeras. Då Revisorerne ansett sig i förevarande ämne endast böra antyda det sätt, på hvilket Revisorerne trott sig finna att de öfverklagade olägenheterna i afseende på statsverkets kassaförvaltning skulle kunna tillintetgöras, få Revisorerne hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes vidtaga sådana åtgärder, som kunna leda till det af Revisorerne antydda ändamålets vinnande § 19.
Af Tuhundra, Norrbo, Siende och Ytter-Tjurbo härader sakna Irsta, Badelunda, Dingtuna, Lundby, Skerike, Harakers och Tillberga socknar tillräckliga egna skogstillgångar, hvaremot de öfriga dels icke behöfva tillförsel, dels kunna aflåta mindre partier, mest till Westerås. Bruksrörelsen konsumerar ungefär 12000 läster kol. Simtuna, Thorstuna och Wåla härader äga, med undantag af Hernevi, Thorstuna och Frösthults socknar, som behöfva tillförsel, betydliga skogsmarker, hvarifrån alla slags skogseffekter föryttras till Upsala, Enköping, Westerås och Sala. Ofver-Tjurbo härad förser hufvudsakligen Sala silfververk med kol och andra skogsprodukter, samt dessutom bruken i grannskapet, som använda 4 å 5000 läster kol. Wagnsbro härad afyttrar utöfver egen konsumtion kol till Norbergs bergslag och Dalarne. Norbergs bergslag äger egna skogar till husbehof, men behöfver för jerntillverkningen, som årligen för närvarande konsumerar 60000 läster kol, tillförsel från angränsande trakter. Skinskattebergs bergslag inköper för sin bergverksrörelse kol från Åkerbo härad, men äger betydande timmerskogar, som för närvarande endast kunna användas till gagn för den förra. Bergverken konsumera ungefär 50 å 60000 läster kol årligen. Såsom medelpriser för länet uppgifvas: ved till 6 å 7k R:dr per famn, kol till 5 R:dr per läst, och timmer till 2 7 å 30 R:dr per tolft. 49 Storn Kopparbergs Lån. Inom alla delar af länet hafva hemmansägarne tillräckliga skogar för husbehof, och inom de flesta derutöfver dels för länets gamla betydliga bergverksrörelse, dels för den med nu öppnad utväg för afsättning begynnande trävarurörelsen.
Man måste medgifva, att Länet icke ärat naturen vanlottadt. Fastän, på sätt i början af Berättelsen blifvit anmärkt, den så kallade skogsbyggden har mindre god jord, befinnes dock åkerbruket derstädes i temligen fördelaktigt skick; ty man saknar der hvarken mulbete eller äng, som, med tillhjelp af odlade foderväxter, sätter jordbrukaren i tillfälle, att underhålla större ladugård och att med gödning förse åkerfälten. Å slättbyggden deremot, som har god och på flera ställen ypperlig jordmån, är brist så väl på bete, som på äng, denman mångenstädes upplöjt till åker. I saknad af skog till stängsel, möter svårighet vid cirkulationsbruk och odling af foderväxter. Ladugårdsskötseln är således högst ofullständig, hvilket vållar, att blott obetydlig del af åkern kan gödas, och att denne, som ändock idkeligen besås, mer och mer utsuges och lemnar klena skördar, om icke årgången är särdeles gynnande. Läroanstalter och skicklige jordbrukares föredömen, i förening med Hushållningssällskapets bemödanden, gifva dock grundad anledning till förmodan, att menigheten, upplyst om det felaktiga och rätta af jordens behandling, skall småningom afvika från nu gällande vanor och antaga ett mer rationel t brukningssätt. Från Kongl. Landtbruksakademien skall sistlidet år hafva utgått förslag om bildande af stamholländerier i sex Län, bland hvilka äfven Skaraborgs Län lärer vara intagit. Då förbättring af boskapsafvel hörer till de vigtigaste medel att höja jordbruket, vore önskligt, att nämnde förslag så uppfattas inom Länet, som det förtjenar. Väl har farhåga låtit antyda sig, att tillgångarne äro otillräckliga för underhåll och fortplantning af ofvannämnde afvel; men fastän detta inkast icke för närvarande saknar grund, bör man, å andi’a sidan, beräkna, att, innan racen hinner sprida sig, åtgår så lång lid, att, om foderkulturen fortfar att öka sig i lika förhållande, som under sednare åren, det framställda hindret sannolikt upphör. Hågen hos possessionater att anskaffa, bibehålla och befordra ädla fårracer, har aftagit.
Dä Ulsk:s förslag är grundadi derpå, alt Stånden skulle äga lika stora andelar i representationen, samt altalia de, som hittills icke varit representerade, skulle inrymmas i ett femte Stånd bredvid de öfriga Stånden i representationen, så har jag trott, att en gränslinie dem emellan bör uppdragas, sådan, att någon misstydning icke kan deraf uppkomma, och sådan att BondeSt:s ledamöter skulle kunna vara dermed belåtna, då de med säkerhet funne, att icke något på dem inskjules, titan att deras femtedel i representationen blifver dem bevarad. Mitt förslag innehåller icke något annat, än hvad som nu är bestämdt för representanter inom BondeSt., nemi. att de som varit i rikets tjenst Den 13 Mars e. ib. eller äro det, icke kunna deltaga uti val inom BondeSt., icke eller blifva representanter för samma Ständ. Dessutom är mitt förslag egnat alt fylla en lucka, som jag tyckt mig finna uti Const.- Utskrs förslag, nemi. att qvarnägare skulle få behålla den rösträtt de för närvarande äga. På dessa grunder har jag afgifvit det förslag, sorn nu är för R. o. Ad. föredraget, och som icke gör någon förändring uti det bestående och icke eller i Utsk:s förslag, utan blott är, såsom jag tror, nödvändigt för att complettera det eller göra det mera bestämdt. Gr. Mörners förslag, att det femte Ståndet skulle inflyttas pä de öfriga Stånden och deltaga uti deras representationsrätt, kan jag icke godkänna, emedan det strider emot de tankar och de beslut, som förut af R. o. Ad. äro uti ifrågavarande ämne fattade. Utsk. bar grundat sitt förslag på de meningar, som tillförene inom R. o. Ad. och de öfriga RiksSt:n varit uttryckta. Gr. Mörners förslag är helt nytt, och det fordras en närmare eftertanka för alt kunna afgöra huruvida det kan godkännas eller icke. Således torde R. o. Ad. icke för närvarande kunna göra derpå något afseende; synnerligen som det icke är i sina detaljer utfördt, så att man kan se huru det skulle kunna verkställas.
Då nu arne af Riks-Stånden afslagit den af Utskottet tillstyrkte utväg att, bereda ett stadggnde härutinnan för framtiden, linner Utskottet sig böra gifva ett annat förslag i förenämnde ändamål, i öfverénsstammelsa med hvad Riksens Ständer sista Riksdag, i underdånig skrifvelse den 6 Junii 1818 rörande förre Kongl. HofStatens öfvertagande pä Allmänna Indragnings-Staten, hemstalde samt Kongl. Majrt i Nåder vid pensionernes r ågier a lide, likmätigt skrifvelsen af den a7 Mars 1819, äfven täcktes hufvudsakligen tillämpa, i afseende på deli till uppvaktningen hörande Betjeningen, att nemligen tjenstetid och ålder borde utgöra grunden för deras pensionerande, och hvilka omständigheter jemnväl synas böra bestämmn Pensioiis-formånen för all den Ilof-Stats Personal, som dertill i fråga kommer, I följd häraf får Utskottet föreslå följande Stadganden. < 3 a S tats-Ut skotte ts Bettinkandéft, lio Att de Ämbetsoch Tjenstemän saint Hof-Fruntimmer, äfvensom den lili uppvaktningen benande Betjening, som viel Kongl, Röf-Sialeu, eller något af ' de Furstlige Hofven, tjent 20 år, må, utan afseende på lefnads-åren, undfå hela lönen i pension. ♦ 2:0 Att de, hvilka uppnått eii ålder af femtiofem år, måga, oansedt de blött i5 år varit i Hoftjensten, likaledes erhålla Pension, svarande mot hela lönen. 3:o Att de, hvilka tjent femton år, men ej uppnått nämnde ålder, undfå treij er dedelav af lönen i pension, 4:o Alt pension, till belopp af halfva lönen, må tilldelas alia efter tio års tjenstetid. 5:o
Då någon af dessa tjenstemän eller vaktbetjening, dör, som är till pension redan berättigad och efterlemnar enka eller barn i mindre goda omständigheter, ankomme det på Direktionens bepröfvande, att åt dessa lemna antingen hela eller en del af det pensionsbelopp, hvilket mannen eller fadren, i händelse af afskedstagande, egt rätt åtnjuta.!) Utskottet får tillika upplysa, att af de tjenstemän, för hvilka löneförhöjning nu blifvit föreslagen, Förste Riddarhus-Kanslisten vål alltsedan 1825 varit ordinarie tjensteman vid Riddarhuset, ehuru han ännu icke uppnått 60 års ålder, men att de tvänne öfriga, Andre Riddarhus-Kanslisten först år 185 3 och Ridilarhus-Fiskalen först 1858 blifvit till ordinarie tjenstemän vid Riddarhuset antagne. Hvad slutligen angår den af Utskottet väckta fråga om framtida förening af Riddarhus-Fiskalens och Förste Riddarhus-Kanslistbefattningarna, så hafva meningarne härom inom Ridderskapet och Adeln varit i så måtto delade, att Friherre Cederström, Rudolf, ansett denna förening olämplig, hvaremot Herrar Printzensköld, Carl, och Björnstjerna, Oscar, samt Grefvarne Lagerbjelke och af Ugglas funnit föreningen af nämnde tjenster vid blifvande ledighet vara ändamålsenlig och lätt kunna verkställas, dervid sistbemälde tvänne ledamöter till och med ansett Utskottet hafva bordt föreslå Ridderskapet och Adeln att omedelbart om förening af ifrågavarande tjenster fatta beslut; varande i öfrigt af Friherre Cederström återremiss yrkad, af det skäl att Friherren trott sig finna en märklig otydlighet i Utskottets tillstyrkande. Utskottet får härtill svara, att Utskottet, lika med flertalet af de ledamöter, som hos Ridderskapet och Adeln i ämnet sig yttrat, för sin del anser det vara desto mera lämpligt, att Riddarhus-Fiskalsoch Förste Riddarhus-ICanslist-befattningarne sammanslås, som emellan Riksdagarne Fiskalen, hvilken alltid skall vara vid
Denne artikel, hwaraf 20, till zo,ooo Tunnor ärligen mäste insörskrifwaö, kostade Rikets Jnnewänare omkring rz Million Riksdaler om äret, vcl) wid infallande krig wore antingen brist eller ett öswerdrifwit pris att befara. Akt brist pä dugligt waltén utgjort ett hinder för Saltkokning l Swerige, wore ett söregiswande, som wunntt styrka af förut mttzlyckade försök pä en lid, dä Swerige ännu icke ägde nägon hamn wid Wcsterhafwet, utan försöken skedde med OsterflöWatlen, hwarS Salt halt more obetydligElter denna tid hade Swerige ej allenast färt tillgäng till Westerhafwet der wattnet befunnes lyra gänger mera salt än i Östersjön, uran saltkällor hade äfwen bliswit funne och angisne, säsym i Skaraborgs Län pä Hemmanen Skar, Smedtofta, Backagärden, O.wänum, Tbänga och Simontorp; i Elfsborgs Län pä Oesteby, Swalhede, Bön och Torsen; t Götheborgs Län, Mörby, Blomsholm, lindersberg, Brunnhög, Resta, Skee Prestegärds-ägvr, samt Lltertorp och Kongelfs utmarker, som alla höllö strän eit tist tre Lod Salt pä hwarje kanna waltén, af det som afflyter, hwilket alltid wore utspädt med sött watten, och säledes kunde och borde pä djupet wara af större Salthalt. Det wore sjunda gifwit, att Saltwatten funnes och det i en del af Riket hwars belägenhet, jemte öfriga cnledimqar, tycktes lofwa, att betydlig sä kastad Saltsola skulle träffas, der lönande inrätt - Dm io Januarii. 551 ning för Salt-tillwerkning borde anläggas.