Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti K. M:s nåd. propos. om Statsverkets tillstånd och behof har, i fråga om lönereglering för Lands-staten, Vaktrnäsiarenas antal vid Jönköpings Kontor och Kansli blifvit förminskadtjifrån 3, som de nu äro, till endast 2, i likhet med vid de andra länen utom Stockholms, der man ansett andra förhållanden fordra både högre löner och arfvode för en extra Vaktmästare. Jönköping är en centralpunkt; der komma och gå ej mindre än 80 och 90 poster i hvarje vecka; uppassningen och budskickningar der äro vida trägnare och flera än å något annat ställe; och härförutan måste ofta en Vaktmästare resa ner till länets södra gräns för att der emottaga och till gränsen af Östergöthland transportera penninge-remisser, lysnings-sedlar och andra handlingar, som skickas ifrån Blekinge, Malmö, Christianstads, Halmstads och Wexiö Län till Embetsverken i Stockholm. De 3:ne Vaktmästare, sorn nu finnas, äro fullt sysselsatte med uppassningen vid Kontor, Kansli och Ränteri, hvarföre jag vördsamt anhåller att deras antal icke måtte förminskas. Remitterades till StatsUtsk. Hr Reutersvärd, Pehr Adam, upläste följande motion: Jag upträder högst ogerna när det är fråga om att yrka Statsanslag; men som denna motion är af vigt för dem den rörer, hvilka icke hafva representationsrätt inom Riksförsamlingen, och den är stödd på rättvisa och billighet; så upmanas jag af vänskap för fordna kamrater, att framställa nedanstående till R. St:s behjertande. Hos K. M. hafva, — kanhända för sent att kunna intagas i den nåd. proposm om Statsverkets tillstånd och behof, — Krigs-Colhii tjenstemän af 2:dra och 3:dje lönegraderna d. v. s. Kontors och Kanslicheferne, samt kammarförförvandter, Revisorer m. fl. anhållit om löneförhöjning med 200 R:dr för hvardera Ijensten, från och med nästkommande år.
Maj:t: VI. 202, 208, A. 209. — att biträda en af Borgare-Ståndet, vid behandling af 128:de punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139, angående regleringen af utgifterna linder Riks-Statens Åttonde HufvudTitel, beslutad underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t: VI. 203, A. 204. ■—- att förena sig i Borgare-Ståndets beslut om gemensamt sammanträde af Riks-Stånden, för öfverläggning om Sammansatta Bankooell Lag-Utskottets Betänkanden N:ris 1, 2 och 3: VI. 215, A. 216. (Jemför Ofverläggningar, Riks-Ståndens gemensamma). — att biträda Borgare-Ståndets beslut öfver Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Betänkande N:o 3, i anledning af väckta motioner angående förändring af lagens stadgande om ränta: VI. 264, A. 272.
Regemente bevistat alla de Fälttåg, sorn förevarit och tillika med andra Corpser blifvit än till Göthaland, och i detta längst ned till B ek inge och Bohus Dan, än till Vesterbotten och Fin - Stats-Vtsiottets Bettini anden. i s 39 Iand med flere ställen beordradt, har denna börda för Rotei ingsskyl dige blifvit alltför mångdubblad; Nar Jemtlands Regemente beklades med samma sort mundering, som de öfrige Regementerne, och mäste marschera lika långt sorn. de, i ett Land, så ojemförligt vanlottadt emot andra Landskaper i anseende till dess kalla climat och saknad af segelfart, hvilket senare i synnerhet mer än annorstädes försvarar tillgång garne på pepnipge-förtjenster, i ett Land, der de tidiga frastnätterne alltför ofta fördärfva sä.' den, så väl till brödföda, som utsäde, i ett Land, der jordmånen merendels är så stenbunden och till åkers upparbetande så otjenlig ocli otacksam, att på flere ställen en ensam Rotehållare i jemngoda år ej mer bekommer af sin sädesgrööa än 15 ä 18 Tunnor, hvaraf han skall utgöra både Kronooch Prest-Tionde, löna Soldaten med a;ne Tunnor och af öfverskotta underhålla eller rättare lifnära sig och en talrik famille, slutligen i ett Land, der, i händelse några ringa prnducter skulle vara att afyttra, de måste förås 20, 50 till och med 40 mil till närmaste Sjöstad, hvarigenom vinsten' blir under den långa vägen fratn och åter förtärd; i ett sådant Land blifva Rotehåltarne genom nämnde förhållande snart oförmögne att Städja och löna sina Soldater, Må det tillåtas oss, att fästa Högloft, Riksens Siänders uppmärksamhet dessutom på dea omständigheten, att uti Jemtland finnes blott omkring 8400 mantalsskrifne manspersoner, hvaraf 1150 man till Regementet måste utgöras, oberäknadt €unsCriptionen; Vid betraktandet af fl i 4© StatS' Utshottet$ Betänkanderii hvilken obetydliga Folkmängd och likväl sti. ga Rotering, tyngden att bära den lätteligen märkes och ojemförligheten med förhållandet 1 andra Landskaper ligger i öppen dag, I>å nu mera genom den lyckliga förGningen, hvilken Hans Kongl, Höghet Kron-Priasens vishet och kraftiga steg beredt emellan Sverige och Norrige, ali gräns.eskiflnad i rnili-« tairiskt afseende upphört och någon bevakning icke kan vara af nöden, synes ock ofvanherörde C.ontract genom ainständigheterrre vara upphafvet.
Presteståndet har till Lag-utskottets behandling öfverlemnat ett al herr Biskopen Hedrén till ståndet ingifvet memorial, deruti herr Biskopen väckt förslag till förändring i det genom Kongl, förordningen den 28 December 1844 fastställda formulär till trohetsed; men som föreskrift om samma ed icke finnes uti allmän civil-, kriminaloch kyrkolag, samt frågan om förändring deri följaktligen icke hörer till de ämnen, som ligga inom Utskottets i 33 § Riksdags-Ordningen bestämda verkningskrets, får Utskottet, som den 13 i denna månad erhållit del af omförmälte memorial, detsamma till Högv. Presteståndet återlemna; hvilket samtlige Riksstånden vördsamt underställes. Stockholm den 14 Januari 1848. Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Jan., kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion angående införandet af ett stadgande i 5 kapitlet Utsöknings-Ballcen i afseende på tid för verkställande af utmätning i sterbhus. Till Lag-utskottets behandling har Vällofl. Borgareståndet öfverlemnat ett af herr Stenberg väckt förslag, att 5 kapitlet Utsöknings-Balken måtte tillökas med en § af följande lydelse: ”Är gäldenär afliden, då må utmätning i hans efterlemnade bo ej hållas förr, än en månad förlidit från den dag, då uppteckning af boet var slutad. Men förmenar någon fordringsegare, att sterbhusdelegaren under tiden förskingrar boets tillgångar, eger Konungens befallningshafvande, uppå fordringsegarens begäran, ratt att låta från boet uttaga så stor del af egendomen, som efter värdering motsvarar krafvet, samt ställa egendomen under säker vård; dock vinner fordringsegare genom denna åtgärd ej någon förmånsrätt till betalning af den från boet uttagna egendom; och så snart sterbhusdelegaren tili Konungens befallningshafvande aflemnar vederhäftig borgen för krafvet, må han återträda i besittning af egendomen. Bih. till B. St.
Besparingarne på denna Hufvudlitel kunna icke blifva annat än ganska inskränkta och alla sådana behof som på titeln förekomma under namn af reseoch traktamentskostnader och arfvoden sköla nu bestridas af extra ulgiflsmedlen, hvilka egentligen äro afsedda för andra ändamål lill hvilka de mycket väl behöfvas. Då nu, såsom bekant är, ofta nog, såväl i läroverksfrågan som andra frågor, hvilka höra till Ecklesiastik-cleparl:ts handläggning erfordras åtskilliga personers från landet tillkallande till hufvudstaden, så är ett anslag sådant som delta ganska nödigt, hvilket hvar och en med någon eftertanka mäste finna, och någon serdeles upoffring för Statsverket kan dess beviljande icke heller medföra enär det icke kan förekomma några särdeles betydliga summor till dylika ändamål på denna titel. Jag anhåller således om återremiss på denna punkt. Propos. till bifall å förevande puukt blef härefter framstäld, men besvarad med Nej, och dä sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, ropades Ja. 43:dje punkten, ang:de öfrige till 8:de Hufvudtiteln hörande anslag. Frill. Åkerhjelm: Jag anhåller att få fästa upmärksamheten på en antingen misskrifning eller missräkning å ett anslag, som i tabellen blifvit till oriktig benämning uptaget. Det är nemi. anslaget för Lappmarkens Ecklesiastik verk som blifvit uptaget såsom ett förslagsanslag, men det är ett reservationsoch förslagsanslag enl. gamla RiksStaten, och något förslag till ändring i detta anslag har icke blifvit väckt inom Utsk., hvarföre jag blott anhåller, all detta måtte blifva rättadt på tabellen. Uppå härefter framstäld propos. bifölls förevande punkt med förbehåll om den rättelse, att för Lappmarks Ecklesiaslikverk såsom 22* 340 Den 22 April e. nr. ^ ”reservationsoch förslagsanslag” ulföres hvad i tabellen blifvit nptaget endast under benämningen ”förslagsanslag.”
Som bekant äro de nya ståtliga byggnaderna för detsamma belägna nära Nybroviken å planen framför gamla artillerigården. Stallet rymmer 60 vagnshästar, 12 ridhästar och lika många arbetshästar. Synnerligast tilldraga sig, utom konungens finfina ridhästar, de norska fjordhästar, som drottningen begagnar till sina ridpromenader, uppmärksamhet. Vid stallet ligger också ridhuset, .sj^dj^, där såväl konungen som kronprinpf^-§ sen, hans söner och bröder flere gånger i veckan företaga ridöf ningar. Vagnshuset rymmer 140 åkdon. » Om dessa murar kunde tala », så började vi. Vi hafva emellertid ej låtit dem göra det, utan, hvad vi tro bättre vara, de i det kungliga hemmet sig rörande hufvudpersonernas lif och verksamhet samt där rådande förhållanden. 1 det vi härmed uttala vår ödmjuka och hjärtliga tacksamhet för de upplysningar och råd, som välvilligt lämnats oss, tillåta vi oss afsluta dessa strödda anteckningar med den förklaringen, att de tillkommit i intet annat syfte än att göra de hem, i hvilka de komma att läsas, mera förtrogna med vårt konungapars hem för att, om möjligt, än mer höja kärleken till vår konung och drottning, för att allt det goda, som i detta hem träder oss tillmötes, måtte bli till föredömen, men till föredömen, som ej blott beundras, utan omsättas i lifvet. I jultid kommer, hvad här nedskrifvits, att läsas. Måtte i alla hem råda samma otvungna, sant familjelika julglädje som i hemmet i konungaborgen! IDUN 1895 425 Jag lägger mig ned att tänka; I ort öfver den böljande fjärden Jag ror mig in i den blanka ån; Allt blir så stilla, sä si ort och klart, Där når mig ej längre vågornas dån, Jng ser, huru solgnistor underbart Där domnar bruset från världen, Bland näckrosens kalkar stänka, Blott hvita näckrosor vagga Jag stirrar mot molnen, som glida Bland vassens rasslande strån. Förbi mig i ljudlös fart.
Omförmälda ålerremiss har föranledis af flere ledamöters yrkande, att ersättningen åt Bankens tjenstemän för förlorad inkomst måtte bestämmas till det af Banko-fullmägtige föreslagna samt af 2:ne Riksstånd antagna belopp af ?:delar; och såsom skäl härför är vordet aiifordt, att nämnde förslag vore på både rättvisa och billighet grundadt, helst den inkomst, som, i händelse någon ersättning icke tillerkändes Bankens tjenstemän, frånginge dem, lill följd af skillings sedlarnes indragning, hitintills vaiit att anse såsom eli deras tjenster åtföljande emolument af nära nog lika beskaffenhet med lönen; samt alt, då anspråket på ersättning blifvit erkändt, kunde någon nedsättning i det af fullmägtige föreslagna belopp icke ega rum, utan att tjenstemännens lätt för nära träddes; ty ehuru det vore en sanning, att skillings-sedlarnes indragning minskade besväret med sedelskrifningen, måste det likväl å andra sidan besinnas, att flere af tjenstemännen fortfarande skulle underkasta sig besväret för åtnjutande af ersättningen derför, hvaraf de jemväl torde vara i behof, enär de tilläfventyrs icke aro i tillfälle att förskaffa sig någon sysselsättning, sorn lemnade deen en motsvarande inkomst. Instämmande uti dessa, till stöd for återremissen yttrade, skäl, anser sig •
En sådan åtgärd anser jag rättmätig ej mindre å det allmännas, än ock å den klandrade byggnads-chefens sida; ty härigenom skulle allt misstroende mot honom blifva undanröjdt, i fall det befunnes, att han vore klanderfri.» Häri instämde Riksdagsfullmäktigon Gustaf Johansson; hvarjemte Riksdagsfullmäktigen Per Persson, som icke närvarit vid ärendets behandling, ville hafva sådant här antecknadt. 10:o vid berättelsen rörande allmänna Institutet för döfstumma och blinda. af Herr Ehman, C,: »Emot formen af den anmärkning, som af pluraliteten bland Revisorerne blifvit beslutad, får jag reservera mig, emedan jag under den öfverläggning, som derom hos Revisorerne egt rum, dels icke funnit det vara tillräckligt styrkt, att kostnadsförslag öfver grunden till den nya Institut-byggnaden icke varit uppgjordt och behörigen godkändt, dels icke för min del har visshet derom, att kostnaden för grunden verkligen utgör 45,000 R:dr eller kunnat minskas. — I följd häraf hade jag önskat och påyrkade äfven inom lievisionen den förändring i anmärkningen, att orden »utan att kostnadsförslag derför blifvit upprättadt och utan att planen för arbetet blifvit vederbörandes granskning underställd och af Kongl. Maj:t i nåder gillad» samt siffran 45,000 R:dr utgått, och att e ter orden »då en så betydlig summa, hvilken» influtit ett tillägg, så lydande »om den för detta ändamål kunnat besparas.» — 272 — Uti denna reservation instämde Kontraktsprosten Bergman till alla delar, och Herr von Kraemer i första afdelningen deraf, eller till och med orden: »utgör 45,000 R:dr eller kunnat minskas.» Dessutom afgaf Grefve von Rosen i denna fråga följande förklarande: »Utan att vilja bestämdt påstå, att den för grunden till nya Institut-byggnaden för blinda och döfstumma å Manilla upptagna summa 45,000
Efter dessa utdrag upprätte derefter Länsmannen, enligt fastställda honom kostnadsfritt tillhandahållna blanketter, en så kallad beväringsdagbok, uti hvilken alla beväringsskyldige, som undergått mönstring, böra införas, tillika med hvad vid mönstringen om hvar och en förekommit eller blifvit beslutadt; hvarjemte deruti bör vidare antecknas om och när den beväringsskyldige fullgjort första och andra vapenöfningen; ingångna underrättelser om förändringar i de beväringsskyldiges vistelseort; bland dem timade dödsfall; eller anmälanden om sådana förhållanden, som på beväringsskyldigheten inverka; år och dag då de beväringsbesked, om hvilka här nedan närmare förmäles, blifvit utfärdade; samt den ort, för vandring till hvilken dessa besked blifvit utgifna; äfvensom år och dag, då påskrift för vandring till annan ort meddelas å annorstädes utfärdadt beväringsbesked eller pass. I städerna upprättas och föres sådan dagbok af den person, Magistraten, som är för dagbokens riktiga förande ansvarig, dertill utser. Af de vid mönstringarne företedda prestbevis behåller den dervid närvarande Magistratspersonen eller Kronofogden dem, som angå till vapenöfning approberade, såväl beväringsskyldige, som legokarlar, och fÖranstalte att dessa bevis, på samma gång som manskapet, varda till militärbefälet öfverlemnade. Till vapenöfning sammandragas de, som andra gången skola undergå den, på samma sätt som de, hvilka första gången fullgöra denna öfning.
Majit till stöd för den nådiga framställningen anfört, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att f. d. Kapiten-löjtnanlen Petterssons enka Hilda Amanda Catharina Pettersson, född Lundberg, måtte å allmänna indragningsstaten tilläggas en årlig pension af 1,000 R;dr, att beräknas och ulga från och med Juli månad innevarande år. Utskottet lior vidare löreliafl följande uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd oell behof gjorda framställningar, nemligen a) alt, då t. f. Kamereraren i Kammar-kollegii första Provinskontor, Kammarrättsrådet Paul Roland Ferlin, som öfver 40 år varit i rikets tjenst anställd, derunder väl, vid afskedstagande från innehafd landskamererare-kefätlning i Östergötlands län den 17 Februari 1047, af Kongl.
— Statsoch BancoUtskottets Betänkande, angående allmänna penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande, April I. 3o8, 445» 589. April II. 15i,324; se vidare Statsoch BancoUtskottet. Mått, Mål och Vigt, om förändring angående, Jan. I. i36. Exp. April II. 3; se vidare Vigtsorter. Mörner, Grefve Adolph Göran, yttranden, Nov. 24, a5. Julii 337, 341 - Mörner, Grefve Carl Slellan, yttranden, Dec. 238, 249. Mörner, Grefve Axel Otto, yttranden, Dec. 469. Mötesplatser, örn för Blekinge Läns IndelningsBåtsmän flere, Jan. II. 435. JV. NationalBeväring, Gottlands, angående aflöning för; se Löneförbättring. NationalRepresentation; se Representation. Nauckhoff, Friherre Henric Johan, yttrande, Dec. 262. Nauckhoff, Carl Ulric, yttranden, Dec. 5a8, 554» 557. Maji I. 356. Junii I. 71. 151 Nederlagsfrihet för Stockholms Stad; se Finska Handeln. Neder-Torneå Församling, om anslag af Statsmedlen till uppbyggande af ny Kyrka och inköp af KyrkoherdeBoställe för; se Kyrkobyggnad. Nisbett, Johan Georg, yttrande, Jan. II. 409. Norbergs Grufvor, angående; se Väg. Nordenstolpe, G., fört särskildt Protocoll hos Ridderskapet och Adeln, April I. 176. Nordin, Friherre Carl af, yttranden, Jan. I. 358, 674. Norlin, J. G., Lagman, om, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, ersättning för Löne-förlust, Febr. 277,369,452,473. Mars I. i33. NummerLotteriet, Kongl., om indragning af, Jan. II. 161.
Under medgifvande, att sådant ännu länge, i vårt glest befolkade land, kan hafva vigtiga skäl, förnämligast af ekonomisk natur, för sig inom de flesta val-district, finnas likväl städer, samt tätt bebygda trakter, hvarest ej någon svårighet möter och det icke borde förmenas de valberättigade, när de så önskade, att öfverenskomma oin directa val. Dessa torde då, efter hand, allmänneligare antagas och verka välgörande, derigenom att ett närmare uppfattande af och värma för fosterlandets - Bilaga N.-o 2 till Constitutions-Utskotlets Memorial, N.-o 38. 29 sterlandets intressen hos individen skulle väckas, när han, ehuru ringa, ändock till deras bevakande finge utse de män, för hvilka han hyste högsta förtroendet.” Af Herr Elfbrink: 'Emot. Utskottets förslag, att tillerkänna valrätt åt personer af 21 års ålder, får jag anmäla min reservation, emedan jag anser få vid denna ålder hafva nog stadga i omdöme och åsigt er, för att på behörigt sätt kunna deltaga i valen, och det derföre synes mig olämpligt, att gifva valrätten en sådan utsträckning. Den väljande handlar på Nationens vägnar och kan således med skäl jemföras med dem, som bevaka andras intressen, och då ett sådant förtroende, eller förmynderskap, enligt våra lagar, icke kan uppdragas ät personer under 20 år, anser jag valrätten icke eiler böra medgifvas före denna ålder. Jag får vidare reservera mig emot Utskottets förslag, att Representant-valen uteslutande skola ske indireete, eller genom så kallade valmän.
Om han hörer till jordbruket, sa blifwer af osä - DssN IZ Maji» r§9 psäkerheten för utskrifning den följd, att sä länge äldre solk finnes att tillgå, fär han ingen tjenst, aiminstone ej af de bättre ärstjenster, sädanl har reda» inrräffak med extra roteringsoch förstärknings karlar, och detta bewisar icke tillgäng pä arbetare, utan att bonden häldre blir utan dräng, än alt hälla honom wintermänaderne Utan behof, för att sedan mista honom da sommaren inträffar. Bliswer ater ynglingen i krigstjenst begagnad, wänjes han sa ifrän jordbruket, akt dit äterkommen, saknar han bäde hog och duglighet dertill, och skild frän sin rätta wäg, mäste han för framtiden söka annat yrke och lefnadssätt, som troligen mindre gagnar honom och samhället. Det läter fig göra i södra lander att ffiftewis wara soldar och jordbrukare, men Swerige» tunga jordbruk fordrar en oafbruten handläggning af desi odlare. Dä jag nn upfyllt mitt äligqande att yttra mina tankar i detta ämne för war öfwerläggning, äterstar blott att derwid foga den önffan, att det beslut som nu tvidrages, wigngare till fina följder, än nu kan förnrfes, matte bereda allmänt wäl, och af erfarenheten uplyst, jag mätte fä öfwertygclse del jag Misstagit mig i mitt omdöme. Grefwe körner, Larl, ttpläste till Protocollet /oljandet O.werlygad att inom detta ständ icke finnes någon som ej inser nyttan och nödwändigheten af en förändrad Nauonalarmerjng will jag endast och i korthet yttra nägra ord om sältet pä hwilket den efter nun kanka bör utgå delta stånds första skyldighet är wäl vnekeligcn, all framför andra Den iZ Najr.
Det är ej heller svårt att förstå, att det behöfs m o d — moraliskt och fysiskt — för att med hopp om framgång arbeta sig ut mot en våldsam sjö, som redan krossat och i två delar skilt vraket af galeasen, hvars besättning, ständigt öfverspolad af sjöarne, synes utan hopp förlorad, o m ej skyndsam hjälp anländer. Man kan äfven fatta, att det fordras kraft — moralisk och fysisk • — för att fritt styra en liten båt ut i sådana bränningar och öfver sådana grund, som finnas kring Björns fyrplats, och att under detta arbete ständigt riskera att krossas af den kringflytande trälasten. Man kan fatta detta, säga vi, men man måste beundra en kvinna, som, när vrakspillror och last i fartygets närhet äro så hopade, att man ej kan komma fram med båt, ej drar i betänkande att kasta sig i vattnet och krypande på och emellan de i ständig rörelse varande plankorna och vrakdelarne slå tåg om lifvet på besättningen, som sålunda blir halad om bord i båtarne. Man måste känna sig hänförd öfver hennes handling, då man af fyrbetjäningen erhållit den upplysning, att sedan de manliga räddarenas krafter voro uttömda, det fortfarande är Beda, som nu i téten för kvinnorna å platsen leder räddningsarbetets af si utandc genom att från båtarne, som ännu äro aflägsnade från stranden, genom vatten och öfver slippriga stenar bära i land de förolyckade, som sakna hvarje spår af kraft att kunna bidraga till sin räddning. Det är också hon, som, biträdd af de nämnda kvinnorna, rullar lif i alla de bärgade utom styrmannen, som synes hafva utandats sin sista suck strax han kom i land. En sådan kvinna är värd allt erkännande, som kan komma henne till del, ej minst därför, att hon i sin blygsamhet ej inser, att hon utfört en hjältebragd. Vid tanken på Beda A l m kan man med skalden instämma: Än lefver fädrens ära, ännu har landet — kvinnor! E. A.
Men sådana uppodlingar kunde icke på flera år gifva bergning åt det antal personer och kreatur, som 1827 års förordning för besutenhet bestämmer. Hinder, kostnader och olägenheter uppstodo jemväl för erhållande af upplåtelse af och säkerhet å jord-afsöndringar för 50 år eller viss inskränktare tid, och således vore den medellösa klassen betydligt mera än hittills utestängd från utvägen att förskaffa sig eget jordbruk, men deremot mera hemfallen till att blifva brukare eller torpare under andre, med skyldighet att flytta efter fardag. För öfrigt har blifvit af en motionär anmärkt, att 1853 års förordning i 2 § 1 inom. innehåller, att jord-afsöndringar på lifstid än vidare må efter de grunder, som hittills varit gällande, ega rum. Motionären kände icke, att någon tillåtelse till jord-afsöndringar på lifstid varit gifven, utan endast på högst 50 år, och betviflade motionären, att en sådan tillåtelse funnes, men förmenade, att nämnde föreskrift kunde gifva anledning till sådane afhandlingars upprättande och deraf följande tvister. Carl Tholsson, hvilken ansett sig för närvarande icke kunna obetingadt förorda en fri hemmansklyfning, har, likasom Johan Peter Andersson, emot 1853 års förordning § 1, lista, 2:dra och 10:de mom. samt § 2, Gite morn., anmärkt, att de deri förekommande stadganden vore af den eftcrtänkliga beskaffenhet, alt de visa sig oförenliga med det allmännas fördel och vålla osäkerhet och oreda inom så väl familjeförhållanden, som kredit-väsendet, då de störa den frihet i dispositions-rätt af jordegendom, som syntes vara oskiljaktig från egande-rätten.