Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:o i3. gad ordning ovilkorligen anskaffa; och 3:o att ytterligare understöd, genom Statsbidrag, ej borde ega runi, så vida icke någon utomordentlig hä-ndelse skulle inträffa; och är Motionairens förslag, i afseende å sättet att inrätta dessa spanmåIsförråd, hufvudsakligen af följande innehåll: alt inom hvarje Härad, Pastorat eller Socken skulle finnas ett lager af spanmål, beräluiadt till lÅinst åtta kappar, af ett eller flera sädesslag, för hvarje person; att skyldigheten att hålla detta upplag borde åtfölja jorden, och att icke någon på landet bosatt och skaltskrifven person vore fri från skyldigheten att årligen göra upplag af säd, ehuru jordegaren borde insamla den spanmål, som af de på hemmanet boende hushåll skulle utgöras; varande äfven motionen bilagdt ett utaf Kronofogden J. Berger afgifvet utlåtande, i anledning af Kammar-Rådet Welins underdåniga förslag, till inrättande af Districteller Socken-magasin. 2:0 Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 ALLMÄNT REGISTER v •" i ÖFVER * > BIHÄNGET TILL SAMTLIGE RIKS-STÅNDENS PROTOCOLL, t ' ' , • ■" v' . r’ .. , • - : /. vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, aren 1828, 1829 och 1830. STOCKHOLM, TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, l83o. Detta Register, hvartill manuscriptet borde vara färdigt och till vederbörligt tryckeri aflemnadt sednast inom 3:ne månader från Riksdagens afslutande den i9:de sistlidne Mars, ur upprättadt i enlighet med det dertill af R. H. St. faststäldte Formulaire. I afseende på registrets hänvisningar observeras:
Med den kännedom jag eger om Lag-Utsk:ts ledamöter i allmänhet, och särskildt om dem, som R. o. Ad:s Elektorer dit insatt, måste jag emedlertid bestämdt bestrida en sådan uppfattning såsom orättvis. Våra grundlagar hafva bestämt ledamöternas antal till 16, just på det att i ingen del af lagstiftningen må inom Utsk:t saknas kunskap och förmåga att utreda eller utarbeta förekommande lagförslag. Då en sådan kunskap och sådan förmåga säkerligen icke saknas och jag, i likhet med Utsk:t, anser en lagförändring i ifrågavarande afseende vara af behofvet påkallad, får jag hos H. III. 11 162 Den 7 Mars e. m. Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på återremiss af detta Betänk:de, på det Utsk:t måtte komma i tillfälle att taga frågan i förnyadt öfvervägande. Gr. Sparre, Erik: Den siste värde talarens framställ ning gick ut derpå, att Lag-Utsk:t skulle vid afgifvande af detta Betänk, hafva förfarit i strid med grundlagarne, och jag skall nu försöka besvara denna beskyllning så godt jag kan. Lag-Utsk:t afgaf vid förra riksdagen ett förslag om delgifvande af stämning åt byalag eller annan samfällighet; detta förslag, till en del bygdt på lagberedningens förslag, men afvikande derifrån i den väsendtligaste punkten, som Utsk:t ansåg sig icke kunna bibehålla, vann B. St:rs bifall, men bar af K. M:t, efter Högsta Domstolens hörande, blifvit afslaget.
Sedan Stats-Utskottet afgifvit Utlåtande under Js:o 040, i anledning af KonglMaj:ts Nådiga Proposition, angående anslag, så val till åtskilige Byggnader vid Veterinair-Invättningen i Hufvudstaden, sorn till en årlig Stat för samma Inrättnings framtida underhåll uti dess fullkqm 46 Stats-Utskcttets Be tänk anden. nide skick, så-hafva, inom Högled]. Ridderskap?t och Adeln, Vällofl. Borgare-Ståndet samt Hedervärda BondeSiåndet anmärkningar blifvit deremot gjorde, som ansetts föranleda till ärendets återremitterande, mén af Högvördige,- Preste-Ståndet är Utskottets berörde yttrande bifallet elen 5 Julii. Het har blifvit anmärkt hufvudsakligen, att då Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka det till Byggnadens uppförande för V-eterinair - Inrättningen äskade anslags beviljande, utan deremot yttrat den förmodan, att något annat passande .Kronans Hus kunde för Inrättningen upplåtas» hade de Lägenheter bordt uppgifvas, som ansetts dertill kunna användas; att det för Löneanslagens beviljande fästade villkor, att nemi gen undervisningen icke allenast skulle afse Häst-Läkare-Vettenskapen, utan Boskaps-Medicinen i allmänhet, blifva föremål för Lärår nes föreläsningar, såsom varande för landet af allmännaste och största nytta, vöre desto mera öfverflödigt, sorn handlingarne upplyste, att undervisning i Boskaps-Medicinen afven borde vid Inrättningen ineddelas; att Föreståndarens till 2,000 B:dr föreslagne Lön borde, efter nuvarande Innehafvares afgång, nedsättas till 1,200 R:dr, Theoretices Lärarens Lön ökas från 666
Han hade kommit in så tyst, nästan okroppsligt, hans steg hördes icke på mattorna, han steg närmare och stälde sig vid sidan af eller en smula bakom mig vid den nedslagna chiffonierklaffen, med händerna på den. Jag såg upp i hans ansigte länge, länge. Det var ett böndagsansigte, svagt, omanligt. Nu visste jag det: hennes sinlighet hade varit starkare än hennes afsmak, hon hade icke kunnat stöta honom undan; hon hungrade och törstade efter ”kärlek” och smekningar, och nu ljög hon för sig sjelf och ville påstå att hon höll af honom. Gamla historien! Jag tyckte det skulle vara så befriande att höra någon frimodigt nämna denna känsla vid dess rätta namn, friskt och medvetet, derför att den är fullt berättigad. Men frimodighet var just hvad som fattades. ”Nå?” sade jag slutligen, då han ingenting sade. ”Hon har förlåtit mig,” kom det lågmäldt och bedröfligt. Förlåta? Förlåta? Var detta då något som han brutit med emot henne! Åh, det var någonting så bakvändt och skeft. Det hela var så ohyggligt proportionslöst och utan inre sammanhang. Men nu var det för sent att hjelpas. Åh denna ödmjuka mesighet! Jag tror aldrig att jag fullständigare mist all kontroll öfver mig sjelf. Sinnesrörelsen insvepte mig i en enda tung sky, som hämmande slog sig kring andedrägten. Jag måtte ha blifvit förfärligt blek. Det var icke genom min vilja eller min reflexion jag talade och rörde mig, det var genom det omedelbara i mig. Hvad det kändes underligt! Medvetandet lyftes som af en lång, salt våg, så stark, att jag hisnande icke visste hvar jag skulle hamna. Genom allt det andra bröt det en blixtlik glädje öfver att mitt känslolif ännu kan taga så fullt ut sin rätt öfver reflexionen och min sjelfbeherskning. Och så var jag borta. Drogs med vågen jag visste ej hvart. Jag gjorde den rörelse jag alltid gör af instinkt, så snart jag förlorar herraväldet öfver mig sjelf: jag slog händerna för ansigtet. Jag kunde höra min egen röst, men den var främmande, andlös, tonlös, liksom bara en fläkt. Det var så låg att jag icke vet hur det var möjligt att uppfatta den.
Revisorerne hafva anmält, hurusom de från Directionen öfver Arméen» Pensions-Cassa einottagit utdrag af Cassans Hufvudböcker, i hvad desamma anginge afskedade pensionsberättigade Militaire och Arméen tillhörande Civila embetsoch tjenstemäns pensionering, för hvilket ändamål berörde ('assa, oberäknad! vacanceoch liggetids-besparingar å löner vid JVIilitair—staten årligen uppbure 3/5;del af Wadstena Krigsmanshus-Cassas äldre inkomster, hvilken andel vanligen utgjort omkring 50,000 R:dr; men då berörde utdrag endast upptoge någre spridda, ur det hela lösryckta, summor samt således ej utgjorde någon sammanhängande räkenskap och dessutom saknade all verification, hade Revisorerne funnit sig icke vara i tillfälle att öfver förvaltningen och användandet af de till Cassan influtne statsbidrag afgifva yttrande; 44 Stats-Utskotteh Utlåtande, N:o 54. i följd hvaraf och då serskildt förekomme, att Arméens Pensions-Cassas andel i Krigsmanshus-medlen icke kunnat för 2:ne bland revisions-åren utaf berörde räkenskaps-utdrag inhemtas, Revisorerne yttrat den åsigt, att någon åtgärd borde af Rikets Ständer vidtagas, hvarigenom Pensions-Cassans Direction förpligtades att på ett fullständigare sätt, än som hittills egt rum, inför Rikets Ständer och deras Revisorer redovisa för de allmänna medel, som Cassan fått sig anslagne och uppburit.
Men det är numera icke i Europa brukligt, att hopa stränghet på strängbet i dylika fall, utan behof. Man har föröfrigt här så origtiga och olika begrepp om assignationer på Banken, emot åsigterne derom i andra länder. Jag skulle önska, att man i Sverige assignerade på Banken tio gångor mer, än man nu gör. Allt sammanlagdt uppgår icke ens till så mycket, som en enda person i London assignerar på Engelska Banken. Här finnas knappast mer än 20 räkningar med Assignanter å Banken. En sådan bagalelle är assigneringen på vår Bank; så ynkliga äro våra näringar och vår handelsrörelse; hvarföre skall man då ytterligare öka hindren för assignering? Friherre Wrangel: Assignationsrättigheten är nödvändig i alla länder; ty det finnes ej något kändt land, der Riksmyntet ensamt är så tillräckligt till industriens befordrande, att assignationer ej behöfvas. Man klagar här, att industrien ej går framåt; och man vill dock ej lemna frihet för användande af ofelbara medel dertill, utan lägger nya hinder deremot. För verldshandeln behöfvas vexlar; för handeln inom landet assignationer, som också äro ett slags vexlar; och det vore liårdt, om Sverige ej Den 9 April e. m. begagnade denna utväg till sine näringars upphjelpande. Man kan väl icke, såsom Herr Lefren, draga den slutsatts, att jag vill, det man skall vara klemig mot Öfverassignanter, för det jag sagt mig vilja hafva fria händer att begagna den närvarande assignerings-rättigheten. Men jag tror, att då man redan har goda och tillräckliga Författningar, så hör man ej tillskapa nya. Det är jnst desse oupphörligen nya Författningar, som binda händerne och hindra industriens utveckling. Herr Ribbing_, j4rvid: Jag tror här egenteligen ej vara fråga om att stifta en ny lag, utan endast att förklara en gammal. Frågan är, om cassation i Banken af 3 assignationer öfver behållningen inom 3 dagar skall anses såsom öfverassignering 3 serskilta gångor, eller blott såsom en gång.
Efter det Stats-Utskottet öfver detta Förslag inhämtat Riksens Ständers Fullmägtiges i Riksgälds Contoiret yttrande, samt derefter under öfvervägande tagit hvad bade med och emot Herr Linströms Motion blifvit anfördt, har StatsUtskottet funnit, huruledes, då RiksgäldsContoiret är inrättade endast till Liqviderande af Rikets gäld och således med tiden må kunna upphöra och försvinna, det icke skall vara lämpeligt att derstädes införa befattningen med Hufvud-Uppbörden. af Statens ständige intrader, hvarförutan deremot förekomma åtsiillige betänkligheter, i afseende på den rubbning sådant skulle medföra uti nu faststälde ordningen för Stats-betjtyrelsen på det hela, och den sat#manblandning af .Lagstiftande och Verkställande Mag' tens åtgärder, som derigenom uppkomme, och hvilken med grundlagen ej står att förena; hvar - Stats-Utskottets Eetänkanderié *73 före Stats Utskottet, som ej eller kan inse nyttan eller behofvet af den ifiågastälde förändring,’ men för öfrigt finner att densamma skulle åtminstone till en början förorsaka större StatsUtgifter, ansett sig böra omförmäldte Förslag,' såsom 'oanvändbart, vördsammeligen afstyrka. Stockholm den 4 Junii 1818. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande öfver gjorde Anmärkningar vid dess yttrande, angående Gott ländska NationalBeväringcns aflöning. I anseende till gjorde Anmärkningar vid StatsJ Utskottets den 7 nastledne Maji afgifne yttrande, angående Gottländske National-Beväringens aflöning, har Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln Sterremitterat detta ämne till Utskottets åtgärd.
Riksdags-fullmäktig har alltså föreslagit: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet hemställa, huruvida icke stamlinien mellan Stockholm och Skåne borde vid jernvägs-anläggningarnes förberedande blifva första föremålet för Kongl. Maj:ts nådiga omtanke, samt om icke den del af samma stamlinje, som koirnnc att förena Wettern med Öresund, eller jernvägen mellan Malmö och Jönköping, borde företrädesvis och så fort görligt vore, varda fullbordad. Den motion Petter Mårtensson från Jönköpings län, under åberopande af erhållet uppdrag från den ort, han representerade, väckt, och hvilken motion Petter Gabrielsson från Kronobergs län och Nils Svensson från Christianstads län biträdt, innehåller följande förslag: l:o För skyndsamt utförande af en jernväg mellan Malmö och Jönköping på det i Kongl. Maj:ts nådiga proposition föreslagna sätt för stamliniers anläggning, anvisas - Siats-Utskottets Utlåtande, M 274. 9 visas en till 230,000 R:dr ärli gen bestämd anslagssumma, svarande emot det af Staten, med hänsigt lill anläggnings-kostnaderna för Köping-Hult-linien, garanterade belopp. 2:o. Denna anslagssumma beviljas att utgå retroaktivt, så att öfverskotten å statsinkomsterna ansvara för sagde anslags utgående från samma tid, som Statsverkets utbetalningar för KöpingHult-banan börja. 3:o. Utaf de i högstberörde nådiga proposition afsedda medel, 615,000 R:dr, för fullföljandet af vestra jern-stambanan, eller stamlinien mellan Stockholm och Götheborg, anvisas för södra stambanans räkning ett så stort belopp, som erfordras för begge banornas liktidiga utförande, under förutsättning, att den sednare eller södra stambanan sammanbindes med jernvägen från Götheborg till Slockholm på det ställe, vester om Wettern, hvarifrån begge banorna an , ses lämpligen böra fortgå i en linie. 4.‘o. Derest tillgångarne skulle medgifva tillökning af sistnämnde summa, bör sam ma fördelningsgrund för det tillökade beloppet bibehållas.
Efter det så väl Mynt-Verkets ÖVer-Styrelse som E. K. M:s och Rikets KammaVsCollegium och Slals-Conlor blifvit i ämnet hörda och underd. yttranden deröfver afgifvit, lur E. K. M. under den 8 nästlidU9 Februarii väl i Nåder ansett Sala Bergslags ifrågavarande underd. Bih till R. St. Prat. i834~ /« Sami. 1 Afd. y 58 Expedition s-Ut i kottets Förslag till lind. Skrifvelse N.o 45. ansökning för närvarande icke kunna bifall»*, men tillika i Nåder för™ ordnat, att handlingarne i målet skulle lill Rikets Ständers Slals-UtskoU öfverlemuas. Rikets Ständer hafva detta ärende öfvetvägt, och dervid tillika tagit kännedom af en utaf deras Stats-Utskolt meddelad calcul öfver de förhållanden, som för Sala Bergslag skulle uppkomma genom tillämpning af gamla och nya M y n t-ord ni ugarne hvar för sig, utvisande, att, om Bergslagets åihga silfver-lillverkning antoges lill 3 600 skälpund Rut silfver, hvaraf, efter afdrag ef Kronans -janiel, eller 36o skålpund, Bergslagets behållna återstod uppginge till 3,24° skölp , så skulle Bergslaget uti utmyntadt silfver erhålla, efter gamla Myn Unni n ingen, i netto behållning Specie R:dr 25,634.' 3a sk. 6 rst, hvarje Riksdaler af 534,41 ass fint silfver; men deremot skulle, efter den ny.i Mynt-ordningen, Bergslagets behållning blifva R:dr 35,634: 23 sk., lrvaije R:dr af 53o,88 ass fint silfver, eller jemt J;dels procent sämre än de gamla Riksdalerne.
Utskottet: — Om Bancowerkets förwaltning nar NikSdagar hällas utom Hufwudsta» den: 2 Dll. gtz. 82. — Om ytterligare understöd till jernhandteringens uprätthättande: 2 Del. 95. 166. O»I t llökt försträckning till Manufactur-LiSeontcn: 2 Dcl. 219. 245. — Om län tillUd» dewalla Stad för iständsätkande as dest publique Byggnader: 2 Del. 219 245. — Om Riksgälds» Cor toirets cnstille och dest och Statswcrkets gemen» samma penningebehof: 2 Del. ZZ8. — Angäende ombyte af förflitne smärre Bancosedlaremot nya i lands, otterne - 2 Del. 4Z0.. 48Z. — Om oinskränkt bela, ningstid i Banqucn pä koppar och andre metaller, samt rättighet lill beläning af wäg attester frän Amesta Kronowäg, under Magistratens i Hedemora wärd om de pantsatte effectcrnc, ock Krono Inspecto» rens pä stället inseende: 2 Dcl. 4Z1. 4Z5. Om terminerne för revisionerne öfwer Stats., Bancooch Riksgäld-werk n, som stola förrättas söre nästa Riksdag: 2 Del. Z48. — Om inhemffa läns uptagande för extraordinarie behof: 2 Del. 548. — Om fördubbling af det stora Creditivet: 2 Del. Bewillnings > Utskottet: Om antagande as större betjening : 1 Del. 106. — Om en förbättrad Chartä Sigillatä Förordning: 2 Dcl. -^44. zgg54l. 557 Angäende tuttupbörden: 2 Del. 426. — Om postmedle» . samt att postknxan mätte HIlfwa oförändr-d: 2 Del. 676.
Mina herrar, gån J helt lugnt hem och anförtron er åt Morphei armar, ifall J kännen minsta benägenhet dertill. För min del är jag så sömnig, att jag sannerligen knappt kan hålla ögonen öppna. Jag begifver mig således hem, för att sofva den rättfärdiges sömn, och jag föreställer mig min öfverraskning, då jag i morgon vaknar och af besökande kolleger erfar det besynnerliga, som i qväll tilldragit sig. Jag har äran rekommendera mig. Herr Bengt svepte sig i sin kappa, satte hatten försigtigt på allongeperuken, fattade sin stora käpp med guldknappen, bugade till höger och venster och aflägsnade sig. Af några ord, som undföll en bland kunderna på källaren Abasverus har läsaren inhemtat, att de föregifna hexorna morgonen efter den dag, hvars händelser vi nu skildra, skulle, enligt tingssrättens af hofrätten bekräftade dom, utföras till häradets afrättsplats, för att der halshuggas och å båle brännas. Den redogörelse, som Erik insändt till hofrätten, rörande såväl de iakttagelser, han gjort under hexeriprocessen, som Ingrids och Ellens förflutna lefnad och deras uppförande i fängelset, hade ej inverkat på detta tribunals omdöme. Ingrids och Ellens förklaring, att de genom tortyr blifvit tvungna att falskligen bekänna sig skyldiga hade lemnats utan afseende. Mor och dotter voro, likasom de öfriga offren för vidskepelsen och fanatismen, dömda förlustiga lifvet och skulle följande morgon från slottshäktet utföras till afrättsplatsen, för att lida dödsstraffet. Klockan är nära 8 på aftonen. Erik befinner sig på sitt rum. Han har gjort allt hvad han förmått, för att rädda de olyckliga. Han hade i de begge qvinnornas intresse begärt och erhållit audiens hos grefvarne Per Brahe och Magnus De la Gardie, han hade uppvaktat de fleste af Hofrättens medlemmar – men allt förgäfves.
Sjö^ och Granse-Tullssamt Kustbevakning; och enär jemwal ibland berörde 60,000 R:d. aro uptagne LanvtTullö-Vetjeningens i Finland löner, hwilka genast gifwa I4Z8 Den Zv Mars. gifwa en besparing, förmoda Riksens Stander, at anwändbare och tilräckelige tilgängar för i fräga »varande behof härigenom ffola winnås. z:o. Ar icke alla frän Finland ankommande warm, utan endast detta Lands egenteliga alster <iro, likmätigt den med Rydland stukade Freds-lr.ictaten frän Sjö-Tulls-afgifter för en wist lid befriade. Härwid fa Riksens Ständer endast i underdänighet erindra, at uti det belopp af Sjö-Tullen som för waror fran Finland blifwit päräknadt, icke innefattas annan Tull-afgift, än a Finsta prockuQer; hwilket äfwen den härom wid flutet af sjelfwa Lglculen införde mening Utwifar; men för mera tydlighet anse Riksens Ständer reciEionen deraf böra ste til en sadan lydelse: alla fran Linland inkommande Linska xroäucker. 4:0. Ar bestämdt mätte afgöras, huru förhällas ma i den möjliga ehuru icke förmodade händelse, at 6eneral-Tull-Arrende, Societeten ej stulle emot den erbjudne ersättningen för Landt-Tullarnes behällna afkastning wilja medgifwa deras afstaffande, eller de särskilta ^rrenclLtoi-erne af Sands, Salebos och Nordansjös Bergs Tullar samt Lilla ELers Landt-Tull icke kunna förmäs, at deras Arrenden friwilligt afstä. Som 6enersl-Tull-Arrende-Societeten icke kan äga nägoc utestutande anspräk til Arrendet, när dels Riksens Ständer genom Tull-medlens egenskap af Bevillning inträdt i Kongl.
Inberäknar man Finland, så äro Herr von Quantens uppgifter om sedelmassan, om än i mindre delar felaktige, dock i buf» vudsaken vigtiga. Före 180g uppgick beloppet af Sveriges rörelsecapital, beräknadt i HamburgerBanco, till 16 å 17 millioner; föll då till 11 å 12 millioner, steg sedermera till i5 ä 16 millioner, och står nu på 11 millioner. Under den tid beloppet var större, ägde Banken ej den fond, som den nu har; och om man rätt uppställer och öfverväger dessa förhållanden, är det obegripligt, att man kan draga i betänkande alt genast öppna Banken till utvexling. Det är en åtgärd, som bör ske genast; ty dröjsmål härmed förstör alldeles faslighets-crediten, som i första band står i fara. De Herrar, som nu motsäga mig, torde sjelfve få erfara följderne häraf, oqa deras mening yinner. Detta är hvad jag hufvudsakligen hqr alt svara på de anmärkningar man gjort vid mitt yttrande i denna fråga. 68 Den a7 Julii f. m. Herr von Heyme, Georg: Jag instämmer i den mening Herr Munck af Rosensköld yttrat, att allt hvad som hör till principerne för Bankens lånerörelse hade bordt behandlas i sammanhang med FinanceBetänkandet af de förenade Statsoch BancoUtskotten, Då detta ej skett, hemställer jag om icke BancoUtskottets förevarande Betänkande må till Statsoch BancoUtskottens gemensamma handläggning återremitteras. I afseende på frågan om flere LåneContoirs inrättande, erkänner jag visserligen att LåneContoiren i Malmö och Götheborg äro för de deromkring liggande orter både nyttige och nödvändige, men ingalunda finner jag, att DiscontAcademier böra å andra orter anläggas; aldraminst är en Discontlnrättning i de norra orterne af behofvet påkallad. Dessa orter anse sig lycklige, att ännu ej känna dylike Inrättningar.
Maj:t efter omständigheterna fördelas „ 315,000: „ Topografiska korpsens arbeten . 36,000: „ bestridande af kostnaden för uppsättningen af den nya sappör-truppen „ 8,99o: äfvensom, jemte begäran om Rikets Ständers bifall lill uttagande utur det för kriesbehof bildade reservförråd för o a ># beväringsmanskapet, ej mindre af nödiga reqvisita till första uppsättningen af det till vapenöfning påräknade manskaps beklädnad, än ock af remtyg, utredning och Transport R:dr 664,525: 22 Kungl. Maj:ts Nåd. Prop. till R. Transport R:dr 664,525: — tälllagstross-effekter för detsamma, enligt hvad jemväl uti oftaberörde plan till ordnande af försvarsverket till lands blifvit föreslaget: till arbetslöner för munderingarnes förfärdigande samt anskaffning af hufvudbonader och tält åt samma manskap „ samt för derefter nödig blifvande förstärkning af berörde reservförråd, å 45,000 R:dr årligen „ dervid beväringsmanskapets nuvarande munderingar, i den mån de finnas brukbara, komma att, under tiden för nyas anskaffande och jemväl sedermera, såsom släpmunderingar, till minskande af de nyås slitning, begagnas. Tillsammans
I följe härutaf underställer jag ödmjukast, om ej en underdånig ansökning hos Hans Kongl. Måill kunde göras, at i twänne är, som nu komma at grundlägga kelllilaliousn, ej någon Brättwinsörärmiiig mtars blefwe tilläten , an. 4 högst 5 »eckor om wären, och äfwcn sä länge om hösten, under hwilken tid jag säkert kror sä mycket Bränwm kunde tiln«- kas med de, förkstrifna pannor, som wore nödigt til Husbehof. Ändamälet bör och mäste ej wara, at söka skor winst genom försäljning. Utom annat torde wäl sägas, at igenom en sa korrt bränningStid Bränwiuet blefwe mocket dyrt, men jag wet ej, vm det skulle skada. Hvad iulluauca öfwerstödigk Brämvins nyttjande har pä hälsa och sederna, behöswer jag ej nämna, derom är förut tilräckcligen Arifwet. Utom betz hasme wi fullkomliga bewis derpå, dä efter Hans Majus scdnaste NäLiga förordnands och förbud af BränwiuSbränning, Branwinet geck til et owanligt högt pris, hrvilket hade den »verkan, four något hivar lärer funnit, at i synnerhet ibland den'mindre Classen, sällan någon syntes, sä »val v Städer, som pä Landet, som af starka drycker »var helastad, ända til det, at mänge, som derpä warit mycket begifne, alldeles uphört med Leima elaka wana. För öfrigt är jag försäkrad, det största delen »vältänkande Innewänare i wärl Land stulle wara nöjds med förstnälmiLa författning, dä den r fä stor män bidrager lil Rikets »val saint likafullt ej undandraga sig til Kronan betala den itipuleraäo asgiflen.