Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under loppet af omkring sju år hafva oftanämnde inrättningar, såsom härefter skall visas, verkat med mycken välsignelse, understödda af några få fromma medmenniskors gåfvor och innerliga förböner. Sålunda hafva under sagde tid 198 qvinnor blifvit å de särskilda anstalterna intagna och vårdade, rörande hvilkas lefnadsförhållanden följande omständigheter må anföras: Födde i landsorterne .159. D:o i Stockholm 39. Straffade för barnamord, stöld och lösdrifveri 137. Skökor eller försvarslösa 61. Rörande dessa qvinnors sednare lefnadsöden anmärkes: Att laga tjenster blifvit beredda för 87. Af slägtingar hämtade eller till hemorten försända 28. På fattigeller försörjningshus intagne 6. Gifta 5. Uti laster återfallne, eller åter häktade 25. Ifrån anstalten afgångne, utan att underrättelser ronde dem, derefter vunnits 30. Qvarvarande å inrättningen, eller det s. k. Förestående siffror gifva ani., bland annat, till följande vigtiga erinringar, nemi.: l:o. att af de här förut omnämnda qvinnor 4/5 tillhöra landsbygden och blott */,.
Det nekas icke, att ea noga undersökning om dea hjelp sökan dea lefnadsförhållande och omständigheter, utmärker mindre benägenhet vilja gifva och undsätta * jemväl att FaUigS.tyrelsen någon gang kant misstaga sig, ja äfven någon gång visa ovilja och obenägenhet, utan skäl och orsak , mea fastän det icke later så ömsint och känslofullt, sorn n.u för tiden så högj: omtalas, tror jag i det hela bättre vara något kall än för varm, i afseende på gifmildhet och ömhetskänsla, heldst erfarenheten styrker, att för mycken ovald frikostighet otvifveJagtigt ökar hjelpsökande antalet, och skall framtiden upplysa om vår nu varande enkla förordning, att hvarje Stad och Församling bör låta sig vårda oi» samt försörja sina fattige och nödlidande^ är mindre amdamålsenlig, än den mycket omständliga nu år i fråga, om ej mindre åldern och rättigheten till, än äfven sättet att utöfva Fattigförsörjningen. Icke eller kan jag förlika mig med föreslagna directa stadgande, om vis och sätt huru en Fattigförsörjning skall, i afseende på hvarderas ålder och beskaffenhet sig förhålls, Jag vill att sådant, utan alla föreskrifter, skall ankomma på sjelfva Styrelsen , då jag förutsätter, att dertill äro valdo redlige qch välkände män, som icke lä - Lagutskottets Betänkande»., 677 ra underlåta att, efter omständigheterne, på bästa sätt hushålla både för den skyldige oell berättigade till Fattigförsörjningen, saint att först och främst söka de allmänna utvägar och biträden kunna förefinnas, innan de betunga sina Committenter med någon anns de kunna hvälfva på någon allmän inrättning. Det är dessa reflexioner, som stadgat mitt bestridande af alla de speciella föreskrifter
Vid detta förhållande och då Utskottet deraf funnit , att å ena sidan beloppet af den lösen Farter böra för de från Konungens Högsta D omstol oell Cancellie Expeditioner utgående Dornar och Utslag erläggaföga är kändt, äfvensom att jemväl icke är kunnigt, hvad i ofvannämnde Deductions-afgift skall betalas, men att å andra sidan det skulle för Parterna, af hvilka de flesta äro nödsakade att genom ombud eller Commissionairer dessa Expeditioner uttaga, blif - 4 7 3 Den 2 g Maj. blifva af mycken nytta, om de agde tillfälle att sjelfve bestämdt finna, hvad i sådant ändamål af dessa är vordet utgifvet, anser Utskottet sig destomera äga anledning tillstyrka bifall af hvad Ifiksdags-Fullmägtigen Åberg i ofvan omförmal» te måtto föreslagit, sorn Kongl Majit, genom fö» renärnde den 3 December )8i2 utfärdade Förordning, redan till allmän efterrättelse kungjort den förhöjning å berörde dosens belopp, sorn deruti är stadgad. Likasom Utskottet finnér sig böra tillstyrka, att, i likhet med hvad uti Kongl, Förordningen den 30 Januari 1778 för UnderDomstolarna är föreskrifva, lösens belopp alltid må å de handlingar, sorn från Hpgsla Domstolen och Canzlie-Etipeditionerna till Parter utiem* nas, varda tecknad. Dock varder detta Riksens Höglofl. Stan» ders vidare pröfning vördsamt undefställdt. Stockholm den 12 Maj 1815. Få Höglofl. Ridderskapets På Högvörd. Prest* och Adelns Ledain. Ståndets Ledarn, vägnar vägnar IIJP. StrömfeltJo/t. Olof Wallin, På Vällofl. Borgare* På Hederv. BondeStåndets Ledam. Ståndets Ledam. vägnar vägnar E. G. Holm,- Petter Jernström. A. J. Walhstjerna. Taxa Den 9 9 Maj. 473 Taxa för Kongl.Maj:ts och Riksens C an c ellie.
Det ska l-:i mig ett sant nöje att hjälmig s o m en igel, att j a g ska titta u p p till h o n o m pa dig att narra flickorna B o r g den sis^e. D u på Bolaget. Jag vet skref ju — » sannerligen inte, h v a d s o m skulle kunna förmå » Skref j a g? Jag har aldrig skrifvit ett enda o r d mig att ta ett enda fjät för hans skull. » — till dig åtminstone. » » Ja m e n gör det ändå! Ska jag visa dig svart få höra något muntligt från h o n o m. För vår på hvrtt? Är det din stil, h v a s a? » skull — » Sigrid o c h Tea lade hufvudena pä sned. Ä ni tokiga? Inte här föi s k o j? H v a d menar du, karl? Ä r du allett ord m e r o m den saken. Jag har aldrig sett på m a k e n! resten i går på Hamngatan, m e n slank in i en Först narrar d u mig april, roligt nog, skam till cigarrbod för att slippa förnya hans bekantskap. säjandes. Så medan jag ännu går o c h småskratKarlen har burit sig oförlåtligt småaktigt åt, o c h tar för mig själf åt det lyckade putset, får j a g det låter jag h o n o m också tydligt förstå i mitt mig en skopa ovett öfver hufvudet, så jag håln y a svar, på samma gång jag uttalar min fagler på att storkna. o c h så ännu en. o c h nu nad öfver att han sent omsider tagit sitt förnuft tyckF den tredje vara i f a g g o r n a. » till fånga. Ska jag läsa u p p båda brefven för er? » » Men det var j u bara svar på dina bref — » » N e j, goa rara, » skrek Tea från spisen. » Köttbullarna fräsa, så jag h ö r inte ett ljud. Lämna » Mina bref hit o c h mina bref dit — jag har kvar brefven, så vi få läsa d e m i lugn o c h ro inte skrifvit några bref. Ska jag svära på saefter middagen.
Äfven jag måste, lika med Hr Dalman, begära återremiss å denna §. Jag kan nemi. icke gilla, att LagUtsk:t, likasom komiterade, frånträdt den hittills i vår lagstiftning följda grundsats, att till konkursbo icke skall räknas annat än hvad gäldenären eger vid konkursens början. Det är af de då afträdda tillgångarne som borgenärerne skola liqvideras. Hvad gäldenären sedan ärfver eller förvärfva)’, är en ny tillgång, på hvilken äfven de nya kreditorerne hafva anspråk. Man kan icke hindra en gäldenär att ingå aftal, och derför måste han förbinda sig med den egendom, som kan tillfalla honom, sedan han blifvit försatt i konkurs. Genom ett dylikt stadgande som det föreslagna blir för det första gäldenären försatt i en ganska svår ställning, då han nemi, 74 I> Bil 13 Juli. urståndsättes att ingå något aftal; och äfven torde det komma att föranleda, att konkursen obehörigt förlänges och uttänjes. Om gäldenären är löntagare, eller har utsigt att framdeles ärfva något, så ligger det ju i borgenärernes intresse att draga ut på tiden så länge som möjligt. Skulle han af sina borgenärer äska bevis att hans tillgångar äro afträdda och utdelade, så vägras honom naturligtvis detta, och han får då derom tvista i~rättegångsväg, hvilket kan draga ut i åratal. På grund af hvad jag nu haft ärau anföra, yrkar jag återremiss på denna §. Gr. Sparre: Den nu ifrågav:de §:n är en af hörnstenarne i det nya lagförslaget, och jag måste derföre utbedja mig Ståndets upmärksamhet å hvad jag nu går att anföra till stöd för denna, för den nya Ingens framgång ytterst vigtiga punkt. På sätt jag förut nämnt, kan man inom den handlande verlden räkna 2 olika systemer, som gjort sig gällande i konkurslagstiftningen i Europa. Det ena är det, sorn, utgående från de Italienska republikerna, öfvertördes till Frankrike och sedan gjort sin rund öfver hela Europa, samt äfven fått insteg i Preussen genom den nya vexellagen och genom det utarbetade förslaget till gemensamma handelslagar för hela Tyskland.
Den sorn känner huru ofta en Jord ägare mäste göra Lane biträden åt dem, som bruka hans Hemman, huru sällan det sker utan större eller mindre uppoffring å hans sida och huru detta biträds likväl påkallas både af mänsklighet och eget interesse, kan ej neka, att billigheten fordrar, att åtminstone något skydd lemnäs honom, på det han ej må, till sina öfriga förluster äfven få lägga den, att se sitt Hemman öde, och det tilläfventyrs vid en tid då annan Abo ej kan anskaffas. Lag-Utskott«t har ansett det ankomma på hvar och en, som till Brukare upplåter sina Hemman, att göra sig tillförlitebgen underrättad om hans förmögenhet; men huru är vä! en undersökning möjlig, som i detta fall kan medföra någon visshet? I öfrigt må det tillåtas mig nämna, att om den principe skulle vara allmänt rådande, att ingen annan borde till Hemmansbrukare antagas än den, som vore känd att äga någon betydligare förmögenhet, skulle följden snart visa sig deruti, att de flesta Jord ägar? skulle blifva utan Bönder och de flesta Hem*? man utan Åboer. Om en sådan Lag, som Gretve Gyllenborg föreslagit, skulle blifva an« 432 Den 17 Februarii. tagen, kan jag icke eller finna, att, på sätt Lag-Utskottet anfört, andra Borgenärers rätt derigenom blefve förnärmad. En Lag kan icke hafva någon retroactiv verkan, och ett stadgande i detta afseende kunde således icke hafva något inflytande på deras rätt, som nu äro fordrings ägare hos Hemmansbrukare. För framtiden äter, ägde hvar och en, då Lagen vore känd, att rätta sig derefter, och finge skylla sig sjelf om han gjorde Åboen större försträckningar, än han, utan att sätta sig urstånd att bruka Hemmanet, kunde återbetala.
ConstitutionsUtskottet uppgifver, att det af Statsrådsprotocollet inhämtas, att Föredraganden Herr StatsSecretcrarcn Friherre af Nordin i underdånighet tillstyrkt, alt det af RoteringsCommissionen upprättade Roteringsverket, så vidt det afsåg de Roteringsskyldige hemmanens indelning i Stamoch Strö-rolar, Den 17 Ju ii i e. m. 185 måtte i nåder fastställas att gälla från och med år 1828, intill dess en fullständigare, och på mer bestämda grunder bygd, rotering i Jämtland kunde försiggå. Constitutions-Utskottet har nu såsom grundlagsenlig! förfarande godkänt en StatsSecreterares tillstyrkan, att fastställa ett nytt Roterings-verk, innan det blifvit Rikets Ständer förelagt till grundlagsenlig pröfning och behandling; och hvarje Svensk Man, som älskar sin frihet, som har någon känsla för lagars helgd i allmänhet, och för Grundlagarnes i synnerhet, lärer utan tvifvel snart inse, uti hvilket slags förbindelser samhället kommer att stå till 1829 års ConstitutionsUtskott, hvars märkvärdighet jag önskade kunna ådagalägga, på ett sätt, som komme att för framtiden utgöra en vägledning, i anseende till hvilken bana ett ConstitutionsUtskott bör undvika att beträda, så framt det äger anspråk, att af sine medborgare anses såsom verkligt Constitutionelt. ConstitutionsUtskottet uppgifver såsom ett bevis å Herr StatsSecreterarens vård om Grundlagens helgd, huru han hemställt, att det projekterade, men af ett större antal Rotehållare bestridda, KneckteContractet icke måtte gillas. Det måtte blifva 1829 års ConstitutionsUtskott ensamt förbehållit, att tro allmän - Dcd 17 J u 1 i i e. m.
Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memoria! och Betånkanden: Den 13 Maji. 3 59 Frän Constitutions Utskottet: Af den 5 dennes: Deruti Utskottet, i anledning af Riddar* skåpets och Adeins yttrade önskan om tryckning af Handiingarne i Målet, rörande en mot Herr Sta ts - Ministern för Utrikes Ärendcrne gjord anmärkning, tillkännagifva, att vid öfverläggning härom två Stånd inom Utskottet stannat emot två, hvarigenom frågan ansetts böe ra förfalla. Från Stats Utskottet: Ai den 7 dennes: t:o An åend" väckt Mot'on om Academia?-, Domkyrko, Wisingsborg^ Scholaégods , Preb-nde , Ann' x o h a< p os n*us anslag! e Hein-; marn-, samt Mila ae^oställenslösande till Sk rttej å hvilken Motion Utskottet ansett sig icke kun, na tillstyrka bifall. 2:0 Öfver gjord Motion om anslag å Stat för inrättande al ExercitiaeEsqvadron r v d LifRegementets CavalleriCorpser; hvilken Mö* tion Utskottet funnit sig icke kunna understödja. 3:0 Öfver Herr ContreAmiralen Schijtzprcrantz’s Memorial, angående förändring uti Staten för Kongl. Förvaltningen af Sjöärender, na • hvilken förändring Utskottet icke ansett sig äga anledning att tillstyrka. 4;o Öfver RiksdagsFullraägtiges från Gott - 3 6o Den 13 Maji. land. Jacob Jacobsson Kinners och Pehr Isacsson Myrungs Memorial, angående Gottländska National Bjväringens aflöning; i anledning hvaraf Utskottet hemställt, det Riksens Ständer måtte förnya defas underdåniga anhållan, att Kongl, Maj.t täcktes vidtaga en närmare reglering af Försvarsverket på Gottland, samt dervid i Nåder förordna, att BeväringsManskapet må oförryckt åtnjuta det, enligt Con. vi-ntionen om dess uppsättning, samma Manskap tillagda underhåll m. m. 5.0
Maj:ts Beskickningar å utrikes ort anatällde embetsoch tjenstemän från bevillning å den del af deras aflöning, sorn af Norrska statens medel bestås, men hvilken Proposition dervid likväl icke varit följaktig, så att Utskottet kunnat af densamma taga närmare kännedom; och Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 5. och som Utskottet, sedan nämnde proposition numera blifvit till trycket befordrad och derigenom för Utskottet tillgänglig, inhemtat, att densamma icke afser, såsom i rubriken antydes, fråga om "befrielse från bevillning” för de omförmälde embetsoch tjenstemännen, utan restitution till dem eller deras rättsiunehafvare af den bevillning, som från och med år 183G till och med år 1 846 blifvit för de å Minister-staten uppburna traktamenten, aflöningar och pensioner m. m. erlagd, utöfver hvad som, enligt författningarna, belöper för Svenska stats-verkets andel i samma traktamenten och aflöningar, m. m., men denna fråga icke lärer kunna hänföras till något af de ämnen, hvilka, jemnlikt 60 och 70 §§ Regeringsformen och 31 § Riksdags-ordningen, utgöra föremål för handläggning af Beviltnings-utskottet, som icke heller ännu från de två öfriga Riks-stånden fått emottaga remisser å denna Nådiga Proposition; så har Utskottet ansett sig icke kunna detta ärende till pröfning upptaga, hvilket för den åtgärd, hvartill 44 § 3 mom. Riksdags-ord ningen föranleder, härigenom vördsamt anmäles. Stockholm den 13 Januari 1848. Bih. lill B. SI. Östlind & Berling, 184-8. Betillnings-Utskottets Memorial, iV.o 6. \ >:o 6. Auli. (ill Gxp Disk. den 15 Jan., kl. 3 e. m. Till Rikets Högloft. Ständers Expeditions-utskott. Sedan Rikets Ständer, i följd af gjord framställning, beslutat, att det betänkande, som af den utaf Kongl.
Skrifvelse deri 1 December sistberörde år, haf. va Rikets Ständer, såsom skäl för beviljandet af en slik öfverlåtelse, anfört: att, genom nu gällande Skogsförfattningar, ett billigt missnöje kan väckas hos den Skattskyldige, när han erinrar sig att den Ek, hans egen jord frambringar, icke tillhör honom utan Staten, samt att, som följd af dermed förenade olägenheter, jordegaren ofta bemödar sig att hämma Ekens fortplantning; att Rikets Ständer således funnit i högsta måtto angeläget att sådana åtgärder vidtagas, som icke allenast skydda den redan uppvuxna Eken, utan ock förekomma begäret eller behofvet för egare af Skattejord, att för framtiden hindra detta, för Statens behof så vigtiga trädslags fortplantande; att Rikets Ständer ansett hvarken den af Comiterade för reglering af Flottans ärenden föreslagne utdelning af premier och gratificationer, ej eller bibehållandet Siats samt Allm'. Eesv.o', Oec.-Utsk, Uti. N'o 3 j. 19 af de gamla eller stadgandet af nya förbuds, lagar, vara den grund, hvarpå man kunde uppI föra ett förbättradt System för hushållningen t med Ekeskogarne, enär, i förra fallet, AllrnoI gen sällan vet begagna aflägse fördelar, utan, I framför dessa, vanligen väljer hvad för tillfäl1 let bereder den största vinst, samt i, det seI nare, man, oaktadt det strängaste handhafvande
Döttrar förlorat sin rätt at taga lika arf som Brödren, för det Fadren blifwit adlad, utan at de andre Barnen, utom äldste Sonen, haft någon förmon deraf, och dels hemställan, ar Systrar marte efter Landsrätt ärfma lika med Bröder. Ester det vfwanberörde I^emott-il til Lag-Utskottet ankommit, har Herr LgyitLMLn Lsron Ltael voll »öistein den ; Januarii innewarande ar hos Högloft. Ridderffapet och Adeln afiemnat er ytterligare anförande, fom innefattar anmärkningar mot n6 Den 2 Mars. mot Utskottets Betänkande den 26 sistledne November, angående ben hos Hederwarda Bonde-Ståndet likaledes wäckte staga om arf emellan Syskon, efter Landsrätt, och i anledning af hwilket anförande samma Betänkande af Högloft. Ridderskapet och Adeln blifwit til Lag-Utskottet ater remitterat. Hwad nu angar den i förstnämnde matto upgifne omständighet, stadgas tydeligen uti i tz. af 2 Cap. Arfda-Balken, at om Fader eller Moder dör, ärfwe Frälsemans och Bondes Ton efter Landsrätt rwä lotter och Dotter rredjung; Men efter Stadsrätt tage presteoch Borgare-Son halft och halft Dotter. — När Lagen således nämner den aflidnes Son och Dotter utan at fästa sig wid deras Stand, följer deraf orwifwelaktigt, i likstämmighet med hwad om Arfsrätt L allmänhet förvrdnas, at deras Ständ, ester hwilket arftvet faller, men icke dens fom ärfwer, tjenar til grund för arftägten; och med bibehållande af benna grund, under skilnad emellan Landsoch Stads-rätt, kommer ock en i adligt Stand uphöjd persons dotter, utan afseende derpå, at numera endast äldste Sonen ärfwer Fadrens Adeliga wärdighet, at åtnjuta arf efter den sednare pä enahanda sätt, som wid arfsdelningar efter adlade personer hittils ägt rum.
I hufvudsaklig öfverensstämmelse med nuvarande förhållanden, föreslås: att, sedan en del boställen blifvit anvisade till bostäder efter de grunder, nedan skola särskildt framställas, de öfriga boställena må utarrenderas på förmonligaste vilkor, i öfverensstämmelse med derom gilna eller Iramdeles meddelade nådiga föreskrifter; och att fördelningen, löntagarne emellan, af de utarrenderade boställenas afkastning samt öfrige indelda tillgångar, nummerlöner och kontanta fyllnadsanslag må ske af den direktion vid hvarje regemente eller corps, åt hvilken detta bestyr nu är eller framdeles kan blifva uppdraget, samt efter de grunder, som innefattas i Eders Kongl. Maj:ts nådiga Cirkulär af den 17 Juni 1856, angående sättet för lönetillgångarnes uppbärande och fördelande inom indelda arméens regementen och corpser från 1857 års början, dock med den förändring att, ehuru kontanta löner äro afsedda, enligt kommitterades nedan framställda löneregleringsförslag, för Distinctionskorpraler, Korpraler och vice Korpraler, dessa personer likväl må tillgodonjuta förmonen att få ingå i delning, för sina löner, af uppkommande öfverskott å de samfälda tillgångarne, men utan skyldighet att, när brist möjligen uppstår, behöfva i denna deltaga. Enär, under öfver g äng stiden från de nuvarande till de nya aflöningsförhållandena, flere olika kategorier af löntagare sannolikt komma att finnas vid ett och annat regemente, af hvilka löntagare de, som blifvit utnämnde före tillämpningen af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 8 April 1862 äro berättigade att, om de ej vilja ingå på den nya aflöningsstaten, bibehållas vid sina förra löne inkomster, så måste mellan desse tjenstemän regementenas nuvarande löneinkomster till fullo fördelas i öfverensstämmelse med högstberörda nådiga cirkulär; hvaremot andra löntagare, som genast få uppföras på den nya staten, endast i den mon kunna komma i åtnjutande af sina der bestämda fulla löner, som hvarje regementes genom den nya löneregleringen anvisade lönetillgångar hinna blifva för sitt ändamål disponibla.
N:o 204 pro gjorda och vid hvilka Hr Skogman framställt anmärkningar, får jag altså begära återremiss, på det att R, Q. Adis återremiss af betänk, N:o ig3 ej må blifva tillintetgjord) StatsUtsk:s utlåt. Föredrogs ånyo Hr Dalmans, Wilh. Fredr., d. ?.5 dennes f. m. på bordet lagda motion, att de af R. St. till beväringens beklädnad nu beviljade anslag mätte utgå af de till försvarsverkets iståndsättande yid sista riksdag anvisade extra anslag. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn., uppläste följande: I anleda, af Hr Dalmans väckta motion, ”atf R. St, må lios K. M. i und, anhålla, att den till beväringens beklädnad bestämda summa af 54,000 r:dr mätte utgå från de uti Riksg.cont. för Utrednings-departementets behof innestående medel af det vid sista riksdag till försvarsverkets iståndsättaijde beviljade extra anslag,” får jag den äran tillkännagifva, att då i och för förrådens completterande en fullständig plan uppgjordes, för att meddelas R. St. under sjstföYflutna riksdag, ingick uti denna plan bildandet af en fullständig beklädnad till bruk under krig för en class beväring, beräknad till j5,ooo man. Till denna plans utförande beviljades det ifrågayar. extra anslaget med det dervid fästade vilkor, att hvarken medlen eller persedlarna finge för andra ändamål anyändas. I det klander, Hr Dalman emot Krigsadministrationen framkastar, för det den icke på annat sätt användt dessa medel eller persedlar, torde, då speciel redovisning för hvarje den allraminsta del är densamma genom våra former anbefalld, snarare innebära ett beröm, då dessa j alla afseendep blifvit iakttagna, gn missbelåtenhet med administrationen för det den, så vidt omständigheterna sådant medgifyit, uppfyllt, hyad densamma ålegat.
I afseende å det af Kongl. Maj:t i nåder äskade anslag för Lagberedningen, åberopar Utskottet sitt under Jtä 20 afgifna utlåtande; kommande Utskottet, i fråga om ytterligare anslag för uppförande af läns-, stadsoch härads - StatsUtskottets Utlåtande, N:o 39. 11 fängelser efter cell-systemet, att afgifva serskildt utlåtande, hvartill Utskottet alltså får hänvisa. 15:o. Öfrige under denna hufvud-titel uppförde anslag, deruti förändring icke blifvit ifrågasatt, har Utskottet, på sätt bifogade tabell närmare utvisar, funnit sig böra föreslå till samma belopp, som tillförene, utom den tillökning, hvilken uti förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser ansetts böra, för slutsummans jemnande, ega rum. Stockholm den 31 Januarii 1848. Reservationer: vid 5:te punkten, angående Krigs-hof-rätten, af Herr von Troil, S. G.: »Emot förnyandet af 1840—1841 års Ständers underdåniga skrifvelse rörande Kongl.
Vilkoret bör derföre icke allmängöras, utan bör det tillhöra en klok administration att i tid , vidtaga åtgärder till fondens förstärkning och creditens bibehållande. Detta bestämmande tillhör icke vilkoret för vexlingen, hvilket det likväl gör, om man här bestämmer detta vilkor. Då silfret skall utgöra grunden för vexlingen, måste ju vid berörde förhållande den tid tilläfventyrs inträffa, då man nödgas införskrifva silfver, och dertill fordras tid; hvaremot vexlingen icke medgifver uppskof med creditens bibehållande. Hvad riksglssedlarna beträlfar, torde Hr v. Troil vid betraktandet af Bankens tableauer finna, att innan riksg:ssedlarna utgåfvos, bibehöll sig proportionen ganska väl; men att sedan dessa kommo i omlopp, utträngdes silfret ur Banken, ehuru dessa sedlar icke bade med Banken att skaffa. Hr v. Troil måste medgifva, alt det var dessa sedlar, som förorsakade silfrets utgående ur Banken. Bancosedlarna ingingo nemi. i Banken, då riksgtssedlarna fyllde behofvet i allmänna rörelsen, hvarföre man i financiella calculer måste beräkna dem. Fortsättningen af detta mål uppskjöts till eftermiddagens plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. half till 4 em. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Måndagen den 5 Maj 1834- Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes föredragningen punktvis af BancoTJtsbts betänk. N:o 6, med förslag till hufvudgrunder för Bankens förvaltning och rörelse. Hr Gripenstedt, Jac., hade inlemnat ett så lydande anförande: iGo Den 5 Maj e. m. I de flesta fall torde försigtigheten bjuda, att förändrade ställningar af förhållanden åtföljas af förändrade lagar för rörelse och vaksamhet, såvida machinens gång vill bibehållas ostörd. Ställningen för vårt land har undergått en så stor förändring, alt denna förändring icke i något hänseende får lemnäs ur sigte.