Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om härtill räknas öfverskollet för år 1844, något mer än 300,000 r:dr, uppkommer en totalsumma af 2,700,000 r:dr, som directe är disponibel till allmänt nyttiga företag, men hvilken, i fall R. St. skulle antaga det af IJtsk. alternativt framställda förslaget, att använda denna summa af 2,700,000 r:dr såsom ränta och amorlissement för statsobligationer, skulle kunna tillvägabringa en tillgång af icke mindre än 13,000,000 r:dr b:co (k 4 proc. ränta och 2 proc. amorlissement; svarar emot 16,000,000 ä 4 proc. ränta och 1 proc. amorlissement), hvarmedelst många och allmänt nyttiga företag skulle i stor scala kunna utföras. Hvad sättet angår att fä dessa obligationer i omlopp, har jag sökt att utveckla detsamma i en Utsk:s betänk, bifogad reservation. Enligt hvad bär i korthet blifvit framsläldl, torde 11. o. Ad. benäget finna, att Utsi:, så mycket möjligt är, har sökt uppfylla det dubbla föremål, som ålåg detsamma: alt consolidera Bankens förmögenhet, och att bereda medel till rörelsens lifvande i landet. Ulsk. liar afvägt dessa 2:ne föremål emot hvarandra, och har sökt att ställa så till, att det ena icke skulle offras åt det andra. Att bibehålla denna jemnvigt, är af yttersta vigt, för att icke offra Bankens soliditet, eller ock offra rörelsens lifvande i landet. Frih. Cederström, Jacob: Denna § talar om Bankens ”capitalöfverskott eller grundfond”. Jag hemställer, om det är tjenligt att använda dessa sammansatta termer, för att uttrycka Bankens capital utöfver de säkerhetshandlingar han äger för det i omlopp varande sedelmynlets invexling med silfvermynt. Jag skulle tro, att
hilölls Utsk:ts hemställan, med erinran om iakttagande af de rättelser i hufvudtitelns anslagsbelopp och slutsumma, som påkallades af R. o. Ad:s från Utsk:ts förslag alvikande beslut. 60:de punkten. Utsk:ts hemställan bifölls. 61:sta punkten. Gr. Mörner: Vid denna punkt förekommer en mening, derom jag får säga, att jag verkligen icke rätt förstår, huru den skall komma alt taga sig ut. Det heter nemi., att dessa medel skulle upptagas å C:te hufvudtiteln och utgå under titel: »kontrollen å bränvinsförfattningarnas tillämpning. Förslagsanslag, » samt beloppet deraf upptagas till 4ä0,000 rdr, att utgå direkte af inflytande hränvinslillverkningsmedel. Om det verkligen är meningen att intaga dessa sista ordalag i riksstaten, får jag tillstå, att det synes mig åtminstone vara något ovanligt. Hr Lagerstråle: Bland statsverkets inkomster blir naturligtvis slutsumman af bränvinsmedlen uppförd. För alt likväl kunna, på samma sätt som hittills, verkställa de nödiga utbetalningarne vid kontrollen, tror jag att de här föreslagna ordalagen böra Den 3 Juni f. m. 33 böra bibehållas. I landsorterna försiggå nemi. dessa utbetalningar innan hränvinsafgifterna redovisas och insändas. Om åter dessa afgifter först skulle remitteras till Statskontoret oell kontrollkostnaderna först derefter utbetalas, befarar jag, alt sådant skulle leda endast till en vidlyftigare omgång och likväl icke medföra någon större reda i räkenskaperna. På dessa skäl anhåller jag om bifall till hvad Utsk:t i denna del föreslagit. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. , blef Utskits ifrågavide hemställan af II. o. Ad. bifallen. Utskits hemställanden biföllos. Upplästes ett af Hr Lagercrantz, Garl Gustaf, ingifvet mern. af följide lydelse:
SHttöbag&Orbnutgen, utfebba Sftätitttb tjär, genom omröftntitg, för? ftarat $ögfta ©outfiolen3 famtttge Sebamötcr förtjente att t fttt iotgttga Fatt luarba btbepåtttte. §. 59. StFafå paftuc 2öt, på grttitb af 108 §. 9tegcrittg3?0rormen oct) 65 §. 9iiFö? bag34Drbmngen, förorbnat Sex för FmtfFaper ocp lärbom Fäube mätt att, jemte 28år 3ufHtie?©mbub3mait, om trpcFfripetcu paftoa mårb. §. 60. 3 öfmercubftäntmetfe meb 66 ocp 67 §§. t 9ttF3bag&©)rbtttttgen, pafme 2Bi matt 28årc tyuttntägttge t 23anFeit oct) 9tiF3gätb3?åtoutorct, fanit för bent utfärbat ^nftruFtiouer, font uti be för berörba 26crF upprättabc 9legtcmeuteu äro intagne. §. 61. 8s beit orbittng 81 §. Stänberö afgörattbe tyänffjutit föfjanbe afålottgf. 9Jfaj:t titt ©§ affåtna nåbiga fyörffag tift ättbrtngar t ©ntnbfagarite, ttettttigen: 9tilf§bag§4öeftut 1884. 89 l:o Ditt embring i 88 §. SRegertng&^ormett, t affeenbe på 5ti't;cffrt(ictä Söt tjafiue ItMebeS tift 9itFct§ näft fammanträbanbe ©tänber öfmerlemnat att fceflttta om följanbe af SBårt Äonftitntionö4ttffott
Han har nemligen ansett sig af dagens företeelser i afseende på tryckpressens missbruk, manad att upptänka ett medel mot detta missbruk, likasom han, med hänseende till den vigtiga funktion, opinions-nämnden utöfvar, funnit sig föranlåten att framställa förslag till ett sätk för funktionens utöfning, till förekommande af de vådor, hvilka genom tillfälliga opinioner för närvarande vöre att befara. Då likväl dessa frågor röra Rikets Grundlagar, kan något yttrande deröfver icke meddelas af Lag-utskottet, som deremot kommer att afgifva serskildta utlåtanden i anledning af de utaf Justitie-ombudsmannen, till förändring i allmänna lagstiftningen, uppgifna förslag rörande domstolarnes organisation, med flera ämnen. Lagskipningen och lagstiftningen äro dock icke de enda ämnen, som Justitieombudsmannen med sin uppmärksamhet följt. Den har blifvit vänd åt jemväl åtskilige andra allmänna angelägenheter, deribland den reglering af domsagorna i Riket, som Kongl. Maj:t vid inträffade ledigheter företagit, torde företrädesvis böra tagas i betraktande. Emot denna reglering har Justilie-ombudsmanncn framkastat åtskilliga anmärkningar. Han har funnit den leda till ojemnhet, såväl i sysselsättning som löneinkomster, i senare hänseendet till den grad, att inkomsterna i en och annan domsaga blefve så otillräckliga, att de måste genom anslag af allmänna medel fyllas. Justitie-ombudsmannen har derföre ansett någon reglering, hvarken partiell eller total, böra, utan Rikets Ständers samtycke, af Regeringen löretagas. I denna vigtiga angelägenhet, som genom en i ett af Riks-stånden väckt motion blifvit gjord till föremål för Utskottets öfverläggning, kommer Utskottet äfven att särskildt sig utlåta. Ett ibland de svåraste och ömtåligaste af Justitie-ombudsmannens åligganden är utredningen af lagskipningens tillstånd i Riket.
Hon var i hvit klädning med atlaslif, mycket urringad och mycket snörd, med en blå förgätmigejkrans i sitt rödgula hår. Hon dansade utmärkt och var en stor favorit hos alla unga herrar, men denna qväll gjorde Dina henne tydligen rangen stridig. Det var en ny stjerna, som gick upp och glimmade i ungdomens första fläckfria glans. »Det är då alltför galet», sade fröken Amalia, i det hon andades häftigt efter en vals, »hur de förvrida hufvudet på den der lilla Dina Kallerström, en liten flicka, som ännu går i skolan!» Amalia blossade och böjde ner hufvudet, så att hakan blef dubbel. »Hvad skall det bli af, när de börja så der?» »Men hon är i alla fall förtjusande», sade den löjtnant, hon dansade med, och vred sina mustascher. »En sådan hy och sådana ögon!» Nästa dans skulle han sjelf dansa med Dina, och hon förstod genast, att det icke var värdt att inlåta sig i djupsinniga ämnen med den unge officeren. Hon konverserade med honom om baler, skridskoåkning, teaterföreställningar, som om hon skulle ha tillbragt vintern med ideliga förströelser. Hon uppförde sig helt och hållet som en verserad verldsdam, och den unge löjtnanten var vild af förtjusning, dansade, pratade och skrattade. Då han sedan förde henne in och hon mötte Eriksson, hviskade hon: »Tvångsarbete! Man måste göra sin pligt! » och såg trött och sorgsen ut. Sofi dansade nästan uteslutande med skolpojkar. Hon talade med dem om krocket och lawn-tennis, om skridskoåkning och skidor, och hon dansade af hjertans lust. Gossarne från öfversta klassen i skolan hade nästan tagit henne helt och hållet i beslag och slogos bakom dörrarna för att komma först fram till henne. När Berta mötte henne och frågade: »Har du roligt?», som hon frågade alla flickorna under aftonens lopp, svarade Sofi med eftertryck: »Åh, så förskräckligt! Det är en förtjusande bal!» Också Hedvig dansade mycket, men hon var mycket kräsen på kavaljerer, och de flesta fann hon ofantligt tråkiga.
Jag får tillstå, att både af hvad jag inhemtat genom den uplästa motionen och af hvad Frih. Creutz i dag framställt, anser jag de största skäl vara för handen att E. St:r beakta det föråldrade skick, hvari våra krigsartiklar befinna sig, och genom en underd. skrifvelse sätta K. M. i tillfälle att erfara hvilka åsigter i detta afseende inom representationen gjort sig gällande. Det är visserligen sannt att routinen och vanan äfven hos de mest respektable personer inom ett fack kan förleda dem att förbise till och med ganska skärande missförhållanden (den dagbga erfarenheten visar detta inom alla samhällssphserer); men blott nian ett ögonblick vill abstrahera från eller sätta sig utom den magiska kretsen af denna routine, vågar jag påstå att man icke kan annat än anse de omständigheter som Frih. Creutz påpekat, vara värda afseende; och allra minst kan jag förena mig i eller finna skäl till det påstående att Frih. Creutz’ yttrande i förev:de fall icke alls skulle höra till saken d. v. s. att hvad Frilen ur krigsartiklarne reciterat alldeles icke skulle höra till krigsartiklarne. Det sistnämnda är en gåta som skulle vara intressant att få löst. Jag skall nu be att få i E. o. Ad:s minne återkalla en liten historik öfver den del af detta ämne som rörer prygelstrafifets afskaffande. E. o. Ad. torde påminna sig att vid 1840 års Eiksdag väckte Major Mannerskantz en motion om prygelstraffets afskaffande, hvilken då emottogs med ett allmänt och sällsynt stormande bifall. Denna motion mötte väl opposition från några män af facket, ehuru jag tror att den ledde till en E. St:rs underd. skrifvelse; men vid derpåföljande Eiksdag, tog jag mig friheten enskildt hemställa till Hr Mannerskantz huruvida han icke ansåg det vara skäl att förnya sin motion, emedan det stora bifall den vid föregående Eiksdag rönt syntes lemna hopp om dess framgång heldst tiden då äfven framskridit och uplysningen i bredd dermed, samt 80 Den 14 Oktober. tillika liberalare grundsatser gifvit sig tillkänna på samhällets höjder.
Räst och nyttigast torde det derföre vara, alt äfven nu för tiden den af behofvet tillvägabragte och af våra Förfäders vishet införda Hamltverkeri-Ordningen blifver orubbad, hälst man, oaktadt alla försök, likväl icke förmått visa någon enda skadlig följd af dess bibehållande, men väl att fattigdomen i Städerne skulle ökas och Handaslögderne minskas och försämras, om en hvar fritt finge fuska 1 den andras yrke. Vi böra hoppas, att den tid icke är långt borta då det fria och fordom så mäktiga Sverige skall återigen visa sig i den ljusa och stolta skepnad, som gjorde en GUSTAF Wasa och en GUSTAF den Stores Tidehvarf så ärofulla och lycklige: och dä en mild Försyn, sorn vakat öfver Sveriges öden, nu vid pröfvo-tidens slut skänkt oss Furstar, som med kraft i sin aria och kärlek till Folket i sitt hjerta, förena en 360 L*ag~ och Besvärs-ZJtskottens Betänkandert. sällsynt förmåga att uttänka medel till Fäderneslandets upphjelpande, böra vi lugnt förtrösta på deras vishet, och icke försöka vidtaga åtgärder, hvilka möjligen skulle kunna föranleda till skada för ilandet, söndring i, tänkesätten och olyckliga följder, åtminstone för vissa enskildte Medborgare. För öfrigt får jag anmärka , att dä Friherre Cederström uti sitt Memorial om Skrä - Författningens upphäfvande citerat en mängd Förordningar och Resolutioner till stöd för sin motion, lärer Herr Friherren, visserligen icke saknat kännedom om Kongl. Maj:ts under den 23 Februarii 1789 åt Sve* riges Borgerskap gifne Nådiga Försäkran och. Kongl. Löfte, att Borgerskapets välfångne Privilegier, Frioch Rättigheter icke skola förnärmas eller kränkas.
Hjärne för den tid, han hestrid t de Banco-Ombuds-befattningen viel Götheborgs Låne-Contoir tillhöriga göromål, dels ock om bestämmande för framtiden, huru, i händelse af förfall för Banco-Ombuden vid Låne-Conloiren, deras befattningar må bestridas. Bifölls. N:o 47, i anledning af Banco-Ombudet vid Götheborgs Låne-Contoir G. E. Berlins ansökning om godtgörelse för 2,000 R:dr, hvarmed han inköpt tvänne falska assian 1 tioner å Låne-Contoirets i Banken egande Räkning, N:o 2. Bifölls. N:o 48, i anledning af ett Riks-Stånds återremiss å Utskottets Utlåtande N:o 11. Lades till handlingarne. N:o 49, i anledning af Ryttmästaren B. M. Martins ansökning om eftergift af öfver ränta å ett lån i Banco-Disconten. Bifölls. 416 Prot. Utdr. d. a g Juli 1840. N:o 50, till svar å de ifrån Ilögloflige Ridderskapet och Adeln ankomna återremisser å Utskottets Utlåtanden N:o 12, 15 och 17, samt Betänkande N:o 20. Lades till hancllingarne. N:o 52, till svar å Borgare-Ståndets återremiss af Utskottets Betänkande N:o 26. Ståndet lät bero vid Betänkandet N:o 26 och memorialet N:o 52. N:o 53, i anledning af ett Riks-Stånds återremiss å Utskottets Betänkande N:o 28. Lades till handlingarne; och N:o 54, lill svar å tvänne Riks-Stånds återremisser af serskilda punkter i Utskottets under N:o 29 afgifna Beriittelse om Banco-fullmägtiges åtgärder och förvaltning på det hela, efter nästförflutna Riksdag. Lades till handlingarne.
Hade icke Den 18 Februari t. m. i sednare tider inom landet upstått åtskilliga sekter, skulle nästan allt religiöst lif vara utslocknadt. Ehuru jag icke godkänner dessa sekters upfattning af religionen, kan jag icke annat än anse det för en lycka att de här upstått. Ty hellre villfarelse än liknöjdhet. Vid betraktande af den stora och allmänt utbredda indifferentism, sorn förefinnes, frågar man ovilkorligen hvad orsaken dertill kan vara. Jag för min de! svarar härtill, med stadgad öfvertygelse, att en ibland de verkande orsakerna är sättet, hvarpå den första religionsundervisningen meddelas. Min erfarenhet, hvilken icke torde jufvas af mången, är att katekesläsningen, i stället för att upväcka kärlek till religionen, väcker endast afsky och vedervilja. Den känsla, som sålunda väckts i det unga och lifliga sinnet, fortfar sedermera ofta hela lifvet igenom. Att man vid mognare ålder, om icke hatar, åtminstone föraktar katekesen, derpå tillåter jag mig anföra ett exempel. Nu nyss nämnde jag för en af mina aktade ståndskamrater, att jag, för att stadga min öfvertygelse om nyttan eller skadan af katekesläsningen, sistlidne gårdag företagit mig att genomläsa katekesen. Dervid tillkännagaf den aktade ståndsledamoten, med ett uttryck, som bestämdt iörbjudes i andra budordet, sin förundran deröfver, att en gammal karl kunde företaga sig en så dåraktig sysselsättning. Ligger häri icke ett verkligt bevis på huru katekesen i allmänna tänkesättet upfattas. Den är något ondt, som man är tvungen att underkasta sig; men har man väl undergått profvet, så är man en narr, om man vidare dermed sysselsätter sig. Då nu religionen icke består uti en blott kunskap, utan måste, för att vara verklig, omfattas med innerlig kärlek och djup tro, så borde mati äfven vid undervisningen söka upväcka en sådan kärlek och tro hos lärjungen. Det är icke blott minnet, utan äfven känslan, läraren bör tilltala. Nu handlar man likväl på fullkomligt motsatt vis. Om känsla och tro kommer sällan i fråga; knappast ens att förståndet upfattar hvad tungan uttalar.
Rid» derskapets och Adelns välvillja, att, i afseende på RiddarhusCassans dåvarande svaga tillgångar, utse medel till uppfyllande af dessa anordningar, behagade Ridderskapet och Adeln, med bifall till Utskottets förslag, åtaga sig 2-ne Capitationer af 24 sk. för hvardera i Fem års tid, med det vilkor. 7*3 Den 14 Juli. f. m. att i fall Capitationsafgiften för Protocollstryckningen skulle inom dtr Fem arens förlopp blifva tillräcklig för bestridandet af dess ändamål, RiddarfmsDI.rectionen ägde att låta inställa ali vidare taxation och uppbörd deraf. Under detta Riksmöte liar, uppå RiddarhusUtskottets hemställan, Höglofl. Ridderskapet och Adeln täckts låta bägge omförmälda Capitationer få fortfara ända till slutet af nämnda Fem år. RiddarhusUtskottets hemställan härom föranleddes ifrån RiddarhusCassannärvarande oförmögenhet, att, jemte de ut gifter, som af densamma ovilkorligen bö* ra utgå, såsom RiddarhusDirecteurernas honorarier samt aflöning ät Riddarhusets Tjenstemän och Be.jening m. nu, icke tillika kunna lemna medel för större utbetalningar. Enär Ilöglofl. Ridderskapet och A* deln vid sista Riksdagen i Örebro åtog sig förutnämnda 5:ne afgifter, förmodades de samma blifva tillräckliga för båda anslagen, men att så icke inträffat har KiddarhusUtskottet å denna Riksdag, utaf Rid» darhusCassans Räkenskaper inhämtat. Dp, till fullgörande af dessa anslag , influtna Capitationsmedel utgjorde ifrån och Den 14 Juli /. m. med år 1812 intill slutet af sistlidet år, tillsammans 47®1 R-'d. 5 sk. urst., hvaraf, på sätt Utskottet uti sitt öfver RiddarhusÄrendernns förvaltning afgifna samt af Höglofl. Ridderskapet och Adelil, gillade Utlåtande haft aran anmäla , RiddarhusDirectionen, på skäl dem Höglofl.
Jag (inner det vara alldeles tydligt, alt då man frågar, vill man hafva svar, och atl man ej kan någonting afgöra, innan man fått svaret; men jag instämmer med den sista värda talaren så till vida, att när prut.uldr. från de öfriga Stånden ankommit, Hr Frih. o. Landtm, täcktes låta uppföra ilrågavar. betänk, främst på föredragn.listan för påföljande plenum. Innan vi få svar, lärer det likväl ej vara lämpligt afgöra frågor om votertspropostr, sorn bero på de svar, hvilka från de andra Stånden införväntas. Frill. Sprengtporten, Jac. Willi.; För min del måste jag be.trilla lämpligheten af en sådan bordläggning, alt det ena Ståndet bordlägger ett betänk, under afvaktan af ett annat Stånds beslut. Med samma skäl kunde UorgareSt. och BondeSt. bordlägga frågan under afvaktan af R. o. Adis beslut, och på del sättet skulle uti ett ärende af vigt, och Ilvars skyndsamma afgörande icke betyder mer eller mindre, ån att statsi egler:ns uppgörande inom årets slut derpå beror, kunna ifrågasättas om densamma skall kunna vidtagas i den oi ilning, sorn grundlagen afsell. Detta säll alt behandla frågan får jag bestrida, och då Hr von Haitmansdorlf nu begärt en bordläggning, som ej kan nekas, när betänk. nu för andra gången förekommit, så får jag i öfrigt anhålla om bordläggande af detta betänk, i den ordning, som grundlagen liar bestämt. Hr Ek strömer, Carl Joli.: Sedan bordläggning af betänk, blifvit af (vänne ledamöter begärd, oell således ej lärer kunna vägras, har jag intet att i saken yttra, utan instämmer blott i deras begäran. Frih Boye, Ludv.: Jag är förekommen af Frih. Cederström. Mig synes, att hvilken myndighet sorn helst, som algor en fråga, då någon upplysning fattas, felar derutinnan, och jag är således af den tanke, att svar bör inväntas, hvarföre jag understödjer den af Hr von Hartmansdorff och Frih. Cederström framställda begäran.
Vid förnyad föredragning af Vällofl. Borgare-Ståndets, genom Protocolls-utdrag af den 1 dennes, gjorda inbjudning, till instämmande i Ståndets beslut, att, vid beviljandet af det i 4tde punkten afStatsUtskoltels Utlåtandei Njo 435, litt. B, tillstyrkta anslag för erforderliga förbättringar uti Båkoch Fyrings-väsendet, medelst nybyggnad och förändringar till båtnad för sjö-firten i allmänhet, göra ett, till införande i den underdåniga Skrifvelsen lill Kongl. Maj:t så lydande tillägg, "här”föratan anhålla Rikets Ständer i underdånighet, alt, hvad utöfver den ''bestämda gumman kunde erfordras, till fyrars, båkars och sjömärkens inrättande och förbättring, måtte, framför alla andra ifrån Handelsoch "Sjöfarts-fonden utgående kostnader, be tridas af denna fonds tillgångar, fann Ridderskapet och Adeln för godt att denna inbjudning antaga. S, D. Med antagande af Vällofl. Borgare-Ståndets, genom Protöcolls-utdrag af den 1 dennes, gjorda inbjudning, beslöt Ridderskapet och Prot. Utdf. d. 7 April 1841* 335 Adelil beviljandet af ett anslag af io.ooo Riksdaler till nödiga byggnaders och verkstäders uppförande för en arbets-inrältning i Eskilstuna Fristad med vilkor, att det anslagna beloppet skall i Riksgälds-Contoret innestå, intilldess en fullständig plan för ifrågavarande arbets-inrättnings anläggande och vidmagthållande blifvit upprättad och af Kongl. Maj:t i bader fastställd, samt att derefter, och sedan Eskilstuna fristad iklädt sig förbindelsen att tillskjuta hvad, som utöfver anslaget erfordras, och att inrättningen, på stadens bekostnad, framgent underhålla, vid äfventyr af återbetalningsakyldighet, medlen skola i mon af behof till staden utbetalas. 5.
» 1: lfi. yl'//andningar, (deruti ej inbegripnc norrmän för norrska produkter) som resa omkring i landet oell. för egen räkning eller såsom utskickade förandra, utbjuda eller sluta handel örn utländska varor, skola vid ankomsten, med uppgifvande af tiden, huru länge de vilja, i riket sig uppehålla, till vederbörande uppbördsman för krono-bevillhingen i gränsorten erlägga 75 r:dr b:ko för tiden till och med tre månader, saint för hvarje månad derutöfver ytterligare 25 r:dr. Förr än hvad sålunda är föreskrifvet, blifvit fullgjordt, derom bevis bör af uppbordsmannen å medhafvande passet meddelas, må pass för resans fortsättande inom landet eller för återresa ur riket icke kunna utfärdas; skolande sådan utländning, innan lian eger i någon stad inom riket utbjuda eller sluta handel 0111 utländska varor, jemväl åligga, att i Stockholm, hos handels-kollegium, och i öfrige städerne hos magistraternc, styrka sig hafva den stadgade algiften betalt, och tillika uppgifva den tid. han vill i staden sig uppehålla. Den utländning, som, utan att hafva sådant fullgjort, eller den stadgade atgiften behörigen erlagt, beträdes med att utbjuda eller sluta handel om utländska varor, skall, jemte afgiftens erläggande, böta 300 r:dr b:ko, hvaraf hälften tillfaller åklagaren, och hälften fattigkassan i den stad eller socken, der förseelsen egt rum. För öfrigt iakttages hvad allmänna lagen i 5 och 7 kap. handelsbalken och särskilda författningar, i afseende på dylik handel, stadga. fjlländningar, som i städerne drifva handel och rörelse, se morn. 3. Vindragare B:ko R:dr 1: Hi. lagkarlar . * « » .1:10. 3:o För följande personer i städerne utgår af giften åter efter nedanstående särskilda grunder nemligen: Auktionsbctjenle, lika med städernes betjente. § 2. Bokhandlare, lika med handlande, § 9.
Notarier, lön . k 666: 32. tjenstgöringspenningar . ä 333: 16. tillsammans, k 1,000: 3 Kanslister, lön å tjenstgöringspen ningar 400: 200: tillsa inmans. Statistiska Kontoret: Kamererare, lön tjenstgöringspenningar . .000: 500: Kammarförvandt, lön . 1 och för förvaltningen af ManuTaktur-diskonten, iy,9ö3: 16. har jag ansett Styrelsens chef böra bibehålla det arfvode af 1000 Rdr, som hittills varit för honom å Diskontfondens öfverskottsme>del anvisadt, och föreslår jag derjemte, att af det årliga arfvodesbelopp, som med 1,100 Rdr hittills utgått lill fördelning åt Kommers-kollegii fyra ledamöter, 666 Rdr 32 sk. , må till jemn fördelning tilläggas de i förslaget uppförde tvänne föredragande ledamö* terna af den nya Styrelsen. Det torde icke bestridas, att detta tillskott å aflöningen för nämnde Styrelses chef och ledamöter är skäligen påkalladt af det 9 det trägnare och ansvarsfullare arbete, som, i jemförelse med bergs-öfverstvrelsens chef och ledamöter, varder dem ålagdt. Genom indragning af den. fjerde Kommers råds-lönen och minskning i totalbeloppet af ledainötennes arfvoden skulle dock, i och för styrelsen af diskonten, en besparing för fonden uppkomma af 2,185 Rdr 10 sk.