Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
407 nom penningar, samt af Nils Håkanssons Memorial rörande jemkning i skattläggningen ä Sågoch Mjölqvarnar; till Lagutskottet, af Lars Larssons Memorial angående svedjande; samt till BevillniugsUtskottet , af Per Perssons Memorial iörande rättelse i Capitations-afgiften och afgifts erläggande för allt öfverflöd; örn Remiss till OeconoinieUtskottet af Lars Larssons och Petter Janssons Memorialer, den förres om Likstods utgörande, och den sednares om jemkning i Preste-Ståndets rättigheter; hafvandes dock Ståndet icke kunnat upptaga ett uti det sednare Memorialet gjordt förslag om indragning af BiskopsEmbetena. Af den 29 Mars, om Remiss till OeconoinieUtskottet af vice Talmannen Hyckerts tillägg till sitt förut remitterade Memorial angående ett närmare bestämmande af Rentegifvares skyldigheter vid utgörandet af de rentor hemmanen åligga, om Remiss-till StatsUtskottet af Konungens Propositioner angående ersättning för den förlust Allmänna Barnhusinrättningen i Stockholm måst vidkännas genom StorFurstendömet Finlands afträdande, samt angående ett årligt anslag af allmänna medel, till underhåll och vård af med veneriska sjukdomar behäftade personer vid LänsLazaretterna och särskildta Curhus inrättningar i Riket, om Remisser af åtskilliga Riksdagsmäns Memorialer. Af den 31 Mars, om Remiss till Con stitutionsUtskottet af Konungens Proposition om uppskof - med afgörande af de hvilande Grundlagsfrågorna; om bifall till Bevill ningsutskottets anhållan om ökad betjening. 4DS Ben jg April, om Remiss af åtskilliga Riksdagsmäns Me inoiialer.
Det bör åt den offentliga myndigheten öfverlemnas alt på lämpligt satt äska ljud; och troligt är, att trumma eller trumpet skola dertill begagnas; men icke hör det i Lagen stadgas, såsom ett oeftergifligt vilkor för giltigheten af den trenne gånger upprepade varningen, Det är dessutom föreskrifvet, alt ett synligt åtvarnings-tecken skall höjas på stället, der varningen uppläses. Utskottet har i denna §. alldeles förbisett det fall, att den civila myndigheten, vid inträffande uppror, uragtlåter, hvad hon, enligt Lag, är pligtig att göra. Det är dock Uppror, hvarom fråga är. Man hör då icke helt och hållet tillsluta ögonen, för hvad erfarenheten härom vittnar, och derigenom stämpla såsom lagbrytare den militär-befälhafvare, som möjligen nödgas uppträda lill lugnets återställande. 9 §:en Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 182. 25 9 §:en anser jag, på redan anförda skäl, böra alldeles utgå. Emot de i io §:en föreslagna förändringar, finner jag intet vara att invända; men anser hvarken dessa eller de uti ii och 12 SSgjorda afvikelser från den Kongl. Propositionen vara af nog vigt, att Jaöra föranleda Pikets Ständers afslag derå.” Af Herr Gripensvärd, J. O.: ”Under tillkännagivande, det jag endast deltagit uti handläggningen af ifrågavarande Betänkande, ifrån och med det 9 §. af förslaget inom Utskottet förevar, får, då jag icke kan dela de åsigler, hvilka inom Utskottet, i afseende på denna gjort sig gällande, jag emot Utskottets Betänkande i denna del af Lag-förslaget mig reservera.
Enligt sakkunnige och erfarne personers yttranden skulle, genom denna alltför hastiga förändring, den största villervalla och oreda uppkomma — målsäganden lill men och förfång; och, utan någon vinst af tid, följden blifva den, att HofRälterne, ja äfven Högsta Domstolen, kommo till den grad att öfverhopas af göromål , att dessa Domstolar, helst sedan deras arbete nyligen blifvit ökad t genom handläggningen af en mängd förut varande coliegiala mål, omöjligen kunde, utan stor och för parter skadlig tidsutdrägt, medhinna att pröfva och afgöra den massa af Rältegångsärender, hvilken kom me att likasom hopa sig hos dessa ÖfverDomstolar. Åtminstone skulle Svea HofRätt, derunder Den 26 O c t oljer f. »1. Stockholms Stad med 5 UnderRätter, lyder, genast fordra en tillökning af en eller tvenne nya Divisioner — samma förhållande inträffade också snart med Götha HofRält — och tillökning af personalen i sjelfva Högsta Domstolen skalle äfven blifva oundviklig. Hvilken kostnad uppstod ej deraf för Staten, så mycket kännbarare, som KämnersRätternes indragning ej medförde någon besparing, då de, åtminstone i alla större städer, endast skulle förvandlas lill RådbusRätler, med thy åtföljande högre Löner och ExpeditionsLösen — och allt detta — utan någon enda, för vanligt menniskobegrepp, deremot svarande vinst för de rättsökande. Åf alla dessa anledningar, jemte den allmänna obestridliga grundsatts, att del är olämpeligt och vådligt, att i vissa delar göra förändringar utan i sammanhang med det hela, anser jag LngUtskottets Förslag om KämnersRätternes upphörande böra för närvarande förkastas, samt frågan derom behandlas och afgöras vid pröfningen och antagandet af det nya LagVerket.
Visar sig ett öfverskott af 23,121: 37: 7. Den 17 Martil, /. m. 59 Hvarigenom detta Liqvidations-sätt, när härtill lägges de af Utskotten beräknade brister . 761,831: 28: 3. Blir till en Summa af R:dr 784>953: 17- förmånligare för Staten eller Barquen, än det af Utskotten föreslagna , utan att för Disconternes Borgenärer, på det hela betraktadt, medföra större förlust; men väl den för dem och det Allmänna stora fördelen, att genast kunna disponera behållningen. Den Ränteförlust, man kunde tänka sig möjeligen inträffa på Förskottet, lär försvinna , då 3 Procents Ränta, som är Banquens vanliga beräkning på temporaira Lån, i det närmäste uppgå till den Summa, som i Utskottens Calcul är upptagen såsom brist, och då blir förhållandet för Banquen i det ena och andra fallet lika, och kanske, genom den nu föreslagna Operationen, så mycket bättre, att upplupne Räntan till den 1. sistledne October, hvilken jag ej kan calcul era , men som troligen ej uppgår öfver ett år för hela Summan, 6ammanlagd genom öfverskottet ersättes. Då jag sålunda uppgjort en annan plan , än Utskotten föreslagit och jag tror ett närmare öfvervägande af detta ämne vara nödig, hemställer jag ödmjukast , om ej Höglofl. Utskottens Betänkande bör återremitteras. 03 Den 11 Martii, f. m. Friherre Boye, Ludwig: I fortsättning af det bemödande jag, dels genom tryckta Skrifter, dels såsom Representant vid 1815 års Riksdag, förut an vändt till motarbetande af de Penninge-IndragningsPrinciper, hvilka ja_g ansett allmänt skadlige; tror jag min pligt vara, att äfven nu höja min röst emot dem. Jag skulle icke annars göra det; emedan jag tycker mig finna, att det motstånd, som ligger i sjelfva Opinionen, är ändå nästan så starkt det kan vara.
Örn elt sådant torkhus bygges till 20 alnars längd och 12 alnars bredd invändigt, och de öfra lafvarna vid hela den ena långsidan och hela den ena gafveln göras 4 alnar breda, så utgöra de 2,648 qvadrat qvarter; och då säden på dem utbredes jemt till ett qvarters tjocklek, så rymma de lika många, eller 2,648 kubiska qvarter säd. På en Svensk tunna gå 64 kubiska qvarter säd; således kunna på dessa lafvar dagligen torkas något öfver /\o tunnor säd, och på en vecka 240 tunnor. Skulle man finna, hvilket likväl icke är troligt, att säden icke genom en enda gångs eldning i ugnen eller ugnarna blir tillräckligen torr på ett dygn, så låter man den ligga på öfra lafven ännu ett dygn, och ny eldning i ugnen eller ugnarne ske nästa eller andra morgonen på lika sätt som förra dagen, då säden ofelbart blir ganska torr, för alt nedsläppas pä nedra lafvarne att svalas elt dygn I denna oförmodade händelse kan väl icke mera än hälften, eller 120 tunnor säd, 344 Deri 15 December e. m. lörkas i veckan i ett sådant torkhus; men få torde behöfva torka mera på en vecka, eller hinna uttröska mera på den liden. Vill man hvarje timme, sedan ugnen blifvit tillräckligen uppvärmd, låta vända eller väl röra i den utbredda säden, så tror jag alt den till g tums tjocklek skall, med all säkerhet, bli tillräckligen torr att förvaras i många år till 2 alnars tjocklek i magaziner, i hvilken händelse 160 tunnor säd kunna torkas i veckan. Att ett sådant torkhus icke behöfver något mellantak, eller loft, förstås af sig sjelf, äfvensom att yttre taket helst bör vara af tegel; ehuru de i de orter, der de allmänt brukas, endast bestå af näfver, utan att någon fara befunnits för elden, om ugnen försvarligen och tätt muras och göres 6 qvarter tjock vid sidorna och ofvanpå hvalfvet, samt 6 qvarter ifrån väggen, om huset uppföres af trä.
För hertig Carl, alltid i behof af penningar och alltid i saknad af kredit, emedan han aldrig tänkte på att betala sina skulder, stod Hessensteins kassa alltid öppen, och hans tänkesätt voro alltför ståtligt furstliga, att han kunde gifva akt på belopp, förfallotider och återbetalningar. Den yngste prinsen, systerns förtrognaste vän, fick af Hessenstein ständigt nya orsaker att berömma, än den ena, än den andra bland hans älskvärda egenskaper. Det hade fordrats ett hjerta, mindre ungdomligt varmt, än Sophia Albertinas, för att motstå en sådan man. Och hon gjorde det också icke! Kärleken, som ondast lefver och njuter, som aldrig förutser och beräknar, slog med hvarje dag djupare rötter i hennes hjerta. En ny verld hade med denna vaknade lidelse öppnat sig för hela hennes varelse. Hon älskade med hela innerligheten af sin själ, med hela den första kärlekens häftighet. Men hon hade ej gjort sig sjelf reda för sin nya belägenhet. Hon hade ännu ej gifvit sina känslor namn. Hon hade ej sagt ens åt sitt eget begrepp beskaffenheten af den tjusningskraft, som drog henne till Hessenstein. Moderns örnblick upptäckte hemligheten före henne, och döpte den med namnet «kärlek«, innan Sophia Albertina ännu låtit detta förtrollande ord slinta öfver sina läppar. Den eljest så stolta drottningen hyste mycken svaghet för sina begge sistfödda barn, och i synnerhet för det yngsta, hennes enda dotter. När modren öfvertygat sig, att dotterns böjelse för Hessenstein var allvarsam och rotfast, började drottningen, innan hon ännu meddelade sig åt någon, öfvertänka saken från alla dess sidor. För en konungadotter och blifvande konungasyster syntes väl förbindelsen föga lysande, eller rättare föga passande med en konungs oäkta son, hvilken behöfde mottaga den furstliga värdigheten som ett gunstbevis af någon regerande person, men exemplet af Ludvig XIV:s legitimerade barn och deras förmälningar med legitima prinsar och prinsessor af kungliga blodet hade redan undanröjt en stor del betänkligheter i detta afseende, och Hessenstein var i alla fall så rik, att få furstar af andra ordningen härutinnan kunde mäta sig med honom.
ByggningaBalkén, föreskrifver, blifvit af Riksens Ständer sista Riksdag bifallen, lärer denna Lagens allmänna föreskrift hafva blifvit upphäfven, och Brandstadsinrättningen upphört att såsom en barmhertighetsanstalt anses; och vid sådant förhållande, och sedan detta förutgådt, hemställer jag vördsammeligen om icke, den nu mera yilkorliga tvångslagen, som innefattas i denna föreskrift äfven må upphäfvas. Till detta omdöme att så bör ske, hänföres jag först deraf, att sedan, genom stadgandet, att ovilkorligen kunna skilja sig ifrån Brandstodsinrättningar, man nu mera icke anser denna föreskriften om brandstod som ett Barmhertighetsverk, tvångslagen icke synes åsyfta något annat, än ett förmynderskap, att alla på landet, skola på ett eller ann at sätt äga ersättningsKKj 48 Den i Mavs, språk för brandskador, hvilken föreskrift synfi9 vara olämplig, och icke böra innebära vidsträcktare förbindelser för Hemmansbrukare än för Husägare i Städerne, hvilka icke af Författningar äro ovilkorligen älagde deras Hus brandförsäkra, och i afseende hvarpå, på landet liksom i städerne, icke någon inskränkning af tvång bör äga rum; men, utom detta företer sig ett annat skäl för upphäfvande af denna vilkorliga föreskrift, det nemligen, att derigenom komma de qvarblifvande i Brandstodsföreningen att, utöfver behörig proportion, mera än förut, med Brandstodsersättningar betungas, då desse qvarblifvande, måste erlägga hvad på dem kommit att utgifva, som Brandstodsföreningen frångådt, och som, i mindre Härader i synnerhet, kan blifva ganska betungande hvarpå så mycket mera bör fästas afseende, som nu mera, då byggnadsämnen blifvit dyrare, Brandskadeersättningar uppgått till betydliga kostnader, till bevis hvarå må nämnas, att i Åkers Socken i Södermanland nppgår i år Brandstodsersättningeii för en större afbränd By till 9 R. dr Banco på hvarje helt mantal som blifvit betydligare, i den nion Hemmansägare hunnit flytta sig till allmänna Brandförsäkringsverket.
• » Allt blir ditt, om du kan svära Hat åt allt hvad sanning heter Och i drömmar, luftigt skära, Glömma dagens verkligheter. ' Säkert jag i stundens tjusning Lofvat, hvad jag måste bryta, Om ej plötsligt lifvets krusning Ilat öfver spegelyta. Allt med ens blir annorlunda: Vildands-snatter hörs från säfven, Stjälkar mjuka, näckblad runda Falla snärjande kring stäfven. Klöfverdoft i fläkten blandas, Valdthornslåt far öfver vågen. Österns himmel purpurrandas, Dagens äflan fyller hågen. Drömmens bilder utan stadga Börja glida — trolldomsskatten Bytes i en boll af fradga Och en strimma solstänkt vatten. Ack, de dunkla sagosjöar, Äga endast bubblans fägring, Och lycksalighetens öar Hvila i en luftblå hägring ... Anna Knutson. Sen till, att Idun och Iduns Modetidning finnas hos alla edra bekanta! I den nya världen. Några ord om våra tjänarinnor ute och hemma. j| De tyckas där fått ett visst privilegium på denna sysselsättning, alldeles som negrerna på att vara uppassare, kockar och barberare, eller som italienarne att vara fruktmånglare. I själfva verket är det ganska egendomligt, att utländska kvinnor användas som tjänarinnor i amerikanska hem; man tanke sig blott samma sak tillämpad hos oss: jungfrur frän utlandet, ryskor eller finskor t. ex. i svenska hem! Jag undrar, hur det skulle taga sig ut. Man må heller ej tro, att bruket att använda svenska tjänarinnor är utan sina olägenheter för de amerikanska familjerna. Den som vistats någon tid i Förenta staterna, får höra måoga klagovisor i den riktningen. Men vissa specifikt amerikanska förhållanden göra, att man får nöja sig mod svenskorna och — vara glad att man har dem. Det är en bekant sak, att de förmögna amerikanska damerna (och i medelklassens amerikanska hem användas ej tjänsteflickor) erhålla en uppfostran, som, hur förträfflig den än i öfrigt må vara, är föga lämpad att göra dem till goda husmödrar, detta ord taget i svensk bemärkelse. I Bostons och Newyorks berömda colleges lär man sig ej husliga värf.
Sedermera hafva Riksens Sländer begärt tillgång till granskning af flera Cassör; och Kongl. Majit har, vid de tillfällen det pröfvats tjenligt , dertill lemnat sitt Nådiga bifall. En sådan granskning har likväl åldrigt ägt rum , utan Kongl. Majtts samtycke. Huru kan man då i Inslructionen påbjuda granskning af Cassör, till hvilkas revision något samtycke hvarken blifvit hegardt eller lem nadt ? Man lärer då förutsätta, att det skall er • & hållas , eller att Kongl. Maj:t skall blindvis utfärda en Instruclijn till hvilken man ej vill beJ gära Hans sanction. Jag åter tror . att en sådan Instructions utfärdande icke beror af Rikets Ständer ensamt. Den blir i sin nuvarande egenskap en förklaring af Grqqdlagen , och ålägger Embetsverk förbindelser, samt inför uti Stats - Förvaltningen förhållanden, som hittills varit okända. När man då dräger sig till minnes , hvad uti ett constitutionelt Iand ligger till grund för utfärdandet af en författning , så lärer man inse, att Kongl, Majlis sanction äfven i detta hänseende erfordras. Just derföre att denna Instruction ingriper i förvaltningen 3 mjh Den 29 October f. m. ste det bero af Kongl. Maj:t att gilla den , eller icke. Det är således endast på grund af en dylik supposition , jag kan föresiälla mig, att man föreslagit införandet i Instructionen af stadgandet om en mängd Cassors granskning. Man har talat om ett förslag , som skall blifvit lemnadt af ett StatsContoirets Ombud. Härmed må nu förhålla sig , huru som helst ; hvad ledning man deraf hämtat , bryr jag mig alldeles icke om; men deremot tror jag, att Kongl. Maj:ts afsigter voro uti Kongl, Maj:ts skrifvelse om utfärdandet af en ny Instruction tillräckligen ådagalagde , och StatsUtskotlet synes mig icke hafva bordt tillstyrka Riksens Ständer , att definitift besluta om en sak , som innefattar ett ämne , hvilket beror på Kongl. Majlis Nådiga pröfning
Dtsk. tillstyrkt de 12,000 r:dr endast på höft, till stöd för hvilken åsigt jag åberopat den motsägelse, som förefinnes uti Utsk:s motiver å sidorna 21 och 22 uti betänk., äfvensom en Stats-kont:s i SlatsUtsk. tjenstgörande embetsmans yttrande, har Frilen sagt, att det vore endast en fras, som ingenting betydde. Härtill får jag genmäla, att inom StatsUtsk. denna fråga blef behandlad sålunda, att först voterades om bifall eller afslag i hufvudsaken och att majoriteten derefter inpassade motiverna lill det beslut, den åstadkommit. När. så var förhållandet uti förevar, punkt, är det icke underligt, att Frih. Cederström gillar de föreslagna motiverne, som öfverensstämma med hans åsigter, men att de derföre äro förträffliga är ej bevist ej heller att motståndarne till hans åsigter endast bygga på fraser. —- Dessutom vill jag fästa upmärksamhelen på, ett förhållande, som ytterligare torde visa all hvad Utsk. i denna punkt yttrat, är mera en fras, än hvad som finnas å sid. 22. Utgifts-afd:n hade nemi. fattat ett helt annat beslut, än det Ståndet nu har under öfverläggning. På de 166 Den 26 April f. m. skäl, Gr Mörner i sin reservation nplagit, liade afdckn tillstyrkt bibehållandet af termins-afgiften till 5 r:dr och följaktligen underkänt motionärernes förslag på skäl i full öfverensstämmelse med hvad Utsk. yttrat å sid. 22; men då, som nyss nämndes, genom votering i Utsk. fattades det beslut, betänk, innehåller, mäste majoriteten skaffa sig nya motiver, men att de som förut funnos ej blefvo underkända synes just deraf att majoriteten bibehöll den å sid. 22. I öfrigt synes det väl hvar och en tydligt, att, då ännu icke 2:ne år förlupit, sedan den K. Författningen ronde skolverkens organisation utkom, det icke är möjligt, att bestämma det belopp, hvartill terminsafgiften under dessa är upgått.
Befallningshafvande härstädes för reglering och begagnande efter nyare skogshushållningssättet, hvilket ock redan blifvit infördi samt, hvad Hunneoch Halleberg beträffar, under flera års lid lillämpadl, hvarvid de traktevis ordnade årshyggena lemnat följande brutto afkastning genom försalda skogseffekter. 1837 och 1838 4,912 R:dr 1838 och 1839 års vinter 2,845 — 16 1839 och 1840 urs vinter , 3,421 R:dr 1840 oell 1841 års d:o 5,109 — 1841 celi 1842 års d:o 5,622 — Anspråken på enskild egande rätt till de begge ännu odisponerade kro no-allmänningarne, Knbleskog och Weden, hafva blifvit slutligen ogillade genom Högsta Domstolens domar af den 21 December 1840 och 20 Juli 1842, hvarefter särskildt föreskrifne åtgärder ävo vidlagne för reglering af dessa allmänningar, hvilka förmodligen framdeles, äfvensom en odisponerad, inom Bjerke härad belägen, del af förra allmänningen Risveden, komma att med vissa vilkor öfverlålas åt de menigheter, som af ålder fått begagna dem till skogsfångst och mulbete. I allmänhet är hushållningen med enskildas skogar hvarken sparsam eller annars väl vårdad. Ett ofta omättligt och merendels föga nyttigt svedjande, stark kolning och mindre noggrannhet vid förefallande hyggen bidraga synnerligast till deras förminskning. Skogsrödjning sker sällan och än mindre ålerplanlering elter fälld skog, i synnerhet uti skogstrakter, som innehafvas af allmogen; och torde mycken svårighet möta innan sådan eller annan tjenlig hushållning kan varda införd äfven å de allmänningsskogar, som för slikt ändamål blifvit i senare tid öfverlemnade åt vissa interessenler till gemensam vård för gemensamt behof.
Hartmansdorff under förmiddagens plenum begärt att få veta orsaken, hvarföre K. remissen ronde skoloch clericistaterna ännu icke blifvit besvarad, har jag från KammarCollegii contör låtit infordra upplysning derom och deraf erfarit förhållandet vara sådant, att den K. remissen kom KammarColkm tillhanda d. 4 Äng. i83o och blef den 16 Nov. i832, sedan vederbörandes utlåtm från orterna inkommit, öfverlemnad till K. Statscont., hvarifrån den ännu icke återkommit eller någon anledning för dröjsmålet blifvit uppgifven. Hr Rosenblad, Bernh.: Såvida jag rätt fattat Hr Skogmans anförande, instämmer jag visserligen med Frih. Palmstjerna deruti, att uti samma anförande saknas en uträkning, huru Hr Skogman kommit till de summor och resultater, han trott sig finna; men derföre kan jag icke i öfrigt instämma med Frih. Palmstjerna i afseende på beräkningen af statens inkomster och behof. Jag är visserligen, såsom enskild riksdagsman, icke i tillfälle att kunna uppgöra en annan budget, men har likväl mycket att påminna emot den, som blifvit uppgjord. Frih. Palmstjerna tager såsom en afgjord sak, att vår Bank, hvaruti finnas emellan 5 å 6 millioner och som dertill disponerar 3 millioner r:dr statsmedel, icke skulle gifva någon afkastning åt sin ägare, staten. Om detta förhållande skulle äga rum, erkänner jag, att icke, utan ökad bevilln., de utgifter kunna bestrida”*, som StatsUtsk. föreslagit; men anser man sig icke böra vara så generös, så söker man de tillgångar, man har i Banken, och man skall finna en tillgång, som icke är att förakta. Om man beslutar, att af denna Bankens vinst en större summa skall förblifva under Bancostyrelsens disposition intill nästa 8 H. io 74 Den a J u n i e. m. riksdag, kan man med all säkerhet använda resten för statsverkets behof. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.:
Men deremot tror jag, att det är högst olämpligt, att It. St:r reglementera i en sak, sådan som denna. Det, är ju General-Tullstyrelsens skyldighet, att sjelf tillse att icke smuggling eger rum, och då är det väl oriktigt att binda händerna på denna styrelse, genom att bestämma hvar bevakning bör finnas eller icke finnas. Jag anser således att man bör alslå Betänk:t och öfverlåta åt GeneralTullstyrelsen att i denna sak få handla såsom hon anser nödigt. Jag (örenar mig således med Hr Fåhraeus och anhåller om afslag. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att, i afseende å Utsk:ts uti första punkten af förev:de Betänk, gjorda hemställan, hade yrkats dels bifall dertill och dels afslag derå, samt att, hvad beträffade Utslcts sednare hemställan, något yrkande derom ej afgifvits; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde först propos. på bifall till Utskrts hemställan i Betänk:ts första punkt, hvartill svarades många ja oell nej i blandning, samt sedermera propos. på afslag å samma hemställan, då svaren utföllo med många och starka ja, blandade med många nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Gr. Posse begärde votering. Upplästes och godkändes följande förslag till voter:s-propos.: »Den som bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts uti första punkten af Betänkit N:o 42 gjorda hemställan i fråga om upphörande af skyldigheten för mindre fartyg och båtar att vid insegling till Stockholm anlägga Blockhusudds-tullen, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. i fråga v:de hemställan.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 63. Nej — 69. Utslcts sednare hemställan blef härefter, uppå framställd propos., af R. o. Ad. bifallen.