Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äommitteen mara tidftäded, men i l)ändelfe af laga förfad, forn (jod Äonungeitd SBefaditingél)afmande tidigt anmälad bör, eger Äoiutitgené SSefaduingdfjafmande, efter Jgrnraddffrifmareitö förflag, en ffieftig man t Ijand fläde förordna. Unders låter £äradäffrifmarcn att i rätter tid förfad anmäla, eder itteblifmer (jan, utan laga förfad, längre än tmå timmar utöfmer den tid, font tid förrättningen utfatt 54 35emillningd 2:o $rottofogben flad äfwett wara tidftäbed, »ib enahanda bot för förfado* loft ntebtifwanbe, font efwan ftabgab är. § 88. i:o kronofogden, font tidljanbagär nteb ttöbiga up^ltjténtngar, före imber tjenftentanna 2:o ©d wäl ^äraböffrifwarett font kronofogden åligger, wtb påföljb, font för anbra fel t tjenften, att, när, antingen wib wärbering af Remman od; lägetts fjeter, eder annard, krottand rätt warber förnärntab, fåbant i protofodet anutärPa; ffolattbe Sareringdskommitteen wara förbuttben, att be gjorba anntärfnittgarne graitffa od; utldtanbe beröfwer t protofodet ntebbela. § 89. Sareringd Sares riitgdsleöamot afträde, bd l;att fjelf flad tarerad. § 61. Sid Sareringdskommitteen beröfwer ej fjudbottbe afgifwa förtecfning d be perfoner, för l)wilfad bewidniitg l;att attfwarar, l)wareutot f;onont owilforligt åligger att anmäla od), pd fält om 9?iantald
Uti ett hos Borgare-Ståndet afgifvet Memorial, som till Stats-Utskottet blifvit remitteradt, har Herr E. G. Lindström, jemte framställning af det orättvisa och obilliga uti nu gällande Författning, enligt hvilken enahanda Båk-afgift erlägges af alla fartyg, utan afseende å det antal fyrar, som af dem passeras, och för dem kunna vara af gagn, föreslagit, att nämnde afgift hädanefter måtte af hvarje fartyg utgöras till olika belopp efter antalet af de Fyrar, hvilka fartyget under resan förbigår, äfvensom att i öfrigt afgiften måtte, om sådant läte sig verkställa, nedsättas till hälften af hvad nu erlägges, helst, oaktadt en dylik nedsättning, de inflytande Båk-afgifterne sannolikt ändock skulle befinnas tillräcklige för Fyrarnes vidmakthållande. Jemlikt 2 Art. af Kongl. Reglementet angående Lotsoch Båk-inrättningen i Riket af den (6 Maj 1827, skall för hvarje fartyg, som begagnar Svenskt farvatten, i allmänhet betalas en Fyroch Båk-afgift till kronan för Fyroch Kännings-båkars samt Sjömärkens nybyggnad, förbättrande och årliga underhåll. Denna afgift erlägges för lastade, från utrikes ort ankommande eller dit afgående, Svenska och Norrska fartyg, äfvensom sådana främmande nationers fartyg, hvilka genom tractater betingats enahanda förmoner, som tillkomma de inhemska, med 10 skillingar per läst af fartygets dräg - Stats-Utskottets Utlåtande_, N.o 58. 7 tighet, serskildt för inkommandet och serskildt för utgåendet. Andra främmande nationers fartyg, i afseende å hvilka dylik öfverenskommelse ej eger rum, betala dubbel afgift, eller 20 skillingar per läst. Af inhemska sjöfarten erläggas för inkommandet och utgåendet tillsammans såsom för en resa, då fartygen äro däckade och lastade, 3 skillingar per läst, men för öppna skutor och båtar allenast en skilling per läst. För barlastade fartyg utgöres i ofvan-uppräknade fall hälften af de för lastade fartyg stadgade umgälder.
Betänkanden af den 16 sisth Juni: 1:0 Öfver Eric Johanssons från Medelpad Memorial , hvari bland annat yrkats, att för den jordägare, sorn dertill har tjenligt vattenfall, må blifva tillåtet att uppföra så kallade Svans, hamrar eller husbehofs-smedjor. a:o Afven Eric Perssons från Carlstads Eän Memorial, angående beräkningsgrunden för fattig-procenten af Sterbhus. 3:0 Afven Eric Johanssons från Medelpad förslag, det Jjandtmännen må blifva oinskränkt tillåtet att, vid det de till Städerna införa varor till försäljning, få desamma jemväl i öppna bodar och stånd, äfvensom å torgen föryttra ; samt 4:0 Öfver Herr Friherre Carl Akerhjelms Memorial, rörande någon mera bestämd föreskrift om strömrensningar m. m. tit supra. Ex Protocollo, Olof Werlin. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Be svärsoch Oeconornie Utskottets den a 8 i den wa månad afgifna Betänkande och Utlåtande un. der den ar förutgående: 2:0 Dan s Juli. l:o I anledning af väckt fråga, huruvida någon Embetsman borde kunna äga rättighet att förbjuda invånarne i en ort att hvar sorn helst inom Riket söka arbete. 2:o Rörande väckt fråga orri ett Stats-SjöAssurance-Contoirs inrättande i Stockholm. 3:0 Angående vidtagande medel till vaccinationens befrämjande ; och 4:0 X anledning af gjordt yrkande om Riksdags-Relationers infordrande. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Till justering upplästes Expeditions-Utskottets insända Förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående utvidgad Handelsoch Seglations-frihet för Innevånarne i Skåne och Blekinge; hvarjemte lästes ett från Högloll.
Valeria grät bittra tårar, och först tiden förmådde lindra smärtan af denna förlust. Men ännu ett år förgick, och lifvet framflöt åter i sin forna bädd. Och se, en vacker sommarafton återkom helt oväntadt Muzio. Under alla fem år, som förflutit sedan hans alresa, hade ingen hört någonting om honom. Alla rykten rörande Muzio hade dött bort; det var som om han hade alldeles försvunnit från jordens yta. När Fabio mötte sin vän på en af Ferraras gator, hade han så när skrikit lill af öfverraskning och glädje o c h förde honom genast till sitt hem. I den till villan hörande trädgården fanns en afsides liggande och beboelig paviljong, i hvilken Fabio inbjöd sin vän att bosätta sig. Muzio mottog tacksamt hans anbud och flyttade redan samma dag öfver dit tillsammans med sin betjänt, en malaj, stum, men icke döf, och att döma af liffullheten i hans blick, utrustad med mindre vanliga förståndsgåfvor. Tungan på den arme mannen var bortskuren. Muzio förde med sig ett tiotal koffertar, innehållande en mängd af de mest olikartade dyrbarheter, samlade af honom själf under ständiga och vidsträckta resor. Valeria gladde sig åt Muzios återkomst, och han å sin sida hälsade på henne gladt och vänskapsfullt, men lugnt; och efter allt att se hade han trofast hållit det ord, han gifvit Fabio. Under dagens lopp medhann Muzio att ordna allt åt sig i paviljongen. Med malajens hjälp packade han upp en mängd dyrbara och sällsynta saker: mattor, sidentyger, dräkter af sammet och guldbrokad, vapen, dryckeskärl, pokaler och fat, prydda med emalj, guldoch silfvesaker, smyckade med pärlor och turkoser, skrin och kistor med rika inläggningar af bernsten och elfenben, slipade kristallflaskor, välluktande kryddor, rökelsekar, skinn af vilddjur, fjädrar af de sällsyntaste fåglar samt en mängd andra föremål, hvilkås blotta användande syntes hemlighetsfullt och obegripligt. Bland alla dessa skatter fanns äfven ett pärlband af sällsynt skönhet, hvilket Muzio erhållit af själfve shahen af Persien för någon stor och hemlig tjänst.
Hvad tycker ni om honom?” Lyckligtvis befriade musiken kusin Jean från att meddela sitt svar, och denna gång var han icke missnöjd med att Blendas uppmärksamhet drogs till scenen. Han såg det så mycket hellre som, förutom kammarjunkarens och handelsexpeditens kikare, äfven en mängd andra kikare riktades på den sköna flickan. Men det skulle bli ännu bättre. Mot slutet af akten öppnades dörren till avantscenen midt emot, och tvenne herrar stego in. Så snart de satt sig och kastat ögonen kring salongen, fästades dessa, efter en flyktig blick inåt teatern, på logen gent öfver. Kusin Jean såg då den ene af dessa herrar hastigt spritta till, vända sig åt sin granne och derefter åter rikta ögonen rakt fram, hvarunder begge utbytte några lifliga ord, hvilkas föremål icke var särdeles svårt för den uppmärksamme älskaren att urskilja, ty de upphörde ej att betrakta Blenda. Och den, som först blef henne varse, hade i sina blickar en eld, en otålighet, som tycktes vilja tvinga henne att återgälda hans ihärdiga uppmärksamhet; men så länge ridåen var uppe, hade Blenda, liksom förut, endast sinne för de spelande. Ja, ännu sedan den gått ned, stirrade hon åt samma håll efter den sköna Preciosa och kände i sjelfva själen återklangen af hennes sång: ”Mellan glädje, hopp och smärta, Hvart min oro drifver mig, Klappar blott för dig mitt hjerta, Hvilar tanken blott på dig!” Ändtligen sade hon till den otåligt väntande unge mannen, som stod der bakom henne liksom på brinnande kol: ”Hur kan man någonsin med likgiltighet eller ens med lugn sitta på spektaklet? Ni ser icke ut att njuta mycket, kusin Jean!” ”Jag har ju icke heller – hvad jag vet – påstått att jag njuter!” Blenda såg på honom med förvåning. ”Hvad tänker ni på?” ”Jag tänkte på min resa i natt.” ”I natt – far ni redan i natt?” Den lifliga glans, som nyss strålat ur Blendas öga, insveptes genast i ett töcken; alla de intressen, hon nyss haft, voro glömda.
Obetalda Räntor derå vid 1837 års slut 2,237:47. 6. ... — 114,787:26. 8-j,628,283:l 5.10. 2:o Osäkra Fordringar 126,655:26. 3. 3:o Inventarier 777:44.— 4:o Förskjutna Medel: a) Assurance-premier för Egendomen Holms Bruk, förskjutna Rosenborgs & Ékenmarks Concursmassa 1,280:31. 6. b) Förskott till Gamla Ull-Discontfonden 1,491: 1. 7. c) D:o af lön och begrafnings-hjelp till Öfversten m. m. Commerce-Collegii E. F. Ström. — 25 — Balance till år 1838; Transport R:dr Skulder: l:o Till Rikets Stunders Bank: a) å Depositions-Afdelningens Räkning N:o 8, Kongl. CommerceCollegii stående eller tillökta Discont-lån mot 3 procents ränta, Capital 89,101: 5. 4. b) å D:o D:o Räkning N:o 5, af Kongl. Commerce-Collegii Creditiy för Manufactur-Disconten (B:co R:dr 910,898: 42. 8.j) emot 3 procents årlig ränta begagnadt Capital 836,271:25. 5. As signation för år 1797 — 3. 4. Carl G. Kusel. 4 26 Capital-Slut öfver Manufactur - Debet. Balance från år 1837: Skulder: l:o Till Rikets Ständers Bank: a) å Låne-Afdelningens Räkning N:o 8, Kongl. Commerce-Coliegii stående eller tillökta
Om man nu såsom det minsta qvantum höfoder, hvilket erfordras till de uppgifne kreaturens vinterföda, beräknar endast 100 lispund hö för hvarje häst, oxe och ko, 40 lispund för hvarje ungnöt och 5 lispund för hvarje får, så skulle för alla ladugårdarne i länet åtgå årligen ungefär 13,550,000 lispund hö, eller nära tre millioner lispund utöfver hvad som skördas å naturlig äng; hvilket sistnämnde foderförråd således antagligen är det minsta, som hvarje år åstadkommes genom insåning på åkerjord. Denna produktion af artificielt foder förutsätter, efter medelberäkning af 150 lispunds skörd å tunnlandet, att för sådant ändamål användas af åkerjorden årligen omkring 20,000 tunnland eller öfverhufvud taget 6 tunnland å hvarje hemman, en beräkning, som icke gerna kan vara för hög. Såsom i sektionen för jordbruket är nämndt, har man dock uppgifvit, att icke mindre än 95,000 tunnor spanmål årligen förbrukas till kreaturens utfodring. Största delen häraf kan antagas omfatta hafre till hästarne jemte någon slösäd till andra kreatur. Användning af strid säd till boskapens utfodring förekommer inom detta län i allmänhet endast på Öland, hvarest, då den naturliga ängen är af ganska inskränkt vidd, och artificielt foder ännu icke frambringas i tillräcklig mängd, bristen på hö måste i nästan alla ladugårdar er sättas med halm och säd. Det är egentligen endast vid de större landtbruken i länet, som rotfrukter utgöra en hufvudsaklig beståndsdel af kreaturens föda. Under åren 1857 och 1858 var höskörden inom de flesta trakter af länet utomordentligt knapp, hvilket förhållande delvis inträffade jemväl år 1859. Då äfven sommarbetet under dessa år mycket skadades af stark torka, så nödgades en mängd jordbrukare att genom försäljning eller nedslagtning minska sina ladugårdar. Denna minskning kan likväl anses ersatt genom senare årens afvel. Det är svårt att afgöra, huruvida detta läns produktion af ladugårdsalster fullt motsvarar det egna behofvet.
Krigsoch Kammar-kollegierna, som blifvit anbefallda att häröfver inkomma med underdånigt utlåtande, hade, sedan vederbörande blifvit hörda, med öfverlemnande af underdåniga yttranden från Boställs-direktionen och Chefsembetet vid Södermanlands regemente äfvensom från Konsistorium i Strengnäs stift samt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Södermanlands län, för egen del i underdånighet meddelat, att ifrågavarande boställe, som enligt 1825 års jordebok droge ränta i kronovärde 1 R:dr 1 sk. 10 rst, deraf kronan behållet 5 sk. 11 rst. och det öfriga indelt, samt kronotionde 7 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, jemlikt beskrifning till en vid laga skifte år 1839 författad, i Generallandtmäterikontoret förvarad karta, hade en egovidd af 4 tunnland 30 9/32 kappland åker och tomter, 3 tunnland 24 l/4 kappland äng och 4 tunnland 16 V2 kappland afrösningsjord eller tillsammans 13 tunnland 7 l/32 kappland, samt att detsamma, som uti 1840 års Aflönings-indelningsverk för Södermanlands regemente vore upptaget bland de till utarrendering afsedda boställen med en beräknad behållen afkastning af 13 R:dr 31 sk. 7 rst. Banko, enligt kontrakt den 6 Mars 1838 vore af regementets Boställs-direktion utarrenderadt till Orgelnisten Joh. H.
Det är gifvet, att ifall de öfrige RiksStm icke skulle instämma i denna åsigt och den således icke blefve R.St:s beslut, så står det R. o. Ad. öppet, att för sin enskilda del besluta antagandet af 2:ne Kanslister för det upgifna ändamålet, liksom det äfven står R. o. Ad. öppet att, ifall de så skulle finna nödigt, ge nast besluta antagande af dessa Kanslister, för att bestrida utöfningen af denna befattning, intill dess beslutet af de öfrige RiksSt:n kan fattas. Men som sagdt är, jag anser det verkligen af stor vigt, att det mätte blifva ett allmänt beslut, på det hvarje medlem af denna församling, på samma sätt som hvar och en af de öfriga, måtte kunna få kännedom om hvad som der passerar och yttras af hvarje medlem, hvilket f. n. är snart sagdt alldeles okändt; ty man ser visserligen referater i Tidningarne, men till dem kan man, efter den erfarenhet jag redan gjort, icke sätta fullt förtroende. Jag anhåller att denna motion måtte till vederbörligt Utskott remitteras. Frih. Raab: Då jag med nöje förnimmer, att Hr Cederschiöld i hufvudsaken instämmer i det förslag, som jag tagit mig friheten framställa till R. o. Ad., vänder jag mig till Hr Cederschiöld med hemställan, huruvida han icke vill afstå från att göra detta till en allmän fråga.
Staissamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskotlels Betänkande N:o 46. åttonde Hufvudtitelns ordinarie stat uppföras, för att åt de församlingar, som fullgjort eller åtaga sig att fullgöra de Litt. k. föreskrifna vilkor och som förbundit sig att till hälften fylla hvad som brister i ofvansagda minimibelopp, såsom statsbidrag tilldela den motsvarande hälften af denna brist; Litt. o) att till Kongl. Maj:ts disposition ställa en å Riksgälds-kontoret anvisad anslagssumma af dO.OOO R:dr årligen under nu ingående statsreglerings period för att, i mån af behof, användas på det sätt att de församligar, hvilkas folkskolelärare redan i lön åtnjuta 400 Ridr eller derutöfver, förbinda sig att höja lönen utöfver nu utgående belopp, ett statsbidrag till lika belopp med iorsamlingarnes sålunda lemnade ytterligare tillskott, må, efter Kongl. Majit» nådiga pröfning, anvisas; dock att Statens bidrag för detta ändamål icke må öfverstiga 50 R:dr årligen för hvarje lärare; Litt. a) att deremot, enär nu mera vissa statsinkomster icice anvisas för vissa bestämda utgifter, hvad af Kongl.
Men enär det föreslagna arbetet ingalunda kan anses vara behöfligt i och för denna byggnads fortfarande vidmagthållande och bestånd samt Statens tillgångar vid innevarande riksmöte tagas i anspråk för flera andra vida angelägnare behof, har Utskottet, jemväl med afseende derå att det hos Utskottet företedda af Professor Scholander uppgjorda kostnadsförslag, upptagande den icke obetydliga summan af 90,000 R:dr, icke, så vidt Utskottet har sig bekant, blifvit af vederbörande embetsmyndighet granskadt och godkändt, funnit sig vara förhindradt att motionärens framställning förorda och hemställer alltså att Herr Wolffelts ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Mars 1863, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående upplåtande till Göteborgs Museum af Kronans andel uti f. d. Ostindiska kompaniets hus i Göteborg. (I. A ) Af högstberörda nådiga Proposition (införd under J\fs. 55 i första Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll) inhemtas, hurusom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Göteborgs och Bohus län med underdånigt förord öfverlemnat en af Styrelsen för Göteborgs Museum, åt hvilket staden Göteborg till lokal kostnadsfritt upplåtit sin hälft af förra Ostindiska kompaniets dervarande hus, gjord underdånig ansökning att, för vinnande af erforderligt ökadt utrymme för så väl Museet som den i staden varande Slöjdföreningens skola. Kongl. Maj:t måtte i nåder bifalla eller hos Rikets Ständer föreslå, att äfven Kronans hälft af nämnda hus måtte varda för alla tider till Göteborgs Museum kostnadsfritt upplåten, under de vilkor, som Kongl. Majit kunde finna vara betryggande för vinnande af de med upplåtelsen afsedda ändamål.
Herr von 8trok.ircb, bkenniNA ^.äolnb, pttrade sig, enligt sedermera inlemnadt striftligt anförgnde: - Herr i3A Den r3 Maj. Herr Friherre Liifversköills ^lvmorlLl innehäller 2:ne icke frän hwarannan offiljaktiga ämnen - först, at 2:ne mttiionEtR:dr mätte af genast utbetalas til förswarswerket och dernäst, at Stats-^omoiiet borde inga uti författning om Lans erhällande mot 6 procenis ränta, för at dermed öka tilgängarne til bestridande af nödiga utgifter. Hwad det förra beträffar, sä kan ingen undgä at finna den fara, hwaruti Riket och foljakteligen hwar och en medborgare är stadd, samt at alt dröjsmäl bör förekommas, som hindrar eller upffjutcr et nödigt förswar, och hwarföre jag, om wänlig ordning ej kan följas, jemwäl förenar mig dermed» at Larifen mä igenom Riksens Ständers örncoUtffott ingä uti behörig författning, at deste medel mä kunna ffyndfammeligen wara at tilgä; men äter hwad upläningar angä emot 6 proc^nt8 ranta» anser jag denna fräga tarfwa närmare öfwerläggning / och denna utwäg ej widtagas, sä länge andra medel möjligen äro at päräkna» hwilka jag hoppas kunna utses. Det är ostridigt, at 6 procent ränta belastar Staten och förswärar skuldens re^U^tion. Jag tror at förra tiders händelser, det wil saga erfarenheten , bör uplpsa och werka pä beflutet. Wid i73g ärS Riksdag skulle Riksgäldssedlarne göras begärlige med ränta, men det warade icke länge förr än man fann räntan för tung, och huru hufwudstolen afkortades behöfwer ej anmärkas.
Med anledning häraf, förklarade Kongl. Majit, uti nådigt bref den 11 Oktober 1841, att en juridisk profession vid hvartdera Universitetet skulle genast till ansökande kungöras, hvarjemte Konsistorium academicum erhöll befallning att, efter Juridiska fakultetens hörande samt med fästadt afseende på den fullständigare undervisning, Rikets Ständer åsyftat, ej allenast i egentligen juridisk, utan äfven i ka 45. meraloch statsmannabildning, inkomma med närmare bestämdt förslag till den för ett sådant ändamåls vinnande lämpligaste fördelning af läroämnena mellan de särskilda professionerna, hvarvid dels skulle tagas i betraktande en ifrågaställd förändring af filosofie-praktice-professionen, dels uppgifvas' huruvida den ofvannänuide, af Ständerna begärda fullständigare, undervisningen skulle kunna meddelas af endast tre Juris professorer, så att en lön kunde blifva tillgänglig för en indragen fjerde medicinsk professions återupprättande, eller huruvida en fjerde juridisk profession vore af nöden. Uti ett, till följd häraf, den 11 Januari 1842 afgifvet utlåtande, bar härvarande Juridiska fakultet, sorn förut mellan de tre professionerna föreslagit den fördelning, att till en af dem skulle såsom läroämne höra allmän civiloch kriminalrätt, till en annan endast laghistoria samt till en tredje den sä kallade ekonomiska rätten, (derigenom vore, sa vidt med inskränkta tillgångar är möjligt, sörjdt för den egentliga juridiska bildningen), yttrat följande: “Ehuruväl i denna del ännu mycket återstår att önska, så synes dock, särdeles med afseende på tidens riktning och den af Rikets Ständer uttryckta önskan, en till Juridiska fakulteten hörande lärostol i statsvetenskaperna, framför någon ytterligare delning af de egentligt juridiska läroämnena, vara mest af nöden; och härom lärer så mycket, mindre tvifvelsmål kunna uppstå, som det är bekant, att vid vissa Tyska Universiteter särskilda, med många lärare försedda, statsvetenskapliga fakulteter äro upprättade.“ Långt ifrån att en fjerde profession i Juridiska fakulteten skulle kunna betraktas som öfverflödig för 'det af Rikets Ständer åsyftade ändamål, ansåg
Men hon hade icke väl kommit in och stängt dörren efter sig, förrän hon hörde porten der ute öppnas och stängas helt sakta. Hon blef nyfiken att se hvem det var och lyste ut i gången med ljuset, som hon ännu höll i handen. — Nåväl, hvad såg hon då? — Jo, hon såg en menniska eller hvad det var, helt hvitklädd allt igenom och hvit i ansigtet som krita, med ögon som sågo ut liksom tvenne svarta kol, så att hela varelsen liknade en liten snögubbe med en kappa omkring sig. — Men det är ju icke möjligt, att någon kunnat gå på detta sätt på gatan. — Jo, han hade ju kappan öfver alltsammans, så att det var bara när den fläktade upp som man såg, huru han såg ut, och så hade det der fruntimret också, som gick in till herrn. — Nå hvart tog då den der snögubben vägen? — Han for förbi så fort och tyst som en nattfågel och uppför trappan till venster, men madam Jonson blef rädd och hemsk i sinnet, efter som den gamla prostinnan bott der i våningen ofvanför, och hon hade begrafts dagen förut, som herrn vet. Ah jaså, var det dagen efter hennes begrafning? — Ja, just dagen efter, jag minns det så mycket bättre, för det var samma dag, som jag bar hem den stora tvätten till kamrerns, i onsdags åtta dagar sedan. — Det var då jag upptäckte den första hemlighetsfulla papperslappen, — tänkte jag förvirrad. — Tänk, om det skulle vara något spökeri eller sådant otyg i huset efter den gamla döda frun, som bodde här! — sade tvätterskan villrådig och betraktade mig med frågande blickar. — Fru Lund tyckte då verkligen, att det var ett hvitklädt fruntimmer, som gick in till mig i natt? —sade jag, afbrytande hennes nyväckta idéer, innan hon skulle få tid att alltför mycket förvilla sitt minne. — Ja, det tyckte jag visst. Men du store Gud, detta står aldrig rätt till, ty när jag tänker efter, så var hon lång som en flaggstång och slankig, som om hon hade haft en svepning under kappan, och jag tyckte bestämdt att hon var hvit i ansigtet, alldeles som portvakterskan sade.
StatsUtskottets den t dennes afgilne, och sistledne gårdag på bordet 234 Den g Maji. lagde Utlåtande angående den Summa, som för Stats och Riksgälds Verkens behof erfordras, att^ genom allmänna Bevillningen utgöras. Grefve Gyllenborg, Johan Henning: Hög. loflige StatfUtskottets förlidne gårdag såsom inkommit anmälte Betänkande, med tillkännagiivande af eft tillokt behof af 250,000 R:dr, att genom Bevillning fyllas, lärer snarare få anses, som ett mindre behöfiigf avertissement, än åsyftande något derpå af Riksens Ständer grun. dadt beslut, emedan det icke lärer kunna förmödås att Riksens Ständer skulle bevilja TotalSumman för Statsanslagen, utan att förut känna detadlerne,-i de delar hvaraf densamma måste uppfattas, och hvilket äfven synes instämma med Utskottets eget yttrande i slutet af Betänkandet, att nemligen U<skottet, i dess snart af* gifvande generelle Betänkande, ernar upptaga och beskrifva förhöjningarne, som i denna StatsReglering ä-gt rum j det blifver först då, sedan denna inkommit , hvarom nu erindras, och icke nu, som BevillningsSumman kan be* stämmas, särdeles sorn flere ännu icke medgifna betydcligare anslag på Riksens Ständers afgörande bero.