Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bref, som deruti inlägges, bör likaledes vara försedt med ett eller flera frimärken till lika värde med brefportot, vid äfventyr, att, i annat fall, bref-emotlagaren måste betala ej allenast fullt porto, utan ock derutöfver särskild lösen, motsvarande ett enkelt porto; 7:o. Att bref, som behandlats allenast å en post-anstalt, men ej befordrats emellan tvänne, bör, innan det från post-anstalten ullemnas, med frimärke förses' till erforderligt belopp, samt med posl-anslaltens stämpel; 8:o. Alt brefdragare, som anställas vid de post-anstalter, der General-Post-styrelsen finnér dylika betjentes antagande vara af behof påkalladt, skola, så vida adressatens bostad är känd, och ej å det ankomna eller inlemnade brefvet är antecknadt, att det skall ä post-anstalten qvarligga, kringbära nämnda bref tili adressaterne, hvilka derför betala lill brefdragarne en skilling för hvarje bref; 9:o. Att frimärken, motsvarande vär.det å de särskilda portosatserne, skola, på satt General-Post-styrelsen derom förordnar, från Postverket utiemnus; börande två procent å hvad genom frimärkens försäljning inflyter användas till ersättning, dels till de personer, åt hvilka nämnda försäljning kan varda uppdragen, dels åt den eller dem vid Postverket, som få vidkännas besväret med och ansvaret för frimärkenas emottagande, vårdande och redovisande; 10:o. Att postkartorna skola upptaga endast antalet af afgående orekommenderade bref, men icke adressaternes namn, så vida ej detta sednare särskildt äskas utaf bref-afsändaren, som då derför erlägger en särskild afgift, hvars belopp af E. K. M:t bestämmes; ll:o. Att af postmedlen ej mer än Ett Hundratusen Riksdaler årligen må påräknas att såsom behållen inkomst till Stats-verket ingå; hvaremot blifvande öfverskott hädanefter, såsom hittills, får af E. K.
Man må för öfrigt vid granskningen af denna fråga i synner. het påminna sig tiden, då understödet begärdes och fecks, samt att Banquerouterne i England icke voro bär kända, förr än i Februarii; att de, som deraf följde i Götheborg, yppade sig i slutet af samma månad; att Fastings marknad börjar den io Mars; att Brukspatronen, då han reste från sitt hem, icke kände stockningen i handeln, men hoppades i marknaden bekomma de penningar, han behöfde till liqviderandet af erhållen spannmål, erforderligt tackjern och sina samt hela menighetens debetsedlar, emottagna för kolning och körslor; att under villervallan i England inga vexlar kunde dragas; att således penningetillgån - Den a3 Mars f. m. »97 garna i Götheborg, eller allt hvad från det stället kunde commenderas, inskränkte sig till de få orters egna capitaler, som ej voro häftade i massorne; att således den halfva millionen man vanligtvis behöfver i Fastingen för att liqvidera sex gångor så stor skuld, ej kunde inträffa; att tiden var så kort, att uti Discontväg, äfven om summan funnits i Disconterne att tillgå, man dock icke kunnat bekomma hvad som erfordrades ; att således härigenom så väl Brukspatronen med 1000 Sk© smide, som den der hade mer eller mindre, var utan penningar, och saknade, äfven med bästa vilja och credit, tillfälle att så hastigt, som erfordrades, göra rätt för sig, ty man gömmer sällan hos oss inom näringarne capitaler till oförutsedda tillfällen. Vidare att § af priset man erhållit några månader förut för plankor, bjöds i förlägenheten, och hvaröfver man i denna stund icke ännu kommit, och att troligen detsamma hade inträffat med jernet, om ej mera förmögenhet funnits instucken i denna rörelse, än i trädvaruhandeln, hvarföre den äfven kunde med ett ringa tillfälligt understöd upprätthållas.
Juden aktar sig för att slösa, han lefver inte särskildt lastbart, han dricker sig inte drucken – ställer aldrig till skandal ... men hvar han går fram, droppar lyx och ruin ur hans händer – hvarken ondt eller godt biter på en jude, herre, aldrig acklimatiseras han riktigt – han är bara sitt eget själf – strykrädd – bara sätt foten riktigt stadigt på hans nacke, så kysser han er på handen ... Ah, jag känner dem ... Mr Mac Loughlin hängde med sidan af sin öfverkropp öfver stolskarmen: – Mister Hultman, ni har varit i Philadelphia? Nå, det är – eller det var åtminstone – en ärlig amerikansk stad med ärliga präktiga affärshus ... Minns ni Grossbridge kappaffär – he? Biträdena betalades med hederliga löner, flickorna lefde i goda anständiga boardinghouses och hade dessutom ett par dollars i veckan till att kläda sig hyggligt och till en åktur i Fairmount ... boden blomstrade ... Well – några steg därifrån börjar en liten oansenlig affär – två judar – Isaak Brothers, personalen underbetald, varorna tillverkade i hälsofarliga baracker af utsvultet folk någonstädes däröfver i Europa – eller här i Chicago – sak samma höll jag på att säga ... följaktligen prisen billiga. Herre – helgonmålaren satte plötsligt fötterna på golfvet och slog ut handen – om två år var Grossbridge en ruin – ni minns det? Ja! Ville inte frångå sina principer, måste stänga ... och vet ni hur Isaak Brothers kommo åt det stora välkända hörnhuset där vid Market? Vågade inte bjuda själfva men lågo i maskopi med en herre i Connecticut, som reste ned och köpte hela subberten – och sålde den om en vecka till Isaak ... Och vet ni hur det nu ser ut där ... Mac Loughlins näsborrar spändes ut och färgades svagt, han sprang upp och pekade patetiskt på sin far. – Fråga den här gamle mannen, han kan ge er besked ... Han har en dotter, herre, och jag en syster, hon ville prompt ut i världen och för ett år sedan går hon till Isaak och säger: Har ni en plats ledig?
Tänk, jag riktigt darrar för Rom, fast det icke ligger i vårt land. Uch Vatikanen och Colosseum! Med vild och orolig nyfikenhet kastar jag mig öfver hvarje nytt nummer af Dagens Nyheter. Hur är det? Har han varit der? Tänk om Vatikanen icke är större eller vackrare an t. ex. Teknologiska institutet! Tänk om fresko-målningarne äro urblekta! Ja, jag går så långt i mina far-• hågor, att jag rysande säger till mig sjelf: tänk, om, när allt kommer omkring, inte Rom finnes! Men så tröstar jag mig med, att påfven ju bor i Rom. Om blott icke på / vens existens också är humbug! Eftersom jag talte om påfven, kan jag ju nämna hvad ag tror han skulle säga, om han visste allt detta. Kunde han vårt tungomål och hölle sig med Dagens Nyheter, så släppte han aldrig in Strindberg i Rom. Han stälde ut sitt folk. vid hvarenda stadsport, gåfve dem stränga order att, så fort Strindberg nalkades stadsmuren, genast mota af honom, såsom man fordom motade af Tarquinius Superbus. Det är min fasta öfvertygelse. Komme han in, vore det slut med staden. Ingen enda resande skulle sedan taga in der, betala entré till - platser, som ej ha något sevärdt. Hvarenda osteria (krog) finge stängås, då ingen främling mer ville sörpla sig det sura vinet, som italienarne sjelfva förakta. Inga inkomster mer! Påfvens ställning blefve totalt ohållbar. Men, kan man med skäl fråga, hur kommer det sig, att denna humbug så länge kunnat lefva, att våra konstnärer, reseskildrare och poemförfattare ända hittills ostraf-fadt kunnat draga den resande, seendé och läsande allmänheten vid näsan? Ännu har Strindberg ingenting nämt om detta grannlaga ämne. Troligen har han hittills sjelf varit allt för förargad, öfver att ha blifvit så grundligt lurad på det der landet. Men då man tager hans kända sanningskärlek i betraktande, kan man vara säker om, att han snart nog — om icke förr, så när han kommer derifrån och ger ut resebrefven i bokform — skall tala om, hur något sådant varit möjligt.
Preste-Ståndet, S D. Föredrogs Stats-Utskottets Memorial, N:o 1, innefattande anhållan att för ärendenas behöriga och skyndsamma behandling i Utskottet få, utom den i Riksdags-Ordningens 24 § bestämda personal af En Secreterare samt för hvarje division En Canzlist, i nion af behofvet, ytterligare antaga En Secreterare för Riksgälds-afdelningen, En Kamererare och Två Notarier: Bifölls. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets Memorial, N:o 2, med anmälan, att Trenne Landshöfdingar blifvit af llöglofl. Ridderskapet och Adeln till ledamöter af Utskottet invalde: Lades till handliugarne. S. I). Föredrogs Kongl, Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 25 dennes till Rikets Ständer, med tillkännagifvande, att Siats-Rådet och Riddaren Friherre Johan Nordenfalk erhållit Nådigt Förordnande att handlägga vissa uti 36 och 42 §§ af Riksdags-Ordningen omförmälda Riksdags-ärenden; och beslöts, det skulle denna Nådiga Skrifvelse till handliugarne läggas. S. D, Föredrogs och remitterades till Stats-Utskottet följande Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o angående ett lönebidrag för Götheborgs hamnbyggnad; Gifven Stockholms Slott den 25 Juli 1844; samt Prot.-Utdrag, den 3i Juli i844- 13 2:o angående anslag till boskapsskötselns befrämjande i Riket medelst anläggande af Stam-IIolländerier; Gifven Stockholms Slott den 25 Juli 1844' Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Beslöts, det skulle yttranden, denna dag af Herrar Petre ocfi Gustafsson lemnade, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om StatsVerkels tillstånd och behof, åtfölja redan beslutad remiss af nämnde Kongl. Proposition lill Stats-Utskottet.
Om det år visst att Sverige skall och måtte försvaras genom sitt sjövspen, år det lika visst att d^tta vapnets befål fordrar öfning Aldrig har någon summa blifvit härtill anslagen, men man har aldrig tånkt med allvare på denna sak, och det kunde varit förlåtligt innan Sverige blef en Ö, men efter detta förhållande vore det oförlåtligt, Efter sednare vidtagne åtgärder, har en årlig kustbevaknings-expedition af små men seglande fartyg varit i jånni a ct i vite t, dessa expeditioner hafva kostndt omkring 45 ä 5o,ooo R:dr B:co årligen, och dessa medel har för det måsta utgå dt från Tullinkomsterna, för hvars förökande egentligen expedition varit. Ganska liten militairisk och sjömansenlig öfning hafva dessa expeditioner frambringat och om sorn det år att förmoda, det sådana ändringar i Tullsystemet komma att vidtagas, att dylika kuslbevaknings-expeditioner hädanefter ej mera komma att utföras och således Flot tornes befål blifva återsotta till sin förra passiva tjertsteuiöfning, får jag såsom högst maktpåliggande hemställa till Ridderskapet och Adeln att en summa af minst 30,000 R dr B:co må af Tullmedlen årligen anslås till exercice på sjön för Flottornes befål och manskap, med uttryckligt förbehåll om dess användande endast dertill och mot fullkomlig redovisning derföre denna summa må ej anses stor, då Passe volancemedlen för 3 och en åttondedels Rege-* mente allena det åstadkommer. 564 Den 3 Martil, N;o xg. Grefve Cronstedt, Claes: Då summan af inqvarteringspenningarne, som af Riksens Ständer åro anslagne till Officerare vid OrlogsFlottan som Arméens Flotta år grundad på det antal Officerare eft^r Stat, som nämnde Corpser bestå utaf, och dessa inqvarteringspenningar enligt gällande
Häruti förenade sig Herrar Bååth, Cederborg, P. Winbladh, Ståhl och Justelius. 4:o af Herr Leffler: mot de Högloflige Utskottens Betänkande finner jag mig föranlåten att i så motto reservera mig, som Utskotten tillstyrkt, att Rikets Höglofl. Ständer ville hos Kongl. Maj:t anhålla derom, att en ny näringsförfattning måtte blifva utgifven, i enlighet med de förslag till Handelsoch Handtverks-Ordning, samt för gerningsmän å landet, hvilka Rikets Ständer under 1823 års Riksdag uppgjorde och till Kongl. Maj:t i underdånighet inlemnade; likväl med de förändringar deruti, som kunna finnas af behofvet påkallade. — Men som Borgare-Ståndet under bemälde Riksdag till Kongl. Maj:t inlemnade sine anmärkningar emot förutnämnde förslag, i de delar deraf, hvaruti Ståndet icke kunde instämma; och detta Stånd sedermera, under sistlidne Riksdag, uppgjort och äfven till Kongl. Majit i underdånighet inlemnat förslag till ofvannämnde 3:ne Författningar, hade jag för min del trott, det jag äfven inom de Höglofl. Utskotten yrkat, att Utskotten bort tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, att hos KonglMajit anhålla derom, att, vid den nya näringsförfattningens utgifvande, Kongl. Majit täcktes taga samtlige de inlemnade förslagen af så väl Rikets Höglofl. Ständer gemensamt, som utaf Borgare-Ståndet serskildt, uti Nådigt öfvervägande. Detta hade, efter min tanka, varit så mycket billigare, som frågan onekeligen närmast rörer Borgare-Ståndet, och hvars yttrande deröfver' således rättvisligen bör lagas uti betraktande. — Jag har ock vågat tro, att Rikets Höglofl. Ständer, uti deras underdåniga skrifvelse uti detta ämne, bort fästa Kongl. Majlis
I andra upplagan af Witsens stora arbete finner man nämligen, s. 913, berättelsen om en olycklig fångstfärd till Kara-hafvet, företagen år 1690, d. v. s. vid en tid, då sjöresorna mellan Hvita hafvet och Ob-Jenisej redan höllo på att fullkomligt afstanna. Berättelsen är upptecknad af Witsen efter muntligt meddelande af en bland de skeppsbrutne, Rodivan Ivanow, hvilken flere år varit styrman på ett ryskt fartyg, som begagnades till sälfångst på Novaja Semlja och Waigatsch-ön. År 1690 den 11/1 september led denne Rodivan Ivanow med tvenne fartyg skeppsbrott på ön »Serapoa Koska» (Serapows bank), förmodligen belägen i södra delen af Karahafvet. Isen upptornade sig här om vintern till höga iskast med sådant buller, att »man trodde verlden skulle förgås», och vid högvatten med stark vind låg hela ön, på några kullar när, under vatten. På en af dessa uppfördes vinterhuset. Det byggdes af lera, som knådades tillsammans med blod och hår af säl och hvalross. Denna blandning hårdnade till en fast massa, af hvilken väggarna uppfördes med tillhjelp af bräder från fartyget. Stugan lemnade härigenom ett godt skydd, så väl mot köld och oväder som mot björnar. I huset murades äfven en ugn, som eldades med drifved, uppsamlad på stranden. Till lyse tjenade tran från de fångade djuren. Inalles öfvervintrade här femton man, af hvilka elfva dogo i skörbjugg. Till sjukligheten torde i främsta rummet bristande rörelse hafva bidragit. De flesta lemnade nämligen under den fem veckor långa vinternatten ej stugan. Friskast voro de som rörde sig mest, t. ex. styrmannen, som var den yngste bland manskapet och derför hade till åliggande att gå omkring på ön för att uppsamla ved. Såsom orsak till dödligheten kan äfven anföras den fullkomliga bristen på hemifrån medförda lifsmedel. De första åtta dagarne utgjorde deras föda från hafsbottnen uppdraggad tång, i hvilken något mjöl inblandades.
Bergslags-staterne i orterne jemväl blifva Kommerse-kollegium underordnade samt att den personal, som för bergs-ärendenas kollegiala behandling hos sistnämnda Kollegium dit öfverflyttas, varder inskränkt till 1 föredragande Ledamot, 1 Sekreterare, som tillika är den förres suppleant, 1 Aktuarie och Registrator, 1 Kanslist och 1 Vaktmästare; hvarförutan anslag fortfarande skulle erfordras för bibliothek och tidskrifter, för vården af vetenskapliga samlingar samt till arfvoden för extra tjenstebiträden; och kunde, genom indragning af Bergs-kollegii öfriga tjenste-befattningar, tillgång beredas till löneförhöjning icke allenast för den återstående i Kommerse-kollegium ingående personalen, utan jemväl åt de 9 Bergmästarne med 600 R:dr för hvardera och åt 3 af de antagne 6 extra Grufve-ingeniörerne med 300 R:dr för hvardera. För tillvägabringande af en så beskaffad öfverflvttning till Kommerse-kollegium af de Bergs-kollegium tillhörande göromål och med tillämpning i öfrigt af de för andra statens embetsverk antagne grunder, är ny stat för Kommerse-kollegium och Bergslags-staterne i orterne af Kongl. Majit föreslagen, hvilken slutar sig å en summa af 87,700 R:dr. Enligt nämnda stat, utgöra de för föremål, rörande bergshandteringeri, erforderliga anslag: aflöning för 1 Ledamot, 1 Sekreterare, 1 Aktuarie, 1 Kanslist och I Vaktmästare tillsammans 11,650: — för bibliothek och tidskrifter 300: — för mineralogiska samlingarnes vård 300: — till arfvoden åt extra biträden 1,200: — aflöning för Bergslags-styrelserne i Fahlun och Sala 5,050: — aflöning för 9 Bergmästare och 6 extra Grufve-ingeniörer 26,100: — 44 600- /.
Visserligen hade jag med afseende på den nordvestra stambanans stora politiska och komraersiela betydelse önskat, att Kongl. Maj:t skulle hafva föreslagit större anslag till arbetets påbörjande på hela denna bana i den af Jernvägs-kommittéen föreslagna rigtning, men då jag icke anser sannolikt, att Rikets Ständer skulle underkänna giltigheten af de^ skäl, sorn förmått Kongl. Maj:t att begära anslag endast för ofvannämnde bandelar, så ock, da dessa bansträckningar hvar för sig äro af stor vigt, finner jag något annat förslag för närvarande icke böra framställas, än det, att Rikets Ständer genom tillräckliga anslag icke allenat möjliggöra bådaderas bearbetning, utan äfven den enas fullbordande. \ id bestämmandet af anslaget till bana emellan Porla och Kristinehamn torde nemligen böra tagas i betraktande, att Staten otvifvelaktigt skall tillskyndas jemförelsevis vida större fördel om detta anslag ökas så, att hela denna bansträcka kan under nästa statsregleringsperiod fullbordas, enär rörelsen på bandelen emellan Porla och Degerfors icke kan blifva betydlig, förrän hela banan till Kristinehamn blifvit för trafiken öppnad. Tillgång för ett så förhöjdt anslag skulle ock kunna beredas, utan att totalsumman af de utaf Kongl. Maj:t äskade belopp i någon väsendtligare mån öfverskrides, om, med afseende derpå, att behofvet af den föreslagna sammanbindningsbanan genom hufvudstaden icke ännu torde vara så allmänt erkändt, Rikets Ständers beslut i Motioner i Borgare-Ståndet 1862. J\é' 222. 419 afsende på denna banas anläggning till annan riksdag uppskjötes och det för denna bana föreslagna belopp i stället ansloges till Porla—Kristinehamnsbanan. På grund häraf får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer, utom de af Kongl. Maj:t föreslagna belopp för påbörjande af arbetet å nordvestra stambanans ofvannämnde delar, nu bevilja en förhöjning med 3,117,999 R:dr uti det för bearbetande af banan emellan Porla och Kristinehamn nådigst föreslagna beloppet, hvarigenom denna bande) under nästa statsregleringsperiod kan fullbordas.
Härtil swaras kanffe, at nationens allmänna esprit blir sa mycket mera tapper och strigrst: men.lefwa wi dä i Berserks-tiderna? Är ej ställningen sä förändrad, at wi snarare mäste wänta wära förnödenheter - 7Q2 Den iZ Juni!. donhcker af wär fredliga idoghet än af wära Swärd och wär armstyrka ? Och huru ssullc wäl tilständct bli i wart härda och swarbrukade Land, om et langwarigt krig inföll, sa at til och nied tredje dubbleringen nödgades utgä och länge borteblifwa? Säkerligen skulle deraf hända at Landet.föll i ödesmäl och at sjelfwa Armlen sluteligen icke stulle aga nägra tilgänaar til sin Subsistens. Desiutom männe denna Inrättning swarade fullkomligen emot sit ändamä; ? Ja more den til och med icke Ldsolue skadclig? Man ma saga hwad man will, äfwen med narwarande stridssätt, beror likwäl en Armäeö SgacnVL styrka icke af desi mängtalighet utan snarare af det mod som upeldar och den erfarcnbet och öfning som utmärker hwarje Soldat: Och ssulle man kunna wänta detta utaf en hop, som widel Krigs utbrott flites frän andra yrken,ti! hwilka hwar och en efter sin serskildta fallenhet LxyliLkrrrt sig? Jag tror ätminstone at den heliga känslan som Illwar Osi at söka döden för Fäderneslandet icke är nägon ting som hos hwarjom och enom kan utan lika sällsynt som hwarje annan ädel embousiasinc?. Och alraminst tror jag al' denna känsla genom Lagar och Författningar kan frambringas. "Man äberopar Schwcitzerland såsom Men huru olika är ej Schweitz emot Swerige?
I afseende på de belopp, som erfordras till förhöjning i Musik-Direktörens löneförmåner, äfvensom till arfvoden åt Amanuenser vid medicinska kliniken, vid kirurgiska kliniken, vid den föreslagna fysiologiska professionens laboratorium och vid det zoologiska museum, tillstyrker jag nådigt bifall, å Kanslerns förslag och hemställer derföre, att Eders Kongl. Maj:t täckes af Rikets Ständer för dessa ändamål äska tillsammans 2,150 R:dr årligen. 9:o. Uti underdånigt memorial af den 15 nästlid ne Augusti har hos Eders Kongl. Maj:t Kansleren för Lunds Universitet anmält de Universitetets behof, till hvilkas fyllande genom anslag vid instundande Riksdag Consistorium Academicum i Lund i underdånighet anhållit om Eders Kongl. Maj:ts nådiga åtgärd, nemligen: l:o. Andra hälften af det vid sistlidne Riksdag till ett belopp af 42,000 R:dr beviljade anslag för flyttande till utsedd ny plats af Universitetets botaniska Anslag för Lunds Universitet. 22 Bil, N:o 7 d) till Kongl, Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. trädgård, af hvilket anslag endast 21,000 R:dr, eller ena hälften, under innevarande statsregleringsperiod utgår. 3:o. Ett årligt anslag af 330 R:dr till arfvode åt en Amanuens vid det pathologiskt-analomiska laboratoriet och dess samlingar: 4:o. Ett årligt anslag af 823 R:dr till löneförbättring för trädgårdsmästaren vid botaniska trädgården, hvars aflöning för närvarande endast är anslagen till 673 R:dr. Hvad angår de fyra första punkterna har Kansleren med afseende å dem tillstyrkt nådigt bifall.
Hartmansdorff, anser det vara af ganska stor vigt och ingalunda en småsak, att genast vid Riksdagens början för frågans behandling nedsättes ett särskildt Utsk., bestående af sådana personer, som anses hafva den största kännedom i ämnet, ty det beror naturligtvis till större delen på de personer, som skola bereda frågan, huruvida densammas utgång kommer att motsvara de förhoppningar, som man inom liela Sverige fäster dervid. Om Gr. Lagerbjelke icke väckt ifrågavande motion, hade jag för min del beslutat att afgifva ett förslag i samma syftning, och säkerligen hafva flera ledamöter af R. St. varit härpå betänkte. Jag anhåller således, att R. o. Ad. behagade bifalla Gr. Lagerbjelkes förslag, och fäster dessutom stor vigt deruppå, att det bifalles i dag, på det att inbjudningen till de öfriga MedStrn måtte utan dröjsmål afgå, ty jag har mig å enskild väg bekant, att en dylik motion kommer att väckas inom BondeSt. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Skulle man, lika med Hr v. Hartmansdorff, såsom premiss antaga möjligheten derutaf, att hvarken någon Kongl, propos. eller enskild motion ronde bränvinslillverkningen vid denna Riksdag komma alt afgifvas, må - Den 22 November. 11 sle man äfven gilla det sint, hvartill nämnde värde ledamot kommit, eller att frågan om nedsättande af ett särskildt Utsk. för berörde ärendes behandling vore för tidigt väckt. Det är visserligen ännu icke officiell bekant, om Konungen behagar att till R.
Ank, till Exp. Utsk. den i5 Augusti, kl, n F. ift, tillåtande, i anledning af vädd fråga om förändradt beräkningssätt för roter ingshjelpens utgörande inom Kronobergs Län. Uti ett lill Hedervärda Bonde-Ståndet afgifvet, och derifrån till Statss;irat Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitteradt memorial, har Riksdags-full mägtigen Peter Gabrielsson från Kronobergs Län anfört, att, sedan vid Indelningsverkets upprättande inom nämnde Län, få rE;dels mantal blifvit tillerkände hvarldera roteringshjelp af 8 daler Silfver mynt för ett indeldt högre hemmantal i rote, än de elter Jordeboken och förmedling borde draga, denna roteringshjelp äfven till stadgadt belopp utgått ända tilldess Kongl. Majit, uti Nådigt Bref den i5 Augusti 1829, i anseende till de betydliga förändringar, som mynt och varuvärden undergått, sedan berörde bidrag anslogs, förordnade, att detsamma borde förhöjas, så att en Daler Silfvermynt beräknades till 1 0 f:dels kappar spantnål, hälften råg och hälften korn, hvarigenom hvarje helt mantal undfick en roteringshjelp af 2 -|:dels tunnor spanmål; och har motionären ansett de svagaste rolarne väl härigenom hafva vunnit någon förbättring, men ändock ingalunda vara jemngoda med öfriga rotar inom Länet; hvarföre lian föreslagit, att soteringshjelpen inom Kronobergs Län måtte hädanefter beräknas och utgå efter 16 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, för hvarje Daler Silfvermynl, som af ålder varit dertill bestämd. Då de af motionären här ofvan framställda förhållanden samt gjorda uppgifter icke äro understödda af de skäl och bevis, som for en full - j 4 Staissamt Allm.