Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag måste således se saken icke sådan jag önskade att den skulle blifva, utan sådan den nu är, och då föranlåtes jag att, till en så stor utlåning, som nu är tillåten, yrka ett Creditif så stort att det svarar deremot} ty annars skall Disconten, vid en möjligen uppstående förlägenhet, nödgas hastigt indraga förfallande lån, till hela beloppet, och såmedelst blottställa de låntagare som vid det tillfället komma i fråga, hvilket just är det som man velat, och ännu bör vilja, förekomma. Friherre Stael von Holstein: Då frågan här förevar om Creditivet till Götha Canal, var endast fråga om ett snart biträde, för ganska kort tid, endast i afsigt att stärka Discontens credit, som till den grad aftagit att dess Creditorer uttaga sina insatta penningar och insticka dem i stället i Malmö Discont. Då jag begärde Frågan på bordet till nästa Plenum, föreställdes sådant uppehåll kunna förorsaka stor olägenhet} Att af de 800,coo R:d. Disconten ägde i Banken nu mera endast circa y 0,000 R:d. återstå, en enda dags uppehåll skulle således kunna bringa CanalDisconten till bankrutt, hvilken deremot skulle varda nödsakad forcera sina debitorer: af dessa skäl afstår jag från mitt yrkande} Men nu mera, då Crediten förmodligen *34 Den 5 Augustt. lärer vara stärkt, genom det betydliga biträde af Staten Canalverket erhållit, sä finner jag ingen anledning vidare fortfara med Creditivct. Meningen a: BancoUtskottets Betänkande lärer således aldtjg kunna vara annan än den att fall biträde erhålies, skulle dessa 800,00a R:dr eller så stor del deraf som blifvit begagnad, afgå på der» beviljade biträdessumman; uien (derest bjträdet abloges skulle Creditivet först återbetalas efter 18 månaders förlopp.
Slottets eller Bibliothekets medel erhålla beklädnad, numera upphört, hvartill komme, att ifrågavarande vaktmästaretjenster mer än andra dylika fordra fullkomligt pålitliga och förståndiga innehafvare, syntes aflöningen för dessa tjenster böra förhöjas sålunda, att förste Vaktmästarens lön komme att utgöra 1,000 R:dr och andre Vaktmästarens 800 R:dr. På grund af det sålunda anförda har t. f. Kongl. Bibliothekarien i underdånighet Bil. N:0 7 till Kongl. Maj;ts Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. 23 anhållit, att Eders Kongl. Maj:t täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition dels dels ock om följande tillökningar uti Kongl. Bihliothekets stat: Förhöjning i Kongl. Bibliothekariens lön 500 R:dr. Förhöjning i Vaktmästarelönerna, tillsammans 750 R:dr. I betraktande af de skäl, hvaraf Eders Kongl. Maj:t funnit Sig föranledd att vid tvänne föregående riksmöten af Rikets Ständer äska den tillökning af 500 R:dr i Kongl. Bibliothekariens lön, och om hvilken anhållan nu ånyo blifvit framställd, äfvensom med afseende å ringheten af det för andre Vaktmästaren vid Kongl. Bibliotheket i stat upptagna lönebelopp af allenast 450 R:dr, hvaruti någon förhöjning torde finnas skälig, anser jag mig böra i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl.
Hr Rosenblad: Det misstag begicks af Hr von Hartmansdorff, alt han trodde att hvad Utsk. föreslagit i den 3:dje punkten skulle innebära, att hela det föreslagna beloppet borde blifva ett förslags-anslag. Ståndets beslut ronde den 3:dje punkten, var att förslagsanslaget skulle öfverflytias till fångvårdsarislaget och inbegripas under de 770,000 r:dr, som äro föreslagne att utgå lill fängelsebyggnaderna. Man kan således med lika räll yttra sig ronde de uti 3;dje punkten omförmälde 4000 ndr, som rörande de 770,000 ndr. Jag hade icke den lyckan att upfatta hvad den siste värde talaren anförde och kan således icke deraf bedöma huruvida något af hvad jag anförde derigenom blifvit öfverflödigt, men då jag först upsteg, så var det endast för att reservationsvis yttra hvad jag icke sökte göra gällande, emedan jag insåg svårigheterna, att under nuvar. förhållanden kunna verkställa den serskilda fördelningen i 3 klasser af anslaget lill fångvården. Jag nämnde äfven, hvad jag också anser som säkert, att man icke ens vid nästa riksdag kan fullständigt bedöma detta ämne, emedan det är troligt att icke alla de tillämnade fängelserne då äro färdiga; men om också icke en fullständig organisation kan ske och om icke ett fullständigt förslag kan af K. M. öfverleranas till R. St., så väl öfver den blifvande underhållskostnaden för samtlige fängelser, som öfver hela aflöningsstaten, då man måhända ännu icke känner den personal, som kan komma all erfordras för de återstående fängelserne, så bör väl icke något hinder upstå att göra ett sådant förslag, som för de närmaste 3 åren kan vara gällande. Jag instämmer derföre med Hr von Hartmansdorff uti begäran om ålerremiss om denna punkt icke för att få någon förändring i summan 770,000 r:dr eller någon sådan förändring att alltsammans endast blir förslagsanslag, utan för alt få ett förslag till den 12 Den 23 April f. m. underd. skrifvelse från R. St. till K. M. spur Hr von Hartmansdorff äfven föreslagit. Hr von Hartmansdorff:
Ledamöter blifvit genast efter andra anteckningen af RiddarhusSecreteraren delade i 25 särskildta, men till beloppet like delar, hvarvid, om något mindre antal skulle öfverblifva, detsamma meden person på hvardera af de sista afdelningarne fördelas bör en förteckning upprättas, sorti visar hvilka Ledamöter tillhöra hvarje afdelning, hvilken Förteckning bör tryckas och å Riddarhuset vara att tillgå senast om morgonen dagen före den, då valet skall ske. Hvar;, je afdelning kallas särskildt inom skranket och uppropas Ledamöterne efter anteckningslistan^ då hvar och en framträder och i sin ordning öfverlemnar till LandtMarskalken en sluten sedel, innehållande namnet på en person, vald. inom hela Ståndet, då den som de flesta rösterne erhållit är behörigen vald Elector, och hvars namn högt utsäges och uppskrifves genast på en tafla sittande vid skranket. Hafva s:ne eller flera bland de som fått de flesta rö^ Sterne erhållit ett lika antal, då skall lottning* dem emelian genast verkställas af den första Ledamoten inom afdelningen; På lika säté förhåiles med valet för de öfrige afdelningar - Den 51 Maji e, m. ne, hvarvid dock bör iagttagas att en efterföljande afdelning icke får rösta på den person, som genom en föregående afdelning blifvit till Elector utvald, samt att derföre rådrum lemnäs för hvarje afdelnings Ledamöter att innan upprop sker, författa sina voteringsSedlar. Afgår Elector under Riksdagen, välje den Afdelning, som utvalt honom, en annan i dess ställe, på sätt redan stadgadt är, hvilket nya val efter derom dagen förut gjordt anslag alltid in Pleno ske bör. Skulle vid ett sådant tillfälle antalet af en afdelning® Ledamöter finnas vara mer än till hälften förminskadt, mot det som varit antecknadt vid första valet,fylles bristen i primitiva antalet utaf den näst föregående och näst efterföljande afdelningen, som hvardera lemna hälften af det felande an-' talet, utaf sådane Ledamöter hvilka i en Nummerföljd närmast föregå och efterfölja den afdelning, som välja skall.
Men ej må annan parts eller allmänt ombuds uteblifvande hindra förrättningens fortgång, der den blifvit så kungjord, som i 30 § sagdt är. § 32. Göres, vid förrättningen, jäf emot förrättningsmannen eller någon af de biträdande gode männen, eller förekommer annan invändning mot förrättningens företagande och fortgång, meddele förrättningsmannen deröfver beslut. Gillas jäfvet eller invändningen, upphör förrättningen, der ej frågan rörer jäf emot god man, i hvilket fall annan god man skall i den jäfvades ställe tillkallas. Har jäf eller annan invändning blifvit ogillad, då skall förrättningen, ehvad missnöje emot beslutet anmäles, eller icke, ändå fortgå, Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 99. 33 fortgå, med öppen rätt för den missnöjde, att sin talan i sammanhang med hufvudsaken fullfölja. § 33. Utmål, som hädanefter anvisas, skola alltid på djupet räknas, lodrätt efter gränsorna i dagen, och på marken sålunda utläggas, att i mån af grufegarens behof honom tilldelas ett utrymme, för metaller och malmer, som i berg eller jordlager blifvit anträffade, äfvensom för Svafvelkis och Blyerts, af högst 100 famnar i längd och bredd; för Alunskiffer och Stenkol, af högst 200 famnar i längd och bredd, och för sådane stenarter som i 1 §, 3. morn., omförmälas, af högst 50 famnar i längd och bredd; kunnande dock, der i anseende till sådant hinder, som i 2 § sagdt är, belägenheten så fordrar eller grufegaren eljest det begär och fritt fält förefinnes, utmål till den bestämda vidden jemväl utläggas i annan sträckning, efter thy som lämpligt pröfvas, blott kroklinier och spetsiga vinklar i möjligaste måtto undvikas, samt längden af utmålet, så vidt ske kan, ej öfverstiger dubbla bredden.
Hvad åter angår Herr von Ilai tmansdorffs yttrade farhåga, att om fruntimmer befrias från omförmälde visitation, karlar kunde, genom förklädnad lill fruntimmer, undgå kroppsvisitation, och salun - Den 22 Ja nu ar i i e. m. da insmugla varor, så tror jag, att en sådan förklädnad sällan kunde lyckas och skyddas; åtminstone tror jag icke, att begagnande af fruntimmers-klädedrägt af mig eller Herr von Hartmansdorff skulle kunna förleda någon att misstaga sig örn vårt rätta kön, och derföre låta oss passera ovisiterade. Herr Tham: Ömtålighet om Rikets Ständers lagstiftningsrätt visar sig i hög grad, men derjemte föga omtanka för ifrågavarande sak. Man ifrar för bestämmande af strafflag i ett fall, och åberopar derföre helgden af Ständernes rätt att deltaga i lagars stiftande, men man glömmer, alt man af samma skäl borde uppgöra alla andra straffbestämmelser i TullFöffattningen, hvilka uppgå till ett antal af 3o å 5o särskilta casus. Med straffets bestämmande i ett fall vinnes intet; antingen bör det ske i alla, elier i intet. Skulle det vara Ridderskapets och Adelns mening att ingå i detailler af straffbestämmelserna, vore bäst att förblifva vid beslutet om Utskottens första Betänkande N:o 18 rörande denna fråga, ty det innehåller sådane detailler. Jag ser likväl heldre, att det lemnäs å sido, och att endast liufvudgrunderne fastställas. Beträffande åter de yttrade farhågorne om missbruk af Författningarne i afseende på visitation å resande och fruntimmer, så tror jag att man häri ser spöken midt på ljusa dagen. Jag tror ej, att fruntimmer, som ej gjort sig I 142 Den 22 Januari i e. m. kända för befattning med lureiidrejeri och tullförsnillning, blifvit eller blifva visiterade, men väl de, som förut blifvit med sådant lagbrott befundne; och deras modestie såras Visserligen ej genom någon slags ■visitation^ Herr Cederschjöld: En värd Ledamot har påstått, att nu gällande
Skulle den oförmodade händelsen inträffa, att Tryckfrihets-Kommitteen, med anledning af / § 2 Moni., varder lill ansvar ställd på enahanda sätt. Den man, som af Riksförsamlingen blifvit tillförordnad att hos Högsta Domstolen. FÖRESLAGEN VAL-LAG. § 1. Valrätt tillkommer Svensk man, som bekänner sig till Chrisina läran, fyllt tjuguett år, är, och fem är varit, i Riket bosatt, samt 1) å landet äger, med stadgad Krono-Åborätt, eller jör embete eller tjenst, innehafver, jord, bergsbruk eller annan lägenhet, eller ock i Stad eller Köping äger, eller för embete eller tjenst innehafver, hus, tomt, jord eller annan lägenhet; eller 2J medelst contract, sorn emot hans vilja icke kan, efter egarens godtjcko, före den utsatta tidens förlopp häfvas, för lifstid eller minst för fern år legt jord eller bergsbruk af minst Ett Tusen Riksdaler Banco uppskattadt värde å landet, så vida han samma egendom fulla två år innehaft och ännu innehafver; eller 3) annat lofligt yrke, än jordbruk eller bergsbruk, för egen räkning, med en uppskattad behållen ärlig inkomst af minst Tvåhundrade Riksdaler, de tre sista åren idkat och ännu idkar; eller 4) i ordinarie embete eller tjenst, såsom Prest, Civil, Officer, eller vid läroverk, är anställd, af Kronan, Riksförsamling, Stad, Socken, annan menighet eller stiftelse njuter ständig lön, samt från embete, tjenst eller lön icke, utan egen ansökning eller ransakning och dom, kan skiljas; eller 5) från embete eller tjenst af den i 4 morn. nämnde egenskap, efter egen ansökning, erhållit afsked, antingen med Pensionsrätt, som icke utan eget förvållande kan förloras, eller med rätt att bibehålla lönens hela belopp eller viss del deraf. § 2. Rösträtten beräknas sålunda: 1) enligt 1 mom.
Så går det till. Ilr Ribbing, Bengt: Skäl och motskäl finnas på ömse sidor, men för min del tror jag det vara bäst att i och för controllen låta det vara såsom det är. Författningen kan i annat fall omöjligt controlleras; ty örn man flyttar brännvinspannan från den ena stugan lil! den andra, så kan det blifva en beständig brännvinsbränning. Jag tillstyrker således bifall till hvad här förut blifvit beslutadt. Gr. Hamilton: Lika med Hr von Rosen yrkade jag inom Utsk:n, att hvar och en måtte få anmäla sig att bränna en eller flera månader efter behag. Hr von Rosen är conseqvent och yrkar det äfven nu, men deremot har jag frångått mitt förra yrkande och måste således anföra skälet dertill. Delta skäl är helt enkelt det, att om brännvinsbränningen, såsom jag önskat, hade blifvit en fri näring, så hade brännvinspannornas antal blifvit ganska inskränkt, och controllen således blifvit möjlig, äfven med förutsättning, att det varit tillåtet alt inskränka sin brännvinsbränning till en månad. Nu är förhållandet helt annorlunda, såsom en värd talare redan visat. Hvad åter angår det andra skälet, sora blifvit anfördt emot min sats, särdeles af Frih. Cederström och nu äfven af Hr von Rosen, att man å ena sidan bestämde tiden till endast 6 månader, för att få mindre brännvin och färre brännvinsbrännare, under det man på den andra sidan, genom tvånget att erlägga skatten för 3 månader, ökade denna tillverkning; så får jag yttra den åsigt, att förhållandet ej blir alldeles sådant. Det är ju ganska naturligt, att många personer, som skulle bränna brännvin i händelse de finge betala för endast en månad, nu skola låta bli att bränna, då de måste betala skatt för 3 månader, och antalet af dem, som 4° Den ij Marsf. m. af detta stal icke bränna brännvin, kommer att belt och hållet motväga antalet af dem, sorn i anledn. af detta förra stadgandet möjligen utsträcka sin brännvinsbränning längre än de eljest bade ämnat.
På den tiden skulle dock troligen ingen ha fällt ett dylikt omdöme, vare sig om denna eller någon annan så allmänt erkänd skönhet, ty man fordrade då sällan, att en ung kvinna skulle vara andligt vaken och tänka på egen hand, d. v. s., männen fordrade sällan detta; kvinnorna ställde dock ofta detta kraf på hvarandra, ty många af dessa visste att uppskatta sådana själsgåfvor, som kunde indirekte och i smyg leda männen. Då jag flere månader efter festen i kyrkan ändtligen fick veta denna skönhets namn, erfor jag tillika, att hon var gift med en ansedd tjänsteman, flere år äldre än hon; att hon med honom förde ett jämförelsevis tillbakadraget lif, emedan han plågade henne med sin orimliga svartsjuka, fast hon blott lefde för honom och deras två, underbart vackra, små flickor. Men så kunde det sedan, då talet föll på henne, hända, att någon väl underrättad person hviskande tillade, att hon aldrig riktigt hållit af sin man, ty i sin tidigaste ungdom hade hon rent af blifvit såld åt honom, dock på ett fullkomligt hyggligt sätt — naturligtvis. Ami, som hon kallades, var dotter till en lägre tjänsteman, hvilken en tid subordinerat under Wermér, som fattat kärlek till den då sextonåriga skönheten, men dock ej yttrat ett ord därom, förrän Amis far hotades med ruin och vanära på grund af ett slösande lefnadssätt och försnillning af allmänna medel. Wermér räddade titulus Blom, och den nu adertonåriga Ami blef hans fästmö. Blom dog dock, innan dottern blef gift, och man nästan väntade, att köpet då skulle gå tillbaka, men Amis mor satt nu enka i ett torftigt hem med flere barn. Wermér var en ansedd man, något tyst och sluten, men dock en världsman med ståtligtutseende och — ja, så blefvo A m i och han gifta. Andra gången Ami och jag tillfälligtvis möttes, var hon i sällskap med sin mor. Det var en liten dam med fin växt, små händer, men med jämnlånga fingrar, hvilka gåfvo dem ett rent af nedrigt uttryck.
Summa af 150,000: Ridr., dä derunder tillika blifwit inberäknade de utgifter som till emottagande af Hans Kongl. Höghet Kronprinsen och 64 Den 11 October. Desi Höga Famille blifwa oundgängliga; och komma besia 150,000: R:dr. att förffottsivis af Riksgälds. Conteiret utbetalas, emot ersätt, »ung pä samma satt och af sackma tillgängar som, till betäckande af det förskott Riksgälds. Contoiret bör utbetala till kostnaderne för Hamnstängningen samt lugnets återställande i Hus. wurstaden, blifwil anflagne; hwilkrt allt Rck. sens Ständer Eders Majit härmed i underdänighet fä tlllkännagifwa. Riksens Ständer framhärda n> m. ock K05 ^166. ock 6. Il Octod. IZtT ^ ^ret^e-8r2nciet 6. n — ^ 8orALre-8tän6et rl. H » LoiictL-HrTn^sr 6» - Stormäktigste Allernädigste Konung. ^)cnom Nädig Proposition har Eders Majit till Riksens Sländer yttrat Desi Nädiga önffan, det mätte medel ansiäs till Pelisioner för sivärt bletzerade Officerare och Under-Offcerare inom Eders Majits Armee och Flottor. Riksens Stän. der, som med den tänsta af deltagande detta imma och angelägna ämne förtjenar, tagit det. samma i noga öfwerwägande, hafwa, dä de ansett säsom den storsta rätlwisa, alt ben som tappert stridt för fäderneslandet, och frän kri. gets faror och mödor äterkommit urständsatt all full»
JDen injhränkning uti de allmänna Edni operationer ne, forn anfes blifva en föl d af EilialDifconternes fucce&Jiva utredning, goutgöres och jernnäs, dels genom den af myntvärdets Jiadga befrämjade Jkuldernes öfver flyttning - Den 8 Junii c. m, 417 flyttning till enjkilde, dels genom f&rjlårkning af de färfkitda Nåringarnes Lån-fonder, dels derigenom, att i Difcontväg forblifver circulerande Bankens andel uti FilialDifconterne, beftående ej mindre Utaf hvad forn blir behållet af deff redan ägande fordran för Crediliver ne, än af hvad forn till AJJignationernes inlöfande vidare Jkulle contant utgå; och Jinteligen i fynnerhet genom den tillgång på Lån, enjkilde emellan, font anfes blifva en följd deraf, att medlen icke vidare kunna, mot ränta, i Difconterne infattas. GrUnderne för de i Götheborg och Malmö förblifVande DifcontUtredningsContorens verkf amhet$ komma att, i fammanhang med öfrige Reglementarijka fiadganden, Rikets JHögloflige Stånders afgörande underjtållas. Herr Påhlmani I anledning af hvad fot én kort stund sedan anfördes om ett ökadt låne-biträde för de örter* hvilka, se^an Discontetrte upphört * skulle sakna tillgång till lån, anhåller jag få framställa några betänkligheter. Mia öfvertygelse ar att om ock Riksens Ständer ägde att tillskapa nya sedlsrutan fond* skulle derigenom ingen hjelp tillskynda» de uti förlägenhet stadde, utan endast tidepuncten för deras fall uppskjutas. De, hvilka icke blifva hulpne genom de anstalter, som på den öfrige delen af Nations bekostnad redan blifvit vidtagna» kunna i min tanka icke hjelpas; emedan d* Ridd, 0. Ad.
R:dr skulle sålunda fördelas, alt 5,000 R:dr användas till tre pris, ett å 2,500, ett å 1,500 och ett å 1,000 R:dr, samt öfrige 5,000 R:dr till två rese-stipendier, hvartdera å 2,500 R:dr; och skulle för ett arbete af mera utmärkt förtjenst två pris och i utomordentligt fall alla tre prisen kunna lemnäs samt rese-stipendierna åter få åtnjutas i ett och, undantagsvis, i två år; alt anslaget till rese-stipendier åt inhemska målare m. fl. skulle fördelas i två stipendier, hvartdera å 2,500 R:dr, att uppbäras i tre år, med frihet för innehafvarne att utrikes vistas på hvilket ställe som helst, der en större konstnärsverksamhet eger rum, men med förbindelse tillika, att för rättigheten till fortsatt åtnjutande deraf ådagalägga prof på framsteg; att anslaget å 5,000 R:dr till rese-understöd för musici och sångare likaledes skulle fördelas i två slipender, å 2,500 R:dr hvart dera, att utgå i tre år, med skyldighet för stipendiaten att genom egna arbeten eller på annat sätt lemna intyg om gjorda framsteg; att anslaget lill pris för inhemska tonsättares arbeten skulle fördelas i två pris, det ena å 2,000 R:dr och det andra å 1,000 R:dr; alt prisen och stipendierna skulle utdelas utan afseende på kön eller ålder, dock så att yngre författare med gryende talenter vinna uppmuntran; att hvad som deraf icke kunde ett år lämpligen utdelas, skulle till ett Stals-Ulskollels Utlåtande JT3 148. (Fortsättn.) annat år besparas och då utdelas, samt att, i afseende å sättet huru ifrågavarande pris och stipendier borde utdelas, sådant skulle, hvad det första och sista anslaget anginge, ske genom en af Kongl. Majit hvarje år tillsatt kommitté, bestående af fem för utbildad smak och förtjenster om skön-litteraturen och tonkonsten kände personer, men de öfriga rese-stipendierna åter af Kongl. Majit direkte utdelas.
BorgareStåndets ledamöters vägnar A. Fredin. På Högvörd. Prest-? Ståndets Ledamöters vägnar Bryn. Hesselgren. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Nils Mänsson. M. M. Rosbeck. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. d. 27 April. Högvörd. Prest-Ståndet d. 24 Vällofl. Borgare-Ståndet d. 24 Hederv. Bonde-Ståndet d. 24 — Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotts Betänkande, i anledning af Riksdagsfullmägtigens för Fahlu Stad, Herr 43S Den 37 April. Herr Handelsmannen Ä. J. Wigen* ders till Vallöf, Borgare - Ståndet ingi fria 'och derifrån till Utskottet remmitterade Memorial i rörande anläggande af en Landsväg från Elfve dahls Socken i Oster - Dalarne , förbi Särna, till Rörås Koppar■> verk i Norrige, I3e skal Herr Wigander åberopa* till stod försitt ofvanberörde yrkande, är b 5 i-*o att, genom anläggning af en sadan väg, skulle, i händelse af krig med någon främmande magt, trupper lunna till och ifrån de .norra delarna af Riket transporteras hälften kortare väg och fiel, än för det närvarande; 2:0 alt denna anläggning k ominne att öppna en säker och desto; mera hellöflig förtjenst åt allmogen i bägge Rikens Norra Provinser, sorn denna allmoge, hvilken , missgynnad af Clima.tet, hitintills, ej haft annan pen-, iringeinkomst, än den, sorn genom Foror vintertiden kunnat ernås., nu mera kunde blifva i tillfälle att . hela året igenom begagna denna enda utväg till utskyiders afbördande och andra 0» tindgängliga behof; 3:0 att, vid en salunda öppnad eomixiunication, den betydliga landsträcka, hvarigenom
I anledning af Rikets Ständers år 1858 församlade Revisorers hemställan, att bestämd föreskrift måtte meddelas, huru med förvarandet af Navigations-skolornas kassabehållningar borde förhållas, hade Kommers-kollegium, uti afgifvel underdånigt Utlåtande, anfört, alt då omförmälde behållningar vore till beloppet ganska obetydliga samt, vid medlens deponerande mot säkerhet, hinder eller svårighet möjligen kunde uppstå att å de lider, då medlen till förefallande utgifters bestridande erfordrades, desamma utbekomma, det torde på Navigations-skol-direktionerna, hvilka, jemlikt 36 § uti Kongl, reglementet för dessa skolor af 7 April 1841, ansvars-skyldighet för nämnde behållnin - 432 Expedilions-Utskottels Förslöf) lill underd. Skrifvelse N:o 436. gar ålåge, få ankomma att, efter godtfinnande, medlen antingen i eget förvar behålla eller ock annorstädes deponera. Sednast församlade Revisorer hafva väl medgifvit, att Navigations-skolornas kassabehållningar i allmänhet vore obetydliga, men då sådana äfven till större belopp ej så sällan förekomme, hvarpå revisionsårets räkenskaper företedde exempel, samt dessutom det af Kommers-kollegium åberopade stadgande, — hvilket lyder sålunda: ”De medel, sorn för hvarje skola äro i den fastställda årliga slaten upptagna, eger Skoldireklionen att, i vederbörlig ordning, i den mån utbetalningar deraf komma i fråga, reqvirera, qvittera och till skolans lärare mot qvitto aflemna”, — enligt Revisorernes tanka, icke innefattade någon bestämd föreskrift derom, att Direktionerna äro för kassabehållningarne ansvariga, ansåge Revisorerne sig böra instämma i den af 1858 års Statsrevision i nämnde hänseende gjorda hemställan.