Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ulan afseende pä alla deAa betydande olägenheter, åtskilligt annat at förbigå, fär nu den Skjutsande för all sadan kostnåd, karing, tidsförsummelse och ril^e, endast i6 a 24 si. för hwart par hastar i betalning, och dermed mäste han finna sig nL>d, stundom emottaga sina hästar och redskap förderfwade, och til raga pä mattet se ve sina til seder, tankesätt och upförande förförda och willade, genom de lättsinniga och stadeliga tilfällen, som under wistande pä Gästgifwaregård^ och i lastfulla mcnnistors sällskap, ty warr, icke sällan dem bibringas. Talande mäste desia stäk wara, atmindstone hafwe wi icke ännu funnit dem wederlaggda. Onekeligt är det, at onödiga lustresor, smärre färder, och en myckenhet deraf härflytandc stjutsningar undwikas, om Resande mäste ifrän sit hem färdas Z eller 6 mil innan rättighet för honom upstär at begära stjuts. Sädan är anledningen til berörda hemställan. Alltför manga misibruk skulle wisa sig, dä som nu, i händelse den Skjutsande, som bäst känner hwad hans hästar täta och kunna draga, icke singe köra sjelf alla slags lasi. Dä han är answarig för hwad som under körandet händer och är framme pä sagdan tid, sä är ju den Resande ingalunda exponerad. Deremot är Skjutsaren i tillfälle at efterse huru hästarne handteras, de blifwa da icke skadade och förderfwade, och för hwad som i flitt fall ster har den Skjutsande sig sjelf at skylla. I öfrigt hafwe wi icke at erinra wid de föreslagna ändringarna, sä widt de ej strida emot hwad wi nu anfört.
N:o 64 af den 11 Juli 1834» angående rättighet för medlemmar af Judiska nationen att besöka och njuta undervisning vid allmänna Läroverk; N:o 74 af den 24 Juli 1834» angående utarbetande af förslag till nödiga ändringar och förbättringar i Katekesen; N:o i38 af den 29 September 1834» om upphäfvande af det i Skolordningen stadgade ansvar för lärjunge, som underlåter att göra anmälan om slutad skolgång; N:o 137 af den 29 September 1834» i anledning af väckt fråga om upphäfvande af dubbla tjensteårsberäkningen vid befordringar till ecclesiastiska embeten och tjenster; N:o 217 af den 1 December i834, angående Presträttigheternas utgörande på Gottland och dermed sammanhängande frågor om en förändrad indelning af dervarande pastorater m. m.; N:o 270 af den i5 Januari i835, om utfärdande af ett allmänt stadgande angående val till Organist; N:o 299 af den 5 Mars 1835, angående folkskolors inrättande; N:o 326 af den 3o April 1835, så vidt denna skrifvelse angår definitivt fastställande af Stat för ElementarLäroverken; och JNT:o 336 af den 9 Maj i835 , rörande fattigvårdsanstalterna; ibland Handelsoch Finans Ärenden.
Jag minnes ej be - stämdt, men jag tror att flere sådane casus förefinnas. Detta exempel från 1798 är inbegripet under de 161 målen/ Jag tror dock, att några sådane händelser äfven inträffade i Frankrike, men jag påminner mig 55* Deri s5 November e. ra, det nu ej så noga, sorn den omnämnde händelsen uti Alicante. Uppå derefter af Herr Grefven och Landt-Marskalken framställd proposition, Lief i5:de puncten i Friherre Hjertås serskilda mening af Ridderskapet och Adeln bifallen. i6:de Puncten. i6:de Puncten i Herr Hjertås reservation upplästes älven. Herr Hjerta: Jag anser de värden, som i denna punct blifvit af Afdelningen föreslagne, vara för boga. Om man närmare betänker de priser, som nu gälla, och de, som gällde de år, hvarom är fråga, tror jag, att de kunna nedsättas. Friherre Hjerta; Jag skulle önska, att man kunde nedsätta prisen det mesta sorn vore möjligt. Afdelningen har fullföljt den ide'e, som Comilten uppgifvit, att lasten af Ekfartjg skulle upptagas till i5o och af Furufartyg till 100 R:dr, äfvensom att om man nyss handlat fartyget, borde köpeskillingen bestämma värdet. Innan afdelningen för sin del antog dessa priser, sökte den underrättelser, och enligt de uppgifter man erhållit, voro prisen då högre, än de här blifvit Den November etn. blifvit upptagne. Det vore då mindre billigt, att nedsätta prisen under ratu väldet. Herr von Hohenhausen:- I frågan om bestämmande af denna ersättning , torde någon inskränkning kunna sga rum. Ehuru det är afgjort, att ersättning skall lemnäs, är det dock ej sagdt, att skadan, såsom vid en assurance , skall till fulla summan af Staten godtgöras. Det kan vara lika mycket, hvad beräknings-grund , som stadgas, då afsigten blott är, att lemna en lindring åt de olycklige.
Maj 1855 stadgade beräkningssätt för grundräntors utgörande, men att, när så beskaffade godtgörelsers belopp ej kan på förhand beräknas, desamma må under nästa stats-regierings-period förskottsvis utgifvas af de under Stats-kontorets förvaltning befintliga medel, emot ersättning, som vid derpå följande Riksdag komme att anvisas. De till detta ärende hörande handlingar skola till vederbörligt Utskott allenmas. Kongl. Majit lorblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Stockholms Slott som ofvan. OSCAR. J. A. Gripenstedt. Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o 13. 11 Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Slals-ljådet a Stockholms Slott den 30 Oktober 1856. Närvarande: Hans Excellens. Justitie-Stats-Ministern Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Herr Fåhraus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, och Almqvist. Chefen för Finans-departementet, Stats-rädet Gripenstedt, uppläste till justering ett. i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatt förslag till Kongl Maj.ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående godtgörelse till indelningshafvare för sådane grundräntor, sorn till följd af qvarnars nedläggande afskrifvas. Kongl. Maj-.t behagade, enligt Stats-rådets tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, och befallte, att nådig proposition skulle i öfverensstämmelse dermed till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo. L. L. Fries. 42 Kongl. Maj:ts Nåd. Trop. N:o 14. Ank. till Exp.-TJtsk. den 17 Nov. 1856, kl. 10 f. m. Kongl.
Emot .om för mälda utslag förekom den hufvudsakliga anmärkning, att, ehuru väldet af det utaf Lindström tillgripna gods uppgått endast lill tre R:dr 16 sk. banko eller tio daler silfvermynt, samt Lindström, hvilken, eldigt hvad i utslaget uttryckligen fönnältes, icke tillförne för tjufnadsbrott lidit straff, följaktligen och derest han icke förut pliktat för första och andra resan snatteri, hvartill åter handlingarne ej gåfvo någon anledning, bort, jemlikt 47 kapitlet Missgerningsbalken, åtalade tillgreppet med snatteribot försona och således umgälla detsamma med eu R:dr :n sk. böter eller, i brist deraf, tre dagars häkte samt enskild skrift, Häradsrätten likväl dömt honom alt derför ansvara såsom för första resan stöld. Men utom det uppenbart lagstridiga härutinnan och om än tillämpning af 40 kapitlet 1 § Missgerningsbalken lagligen kunnat äga rum, var i allt tall, vid förvandling af tjufvaböterna till kroppsstraff, det väsentliga misstag af Häradsrätten begånget, alt Lindström blifvil ålagdt åtta dagars fängelse vid vatten och bröd i stället för fyra dagars sådant fängelse, hvilket sistnämnda kroppsstraff, berak nåd t efter stöldens värde, i händelse utslaget i öfrigt varit lagenligt, skolat, jemlikt 5 kapitlet 4 § Straffbalken, vid bristande bötestillgång Lindström ådömas; hvadan, genom sistberörda felaktighet i Häradsrättens utslag, den sakfälldes ändock obehöriga lidande blifvit ytterligare ökadt.
Bänkmansfördelning antingen klockan 8 i eftermiddag eller åtminstone med all säkerhet klockan 7 i morgon bittida kunde i RiddarhusCancelliet erhållas. Uppropades de 49 Ledamöter af Ridderskåpet och Adeln, hvilka hos RiddarhusFisca? Den 23 Januarii. 69 len låtit anteckna sig, att i dag spisa middag på Kongl. Slottet; och tillkännagaf Herr Grefven och Landt Marskalken att enligt från konungens OfversteKammdrherre erhållen unders rättelse, Ridderskapets och Adelns Taffel Konn ine i CourSalen 2:ne trappor upp i Kongl. Slottet på Konungens sida att äga runi. Upplåstes Riksens Ständers Revisorers den i4 December 1820 afgifne Berättelse om de under Kongl. CommerceCollegii förvaltning stående fonder och medel; och skulle denna Berättelse nied de öfrige RiksStånden communiceras. Börjades uppläsning af Riksens Ständers Revisorers den 16 December sist lidit år afgifne Berättelse angående Revisionen af BancoVerkets Räkenskaper för åren 181g och 1820, satnt huru samma Verk, efter senaste Revision blifvit slyrdt och förvaltadt, med hvilken uppläsning fortfors till klockan tre qvart till 11 då. efter ankomsten af de tvånne Härolder, hvilka borde gå framför Ridderskapet och Adeln samt sedan Ridderskapet och Adeln uppå Herr Grefven och Landt Mar skalkens proposition beslutit, att vid nedgången från RiksSalen åtskiljas, Herr Grefven och LandtMarskalken med Ridderskapet och Adeln afgick till Storkyrkan, hvarest RiksdagsPredikan, sora förrättades af Biskoppen öfver Linköpings Stiftj 70 Den 23 Januarii. och Ledamoten af Kongl Nordstjerneorden Herr Doctor M. Wallenberg, afhördes. Härefter begaf sig Ridderskapet och Adeln till Kongl. Slottet, samt åtföljde Kongl. iVlaj:t till RiksSalen, hvarest Hans Kongl. Höghet
St., vid deras und. svar å den nåd. proposm, eller särskildt lill K. M., såsom Svenska kyrkans öfverhufvud, framställa und. anhållan om uppfyllande af K. M:s nåd. löfte om den dubbla tjenstårsberäkningens afskaffande, samt att för presterskapet, så väl som det redan skett för andra einbetsmän , måtte utarbetas en stadgad ordning, hvarefter de, enligt kyrkolagen, skola fullgöra deras embetspligt i afseende på undervisnings-väsendet, innefattande äfven föreskrift om nödig tillsyn derå af Biskoparne, och att årligen, eller efter viss tid, en tryckt berättelse om undervisnings-väsendets inom församlingarna tillstånd, hvaraf må ses dess förkofran eller förfall, till K. Den la Februari f. ra. 355 M. från Biskoparne, genom Ecclesiastik-expedition, ingifvas, med skyldighet derunder för vederbörande Minister eller Statssecreterare för undervisningen att, på sätt lian tjenligast linner, i landsorterna, och der han ej sjelf kan verka, främja och tillse verkställigheten af hvad K. M. sålunda i nåder finner för godt föreskrifva. Jag har gjort denna framställning under öfvertygelse, att en församlingens lärare ock borde vara dess själasörjare, eller, med andra ord, under dagligt umgänge söka göra sig underrättad om hvars och ens af hans åhörares inre tillstånd och behof, så att prester icke blott voro herrar och herrars likar, och, sedan de fullgjort predikan och öfriga oundgängliga embetsförrätlningar, lefde blott i umgänge med dem, som hafva lika bildningsgrad. I fordna dagar, då gudsfruktan var mera hemmastadd hos Svenska allmänheten, var denna allmänhet icke heller så främmande vid prostens bord, som ej heller förlorade dervid. Af tillståndet inom landet, der fångarnes antal hotar alt snart blifva lika stort, som den värfvade härens, synes, som vi voro i behof af missionärer. Der sådane framfärdats för utrotande af en viss last, dryckenskapens, har det icke heller skett utan framgång och goda verkningar.
Den kontroll öfver landtmäteriförrättningarne i länet, sorn, enligt hvad ofvan är närnndt, skulle af Landtmäteri-direktörerne utöfvas, borde omfatta granskningen af de öfrige Landtmätarne* i länet alla åtgärder, med skyldighet att, om de af Landtmäteri-direktören godkändes, med Landtmätarne för dem ansvara, endast med undantag för åtgärder, som verkställts ute pä marken, för hvilka Landtmäteridirektören ej borde ansvara, utan för så vidt de, såsom föremål för klander och granskning på stället, af honom blifvit godkända. Landtmäteri-direktören skulle således ovilkorligen granska Landtmätarnes dagböcker, hvilka, i hvad beträffade arbetsdagarne ä förrättningsstället, alltid borde vara bestyrkte af någon dertill utsedd person inom skifteslaget, arbetsförteckningar, renovationer, uträkningar, delningar och arfvodesräkningar, samt tillse, huru Landtmätarne dervid tillämpade gällande författningar; men mätningar, egograderingar, värderingar af byggnader, skog och dylikt samt utställningar skulle af Landtmäteri-direktören granskas endast så vida han kallades till stället. Som en följd häraf ålåge honom vaka öfver att Landtmätarne skyndsamt och ordentligt handlade dem uppdragna göromål, och, om det tarfvades, tillstyrka Landshöfdingen att förelägga tid och vitén, eller anbefalla åtal Samman». Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. JV? 29. 3 vid domstolar, eller ock rapportera försumligheten till Ofver-direktören vid Landtmäteriet, allt efter omständigheterna.
St:f ville afstå Ekon.-Utsk:ts förslag. Hr Tornérhjelm, Johan Carl Abraham: Det är med synnerlig tillfredsställelse jag hört Gr. Posses framställning i hvad den rörer anslagets förhöjande till 150,000 rdr. Jag instämmer i detta förslag och anhåller på det varmaste att R, o. Ad:n måtte göra detsamma. Hvad Ekon.-Utskits Betänk, beträffar, instämmer jag likaledes med Gr. Posse i yrkande om afslag. Men Bonde-St:ts inbjudning kan jag ej, lika med honom, såvidt jag rätt uppfattat hans yttrande, i sin helhet bifalla, utan yrkar jag bifall till de vilkor, som finnas framställda i det Kongl. Maj:ts Propos. bilagda statsråds-prot., eller, som är detsamma, till Slats-Utsk:ts förslag. Skälen till det af Bonde-St:t antagna förändrade vilkor är lält att linna. Församlingarna få derigenom lättadt tillfälle att anlägga flera småskolor, till hvilkas lärare de icke äro skyldiga utgöra minimi-lönen, som endast behöfver utgå till examinerade lärare (och lärarinnor) vid egentliga folkskolor, och antagandet af det i inbjudningen framställda vilkor skulle således innebära indirekt uppmuntran för församlingarna att allt för mycket öka småskolornas antal på den egentliga folkskolans bekostnad, hvarigenom anslaget ock skulle blifva mera otillräckligt. Nödgades deremot församlingarna att, enligt departementschefens af Kongl. Majit gillade förslag, visa att folkskoleafgiften jemte deremot svarande tillskott forst utgått till examinerade lärare vid egentliga folkskolor, skulle folkrikare församlingar derigenom föranledas att upprätta flera egentliga folkskolor, hvilka vä! böra stå i ett visst förhållande till antalet af småskolor. På grund af hvad jag haft äran anföra, får jag anhålla om propos. på bifall tili inomit, dock att, enligt Gr. Posses förslag, anslaget förhöjes till 150,000 rdr, afslagpå Ekon.-Utskits Betänk., samt afslag på Bonde-Stits inbjudning, utom i fråga om anslagets belopp. Frih. Hamilton, Hugo: Lika med Gr.
Diskontverk: om afskrifning af Bankens fordringar hos Riksgäldskontoret för lemnade förskott till utredning deraf. III. B. 187. A. 201. — om anslag lill Navigations-skolan uti. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 71. — angående jernväg deremellan och Jönköping. Se Jernväg. Malmöhus Län: om afsöndring af jord från f. d. Korporals-bostället vid Skånska Bussar-Regementet Husie, till utvidgande af Husie Församlings kyrkogård inom nämnde Län. VIII. 82. R. lil. X. B. 14,'243. A. 381. XI. E. 3. Manderström, Friherre, Carl, yttrande. V. 33. Mannens myndighetstillstånd, om förändring i tiden för inträdande deraf. II. R. 220. IX. U. 367, 399, 401. A. 402. XI. B. 140. A. 148. XV. E. 147. — om deras beräkning bland Statsverkets ordinarie inkomster. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 64. Manufaktur Diskonlkontoret, om pension på Allmänna Indragningsstalen åt vaktbetjenten J. E. Lindström derstädes. lil. 384. Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. Marin-Regementet, angående löneförhöjning vid. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 70. ( 128 ) Markaryds församling, angående lån till der förestående kyrkobyggnad. Markegångspris, om tiondegifvares rätt alt efter detta pris med 16 sk:s förhöjning å tunnan lösa den åt Professorerne i Lund auslagna tiondespannetuål. X. B. 162. A. 247. Markegångs-såttning, angående tillägg i antagne bestämmelser om. X. B. 162, 247. XI. 13. A. 14.
HofRätten uti skrifvelse till RådstufvuRätten i Lund af den 11 Maj i838, med undanrödjande af KämnersRättens ofvannämnde domslut, förständigat RådstufvuRätten att bedöma det emot Lars Svensson för förfalskningsbrott anställda åtal, och RådstufvuRätten, genom Utslag den 38 i samma månad, hvilket Kongl. HofRätten den 26 nästderpåföljde Juni gillat, fällt Lars Svensson Lill enahanda ansvar, som det af KämnersRätten bestämda, med förklarande derjemte, att, då han redan undergått bestraffningen, vidare fråga derom förfölle; är AdvokatFiskalsEmbetets talan ytterligare utförd, hvarvid, med erinran, att det sålunda tillkomna förhållandet icke kunde utgöra giltig ursäkt för KämnersRättens lagstridiga förfarande i detta mål, yrkadt blifvit, att bemälde Rätts Ordförande och Ledamöter, för deras begångna och i afgifven förklaring erkända Embetsfel, måtte fällas till bötesansvar, enligt grunderna i 1 Kap. 12 §. Rättegångsbalken, äfvensom Ad vokatFiskalsEmbetet emot den af Konungens Befallningshafvande lemnade handräckning till verkställighet af KämnersRättens olaga Domslut, andragit hvad min förrberörde skrifvelse i detta afseende innehåller; hvaremot Konungens Befallningshafvande, i dess förklaring häröfver, hufvudsakligen förnyat den förr gjorda invändningen, att Konungens Befallningshafvande enligt Lag, icke ägde någon gifven skyldighet att granska Domares beslut. 20 R. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. hälst det å vederdelosidan åberopade Lagstadgandet i 1 Kap. 2 §. Utsökningsbalken på sin höjd kunde åsyfta tillsyn derå, huruvida Domstolarnes ting och sammanträden höllos på den tid och i den ordning, Lag bjöde och utsatt vore; hvadan Konungens Befallningshafvande undanbedt sig den af AdvokatFiskalsEmbetet påyrkade erinran.
Eriksson fattade Johans hand och utbrast glad: "Se, unge herre, det är taladt som jag af eder väntade, och som en rättskaffens konungens man egnar. Hoppas jag dock att icke inleda eder i allt för stor farlighet. Min egen hatt tänker jag dock ej sitter mycket fast, om hertigen, det Herren afvände, skulle få öfvertaget; men är det så, så må man glader lägga hufvudet under för sin kung och sin heder. Och dermed Gudi befallat. Tiden väntar på ingen, jag bör icke vara borta från min plats." Under vänligt samtal följde Johan sin gäst ned till hans båt, och fyra raska roddare förde honom snart åter till Åbo. Den unge Johan ville än en gång se de ställen, han på det vackra Qvidja mest hade älskat. Han for omkring och såg huru alarne speglade sig i sunden och huru björkarne sakta skakade sina gröna lockar. Men hvad han nu tänkte på, det förtrodde han icke ens sin gamle, trogne Johan Bertelson, som skötte de lätta årorna. Fröjdades hans tankar af den fägring, som omgaf honom, af solens glada sken mellan lunderna, och af vattnets stilla plaskande mot de grönskande stränderna, eller tänkte han på moder och systrar, eller gingo hans tankar ännu längre bort, till de strålande ögon, som kanske skulle fördunklas, om han icke mera skulle återvända? Hvem kan tyda den unges tankars lifliga spel? Snart var äfven Johan åter en innebyggare af det fäste, der han tillbringat så mången glad stund i kretsen af sina käraste. Nu vid tjuguett års ålder stod han åter här, för att deltaga i en blodig kamp för sin konung. Få dagar sednare styrde hertigens flotta, under Joachim Scheels befäl, in på slottsfjärden. Med förakt afvisade Stålarm hvarje förslag om fästets uppgifvande. Äfven hotelsen att aflifva de nyss förut på Kastelholm tagna finska fångarne, verkade intet.
Sålunda ser han i en vacker flicka en blomma, Bom brytes frän sin stängel, verlden är äfven för denna originella skald ett mark-nadsvimmel, när den ej är en öken, höljd i töcken. Men så har han också bilder, som han sjelf har hittat på, och många af dem äro särdeles roande. Se här en liten axplockning! Så här målar han den gamla välbekanta situationen, då » månen sitter på himlem blå och tittar in genom rutan »: » Öfver mattans rutor leker Den tysta månen in, Så fin dess ton och blek är Som badande flickors skinn. » Hvad är det, som här gör en så sublimt komisk verkan? Tydligen den originella omkastningen vid jämförelsen. Likheter använder man för att med hjelp af något till ut-seendet allmänt bekant åskådliggöra något, som är mindre lätt att föreställa sig. Herr Ring förutsätter, att färgen på badande flickors skinn är allmännare känd än månens sken på en matta. Detta är roligt. Betydligt roligare än det riktigare men mera banala: » Så ljuf och blid att se uppå Som klara månens sken. » hvilket förekommer i stycket » Min vän ». Herr Ring har visst, om jag ej allt för mycket misstar mig, uppträdt äfven såsom musikkritiker. Hans fina gehör för musikaliskt välljud har redan påpekats i anmärknin-garne till stycket » Ljusdunkel ». Sin instrumentalkännedom har herr Ring nedlagt i Orkesterrkapsodi, der det bland annat heter: » Tubers, basuners bombasterier Hvirfla som trampade vägars dam. » och vidare: » I arabeskfantasterier Klinga triangel och cymbal Som nekromantens trollerier Vexlande uti tasenial. »
mag. soin 1111 ~ J K 116 sten gAtt u t som missioniir till Santhalistan meil sin illan, en af hnfrndstadens mera lriinda p g r e priistmiin. K~innde dansliornn egentligen incicius i t r 5 kl.lsser, ~ilclrth o (.Ii ~nycket nnga., sb roro diirelnot blanil de tio nor ..; lcol~nn Iiere i i t ' ~ - ~: gingsstadier representerade, alltifrgn den nyhakade stnrlenten, snm redan .1111nnit gijra. sig kand soln en rf I&lt;ristianins hiista sliid1iipt~- skor och till eu gift medicinure, soul snant. blir fiirdig att. bii1.j; ~ sin klcarepraktik. De tre x ~~eteraneruu 3 frin Yaclsteuu-miitet w r o ocksi med: ungu llurtiga medicinare med en lfingd och en norskhet, som gjorde dem ytterst ~ * espekterude af en;. : sto~.svelisl; z liualrat, rned hrilken de giirna gnabbades. Och last hnt not least. Skundinaviens enda lrrinliga teolog, soln efter .art hit tagit tcologie k; 1.11- didaten - ungefiir mota~araudc? rAr diiiiissionsesame11i - iiii~nut. Till sist nlig1.a ord om sjalfva miitet. ingeu latt suk a t t p i landsbygdeu finna liimplig l h t s fiir et6 miite om 235 deltagare, men den danslra k o m i t h har all herler af sitt r a l fiir sonmilren 1897 '.
Den senare voterings-propositionen godkändes. i2:te punkten. De föreslagna volerings-propositionerna godkändes. i3:de punkten. Den första voterings-propositionen godkändes, men de tvänne öfriga återremitterades, på grund af dervid gjorde anmärkningar. j/pde punkten. Med instämmande i Preste-Ståndets, genom inbjudning, af denna dag meddelade beslut, rörande denna punkt, afslogs, på grund af 34 §. 2 mom. Riksdags-Ordningen, den föreslagna voterings-propositionen, såsom innefattande Troi. Vtdr. d. 16 Sept, 1840. 6:5 i ett vilkor af ekonomisk och administrativ beskaffenhet, och på grund deraf alt i fråga derom 2 Stånd stannat emot 2; hvarjemte, i afseende på sjelfva anslaget, Ståndet förklarade sig vilja vidblifva sitt redan förut fattade beslut om bifall dertill samt anmodade Stats-Utskottet att från Borgareoch BondeStånden inhemta Utlåtanden, huruvida ofvannämnda Stånd vilja i sakens så beskaffade skick anslaget bifalla. i5:de punkten. Den föreslagna voterings-propositionen godkändes. i6:de punkten. Den till Ridderskapet och Adeln ställda inbjudningen antogs, till följd hvaraf den första af de föreslagna voterings-propositionerna ansågs förfalla; den senare voterings-propositionen godkändes. ij:de punkten. Den lill Ridderskapet och Adeln ställda inbjudningen antogs, i följd hvaraf den första voterings-propositionen ansågs förfalla; den andra voterings-propositionen godkändes. i8:de punkten. Frågan angående serskildt anslag för 2:ne pensions-rum, att tilldelas District-General-Befälhafvare och Inspectörer ansågs förfallen, på grund deraf att 3:ne Stånds beslut strida deremot, och således borde älven den derom föreslagna voterings-proposition förfalla. De öfriga voterings-propositionerna afslogos. ig:de och 20:de punkterna. De föreslagna voterings-propositionerna godkändes. 2 i:sta punkten. Den första föreslagna voterings-propositionen af slogs och den senare godkändas.