Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom biträde vid författandet af Lag i ämnet, som på ett lätt begripligt sätt förvissar innehafvaren om hvarje sedels värde, hvarvid mindre afseende bör göras på Verkets förlust, än på enskiltes, föreslår, Hr von Quanten, såsom hufvudprincip, alt hvarje sedel skall infrias af det Verk, som den utgifvit, till den valeur, sorn utan att äfventyra någon dess förlust, med moralisk visshet kan erkännas, och alt pröfningen deraf bär utgå egentligen från den nedersta fjerdedelen til! höger, — Efter antagandet häraf, tillses först, såsom i hvarje annan förskrifning, underskriftens vigtighet. Om nu af denna återstår blott ena namnet som bör vara igenkännelig!, men det andra kan vara bortiifvet eller utslitet, sä tror Motionaircn, Betänkande n, N:o 079. 35g alt underskriften bör godkännas. När nu denna står i förening med de fina raderna, som genom sin ställning ensamt kunna bevisa sedelns valeur, eller vidare i synbart sammanhang, med så mycket till större eller mindre del af sedelns context, som genom sin ställning likaså säkert, som en ziffra, bevisa sedelns primitiva valeur; så bör han till sådant belopp anses ega förbindande kraft till infrielse; hvaraf följer otvifvelaktig!, att de öfrige felande sedelns delar icke kan gifvas något värde, utan utgifvarens äfventyr af förlust, helst det är obevisligt, att den frånvarande fjerdedelen någonsin haft någon underskrift, hvarförutan ingen förbindelse lärer kunna erkännas. — Detta synes väl i allmänhet vara nog för den åsyftade bestämmelsen, men Motionairen tror sig såsom ett tilllägg böra föreslå, att, i händelse af befintlig rifning å den ofvanberörde hufvudsakliga delen af en sedel, den icke får förringa dess värde , om de således åtskiljde delarne vid sammanhållning synhart befinnas hafva varit sammanhängande. — Och har Motionairen, för att upplysa och bestyrka sina framställda åsigter, åberopat flera bifogade, å en serskild förteckning upptagne CreditSedlar.
Så vidt Utskottet erfarit, här af omförmälda brott endast det förstnämnde eller stöld vid. eldsvåda, åtminstone under sednare tider, förekommit^ och sådant endast några få gånger; och ehuru domaren ej kunnat undgå att derför döma till döden, har dock Konungen alltid åt förbrytaren gifvit en mildring, sorn allmänna rättskänslan kräfver och som utgjort en grund för hvad Utskottet härutinnan föreslagit. Bih. till it. St. För bevis angående förhållandet emellan de af Utskottet föreslagna straff-bestämningar torde vidare ej böraandragas. Det enskilda tycket skall alltid få något att anmärka; men bevis i frågor af denna art skola, dock alltid saknas, om man upphöjer sin individuel uppfattning utöfver den allmänna rättskänslan, denna uppenbarelse af den eviga rättvisan. Den, som pröfvande deri söker ledning, och således deröfver icke ställer det egna omdömet, han handlar ej utan skäl. Under Utskottets öfverläggningar har fråga blifvit väckt derom, huruvida, med afseende å den utbildning, som Utskottet haft för afsigt att gifva åt brottmåls-lagstiftningen i denna del, det kunde erfordras att, lika med Lag-beredningen, definiera begreppet stöld. Gällande lag innehåller nemligen ingen definition härutinnan. Den säger blott "stjäl någor” o. s. v.; och den antager således att det begrepp, sorn uttryckes med ordet stjäl, är så allmänt utbredt, att missförstånd derom ej kan uppstå. Ett sådant missförstånd är ej eller att befara. Snarare kunde så inträffa, derest en definition i lagen inlades. Örn man ser på de många försök att definiera stöld, som ej allenast här i landet utan annorstädes blifvit gjorda, finner man ock svårigheten att lösa problemet. I flera delar sammanfaller ock stöld med andra brott; och ehuru det är lätt att säga, när en gerning är stöld, blir det dock alltid svårt att med den precision uttrycka just de omständigheter, som gifva en handling karakter al stöld, att icke antingen för litet eller för mycket säges. Våra lagstiftare hafva jemväl undvikit alla definitioner å brott, så vidt det kunnat ske.
Den, som bifaller Ridd.Utskrs mern. n:o 3, i anledn. af väckt fråga om ombyggnad af flyglarne å Riddarhusgårdeu, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, varder förenämnde mern. på grund af de deremot gjorda anmärkningar återremitleradt. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer Ja — 61. Nej — 14. Hr Rosenblad, Bernh.: Af embetsgöromål förhindrad, att deltaga i öfverläggningen under sisla plenum, begagnar jag nu tillfället att reservera mig emot Ståndets då fattade beslut, hvarigenom R. o. Ad. biföll BankoUtsk:s tillstyrkta afslag å den väckta motionen om återupplifvande af Skillingssedlarne. Genom denna åtgärd är omintetgjord möjligheten att i allmänna bruket få ett gångbart och lämpligt mynt, hvaraf behofvet dagligen visat sig och saknaden är allmänt känd, och genom hvilken åtgärd raan tvingas att begagna ett mynt, som medför alla möjliga olägenheter i den allmänna rörelsen, och dessutom beröfvar Banken en million silfver årligen. Hr Rosenblad yttrade härefter: Under motionstiden väckte jag en motion, som remitterades till Bevilln.Utsk., föreslående att R. St. skulle hos K. M. anhålla, 390 Den 8 Februari. det täcktes K. M. till nästa riksdag låta utarbeta ett förslag till ny bevilln.-förordning, hufvudsakligen Ii vila erie på grundsatsen af en inkomsttaxa. Vid samma tillfälle förbehöll jag mig, att lill Ulsk:s behandling af motionen få aflemna den inom England antagna inkomsttaxan och jag begagnar nu tillfället alt öfverlemna densamma med anhållan, att den måtte till Utsk. blifva remitterad.
Om, såsom ledande till reda och säker controll, bevillningen, för begagnande bränvinsbrännings-rättighet, ej skulle uppbäras efter de Käril och den Redskap eller ock det ämne, som härvid användes, utan efter den inkomst, som Kronan derigenom ville påräkna, skulle till utgörande fördelas lika på hvarje till en viss alder hunnen mansperson, så, oaktadt det Betänkande!), N:o ia3. 35 i hela det vidsträckta Norrland, ej tillverkas ^V^el så mycket bränvin, som i en del af de Sydlige Länen, så kunde jag likväl vara öfvertygad, att, i likhet med hvad i förevarande Betänkande finnes tillstyrkt, det ej skulle anses sorn obilligt, utan tvertom som en naturlig jemkning i bärandet af till allmän fördel erforderlige skattebidrag. Låtom oss taga tillbaka det äldre debeteringssättet, för det senare; om Sydlänningarne då åter betala mera än Nordlänningen , månne då de förre graveras för hvad de sakna, när de senare ej vidkännas hvad de innehafva? Nej! jag förklarar, att i händelse af bifall till Utskottets Betänkande, de Södra Provinserna då de vilja pålägga de Norra en Recognition för hvad de sakna, ingalunda synes hafva förstått sina förfäder, som aktade ovärdigt, att, sjelfve starke, lägga en lika tunga på sina svagare Bröder: Det är icke vid pluraliteten hvilka med mina Comraittenter dela samma Interesse, som jag hyser hopp om Betänkandets ogillande. — Uselheten af vårt land har gjort att på Riddarhuset finnas få, så väl som i Medstånden, som tala för Norrlands rätt, såsom sitt hemland. Vid saken ensam rättvis, och Rättvisan såsom allas interesse, har jag försatt min förtröstan. Den som häremot vunnit en fördel, har redan förlorat mera, än om han allena varit bibehållen vid det han förr ägde genom den osäkerhet som väntar i besittningen af båda. Om jag nu om Betänkandet talade mera, 36 Stats-Utskottets skulle jag kanhända göra både RiksSlåndeu och min ■vördnad för dem en orättvisa.
Böter efter denna Lag gånge till tväskiftes emellan Åklagaren och närmaste inrättning för de fattige, de fall undantagna, då Böter, enligt hvad här ofvan stadgadt är, målsäganden ensamt tillfalla. 4. f>:o. Hvar som grunder. Rubbning af qvarstad, hvaruppå försäljning eller utspridande icke följt, umgälles enligt allmän lag 3. 18:o. Alla mål — behandlas, äfvensom den brottslige, i alla de fall, då han ej redan gjort sig saker till dödsstraff eller straffarbete pä lifstid, skall ådragit. Böter, sorn i denna tag utsatta äro, förvandlas efter allmän lag. 16:o. Böter efter denna lag tillfälle Kronan, de fall undantagna, då böter, enligt hvad här ofvan stadgadt är, målseganden ensamt tillkomma. Hänvisning: Konst.-Utsk. Memorial N:o 16. Ridd. och Adelns Prot. den 28 Sept. 1865. Preste-Ståndets Prot. den 29 Sept. 1863. Borgare-Ståndets Prot. den 29 Sept. 1863. Bonde-Ståndets Prot. den 26 Sept. 1863. Konstilutions-Utskottets Memorial N:o 3. 2:0. Om den ändring i 18 § Riksdags-Ordningen, att mosaiske trosbekännare må erhålla rättighet att deltaga i riksdagsmannaval. Riksdags-Ordningen. § 18. Till Riksdagsman må ej — - w uppräknade äro. Personer af någon annan främmande Lära, än den Reformerta, kunna ej vara Riksdagsmän; men valrätt må äfven andra Kristna Trosförvandter ej förvägras. Till Riksdagsman må ej ■— uppräknade äro. Personer af någon annan främmande lära, än den reformerta, kunna ej vara Riksdagsmän; men valrätt tillhomme älven andra kristna trosförvandter samt mosaiska trosbekännare. Hänvisning: Konst.-Utsk. Memorial N:o 12.
Jag var sorgbunden, det oroar mig med Hegel och det käns som en saknad att lemna Kjöbenhavn. Och så är jag så matt, så förfärligt kraftlös, att det är som om jag icke orkade lefva. Det sista sade jag, det första hade jag icke tid att förklara, ty han hade icke mer än fem minuter att gifva mig.205 – ”Matt? Strunt i det! Drikk dem et Glas vin. De skal leve hundredeti Aar.” Han var i sitt allra uppsluppnaste. Han inhöljde mig i smekningar och lät det hagla små älskvärda elakheter, af hvilka hans leende tog bort hvarje brodd. I sådana stunder är han alldeles som ett barn, ett qvickt och lekfullt barn. När han smeker är det ingenting af kurtis, det är som om hans vänlighet icke kunde ha annan form, det faller af sig sjelf, det är ingen närgångenhet eller förnärmelse. Man håller af hvarandra, voilà tout. Det är så enkelt och okompliceradt som det kan. Två fullkomligt konvenanslösa menniskor, med samma veka natur, smeksam som kattungens, – men icke ett älskande par. Jag är aldrig lugnare, aldrig längre från att vara förälskad i honom än just då jag njuter det stilla välbehaget af denna tindrande innerliga semit-vänlighet. Den är som solsken, man värmes deraf, men den upphetsar icke några känslor. Det är en sådan vänlighet jag alltid drömt om. Men jag trodde att den icke fans, annat än i en qvinnas inbillning. Allt detta skall aldrig kunna harma mig. Jag har intet att blygas öfver, intet att förebrå honom. Jag skall alltid tacka honom för dessa sista solskensdagar af vår bekantskap. Jag skall vara glad att kunna tänka tillbaka på dem. Det ligger sol öfver minnet. Jag känner mig lycklig i qväll, här jag sitter ensam vid min lampa. Jag vet att mitt oförståndiga lilla barn skall gå bort ifrån mig, – gå bara! Jag skall sjunka ned i mitt arbete. Jag skall reda mig ett bo efter mitt sinne. Jag skall vara lycklig efter min eremitnatur, och det skall sprida sig som ett stilla solsken kring min penna. Jag är lycklig.
Uti ett isoleradt arithmetiskt förhållande till indragningen, så att på detta sätt jämn vigten icke rubbades. Sådant beror af helt andra omständigheter som 'skola verka tillika, och inträffar i alla fall icke på en gång, eller i samma stund , som indragningen sker, utan blott småningom, emedan en varas förändrade värde, i inon af tillgång eller brist, utvecklar sig efter helt andra Dagar, hvilkas säkra tillvarelse slutkonst och erfarenhet gemensamt bestyrka. Alla förut omförmälde Millioner i Papper utkommo, enligt hvad nyss anmärkt är, lika med Silfver och gjorde äfven i början inom Piket full tjenst för denne metall. Att nu åter indraga sådana representanter af Silfver, utan att sätta något i stället, skulle ju i verkningen blifva detsamma sorn att göra Nationen lika många Millioner fattigare. — Stats skuld amorteras , men den betalas dä, och reel valuta kotnmer i stället för hvad sorn borttages. Detta sker, ej allenast utan olägenhet, utan ock med framgång, emedan 3Q2 Statsoch BankoUtskottens Betänkanden. det iii’ bevis på vetklig förkofran och mälaren af varu-produciionen okas då, i stället for att minskas. Tvärtom förhåller det sig med indragning af mynt eller med amortissement af dess ^Representant. I nyare tider har icke något T.anel gått till verklig förkofran genom upplagd Skattkammare. Uti hvarje Medborgares trefnad och öfverskott, uti hans kärlek för Regéri-ng och fosterjord ligger det enda reela och tillfyllestgörande Capita! att sätta i circulation när Fäder, neslandets stora angelägenheter det påfordra. Den verkan, sorn Sedtd-rnassaps hastiga tillökning beredde, var en rubbning uti enskilde jVledborgares förmögenhets tillstånd. Hvarje innehafvare af Bankens Sedlar träffades af den beskattning, sorn blef en följd deraf, att flera invisningar utställdes på en och samina tillgång, sorn förut var ett inskränktare antal delägare för. behållen.
En förändring deruti är äfven af vigt för löneregleringens rättvisa verkställande och bestånd i allmänhet, emedan eljest, till följd af ackordens ojemna fördelning, särdeles inom kavalleriet, olika normalstater måste uppgöras och framdeles, i mon af ackordens inbetalning, förändras, till bibehållande af lönernas inbördes likhet. Landfor svar 34 Men hvem drabbar nu denna pligt? På hvilkens sida ligger största vigt uppå att den lönereglering som göres, eger bestånd? Utan att vilja förneka den skuld, som arméens befäl, i framfarna tider, sjelf haft till det nu öfverklagade onda, samt den fördel detta befäl, för en kommande tid, kan ega af en på riktiga grunder bygd lönestat, bör man dock af Rikets Ständers billighetskänsla kunna påräkna mellankomst för afhjelpandet af detta onda. Det kan icke vara förenligt med den värdighet, som höfves en statsmakt, att, en gång uppmärksamgjord på en orättvisa, som mer eller mindre oförskyllt drabbar dess tjenare, låta densamma qvarstå. När då härtill lägges — hvilket i det följande skall närmare utredas — att, om alla de inkomster, hvilka vid indelningsverkets inrättande till arméen anslogos, nu kunde för arméen påräknas, icke allenast en lönereglering inom arméens ursprungliga befälspersonal skulle kunna verkställas, utan ock ackord samorteringen i hela sin vidd af dessa tillgångar utan särskildt anslag åvägabringas, så tveka kommitterade icke att föreslå: att statsverket må öfvertaga den ännu qvarvarande år 1886 tilländagående ackords amorteringen. 2. Då kommitterade, på sätt deras särskilda utlåtande i denna fråga innehåller, funnit sig icke kunna undgå att, för pensioneringens ändamålsenliga ordnande för arméens befäl ocb tjenstemän, instämma i den åsigt Rikets Ständer uttalat, att statsverket bör öfvertaga arméens pensionering, har löningsstaten blifvit uppgjord med afseende härpå. 3.
Widare har jag, under en stygtig genomläsning, trott mig finna det stadgande i io H. att den som behöfde för etcen afskrift af nägot document, borde styrka, att originalet wore med charta belagtsamt l händelse sädan saknades, wara förfallen Lill böter enligt 24 Z. om jag rätt päminner mig, sex Riksdaler trettiotwä stillingar Lm detta stadgande har afseende pä ,ädane original-handlingar, som härefter argi sivas och böra med Chartä Sigttsatä »fgifr beläggas, har jag intet deremot akt päminna, MN Den 27 IM4vl men ar meningen den, att killämpmngen äfwen stall sträcka sig kill förflume lider, som sannolikt är, dä Lnlet undantag är gjordt, sL kror jag mig äga stal sädant bestrida. Jag har flerstädes hase tillfälle erfara» att pä gamla handlingar och köpebref, de ätföljande charlome saknas, som stundom genom händelser förkommit, stundom af uraktlåtande atr dem förwara, enär man anfelt det wara utan alk ändamål. Dä ett köpebref ar af wederbörande Domare pätecknat wara med charta belagdt och lagfart i följd deraf erhälliis; har köparen derigenom styrkt akt han fin förbindelse lill charta afgift erlagt, hwarföruian lagfart ä egendomen icke kunnat af Domaren bewiljas, och dä detta bör tjena köparen säsom bewis, alt stalén erhällit af honom den stadgade chartä.afgiflen, bör i följd deraf icke något flliggande kunna äga rum, arki aflägsna tider deste chartor förwara, och således Utstotlels stadgande i detta afseende i 10 §., synes mig böra i Ulstotkets förändrade betänkande ubgä, som jag för min del wördsammeligen får tillstyrka, anhällandes att detta kill Bewillnings-Utstoktet mä remitteras. Remitterades kill Vewillnings Uistottel i sammanhang med de i sista pleno wid Charla Eigil» laiä förordningen gjorde anmärkningar.
Utan tvifvel kan landtbruket, lika som alla andra practiska yrken, reduceras till någon grad af vettenskaplig säkerhet; utan tvifvel kunna de strängare vetenskaperna åt detsamma lemna sitt bidrag; utan tvifvel kunna för landtbruket uppställas allmänt rigtiga reglor, som fordra afvikelser och modifieationer i tillämpningen efter särskilda localiörhållanden; och utan tvifvel kan det således blifva föremål för studier och städad Q08 Den 28 Februarii. tankeföremiga Ora personer af bättre uppfostran, men med ringare förmögenhet, ägde till i allen att från ungdomen studera landtbruks* yrket, och v ille nöja sig att med eget rörelse* capital sköta andras jord, til! dess de kunde förvärfve egen, skulle de icke då snart bilda en dass af arrendatorer, som jordägarne skal* le vara glade att emottaga? Bergsbruket i sin natur mera vetenskapligt än landtbruket, och tidigare derför anse cl t, äger redan, mera än det sistnämnda, bil* dadé personer vid sin närmare handläggning; dock tv Ilar jag ej, att äfven der finnas många platser för den.dass, hvarom jag talar, om endast allmänna tänkesättet gjorde det till bruk, att uppsöka dem: men ännu blir man hellre surnumerär Fändrik eller Auscultant, än man blir Bruksbetjent med utsigt om framtida utkomst. Manufacturer och Fabriker kunna visserligen icke umbära vettenskaperna; ju mera personer af uppfostran kunde dragas till deras skötande, ju mer sktflie dessa näringsgrenar vinna. Det återstår slutligen de egentliga handtverkerierna, scm nu, för det mästa, ligga i arbetsclasséns händer. Det sätt, hvarpå Lärgossar och Gesäller tilldana», är så litet egnadt att flytta dessa yrken ur arbetsclassen, att sällan någon till välstånd kommer», och i följd deraf mera bildad, handtverkare låter sia son välja samma yrke, Den 28 Feb raar ni 909 om det icke kan ske under dess egen ledning.
65. — angående förbättring af Lots-Statens lönevilkor, 66. — angående tillgång till inköp af instrumentalier, m. m. för 3:ne Na vigations Skolor. 67. — angående ytterligare anslag till fullbordande af reparation å de vid "Wreta klosters kyrka varande grafchor. 68. —■ angående aflöningsmedei, hvilka i lifstiden icke utbekommits af nu mera aflidne Provincial-Läkaren, Assessoren D. F. Rudolphi. 69. — angående afskrifning af f. d. Stats-Tidningeus skuld till Stats verket. 70. — angående öfverflyttning till Riksgälds-Contoret af befattningen med det till Staden Wexiös återuppbyggande, efter den år 1843 Staden öfvergångna eldsvåda, af allmänna medel beviljade låneunderstöd. Register. 65? N:o 7L Underdånig Skrifvelse, angående sökt lindring i betalningsvilkoren för erhållna lån till återuppbyggande af Staden Wexiö. 72. ■— angående utdelningen af Justitie - Ombudsmannens Embets-Berät telser. 73. — angående restitution af bevillning, erlagd inom Neder-Calix socken af Norrbottens Län. 74. ■—• angående stämpling af Spelkort samt afgiften derför. 75. — angående kontroll emot missbruk vid Gårdfarihandelns idkande. 76. — angående Mäklare-slut i afseende på den så kallade leverans handeln. 77. — angående föreskrifter, i afseende på byggnadslån till brandskadade Städer. 78. — angående begrafningsoch öfriga kostnader, föranledda af Högst salig H. M. Konung CARL XIV JOHANS dödliga frånfälle. 79. — angående kostnaderne i och för Hans Maj:ts och Dess Höga Ge måls kröning. 80. — angående folii-afgiften för assignerings-räkning med Banken. 81. — angående medel till arfvoden, na. na. för Lag-Beredningen. 82. — angående regleringen af utgifterne under Riks-Slatens Andra Hufvud-Titel. 83. — angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Tredje Huf vud-Titel. 84.
Det förslag, jag, i följd häraf, uppgjorde, underställdes till och med i förväg flere af då varande ConstitutionsUtskotts Ledamöter. De särskildta tankarne rådfördes, och en sammanjemkad redaction uppkom, som, gillad af Kongl. Maj:t, till Riksens Ständer aflemnades. Denna år nu i fråga. Jag medgifver visserligen, att då man nödgas definiera egenskapen af en befattning, mycket skall glömmas, och att ju mera man söker utsträcka definitionen, desto otydligare mäste den blifva; men når frågan nu endast år,- att bestämma den verkningskrets, som enligt Grundlagen bör tillhöra Konungens Rådgifvare i commandomål, och då under förslaget icke år eller kan vara någon annan afsigt ån den, att hålla dem inom denna verkningskrets, icke att i någon mon vid-j ga densamma; så är det naturligt, att, om Rikets Ständer för närvarande anse den hittills gällande redactionen af 7 §. i RegeringsFormen för berörde ändamål tillfyllestgörande, Kongl. Maj:t icke kan emot dess bibehållande hafva något att erinra. ' / f Kongl. Majit trodde sig med den nya redactionen kunna lugna många farhågor, men örn detta icke behöfves, år det för Kongl. Majit en tillfredsställelse och det beror af Riksens Ständer att antaga eller^icke antaga den förän - 454 Den aa April /, m. dring i §., Kongl. Maj:t ansett sig böra föreslå. Den högsta fullkomlighet man kunde åstadkomma , söktes vål vid redactionen, och då jag icke hade anspråk, att i detta afseende ensam lyckas, rådtördes, såsom jag förut nåmnt, flere sakkunnige mån. Reductionen var dock ej beräknad derpå, att, på sått en vård talare synes hafva förmodat, vara gjord blott för örat, utan den var verkligen ock gjord för förståndet; men den stridiga mening som derom uppstådt, bevisar bäst, att hos särskilda personer, förståndet kan hafva olika åsigter och se olika. Herr Cederschjöld:
Brot. 1S56 & 1857. ti Samt. 1 Afd. 15 Haft. 1 2 Banko-Utskottets Utlåtande M 33. utan mehn för den redan tryckta penninge-ställningen kunde ske, syntes någon annan utväg böra utfinnas för anskaffande af de medel, som för Riksgälds-kontorets utgifter vore oundgängligen nödvändiga, samt att en sådan utväg erbjöde sig deri att, såsom undantag för denna gång, befria Riksgälds-kontoret från skyldigheten att den 30 instundande Juni inbetala det kreditiv å '1,000,000 R:dr till Banken, som Kontoret innehar och som kunde åter disponeras den '! September; på grund hvaraf motionärerne, med stöd af 56 § Riksdags-ord ningen, föreslagit, det Rikets Stän der måtte besluta, att förenämnda kreditiv å Banken må, om behofvet sådant påkallar, af Riksgälds-kontoret få begagnas äfven under nästkommande Juli och Augusti månader, samt Riksgälds-kontoret alltså befrias från skyldigheten att inom Juni månads utgång det lyftade kreditiv-beloppet till Banken inbetala. Jemte protokolls-utdrag af den 18 och 22 nästhdne April hafva Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högv. Preste-ståndet och Vällofl. Borgare-ståndet till Banko Utskottet remitterat de inom dessa Riks-stånd väckta ofvanberörde motioner, tillika med de i anledning deraf afgifna yttranden; hvaremot vice Talmannen Anters Anderssons motion är vorden af Hederv Bonde-ståndet till sammansatt Statsoch Banko-Utskott hänvisad.