Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Och ni har träffat Ivar och talat med honom? – Ja! Jag anlände sent på aftonen till staden och uppsökte, sedan jag skaffat mig ett rum, hans bostad, ett litet krypin, »rum för resande», som det kallas. Man svarade mig, att han gått ut i sällskap med ett par andra herrar. Jag tog för gifvet, att han begifvit sig till någon af stadens restauranter och företog derför en rond från källare till källare. Klockan slog tio och ännu hade jag ej funnit honom. Jag var ganska missbelåten; ty efter tio släpper man icke in nya gäster på källarne der. Emellertid fick jag höra muntra röster från salen å »Gästis». Genom det öppna fönstret nådde mig orden: »Måtte du trifvas bra i ditt nya samhälle! din skål Ivar». Jag sökte naturligtvis komma in, hvilket snart nog lyckades mig, och mycket riktigt, der satt han midt i ett sällskap unga män, tydligen handelsbokhållare, fullkomligt lik den vackra beskrifning jag fått på honom. – Ni talade med honom? – Ja; men tillfället var ogynsamt. Efter att en stund setat allena och iakttagit dem, frågade jag de unga herrarne, om en ensam resande finge slå sig ned vid deras bord, hvilket de ej hade något emot. Jag tog plats bredvid Ivar och försökte taga hans uppmärksamhet i anspråk; men sällskapet ville ej lemna honom åt mig. Jag hviskade till honom att jag kom från Stockholm och nödvändigt måste tala vid honom. Han svarade otåligt: »vänta tills vi gå!» Jag fruktar, att jag bar mig något oförsigtigt åt; ty er son syntes sedan mycket orolig, drack mer än han tålde och var envis att förlänga vistelsen på källaren. Först klockan ett ungefär begaf han sig hem, i mörkret afsigtligt undflyende mig. Modren böjde ned hufvudet i händerna och grät tyst. – Gråt inte min fru! Jag kan nog förstå, att ni känner er upprörd öfver att er son, efter hvad som händt, fortfarande tillbringar sin tid på källarne i glada lag. Men jag fann vid studiet af hans karaktär mycket som tyder på, att han åter kan blifva en duglig karl, och att en förbättring hos honom redan inträdt. Att börja med har han redan skaffat sig arbete, han hjelper ett par handlande med deras bokföring. Det är visserligen ej mycket men dock något.
För min del yrkar jag detta så mycket heldre, som, efter hvad erfarenheten under det sednast förflutna decennium ådagalagt, det missbruk, hvilket man upgifvit såsom anledn. till upkomst af ifrågavande art., icke eger runi. Hade den aktade ledamot, på grund af hvars motion denna artikel ursprungligen infördes, varit i tillfälle, att iakttaga nuvande förhållande, så hade sannolikt en sådan framställning icke af honom blifvit gjord. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, tillstyrker jag vördsamt, att denna § måtte ur Bevilln:s-Förordn:n utgå. Propos. till bifall å förevar:de § blef härefter framställd och besvarad med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gf. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå denna §, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. I fråga om §:n 38, yttrade Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Då den 37:de §:n blifvit af R. o. Ad. afslageu, torde följaktligen äfven den 38:de, som med den förra står i nära sammanhang, äfven böra ur Bevilln:sFörordmn utgå. Uppå härefter framställd propos. hlef §:n 38 af R. o. Ad. afslagen. Då sedermera §:n 64 mom. I förekom, yttrade Hr Palmcrantz, Joli. Manritz: I denna § stadgas, att för underlåtenhet att inlemna upgift till Taxerings-Komité, den felaktige skall böta 2 R:dr b:ko. På åtskilliga orter inom Sverige har denna straffbestämmelse blifvit tillämpad mycket godtyckligt, och det har inträffat, att mången af allmogen blifvit bötfälld, under förmenande, alt han förfallolöst uteblifvit. Detta har förauledt tvister, som för tjenstemännen varit tidsödande, och för dc klagande besvärliga och kostsamma.
Comiterade hafva, sorn det vill synas, befarat att en rask öfvergång ifrån ett sedan är 1712 mångfaldiga gånger öfverklagadt, för närvar, tid abderistiskt skattväsende, till ett åtminstone i afseende å skattebestämmelsen fullt rationelt, skulle hos nuvar. Styrelse möta alltför stora betänkligheter, och man får under sådana förhållanden icke förundra sig, att comiterade framlagt ett alternativt förslag, som jemte penningar föreslår bibehållandet af spanmål och smör för räntepersedlarnes förvandling och till utgörande af en fluktuerande mätare af skattebeloppen. Den S Januari. 47 Comiterades åsigt har tvifvelsutan äfven härutinnan ådagalagt ett förutseende af förhållandena, då en Konungens rådgifvare kunnat tillstyrka K. M. alt såsom propos. till K. St. aflåta ett förslag, icke allenast inskränkande sig till comiterades alternativa förslag, utan omfattande för olika län olika räntepersedelaf hvete, råg, korn, hafra, smör, dagsverken och kol, hvarvid Sverige, som det vill synas mig, framställes såsom ännu till stor del varande under nomadförhållanden. Comiterades alternativa förslag, understöd! af depart:s-chefen, har likväl blifvit af K. M. godkändt och såsom nåd. propos. till R. St. framstäldt. De skäl som grundlagt depart:s-chefens tillstyrkande i delta hänseende, sedan han först på det mest utförliga sätt erkänt alla fördelarne af räntepersedlarnes förvandlande i penningar, synas mig ganska svaga, för sä vidt jag vid ett högst flyktigt genomögnande kunnat uppfatta dem, och hvarvid det förekommit mig att de ytterst hvilade pä förutsättningen af de vid ränteförvandlingen i penningar åsidosatte persedlars och varors i tidernas tider möjligen stigande i penningevärde, hvaraf slaten och löntagaren skulle kunna komma att vidkännas någon förlust och hvaremot spanmål och smörräntan, såsom efter probabilitetsberäkning stigande i värde, således skulle trygga räntelagaren.
skall med fördel utflyttas M e n j ä m t e det praktiska äfven teoretisk undervisning dels i sådana ämnen, s o m kunna vara stöd för kvinnans som t. ex. kemi, arbete i fysiologi dels i sådana man kan gifva teoretiska i h e m m e t, så- o c h hvardagslifvets ämnen, lyftning kurserna åt genom hvilka hennes sinne. skola icke gifvas upptaga de g e n o m och blefvo digheter. ren tillfällighet, tillgrep dan såg väntad, huset, i fråga arbetet Det ning. är onekligen som här vårt land, och social lagts en storslagen gåfva, öfverhöljda är uppgift, en vacker pedagogisk som genom den företill l ö s n i n g. ; * — undvika K en Dessa gatan gon, nu, en på v ä g dit. derat henne grann glad i sitt öfver des att yrke hvarje skicklig och samvetsoch hon borde j u n y kund, förvärfva. g i c k h o n hälft trycket Någon hade rekommensåsom familjen v i äta frukost » — sade — hvilken gjort började se gömde ligt fick nes i af hade ej den nu Hon den hon satte m e s t för att landet den pockande Ett de efter och kappans elfva veck. slutad, gick hon till henne en del af att ringa på hade skingrats sökte sig in den antika och På dotter den redbare han före sin afresa som dess uraf andra för henne. vaknat frånröfva händer de ut fågel det varma v i n g a r skulle aldrig boet, men b ä r a h e n n e till dem. Stafvarne kröktes hotfullt i det matta i deras och käckt blickade Hanna hade dörren och stirrande det lif drag. blickar. uttryck Ögonen framför den sin D e t var var med ett gamla soffan, borrade ej första kär nu kom måste han afhölls alltid att inför därifrån eller l e d d e s en olöst för att Ett och gåta säga ögonblick farväl träffades skulle kläda hon fattade om satt d å i ett m e d sitt a r b e t e. Han hennes satte af sig hand, och var blek och upprörd. hennes far och med steg Malcolm en Då häftig upp samt lämrummet. Hon emellan.
1 och för sig måste det väl anses alltför litet öfverensstämmande med sund logik, att en lärjunge skall förbjudas lära sig ett språk, så vida han icke tillika vill lära sig ett annat. Ett sådant förbud kan, efter mitt förmenande, icke för sig ega mer än ett enda giltigt skäl, det nemi. att de två språken stå till hvarandra i det omedelbara sammanhang, att undervisning i intetdera af dem kan ät lärjungen med något slags fördel bibringas, utan att han tillika inhemtar kunskap äfven i det andra. Svårligen lärer man likväl våga påstå, att ett sådant vexelförhållande eger rum emellan latinska och grekiska språken, emedan detta påstående jäfvas af en obestridlig erfarenhet. Någon rationel grund för föreningen af de begge språken lärer således icke kunna anföras. Frågan blir fördenskull här endast den, i hvad mån de lärjungar, hvilkas undervisning Staten bekostar, må kunna anses skörda någon vinst lör sin allmänna bildning genom läsning af det grekiska språket. Denna vinst kan vara tvåfalldig: antingen på det sätt, att när ynglingen slutat undervisningen i skolan, han kommer att fortsätta studiet af samma språk vid högskolan, der insigt i sistnämnde språk fordras såsom vilkor för kompetens till någon befattning i Statens tjenst, eller också på det sätt att samma språk utgör ett slags underlag för allmän bildning. 1 förra hänseendet förekommer, att hvarken för vinnande af akademisk lärdomsgrad eller för undergående af någon embetsexamen, dokumenterad kunskap i grekiska språket erfordras för andra studerande, än dem, som egna sig åt theologiska studier — och detta i särdeles ringa mått — eller i ännu ringare m Den 21 Mars. mått — för det medicinska studiet. Resultatet blir således, att i de ojemförligt flesta fall, studiet af grekiska språket slutar redan i skolan.
Utskottens i detta ämne afgifna Betänkande, N:o 29, sorn vunnit Högvördige Preste-Ståndets och Hedervärda Bonde-Ståndets hilall, har deremot af de arne öfrige respectiye Riks-Stånden Blifvit återremitterad*, på grund af gjorde armärkn ingar: aj) Tios Högloft ige Ridderslcapet och Ädeln: 1:0 af Herr von Törne, som åberopat sin vid Betänkandet fogade reservation, hvaruti anföres, att det för Utskottens förslag om nedsättning i Jemtlands Regementes styrka nyttjade skäl, att all rotering borde grundas på jordens värde, och icke tillvägabringas genom penningebidrag från Rikets öfrige in vånare, vöre gällande, om ny rotering skulle verkställas, mea icke lämpligt till närvarande fall, der fråga ej vore om . annat än en interims-åtgärd under kort tid, intill dess nya hemman kunde hinna roteras, då bidraget upjjhörde; att ett bidrag till Jemtlands Rustoch Rotehållare, som Utskotten tillstyrkt för en tid af högst 3 år, i fall Regementet nedsältes, vore mer beböfiigt, om någon nedsättning icke sker; och att, då Kongl. Majit bestämdt afslagit en sådan nedsättning, samt bägge Stats-Magternes bifall fordrades för åstadkommande af ändring i Indelningsverket, följde deiaf, att, om Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition icke bifalles, vunnes ej heller någon lindring för det Jemtländska folket, hvars bergning och räddning från undergång berodde på denna frågas afgörande; 2:0 af Friherre Boije, hvilken, efter ati hafva granskat förhållandet med Jemtlands rotering och rustning, ifrån dess första uppkomst, hufvudsakligen förklarat, att enär provincen, så viii i följd af contract som Kongl. Brefvet den 2 Oetober 1S06, egde rätt att i rotel ingskostnad.en komma till likhet med Rikets öfrige provincer, borde frågan behandlas efter sin natur af contraötsfråga, men icke förvexlas med en mililair administra tionsfråga; hvarföre Friherren ”önskat, att Utskotten ville gå till roten 'af provincens klagan samt derefter tala rent språk och föreslå Ständerne, att hos Kongl. Majit i underdånighet begära, det, utan hinder af de 4 Stats, samt Allm, Be sv, och Oecon,~ZJ(sh. Utlåtande N:o "mellankomne besluten, frågan må återfå sin ursprungliga natur af ee-h”tractsfråga och såsom sådan varda behandlad;” 3:o af Friherre -Kantzow} sorn gillat första delen af Utskottens förslag, eller angående Jemtländska rustningens och voteringens jernnande till likhet med densamma i det öfriga Sverige;
Då ingen af Utslcs leda möter utaf R. o. Ad. här upträdt till försvar för det föredragna betänk., och åtskillige af dem reserverat sig emot detsamma, lärer jag äga föga hopp att på detta rum kunna bereda bifall till betänk. Emedlertid anser jag mig pligtig att hembära Utslcs majoritet min tacksamhet för den möda den nedlagt på utarbetandet af detta betänk. Uti en fråga så invecklad som denna är det mycket lätt att finna fel i det afgifna förslaget, men det är dere mot ganska svårt att hitta på något bättre. Denna frågas behandling i dag har något öfverraskat mig. Betänk, var nemi. upfördt näst efter Bevil!n.Utsk:s Utlåt. N:o 23, hvarföre jag tog för gifvet, att det icke skulle förekomma i dag, och jag är nu icke försedd med de upplysningar jag eljest velat meddela. Jag vill icke påstå, att, om det vore fråga att genast antaga den af Utsk. -tillstyrkta författning, jag skulle vilja godkänna alla detaljerne i densamma, men jag måste bekänna, att jag icke så noga hunnit Dan 14 Septemb er. Öfverväga, om detaljerne mött så oöfverstigliga svårigheter man här velat förespegla. Emedlertid, då fråga nu 8r att till K. M. aflåta underd. skrifvelse, och K. M. han efter vederbörandes hörande pröfva detaljerne, tänker jag icke att i frågans nuvarrde skick bifalla betänk. Jag tror nerol., att det torde vara svårt att hitta på något, som till sin tendens är bättre än Ulskts förlag, om än en eller annan detalj behöfver förändras. De båda talare, som yttrat sig i ämnet, hafva utgått från åsigter motsatta Utsk:s nemi. att man skall jemka skjutsskvldigheten och alt man skall komma til! det resultat Hr Sandströmer åsyftat, eller att detta onus skall jemt fördelas på alla hemman Jag skall alltid motsätta mig en sådan reglering af skjutssningsbesväret.
— N:o 17, i anledning af väckta förslag om Banko-vinstens användande samt om Bankens deltagande i ett utländskt lån: 15. III. 396, 594, 604, A. 614, 627, 629; E. IV. 47. — N:o 18, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, angående förvaltningen och utlåningen af Stats-lånefondens medel: B. IV. 48, 174, 294, A. 294, 298, 299, 304, 305; E. V. 242. — N:o 19, i anledning af ett utaf Enkan Carolina Löfgren gjordt ackords-anbud: B. VI. 87, 430, A. 430. — N:o 20, öfver ett af Enkan A. W. Holmberg fratnstiilldt ackordsanbud : B. VI. 87, 430, A. 430. — N:o 21, i anledning af ett utaf Kanslisten Er. W. Bonté gjordt ackords-anbud: B. VI. 87, 430, A. 430. — N:o 22, i anledning af ett å f. d. RyttmäStaren F. A. Björkenstams vägnar framställdt ackords-anbud: B. VI. 88, 430, A. 430, — N:o 23, i anledning af ett utaf Handlanden i Götheborg C. A. Dahlgren gjordt ackordsanbud: B. VI. 88, 430, A. 430.
Rikets Ständer, så säger Riksdags-ordningens 2:dra § ”skola i kraft af rikets antagna Regeringsform livart tredje år sammankomma.” Rikets Ständer hafva således rätt att fordra, så länge nuvarande Riksdags-ordning är gäilande, att icke med tätare sammanträden besväras; de hafva ock rättmätiga skäl för den fordran, att rikets stat af Regeringen så uppgöres. att den må sätta Konungen i tillfälle att afvakta den lagliga tiden för Ständernas nästa sammanträde. Andan af rikets grundlagar, om icke deras bokstaf, gifver sådant tydligen tillkänna. Säges det nemligen i grundlagarne allenast: ”Konungen vare dock obetaget att Riksens Ständer derförinnan till urtima riksdag kalla”: sä kan detta uttryck ”obetaget” icke betyda något annat än en rätt, att vid oförutsedda händelser kalla Ständerna till urtima riksdag eller att vid förhållanden, som icke äro af Regeringen sjelf framkallade, sammankalla sådan riksdag. Konungens juridiska rätt, att på grund af detta stadgande vid hvarje riksdag så förfoga, att en urtima riksdag blir af nöden, hestrides härmed ingalunda. Men om Regeringen, utan tvingande nödvändighet, begagnar denna rätt; om ! egeringen i tider af lugn öppnar perspektivet till denna rätts begagnande och dermed framkallar en feber-spänning i sinnena; om Regeringen .>ä ordnar rikets stat, att det blir en nödvändighet att begagna denna rätt; dä stå vi äter på den farliga gränsen af hvad som kan vara rigtigt elier rigtigast, då ligger deruti den farliga anvisningen för Rikets Ständer, att sammaledes så förfara att den urtima riksdagen blir en oafvislig nödvändighet. Det kan anses ”rigtigast” ur en viss synpunkt att så förfara, efter som det icke är mot grundlagens bokstaf stridande; men rigtigt är det icke, eftersom det icke är af grundlagens anda päkalladt, ej heller af dess bokstaf anbefaldt.
I fråga om dessas beskaffenhet har Komitén trott sig först böra taga i be traktande, huruvida icke inom våra skärgårdar funnes farleder eller sund af strategisk vigt, så belägna, att det kunde, ur ekonomisk synpunkt i förening med den militä,riska, vara fördelaktigt att för deras föi’svar afse dertill särskildt konstruerade fartyg eller flytande batterier, och, med afseende på det samband med landtförsvaret, som i detta fäll möjligen kunde ega rum, har Komitén häröfver inhemta! yttrande af den för utarbetande af förslag till landtförsvarets ordnande 1 Nåder tillsatta Komité, som uttryckt den mening, att, med hänseende till talrikheten af de punkter inom våra skärgårdar, som kunde komina i fråga att försvaras mot fiendtliga anfall, ett mera rörligt försvar, som från centrala ställningar lätt kunde fortskaffa sig till de ställen, der det behöfdes, vore att föredraga framför ett mindre rörligt, till vissa sunds besättande endast afsedt, men att äfven ett sådant på vissa punkter kunde vara fördelaktigt. I öfverensstämmelse med dessa af båda Komitéerne omfattade åsigter har den nu ifrågavarande delen af vårt sjöförsvar ansetts böra bestå dels af s. k. flytande batterier, jernklädda oell afsedda att flyttas med ångkraft, anbringad antingen om bord på sjelfva batteriet eller på särskilda bogser i ngsfartyg, och dels af mindre kanonångslupar. Den nu pågående utvecklingen i sjökrigsmaterielens alla delar, hvarom de tidt och ofta ingående underrättelserna om nya hithörande uppfinningar nogsamt vittna, gör det för Komitén omöjligt att för närvarande bestämdt föreslå beskaffenheten af dessa batterier och ångslupar, ehuru Komitén icke underlåtit att söka vinna kännedom om likartade fartyg, dem flera andra nationer redan ega.
Lag ändrad och uppliufvcn. 2:0 Oaktadt Konungen haft all omsorg för LandtCulturens upphjelpande, samt Riksens Ständer anslagit betydliga Penninge-bidrag till ändamålets vinnande, äfvensom Inrättningen af LandthushållningsSällskaper och LandtbruksAcademien endast i den afsigt är tillkommen; så möta dock ofta en idog och omtänksam Landthushållare, sorn utan hegardt understöd af Staten, vöre benägen odla sin Jord, sådana hinder och sådana åtgärder, sorn inleda honom i kostsamma Rättegångar, hvarigenom han afskräckes ifrån sådana företag. Dessa hinder äro, bland annat, att Författningarne ofta 368 Deri 5 Januarii. motsäga hvarannan, hvarigenom händer, att i olika Orter förhålies härmed olika. Jag känner en dylik sak: en Qvarnägare, som, för att göra sin Qvarn, som torde importera honom 3o Tunnor "Spannmål årligen, förmånligare, har, efter eget behag, byggt sin Qvarndamm tvärt öfver Strömmen, hvarigenom han sätter det öfverliggande Landet så under vatten, att mer än iooo Tunnland äro till Kärr förvandlade, utom annan olägenhet, som Granliarne härigenom tillskyndas; enligt en äldre Förordning, sorn bjuder, att i Strömmar, der icke Kungsådra finnes, skall en sjettedel af Strömmen lemnäs öppen, behöfdes väl icke annat än blott att anlita Konungens Befallningshafvande om dess handräckning till öppnandet af denna en sjettedel; men genom en efter sista Riksdag utkommen Förordning, hafva sådana Föreskrifter blifvit LandshöfdingeEmbetet ålagde till iakttagande, att hvarje sådan sak blir till Domstol förvist, då det är kändt, att sådana Tvister på mångfaldiga år ej komma till slut:
Den, hvilken man i årtionden efterspanat och väntat, hade ändtligen kommit — här egde man ett drama. Kongl. Teaterns scen, som mest lefvat på öfversättningar, då och då afbrutna af en svag originalpjes, Huldbergs Birger Jarly Akerhielms Engelbrekt, Beskows Ryfto, Lindebergs Blanka, Karl Kullbergs Svenskarne i Neapel m.-fl., öppnade nu sin port för August Blanche, och hans arbeten. Detta nya » dåd » visste man äfven uppskatta. Nordisk Lit erutur-tidende liknade August Blanche och hans första representation på Kongl. Teaterns scen vid Hugo och hans första stora triumf, Hernani. » Då » — skrifver tidningen — » Victor Hugos Hernani första gången uppfördes i Paris, hade han låtit till sina vänner utdela inträdeskort, på hvilka det endast stod det spanska ordet Hierro (järn), liksom för att säga, att han med svärd i hand hade för den nya romantiska skolan inkräktat den franska scenen. Herr Blanche skulle nästan ha lof att eftergöra detta. Hans skådespel Läkaren var det, som gjorde första breschen på den kungliga Stockholmska teaterns tredubbelt befästade intolerans och hög-förnämhet. » Ja, själfva poeterna strängade sina lyror. Cramér skref om Blanche följande granna strofer: " Den svenska dramatiken fjättrad låg, ansträngde efter luft förgäfves viljan; ty styrde någon ut på diktens våg att kämpa för den fosterländska tiljan, hans sångmö inga gyllne trådar spann, han ingen ära, inga lagrar vann. " Då sprängde du med snillets kraft den dam, som hittills trotsat mångens hopp och möda. ' De taflor du på scenen rullar fram, ^ de lefvande som morgonrodnan glöda! Thalia öppnade för dig sin famn; i konstens tempel ristades ditt namn. Hvar låg då hemligheten i August Blanches dramatik? Jo, i hans mästerliga teknik, i hans kvickhet, hans jämna goda humör, hans uppfinningsrika hjärna. Han egde, hvad som felades en Nicander, en Stag-147 AUGUST BLANCHE SÅSOM FÖRFATTARE.
Proposition omförmäldte anhållan af AmiralStaterne, att den vid Fastighetsköp ålagde och till Wadstena Krigsmanshus nu ingående En per mille afgift måtte vid alla köp af roterade Båtsmansflemman i Riket, samt Husköp i Carlskrona tillfalla AmiralitetsCassan; så och då denna fråga synes innefatta en fördelning Cassorne emellan af dit ingående Afgifter som icke äger inflytande på StatsVerkets tillstånd, har Utskottet ej i detta ämne något att erinra eller anföra. Utlåtande, ang:de Riks Statens Åttonde Huf vudTitelj för Allmänna och Extra Utgifter. (U.-A.) Till R. H. Sl:rs bepröfvande får Utskottet härmed vördsamt afgifva dess förslag, i afseende på regleringen af denna HufvudTitels Anslag, hvilka här nedanföre upptagas i den ordning de i RiksStaten och å en härvid bifogad Tableau förekomma samt med de förändringar deri, hvartill K. Proposition 0111 StatsVerkets tillstånd och behof jemte de till Utskottet remitterade Motioner och förhållanderne i öfrigt ansetts föranleda, nemi.: 298 Stats-Utskottets 1:0 Lyshållning m. Jl, Utgifter för Kronans Publike Hus i Stockholm. Anslaget dertill upptages till dess vid 1823 års Riksdag bestämde belopp, elier R:dr 4°oo. 2:0 Accords Förskotter och ersättningar. Vid nämnde Riksdag blef denna utgift nedsatt från 10.000 R:dr till 6000. hvarvid densamma synes än vidare böra förblifva. 3:o Fångars Skjuts, UnderhållMedicamenter m. m. K. M:t bar i Dess Högstberörde Nåd. Proposition tillkännagifva, att, oaktadt den betydliga förhöjning, som till denna utgifts bestridande vid sista Riksdag beviljades, har likväl det då bestämde Anslaget
Ank. till Exp. Utsk, d. 25 Januari, kl. 3 e. m. Utlåtande, i ättledning af Kongl. May.ts Nådiga Proposition, angående afskrifning utaf ett aflidne Majoren J. Weinbergs sterbhusdelegare äidömdt ersättningsbelopp för en vid Götheborgs Artilleri-ammunitions-förr åd yppad balans. Sedan Kongl. Krigs-kollegii artilleri-afdelning, genom resolution den 15 December 1835 samt Kongl. Kammar-rätten, medelst utslag den 23 April 1841, ålagt ej mindre aflidne Tygvaktaren vid Götheborgs artilleriammunitions-förråd G. S. Treslows sterbhus att, för en efter hans död yppad balans i berörde förråd, godtgöra Kongl.