Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter upptagande af de olika förslag, som i ämnet blifvit afgifna, hemställde Hr Frih. o. Landtm, nu först, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i 2i:sta punkten. Ropades nej. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad., för det i 2t;sta punkten upptagna ändamål, behagade besluta ett anslag af t 10,000 rtdr. Ropades nej. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade för ändamålet anslå 64,000 rtdr, på sätt PresteSt. beslutat. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej, begärde Gr. Anckarsvärd votering. Upplästes lill justering och godkändes följande volertsproposition: Den som, i afseende på 2i:sta punkten under hufvudrnbriken ”Vattencommunicalioner” i StatsUtskrs utlåt. N:o 4J5 litt. G fattar enahanda beslut som PresteSt., voterar ia; den det ej vill, voterar nej; 416 Den 27 Mars f. ra. Vinner nej, afslår R. o. Ad. allt anslag för det uti ofvannämnda 21 punkt omtalade föremål. Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 4r. Nej — 43. Fortsättningen af detta måls pröfning uppsköts till eftermiddagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m. lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 27 Mars 18/J r Plenum kl. 6 e. m. H. Ex. Ilr Gr. De la Gardie, Jacob: Af samina anleda. som jag för ett år sedan bär höjde min röst och anhöll om R. o. Ad:s uppmärksamhet, får jag nu göra det för att anhålla om tillstånd att Riddarhussalen mätte få begagnas vid den concert, som Långfredagen kommer att som vanligt uppföras för Frimurarebarnhusets räkning.
Under protester från åtskilliga af de städer, som sålunda skulle befrias, blef denna motion, hvilken en talare fann påminna om fru Lenngrens bekanta fabel om » katten och papegojan », af andra kammaren utan votering afslagen efter ett vidlyftigt försvar af grefve Posse, hvilket anförande illa nog gått för-loradt för forskningen, då det nämligen händt, att grefvens anförande ur protokollet försvunnit. Ett litet ensamt kolon efter grefve Posses namn visar väl, att han haft något att säga, men att han åt fantasien lemnat fritt spelrum att tänka sig, hvad han sagt. Motionären tog den grundlags-enliga rätten att justera sitt yttrande så vidsträckt, att han helt enkelt bortjusterade hela yttrandet. Detta försök att reducera städernas antal och derige-nom i väsentlig mån minska stadsintressets inflytande inom andra kammaren aflopp allt för illa för att ånyo vågas, men landtmannapartiets antagonism mot städerna har fler-faldiga gånger fram träd t, särskildt, som vi nämnt, i fråga om tolagsersättningen och bränvinsmedlen. Den förra af dessa frågor hvilar nu hos den stora skattekomitén ochskall nog korama på tal, när dess omfattande opus framträder, liksom ock bränvinsförsäljningsafgiften skall komma att spela en stor rol, då denna fråga en gång förekommer. Utan att vara profet torde man väl kunna förutse, att dessa frågor skola hårdt och lidelsefullt uppröra den befintliga antagonismen mellan land och stad. — I politiskt afseende har denna af riksdagsordningens bestämmelser grundlagda motsats mellan land och stad visat sig i tydlig dager. Icke blott att stadsrepresentanterne icke slutit sig till de extrema sparsamhetsprin ciper, som landtmannapartiet promulgerat, ' utan i de vigtigaste spörsmål hafva städernas fullmäktige, på ett par tre undantag när, stält sig i af-gjord opposition mot landtmannapartiets syftemål, och de hafva dervid haft att räkna på biträde af åtskilliga landt-representanter, hvilka icke kunnat förmå sig att sluta sig till majoritetspolitiken. Troget har denna s. k. Dintelligens » stått vid regeringens sida i dess mångahanda försök att lösa försvarsfrågan, hvilka alla strandat på landtmannapartiets obevekliga non possumus.
Han glömde likväl hvad jag yttrade både på f. m. och e. m., nemi. om det större myntet, att det vore för underhaltigt, men alt deremot det smärre myntet borde genom tillsats af mera koppar göras större, emedan det vore för litet; hvarjemte jag fästade uppmärksamhet både i f. m. och e. m. derpå, att det vore nödvändigt att göra det bättre genom' den kanten sorn jag yttrade borde tillsättas, som skulle försvåra eftergöring. Der var således fullkomlig öfverensstämmelse emellan hvad jag yttrade i f. m. och hvad jag yttrade i e. m.: endast de anmärkta bristerna å närvar, silfvermynt skulle blifva så mycket kännbarare, om silfvermynt blefve mera gångbart i allmänna rörelsen. Vidare yttrade Hr von Hartmansdorff, att han, med ledsnad och blygd för Sverige, hade sett huru utlänningen med vämjelse hade emottagit våra smutsiga och trasiga småsedlar. Jag skulle för min del vara mycket nöjd, om man icke hade något värre att blygas för, än för våra småsedlar och deras smutsiga utseende, hvilket mycket lätt kunde förändras genom vidtagande af längesedan föreslagna förbättringar vid tillverkningen. För min del skulle jag snarare blygas för om en ut länning kom att vid våra debatter höra, huru inom oss sjelfve man föreställde sig möjligheten att Sveriges R. St. skulle kunna förglömma de högtidliga löften de vid realisationen gifvit Svenska folket. Jag får förnya min anhållan om den propos. jag förut begärt. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle Banko-Utsk:s förevar utlåt. N:o 25, och besvarades denna propos. med starka Ja, blandade med åtskilliga Nej, hvarpå Hr Landtm, tillkännagaf, det han trott sig finna att R. o. Ad. med öfvervägande Ja besvarat denna propos. Frih. Cederström begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voteringspropos. : Den som bifaller Banko-Utsk:s utlåt.
Under det skriftvexlingen härom pågick, besöktes Carlskrona först af Just.-Ombudsmannen och sedan af Just.-Kanslern. Båda dessa embetsman fäste Konungens Befludes uppmärksamhet derpå, att de lokaler, i hvilka länsstyrelsens arkiver förvarades, voro högst olämpliga, och uppmanade Konungens Befh:de att bereda annan lägenhet för dem. Handiingarne lågo nemi. hopbundtade på en vind, hvilken saknade annat ljus, än det som kom in genom några i taket insatta glaspannor, hvarföre man vid deras 'MO Den 10 Mars e. ra. rådfrågande måste begagna ljus och lykta, och de voro dessutom utsatta för att blifva uppätna af råttor. Afven denna fråga anmäldes bos K. M:t, hvilken i nåder bemyndigade Öfverintendents-embetet att anställa undersökning, huruvida, genom tillbyggnad och förändring af nuv:de Landtstats-embelshnset, passande lokaler kunde beredas för ej mindre landtmäteri-kontoret, än äfven landtränteriet. och länsstyrelsens embetsrum och arkiver. Denna undersökning' utvisade dock, att en sådan tillbyggnad ej kunde lämpligen verkställas. Jag ansåg mig då pligtig att höra efter om någon annan passande lägenhet inom staden kunde erhållas, och vände mig först till befälhafvande amiralen med efterfrågan om något kronans hus kunde för det ifrågav:de behofvet få afstås och användas, men erhöll det svar, att alla kronans hus voro för sina särskilda ändamål upptagna, och att någon lokal således ej kunde erhållas. Deremot fann jag, att en Grosshandlaren Lidstrand (ej Lindstrand) tillhörig fastighet erbjöd nödigt utrymme och uppfyllde alla billiga fordringar, och ingick derefter med honom, som var villig att afyttra sin fastighet, en villkorlig öfverenskommelse, enligt hvilken han förband sig att till kronan försälja ifrågav:de egendom för 30,000 rdr, eiler, i händelse endast en del af tomten inköptes, 25,000 rdr. Ofver-Interirients-embetet har derefter, genom en af detsamma till stället sänd arkitekt, tagit närmare kännedom om detta byggnadsförslag och funnit detsamma, efter en obetydlig tillbyggnad, i alla afseenden antagligt.
HENRIC ANDERSSON. CARL THOLSON. AND:S JANSSON. JONAS CHRISTOPHERSON. O. V. af Sillén. — 163 — Kongl. Stats-kontorets underdåniga utlåtande, i afledning af 1853 års revisionsberättelse angående statsverkets tillstånd och förvaltning. Stormäktigste Allernådigste Konung! I följd af nådig befallning i remiss den 19 November 1853, får Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor härmed afgifva underdånigt utlåtande öfver nedannämnde punkter af den berättelse, Rikets Ständers berörde år församlade Revisorer afgifvit angående granskningen af statsverkets förvaltning och räkenskaper åren 1850 och 1851. Hvad först angår frågan om det af Öfverkommissarien N. A. Fredin uppgjorda förslag till hufvudbok för SLats-kont.oret, så har detta verk, gemensamt med Kammar-rätten, deröfver sig yttrat uti det af Revisorerne omförmälda betänkande af den 21 Maj nästlidet år; och som deruti uttalade åsigter blifvit i det väsendtligaste delade af Revisorerne, hvilka ansett det af Rikets Ständer med denna hufvudbok sökta ändamål icke vara vunnet‘, bör Stats-kontoret, till undvikande af vidlyftighet i ett ämne, hvarom redan så mycket blifvit skrifvet och tryckt, här endast i underdånighet åberopa nämnde betänkande, med tillägg, att de af Revisorerne föreslagna sammandrag öfver besparingar, brister och reservationer skola, om och när Eders Kongl. Maj:t sådant i nåder anbefaller, i memorialböckerna införas, äfvensom att hinder icke möter för inrättandet af sådana konti, som
(Schweiz). ADR. S. J. O. D. FRYKSENIUS, MAGNESKOG. (995) Räntegodtgörelse 5 ' /, p r o c. G o d STÖRSTA SORTIMENT. ILLUSTRATIONER OCH PRISLISTA SÄNDAS PÅ BEGÄRAN GRATIS. P. A U G PAULSSON, HELSINGBORG. Å BREDABLICK, BILAGA: SVERIGES RIKES Lag, ÄR DET ÄNNU TID ATT PRENUMERERA FÖR INNEVARANDE KVARTAL. POSTPRENUMERATIONSPRIS KR. — BREDABLICKS JULNUMMER ERHALLESDÅ 30 ÖRE I FRIMÄRKEN INSÄNDES TILL REDAKTIONEN AF BREDABLICK, STOCKHOLM. — OBS. BREDABLICKS JULNUMMER TILLHANDAHÅLLES I HUFVUDSTADENS FLESTA TIDNINGSKONTOR OCH CIGARAFFÄ- RER MOT 25 öre. (S. T. A. 67603) En mångårig, upparbetad handskoch kortvaruaffär i FÖRENING MED DAMFRISERING I EN AF NORRLANDS STÖRRE SJÖ- STÄDER SÄLJES TILL REEL KÖPARE. BREF MED biFOGADT PORTO BESVARAS OM BREF MÄRKT » MÅNGÅRIG AFFÄR ", INSÄNDES UNDER ADRESS S. GUMA; - III ANNONSB., STHLM. KLIPP UR ANNONSEN. MORGONROCKAR, SIDENBLUSLIF, UNDERKJOLAR billigast HOS BRÖDERNA 16 SVENSSON Hamngatan 1 6. Stockholms Diskontobank KÖP, PRÖFVA OCH DÖM, OM ICKE NANNY SANDSTRÖMS KOKBOK: &amp; C:o, (b) husmanskost, ÄR EN LITEN RIKTIGT bra kokbok!
Man hade dervid att välja emellan två särskilda utvägar: antingen att inrätta förmyndarekamrar, som omedelbart och under full ansvarighet förvaltade de omyndiges gods, eller ock att bibehålla den omedelbara förmyndarevården hos anförvandterna eller särskildt förordnade förmyndare, men föreskrifva kontroll af offentliga eller kommunala myndigheter. Dessa begge systemer hafva ömsevis ådragit sig representationens uppmärksamhet. Så beslöto sig Rikets Ständer vid 1834 års riksmöte för det förra och anhölio hos Kongl. Majit, att förslag till förmyndarekamrars inrättande måtte utarbetas och Rikets Ständer föreläggas; men sedan den komité, som i ämnet hördes, i underdånigt utlåtande sökt visa, att förmyndarekamrar hvarken vore af behofvet påkallade, eller kunde inrättas utan att medföra väsendtliga olägenheter, så förföll frågan och har vid de öfverläggningar, som i della ämne sederBih. lill R. St. Prot. 1805 & 1866. 7 Sami. 1 Afd. 13 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande N:o 34. mera egt runo, aldrig lyckats att vinna framgång. I stället har lagstiftningen omfattat det andra systemet att genom införande af kontroller å förmyndares förvaltning se de omyndiga till godo; och, sedan den till en början genom Kongl. Förordningen den 19 Maj 1845 kommunerna medgifna rättigheten att genom utsedde gode män öfvervaka förmyndareväsendet visat sig otillräcklig för ändamålets vinnande, blef, genom den nu i ämnet gällande Kongl. Förordningen den 24 September 1861, det såsom en skyldighet ålagdt kommunerna och domstolarna att gemensamt utöfva tillsyn å förmyndare-förvaltningen; under det att genom 9 § af samma Kongl. Förordning vägen för bildande af förmyndarekamrar, der sådana kunde åstadkommas, fortfarande hölls öppen. Sistnämnda Kongl Förordning ställde onekligen stora anspråk så väl på domstolarnes som på komunalmyndigheternas nit; men enligt den erfarenhet, som Utskottet varit i tillfälle alt inhemta, hafva förhoppningarna i detta afseende ingalunda svikits; de genom nämnda Kongl.
Det har icke kunnat undgä fin, na det för sig förmänligare, at undandraga sig det äfwentyr en siik garantie kan ätfölja, sä framt icke desi relpettibe Med-Ständer behaga inse billigheten deraf, at Bonde-S tändet med lika rätt, som de öfrige Ständen deltaga uti Banquens styrelse och för wallning, och öfwertygelsen om rättvisan häraf har hos Bonde Ständet än mera stadgats, wid eftersinnande deraf, at Högtvördige Preste-Ständet, täsom utgörande en Ämbetsmanna Ckatz i Riket, icke uti fast Egendom äger Hypothek til säkerhet för fin ingängne förbindelse, hwilken säledes, i händelse af behof endast genom desi medlemmars enskifta förmögenhet kan upfyllas, hwaraf synes följa at om nä. got Ständ til förekommande af inactivitet i bestuten, borde frän en oinskränkt rösträttighet uteflutas, kunde detta icke skäligen blifwa-Bonde, Ständets lott hwars fasta Egendom utgör mer än tilräckeligt Hypotheque för den garanterade Summan. Men ehuruwäl BondeStändets begrepp om hwad billighet och rättwisa i detta fall söreffrifwa, är alldeles enstämmigt, och när Banquens säkerhet och soliditä för närwarande, dä owanligt stora utbetalningar af Banquen mäste utgöras, icke torde medgifwa äterkallelsen af en I Den il Augusti. Z69 en garantis, som knuds minsta Vanquens Credit, har Ständet likwäl trott ordningen fordra, at i besia omförmälte ämnen infordra BaneoUtstottets utlätande, äfwenfom Ständet beflöt, at genom detta Protocolls-Utdrag wördsamt och wänligen inbjuda desi Respective Med Ständer, at uti enahanda ramitz sig förena. Ut supra. Lx UrotocoUo, 8. II.
LOUISE. Vi få minsann inte behålla honom. Han reser med ett-tåget. BOTILDA. Jesses då, hvad står på? Efter det är så'nt hastverk? VIGGO skrattar. Ingenting står på men jag skall till Paris. BOTILDA. Ska' han dit nu igen? VIGGO nickar. BOTILDA. Om jag kunde begripa, hvad det kan vara för märkligt med den sta'n! VIGGO. Jo det är det märkliga med den stan, att se'n man en gång sett den, så längtar man alltid dit igen. LOUISE sakta. Så är det ... ja. BOTILDA. Då borde man aldrig ge sej dit! Ska' herr Viggo inte ha mer kaffe? VIGGO. Nej, tack. BOTILDA. Då blir det väl bäst, jag tar ut det igen, så det kan hålla sig varmt. Jag trodde, dom skulle komma nu i rappet. VIGGO. Hvilka? BOTILDA. Dom som kommer och gratulerar, kantänka. Här är ju födelsedag i huset fast inte syns det på fröken, gu'bevars! Hå, hå ja ja. Tar kaffekannan och Viggos kopp, borstar af duken och går ut i köket. VIGGO tar Louises hand. Hur är det med dig? Du är så nedstämd och frånvarande ... Tala nu om för mig, hvad det är. LOUISE skakar på hufvudet. Ingenting, Viggo, ingenting. VIGGO. Är det slut med förtroendet? LOUISE. Nu kommer här folk ... Man hör buller ute från förstugan. Fru Knutson öppnar dörren och man ser henne och fröken Knutson i färd med att taga af sig galoscher och ytterplagg. FRU KNUTSON. Man får väl inte dra syndafloden in i rummen. Sätt paraplyerna tillhopa der i hörnet, Agneta så der! Låna mig din näsduk, så får jag torka af bukettpapperet det är alldeles genomblötadt ... Louise har rest sig och gått gästerna till mötes. Fru Knutson och fröken Knutson träda in med blomsterbuketter i händerna. FRU KNUTSON. God dag, kära Louise! Och har den äran att gratulera! ^Räcker fram buketten.^ Det var ett förskräckligt regnande.
Och Herrans ord skedde till mig, och sade; Du menniskobarn, ställ ditt ansigte emot Seirs berg, och prophetera deremot; Och säg till det: Detta säger Herren Herren: Si, jag vill till dig, du Seirs berg, och utsträcka mina hand emot dig, och göra dig slätt öde. Jag skall förlägga dina städer, att du skall varda till ett öde, och förnimma att jag är Herren; Derföre, att I ju alltid ären Israels barnas fiender, och jagen dem uti svärd, då dem missgår, och deras synder straffade varda. Derföre, så sant som jag lefver, säger Herren Herren, vill jag ock göra dig blödande, och skall det blödandet icke undslippa; efter du hafver lust till blod, skall du blödandet icke undslippa. Och jag skall göra Seirs berg tomt och öde, så att ingen skall deruppå vandra eller gå; Och skall göra dess berg och alla högar, dalar och alla bäcker, fulla med döda, som med svärd skola slagne varda. Ja, till ett evigt öde vill jag göra dig, att ingen uti dina städer bo skall, och I skolen förnimma, att jag är Herren. Och derföre, att du säger: Dessa båda folken, med deras land, måste varda min, och vi vilje taga dem in, bodde än Herren deruti; Derföre, så sant som jag lefver, säger Herren Herren, skall jag göra med dig efter dine vrede och hat, lika som du med dem gjort hafver af blott hat, och skall varda känd när dem, när jag dig straffat hafver. Och du skall förnimma, att jag, Herren, all din försmädelse hört hafver, som du emot Israels berg talat hafver, och sagt: Huj, de äro förödde, och oss gifne till att förderfva; Och hafven berömt eder emot mig, och talat högmodeliga emot mig; det hafver jag hört. Så säger nu Herren Herren: Efter du hafver allestäds fröjdat dig i ditt land, så skall jag göra dig till ett öde.
Friherre Rudbeck, Alexandera En längre tid har den olägenheten mött Allmogen, som till Stockholms Stad införa hö, halm, brånnkohl och ved m. m. till försäljning, att når Bönderne med sådana varor ankommit till torgen, en ej så obetydlig afgift, under namn af renhållnings-accis, blifvit dem aflordrad, hvarmed ännu fortfares, och den som antingen vägrat erläggandet deraf, eller af okunnighet om denna, troligen i ingen annan stad af Riket, kända pålaga, densamma pg icke afbördat in* Dea i Marlit, 25 nan försäljningen skett, har, för sådant förhållande måst böta 3 R:dr 16 sk. Banco. Utom det att denna afgift år för Jordbruksnäringen en ny pålaga, obillig och olaglig, tror jag, att ej något förordnande om dessa nya på^ lagors utgörande från vederbörande emanerat till upplåsande i ortens kyrkor, hvarigenom åt. minstone kunnat förekommas, att Allmogen ej haft skål till klagan öfver inträffande bestraffning för öfverträdelse af en, för dem, okänd författning. Jag anhåller, att denna klandrade åtgärd mätte vara råttad genom föranstaltande af Högloflige Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, dit denina min motion torde remitteras, och som också benäget torde vara betänkt på medel att förekomma förnyade anstalter och författningar af art och beskaffenhet lika med den ifrågavarande.
Styrker han efter terminens början inför Kontrollör och vittne, att afgiften blifvit i Landtränteriet insatt, må han derefter bränvinstillverkningen utöfva under den tid, för hvilken anmälan skett; dock vare han förlustig den i nästföregående § omförmälda rättighet att, på grund af ringare tillverkning än hvarför afgift blifvit erlagd, någon del af denna återlyfta. Bil. till Bevillningsm. fl. Utskotts Betänkande N:o 4. Den som, oaktadt sådan försummelse här ofvan nämnd är, handteringen utöfvar, vare förfallen till det ansvar, som i § 40 sägs. § 25. Varder bränneri genom vådeld eller annan olyckshändelse förstördt, må i förhållande till tiden, hvarunder bränvinstillverkning måst till följd deraf inställas, afkortning eller återbäring af bränvinstillverknings-afgiften beviljas. Om sådan afkortning eller återbäring må ansökning, åtföljd af undersöknings-handlingar om olyckshändelsens tillkomst och förloppet dervid, ingifvas till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilken ansökningen pröfvar och sitt beslut Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätt underställer. § 26. När bränvinstillverkning af Kongl. Maj:t inställes under tid, då den enligt denna författning eljest tillåten är, ege tillverkare att återfå den tillverknings-algift, han för sådan tid förskottsvis erlagt. § 27. Den, som distillering såsom särskild näring enligt § 14 utöfvar, skall, utom den för fahriksrörelse bestämda bevillning, erlägga en afgift, motsvarande det arfvode, som efter § 39 till Tillsyningsman utgår. Sistnämnda afgift bör för den anmälda tiden, innan distillering företages, nedsättas i Landtränteriet. A b* C, IV. Om tillsyn vid Itränviiistiilverkniiig i större bränneri oell vid distillering. § 28. Vid hvarje bränneri skall, då bränvin der tillverkas, eller enligt § 13 distilleras, vara anställd en edsvuren Kontrollör, der ej liera sådana brännerier kunna under uppsigt af en gemensam Kontrollör ställas.
N:o 46, i anledn. af väckt fråga om ett förändradt sätt för inlösen af Riksg:s-kont:s kopparskiljemynts poletter; N:o 47, med förslag till åtskilliga förändringar i sättet för beräknande af Bankens sedelstock; N:o 48, i anledn. af väckt förslag om förändrad organisation af Bankoverket samt reglering af dess tjenstemanna-personal; Lag-Utskottet: N:o 27, i anledn. af motion, ang:de jäf emot domare och landtmätare; samt m Den 26 Juni. N:o 28, i anledn. af väckt motion om uphörande af skriftliga berättelser i mål, som från Hofrätt hos K. M. fullföljas. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. j 9 e. m. In fidem protocolli. J/bert Munck. Thorsdagcn elen 26 Juni 1851. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 4 prot.-utdr. för d. 21 dennes samt pleni prot. för d. 27 sistl. Maj e. m. Hr Riben, Carl Wilhelm: Af enskilda angelägenheter nödsakad att lemna riksdagsorten, får jag härmed afsäga mig att vara Elektor, under anhållan alt vid min riksdagsmanna-rält varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., som härefter tillkännagaf att Hr von Holst, Hans Gram, i anseende till förestående bortresa afsagt sig att vara Elektor samt inlemnat sin riksdagsmanna-pollet, anmodade derjemte Hrr Bänkman att sammanträda till val af 2:ne Elektorer, i st. f. Hr Riben och Hr von Holst. Föredrogs och bifölls StalsUtsk:s d. 21 dennes på bordet lagda mern. N:o 196, ang:de tiden för nästa revisioner af Stats-, Bankooch Riksgrs-verkens förvaltning och räkenskaper. Föredrogs ånyo StalsUtsk:s d. 18 och 21 dennes på bordet lagda utlåt.
Denna tidningsverkstad fylde hela det stora hus som upptog platsen för det gamla Stortorget med omkringliggande gator ända bort till det forna Järntorget å ena sidan och å andra hållet till den gata som gick där den flere hundra år förut igenfylda Norrström haft sitt lopp. Senaste Timmens Nyheter ansågs för det mellersta Skandinaviens största blad, men i det gamla Södertelje, en af Stockholms förstäder, utgafs en nästan lika stor tidning, fastän i blott tio upplagor om dagen, under det vårt »City-blad» hade femton, hvar och en på femtio ark. Stockholm ägde för öfrigt en mängd andra tidningar. De utgjorde flera hundra. De svåraste medtäflarne till Senaste Timmens Nyheter voro Den Glupande Ulfven samt Ormens Tunga, två sins emellan mycket olika blad, men som voro bundsförvandter, när det gälde att angripa City-bladet eller att försvara sig mot detta. Det var i tidningsverkstadens norra flygel som Apollonides inträdt, genom den stora porten, öfver hvilken ett par basunblåsande genier sväfvat i sex hundra år eller något ännu längre, alt från den tid, då denna del af tidningsbyggnaden uppfördes till kungaboning. Genier och basuner passa också till en tidningsbostad, och därför hade det bolag som ägde Senaste Timmens Nyheter ej blott låtit dem sitta kvar, utan också förgylt dem, så att man nu kunde se deras glans ända långt upp på den stora boulevarden hvilken från den forna Norrström gick i rak utsträckning, förbi Brunsvikens strand. Det var en lämplig tidningsskylt. Den norra flygeln, från gammalt kallad den tessinska, innehöll den del af verkstaden, där den inre politiken tillverkades, jämte den afdelning som förfärdigade hvad man på forntidens tidningsspråk kallade »sensationsnyheter», nu mera ett oegentligt uttryck för någon viss del af nyheter, ty alla dessa voro anlagda på »sensation», men i fråga varande afdelning hade till uppgift att alstra underrättelser som aldrig någon människa kunnat förut tänka sig, riktiga vidunder i det otroliga, men framstälda på det smakfullaste sätt, ej blott öfverraskande, utan också öfvertalande. »Vår tid är dyrbar,» förklarade en af de vakthafvande, ett medelålders fruntimmer. »Säg med hvem ni önskar tala?