Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I traktaten är bestämdt, att tullen å raffineradt socker icke får med mera än 50 proc. öfverstiga tullen på råsocker. Om man då, sade Frilen, framdeles vill förskaffa konsumenterna socker för mycket billigt pris och derföre nedsätter tullen för råsocker lill 0 öre, så är man förhindrad att sätta tullen å utländskt rafFiineradt socker högre än till 9 öre. Ja, Gud ske lof! Det är verkligen förhållandetI Jag hemställer till hvar och en, huru det skulle gå med det bill ga sockret, om man nedsatte tullen på råsocker utan att nedsätta den för raffineradt? Icke lärer man kunna förvänta, att fabrikanterna då skulle nedsätta priset på sin raffinad? Så, att i stället att genom operationen ha skafiat landet billigt raffinadsocker, skulle man i stället blott skaffat raffinadörerna obillig vinst och statskassan förlust! På tal om landets fördelar, bör icke förgätas, att då vår inhemska raffinadsockertillverkning uppgår till 28,000,000 skålp. om året, så har allmänheten, genom den till följd af traktaten gjorda nedsältningen af raffinadtullen från 13 till 12 öre per skålp., fått en liten present af 280,000 rdr om året, utom det att tullen å utländskt inkommande raffinad derigenom minskas med 00,000 rdr för samma importqvantitet som förut, så att blott detta enda traktatens stadgande är en skattelindring af 340,000 rdr, som regeringen skänkt oss. Det synes ej vara att klaga öfver? Hufvudsakliga meningsskiljaktigheten, beträffande denna traktat, torde alltjemt kunna återföras till den gamla striden derom, hvilket som är riktigast: skydd eller frihet; om tullen bör bibehållas för att omgärda de inhemska handteringar, som dessförutan icke kunna bära sig, eller om den icke skall vara annat än ett nödvändigt ondt, för att skaffa tillräckligt med olja för att smörja statsmaskineriet.
Augusti, torde realskolorna genast kunna träda i verksamhet, helst det svårligen lärer kunna väntas, att några lärjungar nu finnas för dessa skolors högre elasser, som hufvudsakligen, och kanske endast, af samma skolors högre elasser kunna rekryteras; 8:p att realskolans alla lärare utnämnas af K. M., efter upprättadt förslag af skolans direktion, som utgöres af ortens Landshöfding, eller den person han i sitt stalie kan föreslå, om skolan ej är belägen i läneresidenset, och aine andra ledamöter, dem K. M. utser; g:o att till förbättring af redan befintliga apologistskolehus, och, der så nödigt pröfvas , uppförandet af nya byggnader i och för realskolorna, må anvisas det irsta årets eller 1841 års aflöningsanslag, jemte uttrycket af R. Sirs förmodan, att detta anslag skall blifva tillräckligt, enär uti Gefle, Stockholm, Götheborg, Örebro, Eskilstuna, Norrköping, Jönköping och Christianstad, hvilka städer R. St. för sin del anse böra vara bland dem, som erhålla realskolor, tjenliga localer redan torde vara att tillgå: hvarje skolbyggnad bör innehålla lärosalar och ett rum för naturaliesamlingar, som tillika tjenar till laboratorium, för öfrigt utan all kostsam prakt; 10:0 att då 11. St. hos K. M. anmäla deras und. önskan, att realskolor uti Riket måtte enligt dessa grunder inrättas, och anvisa de dertill erforderliga medel, R. St. derjemte i und. anhålla, det K. M. ville från styrelserna öfver alla tilJämpningsskolorna, Iandtbruksinslituten och landtmätericontoret infordra utlåtrn om vidden och beskaffenheten af läroämnena och deras föredragning; låta utfärda nådigt reglemente för realskolorna, i möjligaste öfverensstämmelse dermed; samt att alla dessa utlåtanden, jemte reglementet, meddelas seminariilärarne till kännedom och efterrättelse.
Jag tillstyrker derföre bifall å Utskottets yttrande. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik: För min del har jag intet att tillägga lill hvad Herr Tham anfört. Han liar åberopat Den 4 J a.1111 a r i i c>n. de upplysningar, som Utskottet ifrån GeneralTullStyrelsen erhållit. Den åtgärd BorgareStåndet önskar, skulle förorsaka ökade göromål, utan ökad controll. Journalen, sorn föres öfver de inbetaldte afgifterna, är så fullständig som möjligt, och den står det hvar och en fritt att se. Alla utskrifningssedlar innefatta qvittence, der afgifterna äro afförde. Det gifves således g:ne utvägar att erfara hvad som är erlagdt. Förslagets antagande skulle blott öka personalen, och leda till dryga omkostnader, hvilka, under närvarande omständigheter, då netto-behållningen är så högt beräknad, böra, så mycket möjligt är, undvikas. Jag tillstyrker bifall på Utskottets framställning. Herr von Hartmansdorff: Om man på de Debetsedlar, som af Häradsskrifvare erhållas, ej finge hvarje skalte-artikel på runstycket specificerad, så skulle man förmodligen finna det högst oriktigt, och ej antaga Uppbördsverkets ursäkt, att specificaiionen vore alltför besvärlig. A.f den ringaste handtverkare fordrar man, att han skall afgifva specificerad räkning på hvad man bör betala, och då måtte väl Kronans Uppbördsverk komma ut dermed. Det måtte på sin höjd vara i Stockholm och Götheborg, som göromålen derigenom skulle betydligt ökas; ty i de andra städerna måtte Tullverket hafva erforderlig tid dertill. Jag kail ej afstå ifrån mitt yrkande på propo - 76 Den,-4 Ja nu a lii e. m. sition till instämmande i BorgareStåndets beslut. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: BorgareStåndet har föreslagit, att cn specificerad räkning skall gifvas, då man betai Lr tullafgifterna.
Fall gifvas, då låntagarnes solidariska förbindelse för lånebeloppet kan ensam anses innebära fullgod säkerhet, och någon fyllnadsgaranti icke är af nöden, i andra btfinnes borgen, såsom för egen skuld, af en elfer flera för full vederhäftighet kände personer vara tillfyllestgörande; i andra åter kunna inteckningar i fast egendom eller förlagsinteckningar i fabriksredskap och machinerier m. m. antagas; och slutligen hafva någon gång äfven sådana förhållanden inträffat , då ställd inteckningssäkerhet, jemte den, som låntagarens egen förbindelse ansetts innebära, icke kunnat godkännas, utan i förening med sådan proprieborgen, som Revisorernes anmälan åsyftar. Då säkerhet erbjudits uti förlagsinteckning i fabriksredskap och machinerier, har dock Kollegium hittills alltid fästat det villkor för godkännandet af nämnde säkerhet, att särskild borgen af en eller flera vederhäftiga personer borde ställas för möjligen, vid pantens realisering, uppkommande brist, af det skäl 53 — att machinerier, redskap och öfriga inventarier, som för en fabriks drifvande oafbrutet begagnas, icke blott under den längre tid, som förlagslån vanligen innehafvas, äro mer och mindre underkastade slitning och försämring , utan äfven efter flera år kunna befinnas mindre ändamålsenliga, i jemförelse med nyare i samma väg, i hvilka begge fall hypotheket förlorat af dess primitiva värde5 och antaganndet af förenämnde slags borgen instämmer med hvad Rikets Ständer sjelfve, uti deras vid sislförflutna Riksdag utfärdade Reglemente för BankoVerkets styrelse och förvaltning, föreskrifvit i afseende på beläning i Banko-Diskonten af vissa slags hypotheker, vid hvilkas användande brist i Verkets fordran möjligen kunde uppkomma.
Till Lag-Utskottet remitterades en af Herr Stolpe, med anledning af 56 § Riksdagsordningen, väckt motion om förändringar i gällande konkurs-lag. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottels Utlåtande N:o 181, i anledning af framställningar om förbättrade aflöningsvilkor, m. m., för arméens och flottans läkare, samt provincial-läkare. S. D. Ånyo föredrogos och biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: N:o 56, i anledning af väckt motion, angående tillsynen öfver och regleringen af den gymnastiska undervisningen inom landet; N:o 57, i anledning af väckt motion, angående örlogs-fartygs utsändande på de af Svenska handels-fartyg mest besökta, aflägsna farvatten; N:o 39, i anledning af väckt motion, angående bildande af en stam för örlogs-flottans matroser, medelst enrollering af skårgårds-folk; och N:o 40, i anledning af väckta motioner, angående rättighet för indelningshafvare att få sina räntor och krono-tionde debiterade och uppburna af kronans uppbördsman, samt å vederbörande landtränterier qvartalsvis uttaga i penningar den derför belöpande lösen. S. D. Elter ånyo skedd föredragning af Höglolliga Ridderskapet och Adelns Protokolls-utdrag den 16 dennes, genom hvilket Borgare-Ståndet var inbjudet att instämma i Ridderskapet och Adelns beslut, angående Lag-Utskottets Utlåtande N:o 55, i fråga om ogift qvinnas rätt att vid viss ålder vara myndig, lades omförmäldta Protokolls-utdrag till handlingarne. S. D. Ånyo föredrogs Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets Memorial N:o 41, med förnyadt förslag till voterings-propositioner, i fråga om beloppet af det Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret tillkommande honorarium. Voterings-propositionerna godkändes. S. D.
Mig skulle det i sanning förefalla högst besynnerligt, om R. o. Ad. förklarade sig till grundlagsenlig behandling godkänna ett lagförslag, hvilket vore bygdt på motiver, som Ståndet måste enhälligt ogilla. Jag instämmer fullkomligt i Frih. Cederströms emot Utsk:s framställning afgifna reservation, emedan jag anser, att de af Utsk. anförda motiver för den föreslagna förändringen skulle, derest de af It. St. godkändes, komma att utgöra ett ytterligare stöd för ståndsprivilegiernas framtida bibehållande. Men jemte det jag sålunda anser berörde motiver böra ogillas, tillstyrker jag, att hela förslaget måtte af R. o. Ad. på enahanda sätt bedömas. R. o. Ad. förklarade såsom sin gemensamma tanka den anmärkn., att den af Constit.Utsk. föreslagna förändring af ii4 § Reg-F. icke är nyttig eller nödvändig. Företogs till pröfning StatsUtsk:s d. 5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 4'9> i anledn. af väckt motion om de vilkor, hvarpå Fullmägtige i Riksg.cont. äga att upptaga lån. Gr. von Fersen, Hans: I ett föregående plenum, då betänk. N:o 417 förevar, framställde Hrr Stråle och Lagerhjelm åtskilliga anmärkn:r, afseende sättet för liqviderande af Riksg:scont:s skuld. Jag ansåg dessa anmärkn:r lämpligast kunna föredragas i sammanhang med detta betänk. JNT:o 4ig; och på hemställan derom uppskjöto bemäldta ledamöter fullföljden af sina påståenden, under förutsättning att nu få tillfälle förnya desamma. Emedlertid äro motionärerna icke nu tillstädes, förmodligen emedan de icke känna, att frågan i dag skulle för andra gången förekomma. Jag yrkar altså återremiss af betänk, på grund af ofvanberörde anmärkntr, på det tillfälle för fullföljden af desamma icke må Hrr Stråle och Lagerhjelm betagas. Gr Frölich, Da v., Jag har försett mig med en promemoria, ang:de Riksg:seont:s och Bankens affärer. Den är 1 ark, och om Gr. v.
Af on i berörda ämne den 30 nästlidne Mars till Rikets Ständer allåten nådig Proposition (införd under N:o 108 i lista Samlingen af Bihanget till RiksStåndens protokoll) inhemtas, att Kongl. Vetenskaps-akademien hos Kongl. Majit i underdånighet anmält, hurusom, sedan för Akademien blifvit förevisad en af Magister M. Wiberg uppfunnen räknemachin, hvilken, af olika konstruktion med den Scheutziska, förrättade samma arbete med lika fullständighet, soln denna, men intoge betydligt mindre rum otdi kunde försäljas till vida lägre pris, hvarigenom den kunde blifva allmännare tillgänglig, Akademien bland sine sakkunnige ledamöter utsett en kommitté att i ämnet afgifva betänkande. Vid den noggranna undersökning, den af Magister Wiberg uppfunna räknemachin sålunda blifvit underkastad, hade blifvit bekräftadt, att densamma icke blott med lika fullständighet, som den Scheutziska, uppfyllde det hufvudsakiiga ändamålet, att med ofelbarhet utföra interpolations-räkningar, utan ock i ofvan omförmiilda hänseenden bildade ett ej o vig tigt framsteg. Magister Wiberg hade dessutom meddelat en, efter Komitterades öfvertygelse, verkställbar plan att ännu i väsendtlig mån förenkla sin uppfinning, hvarigenom en ganska betydlig prisnedsättning ytterligare skulle åstadkommas, hvilket vore af synnerlig vigt med hänsyn till det stora gagn, helst för vetenskapliga ändamål, sorn ett instrument af detta slag vore ämnadt att åstadkomma och ofelbart äfven skulle medföra i desto högre grad, ju 4 Stats-Utskottcts Utlåtande N:a
S. DUpplästes Lag-Utskottets den 12 Maj afgifna, sista Plenidag på bordet lagda Memorial, i anledning af den, vid profningen af Utskottets Betänkande, i väckta frågan om RådstufvuRätternes behörighet att förrätta Bouppteckningar och Arfskilten efter alla Personer som i Städerna aflida, uti Vällofl, Borgare-Ståndet gjorde ytterligare framställning; och fann Hedervärda Bondes Ståndet för godt att , med åberopande af sitt i ämnet redan fattade beslut, låta. bero vid hvad Utskottet öfver berörde framställning -yttrat. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin'. S. D. Den 3 Juni. 37 S. D. iTledervärda Bonde Ståndet instämde till alla delar utiVällofl. Borgare Ståndets, enligt na ankommet och uppläst Protocolls - Utdrag, i dag fattade beslut," om. anmodan till Biksens Ständers samteliga Utskott, att till undvikande af vidlyftighet och tidsutdrägt uti sina, efter äterremisser afgifna betänkanden, så vidt möjligt är, endast införa hufvudsakliga innehållet af de gjorda anmärkningarna; hvarom ej mindre samteliga Utskotten, än de Bespectiva Med-Stånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. 'ytterligare föredragning nu skedde af Bag-Utskottets den 9 Maj meddelta, på bordet hvllande Betänkande, i anledning af Riksdagsmannen Anders Joachitnssons Memorial a gående rättelse och skärpning uti nu gillande Concours-Författningar, blef Betänka det. i ende till dervid gjorda anmärkningar, till Bag-Utskottet återremitteradt. Ut Supra. Ex Protocollo Olof, Werlin. S. r*. Den 3 Juni. S. D. V öredrogs å nyo Stats-Utskottets den 26
När en tragedi eller hög comedi sammanparas med en faree, äf det denna sednare, som bildar möjligheten att utan förlust uppföra det ädlare stycket. Må jag dock rätt förstås. Jag kan ej vilja förneka tillvarelsen i Sverige af en publik med upplyftad och sträng smak. Förefunnes den icke hos oss, hade aldrig hos oss kunnat uppstå de stora theaterförfattare, som skrifvit till evig heder för vår scen och för vår litteratur. Men denna bildade publik sitter på första platserna, och det är af oss theaterdirectörer^nogsamt kändt, att 3:dje, 4:de och 5:te logeraderna aro de, som löda theatern. Sist må jag anmärka den sällsamma olikheten af våra åsigter om näringsfrihet. 1 fråga om inventionspatenter inskränka våra auctoriteter sig icke till undersökning, om inventionen är ny, hvilket i andra länder är nog, beroende det sedan på inventor att ruinera sig, om honom lyster; de undersöka äfven om inventionen är bra I fråga om theatrar deremot vill man, att de af en hvar skola kunna anläggas. Mig synes den alltför trånga åsigten i ena fallet icke särdeles sammanslå med det alldeles obegränsadt liberala i det andra. Frih. Åkerhjelm: Det har blifvit anmärkt, så vidt jag fattat rätt, att Oecon.Utsk. vid sista riksdag, uti dess utlåt. i denna fråga, förutsatte, att K. M. ej skulle neka bifall till ifrågakommande ansökningar. Så har jag ej förstått detta Utsk:s åsigt af saken. Har är endast fråga om att för hufvudstaden fasta vilkoret af en god och ändamålsenlig theaters bibehållande; och om den nuvarande skäligen uppfyller dessa vilkor, hvarföre då förstöra den och upplösa de förbindelser, hvarpå den hvilar? Gr.
St:s majoritet en sådan gåfva blifvit gjord, så är detta en alldeles skiljd fråga, som icke nu bör eller får utgöra föremål för öfverläggning, utan nu måste vi hålla oss helt enkelt till frågan om understöd för den brandskadade staden Falkenberg, och då måste jag förena mig med dem, som begärt återremiss af detta betänk., på de grunder jag förra gången yttrade. Hr Ribbing, Bengt: Långt ifrån att misskänna de ädla motiver, som legat till grund för StatsUtsk:s betänk., önskar jag också alt mina ej må blifva misskända. En värd ledamot, Gr. Horn, har förstått dem så, som att min begäran om återremiss skulle hafva till syftemål att få tillbaka ett afslyrkande. Detta bar visserligen icke varit min afsigt, utan jag beklagar tvertom, att betänk, är afgifvet i den form, att jag nödgas begära återremiss. Jag anser likväl ej, att ett uppskof af åtta dagar — ty längre tid tror jag ej skulle behöfvas — kan vara så farligt, som man här framställt. Jag förmodar, att, sedan nu så lång tid är förfluten sedan olyckan skedde, nöden för [ögonblicket icke Hr så stor, och att således några dagars ytterligare uppskof ej kan blifva särdeles menligt. Till påskyndande af saken torde StalsUtsk. kunna åläggas att inom någon bestämd kortare tid åter inkomma med betänkande. Jag vidhåller således mitt förra yrkande af återremiss. Gr. Horn: Jag fortfar i den åsigt, att en återremiss af detta betänk, egentligen måste åsyfta ett afslag på niotio - Den' 18 Februari f. m. nen, ty har är ej fråga om, mine herrar! att tomma Falkenberg till hjelp med något lån, något understöd för uppbyggande af staden; det är ej delta, som motionen åsyftar, utan frågan ur att komma de fattigaste brandskadade tillhjelp med en gåfva; så är motionen väckt, och så har den jemväl af StatsUtsk. blifvit upptagen och behandlad, och så måste, efter mitt förmenande, äfven de RiksSt., som skola besluta deröfver, nu behandla saken.
Har någon misshandlat annan så, att han deraf fått svår kroppsskada, och var sådan skada åsyftad; dömes, om skadan skedde med berådt mod, till straffarbete från och med sex till och med tio år, och, om den skedde af hastigt mod, till straffarbete från och med två till och med sex år. Med svår kroppsskada förstås i detina lag svårt lyte eller annat svårt kroppsfel eller stadigvarande svårt men å helsa eller lifsfärlig sjukdom, eller förlust af talförmåga, syn eller hörsel. 14, 15 och 18 §§. Under åberopande af det skäl, som blifvit vid 11 Kap. 10 § anfördt, hemställde Högste Domstolen, att orden »högst Tvåhundra Riksdaler» måtte ur 14 §, sednare mom. af 15 § och första mom. af 18 § uteslutas. 20 §. 9 Högste Domstolen erinrade, att denna § borde utgå, om den föreslagna ändringen af 11 § godkändes. 4 26 15 Kap. 9 §. Justitieråden Berg och Adlercreutz yttrade, att straffet för det i denna § omtalade brott syntes nog strängt i förhållande till det, som blifvit föreslaget för den jemförliga förbrytelse, hvarom 11 § handlar; och hemställde derföre bemälde Justitieråd, med hänseende jemväl till de af dem vid 10 Kap. uttryckta åsigter, att maximum för straffarbetet måtte nedsättas i första punkten till tre och i sednare punkten till fem år. 14 §. I öfverensstämmelse med anmärkningen vid 8 Kap. 14 § och flere andre ställen, hemställde Högste Domstolen, att i första punkten straffbestämmelsen måtte ändras till: varde till sträf arbete i högst sex år eller fängelse dömd. 20 §. Högste Domstolen ansåg den här omförmälda förbrytelse, såsom utgörande en art af äktenskapsbrott, böra öfverflyttas till 17 Kap. och, då brottet ej bör undgå ansvar, äfven om det ej kan bevisas att enleveringen skett i afsigt att begå otukt, hemställde Högste Domstolen, att stadgandet måtte erhålla denna lydelse:
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej, sedermera propos. på afslag derå och antagande af Hr von Köchs ofvanberörde förslag, då svaren utföllo med några ja och nej i blandning, samt ytterligare propos. på afslag å Utsk:ts hemställan och bibehållande af §:ns nuv:de lydelse, hvilken propos. likaledes besvarades med några ja och nej; hvarefter propos. på afslag å Utsk:ts hemställan och antagande af Hr von Köchs förslag förnyades samt besvardes med (lere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 3:dje §:ns text samt ett i sammanhang dermed föreslaget tillägg i lista mom:t af § 41. ITr Gr. o. Landtm, yttrade, att II. o. Ad. torde finna, att den nu löredragna texten jemte tillägget förfallit till följd af II. o. Ad:s nyss fattade beslut. Bopades ja. § 4. Frih. Cederström: Utsk:t förklarar sig anse bibehållandet eller afskaflandet af föreskriften, att mat alltid skall vara att Den 4 Juli f. m. 309 tillgå på utskänkningsställe, icke vara af någon synnerlig vigt. Vid sådant förhållande synes det mig, som om Ulsk:t lämpligen hade kunnat bibehålla det nuv:de stadgandet, helst någon motion i detta hänseende icke lärer vara väckt. Hvad det skälet beträffar, som Utsk:t anfdr, att nämnda föreskrift hos mången torde underhålla den falska föreställning, att bränvin är ett oundgängligt eller åtminstone nyttigt retemedel vid måltider, så tror jag deremot, att nämnda föreskrift kan bibringa den riktiga föreställning, att mat, såvida den ej, såsom bäst vore, finge utgöra hufvudsak vid måltiden, åtminstone är ett ganska nyttigt bihang till bränvin. Supandet skall i annat fall blifva ännu mera förderfligt. Utsk:t säger vidare, att erfarenheten visat, det tillgång på mat stundom lockat till ymnigare förtäring af bränvin än eljest varit fallet.
Jag anser det vara en pligt för oss, då vi handlägga mål af vigt, att göra oss reda för hvad, som är enligt formerne, eller ej; och i88 Den i8 November e. ro. vi tå ej gå ifrån dem, äfven om vi enskildt skulle vara missnöjde med hufvudsaken. Friherre Anckarswärdj Carl Henric: Jag blandar mig ogerna i en discussion, som synes aflägsna sig ifrån ämnet. Jag skall ej förlänga tiden med en bevisning af hvad jag ej tror äga behof af att bevisas, nemligen just motsatsen af hvad den sista värde Talaren yttrat, eller att, om en lag utfärdas stridande emot Grundlagen, den doGk skall lydas. Jag inskränker mig blott till att reservera mig mot denna mening, hvilken jag ej genom min tystnad vill anses hafva biträdt. Bevisningen tror jag vara helt och hållet öfverflödig. Friherre Boije: Med Herr Lefrén får jag så vida förena mig, som jag tror den principen vara ganska sann, att en lag kan vara till fonden origtig, men dock, såsom till formen rigtig, äga ovillkorlig rätt till lydnad. Grundlagen har, i sådant fall, bestämt både sättet att vinna ändringen, och äfven ansvaret för de Rådgifvare, som vållat den felagtiga lagen; och värderar man den allmänna ordningen, och det lugn den gifver, så nekar man ej heller att med desse Grundlagens föreskrifter åtnöjas. Herr Lefre'n: Den värde Talaren, som näst före den sista yttrade sig, har reserverat sig emot en grundsats, som han trod - Den 18 November e. m. 189 de att jag yrkat. Jag får Ledja den värde Talaren, att ej tillmäta mitt påstående vidsträcktare mening, än det innebar. Jag vet göra noga skillnad emellan moraliska och politiska pligter. Ingen lag kan förbinda någon att begå brott, ty man bör lyda mera Gud, än menniskor. Mitt påstående inskränkte sig till sådane lagar, som här i dag varit i fråga, nemligen politiska, som ej ingripa i Individers moraliska förhållanden. Friherre Anckarswärd:
Föredrogos ånyo och bi föl lös Stats-Utsk:s d. 20 dennes e. m. på bordet lagda mentor, och utiåUn *): Ji:o 365. ang:de resultatet af statsregleringen samt om några stadganden, alt intagas i reglementet för Riksg.cont:s fullmägtige; *) Se i afseende på bordläggningen af dessa handlingar tillägget vid slutet af detta häfte. Den 22 December e. m. Nro 368. i anledn. af vackt motion om uppgifts meddelande öfver livad som utgått till beväringsmanskapets beklädnad alltsedan år i8i4; J\':o 370. i anledn. af väckt motion om de under vissa titlar uppförda reseoch tractainentspenningeanslags förändrande till förlagsanslag; Nro 371. i anledn. af K. M:s nåd. remiss å Landshöfdingens i Wexiö underd. anhållan om understöd till Åsa socknemän för lidna förluster genom inträffad hagelskada; Nro 372. ang:de hiifvudboken öfver Kronans hus och byggnader; Nro 374- öfver riksd.fullm. E. Pehrssons motion om anslag för upprättande och tryckning på allm. bekostnad af register lill RiksStrns prot. vid innevar. riksdag; Nro 376. i anledn. af K. M:s nåd. remiss å Directrs öfver Hjelmare canal och slussverk underd. ansökning i afseende på sättet för fullgörandet af det beslut, R. St. vid sistförflutne riksdag fattat om afsättande af en reparationsfond, såsom vilkor för erhållande afskrifning af canalbolagets skulder för lönebidrag från Banken och Riksg.cont.; Nro 377. i anledn. af Riksd.fullm. And. Danielssons från Elfsborgs län motion, att det i generalcassan vid Riksg.cont. varande förråd af riksg.sedlar måtte få utgifvas samt blanketter få stämplas och utskrifvas samt i man behofvet, under nästk. år från Riksg.contrs cassör utiemnas.