Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Lagman Sandh er g: införes N :o 6 c)1 Hvad Konungen Nådigst anfört till grund för sin Proposition, at denne § uti Reger :formen må helt och hållit utgå; är efter min tanka så gällande och öfvertygande, at intet med skäl däremot kan invändas. Om det är hvarje Svänsk mans rätt, at icke ohördan dömmas eller skiljas från innehafvande förmåner; om Dommare magten dessutom efter Constitutionens esprit, bör vara oberoende af alt yttre inflytande, så at ingen som bekläder Dommare Embete, 1 Ursprungligen har i texten stått ett referat av Sandbergs yttrande, som löd på följande sätt: Jag kan ej förena mig derom att någon må ohördan dömmas. Jag åberopar mina förra yttranden i denna sak, och proponerar bifall på Konungens Proposition. Detta referat har strukits och ersatts med en hänvisning till del c i bilagan n:o 6. — Beträffande denna bilaga, se noten ovan sid. 405. Den 13 Augusti 1812 411 må kunna, utan laga ransakning och Dom, därifrån skiljas; så förstår jag icke med hvad rätt och skäl Högsta Domstolens Ledamöter som föra Konungens Dom, skola vara de enda Medborgare uti Staten, åt hvilka förnekas en rättvisa, den de sj elfve i utöfningen af deras Embeten äro skyldige att tilldela hvarje rättsökande, hög eller låg. Jag tillstyrker darf öre bifall til Konungens Proposition, at denne § må helt och hållit utgå. Herr Biskop Tingstadius anförde:1 I anseende till Opinions Domstolens osäkerhet och de miss bruk, som af en så beskaffad Domstol uti en framtid möjligen kunna hända, anser jag hela 103 § vara af den beskaffenhet, att han bör utgå utur Regeringsformen. Herr Assessor Arosenius: Då jag anser Domare Embetet vara förtroende sysslor af Allmänna Opinionen om innehafvarnes vilja och förmåga att skipa rätt, så måtte detta förtroende lika väl kunna af Allmänna Opinionen återtagas, som Konungen kan förordna om andra förtroendeposter. Jag tillstyrker derföre Nämndens bibehållande.
Stats-kontoret till Riksgälds-kontOret öfverlemnas; och torde, i händelse af bifall härtill, Rikets Ständers blifvande beslut hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas. 39:o. Ridderskapet och Adeln har till Utskottets behandling öfverlemna! en inom samma Riksstånd väckt motion, deruti Grefve C. A. Adlersparre erinrat, hurusom erfarenheten redan visat, att vid Gymnastiska Central-institutet anställde lärare, i anseende till de vid deras tjenstgöring fästade knappa vilkor, sällan kunnat länge dervid qvarstanna, utan hellre i fremmande länder sökt och vunnit en rikligare utkomst, för att icke', då krafterna en gång befunnes medtagna, nödgas i hemlandet sakna det nödvändigaste. I betraktande häraf och då billigheten syntes fordra, att dé, som egnat sina krafter åt detta mödosamma värf, på ålderdomen icke måtte sakna sin nödtorftiga bergning, har motionären föreslagit, att hvarje gymnäslili-lärtirei', som i 3o års tid vid offentligt läroverk egnat sig åt det gymnastiska kallet, måtte vid fyllda^ 60 års ålder få åtnjuta hela sin då innehafvande lön i pension, samt att gymnastiklärare, som vid 50 års ålder efter 20 års tjenstgöring funne sig af sjuklighet eller minskade krafter föranlåten att begära afsked, skulle ega rätt att såsom pension uppbära hälften af den lön, han sednast innehaft. Stats-Utskottet, som i sitt angående 8:de hufvudtiteln afgifna utlåtande erkänt och framhållit vigten för den offentliga uppfostran af ändamålsenligt ordnade kroppsöfningar, anser ock, lika med motionären, att gymnastiklärare, ej mindre än andra tjenstemän, böra, sedan de egnat sin verksamma ålder åt statens tjenst, genom erhållande af pensioner skyddas från nöd på ålderdomen.
Bland dessa Handlingar äro! i) De, under Litt. b i i:sta Hufvud-punkten omnämnda, till införande uti aldra 5a Expcditions-Utskotlcts Memorial N.o 422. Samlingens i:sta Afdelning föreslagna Handlingar; 2:0 Kongl. Mnj:ts Nådiga Proposition om Stats-Ycrkets tillstånd och behof samt Berättelse om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan föregående Riksdag; 3:o Bevillnings Förordningen och andra Författningar, rörande ärenden, deruti Rikets Ständer ensamt besluta, och hvilka Författningar, till följd af Rikets Ständers underdåniga anhållan, varda genom Kongl. Majrts Nådiga försorg till trycket befordrade; 4:o Landshöfdingarnas Fem-års-Berättelser, derest deti irsta Hufvud-punkten, Litt. b, derom intagna förslag vinner bifall; samt 5:o Riksdags-Beslutet. De bägge förstnämnda slagen af Handlingar hafva vid föregående Riksdagar, oaktadt till Stå nds-Led arno tärna i tryckta exemplar utdelade, likväl, för Bihangets completterande, måst serskildt omtryckas. Trycknings-kostnaden för 5oo exemplar af det förra slaget uppgick vid i8a3 års Riksdag till omkring 1,200 R:dr,och för det senare, hvilket, denna Riksdag, i 1,200 exemplar,medfört en kostnad af minst 5oo Rrdr, likaledes till omkring i5oR:dr allt Bro. Således måste vara af vigt att söka utvägar till besparing afen dylik dubbel'tryckningskostnad.
Banco - Utskottet, torde föreslå de Reglementariska föreskrifter, sorn komma att tjena Låne-Contoiret till efterlefnad, och bestämma huruvida Banken kunde biträda med de 2 ä g millioner, sorn Särskildta Utskottet för ändamålet ansett nödiga, hvilket Rende-Stån-] det så mycket heldre förmodar, då frågan är otti hela Rikets upphjelpande, som sådant öfverens-. stämmer med Riksens Höglofl. Ständers nyss å^ dagalagde liberalitet, då ett understöd af 800,000 B:d Banco blifvit till en enskilt inrättning beviljadt, eller om detta Uåne-Contoir bör funderas pä Creditsedlar, i hvilket fall det vore nödigt att Riksgälds-Contoiret blefve försedt med ett Creditiv på Banken, svarande emot behofvet, så att' Realisationen nu sorn tillförne kunde fortfara; och förmodar Bonde Ståndet det ej vara af vådelig påföljd att det erforderliga Lånbitradet utlemnas i Creditsedlar, och att det i alla händelser lärer blifva nödvändigt att tills vidare ej indraga och mindska hvarken Banco-sedel-Stocken eiler Credit sedlarna; och som Riksmötet lider till slut och ingen åtgärd ännu blifvit vidtagen till näringarnas och den inhemska industriens upphjelpande, har Bonde-Ståndet velat com/nunicera sina tankar med öfriga Respectiva Riks Stän - 4 :de B. Stånden, med vördsam och vänlig anmodan att uti enahanda beslut instämma. tJt Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. X-Jpplästes Höglofl.
Man skulle genom en tidigare Revision af denna Cassa säkerligen förr kommit till Den 26 O c t o b e r f. m. den slutsatts, att de öfverdrifna planeringskostnaderna, ej mindre än Byggnaderne å mötesplatserne, kunnat bättre användas, då Rikets försvar, genom dessa åtgärder, blifvit uti ingen molin befrämjadt; och jag tviflar ej att man genom en sådan Revision snarare skulle funnit ofoget af Rustoch Rotehållares fortfarande utarmande, genom en anstalt, som till den graden förbisett, hvad sorn i dessa delar utgjort föremålet för Rustoch Rotehållares rättsenliga ålig , som icke delar Utskottens åsigter öfver denna fråga, vågar tro, att PassevolanceCassans behållningar vid Contractstidens slut, tillhöra ensamt dem, hvilka till Cassans sammanbringande bidragit; oell det förefaller mig således helt naturligt, attägarne, vid Contractstidens utgång, måtte äga att disponera öfver sin egendom; och Utskotten kunna anse sig hafva drifvit sina anti-constitutionella grundsatser till fullständighet, i det Utskotten äfven vilja betaga Rustoch Rotehållare dispositionsrätten öfver deras lagliga egendom, och härvid uppstår påminnnelsen om lejonets sätt att dela rofvet. Då möteskostnaderne genom Rustoch Rotehållares bidrag, under en tid af 17 år, blifvit bestridde, så frågar jag, hvilken den nuvarande Cassa-behållningen tillhörer, om den ej utgör en Rustoch Rotehållares sparpenning, hvaröfver ensamt de äga att råda? Kanhända är de förenade Utskottens mening, att denna Cassa-hehållning, likasom Saltpeter-fonden, bör bilda en tillgång för sådane i hast påkommande extraordinarie behof, hvilkas fyllande de icke jordbrukande samhällsklasserne inom Representationen linna beqvämligast kunna ske genom tillgreppet af sådane ifrån jordbruket sammanbragte tillgångar, hvarigenom Be viUningens ökande, till öfrige näringsidkares förfång, så omsorgsfullt synes undvikas.
Dels 6nrffis, ^acok: vik jag ur ingen grund kan godkänna Constitutions - Ut» skottctS wederläggning af anmärkningen rörande Cathvlikers rätt akt wälja RikSoags-Zullmägtige, akk neml. derföre, att Catholffa Läran är intolerant, man äfwen bör wara intolerant mot Catholiker, fär Zag än widare yrka iagttagandrt af den anmärkning jag wid denna Z gjort. Herr kotklied, Larl ktteäric: vet är icke utan en witz beundran jag i Utskottets utlätande finner intolcrance emot nägon Religion, helst i ett Ti» behwarf sä utmärkt af warm känsla för jemlikhet och en lika fördelning af menniskans rättigheter; att wara en dygdig man och en god Medborgare är allt hivad Staten fordrar, när den förunnar ät nägon representations - rätten. Genom Grefwe Os In 6nrUw8 förslag syneS mig en medelwäg träffas emellan billigheten af de rädande tänkesätten, och tillstyrker derföre att bet mätte antagas. Herr läse^ksnkkölrl, Larl Vrsänc, frägabe om Judarne äfwen härigenom erhblle wal, rätt? Herr kotkliekr: Jag tror att hwarje god Medborgare och trogen Uudersäte bör komma i ät» nju» 4370 Den 18 October. njutande af nila Medborgerliga rättigheter, sä widt omständigheterna det mcdgifwa, och att ingen af hwad Troslära srm HM, bä han har ägendom, bör betagas alt bcltaga uti Riksdagsmanna - wal. Grefwe ö vv s n k j e l m, Larl, jnstämde häri, af den grund, att när man.
Dock jag lefver, ensam.“ Fastän Gudrun ej gråta kunde, var hon sorgsen öfver makens död och djupt bedröfvad vid förstens lik. Då qvad Härborg, Hunalands drottning: “har jag hårdare harm att säga; mina sju söner, sunnanlands, min man, åttonde, i strid föllo.“ “Fader och moder, fyra bröder, dem på vågen vinden svek; böljan slog mot skeppets bord.“ “Sjelf skulle jag smycka, sjelf besörja, sjelf hantera helfärd deras det allt jag led på ett halfår, så att mig ingen glädje skänkte.“ “Då blef jag bunden och segrarns byte, samma halfår, något senare. Skulle jag smycka och skorna binda på herrskarns hustru hvarje morgon.“ “Hon hotade mig, hatfull och svartsjuk, och mig hårda hugg hon gaf. Fann jag husbonden hvarken bättre än husets fröja, heller ej sämre.“ Fastän Gudrun ej gråta kunde var hon sorgsen för makens död och djupt bedröfvad vid förstens lik. Då qvad Gullrand, Gjukes dotter: “föga kan du, fast vis du är, unga makan svaren gifva. Då hon täckelset tog af Sigurd och lade kinden mot hustruns knä. “Se du på den ljufva, lägg din mun vid hans, som om du famnade lefvande försten.“ Gudrun såg ett ögonblick, såg konungens panna klibbad af blodet, den klara blicken i döden slocknad, herrskarens hugborg af svärdet huggen. Då sänkte Gudrun sitt knä vid bolstret, håret lossnade kinden lågade, men regnets droppe rann ned på knät. Då gret Gudrun, Gjukes dotter. Då qvad Gullrand: “eder kärlek varmare var dock än varit menskors här på jorden; icke du trifdes, ute eller inne, syster min, var du ej med Sigurd.“ Då qvad Gudrun, Gjukes dotter: “Så var min Sigurd bland Gjukes söner, som en telning bland gräset vuxen, som klara stenen å snöret fästad, ädelstenen, öfver förstar.“ “Jag ock tycktes kungens kämpar vara högre än Odens mör. Nu är jag så liten, som löfvet är i stora skogen, vid Sigurds död.“ “Alltid jag saknar älsklingen min.
Det torde då icke gifvas annan utväg, än att omlolta dessa mål på de qvarvarande 16 ordin.-rotlarna, hvilka, förut nog tungt belastade med omkring 3o mål eller derutöfver, härigenom få en ytterligare börda af 8 å 10 mål, förutan alla dem, som samlas under sommarmånaderna och äro färdiga till lottning vid höst-sessionens början. Hurudan balancen då kommer att visa sig vid innevar. års slut, och huru den ytterligare kommer aU växa inom ganska kort tid, derom må hvar och en domina, som vill och förmår närmare undersöka det på rena, obestridliga facta grundade förhållandet. Såsom chef för Hofrätten, är jag i främsta rummet ansvarig för arbetets jemna oafbrutna gång; jag ansvarar ock, att hvar och en inom verket skall, hädanefter som hitintills, fullgöra sina åligganden. Men deremot undandrager jag mig härmedelst offentligen all ansvarighet för de menliga följder, den missbelåtenhet, den klagan öfver dröjsmål och uppehåll, de hopade balancer utaf oafgjorda mål, hvilka ofelbart inom kort tid skola förspörjas. Det betänkliga tillstånd, som sålunda nödvändigt måste inträffa, kan ej afhjelpas, förrän vid en blifvande ny riksdag. Om denna icke inträffar förr än d. i4 Jan. i845, så befarar jag, att lijelpen kommer alltför sent, och att den ringa utgift man 1111 söker spara, då kommer att dyrt gäldas genom mångdubbelt större kostnader, vida kännbarare uppoffringar. Till vägledning för de ledamöters omdöme, sorn då komma att utgöra R. St:s StatsUtsk., och för mitt eget rättfärdigande emot möjliga förebråelser att icke hafva sökt bevaka så väl Hofrättens som allmänhetens sanna fördelar, måste jag begära ett rum för detta offentliga förklarande uti R. o. Ad:s protoeoll. De förmenta skäl, som StatsUtsk. anfört till afstyrkande af bifall å K. Mts nåd. propos. angtde Hofrätterna, 6 H. io :4 Den i Maj c. m. påkalla ett närmare skärskådande; vederläggningen deraf blir sedermera icke svår.
Ständers Bewillnings-Utskotts piotllcolis-Utdrag den Den 22 Mars. ->2z den 19 dennes, innehällande Förstag til jamnkning af Riks-Sländens stiljaktige meningar, angäende fragorne: i:o Om Riksens Ständers Fullmägtige i Lan^uen och Riksgälds-Lomoiret stola updragas, at, i händelse af inträffande brist eller öfwerston uti den af Riksens Ständer fastställde Bewillnings8umma, da i förhållande derefter öka eller minsta de Skattstylyiges Debet» belopp; och 2:do, huruwida Darilberne stola förblifwa sadane de för närwarande äro ställde a Twä tvlillioner Riksdaler, eller, sedan Bewillningen är antagen til 2,500,000 R:d. i samma man förhöjas, blef Utstottets För» stag til alla velar af Borgare-Srändet gilladt, dock med iakttagande deraf, ar innan Riksens Ständers ofwanbemälte Fullmägtige wid til äfwentyrs yppande behof af Bewillnings-Daritternes ökande eller nedsättande til någon ^verkställighet deraf strida, Fullmägtige lata genom trycket meddela Allmänheten kunskap om den efter samtelige 2axerinA8-tzängderne i Riker upgjorde LalLu! öfwer beloppet deraf, jemte sarstillre upgifter sä wal ä Summan hos hwarje Committé, som, ä de öfrige Poster, hwilka i egenstap af Bewillninq til Staten jnflurir, eller i sadant afseende beräknade blifwit. Och skulle de Re»peckive Med-Standen wördsamr och wänligen härom underrättas. Dt su^rs. Dx krotocollo D, petersom 924 Den 22 Mars. Uplastes följande: Riksens Högloft. Ständers Lag-Utskotts Betänkande öfwer Kongl. Maj:rs Nådiga proposition til Riksens Stander, angäende Ägtenskaps-Skillnader.
Direction må, i likhet med hvad tillförene varit vanligt, å nästkommande Långfredag låta uppföra en Concert i RiddarhusSalen. Ut Supra. Justerades ett ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 6 dennes e. m. i öfrigt fattade heslut. Föredrogs StatsUtskottets den 8 den - Den 9 April f. tn. S nes under N:o io3 aflåtne Memorial, innefattande anledning till anmärkning emot StatsRådet samt Föredragande inför Kongl. Maj:t af Krigsärender, hvarom remiss begärdes till Constilutio.nsUtskottet, inför hvilket anledningen uppgifvas skulle; och blef berörde anledning till anmärkning, enligt 2Q §. Riksdagsordningen af Ridderskapet och Adeln till ConstitutionsUlskottet remitterad. Föredrogs ånyo RiddarhusUtskottets den 7 sistliöne Mars afgifne, och den g derpåföljde e. m. på bordet lagde Memorial, med förslag till en ny Riddarhusordning. Herr von HartmansdorffAugust: I det förslag till Riddarhusordning, sorn Ridderskapet och Adeln vid sista Riksdag framlade, men Kongl. Majit icke gillade, voro stadganderne fördelade i 2:ne hufvudstycken. Det ena innefattade hvad som redan var i Riksdagsordningen föreskrifvit, det andra hvad som angick Ridderskapets och Adelns från de öfriga RiksStånden särskilta representationssätt. Denna indelning synes mig också vara den rigtigaste; men jag har af det förslag, som nu blifvit uppläst, från RiddarhusUtskottet, tyckt mig finna, att den numera icke blifvit iakttagen. Något skäl härtill vet jag icke vara af Utskottet anfördt; och skulle derföre önska att 6 Den g April f. m. någon af Utskottets Ledamöter ville uppgifva rosaken.
Tjensteåldern för åtnjutande al pension bestämmes i allmänhet till 30 år; men underofficerare vid lifgardes-regementena, artilleriet, husar-regementet Konung Carl XY och ingeniör-korpsen, samt regementsoch divisionstrumpetare vid artilleriet äro berättigade till pension efter 25 tjensteår vid värfvad trupp. Tjensteåren få icke beräknas förr än efter fyllda 20 år. Den, som afgår Irån tjensten, innan han uppfyllt de åldersoch tjenstevilkor, som lör pensions erhållande i hans innehafvande grad äro föreskrifna, skall vara berättigad till sådan förmån i den närmast derunder varande tjenstegrad, der de stadgade pensionsvilkoren äro af honom uppfyllda. 5:o. Ingen må samtidigt åtnjuta pension å militära pensionsstaten och af andra allmänna medel. 6:o. Om någon, efter erhållet afsked med pension, åter tillträder tjenst med lön utöfver 2,000 Riksdaler på Rikets stat, skall han under den tid, han sådan lön innehar, afstå pensionen. Den, som i krig eller fred under utöfning af Rikets tjenst vid något bestämdt tillfälle blifvit så skadad, att han varder alldeles oförmögen till vidare utöfning af sin tjenst, må, utan afseende på lefnadsoch tjensteår, erhålla pension i sin grad samt, om skadan skett i krig, jemväl en förhöjning i pensionen från 100 till 500 Riksdaler, allt efter pensionens belopp, skadans beskaffenhet och öfriga omständigheter. Beträffande de fonder, hvilka nu, jemte arméens pensionskassa, förvaltas af dennas Direktion, hade
Om deri anmärkningen är riktig, att försvaret för en dålig sak år något det vanskeligaste och otacksammaste man kan företaga sig, då måste dep 00 Den l Martil. vänskap jag länge hyst och hyser för Friherre Adlerbeth verka, att jag lifligt beklagar, det han trott sig pligtig att bjuda till ett försvar för Skoiaeordningen. Jag tror att den inför fria och tänkande män bör blifva svår att försvara. De anmärkningar jag gjort ligga öppna för hvar nian; jag har lemnat dem till en elite af Sveririges utmårktaste män, till ett af Riksens Ständers Utskott och till det öfverlenmar jag att bedöma, huruvida mina anmärkningar falla för Friherre Adlerbeths motskäl. Att jag ej till dem saknat anledning, tror jag deraf, att en annan vård Ledamot vid ett annat tillfälle, hår likaledes mot ifrågavarande lag gjort invändningar. Vidare har en Ledamot af PråsteStåndet yttrat sig i samma mening, och äfven haren utmärkt oell vördnadsvärd litterateur Biskop Bjurbäck derom utgifvit en särskildt bok med ganska många erinringar, de der icke så lått torde låta sig afvisa. Jag vill ej bortslösa Ridderskapets och Adelns tid med att upptaga och refutera Friherre Adlerbeths försvars-sophisiner, men så mycket vill jag blott i förbigående nämna, emedan Herr Friherren derpå lagt sådan vigt, att, så mycket som jag kan påminna mig, begärde och erhöll UppfostringsComittéen redan i8i5 af Riksens Ständer medel till en båttre reglering af SkoloeStatens aflöning, och således före den tid, som af Friherre Adlerbeth blifvit nämnd. Friherre Adlerbeth: Jag lemnar obesvarad den af Herr Hammarskjöld mig gjorda beskyllning, ntt jag försvarat en dålig sak. Jag öfver; Den I Mar t ii. 5l lemnar denna fråga till Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning.
I öfverensstämmelse med de grunder, sorn äf Riksens Ständer blifvit antagne i afseende på Styrélsernes sammansättning och verksamhet vid de särskildte Lån-Contoir, hvilka i Götheborg och Malmö, såsom utgreningar äf Banco-Disconteti komma att inrättas, enligt hvilka dessa Styrelser ej blifva underkastade något egentligt beroende af Riksens Ständers Bullmägtige vid BancoVerket, utan sjelfve, i egenskap af Riksens Ständers utsedde Ombud, komma att éga full ansvarsoch redovisnings-skyldighet föy sine göromål och be. fattningar, hafva Riksens Ständer ansett af vigt, ätt en ansvarighets-lag för desse Styrelser måtte blifva vid närvarande Riksdag upprättad och fastställd; Och sorn de ansVarighets-Lagar, hvilka under den 1 Maji 1810 finnas utfärdade för Riksens Ständers Fullrnägtige vid Banco-och Riksgälds-Verken, uti flere delar ej funnits til® Underdåniga Skirfvetser. lämplige för Directeurerrre vid de ifrågavarande Låne-Contoiren, så hafva Riksens Ständer, sedan deras Bancooch Lag-Utskott i detta afseende med förslag inkommit, för deras del, godkänt och antagit efterföljande Lag-sfadganden, hvilka Riksens Ständer i underdånighet anhålla, att E. K». M. täcktes, efter deråt gifven Kådig sanctiort , låta till vederbörlig efterrättelse i Nåder kungöra och utfärda ; så lydande: '‘Ansvarighetslag för de af Riksens Shändef förordnade Directeurer vid Discont-Contoiren l Götheborg och Malmö* l.
När sådant kan ske utan att R. o. Ad. eller utan att de öfriga tre Stånden kunna sig dermed befatta, så skulle det förundra mig, om icke R. o. Ad., som har en serskild Riddarh.Ordn. äfven skulle kunna göra detsamma, utan de tre öfriga Ståndens deltagande. Jag anser således den frågan vara fullkomligt klar, att det är R. o. Ad:s ovilkorliga rätt att i afseende på sin representation företaga ändringar endast med K. M:s bifall. Hr Brakel har tviflat på framgången af motionen, synnerligast derföre att han tror att anledn. till R. o. Ad:s ogillande votum öfver det hvilande representations-förslaget var deras benägenhet för bibehållande af sjelfskrifvenheten. Hr Hjärne har visserligen deremot upträdt, men dervid yttrat alt han icke tror någon sådan förändring böra ske, som den af mig föreslagna, såvida icke någon allmän representations-förändring i sammanhang dermed inträder. Jag får helt öppet förklara att de, som icke anse någon sådan förändring böra ske inom Riddarhuset oberoende af representations-förändringen, de skulle i min tanka göra en sådan förändring omöjlig äfven i den stund, då det vore fråga, om att omskapa hela representationen. Om den känslan ligger hos majoriteten af R. o. Ad., hvilket jag, såsom jag yttrade när jag hade ordet i sjelfva representations-frågan, icke anser, emedan jag är fullt öfvertygad derom, att hvar och en lifligt känner att bredvid rättigheten ligger skyldigheten, och att hvar och en inom sig erkänner att icke en hvar af R. o. Ad. kan upfylla sina skyldigheter såsom representant, till följd hvaraf det äfven måste för R. o. Ad. vara angeläget att så organisera Ståndet, att dess representanter kunna upfylla denna skyldighet, om säger jag denna känsla är så stark, att Ståndet, såsom Hr Hjärne yttrade, skulle förkasta hvarje förslag till dess reorganisation, så snart det icke vore fråga om att erhålla en fullständig representations-förändring, så är jäg fullt öfvertygad att denna känsla skall göra hvarje förändring i representationen omöjlig. Jag vill icke vidare uptaga R. o.
— Se Ällmanna Befwarsoch Leconomie - Utskottets Betänkande Apr. gr6. samt den i anledning deraf erpcdi rade underdäniga skrifwclse till Konungen Apr. liog. National Representation, om desi förbättrande, Masi 104. l4Z. Constitutions-Urstottcts Betänkande derom, Apr. 248. — om ofrälse Bruks-idkarcS och jordägares deltagande deri, M si 295. Z09. IZ59- von 14-iiioIUiolk, Henrie kolian, yttranden, Masi 89- lOL. l20. ' vederlagsoch Upplags-frihet, om en allman och o« inskränkt för alla Rikets Sjö- och Stapel-städer Ian. 969. 1107. - Apr. 6iz. Apr. 37. 48. 177. 3oi. 343. 345. 457. hummer - Lotteriet, Rougl.» om desi fortfarande till nästa Lagtima Riksdag, Olov. izig.. Febr. 5)7. 1,65. — anmärkning derwid att Hr. Stats-Rädet ni. m. Friherre Uoserblsä efter tillträdandet af detta ämbete icke upphört med desi förut innehafwande befattning säsom Ordförande i Nummer-Lotteri Dircction, Sept. 8»6. 1020. Oct. nzs. Nybyggnad, ärlig, ä Krono-Skatte och Frälse-hemman, om ändring i Lagens stadgande derom, Sept. 1777. 1426. Apr. s?6. 588. 778. kkybyggen och nyodlingar lemnäs wisia ärs frihet frän all sädes-tionde-afgift till Pastorernc, Jul. Z3. Nyqrvarns Lro och Orvar,, om arrendet deraf, Ian. 5;;. Näringsfriheten, om desi utwidgande Ian. Z44. 964. iioi. H92.