Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sällsyntheten af denna tillämpning visar, att, i den mån civilisationen gått framåt, sederna mildrats och aktningen för menniskovärdet ökats, hafva äfven åsigterna förändrats om lämpligheten af de straff, sorn vittna om en med dessa civilisationens framsteg oförenlig hårdhet, och då domaren, hvars ställning sätter honom i tillfälle att bättre än de fleste bedöma straffens större eller mindre ändamålsenlighet, undviker att tillämpa spö- och ris-straffen, söker han följaktligen endast att, så vidt ske kan, åt lagen gifva ett uttryck om en fortgående civilisation samt så skipa densamma, att den icke råkar i strid med de idéer, som allt mer och mer vunnit insteg i lagstiftningen, hvaraf ock följer, att spö- och ris-straffen kunna anses faktiskt upphäfda i andra fall, än då de äro ovilkorligen stadgade; men oaktadt spö-straffet fortfarande verkställes i dessa fall, aftaga de ingalunda. Officiela uppgifter ådagalägga snarare en tillökning af de stölder, som ådraga spö-straff; men deraf har man äfven tillfyllestgörande anledning att betvifla den preventiva egenskapen hos delta straff. Saknas likväl denna egenskap, så synes föga skäl återstå för detsammas bibehållande, hvarför man endast funnit ett försvar i saknaden af annat lämpligt straff för stöld; och hafva sålunda lagarne om brott emot egande-rätt inverkat på spö-straffets varaktighet. Med ännu större anledning har man i samma lagar funnit ett hinder mot upphörande af kyrkoplikten, som verkställes antingen offentligt eller enskildt och såsom påföljd för vissa brott ålägges. Alt kyrkoplikten förlorat sin ursprungliga betydelse är en allmänt känd sak.
Hwad äter angär, att alla de som i och för kriget hos Kronan hafwa fordringar skulle pä grund af Ständernes ofwannämde försäkran, sä snart deras fordran är godkänd, derföre erhälla Kongl. Stats-Contoirets bewis, hwilke wid en framdeles tillgörande Finawe plan skulle til sitt fulla wärde honoreras, sä finner Ständet betänkeligt, at Stats Utskottets förslag i denne del antaga, emedan en sädan för blott nägra weckors tid äsyftad författning möjligen kunde medföra en helt stridig werkan emot den, man sig föreställt, om dylike bewis, för det de blefwo af Stats Contoiret utfärdade skulle, som icke otroligt förekommer, hos allmänheten fä anseende af ett skags nytt pappersmynt och säledes snarare förswaga än stärka förtroendet för Ständernes härutinnan widtagande anstalter; hwartill kommer, at om ä ena sidan det otwifwelagtigt är bäve rättwist och för fordringsägarne oundgängeligt, att bewis öfwer sädane fordringar warda utgifne, äfwensom att deruti stadgas uttryckelig förbindelse at beloppet sä til kapital som löpande ränta, efter hwad Riksens Ständer kunna derom framdeles förordna, till fordringsägaren - 966 Den 11 Augusti. ren eller bans rätts innehafware betala, det ock ä andra sidan bär för en sadan borgenär wara lika gällande och kraftigt, men til en skyndesammare Expedition ledande, saint i alla fall med egenskapen och ändamälet af deHe bewis närmare öfwerensstämmande, at de blifwa meddelte afde samma Departements eller Inrättningar som om Leverancerne conlraherap och bora fordringens rigtighet bedömma.
Enär nu dertill kommer, att Banquens medel äro af CanalDisconten disponerade, och att Banquens säkerhet bör af Utskottet bevakas ; synes jnig att BancoUtskoltet af dessa förenade Anledningar hade både rätt och pligt alt genom BancoFullmäglige infordra upplysningar från ett Verk, som vilkorligen är satt under dess Öfverstyrelse. Andra Utskott hafva, som nyss anfördes, den rättighet att omedelbarligen i stadgad ordning inhämta upplysningar af Embetsverk och Personer: Hvarföre skulle det då vara BancoUtskottet förment ull låta BancoFullmäglige in - Den g Januarii. 553 fordra sådana genom sitt Ombud i den Direction, som slår under .Fullmägtiges Öfverstyrelse? Åter hvad angår frågan om en föregående hemställan till Riksens Ständer, borde Utskottet finna den så mycket mera öfverflödig, sorn bär äskades blott en upplysning, hvilken skulle föregå ett remitteraJt måls behandling; men alldeles icke var fråga om något Förordnande eller Beslut. Detta i afseende på Formen. I sjelfva saken förekommer åter, att Riksens Ständer remitterat till BancoUlskottet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition örn Myntväsendets Reglering. — Deruti finnes framstäldt, att Götha CanalDiscont skulle afBanquen öfvertagas; men då Utskottet fann att Bolagets Privilegier först med år 1835 geck till ända, syntes det Utskottet vara en oundviklig preliminair åtgärd att låta infordra utlåtande, på sätt som skett, om vederbörandes vilja och förmåga att med DiscontRörelsen sjelfva fortfara.
!S:o 52. byggnader, enligt hvad E. K. i\laj:t uti nådig Proposition af den 2 sistlidne Januari gifvit Rikets nu församlade Ständer tillkänna, låtit uppgöra ritningar och kostnadsberäkning öfver ett stationshus jemte banhali, det förra af 490 fots längd och 64 fots bredd och den sednare af 500 fots längd och 103 fots bredd, inrymmande en bred platform och fem genomlöpande banspår; och skulle kostnaden för dessa byggnader, enligt deröfver gjorda detaljerade beräkningar, uppgå till 726,000 R:dr, eller 407,491 R:dr utöfver den i primitiva förslaget upptagna summa. 1 det underdåniga memorial, med hvilket jernvägsbyggnads-styrelsen till E. K. Maj:t öfveriemnat det sålunda uppgjorda nya kostnadsförslaget med dertill hörande ritningar, hade Stvrelsen derjemte anmält, att, likasom sjelfva stationshusbyggnaderna funnits otillräckliga, jemväl det utrymme, som det primitiva kostnadsförslaget för centralstationen upptog och hvilket utrymme vore afsedt att erhållas dels genom exproprialioner och dels genom utfyllning i Clara sjö vore, enligt Styrelsens åsigt, allt för mycket inskränkt för en sådan bangård som den ifrågavarande. Bangården skulle nemligen enligt samma förslag icke erhålla större längd än 900 å 1,000 löt och alltså med 200 å 300 fot understiga den iängdsträckning. som erfarenheten visat vara nödvändig och hvilken under de sednare åren ansetts böra iakttagas jemväl för de mindre trafikstationerna utmed Statens stambanor.
Betänkandet slutas nemligen med följande ord: ”1 öfrigt och då Utskotten erhållit kännedom ”derom, att Kongl. Maj:t, i anledning af Riksens Ständers vid 1815 års Riksmöte yttrade ”önskan, infordrat uppgifter och förslag rö”rande detta ämne af samtelige Kongl. Maj:ts ”Befallningshafvande i Lånen, deröfver Kammar3 Den ao Maji e, m. 77J ”Collegium underdånigt utlåtande afgifvit, och ”att frågan för det närvarande beror på Kongl. ”Maj:ts Nådiga pröfning, ansågo Utskotten sig ”icke böra tillstyrka den af Petter Andersson ”föreslagne åtgärd.” Herr Gyllenhei/n, Eric ställningen af förevarande Betänkande förefaller mig, både i afseende på form och grunder, mindre riktig. Då motionen blott innefattade önskan, det Riksens Ständer måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig ansökning, att få del af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes underdåniga utlåtanden uti ifrågavarande ämne, så hade må hända, afven svaret bordt inskränka sig dertill. Nu åter, sedan Kögloflige Utskotten inlåtit sig i utlåtande eller pröfning af hufvudsaken, så torde deras antydde åsigter förtjena att närmare skärskådas. Allmänna Lagen omtalar i 4:de Capitlet g §. JordaBalken, samt 12 Capitlet 7 <§. ÄrfdaBalken, att icke skifte och klyfning af Skattehemman må ske, med mindre Åboerne kunna anses besufne. Flere förklaringar hafva sedermera utkommit, och sist de så kalla. de Hemmans-ägare icke må af sin ouppodlade jordrymd upplåta mindre än fyra tunneland, dock utan att likväl härvid är utredt eller bestämdt, 0111 jorden skall vara af den första och bästa eller annan grad, huru många kreatur som å stället skola kunna af åboer underhållas m. m.
Att nu slutligen återkomma till den Skånska sqvadrons projeeterade marseh till Norrland, så framställer sig den frågan , om med benämningen Norrland Utsk. förstår den areal af 2000 qvadralmil, som .är belägen norr om Gefle.- borgs län, i hvilket fall Rikets norra delimitalion ock derinom är inbegripen; och kunde således sqvadronen marschera dit behofvet af en cavalleritrupp ansetts af nöden påkallad ; men jag bör upplysa , att der finnes ingen fouragepersedel utom hö och halm, och att marschen dit från Skåne utgör nära 180 mil. Anser Ulsk. deremot Norrland blott vara det egentliga WesterNorrland , och kanske Jemtland , som förr med detta landskap var under samma höfding förenadt , så torde sqvadronens destination förmodligen blifva Hernösand eller 366 D«n 7 Maj c. m. tratten deromkring; men jag bör erinra derom, att derifrån är 70 å 80 mil till den trakt, Konungen ansett vara i hellof af en cavalleritrupp; således skulle den i nödens stund äga minst en månads marsch för att hinna gränsen. Som Topographiska corpsen, genom Konungens beslut af den igFebruari 18 i 1, blifvit alldeles skil jd från Ingenieurcorpsen, och utgör en del af General-staben , och all gemenskap med denna corps’s arbeten och redogörelser upphört i Krigs-colhm; så föreslog jag hos K. M., att corpsens årliga anslag förde topographiska arbetena skulle från fortificationsafdelningen flyttas till Topographiska corpsens stat.
Ridderstolpe, Fredr.; Utgående från den åsigi, alt embelsmannen är lill för folkets skull, har jag lika med många andra landshöfdingar mottagit promotorial, Den 5 December. '7* in!ilIdess andra landshöfdingar nekat att sådana ifrån mig mottaga. Jag har då vidtagit den åtgärd, alt jug till samtliga landshöfdingar kungjort hvilken cancellist i Westerås läns landscancelli, sorn, på grund af mitt enskildla förtroende till honom, fått emottaga sådana promotorial för att ombesörja fordringsägares ansökningar. Jag tror att icke något annat sätt är lämpligt, emedan svårt blir att hälla contrabok med så många sökande, och postverket skulle obestridligen komma till korta. På dessa skäl och dem som för öfrigt blifvit emot Ulskts betänk, anförda, voteiar jag för afslag derå. Gr. Mörner, Carl: Jag har icke från början åhört discussionen i detta ämne och kan således icke till besvarande upptaga hvad sorn bär blifvit å ömse sidor anfördt; men efter jag nu är tillstädes vid föredragningen af detta betänk., så anser jag injg dock böra yttra min opinion i frågan. Det har, såsom bekant är, aldrig varit genom lag bestämdt, alt promotorialmål skola ovillkorligen af Konungens Bef:h:de mottagas och handläggas. Jag skulle för min del äfven tro, all ett Ingstadgande i detta fall icke vore så alldeles på sitt ställe. Den som är någorlunda bekant med landscancelliernas ökade göromål, särdeles i de län der privatbanker finnas, har sig noga bekant att alla år tilltaga lagsökningarna, icke blott från Statsbanken, utan äfven från privatbankerna. Dessa banker gifva landscancelljerna ganska mycket besvär.
Kommittéen redogör derefter för och yttrar sig öfver de till hennes utlåtande remitterade underdåniga framställningar och ansökningar med afseende på stambanornas rigtning och företräden sinsemellan, samt anför derjemte, hurusom kommittéen dels begagnat flere genom Engelska associationer redan förut verkställda preliminäreller okulär-undersökningar och dels låtit anställa sådana, samt gjort resor längs de uppgifna linierna och, med ledning af iakttagelser och upplysningar på stället, bestämt den definitiva utstakningen af hvarje banlinie m. m., hvarefter kommittéen i fråga om norra stambanan andrager: att den kortaste och med afseende på den gynnsamma terrängen minst kostsamma sträckningen af denna bana otvifvelaktigt vore att framdraga densamma från Stockholm öster om Sigtunafjärden rakt på Upsala och derifrån till Gefle, men att, på sätt föreslaget vore, leda norra och vestra stambanorna i förening öster om Sigtunafjärden till Upsala, skulle medföra både hinder för den vigtigare trafiken och andra betänkligheter, ty, utom det att den vestra stambanan derigenom skulle förlängas med 2| mil, till stor olägenhet för den större trafiken emellan de vestra orterna och hufvudstaden, syntes en bana i denna rigtning ur militärisk synpunkt mycket olämplig, emedan den af en från öster kommande fiende lätt kunde ockuperas, och sålunda jernvägsförbindelsen mellan de norra och vestra landskapen och hufvudstaden blifva afskuren, då deremot en bana vester om nämde fjärd skulle blifva af mycken vigt för truppers skyndsamma samlande och förflyttning till de särskilda öfvergångspunkterna af vattendraget, för att hindra fiendens framryckande och sålunda skydda de bakom liggande orterna, — hvarföre också kommittéen, i enlighet med dessa åsigter, och för att bespara den stora och onyttiga kostnad, som skulle uppkomma genom att låta både norra och vestra stambanorna utgå från Stockholm i särskilda rigtningar, ansett tjenligast, att dessa banor framginge i förening från hufvudstaden öfver Almarestäke till Giresta i närheten af Orsunds å, och att den norra derifrån afveke öfver Säfva, Ramsta och Qvarnbolund till Upsala samt vidare fortsattes i nästan rak linie till Gefle, der den vester om staden sammanfölle med den från Falun under byggnad varande jernbanan; att afståndet mellan Upsala och Stockholm väl blefve i denna rigtning 21 mil längre än om linien ginge öster om Sigtunafjärden, men att olägenheten deraf för Upsala stad och omgifvande trakt syntes mindre betydlig och 17 icke förtjente afseende,
Ar Kongl. Förordningen af den 22 Februarii ^756, som^innefattar förbud emot allt 0- nödigt skjutande i Skärgärden mä förnyas. Slmeligen och dä flere anledningar sig förete til den fruktan, at Sillfiffet ar i beständigt afraaande, anse ^Riksens Ständer Fissare i' Bohus Läns Skargärd böra sorgfälligt upmuntras til idkande af annat Hafsfiske, hwartil i synnerhet torde bidraga, at de bibehallaS wid alla de frioch rättig» Den zi Mars. e. m. 157g rättigheter i hela deras widd, som 1774 ars Kongs. Reglemente för Nordsjöfisket i första Hrtiksln vein tillagt, samt at således den genom LommerLe-LolleZii Kungörelse den 16 Justi 1798 i deras fria nyttjande gjorda inskränkning matte för altid uphäfwas. Riksens Stander framhärda rc. Stormagtigste Allernadigste Konung! Sedan Riksens Stander widtagic det beslut, at en tryckt förteckning a alla pä Allmänna Indragningsken8>oi>8- och Benädnings-Stacerne upförde personer ma, såsom ländande til en för Allmänheten nyttig uplysning, wara ar wid hwarje Riksdags början tilga, och werkställigheccn häraf pa Stats-Lomonet ankommer, fa Riksens Ständer härmed i underdånighet anhalla, det täcktes E« der Kongl. Maj:t derom meddela Stats-Lonwirst Nådig befallning. Riksens Ständer framhärda rc. Stormägtigste Allernadigste Konung!
Räntevinst oell capital-öfverskott för åren 1835 till 1839, enligt Banco-Utskottets Betänkande N:o 109 Räntevinst för år 1840, tillgänglig efter Bokslutet och således troligen förr än Rikets Stander åtskiljas, uppföres inom linien, efter medeltalet för de 5 föregående åren, till Transport 3,969,000 3,311,210 662,000: — Summa 662,000: — Behof. Kongl. Maj:t hade till Länsfängelsernas ombyggnad och förbättring äskat 270,000 R:dr, men bär uppföras till fängelserne i allmänhet, enligt Ståts-Utskottets Betänkandet N:o 354 1,031,560: — Till Läns-Residenser, enligt Kongl. Maj:ts Proposition 100,000: — 7,280,210: Försvarsverket till Lands d:o d:o Sjös d:o Till Riddarholms-kyrkans iståndsättande d:o Till allmänna Folk-undervisningen d:o Till Universiteten i Upsala och Lund d:o 52,000: 250,000: 50,000: För lättade Communicationer bade Konungen äskat 100,000 R:dr och för en Styrelse af allmänna arbeten, 17,433: 16 om året. I stället för den senare summan, upptages den af 13,750, som Stats-Utskottet föreslagit, men för fem år, med .. 68,750: *— De af Stats-Utskottet föreslagna väg och vatten-arbeten öfverlemnas åt Länen sjelfva att utföra med de anslag, som åt dem beviljas, utom till följande företag af allmännare och dyrare beskaffenhet nemligen: Upprensning af Kodjupet . 24,500 d:o af Albrechts sund 24,000 Slussbyggnad vid Forsshaga och Deyefors 75,000 1,131,560 2,359,000 731,400 352,000:
Is ofullständig orh omöjligen kunna erhålla den utsträckning, sorn i circulärbrefvet den 1 Nov. 183g omförmäles, och vid alla andra gymnasier — icke de flesta såsom Utsk. säger — är beredd genom det å sista inlcrimsstat uppförda anslag; 4:0 ali academiska lärare i Upsala kunna vitsorda, det Den 20 Maj f. m. 77 Gi lle gymnasium i allmänhet är utmärkt för meddelande af grundligt föi beredande kunskaper, utom i de moderna språken celi nalurveltenskaperna, hvaruti, i brist af lärare, någon fullständig undervisning icke kunnat meddelas; 5:o alt, i afseende på reclorsarfvodet, K. M. redan den 11 Dec. 18 i i förordnat, att sådana arfvoden skulle rectorerna tilldelas, då de från terminspenningarna afslodo. Vid de stora gymnasierna öfverstego dessa betydligen det föreslagna arfvodet, hvarföre rectorerne vid dessa protesterade mot förändringen och bibehöllo sina terminspenningar. Vid Gefle gymnasium hafva deremot de sednare längesedan upphört, i anseende till lärjungarnes fattigdom. Rättigheten var val dock gifven för alla lärare, och K. IM. hade uttryckligen förklarat, alt alla lärare i Riket skulle efter grad njuta lika löneförmåner. Dessutom förtjena!' tagas i betraktande, att vid Gefle gymnasium saknas embetsgåvdar, embetsjord, hushyremedel m. m., som finnas vid andra gymnasier i Riket. Jag anhåller, att dessa anmärkningar må åtfölja återrem isse n. Remitterades till SlalsUlskollet. Då nu ånyo föredrogs Bevilln.Utsk:s den i5 dennes e. ui. pä bordet lagda betänk. Wto 12, angtde grunderna för den blifvande allm. bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf, blef betänk, ånyo Legardt på bordet af Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel, samt Frih. Ridderstolpe, Fredr. Företogs till pröfning BancoUtskts den 29 sisth April samt den 16 dennes på bordet lagda utlåt.
Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. hvarje fredag. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Lösnummerpris 1 5 öre 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr noup.-rad. Eschelsson. Sveriges första kvinnliga juris doktor. lY edan i våras, då fröken Elsa Eschelsson på grand af frami stående lärdomsmeriter hedrades med juris doktorsgraden och docentvärdigheten vid Upsala universitet, vidtog Iduns redaktion energiska mått och steg för att tillmötesgå de svenska kvinnornas berättigade önskan att genom sitt blad se och lära känna denna banbryterska för sitt kön. Oväntade hinder, i form af en föregifven bestämd ovillighet att i tryck framdragas: för offentligheten, förmådde oss emellertid då att tills vidare uppskjuta ytterligare åtgärder. Men nu, då intresset för fröken Eschelsson stegrats genom ryktet om det förtjänstfulla sätt, hvarpå hon fyller sitt kall som akademisk lä- rare, nu då det tillmötesgå- ende, som trots upprepade framställningar förvägrats den svenska kvinnovärldens organ, till vår lifliga öfverraskning vid dess första anhållan bevisats en fransk tidning, nu anse vi oss med skäl kunna kasta vår illa lönade hänsynsfullhet öfver bord samt med till buds stående medel bjuda vår läsekrets den bild den så länge önskat af Sveriges första kvinnliga juris doktor. Dotter till konsul Anders Olof Eschelsson och hans maka, Carolina Lovisa Ulrika Frestadias, föddes Elsa Eschelsson i Norrköping år 1861. I " Wallinska skolan, där hon afslutade sina skolstudier med studentexamen, gjorde hon sig känd för ihärdig flit samt lefvande och kraftig intelligens. År 1882 inskrefs hon som student vid TJpsala universitet, där hon, efter att förut ha absolverat filosofie kandidatexamen, år 1892 blef juris utriusque kandidat med utmärkta betyg. Sedan fröken Eschelsson den 24 sistlidne maj aflagt juris utriusque licentiatexamen, försvarade hon den 31 maj sin doktorsafhandling: » O m begreppet gåfva enligt svensk rätt », promoverades efter disputationen till juris doktor och nämndes i sammanhang därmed till docent i civilrätt vid Upsala universitet.
Gabriella steg upp, men dröjde händelsevis några minuter vid fönstret, för att locka på Antons lilla siska, som han nyss erhållit af Erika till sällskap i sin enslighet; dock långtifrån att fängslas af fågeln, fästades hennes blick på ett annat föremål. ”Anton!” utropade hon omedvetet, men hejdade sig straxt. Om det bekymrat den sjuke ynglingen, eller han kommit att vända sig om, hade han fått se huru Gabriella med hög rodnad på kinderna drog sig tillbaka från fönstret. I stället för att gå ned och se om kaffet, hastade hon till sin egen kammare, der hon ref upp och ned i sina lådor, tills hon fann några småsaker, som i hast påsattes framför spegeln, då Lena öppnade dörren och med ett utseende, som redan förkunnade en vigtig nyhet, ropade: ”Mamsell Ella ...” ”Jag vet,” svarade Gabriella, fästade flätan bättre upp och flög så förbi Lena utför trappan. I det ögonblick, då Birger stod på väg att gå upp till Anton, tittade Petter Lindgrens hufvud in genom dörren. Han såg på Rosenberg och blinkade betydelsefullt med ögonen. ”Hvad står på, Petter?” frågade kaptenen skrattande. ”Har du åter fått syn på någon sjöfågel, som sätter dig myror i hufvudet?” ”Ja, en stor, kapten – titta bara ut! Jag slår mig i backen på att han tänker kapten har än flera godbitar åt’en.” ”Är du rasande! Ha vi tullsnokarne här? Nå ja, nu ska de gerna få komma!” Birger och Rosenberg behöfde blott kasta en blick utåt, för att få se den välkända flaggan; och straxt derefter lade jakten till vid bryggan. ”Rider honom knäfveln!” sade Haraldson. ”Hvad löper han nu efter?” ”Förmodligen ett vänskapligt besök; han vill väl komma och tacka för sist.” ”Det är väl att Anton är deruppe!” mumlade gubben för sig sjelf. Sedan Birger underrättat Erika att de fått fremmande, skyndade han hastigt ned till bryggan, att emottaga sin gäst.
F. IX Till Bevillnings-ljtskuttet remitterades Anders Danielssons fran Elfsborgs Län pi bordel h vi lande anförande, i Irågan rörande br.urvinsbräntnngen. 8, D. lili Bevillning sVt skottet remitterades tvänne Anföranden utaf Olof Olsson från 'Vermlands Län, innefattande-det förslag, att, i Stället fir chartering af köpebref oell bouppteckningar, motsvarande afgift måtta uppbäras -oek redovisas på samma sätt, som Krigsmanshus-afgiften viel egendoms-köp. 8. D. Föredrogos å iiyo nedan nämnde BesvlllningsAJtskottets Memorial, nemligen: N:o 24, i anledning af anmärkningar emot Betänkandet Kn /p angående den af Herr Friherre Sprengtporten och Herr af Robsahm hos Högloft i ge Ilidderskapet och Adeln vackla fråga, om fastställande at en viss accis-afgift & bränvin, som till Stockholm och Rikets störrestäder införes; Lades till liandlingarne. - N:o 25, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående fortfarande .lindring och befrielse, ,i afseende på Bevillningen för staden. Borås; Bifölls; och N:o .26» nied anmälan, tätt, sedan Ilögvördige Presfe-Ståndet och Yälloflige Borgare-Ståndet förklarat, alt Herr Grefve Crcnhjelms nfotföu. angående den till Stapelstäderna utgående Tolag, borde a i Geconomie-tt - Fröt. Vt dr. d, 24 oc^ ^5 Juli i 183£ skottet lill behandling upplagas, handlingarne i målet blifvit lill Comtitutioris Utikottet å uym öfverlemnade, för alt afgöra, hvarthän frågan bör forvisas; Lades lill handlingarne» S. 1). Föred rognq å nyo följande Statssamt Allmänna Besvårsoch Oeco nomieIt s ko it. ens Betänkande!), nemligen: