Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lill bevakning emot oloflig införsel af varor, så har Utskottet ansett sig böra detta förslag frångå; men då Utskottet likväl vidblifver dess öfvertygelse, att skärpte controler äro af största nödvändighet, sedan alla förbuds-hand blifvit lossade, så framt de inhemska Näringarne och Fabrikerne verkligen skola komma alt åtnjuta det hägn, som genom skyddstullen är dem äinnadt, får Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Högloll Ständer alt i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes, efter sig företeende behof och tillgångar, i Nåder låta sätta i sammanhang i patrullerande controler ej mindre till 8 Bevilln. Utskottets Utlåtande JV.-o 4$• sjös än till lands, Livilka ej allenast kunna upptäcka de lagbrott, som försökas, utan än mer afskräcka från de tillämnade. H) Herr Lagerhjelm har icke gillat Utskottets utlåtande öfver hans motion angående högre tull å landtmannavaror. Jemte upprepande af de fördelar han ansett böra tillskyndas landet, genom antagandet af det förslag han afgifvit, har han tillika derföre anfört flere förmente skäl; och har Herr von Hartmansdorff WVaXeåes ansett Utskottet bort fästa mer afseende å Herr Lagerhjelms nämnde motion, då den blifvit väckt af en person, som på en gång vore både Jordbrukare, Bruksidkare och Fabrikant, samt då Herr von Hartmansdorff sjelf redan vid i823 års Riksdag börjat göra framställningar i samma syftning. — Sorn likväl verkställigheten af Herr Lagerhjelms förslag, på sätt i det återremitterade Betänkandet redan är uppgifvet, hufvudsakligen hvilar på den förutsättning, att den tullbestämmelse han föreslagit måtte fastställas för i5 å 20 år, men Utskottet fördess del ej kan inse, att Rikets Höglofl.
Att närmasts och directa förvaltningen öfver Läns-Hospitalerna, borde, i likhet med hvad om Lazaretterna i Nåder stadgadt blifvit, öfverflyttas ifrån Kongl. SeraphimerOrdens Gillet, och för hvarje Ihan lemnäs uti Konungens Befallningshafvandes samt de inrättade Län-Directioners vård. 4’.u Att disposition af alla de till Hospitalar och Lazarettet anslagna eller ordinerade och på hvad sätt som heldst tillkomna medel, hvilka nu stå under Gillets styrelse, måtte ställas under offentlig redogörelse och Pieviaion. —■ • Uti alla dessa hänseenden anser Utskottet sig böra serskildt utlåtande afgifva. 1:0 Den sanning, att alla Donationer, Testamenten och fromma stiftelser, hvilka af enskilda personer till något visst ändamål eller barmhertighets-verk blifvit anslagne, böra orubbade användas t‘11 uppfyllande af denna afsigt, som med stiftelsen blifvit åsyftad, fordrar intet slags bevis, heldst den ej min* dra vitsordas af allmänna rättskänslan, än af beskrifven lag. Uti denna öfvertygelse instämmer Utskottet så mycket heldre med Memorialens författare, som ett motsatt förfarande skulle medföra ej mindre en öppen orättvisa, stridande mot helgden af samhällsförfattningen, än äfven de vådliga följder, att allt sinne och hug för dessa välgörande.stif - 562 Best. och Ekon. Utsk. Betänkan-den. leiser skulle afsvalna, hvilket äfven erfarenheten visat hafva Inträffat, så ofta nian lernnät denna sanning utur sigtet. Sveriges framfar ne Konungar och Lagstiftare hafva derföre aldrig afvikit från samma grundsats. Äfven finnes den ordagrant iakttagen, uti de för Kongl. Seraphimer Ordens Gillet tid efter annan utfärdade stadganden och instructioner, hvarutaf den sednaste och nu gällande af den 28 Apriil 1791, 14 §• uttryckligen stadgar:
Utskottet, som genom det framlagda förslaget, att åt Banken anskaffa lätt realisabla, räntebärande papper, hyser den öfvertygelse, det Banken äfven vid tillfällen af ofördelagtig konjunktur skall, utan olägenhet, fullgöra sina förbindelser, kan således icke biträda den af en motionär gjorde framställning om förändring af grunderne för nu ifrågavarande låne-rörelse, hvilka, efter hvad Utskottet varit i tillfälle inhemta, befunnits ändamålsenlige; och Utskottet tillstyrker sålunda Banco-Utskottets Betänkande, N:o 29. 37 22:o. att de för utlåningen mot pant af fast egendom i Städerna och på landet gällande föreskrifter mätte få oförändrade bibehållas. 1 E. Beläning af Jktier och Publika papper. Jemnlikt § 200 i nu gällande Banko-Reglemente, hafva Rikets Ständer väl för denna belåning anvisat en fond af 500,000 R:dr Banko, men då, på sätt af Banko-Fullmägtiges till Utskottet afgifne berättelse, närmare inherntas ett belopp af 63,000 R:dr B:ko blifvit från denna fond öfverflyttadt till annan Bankens låne-rörelse, derifrån detsamma numera icke bii 'er kunna återtagas; så har Utskottet, på det att nödig tillgång ej må saknas lör nämnde belåning, skolat föreslå, 23:o. att fonden för denna belåning må bestämmas till 500,000 R:dr Banko. Åf Herr Foenander har, uti en inom Borgare-Ståndet väckt och till Utskottets handläggning remitterad motion, bland annat, blifvit anmärkt, att Arméens Accords-Amorterings-fonds obligationer fä i Banken belånas täll högst 90 procent af kapital-beloppet, ehuru någon fond för dessa obligationer icke i verkligheten existerat och deras hela värde skall bero på bibehållandet af det närvarande Indelnings-Verkets organisation oförändradt
Mörners förslag. En sak, som jag måste påpeka, har slagit mig för hufvudet, emedan jag icke gillar densamma. Det är ett manér, man på sednare tider tagit sig före, att anse en anmärkning mot re geringen alldeles liktydig med en anmärkning mot Konungen, han, som dock icke är ansvar skyldig. Detta är alldeles detsamma, som i fordna tider, då en prest, som blef förolämpad, skrek att Gud och kyrkan blifvit skymfade. Här är det en eller annan statsman man anfaller, och han är väl skyldig nationen förklaring öfver sina åtgärder, samt icke anse sig för kunglig person, derföre att han är Konungens rådgifvare. Nu är det blott fråga om bränvin och trävaror, men tulldespoter ne vilja icke beakta hvad vi säga, hvarföre ordningen väl slutligen kommer till att, för betäckande af en ursinnig import, tillgripa den sista ungskogen, derefter kreatur och lösegendom, samt aldra sist matjorden och spränga gråsten för export, och huru går det då, när vi en gång under politiska förvecklingar måste lita på oss sjelfva? Jag har sagt hvarföre jag förenar mig med Gr. Mörner. Ropen på propos. förnyades med ökad häftighet och styrka. Frih. Alströmer, Jonas: Jag hade tänkt slippa att yttra mig i denna fråga, hörande till dem, som, så väl inom som utom detta hus, företrädesvis älska en stilla och obemärkt verksamhet. Den 9 Februari. 529 samhet. Men då jag alltid hyst en djup aktning för våra lagar i allmänhet, och företrädesvis för våra grundlagar, hvilkas föreskrilter jag sökt oeftergifligeo ställa mig till efterrättelse under de 32 år jag varit riksdagsman; och då jag förgäfves väntat på en direkt vederläggning af de försök jag här hört till bortförklarande af grundlagens ordalydelse; så anser jag mig skyldig att försvara densamma i sisla stunden, innan jag blir tvungen att för alltid nedlägga min verksamhet som nksdagsman.
ProL-Utdrag, den j September i844' 147 S. D. Föredrogs Ånyo Bevillnings-Utskottels memorial, N:o 5, angående återlemnande af Contracts-prosten Thudéns motion om portofrihet för Gontracts-prostarnes och Pastorernes skrif reiser i embetsärenden: Med godkännande af Utskottets åsigt, att motionen icke tillhör dess handläggning, förklarade Ståndet, att densamma bör af Statssamt Allmänna Besvärsoch E/wnomi-Utskotten behandlas, och lade memorialet till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch "Ekonomi-Utskottets betänkande, N:o 5, i anledning af väckt motion om upphörande af bruket att utkasta kröningspenningar: Bifölls. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets memorial, Nio 4, om arfvode» för ökad Canzli-personal. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets följande memorial: N:o 14, med tillkännagifvande, att det är anledning till anmärkning emot föredragande Stats-Rådet och Chefen för Finanee-Departemen tet, hvarom remiss begäres till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola: Remissen beviljades; N:o 16, med tillkännagifvande, att det är anledning till anmärkning emot föredragande Stats-Rådet och Chefen för Finance-Departemen tet, hvarom remiss begäres till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola: Remissen beviljades; N:o 17, med tillkännagifvande, att det är anledning lill anmärkning emot f. d. föredraganden för Handelsoch Finance-ärenden samt Föredragande Stats-Rådet och Chefen för Finance-Departemeiltet; hvarom remiss begäres till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola:
Detta förslag biel' slutligen handlagdt vid sistförflutne Riksdag och godkändes dervid af två Den 7 December. 365 Stånd, men afslogs af Adeln och Preste-St:t. Af de tjugu talare, som i ämnet yttrade sig hos R. o. Ad.,' gillades likväl grundsatsen uttryckligen af femton, ehuru en del af dessa funno förslaget i dess dåvarande skick icke kunna godkännas; tre yttrade sig sväfvande om sjelfva grundsatsen, och endast tvenne förkastade densamma. Inom Preste-St:t yttrade sig fjorton talare, af hvilka sju godkände grundsatsen, fyra yttrade sig derom obestämdt och trenne hestridde den. Kan det icke vid sådant förhållande sägas, att denna grundsats vunnit inom representationen ett så allmänt erkännande, att skälen för grundsatsens giltighet icke hehölde kort tid efter dessa debatter upprepas? Här har vidare blifvit yttrad den förmodan, att representationsförslaget icke kunnat för Konungen framläggas utan att förut blifvit infordrade statistiska uppgifter, som utvisade hvilka och huru många genom förslagets antagande skulle erhålla och förlora valrätt och valbarhet. Sådana uppgifter hafva icke blifvit infordrade; hufvudsakligast derföre, att de icke ansetts behöfliga. För den valrätt till ett Riks-Stånd, utgörande en fjerdedel af representationen, som hittills kunnat utöfvas af små hemmansegare, hvilkas egendom ej uppgått till 1000 rdrs värde, ansågs att full ersättning i förslaget bereddes genom att lemna dem valrätt efter samma grunder till den första kammaren, som skulle utgöra halfva representationen; hvartill kom, att den valrätt, som nu förmenas tillkomma dessa jordegare, icke är åt dem enligt grundlagen afsedd. Vid grundlagens stiftande var nemi. icke tillåtet att klyfva hemman i så små delar, som nu kan ske; men icke ens nu. är sådan klyfning tillåten i mindre delar än som i de flesta orter uppgå till 1000 rdrs värde, ehuru hemmansklyfningen numera lemnats okontrollerad.
Det hade derföre efter min tanke varit nödvändigt, att Utsk. gjort sig reda för hvad som må anses behöfligt till en tarf - Den 13 J u n i f. m. lig lefnad för en embetsman med hustru och barn. Detta bade lemnat något för R. St. att rätta sig efter, då de skola taga denna fråga i slutligt öfvervägande. Jag anhåller, på grund af hvad jag nu sagt, om återremiss, och att Utsk. må uppgifva den summa, Utsk. anser behöflig för en embetsmans hushåll, utan öfverflöd, men äfven utan brist, och att man sedan på grund deraf måtte i und. anhålla, att den embetsman, som har en sådan summa i lön, icke må derjemte komma i åtnjutande af någon annan lön på stat. Frih. Hamilton, Hugo: Åtskilliga anmärkntr äro gjorda emot detta betänk., och, såvida de visa olika åsigter om nyttan eller skadligheten att förena flera tjenster på samma hand, tillåter jag mig icke att derom strida, ty hvar och en har i detta fall sin åsigt och lärer icke deri rubbas genom någon motbevisning. Men här ävo äfven andra anmärkntr framställda, hvilka jag tillåter mig upptaga till besvarande. Här är först sagdt, att ett sådant förslag, som detta, ej later tillämpa sig derföre, att i småstäderna finnas löntagare, som icke kunna lefva på sina löner för en tjenst, och att i följd deraf auetoriteterna nödgas sammanslå tjensterna. Detta har ingalunda så undfallit Utsk., som en dess värde ledamot förmodat, hvars uppmärksamhet icke för tillfället måtte hafva särdeles medföljt ärendets behandling inom Utsk.; ty vid discussionen förekom denna omständighet, och var densamma äfven anlednm, hvarföre Utsk. inskränkte sitt förslag till tjenstemän i embetsverken och icke gjorde det mera omfattande, ty Utsk. kände och insåg ganska väl, att många sådana fall i småstäderna och provinserna inträffa, hvarpå ifrågavar. stadgande ej borde tillämpas.
St:rs Statsutskott dessa handlingar jemte Förvaltningen af SjöÄrenderne afgifne Utlåtanden, för att tjena till grund, när frågan om merberörde Fyrbåkars inlösning för Statens räkning och om anvisande af medel dertill hos R. St:r nu å nyo till pröfning och afgörande förekommer. K. M:t förblifver StatsUtskot-» tet med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen* Datum ut supra. CARL JOHAN. J. Nordenfalk. Betänkande n. 25 Sorn, på sätt K. Mits Högstberörde Nådiga Skrifvelse innehåller och de Utskottet i ämnet tillhandakomne handlingar närmare utreda, ägaren af Korsö Fyrbåk förblifvit vid sitt förra anbud samt ägaren af Landsorts Fyrbåk väl nedsatt Köpeskillingen från 35,ooo R:dr till 3i,5oo R:dr, men med förbehåll af serskild betalning för de uti det förra beloppet inbegripne Inventarier, bestående bland annat af i i5o Tunnor Stenkol, hvilkas värde till stor del uppväger skillnaden uti Köpeskillings-anbuden eller 3,5oo R:dr, så och då R. Stir vid 1823 års Riksdag dels ansett anledning förekomma , att uti den för Landsorts Fyrbåk begärde köpesumma kunde vinnas en nedsättning af minst 5ooo Ridr, äfvensom en betydligare minskning i den för Korsö Fyrbåk fordrade Löseskilling, hvilken, i jemförelse, till inkomsten af Fyrbåken, vore alltför öfverdrifven, syntes blifva ett nödvändigt vilkor för afslutandet af köpet derom; men på sätt här ofvan anmäldt blifvit, några egentliga nedsättningar uti de förut begärde Köpeskillingar icke skedt och de af R. Stir för köpets fullbordan sålunda fästade vilkor ej blifvit uppfyllde samt något förändradt förhållande, föranledande till ingående uti köpevilkoren med beräkning af någon fördel för Staten sedan sista Riksdag ej eller inträffat, kan Utskottet icke tillstyrka inlösen af meranämnde Fyrbåkar, för K.
Domare och Executorer åligger, att, då Rättegång eller Lagsökning uppstår, ställa sig stadgandet härom till noga efterrättelse;: och må Dom eller Utslag icke utfärdas förr än säker upplysning om verkställigheten aj| föregående Moment blifvit inhemtad,. 6g% BcvillningsUtskottets Betänkanåen - Utsökes ater fordran i Goncours, nligge det Borgenär, att under den i öfrigt stadgade Edgång, jemväl inbegripa, att de qv il terade Bevillnings * afdrageu af Gäldenär fulleligeti fått åtnjutas. Vägrar Långifvare detta afdrag, eller blir beträdd med sadane underslef eller tillställningar, som åsyfta Gäldenärens betungande i detta afseende vante hata då, enligt IX Gap. 6 §. HandelsBalfeen, ansedd lika med den, sorn. tager högre ranta, än Lag bjuder; i följe hvaraf hela interesset och tiondedelen afhufvudstolen de fattiga tillfalla. , 3 Moni. Ofyaoberörde stadgande gäller ock för alla Cassör, hvilka njuta sex för hundrade af deras utlacte medel, sfi att enahanda afdrag af räntan, i anseende till dem, ofelbart skall ega ruin; dock'undantagas härifrån Spar-. Emquerne, äfvensom Discönterne, hvarest lån gifvas pä kortare tid och der räntan vid lånets utleinnande uppbäres. 3 Moni. Vidare erlägges Bevillning af alla Actie Ver k med fern procent af den utdelning, som icke öfverstiget sex för Hundrade ; för hvad derutöfver utdelas, erlägges Bevillning med tio procent.
Herr Palmsvärd, Johan Eric, Justi* tite.Råd, Herr Grefven och Latult Marskalken anmodade Hans Excellence Herr Grefve Brahe, att, så-, som Ordförande bland Herrar Electoier, låta genom anslag sammankalla dem, för att innan nästa plenum, utse Ledamöter uti Riddarhusoch Expeditions-Utskotten , hvarefter Ledamöterne i de öfriga uti Grundlagarne föreskrifne Utskott borde inom den tid 2 8 §> Riksdagsordningen föreskrifver, utväljas. Friherre Staél von Hollstein, Corfitz Ludvig, uppläste följande: Vördsamt Memorial. Som Electorer nu äro utsedde och de skola skrida till val af Utskotten täckes Herr Grejven och LandtMarshalken, samt Högloft. Ridderskapet och Adeln tillåta mig få väcka uppmärksamheten derpå, att man rigfigt begagnar de stora Prerogativer, Svenska Folket" äget Deri 2Q November. 45 framföre de flesta andra Nationers — Det första Prerogativet, som är att sjelfva få beskatta sig; att föreskrifva dispositionen af Statens medel; att granska om verkställigheten instämmer med föreskriften samt att rätta det som vore stridande mot densamma, innefattar en del af det vigtiga värf. Stats-Utskottet får sig uppdragit att behandla. —- Härutaf synes vara en naturlig följd, att intet den, som haft styrelsen eller någon befattning med Stats-Verket, och således sjelf Redovisare, kan såsom Ledamot i Stats - Utskottet väljas. Det vore detsamma som att vara part och domare på en gång. 4r §. i Riksdags-Ordningen stadgar äfven sådant; det oaktadt valdes vid i8i2års Riksdag, framlidne Presidenten i Stats Contoiret Baron Lagerheim till Ledamot uti Stats-Utskottet; härvid gjordes Väl sedetmera anmärkningar, men af considerationer lät man det för den gången dervid bero.
Jag anhåller om proposition till afslag å i3 punkten af Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande. Herr Lefren: Jag instämmer i Utskottens förslag, och yrkar bifall dertill, men vill endast upptaga några anmärkningar, som blifvit gjorda deremot. Några hafva yrkat, att BancoFullmägtige borde underskrifva de ifrågaställde obligationerne. Jag har dock föreställt mig, att det är Statens, och icke Bankens skuld, som behöfver reverseras. Staten har 2:ne slag af skulder lill Banken, Den ena genom de Creditiver Ständerne anvisat på Banken till Regeringens disposition vid oförutsedde händelser, och den andra härledande sig från krigskostnaderne för åren 180g och 1810, hvilka till en del bestriddes af Banken. En värd Ledamot har erindrat, att ju mera man lånar, ju mera sätter man sig i skuld. Här är likväl fråga om motsattsen, eller att betala sin skuld. När nu bela anstalten blifvit föreslagen, för att, i dea händelse Herr Tham omnämnt, sätta Banken i tillfälle alt disponera sina tillgångar, och hypothisera dem, så alt Bankens fordringar äfven kunde komma i häuderne på enskillu, vore det orimligt, att sätta sig deremot, och derigenom hindra Banken att fullgöra sina realisations-functioner, Den 21 October e. in. 197 hvilket med andra ord. vore detsamma som att tvinga hela realisationsföretaget att drunkna på vågen. Att inrätta en Amortissemenlsfond, skulle endast göra ett obehagligt intryck på allmänheten, och är så mycket mindre behofligt, som man icke vet, när hehofvet att begagna den föreslagna belåningsrätten inträffar. Jag yrkar bifall till Utskottens förslag och hoppas, att, vid det reglementariska af frågan, sakens gagnelighet närmare skall blifva utredd. Herr Anckarswärd'. Jag kan ej finna det innefatta, att man ej vill betala, att man säger, att man ej vill utgifva räntebärande obligationer. Jag kan således ej uppbära den förebråelse, att hafva velat taga något ifrån Banken.
— Lån för en jernväg från Dalkarlsberget till sjön Möckeln i Carlskoga bergslag, 743,000 R:dr, deraf under år 1867... 370,000 — T — 370,000 — Summa R:mt 5,400,000 1- 750,000 1- 530,000 1- 1- 6,680,000 — Stats-Utskottets Utlåtande N:o 78. LittD. Tablå öfver Statsverkets och Riksgälds-kontorets Inkomster t Till Statskontoret ingående Ordinarie, enligt Rikets Ständers beslut i anledning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22 8,978,700: — Extra ordinarie, upptagas förslagsvis till följande belopp: Till RiJcsgälds-kontoret ingående: Disponibel tillgång för 1867 års extra statsreglering, enligt i Riksgälds kontoret uppgjord förslagsberäkning 2,286,800: — Tillökning i dito utöfver det i nämnda beräkning upptagna belopp - 66,600: — Andel i öfverskottet af trafikmedlen för åren 1866 och 1867 2,250,000: 36,078,700 4,603,400 Summa Inkomst Saldo, brist *) Summa R:mt 47,039,200 — 40,682,100 6,357,100 *) Derest 1867 års Bevillning, hvilken dock först 1868 inflyter, beräknas e&rom tiFgång för 1867 års statsreglering, minskas brieten med ett deremot svarande belopp (till Frih. Klinckowströms reservation.) Stats-Utskottets Utlåtande N:o 78. samtliga Inkomster och Utgifter för år 1867. 55 Itgifter: Från Statskontoret utgående: Ordinarie, under Riks-statens särskilda Hufvudtitlar, tillhopa Från Iiiksgälds-kontoret utgående:
Dylika frågor kunna likväl uppkomma och närvarande Riksmöte har lemnat ex-i empel derpå, att de Herrar hvilka verkställte anteckningen icke ansett sig kunna utlemna Tollet åt en person, sorn derom gjorde anhållan, utan blef Irågan af Herr LandtMarskalken i Ståndet anmäld och der afgjord. Utskottet har derföre uti en ny §. under N:o 18 föreslagit huru i dylika fall borde förfaras, dervid Utskottet dock ej gjort det tillägg, att de beslut Ridderskapet och Adeln i sådane mål fatta, icke må såsom prejudicat anses eller framdeles kunna i sådan egenskap åberopas, hälst det i annat fall möjligen skulle kunna inträffa, att genom dylika beslut en Codex bildades, sorn vore för de fleste Ståndets Ledamö-’ ter okänd och hvarigenom förklaringen öfver eller tillägg i RiddarhusOrdningen kunde uppkomma på en väg, som vöre stridande mot det sätt, hvilket för dylikas tillvägabringande redan finnes föreskrifven. Stockholm den 9 Maji 1823. På RiddarhusUtskottets vägnar C. G. Spens. N. Den 3 Junii. pärfia Afdelningen af RiddarhtisOrdningen, eller angående utöfningen af Ridderskapets och Adelns representationsrätt under Riksdag. i § Se t §. i 1818 års Riddarhusordning. På Riddarhuset eller vid Ridderskapets och Adelns sammankomster under Riksdag, äge hvar och en introducerad ätt, efter den vid i8oy års Riksdag stadgade nummerföljd, Säte och Stämma, på sätt denna Riddarhusordning föreskrifver. §.2. Se 51 §. första perioden.
K. M:s Propos. innehåller att ett dylikt är under bildning, hvilket är en betydlig skillnad. Jag var sjelf en bland de Konungens rådgifvare, som fastställde reglor för Köping Hults jernvägsbolag. Bland de personer, som furrnos uppeifrie såsom blifvande delegare i bolaget, voro (lere betydande såväl Engelska som Svenska kapitalister, ja äfven åtskilliga af Göteborgs rikaste köpmän. När emellertid bolaget sedermera verkligen kom till stånd, försvunno många af de uppgifna namnen, och de Svenskar, som stodo qvar, voro till större delen ganska obetydliga personer. Då hvarken K. M:s Propos. eller de båda föreg:de talarne hafva nämnt något namn, har man här icke ens chiméren af vackra namn, utan man vet i detta hänseende alldeles ingenting. Jag har det aldra största förtroende till Konungens nuv:de rådgifvare, men kan dock ej underlåta att påpeka att det är ett stort ansvar, som de åtaga sig, dä de, utan stöd af Ständernas omdöme, ifrågasätta att afhända kronan en egendom af så stort värde, som nya varfvet vid Göteborg. Då nya Trollhätte bolag bildades, tog äfven regeringen ett dylikt Steg, i det den beviljade bolaget åtskilliga fördelar, som sedermera så skarpt klandrats. Jag tror således att det för K. M:s rådgifvare skulle vara ganska lugnt att icke behöfva åtaga sig ett sådant ansvar, som det ifrågav:de. Ar platsen den enda passande för det nämnda jernförädlingsverkets anläggande, och af så stor nödvändighet, kunna väl bolags-intressenterne gifva sig till tåls ännu Den 10 November. 2*3 2:nc år. då behörig utredning kan hinna försiggå och Ständerna blifva i tillälie att, på grund deraf, pröfva förhållandena. Om, som jag hört sägas, det varit fråga om att anlägga detta verk vid Trollhättan, kan jag, för min del, ej härutinnan finna någon olycka för det allmänna. I afseende på ett fiendtligt anfall, skulle ju då alltid denna anläggning ligga mera skyddad vid Trollhättan, än vid nya varfvet. I och för det allmännas skull måste jag, med stöd af hvad jag anfört, fortfara i mitt yrkande om afslag å Utsk:ts Betänk.