Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dertill behöfves en allmän kännedom, ej blott i Stockholm utan äfven i Landsorterne. Då nu hvarje afdelning tillerkånnes rättigheten att vål - Den 5o Maji /. m, 729 » ja sin Elector, och den åger att göra det så utom som inom afdelningen, så kan lika litet öfvervägande inflytande äga rum för Stockholm som för Lindsorterne, ty tid åger man tillräckligt att betänka sig på valet. Äfven anhåller jag få besvara några andra anmärkningar, som jag hört framställas. Man har sagt mig, att en högst ringa röstpluralitet skulle komma att afgöra valet. En sådan händelse inträffar vanligen vid Bånkmåns valet, af det skål, att allt vidtalande vid ett sådant tillfälle år brydsamt då ingen vill synas värfva för sig sjelf eller andra, och hvarigenom händer att vid nästan hvar tredje afdelning lottning uppkommer. Detta skulle ej blifva förhållandet inom Electors-afdelningarne, då "man ägde frihet att välja inom hela Ståndet; och man kan vara öfvertygad att öfverenskommelser då skola ske. Man har anfördt att det vore ett nytt och helt olika besvär sorn ålades den första och den sista afdelningen. Jag medgifver att detta år sannt, men jag tror ej att man kan betrakta som en tunga för en Riksdagsman, att utöfva en dyrbar rättighet, isynnerhet då längre tid till förberedelse lemnäs honom före valet, och om ån afdelningarne vid Riksdagens början ej åro bestämde, kan man dock ungefärligen veta, om man hörer till a4:de eller 25:te afdelningen.
Dalarne och Norrland: (^fwerste* LieutenantcnS, innebcgriper hein Finland, görsta MajorenS, af S araborgs,Elfsborgs' och Bohus L-ur, 2Lndra MajorenS at Ostkrgöchland och Smålånd, Södermanlands' af Södermanland. Nerike och Wermeland, samt Skanffa Lompagniet, af Skäne, Haland och Blekinge; Dcfle 6 Compagnier skulle ugöra 395 man, under följande Osmer» och U ider Befäl; samt Betjente, nemligen i Ofwerste, a O'oerste-Lieutnant, i Regements Owartermastare, i Regements Prest, hwars aflöning irrnehafwes af Regements - Auditeuren, i Regementsskrifware, 1 Regements-Pukare, 5 Ryttmästare, 5 Lieutnan» ler, 5 Cornetter, 5 Q varkernnstare, 5 Atunsterstrif» ware, Z Förste Corporaler, Z Andre Corporaler, Z Tredje Corporaler, 5 Trumpetare, Z Hoffmeder och 2 Pcofetzer, hmarförukan redan äro indragne PukHäst Rancorne, i Andre Trumpetare wid Lif-Compagniet, 7 fördubblings Corporaler och z Profofler. H vad Ofverste Lieutnantens Compagnie angär, sä är detsamma, såsom i Linland sörlagvt, härutinnan icke innebegripi , eller betz aflöning i Calculen bera.nåd; Till de öfrige Compagmernes och Statens aflö - Den 4 November'. »gr aflöning består Kongl. Maj:k och Kronan 41 holft Mantal i Boställen, 1210 Tunnor afrads Spannemäl, n8o Riksdaler efter Krono wärdie. Uti Hästhemmans Räntor, samt ik>66 Riksdaler likaledes efter Krono wärdie beräknade, u i fördels Räntor eller Löningar.
Stockholm den 31 Juli 1851. 81A. lill & Si. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Augusti 1851, hl. 1 e. ■». Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 171, angående Kongl, 3Iaj:ts Nådiga Proposition om tillåtelse för Nya Trollhätte Kanal-Bolags Direktion, att få till skatte lösa gamla slussen vid Lilla Edet, med tillhörande område. Uti dolta betänkande, sora från samtlige Riks-stånden blifvit återremitteradt, hade Utskottet tillstyrkt Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj.-ts nådiga proposition om tillåtelse för nya Trollhätte kanal-bolags direktion att få till skatte lösa gamla slussen vid Lilla Edet, med tillhörande område. Inom Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet har blifvit anmärkt, att den årliga räntan å lägenheten, hvilken ränta är bestämd att utgå med nuvarande »rrendeafgift eller 300 nör banko, bordt fastställas att utgå med 300 r:dr efter 1830 Slats-Ulskotlels Utlåtande, IS:o 233. 11 års myntfot, så att någon nedsättning i denna afgift icke, i följd af inträffande myntförsämring, må kunna ega rum; varande jemväl inom Ridderskepet och'Adeln yrkadt, att berörde ränta matte beräknas och utsättas i spanmål. Borgareoch Bonde-stånden hafva deremot^ återremitterat betänkandet på grund af anmärkningar, hufvudsakligen innehållande, att det ifrågasatta skatteköpet »tode i strid med stadgandena i Kammar-kollcgii, på Kongl.
188 uti i835 års Banco-Reglemente, icke kunnat äga rum, än lifgifvande af det belopp, högst 33,000 R:dr, som vid i83o års Riksdag blifvit medgifvet, alt reserveras åt Lunds Domkyrka, och af detta belopp åter har någon lyftning hittills icke skett. Af de förut ulgifne Lånen till Städer och Corporationer har ett, eller Lånet till Uddevalla Stads kyrka, i anseende till underlätet erläggande, inom föreskrifven tid, af förfallen ränta och Capital-afbetalning, blifvit, den i4 November i835, lill Fiscals-Embetet utremilteradt, för lagsöknings anställande, hvilken dock sedermera fått inställas, i anseende lill verkställd godvillig inbetalning. Utlåning mot Inteckning i Fast Egendom. Lån emot Inteckning i Fast Egendom, under de uti §. 189 af iS35 års Banco-Reglemente bestämde ålerbetalnings-vilkor, äro ulgifne: 1835 Julii j—Dec.3i. å Bruks-Egendom 1st. till belopp af R:dr 2,570: å Landt-Egendomar 95 st. , 96,253: å Stads-Egendomar 10 st. „ 21,809: 120 632' i836, under hela året, å Bruks-Egendomar — å Landt-Egendomar 251 st. R:dr 6,979: å Landt-Egendomar 142 st. ■— 139,295: å Stads-Egendomar 16 st. •— 27,725: ggg. Ifrån den 3i Augusti i835 till den 3i Augusti innevarande år, äro, genom Fiscals-Embetet, bevakade: uti Concurser: Lån å Landt-Egendomar å Stads-Egendomar efter Års-Slämningar: Lån å Bruks-Egendomar å Landt-Egendomar å Stads-Egendomar Utaf berörde Lån har ett, lill belopp stort 1,600 R:dr Banco, blifvit upptaget af f. d.
Horn fällt, som skulle skäl till bifall å StalsUtskts förslag kunna liemtas från den omständighet, att icke blott inom de olika domstolar, detta mål genomvandrat, utan ock ibland de ledamöter af samma domstol, olika meningar i afseende på saken försports, nödgas jag förklara, att det icke sällan händer, uti mål, som genomgå alla instanserna, att domstolarna stanna uti olika beslut; men att på sådan grund vilja åstadkomma en rubbning uti ett i behörig ordning tillkommet beslut vore att i rättegångsväg stadga ett ganska vådligt praejudicat, destomera orättvist, som en resningsansökning, stödjande sig endast på sådan grund, aldrig bifalles; hvadan mindre förefinnes skäl att af sådan anledn. i beslutet göra någon ändring. Och får jag för den väl da ledamoten förklara, alt icke ens resning lärer beviljas under annat förhållande än derest parten af oförutsedda händelser blifvit försatt i den olyckliga ställning, att lian saknat 101 .Den i5 Augusti f. m. tillfälle att i behörig ordning öfverklaga beslutet. Af dessa skäl anhåller jag oin afslag å StatsUtsk:s tillstyrkande. Undert. Ri d d. S e cr e t.: I anledn. af Frih.. Cederströms begäran att efterfrågan måtte ske i BondeSl. huru förevar, ärende derstädes blifvit afgjordt, får jag tillkännagifva, alt på en annan ledamots derom enskildt gjorda begäran, en cancellist i nämnda afseende varit uppsänd till BondeSt.; men att ingen person anträffats, som kunnat lemna officiel upplysning om förhållandet. En tillstädesvar. cancellist ville dock minnas, att frågan blifvit af BondeSt. afslagen. Hr Rosenblad: Jemte det jag får afstyrka den föreslagna officiella cancellist-ambassaden till BondeSt., oell tillägga att jag icke vågar sälta tillit lill den i BondeSUs cancelli anträffade personens uppfattning i minnet huru ifrågavar. ämne inom BondeSt. blifvit behandladl, tror jag, att det beslut BondeSl. kan hafva fattat icke bör verka för frågans afgörande inom detta Stånd.
De hafva förmenat att, så länge dessa inskränkningar qvarstå i författningen, högst få fall skola gifvas, då ersättning verkligen ifrågakommer, emedan de fleste dylika förrättningar vanligen afslutas på en dag, och mai! för öfrigt oftast anser nämndemännens biträde dervid såsom en dem i egenskap af ledamöter i Häradsrätt åliggande skyldighet. Flere skäl hafva af motionärerne blifvit anförde till stöd för deras påståenden, men desse torde ej behöfva närmare omnämnas; ty om man blott fager i betraktande att enahanda förmåner, som de nu för nämndemän ifrågastallde, redan blifvit förunnade magislralspersoner och borgare genom Kongl, kungörelsen den 2 Maj 1849, som stadgar att de för biträde vid förrättningar för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, med undantag endast för brandsyner å Krouans hus och ränteri-inventeringar, må, ehvad förrättningen varar längre eller koitare tid, i en eller flere dagar, uppbära traktamente, så torde ensamt häri ligga giltigt skäl för motionärernes framställning i denna del; men som Utskotten sakna nödig kännedom om det belopp, hvartill ifrågaställde ersättningar kunna komma alt uppgå, kunna Utskotten för närvarande endast föreslå Rikets Ständer, S Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Lisk. Betänkande, N:t> 26. alt uti lill Kongl. Maj: t a (låtande underdånig skrifvelse, jemte anmälan att Rikets Ständer anse nämndemän böra tillerkännas rätt till ersättning (ör deltagande i syner och andra för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning skeende förrättningar, anhålla, det Kongl. Maj:t ville, efter vederbörandes hörande och (öregången nådig pröfning i hvad man utsträckning af den nämndemännen nu medgifna rätt till ersättning för inställelse vid sådana förrättningar må, med afseende å Statsverkets tillgångar, ega rum, vid nästa riksdag till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet. Stockholm den 14 Augusti 1851. STOCKHOLM. Östlund &
Direktionens i sammanhang dermed framställda begäran, att, i händelse denna klagan icke i administrativ väg till pröfning upptoges, Kongl. Maj:t matte i nåder bestämma vid hvilken domstol, Direktionen ägde ätt sin tidan emot Bolaget om erhållande af den vägrade dechargen anställa och utföra, fråga tillika uppkommit om behörig domstol för upptagande af de tvister, hvilka antingen i afseende å förrnämnda decharge eller af annan anledning kunde, angående rättsförhållanden emellan Götha KanalBolag och dess Direktion eller annorledes uppstå; dervid föredragande Statssekreterare», Herr Presidenten Skogman och Stats - 8 Rådets Öfriga närvarande Herrar Ledamöter i underdånighet hemställde, att, före ärendets slutliga pröfning, Kongl. Maj:t måtte deröfver inhämta Dess Högsta Domstols underdåniga utlåtande. Kongl. Maj:t fann godt att Dess Beslut i ämnet genast meddela, och förklarade således, att Dess och Rikets KammarRätt, på grund af 2 Art. 16 och 23 mom. i den för detta Embetsverk den 15 Oktober 1831 fastställda Instruktion, vore behörig och pligtig att alla tvister af omförmälda beskaffenhet i första rummet upptaga och afdöma, hvarefter desamma fingo genom besvär hos Kongl. Maj:t i Dess Högsta Domstol fullföljas. Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till KammarRätten, innefattande nyssnämnda Beslut, blef sedermera under den 1 nästderpåföljde Februari expedierad, med kontrasignation af Herr Presidenten Skogman. 3) I anledning af detta förhållande och enär frågan om laga Domstol i ofvanberörde fall angick förklaring af 10 Kap. Rättegångsbalken, så vida de t vister, som kunna uppstå emellan Staten och Götha KanalBolag, eller emellan Bolaget och dess Direktion, äro, hvad rättegångsordningen rörer, lika med andra tvister, hvilka det tillhör de allmänna Domstolarne att, efter stämning, i föreskrifven ordning upptaga och afgöra, helst icke genom någon författning blifvit härom annorlunda förordnad!; och det följaktligen, enligt 19 §.
Jag hoppas derföre, att Ridderskapet och Adeln afslår det nu framställda förslaget, och oförändradt bibehåller deu gamla redac - Den 17 Mars i. m. 221 ilonen, samt anhåller 0111 Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition derpå. Herr Lefrénj Johan Pehr: Jag har begärt ordet, för att i allo förena mig med Herr von Hartmansdorff. Då ändamålet med det nya stadgandet måste vara att tillvägabringa hushållning, så tror jag, att detta derigenom alldeles förfelas, emedan man, i sådant fall, ingalunda bör gifva reglementariska föreskrifter i afseende å småsaker. Den största hushållning vid byggnaders underhåll och reparation beror otvifvelaktigt derpå, att man har förtroende till den eller de personer, som deröfver äga tillsyn, och att årliga besigtningar endast medföra kostnad utan ändamål iärer icke kunna bestridas. Jag äger i detta afseende egen erfarenhet, då jag har öfverinseendet på a:ne ställen, der vidsträckta byggnader finnas; och jag är öfvertygad, att om jag vore bunden af sådane föreskrifter, som de nu föreslagne, skulle årliga underhållskostnaden uppgå till minst 200 procent högre än nu, och byggnaderne det oagtadt icke vara i bättre skick. Det är naturligtvis Handtverkarnes intresse att få reparera, och de hacka icke ut ögonen på hvarandra. Dessutom skulle det alltid vara svårt för en Direction att säga nej till en reparation, som en Byggmästare förklarade nödvändig, och på sådant sätt skulle kostnader förorsakas, som annars kunnat undvikas. Jag tillstyrker derföre bibehållande af gamla redactionen. 222 Den 17 Mars f. m. Grefve Gyldenstolpej Anton Gabriel:
Detta förslag är bifallet af Ridderskapet och Adrin samt Bonde-ståndet, men deremot hafva Presteoch Borgare-stånden bestämt nämnda stat lill 1 Rector och 9 Colleger. 8 S/ats-Utskotlets Memorial IS-.o 191. För denna frågas afgörande föreslås omröstning, enligt följande proposition: “Den, som vill, att lärare-staten vid Norrköpings elementarläroverk skall bestå, utom Rector, af 7 Colleger, röstar Ja ; den det ej vill, röstar neJi vinner nej, blifva Collegerne vid nämnde läroverk 9 till antalet.” 15:o Uti samma yttrande, sådant det, med iakttagande af den i Utskottets Memorial N:o 162 anmälda rättelse, lyder, var af Utskottet föreslaget, att Piteå läroverk, i stället för nuvarande stat af Rector och 3 Colleger, skulle erhålla en lärare-personal af Rector och 7 Colleger; äfvensom längre fram å sidan 49 blifvit af Utskottet hemstäldt, att för Luleå läroverk Rector och 1 Collega mätte å stat uppföras. Vid föredragning hos Riks-slånden af dessa båda frågor har Preste-ståndet godkänt Utskottets framställningar. Af Ridderskapet och Adeln äro Utskottets förslag antagne med den förändring, att åt Kongl. Maj:t skulle ölverlemnas alt bestämma, hvarest det större eller mindre läroverket borde förläggas, antingen i Piteå eller Luleå: och har Bondeståndet, i öfverensstämmelse härmed, beslutat, att en lärareslal af Rector och 7 Colleger skulle antagas för ett lägre elementarläroverk antingen i Piteå eller Luleå samt åt Kongl. Maj:t öfverlemnas att, efter vederbörandes hörande, bestämma i hvilkendera af nämnde städer detta läroverk borde inrättas, hvaremot för den andra stadens läroverk Rector och 1 Collega skulle å stat uppföras. Borgare-ståndet har åter, jemte godkännande af Utskottets framställning rörande Piteå läroverk, bestämt för Luleå läroverk en lärareslat af Rector och 3 Colleger.
Exp. 270, 44°> 449» 46g. — om åtal emot vederbörande Landsliöfdingar för försummelse alt till StatsContoiret insända de för RikshufvudBokens uppgörande anbefallde omslut, Jan. II. 44°- Felar. 227, 440, 449 > 468. — om befrielse för Magistraterne i de Städer der LandshöfdingeResidencer äro, att förvara en nyckel till Ränteriernes CassaKistor, Jan. II. 44rFehr. 22b, 44°> 450, 489. — om anledning till anmärkning emot Konungens Rådgifvare i Commandomål för 503 Flottorne och Föredraganden för KrigsÄrenderne, Febr. i36, 458. SlatsUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, om anledning till anmärkning emot Konungens Rådgifvare i Commandomål för Armeen eller Föredraganden för KrigsÄrenderne, Febr. i36, 458. — om, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, beviljandet af vanliga Prestebohls-friheter åt några nya PresteBoställen, samt i allmänhet för de Kyrkoherd eoch CapellansBoställen, hvilka, i anseende till nya Pastoratsoch Capellanslnrättningar, framdeles kunna tillkomma, Febr. 2^5* 368, 448, 47l* Mars I. 134- April I. 3oi, 363, 43f, 423. April II. 35o. —■ om större förmåner för Segelduks Fabriksidkare, Febr. 276, 397, 453, 472* Mars I. 172. — i anledning af yrkad ersättning till Städerne för deras andel uti Acciseller Bakugnspenningarne, Febr. 277, 397, 454, 472- Mars I. i32, 480.
Aldrig mer fick han sitta här inne och, medan han nitade, gömma hvarje känsla af ömhet, hvarje rörelse af sympati, för att han de stunder, de råkades, skulle få gifva henne hela sparsumman af det bästa, han känt, tänkt och drömt under långa arbetsdagar. Aldrig mer fick han hålla sin arm om hennes lif, och i det lyckliga medvetandet af, att han var förstådd, hviska oförbehållsamt i hennes öra hvarenda längtansfyld tanke, hvilken som etter frätit hans sinne under långa, ensamma tider, alla förhoppningarnes luftslott, hvilka han bygde för kommande år i trotsigt pockande på sin lycka ... Nej, ensam skulle han släpa fram sitt lif på ställen, der tusende småsaker påminde honom om dolda handtryckningar och stulna ögonkast, öfver gator, der han gått, och det sjungit inom honom af jublande glädje öfver att han vunnit sig en famn, som stod öppen för honom i alla hans lifs skeden ... Och arbetet sjelft ... hur hade det icke förut känts, som hvarje rad, han skref och hvarje sak, han gjorde, var som en sten, lagd till grunden för deras gemensamma lycka. Och han kunde icke bära den tanken, att han skulle stanna här i Stockholm utan Hedvig. Han måste bort, ut, och med ens, utan att han visste, hvarifrån den kom, borrade sig den idén in i hans hjerna, att han skulle resa utrikes. Och det var, som det i sjelfva begreppet »att resa» låg, att det just skulle ske i qväll i qväll med nattåget ... Och upp sprang han i feberaktig beslutsamhet, drog ut lådor, tog fram kläder, synade och packade. Så ordnade han det hela i en handvändning. Ilade åter ut, och der han blek som en konvalescent, hvilken nyss fått lemna sjukrummet slog sig ner i en droska, upprepade han, medan han kuskade fram öfver gatorna, en lång promemoria med saker, som han skulle uträtta ... Bædeker, resmössa, resväska ...
En dag, när patron for till staden, kom Carlson in till mig och sade att frun ville tala med mig. Jag kom dit, hon satt på sin hvita soffa med lilla Clara bredvid sig. Kära Peltonen sade hon ni två äro de enda af dem som härefter komma att se mina barn, på hvilka jag kan lita! Lofva mig att se till dem, när jag går bort, att vara vänliga mot dem, att så godt ni i er ställning kunna det, värna deras rätt. Viljen I lofva mig det? Carlson lofvade, och jag med. Det var nog en ärlig karl, Carlson; han hade den gången tårar i ögonen, och jag hade svårt att hålla mig styf, jag med. Hon satt der så liten, så hvit och vissnad, insvept i sin mjuka schal. Och när hon räckte oss sina händer, voro de heta och fuktiga och tunna. Vi ville gå, men hon tillät oss icke. Ännu en bön har jag till er sade hon och tittade upp till oss med sina stora, trötta ögon. Jag skulle be er vara rigtigt fasta och hålla i det som är rätt, om man än bad er aldrig så att göra orätt. Att vara sanningsenliga, om också ja om också husbond' sjelf skulle bedja er att göra orätt för att göra honom en tjenst. Skrif aldrig under, hör ni, förrän ni båda veten hvad det är ni skrifven! Kan ni läsa båda två? Vi sade att vi kunde det. Och derefter lofvade vi om igen att lyda henne. Hon tog afsked, gaf oss hvardera en tiomark, och så fingo vi gå. Det var på onsdagen. På fredagen var hon dålig. Doktorn hade beredt dem deruppe på att det skulle bli slut den dagen. Med eftermiddagsbåten väntades fruns förmyndare, häradshöfdingen, och pastorn. Kl. två kom köksan och ropade mig, Carlson var uppe förut. Vi fördes in i gula kammarn, der frun låg i sin säng. Det var så hett der och luktade så starkt. Patron gick, röd i ansigtet, af och an. Han tycktes vara vid elakt humör och var alls inte vänlig emot den sjuka, som låg der feberhet och häfde sig. Hennes ögon dem glömmer jag aldrig.
Men ehuru den större planens partiela antagande medförde den fördel, att en utvidgning efter samma plan framdeles kunde verkställas, utan att de delar af byggnaderna, som sålunda förut blifvit uppförda, då behöfde ombyggas, och detta förfaringssätt följaktligen egde företräde framför det, som afsåg att åstadkomma såväl fullständigt stationshus som banhall inom de inskränkta dimensioner, den ursprungligen beräknade summan medgaf, ansåg likväl Styrelsen, hufvudsakligen ur synpunkten af trafikens fordringar jemte den större kostnad och de olägenheter i öfrigt, som skulle blifva en följd af byggnadsarbetenas fortsättande sedan banan blifvit för rörelsen upplåten, sig böra afstyrka att sålunda endast delvis uppföra den större stationsbyggnad, som Styrelsen funnit vara behöflig. 4 Ståts-Utskottets Utlåtande M 59. Styrelsen öfver Statens jernvägstrafik, hvars yttrande öfver Jernvägsbyggnadsstyrelsens ifrågavarande förslag Kongl. Majit låtit infordra, liar i underdånigt utlåtande af den 13 nästlidne December förklarat sig anse icke allenast ändamålsenligt utan äfven nödvändigt, att den norra bangården i hufvudstaden genast från början erhölle sådana dimensioner, hvad anordningen af såväl spår som byggnader beträffade, att ej allenast den erforderliga rörelsen med lokomotiv och vagnar kunde med säkerhet och billiga kostnadér derå utföras, utan ock de för expeditionen af passagerare och godstrafiken afsedda lokaler med tillräckligt utrymme förena den beqvämlighet, som en flerårig erfarenhet vid alla jernvägar vitsordat vara ett oeftergifligt vilkor för möjligheten att iakttaga såväl en god hushållning som punktlighet, skyndsamhet och noggrannhet vid utförandet af de mångfalldiga göromål, som tillhörde tjenstemän och betjening vid hvarje mera betydande jern vägsstation. Likaledes hade Trafikstyrelsen förklarat sig anse hela det ifrågasatta området, med inberäkning af Bergfalkska egendomen, vara oundgängligen nödvändigt för rörelsen å sammanbindningsbanan och stationen, helst det för utläggning af nödiga banspår i centralstationens närhet behöfliga utrymmet svårligen torde kunna pä annat sätt erhållas.
Direktör vid ofvannämnda fängelse, under utöfning af hvilken befattning han, enligt hvad vitsordadt blifvit, med ordning och pålitlighet sina åligganden fullgjort, men numera, i anseende lill genom ålder och sjukdom försvagade kroppsoch själs krafter oförmögen att med tillbörlig omsorg tjensten vidare bestrida, frän densamma sökt afsked, mätte, enär han saknade annan utväg till bergning, än den otillräckliga pension af 180 R:dr, han från Arméens Pensionskassa uppbure, förklaras berättigad att efter erhållet afsked, varda ä allmänna lndragningsstaten uppförd tili åtnjutande i sin återstående lifstid af en ärlig pension af 900 R:dr Hant, motsvarande t af hans, i sin egenskap af Fängelsedirektör, nu inuehalvande lön ; samt alt Vaktmästaren vid Straffoch Arbetsfängelse! å Långholmen, Johan Eriksson, hvilken, född år 1807 och sedan den 17 Juli 1840 vid nämnda fängelse anställd, der han för närvarande, såsom -t. f. Sergeant, ätnjöte i aflöning 500 R;dr och i beklädnadsalgifl 50 R.dr, numera, till följd af en, antagligen under denna sin med ordning och pålitlighet fullgjorda tjenstgöring, ådragen obotlig bröstsjukdom, vore, enligt vederbörande läkares intygande, ursländsalt såväl att tjensten fortfarande bestrida, som alt annorledes sig med arbete försörja, måtte, vid afskedstagande från sin vid fängelset innebalvande befattning, varda ä allmänna lndragniugsslaten tillagd en ärlig pension af 225 R:dr Runt, motsvarande hvad Rikets Ständer vid 1841 års riksdag bestämt såsom pension för Vaktmästare vid förenamnda fängelse Med Exp etli t iöns-UIs kottets Förslug lill underd. Skrifvelse J\:o 205.