Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stalsförvaltare af alla grenar och grader finna sina medbroder i trenne Stånd. Enär alla således äro representerade, när ingen kan förnärmas, men en hvar, hos flera eller färre af de öfrige, kan påräkna bistånd för gemensamma intressen; så gifver vår gamla författning åt representationen ett lugn, både vid val och öfverläggningar, hvilket i andra representativa samhällen är ovanligt, och hvilket våra kortsynta förbättrare anse för likgiltighet. Hvem har icke af bortresande riksdagsmän fått det svaret: ”Sakerna gå nog ändock, mig förutan”. Hvad är grundtanken deri, om ej den: fäderneslandet tager ingen skada i allmänhet, och mig enskildt sker ingen orätt, fastän jag är frånvar. Månne denna trygghet, om än ofta menlig, dock icke, äfven i sin öfverdrift, är vida lyckligare, än den spänning, som nu gör, att nästan ingen utehlifver hvarken från Utsk. eller Stånd. Skulle, under det andra representativa samhällen förgäfves anstränga sig att förvärfva vårt vanliga lugn, vi sjelfve lättsinnigt bortkasta medlen dertill? 8:0. Att vår gamlu representation hvilan på historisk Den 28 Augusti. Hon är ett verk af Svenska folkets öden, sammanvuxen med dem, och med oss, mera än vi vete eller föreställe oss. Det är ej blott hos den ärftliga Adeln, som minnen och företräden fortlefva från hedenåldern. Denna tid återspeglar sig ännu, äfven i de andra Stånden, och längst tillbaka i BondeSl. Hvarföre sitter ej, närmast Talemannen, riksdagsmannen från det härad, inom hvilket Gamla Upsala är beläget, utan den, som representerar Håbo härad? Utan tvifvel derföre, att det var inom dess område, som Oden, vid sin hitkomst, i Fornsigluna bosatte sig och uppbyggde Åsarnes första tempel, innan en af hans efterträdare uppförde ett annat vid Gamla Upsala? Häradets riksdagsman och alla andra vederbörande känna, ali första rummet tillkommer honom, genom gammal häfd. Men alt denna grundar sig på en stor historisk tilldragelse, för 2090 år tillbaka, det torde hvarken han eller de hafva betänkt. Hvilken gällande föreskrift är så gammal i Sverige?
103 Bil. L. Jemförelse emellan rnstoch rotehålls-niimmers användande vid regementen och corpser, enligt det nuvarande och det af kominittcrade föreslagna förhållandet. Nuvarande förhållandet. Föreslagna förhållandet l.sta Alternativet. Föreslagna förhållandet 2;dra Alternativet. SL U p Gu < n 03 B ö 5 s S B P B Er gE b s. CD CJQ B rklige soldatnummer. utvisande antalet rotar, hvarmed indelda arméen skulle förstärkas, för den händelse samtlige, i de särskilda förslagen upptagne, delar af båtsmanshållet få af landförsvaret användas, jemte beräkning öfver statsverkets förlust i vakansafgifter från nya ordinarie roteringen. A). Antal rotar, hvarmed arméen förstärkes: 1. Från båtsmanshållet. Af första Norrlands 2:a kompani i Medelpad » andra » l:a » i Ångermanland » » » 2:a » i » Norra Hallands kompani Södra » » af första och andra Bohusläns kompanier Vestgöta kompani Ostgöta » 109 173 175 457 229 135 364 245 _87 332 • • 194 1,347 båtsmansnummer. 2. Från nya ordinarie roteringen: a) inom soldathållel i Ostergötlands län 62 i Vermlands » 59 i Orebro » 58 i Vestmanlands » 15 194 b) inom, båtsmanshållet i Nordmalings och Bjurholm socknar af Vesterbottens län . 4 i Ångermanland och Medelpad 47 51 245 nya ordinarie rotenummer. Summa rotar 1,592 B). Vakansafgift för ofvanupptagna 245 rotar af nya ordinarie roteringen, beräknad elter ett medelpris för åren 1856—1860 enligt de särskilda länens markegångstaxor. 1. Inom soldathållet. Inom båtsmanshållet. Summa Rmt 22,003: 68. 110 a) Gamla ordinarie bålsmanshållet. Bil. N. Båtsmansliållets styrka. Rusthålls-nummer. Rotehålls-nummer.
Denna vek dock så småningom för inflytandet af den lugna hållningen hos herr Bengt, sammansvärjningens ledare, och den vilda beslutsamheten hos Drake, som fått den farligaste rollen sig anförtrodd. – Och nu, mina herrar, sade herr Bengt slutligen, i det han reste sig upp, – nu återstår ingenting, som behöfver hindra oss att gå till en lugn och angenäm hvila. Öfverläggningen är lyckligt slutad. Handlingen återstår ... men tålamod! Inom tjugofyra timmar skola vi ömsesidigt lyckönska oss öfver vår goda saks seger. Den 31 Maj. Första uppträdet. Professor Spole 32 lofvade för denna afton månsken och klart väder. Månen hade visserligen inställt sig i behörig tid, men det klara vädret hade uteblifvit, hvilket bevisar, att den lärde astronomen, om han ock var ofelbar i de nativitetsspådomar, hvarmed han gjorde sin almanacha smaklig, likväl icke alltid lyckades beräkna alla nyckerna hos den ostadiga väderleken. Qvällhimmeln hängde molndiger öfver Sveriges hufvudstad, och mörkret ökades af en tjock dimma, som lägrat sig vidt och bredt öfver Mälarens och Saltsjöns stränder och talrika holmar, samt afundsjukt förbjöd månen, när den någongång lyckades få fri utsigt mellan molngardinerna, att belysa annat än spetsen af Birger Jarls väldiga torn och de gråa husgrupper, som lågo strödda på de högsta punkterna af Södermalm. De mörka och trånga gatorna i den inre staden upplystes sparsamt af talgdankar, som här och der flämtade i lyktor öfver portarne och förstugorna till de bättre husen. Försigtiga fotgängare hade väpnat sig med lanternor; de förnämes vagnar omgåfvos af fackelbärare. I den inre delen af staden, i de gator och gränder, vid hvilka handtverkerierna uppslagit sina bopålar, rådde denna afton en ovanlig liflighet.
Oberäknadt de förut inom afdelnin varande ledamöter, införas de ankomne inom den afdeln., mellan hvars första och sista nummer deras eget befinnes. Om nu händelsen gör att afdelnin är talrik och att ej någon utaf dess bänkman afgått under Riksdagen, så att nytt bänkmansval bör ske, så uteslutas de alldeles från dylika val, ehuru sådana inträffa inom andra bänkmansafdelnir, hvilkas ledamöter äro fåtaliga, och der de nykomne således lämpligen hade bordt få sir. plats. Hr Grin an - D en 21 December. 405 ser att gällande valsätt för den orsaken ej upfylier sitt ändamål och att lyckligare resultat skulle i detta hänseende genom den föreslagna förändringen vinnas. Jag hemställer till den värde Gr:n, huruvida i dessa skäl ej ligger en motsägelse. Skulle man nemi. antaga hvad motionären föreslår, så skall naturligtvis följden blifva den, att, enär elektorsvalen komma ega rum vid olika tidpunkter under Riksdagen, dessa val möjligen komme att förete andra förhållanden, än man vid början al Riksdagen åsyftat och att lätteligen deraf deu ofta öfverklagade händelsen kunde inträffa, att olika tänkande personer blefvo valda tili ledamöter i samma Utsk., hvilket just Hr Gr:n och många andra ansett för så skadligt. Hr Gr:n har vidare framdragit den stora fördelen, som skulle komma att ega rum vid de direkta valen, att nemi. elektors-listorna blefve så moderat upgjorda. Detta väcker sannerligen mitt löje. Tror då verkligen Hr Gr:n, att det finnes någon ledamot af detta Stånd med klent omdöme, att han låter förmå sig att antaga en vallista, huru den än må vara upgjord, om han icke hyser förtroende för den person, som uprättat listan. Jag föreställer mig åtminstone, att man i första rummet härvid fäster afs:de, alldenstund det finnes inom detta Stånd flere personer, hvilka hafva hunnit den ålder och förvärfvat sig ett så stort förtroende, att man utan ringaste äfventyr kan öfverlemna sig i deras händer och vara öfvertygade om att deras förehafvanden äro afsedda att bereda största möjliga fördel, så väl åt Ståndet som åt fäderneslandet.
Den tiden är förbi — och detta med rätta —, då gevär s-.exc er eisen, då den mechaniska fulländningen i handgreppen ansågs för allt och den intellectuella bildningen för intet. En annan, en motsatt, en förnuftigare grundsats börjar nu göra sig gällande, och denna medborgaren och militären värdigare, för ett lands försvar nödvändigare, eller, rättare, denna den enda nyttiga och nödvändiga grundsats kan icke nog hyllas, icke nog inplantas och befästas. Krigaren har upphört att vara en blott machin i godtyckeis händer, i och med detsamma som han i ett eonstitutionelt samhälle blef medborgare och medborgaren blef krigare. Krigsståndet har derigenom fått ett ädlare ändamål, att det icke mera utgör en parasitväxt i Staten, icke en privilegierad, ensidig kastinrättning, utan en ingredieraride dellden lagbundna samhällskroppen, och så mycket mer oskiljaktig från medborgerligheten, som försvarspligten är dermed förenad och utgår derifrån. Så alldeles fullkomligt är det väl ännu icke hos oss; men så skulle det blifva, om mitt vördsamma förslag antoges. Privilegiernas tid är verkligen försvunnen, och man borde kunna säga detsamma om de be so Ida de och på denna o medberger liga grund stående härarnas. De äro en stat i staten och — jag upprepar det ännu en gång — de utgöra Nationernas frätande kräftor. Mitt lika välmenande som vigtiga förslag botar för detta fruktansvärda onda långsamt, men botar säkert. Det afser på en gång jordbrukarens betryckta tillstånd, fosterlandets ändamålsenliga och kraftiga försvar samt Statscassans klena tillstånd. Det afser derutöfver millioners besparing för framtida behof och hehofvet af att förekomma alla de heterogena förhållanden, som nu äga rum dels emellan soldaten och rotehållaren och dels imellan denne sednare och Regeringsmagten. Ett förslag af detta omfång torde förtjena någon uppmärksamhet, ehuru långt ifrån icke framstäldt med ringaste anspråk på ofelbarhet. Det är blott ett foster af den mest brinnande fäderneslandskänsla, som icke söker någon annan ära, än den att, om möjligt, kunna gagna sitt dyrbara föremål. Jag vet alltför väl, att 7 och i4 §§•
I afseende på galererna ber jag att få nämna, att de voro alldeles odugliga som strids-fartvg, och 1808 —1809 begagnades blott en sådan, nemli gen Amiral Pljelmstjernas flaggfartyg. Under 1808—1809 års krig byggdes flera nya jollar och slupar; deras antal upgick 1810 till 136. Derefter och intill 1824 lemnades galererne alldeles åt sitt öde och hade nämnde år sammansmält till 12. Att äfven en del kanon-slupar slopats hade sin anledning deruti, att en stor del af dem voro byggda på enskilda varf och af högst usel beskaffenhet. Sålunda byggdes t. ex. i Westervik 2 s. k. hemmemor, hvilka voro så beskaffade, att den officer, som erhöll befälet öfver dem, vägrade att emottaga det, emedan han ansåg det vara detsamma som att dränka besättningen. En annan fick då befälet, men andra dagen efter det ett af fartygen kommit i sjön, sjönk detsamma och större delen af besättningen drunknade. Jag öfvergår nu till förhållandet år 1860. Nu finnas 76 kanon-slupar af något olika dimensioner Den 14 April e. in. och 120 kanon-jollar. Jag har uteslutit två, som togos i Norska kriget, och hvilka äro af en annan modell. Med dessa 196 fartyg får jag i elden så mångå kanoner, att deras i ett lag afskjut»a projektiler i vigt upgå till ungefär 80 cent,., då samma qvantitet 1810 tipg:ek till 47, och 1824 till 39 cent. Sä mycket om fartygens bestyckning, och i allmänhet fäster man numera vid ett 'tjenstbart fartyg större fordringar, än tillförene. Men det är icke nog härmed; man måste äfven se på inventarierna, och om man i detta afseende jemför det nu väte tillståndet med fövhållauderna 1824, så fanns då knappast något fartyg i komplett skick, hvar emot numera nästan ingenting fattas. I)ct felar några rundhult, men de äro numera jemförelsevis öfverflödigt, då alla marscher gå under bogsering.
Majit derefter, på sätt motionärerne uppgifvit, ej mindre medelst ett till Consistorium Ecclesiasticum i Lund den 6 Oktober 1820 ådälet Nådigt Bref, hvars hufvudföremål är att förklara, det Presterskapet i Lunds stift bibehölls vid den från äldre tider detsamma lemnade tillåtelse att få innehafva klockaretjenster och till bestridande af göromälen få hålla skickliga substituter, dervid i Nåder fästat »det vilkor, att till bibehållande af församlingarnes valfrihet icke på förslag till klockare flere än tvänne prestmän få uppföras, utan alltid äfven en tredje person, som ej är prest, deruppå få rum», utan äfven medelst Nådigt Bref den 24 Januari 1833, uti en inom Götheborgs stift uppkommen tvistefråga, i anledning deraf, att, vid hållet klockareval, kyrkoherdens embetsröst beräknats till hälften mot församlingens, i Nåder förklarat, att kyrkoherden borde, i likhet med hvad i Lunds stift egde rum, bland de sökande föreslå församlingarne trenne de mest tjenlige och i alla afseenden skickligaste, hvarefter å desse nytt val komme att anställas. i Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, JYs 37. Af hvad sålunda blifvit upplyst synes, att församlingarne inom Lunds stift, Bohus
Z7« Dcn io October. 4043 §- Z7- I stället för Ut sk 0 t ten böra: bbrandcs Utstotten. w:d flutet mföresr Intet Utstött, Consti, tulions - Utskottet allena undantaget, ware bcrättigadk att wäcka frägor till afgörande i Riksens Ständers klena, eller att upptaga andra ämnen än be frän klena remitterade; sä wida ej, hwad Stats - Utskottet särskilt angär, Konungens proposition enligt 27 Z till Detsamma omedelbarligen öfwcrlemnas. §- A8« Orden frän: Är de när w arande, till och med: först en Ledamot, gä bort, och i stället införeS: Äska en eller flere Ledamöter, att votering mä med flutna sedlar anställas, bör sädant ej fbrwägras. Befinnas/fasterne lika delade, stola de scrstilta menjngarne säfvm alternativa i sörflagct intagas. (Gista punkten af Z:n har ej kunnat erhålla förändrad redaction, hwilken först lär afla rum, om Riksens Ständer bifalla BondeGtändetS begäran om jemlik rösträttighet i Banken.) §.59. Slutet förändras, som följer: som genom anstäldt wal dertill utsedd blifwit, pä bet sätt Riddarhus - Ordningen fbrestrifwer. §. 4l. 4044 Den lo October. §. 4i. I stället för serskildt: personligen. §- 42. Första punkten styliseras salunda, ifrån orden: skriftliga upplysningar: begäre genom sin Ordförande hos Hof-Cancclleren Konungens nädiga befallning till wederbörande om de äskade vnderrättelscrs meddelande. Hela andra punkten frän orden: Galle likwäl, utgår. §- 43- Orden, frän och med: de sammanträdande Utskotten, till och med: rädplägningarne bewista: gä bort» §. 46. I stället för: Utskott mä ej sammanträda:
Det är ingalunda för att återgifva något vägrande, sedan han bestridt min motion, som jag motsätter mig den motion Hr v. Troil väckt; men jag har ett godt skäl för bestridande af denna motion, enär jag, sedan R. o. Ad. redan beslutat, att PresteStts inbjudn. i samma ämne skall hvila, tills frågan är slutligen afgjord, icke förstår, huru med detta beslut kunde stå tillsammans, att R. o. Ad. i dag skulle besluta ifrågavar, inbjudn. tili de andra Stånden, medan en föregående inbjudn. från PresteSt. ännu ligger på R. o. Ad:s bord, för att afbida slutligt afgörande. Jag tror, att dessa Den 26 M a r 549 inbjudnaskulle korsa hvarandra, och att, med bibehållande af consequens, 11. o. Ad., som redan beslutat, att PresteStts inbjuda, skall hvila, icke kan skrida till ett beslut att inbjuda de öfriga Stånden att instämma i Ii, o. Ad:s beslut, innan PresteStts inbjudn. blifvit besvarad. Hr Hjärne, Harald: Jag tror för min del, att PresteStts inbjudn. eller det ämne, hvarom den handlar, ej står i direct sammanhang med Hr v. Troils förslag om inbjudn. till de öfriga Stånden. Om jag rätt påminner mig PresteStts inbjudn., innehåller den en hemställan, att R. St. mätte besluta att lill K. M. öfverlemna att efter eget godtfinnande utfärda reglementariska föreskrifter för de privatbanker, som möjligen kunna uppkomma, innan nästa Ständer hinna sammanträda. Ilr v. Troils inbjudn. rörer deremot det förslag till banklag, som redan af R. St. blifvit pröfvadt.
Cederström rätt deruti, alt af det stadgande här förefinnes angille sättet att vinna ändring uti ett fattadt beslut naturligtvis följer, alt då någon ändring icke sökes, vinner beslutet laga kraft: men jag tror dock, lika med Gr. Taube, att, då uti hittills gällande förordn. är stadgadt skyldighet för ordform alt meddela den tillstädesvarande allmogen underrättelse derom, alt beslutet bör öfverklagas, om det icke skall anses hatva vunnit laga kraft, det icke kan skada att ett sådant stadgande äfven intages uti denna författning, utan tvertom är deslomera nödigt, just derföre att sådant hitintills blifvit iakttaget. Jag understödjer derföre Gr. Taubes anhållan örn intagande i denna § af det tillägg Hr Grefven föreslagit. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då flere ledamöter ansett den nu föredragna §:n böra i särskilda delar afgöras, R. o. Ad. torde finna att detta borde ske, och de vid hvar och en af de olika punkterna gjorda anmärkntr då äfven böra blifva föremål för afgörande. Hr Landtm, yttrade, att honom veterligen hade vid 1:sta punkten i 9 §:n ingen anmärkn. blifvit gjord; och hemställde Hr Landtm, alltså, om R. o. Ad. behagade bifalla denna första punkt. Ropades ja och nej. Hr von Hartmansdorff: Jag får blott la^a mig friheten erinra derom, att Frih. Cederström föreslagit att ordet ”skall” måtte insättas näst efter ordet ”men.” Hr Frill. o. Landtm, yttrade, ali Frih. Cederströms Den 10 M a r s f. m. anmiirkn. anginge 3 meningen i i morn.; Hr Landtm, hem* ställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla loista meningen i l morn. af g §:n. Ropades ja. Likaledes biföll R. o. Ad. andra meningen i i inom., eller den sorn börjar med ordet ”o rd för a n den och slutar med ordet ”d e r t i I I.” Derefter antog R. o. Ad. Frih.
Preste-Ståndet än Vällofl. Borgare-Ståndet gillat den af Utskottet föreslagna redaclion, "och tillförse sig i öfrigt Rikets Ständer af BancoFullmägtigCj att_, vid uppkommande ledighet er inom Banco-Disconten, tjenstemannapersonalen derstädes noga lämpas efter göromålens mängd och beskaffenhetsamt den förändrade redaction, Ridderskapet och Adeln och BondeStåndet gifvit åt denna mening, ej kan betraktas annorlunda, än såsom en följd deraf, att dessa tvänne Riks-Stånd velat åt Fullmägtige öfverlemna •mförmälda vidsträcktare uppdrag, lärer ock redaclionen af sistnämnde föreskrift böra förblifva sådan densamma af Utskottet är föreslagen. 4 BancoUtskottets. Memorial N:o i36'.. Enär 2:ne Riks-Stånd’, Högloft. Ridd. och Adeln samt Ilederv. BondeStåndet ej, allenast bibehållit, utan för deras del jemväl beslutat förhöjning af dels, de serskilda arfvoden, k vartdera Låne-Contorets Bokhållare för det närvarande åtnjuta för böckernas; afslutande, dels; ock de Låne-Cöntoren hittills tilldelade missräkningspennjngar, måste dessa» poster, jemväl anses, för framtiden bibehåBIne, dock ej; till högre belopp än det nuvarande; och finner Utskottet, vid sådant förhållande, ett tillägg böra göras lill 6:e och •yre punkterna, hvarigenom förklaras, att berörde arfvoden och missräkningspenningar hädanefter, må, utgå till enahanda belopp, som för det närvarande.. Hvaremot hemäide tvämie Riks-Stånds; beslut om skopenningar till LåneGontorens; Vaktmästare måste förfalla', då. ett så beskaffadt: anslag ej tillförene utgått och öfrige 2:ne Riks-Stånd ej heller nu dertill bifall Jeni nät.. Det af Ilöglofl.
Jemte omförmälde med antagandet af motionärens förslag förknippade olägenheter, hafva Utskotten funnit emot forslaget jemväl förekomma, att inom Heder v. Bonde-Ståndet, som närmast torde vara i tillfälle bedöma, huruvida det närvarande beklädnadssättet för beväringsmanskapet i allmänhet är för de beväringsskyldige sjelfve ofördelaktigt, någon fråga om förändring uti förevarande hänseende, Utskotten veterligen, icke blifvit under innevarande Riksdag väckt, äfvensom att, då Bill. till fl. StProt 184S. 4 Sami. 2 A/d. i3 ITdJt. 2 10 Statssamt Allm. Besv.r och Ekon.-Ut skot lens Utlåtande, N.o St. kronans mundering begagnas så väl af den fattige som mei a bemedlade beväringsynglingen, den jemlikhet dem emelian , som härigenom uppkommer, skall uppmuntra den ene, utan att nedstämma den andre, samt tillika väcka båg till inbördes täflan i tjensleutöfningen. På dessa skäl och då Kongl, Maj:t, på sätt Dess of vanberörde Nådiga Bref den 24 Januari 1835 visar, icke funnit skäl atti Nåder bifalla Rikets Ständers förslag derom, att de beväringsskyldige skulle få, efter eget val och emot serskild ersättning, förse sig med rockar och byxor, så få Utskotten tillstyrka, att Friherre Raabs ifrågavarande motion icke må till någon Rikets SLänders åtgärd föranleda. Stockholm den 3o Januari 1845* STOCKHOLM I. Marcus, i 845. Statssamt Mini■ Besv.- ock Ehon.-Utshottens Betänkande, IV.-o 4°- Skriffel och rättelser uti Statssamt Allmänna Besvärsoch tilton omi-Ut skottens Betänkande, N:o 4°'
Förordnande eller allmänna Författningar förlänas i gods eller penningar af Publike Medel, sä wid Stats-Wcrket. som af andra Publikes Castor och Fonder, när gäfwan i warde eller penningar gär öfwer Femtio Riksdaler, ffrifwas pä Stämpladt Papper ester Sex för Hundrade. Fat - Den 18 Augusti. -94Z Fattiga Enkor och Barn efter Civila och Militaira Embetsman och Betjente, som pa den allmänna Pensions-Staten erhälla understöd, frias fran Stämpladt Papper. §. ro. De i Konungens Cancellie, Hof, och OfwerRätter, Collegier samt andre Werk Sakägare tillätas, att, enligt 14 Cap. 4 §. RäktegängS - Balken , i stället för Hufwudssrifterne af särssildte Handlingar, förete besannade afssrifter deraf, bör tillika intygas till hwad belopp Hufwudssriften är med Stämpladt Papper försedd, sä wida bessaffenheten, enligt hwad i denna Författning stadgaS, sadant päfordrar. Befinn-s deraf, att behörig Charta saknas till större eller mindre belopp, plikle Sakägaren enligt »4 §.^, och fylle den felande Chartan. Är Parten wistande långt frän Domaren, bör Afssriften bewlktnas halst af wederbörande Magistrats. Betjente t de större, och af Borgmästaren eller den i hanS ställe Presidium förer, i de mindre Städerne; men pä Landet af Häradshöfdingen, Presterssapet eller Krono, Betjente Dä andre Män bewittna rigtigheten, böra be utsatta deras tjenst, Caracter och hemort, ö- »r.
Jag tror det icke vara nog, alt, såsom Herr Hjerta vill, borttaga ordet Westgöthe utur den föreslagne underdåniga skrifvelsen; det vore bättre borttaga så mycket af sjelfva Gårdfarihandel!!, alt de menliga följderna kunde försvinna. Då likväl jag bar mig bekant, att BondeStåndet bifallit Utskottens första Betänkande, och PresteStåndet likaledes godkänt detta sednare, hemställer jag, om det är så alldeles rätt att här discutera om en redactionsförändring, som till ingenting tjenar. Min önskan vore visserligen, att hvarken förra eller sednare Betänkandet af Ridderskapet och Adeln antages. Jag tror, att Gårdfarihandeln utsträckt £9 H. c* 84 Den 19 Aug usti. med vissa correcliver till alla Medborgares utöfvande skulle vara mindre skadlig, men sådan, som den nu är, anser jag den hafva högst menliga verkningar, och finnér mig icke ens behöfva uppgifva skälen dertill. Då det nu genom a:ne Stånds redan fattade beslut är för sent att tillvägabringa . något sådant correctiv, anser jag den af Utskotten sist föreslagne underdåniga skrifvelsen mest olämplig, och vill ur sådan synpunkt heldre bifalla det förra äu det sednare af Utskottens Betänkanden. Friherre Cederström: Emot den redactionsförändring Herr Hjerta framställt skulle jag icke hafva något alt erinra, om den egde annat ändamål än, att få bort ordet Westgöthe, och om i någon mån derigenom bereddes mera tydlighet; men tvertom torde möjligen missförstånd deraf uppkomma. Då man erkäner riktigheten af Utskottens förslag, synes det mig vara bättre, att bifalla Utlåtandet sådant det är, än att, genom redactionsförandringar, möjligen bereda misstydningar, hvilket icke kan inträffa med ordet Westgöthe y hvarmed af en hvar, i den accéption det blifvit framstaldt, förstås en Gårdfari-handlande Westgöthe.