Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och anses såsom bevisadt att, icke fullt Irenne månader efter regeringsformens antagande, det enligt densamma först tillsatta Konstitutions-utskott, i hvilket flera af dessa män såsom ledamöter då sutto, genom memorial af den 23 Augusti, KonslHulion ?- Viskattets Memorial, N:o 9. 3 till Rikets Stander öfverlemuade ett förslag till ytterligare modifikationer af merananinde regel sålunda, att Konungen skulle vaia obetaget att “till sysslor vid akademierna befordra utländska män af utmärkta kunskaper och fortjenster och att af utlänningar likaledes i tjenst antaga språkoch exercilie-mäslare samt idkare af de fria konsterna11; ett förslag, som likväl vid dess slutliga pröfning under riksdagen år 1812 lika litet, sorn något af de sedermera vid flera sednare riksdagar framlagda modifikationsförslag i samma rigtning, lyckades tillvinna sig Rikets Ständers bifall. Likasom i allmänhet lagar af rent politisk syftning till sitt innehåll närmast bestämmas af de under tiden för deras tillkomst öfvervägande statsintressen, hvilkas upprätthållande eller befordrande man genom dem önskar befrämja, så är det ock utom tvifvel, att de allt undantag uteslutande ordalag, i hvilka ifrågavarande lag först affattades, närmast böra tillskrifvas den vigt, man under den fordna unionstiden fann sig ega skäl att fästa dervid, att ledningen af rikets inre förvaltning och angelägenheter icke måtte blifva öfverlemnad åt främmande män antingen från de öfriga unionsstaterna eller andra länder.
Men i det särskildta fall, som här är i fråga, är äfven hvarje medborgares lagliga rätts-fordran att skyddas, af lika vigtig, lika ingripande beskaffenhet, som krafvet af frihet. Det synes mig ingalunda så afgjordt, att en part, eller att parter, hvilkas rätt det är att blifva dömde af vederbörlig domstol, äro belåtne med denna slags dubbla Domare-magt, en i opinions väg, från ena hållet, en i vanligt laglig väg från det andra. Herr Cederschjöld har uppdragit en jemförelse emellan TryckfrihetsCommittéens föreslagna mellankomst, och det noggranna skydd, som Statens Ernbetsoch Tjenstemän enligt äldre författningar inför Domstolen njuta, bestående nemligen i Presters biträdande afen Consistorii-fullmägtig, och Krigsmäns af en Regementsfullmägtig. Jag hemställer, om detta kan hänföras till ringaste i5o Den 37 Januarii e. m. adaeqvation med hvad här är i fråga. Denne eller desse fullmägtige stå uti helt andra förhållanden till Domstolen, än de, uti hvilka den genom ett Grundlagsbud berättigade TryckfrihetsCommitte'en skulle komma. Fulimägtigen kan ej inverka på, än mindre moraliskt tillförbinda Domstolen, hvilket ej lärer nekas vara ganska möjligt med Committeen. Men alla dessa considerationer, och många flera, utgöra ej hufvudsaken. Jag har i det dictamen, jag nyss uppläste, vidrört hvad jag tror vara hufvudsakliga principer. Den deribland, som afhandlar Domaremagtens oberoende, icke blott af den ena, utan af båda Statsmagterna, är af en hög vigt. Jag önskade gerna undvika att ingå i de historiska exempel, som törhända skulle bevisa mera, än lämpeligt vore att i bevisningsväg framställa. Jag känner ganska väl skillnaden emellan hörandet af en Committé, och den inblandning i domareåtgärder, som i fordna tider, medelst såkallade Commissioner, varit af våra Ständer utöfvad; men detta är alltid en början; här är visserligen ännu skilnad, mycken skillnad, men dock frändskap.
Ar från utrikes ort kommande fartyg, Svenskt eller främmande, ämnadt att omedelbart ånyo användas för utrikes fart, må skepparen, då han vid sin ankomst till riket såsom provisionsartiklar medhafver Vin, Bränvin, Kaffe och Risgryn i större qvantiteter, än genom denna § bestämmes, vara berättigad att öfverskottet i märkrullan till återutförsel upptaga, hvarefter det bör under tullförsegling i packhuset eller i något säkert och tjenligt rum ombord å fartyget förvaras, till dess skepparen åter afseglar, då den kontroll iakttages, som i 45 § Tullstadgan för reexportgods finnes föreskrifven. Likväl och derest något af detta öfverskott, under sådant fartygs längre qvarblifvande i Svensk hamn, för besättningen till begagnande om skeppsbord finnes nödigt, må det i mån af behof utlemnas, hvarvid motsvarande afskrifning å de på märkrullan till återutförsel uppförda qvantiteter bör ske. Andra provisionsartiklar, än här ofvan nämnda, må likaledes, under iakttagande af ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 85. 95 erforderlig kontroll, till den del de icke under vistandet i Svensk hamn ombord användas, eller till qvarblifvande i riket förtullas, med fartyget åter utföras. Hvad af inrikes producerade, enligt utgående tullpasset, med fartyget bevisligen utförda provisionsartiklar öfverblifvit, må vid återkomsten, liksom utländska icke tullpligtiga provisionsartiklar, tullfritt disponeras. § 11- För gods, som under transporten genom tillfällighet tagit skada, må ej någon minskning i tullen tillåtas, så vida godsegaren sjelf vill detsamma disponera.
Skenet från ett enda ljus faller blekt öfver hans ansikte och framhäfver dess svårmodiga uttryck. Han är endast tjugufem år, och hans hjärta är ännu vekt, har ett hungrande behof af ömhet och godhet; men i detta ögonblick känner han sig så frysande ensam, af Gud och människor öfvergifven. Han tror, att en kvinna, som han älskar, svikit honom, och han vet, att det icke i hela staden finnes en varelse mera ringaktad och illa ansedd, än han. Prästerna ägna honom ett oförsonligt hat, stadens borgare misstro honom, och monsieur Unzer begagnar sig af alla medel att förstöra hans anseende. Hvarför allt detta? Därför att hans öfvertygelse en gång fört honom i kamp mot fadern, och därför att han sedan ärligt och öppet brutit med en del fördomar, som ännu ha bindande kraft för samhället och för de obildade! Däraf kommer det sig, att hans lif, som hittills varit ljust, börjar mörkna af bekymmer. Han sluter ögonen, gripen af längtan att frigöra sig från det nuvarande; tankarna söka tillbaka, och hans barndom hägrar i lösryckta episoder för erinringen. Han ser sin födelsestad, Halle vid Saale: det mörka torget och Mariakyrkan och rådhuset och det röda tornet med Rolandsstatyn, där han lekte som barn; han sitter i S:t Moritzkyrkan och stirrar mot altaret med dess snidade bilder af Kristus och den heliga jungfrun och lyssnar till stränga ord af en högväxt, myndig man med ett allvarligt ansikte, prägladt af sitt ämbetes värdighet. Det är hans far, som tolkar Guds lag från predikstolen, uppburen af tre symboliska figurer: synden, döden och djäfvulen. Han flyktar i ångest genom de trånga gatorna i gamla staden till sitt hem i S:t Ulrichsförsamlingens pastorshus och kastar sig gråtande i armarna på sin mor, ser henne frågande in i det bleka ansiktet med de underbara ögonen, som afspegla ett intensivt inre lif. Hon stryker med handen genom hans hår och kysser hans panna. Omkring bordet i matsalen sitta syskonen: den slätkammade, blida Elisabet, den starke, käcke Karl August, den allvarlige Samuel och den lilla Dorotea med det ljuslockiga änglahufvudet.
Oä Presteoch Borgare-Ständen alldeles icke satt i fräga, att det är Ständers rätt att sjelfwe revidera räkenskaperna, hafwa de ej gjort annat än cedcrat stna rättigheter. Jag hemställer der, före om det icke wote rättast att wi förenade osi i det beslut Bonde - Ständct fattat, och söka att bibchälla de rättigheter wi äga. Regerings - Formen utstakar i den 69 H.huru förhällas bör när twä Ständ stadna emot twä, och jag tror det är bäst att icke derifrån afwika. Jag anhällcr derföre om proposition ttll bifall pä Bonde - Ständets förslag. Herr Grefwcn 0 c h L a n d t - M a r« skalk en gjorde derefter proposition pä det rcdogbrelse-sätt Bonde-Ständet föreslagit, hwilkct bestvara, deS med Herr ? LkIman, Otto ?rselric, yrkade det tillägg, att för de Revisorer Riksens-Ständer förordna en instruktion mätte fastställas till deras efter, rättelse tvid förrättningen. Herr Grefwen ochLandt-Marska lken, som hemstälde om icke författandet af en sädan instruktion borde tillhöra Utskottet, gjorde, sedan Ridderjkapet och Ldcln tycktes häri instämma, proposition, att för de Revisorer som till denna förrättning af Riksens Ständer förordnaS, en instruktion mötte utfärdas och af Stats - Utskottet författas, samt Riksens Ständers pröfning underställas. Bi - Den >8 October. 4327 Bifölls. Herr Grefwcn och L a n d t - M a rskalken tillkännagaf, att enligt Riddc, stapel och Adelns beslut Riksdags - Ordningen nu till pröfning skulle förctägaS. Herr 8 i I v sr f t 0 I p e, l^rastric, upp» läste sölande strifteliga anförande: Ett af de wigtigaste ärcndcr har Ridderstapet och Adeln i dag att besluta: det att stadga dcn författning, som stall utgöra cn af Sweriges Rikes grundlagar
Utskottets framställning i punkten 17:o, angående förvaltningskostnaderna för Låne-kontorel i Wisby, är gillad af Presteoch Borgare-Stånden, men återremitterad af Ridderskapet och Adeln, och har Bonde-Ståndet, med afsteg å denna punkt, såsom sitt beslut antagit hvad Herr Aminoffs, ./. F., Memorialet bifogade, reservation innehåller. Som inom det Riks-Stånd, hvilket återförvisat denna framställning, meningarne synas hafva varit delade derom, huruvida densamma borde bifallas eller förändras lill öfverensstämmelse med berörde reservation, sami några nva af Utskottet förut icke pröfva de skäl dervid ej äro anförda; så och dä två Stånd godkänt nämnde punkt, har Utskottet ansett sig böra Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 88. 4:o. 5 till Rikets Ständers förnyade bepröfvande hänskjuta det förslag till föreskrift, som innefattas i omförmälde 17:de punkt af Memorialet N:o 67. Punkterna 48 och 49 vied förslag till sladganden, motsvarande §§. 99 och 400 i Banko-Reglementet, är o bi fallne af samtlige Riks-Stånden, dopk med den af Ridderska pet och Adeln samt Bonde-Ståndet beslutade förändring, att uti 18:de punkten, i stället lör ordet »b e/jen ingeti», ordet »vak/betjeningen», och uti 19:de punkten, i stället för ordet »betjente», ordet »v ak/b et jente» skulle införas; och som denna förändring endast afser redaktionen af föreskrifterna, får Utskottet 5:o. till densamma tillstyrka bifall. Öfriga nu ej omnämnda delar af Memorialet N:o 67 äro gillade af samtliga RiksStånden. Stockholm den 16 November 1854.
Det har sitt fönster åt borggården. Från detta rum leder ett par dörrar till drottningens skrifoch arbetsrum. Detta rum är ordnadt med den utsökta smak, som utmärker hennes majestät. Som en afbildning af detsamma medföljer denna uppsats, anse vi det öfverflödigt att ingå i nå- gon närmare beskrifning däröfver, helst densamma skulle lämna ett allt för otydligt begrepp därom. Likasom i konungens arbetsrum se vi ock här öfverallt porträtt af medlemmar af den kungliga familjen och dess anhöriga. Konstsaker och dyrbara minnen äro smakfullt ordnade och grupperade. Af blommor märka vi chrysantemum. — Innanför detta rum ligger hennes majestäts sängkammare och därinnanför hennes toalettrum. Väggarna i dessa rum äro dekorerade med fint ylletyg, ordnadt i grupper af spända veck på vissa afstånd från hvarandra, IDUN i sängkammaren mörkblått, i toalettrummet ljusrödt med hvita spetsar. Från drottningens toalettrum leder en passage in till tjänstgörande garderobierens rum. Innanför detta ligga åter tvänne väl försedda biblioteksrum. Från nämnda passage leder en trappa ned till entresol våningen, som bebos af drottningens hoffröknar m. fl. — Och nu: livad intryck ha de kungl. rummen gjort? Helt visst det, att de äro hållna i en värdig, imponerande stil, som försmår all öfverlastad, flärdfull prakt, samt att allt är gediget, allt harmoniskt och bekvämt anordnadt. Att i deras majestäters våningar vid fester sådana som t. ex. på konungens födelsedag de talrika gästerna icke kunna mottagas, är naturligt. Därför finnes också en våning, uteslutande afsedd för stora festliga tillställningar, nämligen 411 I väggen midt för hvarje fönster är en stor spegel infattad. Mellan fönstren liksom mellan speglarne stå höga, förgyllda kandelabrar. I elektrisk belysning, fylldt af strålande uniformer, företer detta galleri något utomordentligt effektfullt. Innanför galleriet ligga tvänne salonger. Och därinnanför — ja, därinnanför ha vi hvita hafvet, det kungl. slottets danssalong som bekant. Detta rum är det största i alla våningarna. Det har två fönster åt norr och sju åt öster.
Denna balk, Utsökningsbalken, tillåter icke någon sjelfpantning, icke någon egenmäktig åtgärd af fordringsägare, för att sätta sig i besittning af den honom icke tillhöriga egendom, som till godtgörande af hans kraf skall användas. Oin han vidtager någon sådan åtgärd; så griper han dermed Konungens Befallningshalvande i embetet, begår ett »tillgrepp» i och med detsamma han »pantar något till sig», skall derföre »varda skild vid det han tillgripit häfver», och böta och upprätta skadan. Om än dessa uttryck tillgripa och panta till sig kunde lämpligen användas på ett återtagande af det, man sjelf äger; så kunde de dock här icke vara tagna i sådan bemärkelse, då de ostridigt äga en annan, passande för lagstället, der de finnas, och hvilket ställes föremål ej kan sträcka sig utom hela den afdelning af lagen, till hvilken det hörer. Nu vore för öfrigt bemärkelsen alldeles hårdragen, i fall med tillgripa och panta till sig skulle menas att icke tillegna sig annat än sitt eget och icke taga någonting i pant. Det andra, eller det här ofvan först omförmälta lagstadgandet, »huru man skall sitt »återtaga», hörer till en helt annan lagens afdelning, der det också träffas, och innehåller, att ingen må »sjelfvilligt taga åter det han vidkännes, ehvad det är från honom stulet eller »han det tappat, utan skall han lita Konungens Befallningshafvande eller domaren derom till», men att han »må det återtaga af den, som är lösker man eller misstänkt att vilja rymma, »eller der stulet gods å färska gerning finnes». Allt väl öfvervägadt, kan detta lagställe hvarken betyda mer eller mindre, än att der den återfordrandes äganderätt är gifven, der är han ock berättigad att sitt återtaga. Det i paragrafens början gifna allmänna förbudet kan nemligen icke tillämpas på något af de fall, der innehafvaren af stulet eller upphittadt gods ej kan antagas för dess rättmätiga ägare, utan lagligen mister det, så snart utredt är, hvem som det förlorat..
Domstolens gemensamma rätt att lagförklaringar afgifva, Coust.Ulsk. afstyrker bifall till den första proposln, men tillstyrker bifall till den sednare. Derof kommer man i nödvändighet att hafva tvänne förslag rörrde den sednare punkten. Kölden händelse att Konungens första propos. icke skulle antagas vid nästa riksdag, så följer deraf klart, att §:ti måste innehålla att Konungens två röster i Högsta Domstolen skola qvarstå; men det är ingenting som hindrar att i alla händelser Konungens rätt att jemte Högsta Domstolen göra lagförklaringar mellan riksdagarna, kan upphöra. Det är ur denna synpunkt, sorn jag tror att Coust.Utsk. handlat, och den öfverensslämmer med hvad Frih. Tersmeden sednast Upplyste oss om, Frih. Sprengtporten, Jac. Willi.: Då IJr Frih, p. Landtm, i sin nyss afgifna förklaring icke yttrat, att Hr Frih. o. Landtm, för sin del fann något mot formerna stridande deruti att alternativa förslag kunna blifva hvilanda vid ett tillfälle, sådant som detta , då fråga är om tvän^ pe §§, som hafva sammanhang med hvarandra, och beslutet öfver den sednare §:n är beroende af beslutet öfver den förra; så synes det vara klart, hvad flere talare äfven yttrat, att det icke blir möjligt för Ständerna att vid pasta riksdag bifalla K. M:s nåd. propos. i fråga om lagförklaringarna, i händelse den K. propostn ang:de de tvänne rösternas upphörande i Högsta Domstolen då skulle afslås, med mindre än alf tvänne alternativa förslag blifva hvilande, hvaraf det ena igenfinnes i Konungens propos, och det andra i Ulsk;s förslag, grundadt på detta afslag. Jag hemstäder derföre, pm icke propps, kunde framställas i öfverensstämmelse med hvad flere talare yrkat. Gr. Frölich:
Och Då, efter Den beräfning, QBt uppgjort af De infomfler, font till åpanbclS; och ©jöfartS*gonDen anfeS årligen funna inflyta, ett öfwerflott hvarje år bör uppfomma af om» frång 100,000 h 120,000 3c:Dr Q3anco, bäfwe ‘SBi Derutom, för <28år Del, beflutit, att Detta öfroerflott af biDraget från ©merige må affättaS, och, efter £ommerce»£olIegii od; «£)anDe(S»©ocieteternaS i 9vifetS flörre fjö» och bänDelS»fläDer böranDe, anwänDaS för ©men» jfa banDelnS od; flöfartenS utmiDganDe och befrämjanDe, få roäl utom font inom Dvifet, och fålebeS äfroen funna begagnas till §t;r» och S5åf»inrättningarneS upphjelpanDe, få roiDa något ytterligare biDrag, utöfroer l;waD Derför reDan blifmit af öfl anflaget, funDe finnas erforDerligt. 3 öfrigt och bå <3Bi, wiD numera ittträffaDe föränDraDe ontflän» Digl;eter, anfett förvaltningen af Den hittills, unDer namn afContooy» afgift, famlaDe §onb tcfe mibare påfalla ett ferjfilDt (EmbetS^erf; bafve 9H5i boS ^ottgl'Sftajd t unDerDånighet anhållit, att Det l;it* 23ifc, till St. ©t. 5)rot. 1834 & 1835. 10:be ©ami, 1 2lfö, 2 23anöet, 13 StifS0a3S<58eflutet.
Björnstjerna omförmält, hurudan opinionen i allmänhet inom Europa skall vara i afseende på de aristocratiskt conservaliva och democratiskt progressiva principerne. Då detta nu icke hörer till saken, så vill jag icke ingå i vederläggning deraf, utan önskar endast alt för min del få i Den 25 September. 455 prot. antecknadt, det jag tror, att livad den ädle Grefven här på sin egen auetoritet uppgifvit såsom Europas allmänna opinion, egenlligen bör kallas opinionen inom vissa högre coterier. Hr Lagerheim: Utan att tvista med föreg:de talare om de mer eller mindre vigtiga concessioner, som af ett eller annat Stånd blifvit gjorde, och utan alt för min del vilja erkänna riktigheten af hvad en värd talare yttrat, att R. o. Ad. här dömmer i sin egen sak, då det tvertom icke är Ståndets enskilda sak, åtminstone är min känsla icke sådan, utan fäderneslandets, hvaröfver vi i alla frågor dömma, oafsedt hvad våra egna fördelar möjligen kunde taga i anspråk, vill jag i korthet uti hufvudfrågan öppet uttala min mening. Det af Const.Utsk. nu gjorda förslag sammanhänger med frågan om en förändrad representation, eller med andra förändringar, som böra föregå detsamma. Konungen nämner nu talmän hos Adeln samt i Borgareoch BondeSt:n; i PresteSt. är talmannen sjelfskrifven. Detta visar, att det icke är valprincipen, som är erkänd hos de förnämste ordförandena inom våra samhällsinstitutioner. Efter min öfvertygelse skulle förslaget, om det antogs, möjligen kunna föranleda både intriguer och missnöjen, icke ensamt hos R. o. Ad. utan äfven hos de andra Stånden. Numera är det häfdvunnet, att en ledamot af R. o. Ad. förer ordet inom Utskrn; rubbas detta, så blir det vida mera möjligt att sårade fåfängor och missbelåtenheter uppstå. För öfrigt ogillar jag visserligen icke sjelfva saken och det förnuftsenliga deruti att ordförander väljas, men i närvar, ögonblick anser jag det icke passande att antaga förslaget.
Comiterade af alla Riks-Stånden utsågos lill Lagförslagets slutliga förberedande granskning, innan detsamma underkastades samtlige Rikets Ständers afgörande pröfning, hemställande för öfrigt, om icke, i sådant fall, de respeclive Riks-Slånden borde, till denna Lagförslagens ytterligare behandling, sjelfve vid denna Riksdag utse Fullmägtige jemte Suppleanter. 4:o. Herr Holm: ”Jag vill hafva bestämdt uttryckt, dels att jag, lika tued Herr Friherre Stael v. Holstein, anser Grundlagen i 87 §. Re - Lng-Utskollets Utlåtande IV10 St. gerings-Formen, lägga hinder i vägen för Sländernes granskning af förslaget till Civil-lag, i det skick, hvaruti den blifvit öfverlemnad, och dels, att jag anser codifiering af alla till Civil-Lagen hörande stadganden hafva bort föregå, eller gå i bredd med utarbetningen af förslag till ny Lag, och att, då sådant ej skett, det ifrågaslällde samlandet af de spridda Lagstadgandena, efter min öfvertygelse, bör ega rum, för alt tjena till vägledning vid granskningen af Lagförslaget.” 5:o. Herr Hessle: "Då den af Lag-Utskottet föreslagne codifiering af 1734 års Lag, med derefter utkomne förklaringar, kungörelser och författningar x verkställigheten kommer att medföra betydliga redactionsförändringar, och i det hela blifver ett arbete, som, jemte det, alt detsamma säkert fordrar flere års tid, måste för granskningen af nya Lagförslagen antagas vara mindre nödigt, då man redan eger desse författningar samlade i flere, tid efter annan, utkomne verk, kan jag icke biträda hvad Utskottets Betänkande i denna del innehåller.” 6:0.
Den 20 Junii, gälla för Cassans räkning, till dess den samma till Rätten återställes med Directions påskrift att den dödas må. Så väl Skuldebrefvet som Inteckningsbeviset skola utan öfverskrift eller radering innehålla noga oell tydlig uppgift af de pantsatte fastigheterne; dessutom bär uti Inteckningsbeviset vara intagit, huruvida Sökanden nu mera är ensam ägare af panten, och att han obehindrad med laga säkerhet kan den pantsätta; och derföre bör äfven uppgifvas, om han är ogift, Enkling, eller i annat gifte trädd, i hvilka båda senare fallen afvittringsbevis äfven böra företes. För öfrigt bör Skuldebrefvet vara inrättadt efter följande formulair: Som vi undertecknade af den under Högloflige RiddarhusDirectionens disposition ställde N. N. (Cassa) (Fond) till låns bekommit en summa stor o. o. Riksdaler Specie Banco, med vilkor, att af räntans erläggande till sex för hundrade otn året, så förbinde vi härmed oss, en för bägge och bägge för en, såsom för livarderas egen skuld att sex månader efter föregången uppsägning lånet med upplupen ränta till fullo återbetala i samma mynt, som vi af Cassan undfått, och emedlertid vid förlust af al! uppsägning den utfäste räntan för innevarande år vid årets slut, och derefter hvarje halft år inom slutet af Junii och December månader riktigt erlägga; att de utgifter Cassan för lånets skull emellertid utbetalt, uppå erhållen tillsägelse, eller vid räntans betalande ersätta, och att alia förenämnde inbe - Den 20 Junii. 317 talningar genom insättning i Riksens Sländeis Bank, samt insättnings-attestens aflemnandc till Riddarhus-Contoiret verkställa. Till Cassans säkerhet för fullgörandet häraf pantsättes härmed för oss och vår rätts innehafvare vår fasta Egendom N. 1ST., uti N. N. Län, N. N. Härad och N. N. Socken, (Ti, K. Stad, N. N. Församling och N. N.
„ 22,500, skulle alltså för Prbvincial-läkare - R:dr R:mt 94,300: 1) Flera läkare vid Universitetet i Upsala inberäknade. 2) Flera läkare i Göteborgs stad inberäknade. 3) Flera läkare i Norrköpings stad inberäknade. 4) Kongl. Flottans läkare i Carlskrona inberäknade. 5) Flera läkare vid Universitetet i Lund och Malmö stad inberäknade. Kongl. Majlis Npd. Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Nov. 1889, kl. 11 f. m. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Stander, angående Statens jernvägsbyggnader; Gifven Stockholms Slott den 17 November 1859. Uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 16 September 1837, angående föreslagna jernvägs-stamliniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande, tillkännagåfvo Rikets Ständer, bland annat, att, med afseende å angelägenheten deraf att, innan några andra jernvägsarbeten för statens räkning företoges än de, för hvilka anslag under då varande riksdag beviljats, noggranna och fullständiga, icke blott tekniska och topografiska, utan äfven statistiska, landels industri och rörelse i synnerhet omfattande undersökningar blefve anställda, Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts nådiga disposition anvisat ett anslag af 130,000 R:dr R:ml för bestridande af de kostnader, som voro förenade med sådana undersökningars anställande i alla ofvannämnda hänseenden, dervid Rikets Ständer ansågo upplysningar böra inhemtas af ej mindre vederbörande embetsmyndigheter, än hushållnings-sällskapen inom de län, genom hvilka Statens jernvägar komme att anläggas. Med anledning häraf fann Kongl.