Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa Tjenstemän, hvilka redan tillryggalagt en sä lång tjenstetid, som vid Banken redan skulle gjort dem befordrade i högre Tjenstgrader, synes åtmindstone förtjena att komma i lika beräkning med deras högst lönta vederlikar i Banken, i synnerhet då de tjenande vid ett Verk på Indragning knappast äga hopp till framtida befordran. Då Ridderskapet och Adeln, uppå af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd fråga, yttrade sig anse denna anmärkning hindra antagandet af Utskottets Betänkande, blef det samma till Utskottet återremitteradt. Å nyo föredrogs StatsUtskottets den 25:te och a^tde dennes på Bordet lagde Betänkande, angående förhöjning uti det Honorarium, som Riksens Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret uppbära. Den 51 Juli e. m, Friherre Stael von Hollstein, Corfitz Ludvig; O / Den frågan om tillökning i arfvode! för Fullmägtiga i Banken och RiksgäldsContoiret, bltf redan väckt vid Riksdagen i Örebro 1812, utaf en af Hedervärda BondeStåndets Ledamöter, dock denna gången enskildt för BondeStåndets Fullmägtiga. BancoUtskottets yttrande af den 29:de Juni samma år, som linnes i Bihangets fjerde del pag. 2295, strider helt och ballet emot närvarande Utskotts Betänkande. De uti det förra anförde grundade skäl, att Fullmägtige i detta Honorarium icke böra finna någon egenskap af Lön, afpassad efter tidernas omskiften, mer eller mindre tillräckelig till utkomst, utan endast ett vedermäle af deras Principalers erkänsla för uppfyldt förtroende, samt att hedern af detta förtroende bör vara tiilräckeligt skäl att, utan afseende på nrer eller mindre belöning, åtaga sig besväret; den härtill icke har råd eller lägenhet, kan ju undanbedja sig det samma. Detta Betänkande anhåller jag således måtte afslås. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog bifall till Utskottets Betänkande.
Förklaringen den 23 Mars 1807 i g:de punkten innehåller, det för förra resan ådragna straffet blifvit i alla delar fullbordadt, innan samma brottslighet ånyo föröfvades; 3:o Böter skola ej uttagas ur den pliktfälldes sterbhus. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 12 Mars i835. XTppIäst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 12 Mars i835. Preste-Ståndet den 12 Borgare-Ståndet den 12 Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående fardags åtnjutande å sd kallad embetsjord i städerne. (Lagoch Oecon. Utsk. N:o 48). S. A. K. Då något bestämdt stadgande icke finnes angående tiden, då jord, anslagen till lön åt Embetsoch Tjenstemän i städerne, efter Innehafvarnes död eller afgång från tjensten, skall afträdas, helst 10 och i3 §§. af 16 Cap. Jorda-Balken icke synas vara till frågor härom lämplige; så och enär 3-2 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N.o 3o8 billighet fordrar, att bemälde Tjenstemän må i detta afseende njuta enahanda förmon som Boställsinnehafvare å landet är vorden tillagd, hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M. i underd. föreslå utfärdandet af en Författning, hvarigenom stadgas: att, när Embetseller Tjensteman i stad, som af stadens Cassa undfår aflöning, dör eller från tjensten eljest afgår, skola, derest icke annorlunda finnes förordnadt, han eller hans rätts innehafvare vara berättigade, att å till lön anslagne hemman, jord eller lägenheter njuta laga fardag på enahanda sätt, som angående boställen å landet föreskrifvet är. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den ia Mars 1835. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adelö den ra Mars i835.
Hvad åter de för nästa Quipquenniutn och sedermera framgent af Kongl. TabellCommissionen föreslagna ändringar och förbättringar uti Tabellernas inrättande beträffar; så finner Utskottet dem hufvudsakligen uppgifna uti 2ne Förslager. i:ö Att Kongl. Majit i Nåder skulle tackas anbefalla dess Befallningshafvanden i Länen, att, igenom Kronobetjeningens åtgärd, insamla och TabellCommissionen meddela de Besv. och -Elion. utsk. Bstiinkanden. årliga uppgifterna om utsädets och skördens förhållande, dä Presterskapet, som nu har sig denna befattning uppdragen, derifrån lunde befrias oftare, än hvart femte år. 2:0 Att emot en sådan befrielse åläggas en vidsträcktare och noggrannare classihcation af folkmängden efter näringarne, samt mera detaillerade uppgifter, i afseende på helsovården. Till detförra förslagetlärer Kongl. Commissionen hemtat anledningar den Acten bifogade underdåniga inberätteiseifrån Landshöfdingen i Upsala Län, Herr Friherre Fock, rörande den åtgärd Friherren i detta afseende, för det honom i Nåder anförtrodda Län, vidtagit. Men vid granskningen af denna åtgärd, samt öfriga thy åtföljande uppgifter befinnes först, att icke blott genom Kronobetjeningen, utan ock under hand, så småningom och i privat väg, ds summariska anteckningarna blifvit samlade; och för det andra, att Friherre Fock föreslagit denna utväg, icke med upphäfvande af det nu anbefallda sätt, att i denna del upprätta Tabellerna, utan endast såsom en Controll för hvart tredje år å RifcsTabellen, efter förra vanligheten författad. För sin del kan Utskottet icke inse, hvad fördel denna förändring, i och för sig sjelf alltid vådelig, skulle medföra. De af Kongl. Ta be 11C o m m i-s io nen uppgifna och allmänt kända hinder för dessa uppgifters säkerhet och fullständighet, liggande i Allmogens fördomar och farhåga för ökad beskattning, .Besv. och Ekon. Utsk.
Uti ett den 10 innevarande månad på nådig befallning afgifvet underdånigt utlåtande öfver en af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Gotlands län gjord hemställan att, i anseende till den nuvarande Residensbyggnadens i Wisby otillräckliga utrymme, mindre ändamålsenliga inredning och andra brister, få från Landtränteriet förskjuta kostnaden för förberedande åtgärder, med afseende på uppförande af en ny lämpligare sådan byggnad, har Öfverintendents-Embetet, med förmälan, att Embetet låtit genom en af sina Arkitekter på stället undersöka den öfverklagade bristen på utrymme inom Länsresidenset samt uppgöra förslag till dess afhjelpande, vidare anfört, att nuvarande Residenset, som vore beläget vid Strandgatan och utgjordes af en lång tvåvåningars stenhusbyggnad, innehölle tillsammans 24 rum, deraf i bottenvåningen sju, till en del besvärade af mörker och svår golfkyla, voro upplåtna till embetsrum, och de öfriga 17 disponerades af Landshöfdingen; att det utrymme, som ansågs behöfligt, uppgifvits till 4 5 rum för embetslokal och 24 rum, inberäknadt tambur, kök, handkammare och skafferi, för Landshöfdingen eller för hela Residenset 39 rum; att, sedan serskilda förslag rörande byggnadsfrågan blifvit från Öfverintendents-Embetet framställda och Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande delgifna, derunder yppats tillfälle att, mot en summa af 20,000 R:dr, för Kronans räkning förvärfva en invid nuvarande Residensets norra gafvel och i samma sträckning som detta vid Strandgatan belägen byggnad med tillhörande gård och trädgård och att Embetet, med afseende å det erkändt vigtigaste skälet för Residensets utvidgning eller behofvet af sundare, rymligare och ljusare embetslokaler, samt, då detta ändamål, hufvudsakligen i följd af det nuvarande
Det kommer icke i fråga, när en samlad summa linnes af 3 millioner r:dr att genast disponera beloppet af detta årets möjligen blifvande vinst; den kan icke komma i fråga alt disponeras på ett, två eller tre år. Om den blott villkorligen disponeras nu, nemi. till det belopp som kommer att visa sig af bokslutet, så träder man icke banken för nära och gifvet' icke anledn. till de farhågor man förespeglat. Jag åberopar i öfrigt de sakrika reservationer, som finnas betänk, bifogade emot Utsk:s förslag att consolidera banken genom sedelstockens minskning, hvilken händelse skall inträffa, ifall Utskts förslag att afkorta så betydligt på stats - 21 D c n i S e p t e rn b e r f. m. verkets skuld, blir antaget. Att ingå i närmare öfverläggning rörtde dispositionen af denna vinst nu, synes mig vara att träda i förväg de öfverläggningar och förslag, som man har skäl att vänta sig från StatsUtsk. och jag afhåiler mig derföre derifrån; likväl vill jag hemställa tili Utsk, om icke, enär ett så stort belopp som 3 millioner kommer att disponeras, hvaraf blott en ringa del kommer att första året utgå, det vore skäl att i låneväg, genom handels-disconten, mot nedsatt ränta göra den öfriga delen användbar i rörelsen, nyttig och fruktbärande för banken. Då banken äger 3 millioner och deraf icke mer än en kommer att utbetalas, så äro ju 2 millioner qvar; hvarföre ej utlåna dem mot låg ränta, hvarigenom sedelstocken komtne att ökas till sitt fordna belopp? Jag nämner detta, äfven med afseende på den motion jag gjort; måhända kunde härigenom medel anskaffas för det ändamål jag afsett. Jag instämmer i begäran om återremiss. Gr. Frölich: Jag borde måhända icke vidare yttra mig, för att ej förlänga discussionen och draga ut på tiden för återremissens ankomst till BancoUtsk.; men det egna förhållande, att jag der fungerar som ord för. tills vidare, gör, att det är för mig lämpligare att här yttra mina tankar än i Utsk.
Hemmen begå därför icke så sällan följande fel mot de unga: 1) Råder därinom en frivol ande, som rent af förkväfver alla religiösa anlag hos barnen; 2) Anser sig hemmet hafva uppfyllt all rättfärdighet, då det fått öfverlemna barnet åt skolan, och betänker ej, att skola och hem böra städse samverka för uppnåendet af ett godt uppfostringsresultat; 3) Bortklemas barnen och få tidigt vänja sig vid öfverflöd och pockande på andras hjälp, hvarigenom de blifva kärlekslösa och lätt komma att betrakta andra människor blott såsom medel för tillfredställande af just deras önskningar; 4) Få barnen icke lära sig tukt och lydnad, hvilket sedermera i lifvet bereder dem otaliga svårigheter, då de komma i beroende af andra; 5) Genom ytligheten i uppfostran kunna lätt energien och arbetslusten förgå hos barnet, ty äregirigheten är en mycket svag drifkraft, som vid motgångar lätt slår öfver till sin motsats: likgiltighet; 6) Blifver icke alltid nedlagda uti barnets själ den kärlek till det goda oeh den sedliga styrka, som kunna bevara detsamma för den mängd frestelser, som möta i lifvet, utan den unga är redan från början lik en båt, som utan både segel och roder är utkastad på hafvet och föres blindt af vind och våg, tills den blir fördränkt eller krossad mot klipporna; 7) Det kan icke förnekas, att ett gräsligt lättsinne gör sig i våra dagar alltmera gällande; och hvar har man att söka roten därtill, om ej i hemmet, ty ynglingen har ej kanske uti sin egen moder lärt sig akta och värdera kvinnan, och flickan ej fått klart för sig, att dygden utgör just hennes värde såsom kvinna och aldrig kan ersättas vare sig af talanger eller hela världens skatter. Detta viktiga ämne om hemmets inverkan på barnen skulle kunna belysas från många andra synpunkter; de nu anförda må vara nog. Måtte mången kvinna och moder betänka, att det ej är nog med att gifva lif åt barnet, sörja för dess timliga behof, bibringa det en yttre dressyr i sättet att skicka sig samt i sin tid kasta det på skolan för kunskapers förvärfvande, utan att det gäller uppfostra ett allvarligt och för allt godt nitälskande släkte.
Ehuru de olägenheter, hvilka, enligt hvad föregående årens Revisorer anmärkt, funnits vidlåda post-inrättningen, såväl i afseende på den osäkerhet och i vissa fall långsamhet, hvarmed post-befordringen skett, som i afseende på det vid bref-vexlingen med Norrige rådande frankerings-tvång, till en del blifvit afhjelpte och nu äro under behandling för att ytterligare afhjelpas, samt för öfrigt i väsendtlig mån bero på frågan om större förändringar med skjuts-väsendet i riket, anse sig likväl nu församlade Revisorer, med anledning af ofta inträffade poströfverier, icke kunna underlåta, att fästa uppmärksamhet vid nödvändigheten deraf, att, vid postväsendets ordnande, ändamålsenliga åtgärder skyndsamt vidtagas, hvarigenom de ofta upprepade poströfverierna, så vidt möjligt är, må kunna förekommas, samt postiljoner och postförare ej städse vara blottställda för så stor lifsfara, som under närvarande postforsling eger rum, helst Post-verkets inkomster synas vara fullt tillräcklige för tillvägabringande af en sådan vigtig och väsendtlig förbättring, sedan numera icke några bidrag derifrån utgå till Statens allmänna behof. § 17- Vid anställd inventering befunnos Post-verkets säkerhets-handlingar i god ordning, och bestodo desamma, inventeringsdagen den 5 nästlidne September, uti obligationer, deraf löpande med 4 procents ränta 612,000, med proc. 18,000 och med 5 proc. 25,000 Riksdaler, eller tillsammans 655,000 Riksdaler bankomynt. Kongl. Tull-verket. Dess räkenskap, som utan anmärkning blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad, uppgifver förhållandet med inkomster och utgifter sålunda: — 43 _ Debet. Balans från år 1856: Tillgångar Uppbörd: Sjötulls-medel: För inkommande varor 7,175,784: 14: » utgående dito 179,185: 36. — Abandonerade varor 52: 44. — Natt och år ståndne varor 146: 3. 9. Handelsoch sjöfarts-fondens medel 706,149: 34.
Då nu öfverläggningen förklarades fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle Bevilln.Utsk:s förslag i afseende pä de artiklar, öfver hvilka R. o. Ad. icke förbehållit sig att serskildt besluta, ropades ja och nej; hvarefter Hr Landtm, hemställde om R. o. A. ansåge att i afseende på dessa artiklar 1845 års tulltaxa borde fortfarande blifva gällande, samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, förklarade del han trott sig finna ali den sist framställda proposm blifvit besvarad med öfvervägande ja. Frih. Raab begärde votering. Upplästes till justering följande förslag till voler.propos.: Den som anser Bevilln.Utsk:s, i dess utlät. N:o 13, afgifna förslag böra blifva gällande, i afseende på de delar af tull-lagstiftningen, hvarom R. o. Ad. icke förbehållit sig att serskildt besluta, voterar ja; den det ej vill voterar neH Vinner nej; komma 1845 års tullbestämmelser att blifva gällande i afseende på de delar af tull-lagstiftningen hvarom R. o. Ad. icke förbehållit sig att serskildt besluta. Frih. Cederström: Jag har ingenting att anmärka emot den framställda propos., utan har endast begärt ordet för att erinra de Hrr som vid förra voteringen röstade ja, att de nu böra lösta nej. R. o. Ad. godkände den föreslagna voter.proposm och efter voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 28. Nej — (58. De delar af tull-lagstiftningen, hvilka ansetts böra hvar för sig blifva föremål för beslut, blefvo härefter företagne till pröfning. l:sta punkten, ang:de upphörandet af införseltullen d de sidan 10 i Utsk:s betänk, upptagne varor, äfvensom å chinabark, omalen. Hr von Hartmansdorff:
En annan värd talare Hr Gr. Lagerbjelke har ansett det vådligt, afl stadgandet i 24 § Reg.E. om målens beredning i nedre just .-revisionen borttages. Det borde likväl icke vara Hr Grefven obekant, att den t ifrågavar. beredning, så vidt någre andre än föredragande revisions-sekretm deri deltaga, numera icke kan anses vara af någon särdeles vigt och att den för öfrigt ej heller omfattar hvarken brottmål eller s. k. besvärsmål, utan endast de civile 2 II. 11 162 Den 19 Januari f. m. tvistemål, hvilka genom ordentligt sökande dragas under högsta domstolens pröfning jemte skiftes-ärenden hvaruti i öfrigt den föredragande endast har en rådgifvande icke en beslutande röst. I öfrigt torde Ilr von Hartmansdorff fästa uppmärksamheten dervid alt, på sätt Hr Gunther förut nämnt, det redan nu beror pä Konungen, att när Han så för godt finnér öfverflytta afgörandet i sista instansen af de s. k. besvärsmålen till högsta domstolen, hvilket ock i några delar skett t. ex. i afseende på skiftesärenden, och ytterligare kan ske, hvilken dag som helst, såvida högsta domstolens tid skulle tillåta en sådan tillökning i göromål. Besynnerligt är det ock, att det skall anses såsom ett prerogativ för Konungen, att vara belastad med åliggandet, att pröfva alla möjliga mål af den mest obetydliga beskaffenhet. För min del befarar jag, alt om detta prerogativ skulle riktigt fullständigt utöfvas, man slutligen icke funne någon som ville åtaga sig den mödosamma befattningen att vara Konung i landet. Här har blifvit yttradt, att det vore högst olämpligt, att frågan om tillökning i antalet af högsta domstolens ledamöter skulle kunna komma att bero af votering i förstärkt Stats-Utsk. Det synes mig likväl icke vara mer olämpligt, än att frågan om ett ökadt antal ledamöter i hof-rätter eller andra domstolar kan blifva beroende af votering i samma Utsk. Jag förmodar likväl, att när Regeringen finner för godt att till R.
af Rikets Ständers Bank försedda med tillräckliga rörelse-kapital, må i de förras ställe inrättas å de orter, hvarest behofvet deraf visat sig vara mest framstående; samt att, derest icke dessa tvänne förslag ansågos kunna bifallas, vederbörande Privatbanks-direktioner matte förpligtas ej allenast att, genom inrättande af vexlings-kassor, bereda allmänheten tillfälle, att i det öfver allt gångbara riksmyntet utbyta de af dem utgifna sedlar, än ock alt hädanefter utgöra vida högre bevillning af sina behållna inkomster, än som af dem nu erlägges. Af finans-kommittéens underdåniga betänkande, i hvad det rörer frågan om nuvarande Privat-bankers ersättande, i händelse de, vid oktrojtidernes slut, skulle upphöra, inheinlas, att kommittéen, beträffande de 3:ne olika utvägar, sorn i delta hänseende kunde ifrågakomma, nemligen: l:o alt fylla behofvet, genom motsvarande utgifning af sedlar och lån ifrån Rikets Ständers Bank, eller utvidgade eller nya afdelningar af densamma i landsorterna; 2:o att förnya nuvarande Privat-bankers oktrojer, eller meddela sådana ät andra scdclutgifvande enskilda banker, eller Banko-Vtskottels Betänkande, N:o 34.
Man får leta efter en rymligare och mer fördomsfri definition på författarskap än Zolas sats: ett hörn af naturen sedt genom ett temperament. Satsen förtjenar dock endast detta beröm, om ordet natur fattas i sin mest vidsträckta bemärkelse. Eller äro icke skönhetskänsla och inbillning ett hörn af naturen lika visst som att t. ex. Swinburne är skald, oaktadt han skrifver verkliga skaldestycken? Äro icke en diktares fantasier också en form af verklighet? Sagospelet och féeriet Faust är det ej gripet ur lifvet? Existera ej Mefistofeles och Per Gynt med lika intensiv realitet som några af de skuggor, med hvilka vi samtalat i gathörnen eller med hvilka vi suttit till bords? Hvem vill väl bestrida att en af Edgar Allan Poes fantasterier innehåller lika mycket af lifvets väsen som någon inventarieförteckning. Det är icke ensamt det rent konkreta, som utgör verkligheten. Om ett skåp vid vårt första uppvaknande ter sig som ett spöke, är denna syn i sig sjelft icke mindre reel än anblicken af sjelfva skåpet vid full dager. Hellre derför en själfull katolsk dikt om underverken i Lourdes, hellre en individuellt berättad spökhistoria än en träartadt programfast sannsaga utan den personliga stilens sanning. God personlig konst är lika verklig som verkligheten. Uttrycken »något sökt», »bizarrt» och »fantastiskt» springa med en sällsamt gäckande klang ur anmälarens penna, då författaren till »Pepitas Bröllop» en gång söker afkasta hvardaglighetens pinsamt välkända godtköpskläder. Så mycket lenare smeker samma penna vid upptäckten att tandläkarens historia är »behjertansvärd». Men frågan gäller icke om något är sökt utan om det är funnet, och när tandläkaren, som spefullt kallades »trotjenarinnan », blir »behjertansvärd», måste man utbrista: Hellre än »behjertansvärd » lillnaturalism en storformad diktning, som visar oss menniskolifvet i festbelysning, denna må komma från en het lidelse eller en spelande fantasi!
S. DWid förnyad föredragning af StarsUkstolkers/ den 3 Augusti pä bordet lagda, betänkande, i anledning af Kongl. Majus nävigcr strifwelse af den 28 Julii 1812, om de twenne serstilda summor, svin enligt 63 §. i Regeringsformen böra för oför»'sedda händelser afsattas och anflas, blef detsamma af Höglofl. Ridderstapet och Adeln till alla delar bifallit, vt supra. S. D. Föredrogos ä nyo Skals-Utstottets d. g Augusti och Banco. Utskottets d. Z Augusti pä border lagda betänkande», angående antalet af de revisioner, som före nästa Riksdag böra anställas öfwer Stats-, Bancooch Riksgäldswekkens tillständ, hwilka biföllos; hwarjemte och i anledning af Wällofl. Borgareståndets inbjudning, Höglofl. Ridderstapet och Adeln instämde i det förbehåll, hwad Statswerket beträffar, att innan nästa revision deröfwer infaller, i8sy och föregäende arens räkenskaper Mage wara behörigen afsiutade och reviderade, samt Revisorerne såmedelst beredas tillfälle, > att inhämta den wid 1810 ärs början waeande balance i stulder, tillgängar och afstrifningar. vt supra. S. D. Föredrogs ä nyo Bewillnings-Utstottcts, den Z Augusti pä bordet lagda, betänkande, innehållande swar pä Riksståndens anmärkningar »vid U>stortetS förslag till en ny Charta Sigillatä Förordning; och blef derefter berörde förflag med de ändringar detta betänkande innnehöllo, af Höglofl. Ridderstapet och Adeln gilladt och antagit, vr supra. S. D. Dbn 8 Augusti. Kör S.Di I anledning afförNhad föredragning af Ex. peditions-Utjkotletsben z sistledne ZjUlii pä dordet lagdamemorial, anqäende utsättande af tiden till nästa lagtima Riksdag. bestöt Högtofl.
Sammanlagda summorna af hvad sålunda blifvit användt vid Faktoriet utgöra alltså för de 3:ne åren 44,004 R:dr 11 sk. 8 rst., och då härtill lägges en behållning uti 1843 års räkning från föregående året, stor 153 R:dr 9 sk. — R:dr 44,257: 16. 8. Anledningen tili skillnaden emellan sistnämnde summa och den uti Revisions-berättelsen uppgifna 63,769 R:dr 42 sk. 5 rst. synes härleda sig derifrån, att uti Berättelsen öfverföringarne från extra anslaget och åtskilliga titlar af ordinarie anslaget till förlagsmedels conto blifvit betraktade såsom särskilda uppbörder och sammanblandade med de från Krigs-Kollegium anordnade medel, hvilka uppdebiterade (orlagsmedc 1 s-posler utgöra skillnaden emellan summorna, elier ett belopp af 19,512 R.dr 25 sk. 9 rst. Derjemte har Kollegium bordt erinra, det Revisorerne, vid beräkningen af utgifterna för de 3:ne åren, icke till afdrag iakttagit ofvanstående medels behållning tili 1846, minskningen uti Faktoriets skuld sedan 1842 och den summa af 1844 års uppbörd utaf ordinarie statsmedlen, som blifvit använd för Faktoriets anläggnings fullkomnande; utgörande dessa summor tillsammans 17,382 R:dr 7 sk. 7 rst.
St:r hafva afsagt sig rättigheten att besluta någon förändring under 10 år; kunde en sådan rättighet vara dem medgifven, kunde de likaväl afsäga sig rättigheten att vidtaga någon förändring under 50 år, eller för huru lång tid som helst, och då vore all lagstifttande-rätt kommande Ständer betagen. Jag kan dessutom icke inse hvilken nytta af ett så beskaffad! beslut skulle upstå, så länge den rättighet finnes i grundlagen medgifven, att förändra till och med sjelfva grundlagen på 3 är. Om nu ett förslag att förändra just den 01 §:n Reg.F. vid nästa Riksdag framställdes, så bestämmer grundlagen att denna förändring inom 3 år kan blifva lag, såvida Konungen dertill lemnar sitt samtycke. Jag hemställer då om det vore lämpligt att vidtaga sådana åtgärder, att om en annan ändamålsenlig förändring föreslogs, skulle man se sig förhindrad att antaga densamma, derföre att man förut afsagt sig rättigheten att på 10 år, eller hvilken tid som helst, företaga någon förändring. Jag anser derföre en så beskaffad princip vara högst vådlig, emedan R. Stars lagstiftnings-rätt derigenom tillintetgjordes, och då jag således vid en kommande Riksdag icke med min röst kommer ätt biträda ifrågavar:de förslag, äfven om det för öfrigt skulle medföra de goda verkningar det åsyftat, kan jag icke eller nu medverka dertill att förslaget blir hvilande, utan bifaller för min del Const.Utsk:s Betänk, Jag kan icke eller instämma i reservantens yttrande: ”att Högh Utsk. hade bort tydligt erkänna det omsorgsfulla bemödande Regeringen genom den Nåd. Propos:n ådagalagt att medla emellan de stridiga åsigterna”. Jag kan icke göra det derföre alt, om jag det gjorde, så skulle jag i och med detsamma uttrycka, att jag icke ansåg Regeringen för öfrigt ådagalägga denna omsorg att medla emellan stridiga åsigter i alla andra frågor; men då jag deremot tror mig böra antaga befintligheten af ett sådant omsorgsfullt bemödande hos Regeringen i alla frågor, så kan jag icke instämma i reservationen, hvilken tvärtom synes kunna betraktas såsom en anmärkning emot Regeringen. Hr Bråkenhjelm: