Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Svårighet torde ock möta att inom vapnet finna personer med på en gång tillräcklig vana vid militära och administrativa ärendens behandling, samt den härför behöfliga författningskunskap, och tillika erforderlig kännedom i tekniska, vapnet tillhörande ämnen, för att -i så väl det ena sora andra afseendet kunna fatta på egen öfvertygelse grundade beslut. I)et är visserligen sannt, att ansvarigheten lättare kan utkräfvas, då magten är lagd i en persons hand, men förmåga kan ansvarigheten ej framkalla, och mig synes att statens bästa bättre befordras dermed, att felaktiga åtgärder afböjas eller förhindras innan de komma tjU utförande, än att ansvar derför utkräfves, sedan de blifvit utförda, då gjord gerning ofta ej kan godtgöra?, äfven med tillämpning af det strängaste ansvar. Jag anser visserligen ej omöjligt, att åt flottans ekonomiska Öfverstyrelse kan gifvas en lämpligare sammansättning och organisation än den Förvaltningen nu eger, men är öfyertygad om vigten och nödvändigheten af aR en me]lan-instans gifves, der den kollegiala formen bibehålles, för att åstadkomma fullständig och noggrann utredning af ärendena, äfven de af teknisk beskaffenhet, som röra flottans materiel, och för att olikheterne i åsigter hos Befälhafvarne vid särskilda stationer ej skola föranleda kastningar i åtgärder, som kunna vara menliga för vapnet.” 2:o Af Herr Kapitenen m. m. C. A. Sundin: "I det beslut, rörande Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena, hvaruti Komiténs pluralitet stannat, kan jag icke instämma, enär jag af den för Komitén utfärdade Nådiga Instruktion icke kunnat finna någon anledning att upptaga frågan om flottans ekonomiska Öfverstyrelse, och detta så mvckec mindre, som helt nyligen en särskild Komité varit förordnad att behandla denna fråga i sammanhang med Rikets öfriga Styrelseoch Förvaltande verk. Sistnämnda Komité har dessutom, enligt min tanka, så tillräckligt utredt denna fråga, att Regeringen, på hvars pröfning
5 Sami. 1 Afd. 10 Haft. 2 10 Bevil Inings-Utsknttets Betänkande M 20. vid flera föregående riksdagar af honom framstäldl förslag att embetsoch tjenstemäns löner och pensioner måtte befrias från all beskattning; dels Yrkat, att för vinnande af rättelse i de högst otillförlitliga och sanningsiösa taxeringsvärdena å fast egendom pä landet, hvilka, enligt hvad allmänt erkändi vore, icke uppginge ens till tredjedelen af egendomarnes verkliga värden, hvarje egendomsegare skulle vara pligtig uppgifva huru många tunnland åker och öppen jord, artificiel och naturlig äng samt hage och skog, han ansåge sig ega; att, på grund af dessa uppgifter, bevillningsafgiften, bestämd till vissa belopp pr tunnland, borde af vederbörande Kronofogde debiteras; samt att, med hänsigt till dessa belopp, egendomarne borde indelas i frenne klasser, omfattande hvarje klass vissa län; förmenande motionären, som åt Bevillnings-Ulskottet öfverlemnade att föreslå beloppen för jordens taxering efter denna metod, att med en maximi-afgift af 1 R.dr Runt pr tunnland åker, 66 öre pr tunnland äng. 20 öre pr tunnland bagar och 10 öre pr tunnland skog, skatten skulle blifva icke mindre gifvande, men mera rättvis än för närvarande; dels ock hemställt, att nu stadgade rättighet för låntagare till s. k. bevillnings-afdrag å ränta, sora är till mer än fem procent förskrifven, måtte upphöra, enär detta afdrag, till beloppet alltför drygt, utginge lill förmån ej för Staten, utan för låntagaren, hvadan lagstiftningen härom hell och hållet hvilade på falska grunder; samt af Herr Friherre Creutz, S., som, under åberopande af vigten och nödvändigheten alt beskattningen framförallt drabbade lyx och öfverflöd, föreslagit att alla titlar, som ej grundade sig på innehafvande slatstjenst eller embete, mätte upphöra, eller, om de skola fortfara, att en revision af nuvarande rangordning måtte företagas samt hvarje] med rang förenad titel, af hvem eller hvarhelsl den innehades, måtte med årlig skatt beläggas; inom Högvördiga Presle-Ständet: af Herr Kongl.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 159, angående extra Stals-arnslag tilt f öremåltillhörande FinansDeparlemen tets handliiggn ing. (U. A.) Uti Första punkten af nämnde Betänkande hade Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer att, med bifall till Kongl. Maj:ts derom gjorda Nådiga framställning, bevilja ett anslag af 83,000 R:dr för ombyggnad af den å vägen emellan hufvudstaden och Drottningholm belägna Nockeby bro samt derjemte hemställt, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånig skrifvelse anhålla, att, för begagnandet af denna bro äfvensom af den å samma väg befintliga Trallebergs bro, sådan afgift måtte bestämmas, att en fond derigenom kunde bildas för broarnes framtida underhåll och ombyggnad. Denna punkt är godkänd af Ridderskapet och Adeln' samt Preste-Ståndet, hvaremot den förra delen deraf blifvit af Borgare-Ståndet och punkten i sin helhet af Bonde-Ståndet återremitterad. Hos Borgare-Ståndet hafva flere ledamöter yttrat sig i öfverensstämmelse med innehållet af den. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL i&UVlfaWBA VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM ARÉN 1856 OCH 1857. AIDHA SAMLIAGEA. 2ulra Afdelningen: Kongl. ]ftaj:ts liefallningshafvandes Embets-Berältelser. Å»a>a& SÅasaa.
Sparre påpekade, ofta inträffande missbruken af lösöreköp, soro haft till följd att man velat helt Den 28 Maj. och hållet afskaffa dessa köp, allt mera aftaga, då det funnes en ärlig utväg att nå samma mål. Man har sagt, att de flesta lagstiftningar afskaffat underpants-institutionen; detta yttrande tror jag dock är något förhastadt, ty hvad man i åtskilliga länder och sednast i Norge afskaffat, är icke en sådan, som den hvars antagande nu här är i fråga. I Norge t, ex. afskaffades egentligen ett stadgande 5—T—7 i 1685 års lagbok, så tvätydigt, att en kommentator säger det »vieret opkastet tvivl om hvorvidt rörligt gods kunde hypothiceres.» Underpants-institutionen finnes hos flera i afseende å kredit-lagstiftning ganska praktiska folk. Så t. ex. uti flera af de Tyska staterna, bland annat de fria riksstäderna, och uti de flesta af de Schweitziska kantonerna. En af dessa, Zurich, har i sin af den utmärkte Prof. Bluntschli redigerade, år 1854 antagna, nya lagbok antagit underpanten. Af Nord-Amerikas fristater hafva många, oaktadt juristernas och bland dem kanske den förnämsta Kents protester och de allmänna sympatierna för den gamla Engelska »Commors Law», under de sednaste decennierna infört underpant. Denna uttrycker ett nya tidens behof, som gör sig gällande genom missbruk, falska köp, om det ej legaliseras. jag yrkar bifall å den föredragna lista §:n. Hr Nordenfalk, Carl: Då jag i likhet med de talare, som motsatt sig Utskrts vidtutseende förslag, anser att det mål, hvartill man önskar komma, kan vinnas genom sammanfattning och komplettering af gällande författningar rörande förlagsinteckning, så förenar jag mig i yrkande om återremiss, på det att Utsk:t måtte taga i öfvervägande Gr. Sparres i hans reservation framställda förslag.
Salen är aldeles för liten för denna dekorering, det är det första och äfven det sannaste intrycket af Monte Carlos teatersal, som i förbigående sagdt endast rymmer mellan 500 à 700 åskådare, och hvars scen är så liten, att alla scenerier vid uppförandet af mera betydande operor falla nästan inom det löjligas gräns. Hvarje tumsbredd i den aflånga salongen är upptagen af sirat, i hörnen sitta små, koketta balkonger, och väggarne täckas af sköldar, konsoler, qvinnogestalter i upphöjdt arbete med de sceniska konsternas emblem och blanka, fönsterlika spegelrutor med bruna sammetsdraperier. I taket kring den ofantliga gaskronan af brons och kristaller äro utförda stora, allegoriska freskomålningar, föreställande antagligen de på tiljan idkade konstarterna, men nerifrån kan man knappast urskilja några bestämda grupper bland detta vimmel af figurer, bland alla dessa sjungande och spelande gossar och alla dessa nakna, dansande qvinnor med flygande lockar och böljande, mjuka kroppslinier. På hvarje detalj kan man se, att intet blifvit sparadt, att man öst ut guld med fulla händer, för att också den finaste konstsmak skulle blifva tillfredsstäld, och dock har resultatet blifvit, att härinne icke finnes en vrå, der parvenyens skrytsamhet icke sticker fram, att man icke ett ögonblick sitter på de mjuka schaggstolarne utan att erinra sig, med hvilkas medel all denna lyx åstadkommits. På salens långväggar hänga några sköldar med namn på berömda kompositörer. Är det icke ett talande drag för stället, att Mozart blifvit placerad, om jag icke missminner mig för mycket, midt emellan Meyerbeer och Glinka, ett drag karakteriserande platsen och koketteriet med alla de främlingar, som samlas här, kommande från verldens alla hörn och kanter?
Min uppmärksamhet vid det i förenämnde 74 §, i fråga om sammanskott af ätliga varor till tågande Trupp, redan fastställda stadgande, att denna gärd genast med penningar skall betalas. Då lika ovilkorligen skyndsamma betalnings-termin nu tillämpas, äfven på Truppens förplägning, skulle genom ett bifall dertill oundvikliga tillfällen sig förete, då genom en tvungen afvikelse från §:ns ordalydelse Lagens helgd blefve bruten och dess anseende förmindskadt. Med de knappa tillgångar, som vanligtvis finnas vid tillfällen af ett hastigt inträffadt Krig, anser Jag en ytterligare utsträckning af hvad 74 § i detta fall stadgar endast ledande till onödiga tvister, föranledde af en gifven rättighet, å ena sidan, och dess ej ögonblickliga uppfyllande, å den andra. För Eder kommer nu att uppläsas, Gode Herrar och Svenske Män, redactionen af de §§ i Grundlagarne, som enligt Mitt och Edert sammanstämmande beslut höra förändras, och hvilka, efter att sålunda hafva vunnit full kraft af Lag, behörigen skola blifva till allmän efterrättelse kungjorde. Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, medvall Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Memorial med förslag till ny redaction af 29 § Regerings-Formen. I anledning af en af enskild Riksdagsman hos Constitutions-Utskottet gjord motion, får Utskottet härmed hos Riksens Ständer vördsamt anmäla följande förslag till ny redaction af 29 § Regerings-Formen: Till Evke-Biskop och Biskoppar, med hvilkas val förhålles efter förra vanligheten, dock så, att Upsala Stifts röst vid Erke-Biskops val beräknas lika nied tre Consistoriers, utnämne Konungen en af de tre, som föreslagne blifvit. Hvilket förslag till behandling enligt 56 § Regerings-Formen till Riksens Ständer vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 19 Julii 1815. På Högloft. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Högvörd. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein.
Summa 1,270,252 45 5- Ehuru en betydande brist uti denna inkomst årligen uppkommit, har dock Stats - Utskottet , då det ar utom gransen för dess befattning , att med regleringen häraf taga någon åtgärd, bibehållit den år 1312 påräknade summa eller Summa Enligt den vid 1812 års Riksdag skedde Stats - Reglering beräknades Stats-Verkets Ordinaiie Inkomster till samt de i egenskap af Bevillning inflytande till Tillhopa Men uppå de grunder detta Betänkande här fram - 702,000, U987,349 14 5- V, 1,500,468 41 9. 1 -9 87,34 9 i t 5- 3,487,818 8 2- man Den iä Juni. manföre innehåller, hafva Stats - Verkets Ordinarie Inkomster nu blifvit upptagne och beräknade till 1,681,395 37 i* samt de i egenskap af Bevillning inflytande, likasom, ar 1812, till 1,987,349 *4 5-' Stats - Verkets Ordinarie inkomster hafva således genom den nu föreslagna beräkning vunnit en tillökning emot år 1812 af 180,926 R:d 43 sk 4 rst. örn året. Stats - Utskottet får i öfrigt tillkännagifva att sedan år 1812 hafva inga af de i Riks-Staten då påräknade Inkomst-Titlar upphört, äfvensom några nya icke eller tillkommit, som kunnat öka Stats - Intraderna, utom Dödsfalls och Avancements Besparingsmedlen, sorn Stats - Utskottet nu ansett böra uti Ordinarie Inkomst - Staten upptagas. Till Riksens Högloft. Ständers eget ompröfvande hemställer Stats - Utskottet allt detta vördsammeligen. Stockholm d. 9 Juni 1815. På Högloft. RidderskaPå Högvörd. Prestpets och Adelns TedaStåndets Ledamöters raöters vägnar vägnar Carl De Géer. Gustaf Murray.
Den 4 Mars. *77 1813 kurmat verkställas 4ii|:dels månaders ar. bete ; och “ada således redan blifvit från Revisiohens början full''jordt 6 6 g |:dfels månaders arbete , men hela förevarande Revisionen, på satt berordt är, utgör 7g6^:dels månader, finnes, att den åter., stående Revisionen för samtliga Afdelnihgarna, enligt förra undersökningen, endast utgjorde j 27 jsdels rråfiaders , hvaraf for första Afdelnia* gen belöpte ro adils månader, för indra Afdelningen 49 j niels, för tredje Afdelningen stB jidéis, och for fjerde Afdelningen 2 84-.déls månader, hvilka Revisions-rester dock blifvit ökade för Fsta och /jide Afdelningarnä genom de den 4 sistlidne October uppskattade Räkenskaper, nemligen för den förra med månader, i anseende till Kongl. Krigs Collegii Förråds Räkningar, och den sedna. le 3 månader, af Strålsunds neli Götheborgs JEssaders Räkenskaper for åren 1808 och r8ot). Deputerade hafva icke erhållit tillförlitlig underättelse, huruvida några Krigs - redogörelser annu kunde vara att införvähta, sorn i sin män annu möjligen korn me att föröka Revisions göromålen, helst erfarenheten visat, att sådant icke annorlunda än under Revisionens gang kunnat till en del utrönas, men det är troligt , att om några Krigs redogörelser ännu saknas, sådant är af den mindre betydenhet, att sjelfva granskningsarbetet icke derigenom böt i någon verklig man forlängas. Det hr icke obekant, hvilket Uppseende för.' orsakades af Deputerades till rbia års Riksdag gjorde 78 Den 4 Marsi gjorde berättelse, att en summa af omkring R:d 227,000 Banco ditintills blifvit i anrriärkningsväg antecknad. Också hade Riksens Ständers Statsutskott, genom Hof « Canzlers - Ernbetet , derå infordrat specifiqve Förteckningar, hvilka, rrieddelte , tydligen instämde med hvad Deputerade förmält ; i enahanda piano hafva
Och om »weman at för cn sa uplyst samling tolka mina känslor, röjer sig i mina af upriktigheten dikterade uttryck, hoppas jag Högloft. Ridderffapet och Adeln likwal täcktes afhöra til flut. Dä det nu mera ej är et brott at med sanningens okonstlade, men för nägra alltid obehagliga spräk yttra stna tankar: Dä ej mera alt som pä detta sätt framtränger i dagen, kan benämnas med den sinnrika tile! Lrnn. n h:He8t!Ul8, sä lät ost ej försumma et ögnablick, som bör anwändas til Fäderneslandets bästa, eller under skydd af den sint uttänkta anmärkning, at rätta tiden bertil ännu icke inträffat, läta den gä förbi ocb sedan famla efter skuggan medan werkligheten förswunnit. — Erfa, renheten lär i alla tider blifwa den säkraste grund at rätta mistbruk och taga nödige pre cauttoner - 3Z2 Den i iIunii. LLutioner mot deras fortfarande. Den bedröfliga kännedom wi äge om wart Fosterlands, olycka wisar noq tydligt för dea, som medowäldgranffar händelserna under f. d. Konungens Regeringsårat ej allenast den RucivL Regeringsformen, Sakerbets-Akten m. m., ej allenast denna Konungs olyckliga temperament och enwishet, störtat detta stolta och fordom mägtiga Rike i det djup af olycka, hwari det nu nedsjunkit. Olycklige Konung! om Du längt afwikit frän de förfäders exempel hwars stora namn bordt ingi fwa wördnad och blifwa et wärdigt efterdöme, sä hafwa också stere af Dina Rädgifware och Rikets högst upsatte män — lika sä litet liknat de wcrksamme Rikets Höga Herrar som under den store Spira ägde werldens beundran och utgjorde FideyneslanLets heder och stöd.
Holmgren öfverlåtit uppdraget att lånen uttaga och qvittera, hvilket den sistnämnde ock fullgjort, jemte det han aflemnat S. A. Holmgrens qvittenser, enligt hvilka medlen kommit denne tillhanda, tvist uppstått om låntagarnes skyldighet att lånen återgälda, hvilka tvister, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Domar af den 11 Augusti och 10 November 1854, samt den 7 December 1855 blifvit afgjorde, och har Kongl. Majit förklarat den omständighet, att Låne-Kontoret till annan än gäldenärernes befullinäktigade ombud utbetalt lånebeloppen, icke kunna lända gäldenärerne och deras löftesmän till be - Banko-Utskottets Utlåtande N:0 7. 7 frielse från skyldigheten att lånesummorna återgälda, så vida det styrktes, att penningarne verkligen konnnit låntagarne eller deras ombud S. A. Holmgren tillhanda, men då riktigheten af S. A. Holmgrens till W. Holmgren utgifna qvittenser å lånebeloppen blifvit bestridd och det icke kunnat visas att samma qvittenser äro vordne af S. A. Holmgren utgifna, hafva gäldenärerne och deras löftesmän blifvit från betalningsskyldigheten för dessa län befriade.
Af dessa 4 classer ar det ofta nödvändigt att skilja mördarena i särskildta rum, men annu nödvändigare är det att åtskilja ijufvarna, emedan, om de få sitta tillsammans, sådant har det aldra menligaste inflytande på criminnl-processens gång. Hvad de ransakningssky Idige beträffar, så hemställer jag, 0111 icke mången* sorn varit färdig alt bekänna hvad lian vet sannt vara, under ransakningen i de flera brottmål, Iivari lian varit inblandad, blifvit förmådd att afhålla sig från bekännelsen, just derigenom att lian suttit häktad tillsammans med andra försvarslösa, så är del naturligt, alt de böra vara afskiljde från andra arreslanter, men kunna vara förvarade i en stor sal, hvarest nödigt utrymme för deni finnes. Men bland de öfriga 3 classerna, som jag baft äran nämna, behagade herrarne finna, att det är högst nödvändigt att åtskilja fångarna; och huru skall nian kunna göra det, då man sällan bär mindre än dubbla antalet af den mängd fångar, för hvilka fängelset år beräknad! att lenina runi, äfven då de sitta tillsammans? Det är således lill Iänsfängelserna, som man isynnerhet bör vända sin uppmärksamhet, när det är fråga om den hjelp, som R. St. nu frikostigt räcka åt Regerni. Näst den brist på utrymme, sorn jag nu framställt, så äio brislerne vid nuvarande tillståndet inom länshäktena isynnerhet kännbara i afseende på bevakningen. När jag säger, att jag ofta har öfver 80 fångar, och dertill icke mera än 6 slottsknektslöner, hvaraf 2 äro anslagna till en fångvaktmästare, sotn oundvikligen behöfves, så finnes alt iike mera än 4 slottskneklar återstå. Hvar oell en af dem har icke mera 011 -y af en dränglön. Huru skall jag af denna karl kunna begära en tjenstgöring, vida strängare än den värfvade knektens, sorn åtminstone äger rättighet att hafva 2 eller 3 nätter fria? Det är icke rimligt.
Bemälde Embete yttrar nemligen: »I afseende på den af Borgerskapets Äldste väckta hemställan om förflyttning af Förmyndare-Kammarens öfverskotts-mcdel från Allmänna Barnhus-inrättningen till Allmänna Fattigvården, på den grund att jemlikt det af Eders Kongl. Majit den 28 December 1850 för Allmänna Barnhuset utfärdade Nådiga Reglemente, fattiga barns antagande till barnhusbarn, i motsats med hvad förut egt rum, och hvad genom öfverskottsmedlens anslående till Politie-Barnhuset varit afsedt, numera ej kan ske, utan en, efter verkliga kostnaden lämpad inköpssumma, får jag i underdånighet anföra att väsentlig irring i detta hänseende egt rum, i afseende på Barnhusets verksamhet i öfverensstämmelse med ofvannämnda Nådiga reglemente, enär Barnhuset, nemligen högst betydligt och för vida större summa, än som öfverskottsmedlen utgöra, bidrager till stadens fattigvård, synnerligast derigenom att de fattiga barn, som sakna föräldravård, eller hvilkas föräldrar eller vårdare blifvit häktade eller intagne på dårhus, sjukhus eller annan välgörenhets-anstalt, å Barnhuset intagas, att Stadsnämnden får för en nedsatt summa af 100 Ridr der inköpa omkring 100 barn, och att fattiga mödrar jemväl kunna, mot samma inlösningspris, få sina barn till barnhusbarn antagna. Enligt infordrade uppgifter från Allmänna Barnhuset för år 1854, då öfverskotts-medlen från Förmyndare-Kammaren utgjorde 11,221 Ridr 18 sk. Banko, blefvo från Poliskammaren till Barnhuset remitterade 148 barn, af Stads - Allmänna Besvärsoclt Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 36.
Signeul den 3 Mars 1815 utgifvet betyg innehållande, att Johan Sederholms fordran för Skeppet Rivolta blifvit af Franska Regeringen erkänd, och fixerad lill Åttatio Tre Tusende Tvåhundrade Åttatio Åtta Francs hvarjemte till upplysning i afseende på frågan, hvilka af SederAo/mska arfvingarne borde anses berättigade, att på de af Rikets Höglofl. Ständer fastställde grunder komma i åtnjutande af denna ersättning, förteckning å CommerceRådet Johan Sederholms arftagare blifvit aflemnad. I anledning häraf, hade Committerade i underdånighet andragit, alt då af ofvanberörde Ämbels-hetyg inhämtades, att den uppgifne fordningen af 83,288 Francs för Skeppet Rivolta, blifvit af Franska Regeringen erkänd, samt någon annan bevisning häraf lika litet syntes af desse alfvin - 144 StatsUtskottets Betänkånden» gar kunna åstadkommas eller böra fordras, som den varit möjlig för de fleste Öfrige år 1812 sig anmälde fordringsegare hos Franska Staten , hvilka mästadelen icke haft andre Handlingare till bestyrkande af deras rätt, än hemäldte Charge' d’Affaires derå meddelade förteckning eller uppgift å beloppen; så enär Kongl. Majrt under den 16 Dec. 1812 funnit skäl att i Nåder godkänna och fastställa de på sådan grund uppgifna flere dylika fordringar, hade Committerade bos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt, örn icke vid lika beskaffade omständigheter, och i följd af Rikets Ständers begifvande, Sederholmskn fordringen måtte, i Nåder godkännas till ersättning på det sätt och med de vilkor, sorn Rikets IlöglofL Ständer anmält. Och skulle i sådant fall af berörde Summa 83,288 Livres Tournais, efter Åtta sk.
De, hvilka göra det, böra derföre icke behandlas på samma sätt, som de, hvilka utdela sakramenten af lättsinne eller i afsigt att dermed gäckas. Nu har man likväl velat bestraffa dem, som allvarligen göra denna förrättning, med 300 dalers böter, under det att man later qvarstå bötesbeloppet af endast 50 daler för dem, som drifva gäck med sakramenten. Detta är ett alldeles förvändt förhållande, hvadan jag anmärkte det, då frågan förra gången förevar. Men -det har icke hulpit, utan Utsk. har sökt draga sig ur den iråkade motsägelsen derigenom, att det, såsom Hr Bibbing anmärkt, inflickat ordet eljest i det föreslagna lagstadgandets sista mom. Ar en dylik lagstiftning riktig? Kan hon vara någon representatif församling värdig? Jag tror det icke. -Vid sådant förhållande och då jag icke ser någon möjlighet att för ögonblicket vidtaga behöflig rättelse i r 38 Den 14 November. det anmärkta hänseendet, så återstår icke annat än förslagets ogillande, hvarom jag hos R. o. Ad. vördsamt anhåller. Hr Carleson, Edv. Henr.: Man har sökt att från domares olika mening om tillämpningen af 2:dra §:n i 1 Kap. Missg.Brn leda sig till nödvändigheten af det föreslagna lagstadgandet. Man har åberopat den omständighet, att Högsta Domstolen tillämpat nämnde § på sådana personer, hvilka obehörigen utdelat nattvarden, äfvensom ä dem, hvilka af sådana personer annammat det heliga nädemedlet, men att deremot andra domstolar icke ansett §:n å sådana fall tillämplig. Att förhållandet verkligen är sådant, måste äfven jag erkänna, men jag kan deremot icke medgifva, att domstolarues upfaltning af lagparagrafen har varit olika. Ty det kan möjligen hända, alt de olika utslagen varit beroende af olika bevisning i målen.