Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att utgifterne för inrättandet af paketposten kunde strax ej fullt bestridas med afgifterne för de paketer, som den medtoge, utan att ett särskildt anslag eller understöd derföre vore nödigt, i anseende till de första kostnader en sådan inrättning alltid erfordrar; jag tror dock derjemte, att den skulle med tiden till den mån väcka en mer och mer ökad litterär och industriel förbindelse mellan provinserne och deras Städer, att den ej allenast borde kunna betacka utgifterne för dess eget vidmakthållande, utan troligen äfven i en framtid lemna öfverskott åt Postkassan. Till det förberedande underhjelpandet af denna inrättning vågar jag föreslå, antingen alt Statsverket skulle bispringa den med ett årligt anslag af 25,ooo R:dr B:co till nästa Riksmöte, eller ockj hvad enligt min öfvertygelse vore det bästa, posttaxan ökles med i5 procent, hvilka tills vidare borde i detta afseende och. i allmänhet till postens förbättring inom landet användas. Denna tillökning å Posttaxan är så obetydlig, att säkert ingen Correspondent deraf skulle erfara någon anmärkningsvärd pålaga. Jemför man den Svenska Posttaxa 11 med den, som för närvarande äger rum i andra Stater, t. ex. i Preussen, hvarest Post4 H. 8 Den u December f. m. systemet är uppbragt kanske till den hittills största kända fullkomlighet i det bildade Europa; sä finna vi, att äfven med den af mig föreslagna tillökning å Posttaxan inom Sverige, denna dock blefve uppsatt till den billigaste fixation. Afgiften för ett bref från Ystad till Stockholm, ett afstånd af öfver 60 Svenska mil, är nu 7 sk. 6rst., hvilka likväl ej utgöra mer än 3| sk. silfvervärde; den blefve med i5 procents förhöjning för lodet 8 sk. 8 rst.: från Greifswald till Berlin, hvaremellan afståndet endast utgör 20 Svenska mil, är afgiften 5 silfvergroschen, eller g sk. B:co, och i ett nästan analogt förhållande är Posttaxan öfver hela Tyskland, ja öfver hela Europa.
Och på det ifrågavarande tjenst skulle för en sådan person blifva antaglig, fordrades, dels att den försåges med lika aflöning, som i motsvarande tjenstegrad kunde påräknas, och dels att innehafvaren deraf berättigades att, under fortfarande befordringstur och emot afträdande af den för vikarien nödiga aflöning, vara ledig från annorstädes innehafvande syssla. Justitiae-ombudsmannen har derföre föreslagit, att ari vodet för sekreteraren i hans expedition måtte förhöjas till 1,600 R:dr, häruti inberäknadt sekreterare-arfvodet vid Tryckfrihets-kommittéen, samt att merbemälde tjensteman måtte, genom särskildt stadgande, erhålla tillåtelse till ledighet från den tjenst, han förut kunde innehafva, dock med bibehållande af densamma åtföljande befordringsrätt jemte de löneinkomster, som öfverstege hvad hans vikarie ansåges böra uppbära. Beträffande de vid samma expedition anställde 2:ne kanslister, så tjenstgjorde den ene såsom Registrator samt verkställde derjemte utskrifningen af de utgående expeditionerna, hvadan ock, i betraktande af hans aflöning, äfven om denna vöre,lika med vanliga kanslistlöner, någon ytterligare tjenstgöring af honom icke skulle kunna fordras. Endast den andra kanslisten kunde således biträda vid fånglislornas granskning, hvilket granskningsarbete, oaktadt all använd flit, derföre icke kunnat vidare medhinnas, än att, såsom förut blifvit för Rikets Siänder anmäldt, fånglistorna för det sednast förflutna och en del af det föregående året fortfarande befunnos ogranskade. Med afseende å detta förhållande och enär Justitiae-ombudsmannens under 184-7 och 18+8 års riksdag gjorda hemställan om rättighet att få antaga en 3:dje kanslist icke blifvit bifallen, har Justitiae-ombudsmannen nu anhållit, att Rikets Ständer matte bevilja förhöjning till 600 R:dr af det hittills bestämda arfvodet för hvar och en af ofvannämnde 2:ne kanslister.
Uti 5 §. hör ordet ”fördrag”, såsom redan af en -talare är anmärkt, utbytas mot ”aftal.” Utur 7 §. tror jag, att sista delen af första mom. kan utgå. Der står nemligen: ”så framt dessa medel icke till bibehållande af Bankens grundfond pröfvas erforderliga.” Uti 8 §. 2 mom. stadgas: ”hvad utaf grundfonden vid något tillfälle användes, skall derefter af bancovinsten ersättas, så att fonden, så fort ske kan, återbringas till sitt ursprungliga belopp.” Detta stadgande finnes således på 2:ne ställen och synes lämpligen kunna uteslutas från 7 §. Uti sista mom. af 10 §. säges: ”Stat för Bankens utgifter, med undantag af löningar och arfvoden för dess tjenstemän, varde vid hvarje Riksdag likaledes af Konung och Ständer bestämd.” ”Konung” skall naturligtvis nu utgå, och för öfrigt hemställer jag, huru den stat väl komrae att se ut, som ej upptoge löner och arfvoden. Jag anser detta stadgande vara oriktigt uttryckt; men i öfrigt tror jag, att det är i sin ordning, att lönestaters bestämmande sker vid hvarje Riksdag. Uti 11 §. stadgas: ”att för hvarje qvartal skall, inom en månad derefter, en uppgift om summan af de vid half årets slut utelöpande” &C. &c. För att här vinna mening, måste antingen qvartal utbytas mot ”halfår,” eller tvärtom. Sista mom. af denna som handlar om Konungens ombud, utgår. Slutligen får jag, i afseende å stadgandet i 21 §., fästa Utsk:s uppmärksamhet derå, att om någon lånerörelse skall bibehållas, det företrädesvis må blifva den på namn och med kortare omsättningstider. Jag tror icke med Frih. Boye, att något särskildt stadgande behöfves derom, att rörelsecapitalet ej får minskas. Jag tror, att dessa förhållanden jemna sig sjelfva, då vi blott erhålla ett bestämdt mynt i landet, och tillfälle sålunda blir öppnadt för inländska och främmande capitalister att här med säkerhet och fördel använda sina capitaler.
Prot. 1840. 9 Sami. 1 Band. 37 210 Prot. Utdr. d. 11 April 1840. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets, sedan den 8 dennes bordlagda, Utlåtanden: N:o 19, i anledning af väckt motion om ändring i Tull-författningarne. N:o 20, i anledning af väckt motion om ändring i sättet för Landsoch Stads-Fiscalers tilloch afsättande. N:o 21, i anledning af väckt motion om utfärdande af ny Consuls-stadga. Ståndet fann, för sin del, med godkännande af Lag-Utskottets åtgärd, att den motion, hvilken innehålles i Utlåtandet N:o 19, borde till Bevillningsutskottet öfverlemnas, och de motioner, hvarom förmäles i Utlåtanden IN:ris 20 och 21, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. S. D. Föredrogs ånyo och biföllos följande Betänkanden af Bevillningsutskottet j den 4 dennes å bordet lagda: N:o 4, i anledning af Puksdags-fullmägtigen Gustaf Bernhard Appelfjvists motion om Kungörelses utfärdande, att Häradsskrifvare utan lösen skulle vara skyldige i mantals-längden anteckna hemmansköp, arrende-contract, m. m.; och N:o 5, i anledning af Riksdags-fullmägtigen J. O. Widegrens, af Anders Jonsson från Tuna såsom egen upptagne, motion om befrielse för allmogen att erlägga bevillning för ulöfvande och försäljning af handsmide. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets sedan den 8 dennes å bordet hvilande Memorial och Utlåtanden, nemligen: N:o 33, i anledning af en från Bonde-Ståndet remitterad af Anders Nordmark från Westerbottens Län väckt motion. Lades till handlingarna. N:o 34, i anledning af Professorn E. G. Geijers motion om inköp och inredning af tjenlig local för Riks-Archivet. Bifölls.
Tre egna Fullmäktige; städerna af första klassen hvardera Två; de af andra klassen, med rätt att ställa två, hvardera minst En; och städerna af tredje klassen hvardera En Fullmäktig. Städerna af de öfriga klasserna ega att sända hvardera En Fullmäktig; dock med rättighet att förena sig Två, högst Tre, om en person, hvilken likväl måste vara till Riksdagsman vald för den af dessa städer, der han sjelf valrätt eger. Riksdags—fullmäktig för stad af tredje klassen må jemväl kunna tillika antaga fullmakt för en annan stad af lägre klass. 2:o. Valen skola ske inför vederbörande Magistrat, efter det å hvarje ort öfliga valsätt, deruti. likväl ändring kan ega rum, dä antingen någon stads valberättigade innevånare, eller ock en eller flera klasser bland dem, om sådan ändring öfverenskomma och Konungen, efter vederbörandes hörande, finnér skäl densamma fastställa; börande, i fråga om sudan ändring, de valberättigades röster, der valen dittills omedelbart förrättats, beräknas efter hvad hvar och en af de väljande till staden eller dess allmänna behof skallar. Efter denna grund beräknas ock vid riksdagsmannaval rösterna, der det omedelbara valsättet är öfligt, så vida icke annan beräkningsgrund pä nu föreskrifvet sätt antages. Annorlunda, än genom ordentlig omröstning med slutna sedlar af de valberättigade eller af deras utsed,de elektorer, må Riksdags-fullmäktig icke kallas. 3:o. Ingen må för städerna till Riksdagsman utses, som icke minst tre år före den dag, hvartill Riksdagen blifvit pålyst, varit, enligt l:a momentet af denna §, valberättigad i staden; och beräknas denna tid från tjensteeller borgare-eds afläggande eller från det utöfningen af yrke börjat eller egandeoch besittningsrätt till hus, tomt eller jord i staden blifvit förvärf vad. Ar egare af hus och tomt eller egare och innehafvare af stadsjord, Frälseman eller till Preste-Ståndet hörande, vare han ej för staden valberättigad eller valbar. 4:o. Fjerdeparts-egare inom länet bosatt. 5:o. Utom Fahlu Bergslag — efterrättelse uppläsas. Stockholm den 17 Augusti 1854.
Inteckningslagaren borde ärlägga 5 eller 5§ Procent och Cassan utgifva 4 eller 5. Obligationerne kunde utfärdas på valeurer ifrån 50 till och med 1,000 R:d, och högsta inteckningssumman fastställas till 6,000 R:d, samt inteckning lemnäs till och med för Fastighetens halfva uppskattningsvärde. Utgifningen af desse Obligationer borde taga sin början 1821, då de förrå Obligationerne till större belopp börja ur rörelsen försvinna. § eller högst ^ Million borde ärligen och efter hand utfärdas och § del årligen afbetalas på Capitalet, med rättighet för innehafvaren , att när och till hvad belopp som hälst använda dessa Obligationer till afbetalning på sin intecknade skuld till Contoiret äfvensom de åtmindstone till någon del borde uti Liqvid för Skulder till Filial-Disconterne emottagas. De afbetalningar , som inflyta på Bankens Fordringar hos Filial-Disconterne, kunna, under Utredningsåren, begagnas af Utrednings-Contoiren , dels till utlåning i samma orter på korttid och dels såsom Fond, för att inlösa Obligationer, hvilka minst § år varit löpande och för hvilka nya kunde i sådant fall utfärdas. Om RiksgäldsContoiret erhåller tillstånd, att emot 3 Procents ränta mottaga insättning, åtminstone af publika Cassors liggande Capitaler , så skulle äfven härigenom Fond till inlösen kunna erhållas; dessutom kati framdeles en del af Riks-RankoDiscontens Statsoch Banko-Utskottens Bet anil anden'. 501 Rörelse-Oapital till beläning pä desse Obligationer eller till inlösen detlaf begagnas. Jag känner, att många vigtiga inkast emot detta förslag äga rum. De hufvudsakligaste torde vara, att en ny sort pappersmynt sålunda uppkomme, samt att desse Obligationer icke kunna hållas g&ngba-re.
JagXJt skatten B ettinhattzhff, fgj Utom de flere olågenheter för Jord® bruket, som detta stadgande skall föranleda, dem Erik Larsson ansett öfverflödigt* uppräkna} bar han i synnerhet velat fasta, uppmärksamheten på den stridighet det» samma skall innefatta emot nu gällande Oeconomiska Lagar och Hushållsprinciper► helst desse särdeles göra afseende på besutenhet oph omtankan i allmänhet är rigtad pä. medlen att förekomma alltför vida stråckt® hemman&iklyfningar; hvaremot den, som i ett Byelag ^ger en liten Hemmans-lott uti ett Skatte FrälseHemman, och till Säljarea icke eger börd, skall i afseende på möjligheten att genom köp blifva besuten, bero af en enskild Frälseräntetagares godtfinnande; och då Kongl, Maj:t i Nåder insett menligheten häraf, så väl för den fria egande rätten, sorn för landets odling oell välstånd, samt derföre genom Kongl* Förordningen den 27 Februarii 1789 af" skaffat hembjudnings-skyldigheten då Krono SkatteHemman utom Börd försäljas, har Erik Larsson förmodat, att samtelige RiksStåndens Resp. Ledamöter, ledde af ett sådant exempel och tänkesätt, icke skola af enskildte fördelar hindras från ett billigt afseende på Landets allmänna Intresse, såsom förenadt med den af Erik Larsson fåreslagne Lagförändringen. Hvad sålunda andragit blifvit, har Lagutskottet behörigen skärskådat; och sorn Frälse råtts-egaren verkeltgen innehafver en rättighet uti SkatteHemmanet 20 LagUtskottets Betånkanden, utöfver räntan, enär han för sig bibehållit dispositionsrätten af bärande träd, och tillsynen deröfver, att öfrige Skogen i alimarhet icke vanvårdas och förstöres, samt denna åt Frålserättsegaren uti 4 Cap. 5 §. JordaBalk. förvarade, och genom Kongl.
Brefvet den 50 April 1799 och ‘23 ,§ i Kongl. Maj:ls nådiga instruktion för Dess och Rikets Kammar-Rätt den 15 Oktober 1831 tillägga Advokalfiskalen derstädes aktoratsarfvode med 12 procent endast af de medel, som efter hans handläggning uti kronans eller andra allmänna kassor inflyta; hvilket i detta fall icke ägt rum, samt Utskottet anser Kongl. Majis och Rikets Ständers rätt, alt, när bevekande omständigheter sig förete, eftergifva ådömda medel, vara alldeles uppenbar och icke inskränkt genom den underordnade procentfrågan, har Utskottet, enär billighetsskäl icke heller tala för bifall till Printzenskölds yrkande, emedan han genom det arfvode, honom jemlikt nämnde Kongl. Författning, af det å den Finérska balanssumman redan inbetalda beloppet, 61,175 R:dr 1 sk. 5 rst., erhållit en icke ringa godtgörelse för sitt i och för detta balansmål hafda besvär, trott sig böra tillstyrka Bikets Ständer, att, utan afseende å det utaf Advokalfiskalen Printzensköld nu framställda anspråk på aktoratsarfvode, lill svar å Kongl. Majis nådiga proposition medgifva, att Kansli-Rådet Valerii enka och efterlemnade barn må befrias från den ansvarsskyldighet, Kansli «i O ’ Rådet Valerius i lifstiden blifvit ådömd, för den elter Tullförvaltaren Finér år 1837 yppade balans. Stockholm den 21 Januari 1854. Reservationer: Af Herr Biskop Annerstedt, som ansåg att detta beslut afskar möjligheten att pröfva ett annat tili Utskottet remilleradt ärende, angående aktoratsarfvode till Advokatfiskal i Kammar-Rätten, å eftergifna medel utaf framlidne Tullförval taren Finérs propriebalans. Af Herr von Troil, S. G., som instämde i Herr Biskop Annerstedts reservation och dessutom yttrade: »Då obestridligt är, att utan Rikets Ständers mellanHih. lill H. St.
Jag får då underställa, om det kan anses såsom en skymf för en Justitieombudsman, att han ej vid en annan Riksdag blifver vald å nyo; eller om det är i Den C December f m. 3 65 en skymf, att, i fall Justitite-Ombudsmannen ej blifver å nyo vald , man ej til! Justitia Ombudsman väljer den , som varit dess Suppleant. Om så är, hafva Riksens Ständer redan utöfvat en sådan skymf vid denna Riksdag, då de efter Friherre Mannerheim ej invalt hans Suppleant, utan en annan person. Det är åtski 1 lige olikheter mellan att vara Suppleant till ett Embete, hvilket man ej (örmodar behöfva suppleeras, och att vara ordinarie Embetsman. Således är det en farhåga, sorn man ej behöfver hysa, att en skymf derigenom skulle beredas , och att ingen derföre skulle åtaga sig platsen. Jag anhåller om proposition till lagenlig återremiss. Herr HjertaJohan Gustaf: Fri herre Cederströms anmärkning skall blifva Ståndets, så fordras äfven en ytterligare anmärkning vid Grundlagen, ty der står: elen man., som Justitice-Ombudsmannen efterträda skall. Detta måste då ändras till Justitiae-Ombudsmannens Adjunct eller något annat dylikt, ty han är då ej mera Justitis-Ombudsmannens efter-, trädare. Herr Munck af Rosenskjöld Eberhard: Jag medgifver visserligen , att Ständerne kunna vilja hafva till Suppleant en person, som de ej vilja hafva till Ombudsman, och än hellre, att de kunde vilja hafva till Ombudsman en person, som de ej ville hafva till Suppleant. På den sednare händelsen har man bevis, ty om man ville välja ett Justitiae-Råd till Justitim-Ombudstnan, ville man likväl ej välja honom till 366 Den 6 December f m. Suppleant. Det oaktadt, anser jag Herr Cederschjölds skäl nog vigtig! för att antaga Utskottets förslag, på det man ej må vägra att emottaga ett förtroende, som är lönlöst.
Operan, som dirigerades af hr Nordqvist, hvilken m a n på senare tiden sällan sett på anförareplatsen, v a r m e d ovanlig o m s o r g inöfvad, hvilket gäller så väl orkester s o m körer; dekorationerna voro särdelas vackra, delvis praktfulla; regissören hade på synnerligen lämpligt sätt förstått a n v ä n d a det något inskränkta rum, s o m vår g a m l a operascen medgifver; kostymuppsättningen tycktes vara fullständigt n y och till det m e - sta mycket prydlig. Hufvudpartiernas innehafvare, fröken Oselio s a m t hrr Ö d m a n n och L u n d q v i s t, v o r o vid mycket god röstdisposition och tycktes varmt intresserade af sina repektive partier. Striden om hjärtan. Ur ett kvinnolifs historia af Johan Nordling. På främmande jord. (Forts). I tre dagar hade han knappast unnat sig en minut ledig från tidigt på m o r g o n e n till sent på kvällen. H a n hade ej förut på åratal, åtminstone ej sedan han för två år sedan först började känna af sitt hjärtlidande, haft en sådan arbetslust och varit så intresserad af någon tafla s o m nu. Han hade inrättat sin atelier på andra sidan gärdesgården strax nedom stättan. Den stora gråa solskärmen hvälfde sin lappade kupol öfver en bit äkta konstnärslif: ett staffli, en halffärdig tafla och en solbrynt artist i lång, blårandig blus m e d af ifver glödande kinder och strålande ögon. Han hade tagit sig för att m å l a den lilla täcka utsikten öfver sjön m e d skogen i bakgrunden och den gröna saftiga ängen framför.
Kammarkollegium uppdragna befattning med kronans i civilt ändamål anslagne hus och byggnader i landsorterna, hvilka icke voro linder annat embetsverks tillsyn ställde, samt handläggning af administrativa frågor, angående nybyggnad och underhåll af dessa hus och byggnader, jemte nödige inventariers anskaffande, skulle af Ofver-intendentsembetet öfvertagas; äfvensom och enär det ansetts leda till större enhet i förvaltningen samt medföra Herö väsendtliga fördelar, om Ofver-intendents-embetet likaledes erhölle den befattning med underhållet af kronans magazinsbyggnader så i Stockholm sorn i iandsorlernc, hvilken tillförene ålegat Stats-kontoret, Kongl. Maj:t, genom serskildt beslut af den 19 Oktober sistlidet år, i nåder befallt, att sistnämnde befattning skulle ifrån och tned början af innevarande år på Ofver-intendents-embetet öfverflytias ; och då vid sådant förhållande det vöre mindre lämpligt och endast ledande till större vidlyftighet att fortfarande hafva anslagen lill magazinsbyggnader afskiljde fråu dem, som å 7:de hufvud!iteln äro uppförde för kronans öfriga hus och byggnader, har Kongl. Majit föreslagit, att dessa anslag måtte sammanföras, serskildt för hufvudstaden och serskildt för landsorterna, samt att desamma måtte få såsom reservations-anslag anses, börande dock ifrån anslaget för hus och byggnader i landsorterna afdragas de 4,000 R:dr, som hittills deraf utgått till fängelsebyggnaders underhåll och nu, enligt hvad i sammanhang med förslaget till reglering af utgifterna under andra hufvudtiteln blifvit ifrågastäldl, skulle till berörde hufvudtite! öfverflyttas.
Dessa förslag, öfver hvilka Utskottet nu går att afgifva yttrande, hafva blifvit framställda inom Högvördiga Pr esle-Ståndet af Doktor Almqvist (motionen N:o 22) och Kontrakts-prosten Janzon (motionen N:o 63), med hvilken Prosten Bergvall instämt; samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen Nils Åndersson från Wermlands län (motionen N:o 445), med hvilken Riksdagsfullmäglige Jonas Christoffersson och Olof Olsson från nämnda län sig förenat. SammanS. Lag• samt Allni. Besv.- och Ekon.- Ut sk. Betänkande N:o 24. 7 Utskottet liar tillika fält emottaga Protokoll öfver de diskussioner, som inom ofvanberörda Riks-Stånd vid motionernas remitterande egt rum. Af den diskussion, som innefattas i det Protokoll, hvilket från Presle-Slåndet kommit Utskottet tillhanda, inhemtas, alt närmaste anledningen lill de inom nämnda Stånd väckta förslagen är alt söka i den härstädes inrättade s. k. Evangeliska Fosterlands—stiftelsens verksamhet genom utsändande af kolportörer, som försälja andeliga skrifter, men tillika uppträda med predikande. Motionärerne hafva ansett, alt, om äfven det intresse, hvarmed dessa kringvandrande predikanter afhöras, är glädjande såsom hevis på ett vaknadt andeligt lil hos folket, det dock vore nödigt, till förekommande af villolärors utspridande, att någon kontroll öfver dessa predikanters verksamhet hölles. Men då det goda, som ligger på holten deraf, icke hör förijväfvas, på samma gång del dermed sammanhängande onda motverkas, utan lekmannaverksamheten fastmera förtjenar uppmuntran till dess välsignelsebi ingande arbete, har af denna egenskap hos den förevarande frågan alt ega två olika sidor blifvit en följd, att motionärernes förslag sönderfaller i tvänne väsendtligen skiljda delar, som dock med hvarandra stå i det sammanhang, alt pröfningen af den förra på ett afgörande sätt bestämmer, hvilken vigt hör tilläggas den sednare.
Utskottet får i anledning häraf anföra, att, hvad beträffar Läkarens arfvode för Besigtning af nylegdt manskap, något annat af Utskottet kändt Stadgande derom icke är utfärdadt, än det som innefattas uti 5:te §. af Kongl. Resolutionen den 10 September 1743, der för sådan Besigtning bestås åtta ere Silfvermynt, hvilka af Roten eller Rust - 78 Besv. och Ekon. utsk. Betähkandan. hällaren böra betalas, och får, sedan karlen ten gång blifvit besigtigad och betalning derföre till Amiralitets, Regementseller StadsFältskären erlagd, Allmogen icke vidare med samma afgift betungas, om ock karlen skulle komma, att flera gängor visiteras; men på^ Står eller tager Fältskären högre betalning, bote första gången 50 Daler Silfvermynt, och andia gången miste Tjensten: ägandes Roteoch Rusthållarne, att icke allenast sjelfve bivista Besigtningen, utan ock, att dertill kallå öne goda män, som kunna vittna, huru mycket Fältskären för Besigtningen begär.
Och då upplyst blifvit, att en stor del af hittills beviljade anslag måst användas för Utgifter sorn icke tillhöra det egentliga karle-arbetet, uppgående för nästlidet är till omkring 9,000 R:dr R:mt, samt att, om anslaget med delta belopp förhöjes, arbetena skola kunna betydligt skyndsammare fortskrida, tvekar Utskottet icke att tillstyrka att, utöfver den af Kongl. Maj:t äskade anslagssumma, ytterligare ett belopp af 9,000 R:dr, eller för tre år 27,000 R:dr, må till ifrågavarande föremål anvisas. Utskottet hemställer alltså, att Rikets Ständer måtte för Topografiska korpsens arbeten bevilja en summa af 81,000 R:dr R:mt alt under nästkom mande tre år med J årligen utgå. 6:0. För Annéens pensionering. Till delta ändamål har Kongl. Maj:t begärt ett årligt kreditiv, förslagsvis beräknadt lill 150,000 R:dr årligen, med 450,000 R:dr. Uti sitt underdåniga betänkande (sid. 43—-53) har Deparlements-chefen, under åberopande af den ofördelaktiga ställning, hvaruti arméens befäl och tjenstemän, vid jemförelse med andra stater, befunne sig i afseende å pensioneringen, framställt behofvet af en förändring härutinnan och, jemte utredning af hithörande omständigheter angående dels de nuvarande, från Arméens Pensions-kassa utgående, pensions-beloppen och deras förhållande till Iönerne, dels antalet af det efter upphunnen pensions-ålder ännu i tjenst qvarstående befäl, dels grundeme för den nya pensioneringen och vilkoret! för pensionernes åtnjutande m. m., afgifvit förslag till ny Pensions-stat för Arméens befäl och tjenstemän, äfvensom en särskild sådan stat för befälet och tjenstemännen vid Gottlands Landtbeväring.