Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På ett ypperligt sätt illustrerade operasångaren hr Lundqvist, fröken Selma Ek, hr Scen Scholander och en unison kör af gossar från hr Palmgrens egen skola, hvad föreläsaren så varmhjärtadt framhöll, hvilken tjusning, hvilken frisk hänförelsens kraft bor i den enkla, folkliga svenska sången — en kraft, hvilken aldrig borde få upphöra att verka på allas våra hjärtan! T r e systrar. En sannsaga berättad af Vilma Lindhé. (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) an tyckte om att ha henne med på sina vandringar kring ägorna och att resonnera med henne, ty hon hade både intresse, förstånd och egna åsikter. Det stora hushållsmaskineriet hvilade helt och hållet på hennes axlar. Tjänarne hade lärt sig att se upp till henne numera. Ingen tänkte på, om hon, var ful eller vacker — hon själf allra minst. Det hade kommit något lugnt, värdigt i hennes väsen och ett varmt, godt utryck i de själfulla ögonen. Tid hade hon alltid att läsa högt för sina föräldrar, att hjälpa fadern med räkenskaperna och följa modern pä hennes vandringar till grafven. Tid också för sjuka och nödlidande. Endast på sig själf hade hon sällan tid att tänka. Öfver allt behöfdes hon • — ute oeh inne — och hennes namn nämndes med kärlek och välsignelser. Under den lidandets tid, som följde närmast systrarnas bortgång, hade hon sett upp till den unge pastorn som till sin enda hjälp och räddning. Hennes förhållande till honom var hundens till sin herre, slafvinnans till sin härskare - — den hjälpbehöfvandes till sin Gud. Småningom — allt som hennes själ växte ut i skönhet — lärde hon sig att se högre upp efter hjälp, och hennes sätt mot honom blef då ett annat. V ä l kom hon alltid till honom med sina tvifvel, sin sorg och sina missräkningar samt rådfrågade honom i både andliga och lekamliga ting, men ej längre med den underordnades ödmjuka bäfvan, utan med en systers frimodighet gent emot en äldre bror. A l l t som tiden gick, utvecklades hennes själslif till samma nivå som hans, och nu hände det, att han lika mycket behöfde hennes hjälp och råd som hon hans.
Utskottet Bevitlnings-Utskottets Betänkande, A’:o 9. 41 Utskottet, som inhemtat, att postporto för Wisby, till följd af de drygare omkostnader, som med postgången emelian Gottland och fasta landet öfver Öland äro förenade, blifvit, i förhållande till våglängden, beräknadt i allmänhet 20 procent högre, än för andra poststationer inom riket, anser likväl, att, då numera under en betydlig del af året posten föres sjövägen med ångfartyg emellan Wisby och Stockholm, billigheten fordrar, att, till följd häraf, någon lindring i det efter våglängden från Gottland till Öland och vidare öfver fasta landet för Wisby beräknade postporto får af vederbörande korrespondenter tillgodonjutas; och får Utskottet alltså föreslå Rikets Ständer, att, med bifall till hr af Dahlströms berörde motion, postporto för Wisby må nedsättas med 20 procent sålunda, att för bref om ett lods vigt emellan Wisby och Stockholm portot nedsättes från 10 till 8 sk. banko och i förhållande derefter för bref emellan Wisby och andra orter inom riket, likväl alltid, der runstycken skulle förekomma, till närmast fulla skiilingtal, samt att Rikets Ständer följaktligen hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes anbefalla Post-styrelsen, att, i enlighet med detta beslut, upprätta ny post-taxa för Wisby och densamma öfrige Postkontoren till iakttagande för ifrågavarande Poststation meddela. I öfrigt hemställer Utskottet, att de för Post-bevillningens utgörande nu gällande grunder må med ofvanberörde undantag tills vidare oförändrade bibehållas. Stockholm den 8 Maj 1851. Bih. lill K. St. Brot. 1850 1851. 5 Sami., 1 Afd., 7 Haft. f STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1851. llevillnings-Ulskoltets Memorial, JY» 10. 1 M 10. Ank. til! Exp.-Utsk. d. 2 Juni 18S1, kl. 12 m.
M:s fötter och anropa Dess Nåd. förbarmande. Med djupaste underd. trohet etc. etc. Stockholm d. 8 Nov. 1856.» Jag erkänner upriktigt, att ehuru gerna jag i alla fall ville hjelpa enkan Alrutz, söker jag dertill ett ytterligare motiv, bestående deri att hennes fader, Major Sjöman vid Flottan, var min faders bästa vän. Denna motion remitterades till StatsUtsk. Dan 4 December f. m. .303 Hr Adelborg, Henr. Otto, upläste en så lydande motion: En af vår tids aldra vigtigaste frågor, och som hitintills p& ett oförsvarligt sätt blifvit lemnad åsido, är det unga slägtets fysiska upfostran. Fordna tiders lefnadssätt, nöjen och idrotter af alla slag voro af den art, att deraf bildades kraftig helsa och härdad kropp; Nordbon lika lätt färdig till strid mot landets fiender som skogens djur, visste med färdighet och kraft begagna de vapen, som han af förfädren ärft till skydd för frihet och ära. Men »andra tider, andra seder». Skogen, af odlingen tillbakaträngd, erbjuder icke mer i så rikt mått jagtens härdande tidsfördrif; de långa resorna som fordom gjordes till häst eller fots, verkställas nu utan bemödande, lätt och hastigt; öfningar i vapnens bruk, som fordom förehades så väl af herreman som bonde, finnas nu icke mer; beqvämare boningar, varmare klädedrägter, ett vekligare lifs njutningar, för högt updrifna bokliga studier, med ett ord, allt förenar sig nu att hota med undergång det rykte för styrka och kraft sorn Sveriges härdade söner fordom ägde. Och likväl är kroppens helsa och styrka lika vigtig nu som förr, och det är obestridligen lika nödvändigt, som fordom att upfostra det upväxande slägtet till ett harmoniskt förhållande emellan kropp och själ. Lika vigtigt som det är att utbilda kunskap och sedlighet, är det äfven att söka tillvägabringa fysisk helsa och ihärdighet.
A) fogadt sammandrag öfver all till Statens stambanor under byggnadstiden från och med jernvägsarbetenas början år 1855 till och med 1865 års slut anskaffad jernvägsmateriel, utvisande huru mycket deraf varit af inhemsk och huru mycket af utländsk tillverkning, dels ett af chefen för Statens jernvägstrafik aflemnadt sammandrag (Bil. Litt. B) öfver de från början af Trafikstyrelsens verksamhet år 1863 till sistlidet års slut inom och utom landet upphandlade effekter, dels ock en af sistbemälde chef meddelad promemoria (Bil. Litt. C) i fråga om anskaffandet af den rörliga materiel, hvartill Rikets Ständer vid innevarande riksdag särskildt anvisat medel.
I vexeloch sjörättssak vare tid hälften kortare, att fullfölja vad ifrån Häradsrätt i hvarje ort till Hofrätt.” Stockholm den 19 Maj 18G6. Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Maj 1866, kl. 6 e. ra. Memorial, i anledning af återremiss af Lag-Utskottets Betänkande N:o 34, öfver väckta motioner om förändrad lagstiftning angående förvaltningen af omyndiges egendom, samt kontrollen å förmyndare. Den tredje punkten af berörda Betänkande, hvari Utskottet framställt förslag till ny författning angående tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom har af Vällofliga Borgare-Ståndet till Utskottet återremitterats; men enär samma punkt, enligt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag, af Höglofiiga Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet afslagits, och frågan om förändrad lagstiftning i detta ämne således, jemlikt 87 § Regeringsformen, för innevarande riksmöte förfallit, har Utskottet icke i anledning af återremissen kunnat vidtaga annan åtgärd, än att berörda förhållande hos Vällofliga Borgare-Ståndet vördsamt anmäla. Asik. till Exp.-Utek. den 19 Maj 186t>, kl. 6 e. m. Memorial, i anledning af återremiss af LagUtskottets Betänkande N:o 37, Öfver väckta motioner om förändrade stadganden i afseende på böters förvandling. Ifrågavarande Betänkande har blifvit af Höglofliga Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitteradt; men emedan detsamma är vordet af de öfriga tre RiksStånden bifallet, samt tre Stånds mening i frågor af förevarande beskaffenhet utgör Rikets Ständers beslut, anser Utskottet något vidare utlåtande i anledning af återremissen icke erfordras; hvilket härmed för Höglofliga Ridderskapet och Adeln vördsamt anniäles. Stockholm den 19 Maj 1866. Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Maj 1866, kl. 6 e. m.
Då vid en föregule riksdag fördelningen upgjordes, kunde del vasa skäligt, att Götheborgs lånekontor erhöll en större andel, men delta skäl har numera uphört, sedan i Götheborg en Privatbank blifvit inrättad, hvilken mäste underlätta lånerörelsen inom länet eller distriktet. Enl. min åsigt bör fördelningen upgöras sålunda, att man anslår till lånekontoret i Götheborg 1,800,000 r:dr och lill Malmö 1,200,000 r:dr. Sistnämnde lånekontor har i alla fall undfått ett ringare belopp med hänseende till folkmängden uti dithörande distrikt, än lånekontoret i Götheborg, ty hvad lånekontor! i Malmö erhållit, är icke motsvarande mera än 15 proc. af folkmängden, hvaremot denna proc. upgår för Götheborg till 22£. Malmö borde hafva $ af den summa, som för Götheborg blifvit föreslagen, men vill man icke gå in härpå, så är det åtminstone billigt, att dä Götheborg undfår 1,800,000 r:dr, Malmö undfår 1,200,000 r.dr. Jag anhåller på grund af dessa skäl om återremiss. Frih. Raab: Om än tillvitelserna, man gjort allmänna di skontutläningar, åro i allmänhet något öfverdrifna, och de synder man velat påbörda denna lånerörelse icke äro så svåra, som man förmenat, lärer det dock icke kunna nekas, att Riksdiskontens utlåning varit den, som gifvit anledn. till det mesta klandret emot skuldsättning i allmänhet. Onekligt är ock, atj på samma gång den åstadkommit mycket godt, gifvit förlag åt månget nyttigt företag och beredt utväg att fullfölja detsamma, har den ock blifvit af många missbrukad lill näring åt flärden, fåfängan och sorglösheten. Det måste erkännas att företagsamheten, fliten och idogheten hafva hos mången lättsinnig låntagare blifvit försummade, just derföre att han med lån i Diskonten kunnat fylla sina lefnadsbehof. Jag skulle således tro, alt om någon lånerörelse borde vara föremål för reform, denna i främsta rummet bör komma i betraktande.
Grefve von Schwerin, Fredrik Bogis-* laus: Enligt det af Herr Skogman framställde förslag är det HofRätten, som, i händelse den casus skulle inträffa, hvarom fråga är, kommer att handla efter Lag och Författningar. Konungen åter, sedan han erhållit del af förhållandet genom HofRätten, handlar på grundlagsenlig väg. Konungen kommer således att kalla till en Urtima Riksdag, för att bereda tillfälle för Rikets Ständer, eller Bankens principaler, att sammanträda, hvilket HofRätten ej kan göra. Orden enligt lag stå på sitt ställe, då det är fråga om HofRätten; och likaledes orden i enlighet med Grundlagen j då det är fråga om en åtgärd å Konungens sida. Jag tillstyrker bifall å Herr Skogmans förslag. Herr Ribbing: Ett stadgande, sådant som det Herr Skogman föreslagit, af innehåll, att Konungen skall på grundlagsenlig väg söka förekomma de olägenheter man befarar, fruktar jag innefatta detsamma som intet. Ingen lär väl tvifla derpå, att Konungen , så långt hans rätt efter Grundlagen sträcker sig, söker förekomma hvad man här befarar, och, utan att något särskilt stadgande derom i en lag inflyter, tror jag att man i det afseendet kan vara lugn. Jag r Den l3 Januarii e. m. ser intet, som skulle kunna hindra Konungen att använda Lilla Creditivet. Jag tror ej eller, att någon ny antydning, genom orden i öfverensstämmelse med Grundlagarne finnes, att Konungen skall kalla Rikets Ständer. Det är föreslaget, att Fullmägtige eller Rikets Ständer skola gifva sitt yttrande. Det lär ej vara någon annan, som kan sätta Banken i sitt skick, efter de rättigheter Grundlagen åt dem förvarat. Således, då jag ej kan finna, och ej eller hört någon uppgifva , andra fördelar af det förändrade lagförslaget, än dem jag sökt vederlägga, får jag förnya min anhållan om proposition till bifall å Utskottens förslag. Herr Tham: Jag tilltror mig visserligen icke att kunna så utveckla skadan af §., sådan som Utskotten föreslagit den, att jag Ian öfvertyga den siste Talaren, men jag vill likväl yttra min tanka derom. Det skadliga deruti är den inblandning af sysslomannaoch utrednings-tillstånd, hvaruti Banken skulle sättas.
På större gårdar hafva så kallade liolländerier eller mäjerier inrättats, hvarest smör och ost produceras. Fortgår denna del af landthushåilningen med den framgång, som man har skäl alt hoppas, kan snart den lid inträffa, då detta Län kan exportera till andra orter dessa nödvändighetartiklar, i ställe! att, som hittills varit förhållandet, behöfva importera deni för eget behof. Det som onekligen hittills varit och annil är ett väsentligt hinder för en rationel ladugårdsskötsel, är Brunvinsbrunningen, som beklaglliglvis i dess nuvarande form hittills gjort och ännu gör sina anspråk gällande så väl på kapiialer som på jordbrukarens uppmärksamhet och lagstiftningens behjertande. De större brännerierna, synnerligast de, som drifvas med ångapparater, betraktas med afundsjuka af de mindre husbehofsapparaternas egare. De sednare tro, att de större inrätillingarne genom deras stora tillverkningar bidraga till de mindres förfång. Antalet af lill bevillning beviljade pannor, som år 1839 utgjorde 7,012 stycken, har år 1842 utgjort 5,113 st., men tillverkningen kan anses likväl vara till samma belopp. Skogarne inom Länet äro i aflagandc. Härtill bidrager en större konsumtion genom flera bostäder och således flera eldstäder, äfven den utsträckta och på många ställen fördelade bränvinslillverkningen. Derjemte hafva sä få den omlänksamhelen att tänka på efterkommandes behof, hvarföre det är sällsynt att någon återväxt herodes. De vidtagne åtgärderna för häslafveln hafva haft goda resullater, hvarigenom de här förlagde Cavalleri-regemenlerna till en del remonteras med inhemsk afvel. På några af de större egendomarne fortgår får-racernas förädling; men inskränkes dock till dessa ställen. Att det ej mera allmänt sker, torde kunna bernias från svårigheten att med fördel afsätta den fina ullen, synnerligast i mindre partier. Hvaremot den gröfre lättare inom orten afsättes. Bergsrörelsen är inskränkt inom Andrarums alunbruk.
Maj:ts och Rikets Kammar-rätt anföra besvär, hvilka, för att till pröfning varda upptagna, skola ingifvas till Konungens Befallningshafvande inom tre månader från af beslutet erhållen del; varande den skattskyldige berättigad att. i fall han sådant önskar eller derom hos vederbörande tjensteman sig anmäler, kostnadsfritt erhålla utdrag af taxeringslängden och Pröfnings-kommittéens protokoll, för att besvären bifogas. Besvär öfver skattskyldig enligt Bevillnings-stadgans Irsta eller Srdje art. påförd afgift kunna hos Konungens Befallningshafvande anföras inom tretio dagar efter den dag, då han, i öfverensstämmelse med samma Stadgas 84 §, egt tillfälle sin debetsedel erhålla. Anförda besvär i fråga om bevillningsafgifi, antingen den genom Taxeringseller Pröfnings-kommittéens beslut blifvit bestämd eller af vederbörande tjensteman skattskyldig påförd, uppehålla icke uppbörden af samma afgift; egande den skattskyldige, i fall öfverklagadt beslut ändras eller debiterings-åtgärden icke fastställes, att kostnadsfritt återbekomma hvad af honom blifvit för mycket erlagdt. Sammandrag öfver hela Be vi Ilningen uti Län för år 18. N. N. Fögderi N. N. Dito N. N. Dito N. N. Stad IV. N. Dito . Efter Irsta Artikeln. Antal personer Personlig skyddsafgift o Summa O O: 2. c ^ 3 P Uppskattadt värde Fastställd bevillning. cn C lnkomst bevillning. 02 C 3 3 > -c Efter 5:dje Artikeln. Debiterade Beviilningsafgifter tfq 03 CD i — •? cn 3 S. lo Anmärkning: I de Län, der icke alla under 3:dje Artikeln upptagna afgifter förekomma, minskas kolumnernas antal efter omständigheterna. Hör till Bev.-Utsk. Mern., 1859 & 1860, JM 46. Sammandrag, upplagande antalet personer, sorn äro frie från personlig skyddsafgift, saint värdet af fast Egendom, som är fri från Bevillning efter 2:dra Artikeln uti Län år 18..
Vid tillika anställd granskning af de Listor, som blifvit upprättade öfver fördelningen af ManufacturDiscontFonden, Fabriksidkarne emellan, för åren 1815 och 1816, grundad på de näst förutgående årens tillverkningshelopp, har blifvit utröndt,att för år 18x5 Väfveri id* kares LEnerätt af Fonden uppgått till 33 procent af 18x4 års tillverkningsvärde, men deremot förår 1816 endast utgjort 19^ procent af 1815 års tillverkningsbelopp. Bevisorerne , som om orsaken till en sådan föränderlighet sökt och erhållit upplysning, hafva deraf inlieintat, att vid repartitionen af Fonden för sistnämnde år 1816, efter afsättningar för särskilde ändarnål, ett Capital af endast 467,883 B:dr eller 103,201 R:dr mindre än det föregående året, återstått till fördelning, emellan de , enligt Regie.» mentets föreskrift , till Lån berättigade Näringsoch Fabriksidkare; att denne minskning uti r»* partitions-beloppen, som de sednare åren vid hvarje fördelning ägt rum, och hvilken, efter hvad berördt är, gått derhän, att vid 18x6 års reparation knappt halfva Fonden dertill kunnat upptagas, härledt sig* enär biträdet till flik. DiscontFonden undantages, till största delen från de tid efter annan tillkomne stående Lån och Lån utöfver repartitionens belopp, hvarigenom den anmärkte minskningen uti de till Lån efter Reglementet berättigade Fabriksidkares rätt, hvarje år måste inträffa, samt att, i afseende på tillverkningarne, den väsendtliga skillnad förekommit, att da värdet af de år 1814 af» Riks. St. Revisorers Berdttelser. 151 stämplade varor utgjort en summa af 1,948,061'
Dock finnér Utskottet icke någon anledning att nu för Biörck tillstyrka denna serskilda aflöning till högre belopp, än som, jemlikt Reglementet, bordt till den tillförordnade Canzlisten utbetalas; och då, enligt hvad Utskottet inhemtat, berörde aflöning för de Extraordinarier, som, under andra sjukdomsfall, förrättat ifrågavarande tjenst , varit beräknad och utgått efter den lör lägsta tjenste-graden vid Verket fastställde lön, med inberäkning af den deri beviljade provisionella tillökning , eller efter ett årligt belopp af 36o R:dr, får Utskottet alltså hemställa, att Rikets Ständer må, till utbetalning af Riksgälds-Contoret, bevilja Canzlisten Biörck, för den tid af 1 år, 35:dels månader, hvarunder han, jemte sin egen tjenst, bestridt Registratorsoeh Archi var ie-sysslan , ett aflöningen för lägsta tjenstegraden motsvarande arfvode af Fyrahundrasjuttio Riksdaler Banco. Ani. till Ex[v. Utsi. Jeo iT Juli, il» f. nr. Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Memorial N:o 169, angående aflöningen för RiksStåndens och Utskottens Canzlioch Wakt-heljen ing. (Tigs Afd.) Då Stats-Utskottet nu går att besvara de anmärkningar, som inom Högloft.
Hvad graveringsarbetena vidkommer, så äro, utaf de inom Upsala län belägna 13 härader, 9 häradskartor i gravyr fullbordade och den 10:de under arbete samt så nära fullbordad, att af densamma inom årets slut kompletta aftryck med säkerhet kunna påräknas. Beskrifningar och arealuträkningar öfver alla Upsala läns härader, hvilka göromål för närvarande äfven äro under hand läggning och till stor del verkställda, kunna med all sannolikhet antagas vara afslutade inom något öfver 2:ne månader härefter. De för ofvanberörde arbeten upplöpande kostnader, hvilkas belopp varit olika för olika år, uppgå, beräknade i medeltal, för hvarje år till 17,391 R:dr 88 öre, som, sammanräknade för alla 5 arbetsåren, gör en totalsumma af 86.959 R:dr 40 öre R:mt. Deraf äro använda till inköp af instrument och effekter 3,439 R:dr 72 öre, till gravyr och tryckning 14,396 R:dr 42 öre samt till arfvoden, reseersättningar och dagsverks - — 310 kostnader, hyra för lokalen och diverse utgifter till 69,123 R:dr 26 öre, allt R;mt. Kartearbetena uti Norrbottens län, hvartill särskildt anslag af allmänna medel nådigst är anvisadt, hafva oafbrutet fortgått sedan medlet af år 1859. I anseende till det vidsträckta område, länet innefattar, utgörande omkring f:del af hela riket, torde ännu några års tid erfordras för karteverkets fullbordan öfver Norrbottens län.
Riksdagsmannen Per Tjernlund har, med åberopande af ofvannämnde utaf Herr Staaff väckta motion, anmärkt den stora olägenhet och kostnad, som idkarne af det i öfrigt föga uppmuntrade fiskareyrket tillskyndats genom det i den nya Instruktionen för justerare förekommande stadgande i afseende på ersättning för krönande af fiskekärl, äfvensom den ökade kostnad, som förorsakas fiskaren genom det i 2 § af samma Instruktion införda stadgande, att de ej må till krönande af förvaringseller transportkarl utses, som sjelfve utöfva yrke, dervid dessa kärl erfordras. Hvad anginge det förra stadgandet, så vore, genom det nu bestämda kröningsarfvodet, å ena sidan fiskaren pålagd en orimlig tunga och å den andra krönaren tillförsäkrad en onödigt stor inkomst. Om man betänkte, hvilka omkostnader och mödor fiskaren är underkastad för ernående af en ganska oviss och i lyckligaste fall föga betydlig förtjenst, skulle lätt inses obilligheten deraf att från ett sådant yrke utpressa en stor summa till onödig inkomst för annan enskild person. För att beteckna storleken af de inkomster, sorn härvid tillfalla krönaren, hvartill vanligen utses någon af allmogen, kunde exempelvis anföras att, då mätningen, såsom det plägar ske, göres med vatten, 10 tunnor krönas på timman eller 120 på dagen, hvarigenom, med nu bestämda arfvode, krönaren erhöll en dagspenning af 30 R:dr R:mt. I fråga om förbudet för fiskeri-idkare att jemväl vara krönare, så hade val Kongl. Maj:t genom skrifvelse den 13 Maj 1859 för vissa fall gjort undantag härifrån; men så länge stadgandet i sjelfva Instruktionen qvarstod, ansåg motionären fullkomlig säkerhet ej gifven derför att innevånare i fiskeläget, hvilka derför kunde ega lämplighet, varda till krönare utsedde.
Tvärtom anser jag nyttigt att de fortfara, serdeles som Assignations-Massan alla dagar betydligen minskas genom sådane liqvider, och frågan om Contant förskott till deras inlösen .sålunda i samma mån underlättas. Efter den plan, att genom Obligationer liqvidera För-, drings-ägarne, som jag tillåtit mig framställa,' blir suspensionen ej heller nödig, emedan desse Obligationer, sorn skulle bära Ränta, just derföre ock kunde antagas för fullt i liqvid om Malmö Discont - skuld; hvilket icke vöre fallet med Malmö Obligationer, sorn ingen ränta skulle bära, och af sådan orsak ej heller titan rabatt kunde till dylik, liqvid användas; i följd hvaraf en suspension der blefve dess nödvändigare, Med Götheborgs Discont vöre en sådan suspension efter min tanka ännu mera olämpelig, emedan denn,e Discont, har betydligt öfverskott, men ingen brist Hvarföre skulle man då ej tillåta fortsättningen af liqvider, söm hvarje dag förminska dess rörelse och föra den till målet af dess utredning. Genom den ena Pirecteurens enskilta förmögenhet, som till upprätthållande af denne Disconts papper på ett beröm ligt sätt blifvit emploijerad, hafva Innehafvarna annu kunnat använda desse papper som mynt, deraf rörelsen haft lättnad. Under suspension*- tiden, skulle deras användbarhet upphöra, ti 4 3 08 Stat^- och BdnkoUtskotten» Bttänianderi, vidt som det förde Discont-liqvidntioneme, och! denna brist skulle återverka till misscredit på hela massans deraf åter den följd blefve, att möjligheten af deras hittills underhålln'e circulätian icke vidare kynde äga rum. Efter all den ytterligare undersökning, jag i detta högst bekymmersamma och betänkliga amne haff tillfälle anställa, har min första tanka blifvit befästad, att det är vigtigt och nöd* vändigt att Disconterne öfyertagas till en generel utredning, och åberopar jag alltså hvad *jag i denne del förut haft äran att inför Högloft. Beredningen anföra.