Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter detta förslag upptages för Canal-bygnadens fullbordan, på 6 år, ifrån och med det innevarande, en summa af tillsammans 250,000 R;dr mera, än om det hittills beviljade biträdet af 300,000 R:dr om året finge under samma tid oförändradt fortfara; men Directionen har i underdånighet förmält sig kunna med säkra beräkningar styrka; att utom denna tillökning och de årliga anslagens afpassande efter arbetets naturligtvis i början större, och emot slutet mindre utsträckning, minst 2:ne år till skola erfordras för Canalens fullbordande och kostnaden genom denna tids-utdrägt ytterligare ökas med minst 240,000 R:dr; samt att om byggnads-biträde ej ens till det hittills bestämda belopp af 300,000 R:dr om året kunde erhållas, tiden skulle än vidare aflägsnas och arbetskostnaden med Proposition angående Götha Canal. 6G9 detsamma stiga ej blott i mån efter summans minskande, utan progressionsvis, oberäknadt t i 11 - ökt utgift för den actie-egarne under byggnadsåren uti privilegierna utlofvade fem procents ränta, som ensam, efter fullgjord inbetalning af hela det teknade Capitalet, uppgår till 157,060 R:dr om året. Uti en af Directionen uppstäld calcul, öfver Canal-Verkets förmodade inkomster och utgifter under sex år, har Directionen föreslagit, att den actie-egarne tillkommande ränta, hvilken de hittills åtnjutit genom qvittning på deras hvartannat år gjorda inbetalningar, skulle på lika sätt under nämnde tid, till arbetets bedrifvande, användas, hvilket i sjelfva verket innefattade en ytterligare insättning af 20 procent, utöfver det tecknade actie-capitalet.
Enligt hvad allmänt är kändt, ega nemligen Häradshöfdingarne »icke annan rätt till pension, än den dem tillkommer såsom delegare i 5:dje klassen »af Civil-statens pensions-inrättning, der det årliga underhållet, enligt Reglementet den »30 December 1838, är 1,000 R:dr R:mt, förut blott 750 R:dr samma mynt. »Följden är ock den, att de i det längsta sjelfva söka att förrätta sina embeten, Bih. ätt R. St. N:o 253. »ofta med högligen försvagade sjalsoch kroppskrafter, och sedan, då detta icke »längre går för sig, på grund af läkarebetyg, söka och erhålla tjenstledighet i åratal, »dock hvarje gång för endast ett år i sender. Under deras återstående lifstid måste »tjensten sedermera uppehållas, efter förordnande af personer, som ofta erhålla ringa »ersättning för sin möda, samt, i alla fall, i anseende till deras osäkra ställning, så »snart de förvärfva tillräckliga s. k. »meriter», söka och erhålla nådig befordran till »annan ort, hvilket förorsakar förnyade ombyten af vikarier, ibland så ofta, att icke »någon innehar ett förordnande att förestå en domsaga så länge, att han hinner »blifva med ortens förhållande bekant. Då ett sådant förhållande är, såväl för det »allmänna som för dem, hvilka nödgas domstolarne anlita, högst ofördelaktigt, hoppas »jag Rikets Ständer skola inse nödvändigheten deraf, att Horadsböfdingarne sättas i »tillfälle, att, vid uppnådd ålder af 65 år, lemna sina tjenster.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet i öfvervägande tagit; och ehuru, såsom motionären uppgifvit, förhållandet i Kalmar stift synes vara så till vida olika med det i andra stift, som, jemlikt ofvan åberopade nådiga Brefvet af den 31 Oktober 1810, ett bestämdt qvantum spanmål, utan afseende på vederlag eller stomhemman, bör, efter de särskilda pastoraternas godhet, af den, som tillgodonjuter nådår, utgifvas, likväl och då Utskottet saknar upplysning, huruvida stomhemmanen i Kalmar stift äro sådane, som i slället för vederlag blifvit gifna, eller ej, i hvilket förstnämnde fall ifrågavarande spanmåls-afgift, så vidt den svarar emot vederlagen i andra stift, torde fortfarande böra utgå, och utredning härutinnan icke utan stor svårighet oell mycken tidsutdrägt kan af Utskottet åvägabringas; samt Utskottet således icke är i tillfälle att fälla något tillförlitligt omdöme om befogenheten af den gjorda framställningen om upphörandet för framtiden 16 Allmänna Besvärs• och Ekonomi-Utskottets Betänkande, iV;o 73. af berörde afgift, kan Utskottet icke i vidsträcktare mån fästa afseende å motionen i denna del, än att Utskottet vördsamt tillstyrker, det Rikets Ständer måtte, genom underdånig skrifvelse, anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes låta undersöka förhållandet med ifrågavarande af pastoräter inom Kalmar stift under extra nådår utgående afgift samt, om dervid skulle finnas, att genom densamma Presterskapets enkor och barn inom detta stift skulle vara mera betungade, än inom de andra stiften, i nåder förordna om den rättelse och jemkning för framtiden, som omständigheterna må kunna föranleda. Vidkommande åter förslaget i ivad det rörer ersättning från vederbörande kassor åt dem, som hittills ifrågavarande afgift erlagt, finner Utskottet något afseende derå icke böra fästas, utan hemställer, att motionen i denna del ®j måtte lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 16 Mars 1854.
Då jag under diskussionen om Franska traktaten vågade yttra, att den deri inrymda särskilda förmån för Franska drufhränvinsfabrikanterne vore ett monopol, möttes jag just af Hr Bennich med förklaringen, att så ej vore förhållandet, utan att endast en »differentialtull» vore införd. Då passade ordet differentialtull för att bemöta mitt påstående, att nämnde tull å drufbränvin vore grundlagsvidrig; nu passar detta ord för ätt hindra oss i vårt försök att rädda Sverige från att äfven i förhållande till andra länder iråka samma olyckor, hvari det redan kommit genom den Franska traktaten. Frih. af Ugglas’ bevis för omöjligheten att bestämma speciella tarifer för särskilda länder, torde redan praktiskt hafva blifvit vederlagdt af Frankrike; hvad åter beträffar hans yttrande, att de flesta andra länder, med hvilka vi ingått handelstraktater, skulle kunna göra anspråk på samma fördelar, som Frankrike, så har jag verkligen gjort mig den tacklösa mödan att genomgå alla af Sverige sedan 1825 afslutade traktater, och jag kan försäkra Hr Frilen, att det endast är trenne länder, sorn i följd af traktatbestämmelser kunna under en längre följd af år göra anspråk på sådana förmåner, och dessa länder äro Belgien, Italien samt Persien, med hvilket sistnämnda vi dock ej torde hafva någon särdeles liflig handelsförbindelse. Alla öfriga traktater kunna deremot uppsägas inom en trist af 12 månader, och någon stor fara skulle således ej vara skedd, om man ansåge Franska traktatens tullsatser såsom en specialtarif. Det är farligt att framställa generella omdömen, ty mängden, som ej närmare känner förhållandena, tror dem, men jag kan försäkra eder, Mine Hrr, att saken förhåller sig så, som jag framställt den, och jag åtager mig att bevisa det med Svensk Författningssamling. Deremot passar det ej särdeles in med de nya förhållanden, hvari man inkört statsvagnen i afseende å tullfrågor, men felet är icke mitt, utan de Hrns, som kört fast vagnen, och de må försöka, om de kunna, att taga loss densamma. Att utsträcka den Franska traktaten till alla länder, kan jag ej annat än lifligt och varmt protestera mot, och yrkar jag derföre återreiniss af denna punkt.
Då K. BL, med förkastande af det sednare alternativet, förklarat, alt bemälde chartvcrk skulle, till större fördel för Staten och för det allmänna, af Amiral Klint fortfarande utgifvas, hlef entreprenad-tiden ytterligare förlängd med 10 år, eller till år 1828, och Amiral Klint tillagd en årlig gratiflcatiou af 1000 r:dr, såsom någon ersättning för redan lidna förluster, mot skyldighet att, såsom villkor för utbekommande deraf, årligen afgifva und. berättelse om chartverkets fortgång m. m. Under denna tid blefvo de Kronan tillhörige chartplätarne, med åtföljande inventarium af tryckta exemplar, emot behörigt qvitto, återlemuade till Förvaltningen af Sjöärendena, hvarigenom således återstoden, egentligen innefattande Sjöchartverket, utgjorde en Amiral af Klints enskilda tillhörighet. (Bil. N:o 2 innehåller en förteckning å de graverade chartplåtar och tryckta kustbeskrifniugar, hvaraf delta verk bestod vid slutet af år 1810). Ar 1828 föreslogos åter i uud. följande alternativer, nemi., antingen att chartverket måtte för Statens räkning inlösas med 40,000 r:dr b:co, hvilket anbud Förvaltningen af Sjöärendena und. tillstyrkte att vid nästföljande riksdag förelägga R. St., eller ock alt bemälde chartverk skulle ytterligare, såsom enskild egendom, af Amiral Klint utgifvas, och enligt fastställd plan fortsättas, med villkor att Staten dertill lemnade ett årligt understöd af 1,500 r:dr. Detta sednare alternativ hlef i nåder anta - Den 17 Augusti f. m. 235 get, ehuru med den inskränkning, att det begärda understödetnedsattes till 1000 r:dr hvilka, uppå afgifvande årsberättelse, finge utgå af besparingarne å d. v. 4:de hufvudtiteln. Vid denna tid utgjordes chartverket af de i bil. N:o 3 upptagna arbeten.
Stadens inrikes handel, förnämligast bestående i afsättning af ortens landtmannaprodukter i liufvudstaden och rikets södra orter, och utbyte deraf mot specerier och kramvaror samt andra för ortens behof erforderliga förnödenheter, liar väl ännu att kämpa med den med och utan _ skäl öfverklagade landthandeln äfvensom så kallade Gårdfarihandel!), men torde dock mer och mer närma sig tili den betydenhet, som den, i betraktande af Stadens förträffliga läge, af dess lätta vattenkommunikationer efter Ångermanlands hafskust, samt den 10 mil segelbara Ångermanelfven, och af den ymniga pro - §. 5 Städer. 23 Auktion, som det omgifvande landet alstrar, både borde oell kunde ernå, såsom bevis hvarpå måste kunna tjena, att då sista femårsberättelsen afgafs, Stadens invånares handelsflotta utgjordes af 11 fartyg, då antalet deraf nu uppgår till 3 gånger denna summa eller 33 stycken. Handtverkeriernes verksamhet är i allmänhet inskränkt till fyllande af Stadens och Länets invånares egna hellof, hvarföre frimarknaderne af liandtverkarne besökas för försäljning af deras tillverkningar och erbjuda åt den flitige och ordentlige idkaren en säker om ock tarflig utkomst. Bland de få Manufaktur inrättningar, som här finnas* bör en de sednare åren anlagd Segelduksfabrik icke lemnäs oanmärkt, såsom lefvande att bereda någon vinst åt egarne, äfvensom arbetsförtjenst åt-en del behöfvande. Fisket idkas af Borgare, hvilka för utöfningen deraf måste, i saknad af Staden tillhörande fiskevatten, efter öfverenskommelser med allmogen begagna dess Skattefisken, äfvensom de i öfrigt emot arrende innehafva Kronans fiskelägenheter. Då emedlertid denna näringsgren varit under de sista fem åren högst litet lönande, en följd af klen fångst i förening med de avgifter, sorn äro förenade med fiskerättighetens idkande, har en allmän fattigdom börjat insmyga sig bland denna klass af medborgare.
Jag har begärt ordet egentligen i fråga om det mom. af förevar, punkt, der Utsk. förklarat, att det af mig gjorda yrkande i fråga om bevilln. för näringsrörelse vid marknader m. tl., ”för det närvar, och innan statsbrist-summan blifvit bestämd, icke må till någon åtgärd föranleda”. För mig är det ledsamt att finna delta, då jag af egen erfarenhet känner att det är fullt skäl att för dessa personer stadga en lägre minimi-afgift. Mig är nemi. bekant, alt ett år fanns det icke mindre än 300 personer, som blifvit ålagde en bevilln. utaf 10 r:dr b:co för idkande af näringsrörelse vid auktion, ehuru hela försäljningsbelop 6 * S4 Den S April f. m. pet för hvar och en kanske icke uppgick till denna summa. Klagomål häröfver hafva ofta förekommit och detta har föranledt mig alt väcka ifrågavar. motion. Jag tror att många personer kunna vitsorda det förhållande jag har uppgifvit. Utsk. har föreställt sig alt ifrågakomne näringsidkare skulle hafva en fördelaktig rörelse derigenom att de kunde utöfva den flere gånger om året. Min erfarenhet är alldeles motsatt. De fleste af denna klass utöfva detta yrke 1 å 2 gånger om året och få derföre erlägga ej blott ofvannämnde 10 r:dr b:co, utan måste äfven derföre betala en särskild bränvins-minuterings-afgift. Orsaken härtill är den, att uti nu gällande bränvinsbrännings-förordn:s 57 § stadgas, att de som vid marknader, auktioner m. fl. ställen försälja bränvin, skola påföras en lämplig bevillms-afgift. Men denna afgift kan icke gerna anses annorlunda än såsom en minuterings-afgift för idkande af rörelse under hela året, och då förevar. 14 § af bevilln:s-förordn:n stadgar en särskild bevillmsafgift, så blir man, i händelse dess nuvar. lydelse bibehålies, nödsakad att påföra bevilln. blott för en dags minuterings-rörelse till lika belopp, som om rörelsen utöfvats under ett hell år. Detta är orimligt, såsom hvar och en torde kunna linna.
Uti sitt häröfver afgiliia underdåniga utlåtande har Stats-kontoret, bland annat, anfört, alt E. K. Majit, i anledning af Rikets Ständers vid 1X28—1830 årens riksdag gjorda framställning om kassans öfverlemnande till Riksgälds-kontoret, den 11 Februari 1832 förklarat sig icke kunna dertill i nåder samtycka, utan förordnat att densamma borde, efter Kansli-styrelsens upplösning, allemnas till Hof-kanslerens och Stats-sekreterarens lör Ecklesiastik-ärendena gemensamma förvaltning och emot redovisning användas till understöd vid vetenskapliga arbetens utgifvande; att, sedan Rikets Ständer den 10 November 1840 förnyat sin ofvanberörde underdåniga hemställan och, under förutsättning af nådigt bifall dertill, å stat uppfört ett räntan å 9,000 R:dr B:ko motsvarande anslag af 450 R:dr samma mynt, E. K. Majit, genom nådigt Bref den 14 påföl - 14 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 8. jande December, förklarat, att det tillkomme E. K. Majit att förordna om kassans förvaltning pä ett med lagar och författningar öfverensstämmande sätt. samt att medlen borde ernoltagas af Stats-kontoret och den årliga räntan lör det af E. K. Maj:t förut i nåder bestämda ändamål användas; att Stats-kontoret funne bestyret med kassans förvaltning vara af mindre betydenhet, så alt anledning icke ur sådan synpunkt vore för handen till densammas förflyttande till Riksgälds-kontoret; att Stats-kontoret, i anledning af Revisorernes erinran emot lämpligheten deraf, att en kassa fortfarande finnes afsatt för samma ändamål, som afses med ett särskildt beviljadt anslag, hvaruti förhöjning skulle förekomma, om kassan indroges, ansett sig icke böra häruti fälla något omdöme, sedan E. K. Majit två gånger i nåder förklarat kassan skola förblifva under E. K.
Med afseende derpå alt anslaget är ett förslagsanslag, och då jag förmodar, att Riksg.cont. under loppet af de kommande åren blir i tillfälle att utan all olägenhet fylla den uppkommande bristen, samt då jag dessutom anser, att man i närvar, fall så litet som möjligt bör öka bevillningen, då utan all fråga hvarje skilling kommer att direct kännas, som under nuvar. förhållanden skall uttaxeras, så anser jag bäst vara ali vidhålla hvad StalsUtsk. i detta fall tillstyrkt. Hr von Hartmansdorff: Om någon önskar att utgifterna skola synas mindre än de verkligen blifva och att tillgångarne beräknas högre än de kunna varda; så måste man, för att bringa statsverket fram till nästa riksdag, skuldsätta Riksg.cont. Jag får då förklara, det jag åtminstone icke tillhör deras antal, utan att jäg för min del önskar, det man med statsregleringen må komma sanningen så nära som möjligt; ty man måste i alla fall betala hvad som erfordras. Nödgas man fylla bristen genom upplåning, så får man äfven betala ränta i st. f. att endast liqvidera utgifterna, i fall det skedde med skattemedel. Hr Den 7 December f. m. 183 Hr af Harmens: I andra länder följer man en alldeles motsatt grundsats mot den, som nu sednast blifvit framställd. Man föredrager nemi. att en ringa brist uppstår, hellre än att statsverket samlar stora öfverskott. Af denna auledn. tror jag också, att R. o. Ad. bör bifalla Utsk:s förslag. Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att det svar R. o. Ad. afgifvit på den redan i detta ämne gjorde propos. ieke varit så bestämdt, att II. Ex. kunde afgöra, huruvida ja eller nej dervid varit öfvervägande, och alt då de fleste ledamöter, som sedermera yttrat sig, yrkat bifall till Utsk:s yttrande, II. Ex. ansåg sig böra i öfverensstämmelse dermed framställa förnyad propos.
För öfrigt ansågo Rikets Ständer, sedan en fullständig plan för sjöförsvarets ordnande blifvit fastställd, behofvet fordra, att, då anslagen ditintills varit anvisade för örlogsoch stärgårdsflottorna gemensamt, hvarefter fördelning för hvarje år egt rum, för framtiden bestämdes hvad för hvardera flottan, i enlighet med en dylik plan, kunde påräknas, så a't vidtagande åtgärder derefter måtte lämpas, äfvensom att manskapet jemväl fördelades emellan de olika flottorna, så att dess organisation och öfningar kunde rättas efter den olika tjenstgöring, som vid hvartdera vapnet ifrågakomme och hvarigenom den fördel vunnes att manskapet förvärfvade större färdighet och vana i den sjötjenst,'hvartill detsamma vore afsedt, än derest tjenstgöring bestriddes vexelvis å de serskilda flottorna. Efter det Rikets Ständer sålunda utvecklat sina åsigter i ämnet anhöllo Ständerne uti underdånig skrifvelse af den 19 December 1840 det Kongl. Maj:t täcktes vid nätslkommande riksdag för Rikets Ständer i nåder framlägga en fullständig plan för sjöförsvarets ordnande, i öfverensstämmelse med hvad Sveriges läge påkallade och efter beräkning af den samverkan med konungariket Norriges flotta, som, då behofvet det fordrade, kunde förväntas, samt med iakttagande af ali den hushållning, hvilken, vid betraktande af landets icke öfverflödiga tillgångar vore af nöden, äfvensom att, in illdess denna plan blifvit uppgjord och pröfvad, allny-* 6 Slals-Utskottels Utlåtande, A’:o, 162. t? byggnad och väsentligare reparation af linieskepp eiler kornpleltering af för.ader och anskaffning af materiel för sådane fartyg måtte inställas, samt de linieskepp som vore i det tillstånd att de fordrade betydligare reparation eller förbyggnad, antingen nedhuggas til! fregatter om de dertill vore användbara och sådant ansäges med fördel verkställbart, eller, i annat fall från flottan utrangeras.
M. vid ärendets utredning i allt fall ulan tvifvel kommer att tagas i betraktande, ansett mig böra biträda Betänk. Utsk. har för öfrigt fält emottaga den hårda beskyllningen, alt icke hofva haft sig bekant att KrigsfIofR:n ibland dömer i första instansen, men från denna beskyllning torde Utsk. böra fritagas. Utsk. bar nemi. i den del af Betänk., som gifvit anledn. till nämnde klander, endast sagt: »Om det ock må vara nödigt att flera män af yrket deltaga i handläggningen af ifrågav:de mål uti första Domstolen, der undersökningen i målet äger rum » etc. etc. Nu inhemtas af 14 och 15 §§:na i 4 Kap, af KrigsArlme, att KrigsHofRm i de flesta mål, som till dess omedelbara uptagande höra, skall förvisa målet till undersökning vid vederbörlig KrigsRätt, samt att undersökning i öfrige dylika mål. hvilka för öfrigt äro af natur att högst sällan förekomma, endast skall ske af KrigsHofRm »om det lämpligen sig göra låter.» Undersökning skall eller kan således, enl. nu gällande föreskrifter, alltid ske vid UnderRätt. Uti hvad Utsk. sagt ligger följaktligen icke något origtigt, och att KrigsHofRm aldrig dömer i första instansen har Utsk. icke sagt. Gr. Sparre, Erik: Det kan icke förundra någon som är med saken bekant, att ett temligen allmänt missnöje upslått med KrigsHofRms närv.de organisation. Med den siste värde talaren instämmer jag deri, att det egentligen är två fel, som vidlåda denna institution. Det ena, att den icke har mer än en enda lagfaren ledamot, hvarigenom den icke kan anses innebära tillräcklig garanti derför, att hos Rätten finna den grundligare insigt i lagfarenheten och pröfning af ärenderna, för den mångsidighet, 102 Den 4 April f. ra. som man bör kunna förutsätta hos en ÖfverRätt. Den andra bristen är den, att
Att göra dem till Statsråd, derföre alt de i Statsrådet äga säte och stämma i vissa fall, är en uppenbar förvillelse, lika beskaffad som den, att man Den 18 Mars e. m. 131 1 LagTJtsk:s betänk., som rörer Just ombudsmannens förvaltning, kunde upptäcka någonting, som kunde ligga till grund för R. o. Ad. alt vilja votera ut vissa Just.råd eller att välja de 12 ledamöter sorn skola inträda i opinionsnämnden. LagUtsk. kan icke hafva något annat att säga, än ronde Just.ombudsmannens förvaltning, om hvilken man dessutom kan domina af bans berättelse, hvilken för 14 dagar sedan varit utdelad. Der finnes upplysning om Just.rådens handhafvande af sina embet.eh; men att tro, att i LagUtskts betänk angtde Just ombudsmannens berättelse man skulle vinna en sådan upplysning, är en förvillelse, och, på grund af denna förvillelse, måtte det vara, som jag med smärta hört Ilr Hjerta gifva anledn. till samma förmodan , då han begärt uppläsning af LagUtskts betänk. När man kan visa a priori, att derigenom ingenting vinnes, .vet jag icke, hvarföre det skulle uppläsas, aldraminst som vi kunde vänta en 2 timmars discussion, bara om frågan att rubba föredragnings-listan. Det är detta jag velat upplysa. Gr. Spens: Jag vill blott, i anseende till att jag fruktar mig vara missförstådd af Frih. Cederström och Hr vou Troil, nämna, att det icke af mig sättes i fråga, att något Just.råd för sina åtgärder, sorn temporär ledamot i Statsrådet, vid just.ärendens föredragning enl. 26 §:n Reg.Ftn skulle efter 107 §:n anmälas. Det är blott efter 106 §:n sådant kan vara möjligt. Frih. Boye: Gr. Frölich har fört mig på den tanke, att jag möjligen missngt mig, dä jag begärt föredragning af LagUtskts, betänk.; det är Just.ombudsmannens berättelse, jag önskar måtte föredragas, och så snart det skett, skall jag icke uppehålla med några skrupler.
Kostnaden till deras betalning wore ej vbetydetig, och borde efter hwad hiktilS warit manligt af Stads »Cahan bestridas. Friherre käannsrkeim trodde att fräga» rörde alla Ständ. Förökningen af Canttliet 454v Den 2! Sctober. blcfwe gansta betydlig; dct wore lättare för cn enstild att af ett documcnt staffa 4 afstriftcr, än fbr Cantzlikt afstrifwa flera hundrade Ledamöters arbeten. Grefwe Oörvenb> jeIm frägade om me, ningen ware att man sjelf stulle ur Protocollct afstrifwa sina yttranden. Undertcknad upplyste, akt frägan här endast wore om stristcligen inlemnade yttranden. Att strifwa ur Protokollet kan äläggaS Cantzlierne. Fä Ledamöter kunna ex tempore tala Z a 4 ark, men de strifwas lätt. Herr Grefwen och Ordföranden gjorde derefter proposition pä den 52 Z till orden sm afsigt, hwilken TiföllS. UppZ widare gjord proposition pä dek öfriga af § swaradcs Ja och llej. Friherre bjerta, trodde att den som är Ledamot i nägot Utstött borde undantagas. Herr käsilmsns tanka rörande Memorial sam remitteras. Aagäcnde dem som Communiceras med de andre Ständcn trodde han att hwar författare bordt draga försorg om af, strifterna. Herr 8 c k a n t 2 trodde att denna fräga kunde stiljas sä: den allmänna att 4 afstrifter stulle göras, och den enskilda huru, om den sista kunde stadgas i hwart Ständs ordningar. Den 2l October. Herr Grefwen och Ordföranden gjorde ä npo proposition pä § oförändrad, hwilken bifölls. Ridderskapet och Adelli ätffiljdcs kl. ^ till z. In k-äem krotocollr 6. Lilversiolps. Lördagen den 2l October. klenum kl. 5 eftermiddagen. Ordförande Herr Grefwe vs la Qarclis.