Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är kändt, alt vår humla i sig sjelf är lika god, som utlänningens, men att vår förlo - 438 Den 3o O c tobe r f. m. rar en stor del af sina aromatiska beståndsdelar, för det producenten ej förstår alt rätt packa sin humla, så att den kan conservera sig. Jag har hört af Sveriges största Porterbryggare Ilerr Lorent, att enda orsaken, hvarföre han ej kan begagna vår humla, är, att den icke är så riktigt packad, att den bibehåller dess så nödvändiga aromatiska delar. Jag hoppas, att coneurrencen, tillika med en tilltagande upplysning, skall förmå den inhemske producenten, att conservera sin vara mot försämring. Uppå gjord proposition, blef Utskottets förelag, i afseende å tullen på Humla, af Fiidderskapet och Adeln godkändt. Jernj Stång-. Herr Munck af Rosenschöld: Jag vågar å nyo föreslå högre exporttull å Dannemora-jernet. Man säger, att högre exporttull minskar exporten, och att detta är skadligt. Så är det visserligen i allmänhet. Men i detta fall inträffar hvarken det ena eller andra. Dannemora-jernet är ett undantag, nästan utan like i hela verlden; ty det kan ej undvaras af utlänningen, om tullen än ökes; det kommer således, att blifva exporterad t något när lika mycket ändock ; och, om det ej skulle bli det, desto bättre, ty då hade vi säkerhet för tillgång härpå i 5o å ioo år ännu. Jag har hört, att bered - Den 3o October f. m. 43g mngssättet af detta jern skall göra mycket till saken, men jag är öfvertygad, att jernets natur i betydligaste mån bidrager till dess företräde framför andra jernsorter. Då dertill kommer, att jag bort det icke kunna fås till salu i vårt eget land för livad pris som helst, kan jag ej anse obilligt att böja utförseltullen på denna äfven för oss nödvändiga vara.
23 med en af förslaget rörande §§ 119 och 120 föranledd förändring af det i slutet af första punkten förekommande ordet ”dömd” till ”skiljd”, då § skulle komma att lyda som följer: 16:o. Öfver Fullmägtiges beslut i mål, som i denna afdelning af reglementet uppräknas, må besvär endast i det fall anföras, att någon blifver från tjensten skiljd. Den, som med sådant Fullmägtiges beslut ej åtnöjes, bör, vid förlust af talan, sitt missnöje emot beslutet hos Fullmägtige anmäla inom fjorton dagar efter deraf bevisligen erhållen del, den oräknad; hvarefter han vare berättigad att hos nästblifvande Banko-Utskott eller, emellan riksdagarne, hos Revisorer öfver bankoverket sin klagan fullfölja, derest besvären till Fullmägtiges expedition inlemnas, i förra fallet, sist å den dag, riksdag sammanträder, och i sednare fallet, eller vid Banko-revision, sist Ijorton dagar före Revisorernes sammanträde; men är beslutet af Fullmägtige meddeladt sednare än fjorton dagar före utgången af den sålunda bestämda tiden, böra besvären till Banko-Utskottet eller Revision omedelbart ingifvas, innan klöckan 12 å fjortonde dagen efter det klaganden af beslutet erhållit del, den oräknad. Det i 128 § af sednaste reglemente befintliga öfvergångsstadgande, angående tillämpning af vissa bestämmelser i 1860 års Banko-reglemente, intilldess tjenster och göromål blifvit ordnade i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sistförflutna riksdag meddelade förordnanden, 17:o. torde numera befinnas öfverflödigt och derföre böra ur blifvande reglemente uteslutas. Stockholm den 16 Mars 1866. * 24 BankoUtskottets Memorial N:o 20. Reservationer:
Ehuru motbjudande det för Oss varit, att ens väcka fråga, det Dagen, under hvars helgd Personligaoch Egendomssäkerheten är stäld, för något visst tillfälle skulle förändras, håfve Vi likväl ansett såsom forsta vilkoret för Statens befattning med Diskonternes utredande, att det Diqvidationssätt, som af Oss antages och gillas, genom Kongl. Majus och Vårt samfälda Beslut förklaras såsom en till allmän efterrättelse gällande Dag; på det Staten, som, i följd af sitt ingångna ansvar för Skulderge, blir att betrakta som den ende Eordrings - 742 Riisdcgs-Besluteté garen ho3 Diskonterne, måtte komma i tillstånd att med Gäldenärerne låta förfara så lindrigt, som, med afseende på hvarje Gäldenärs serskilda belägenhet, kan finnas billigt. Vi håfve alltså beslutit: Att Staten öfvertager och genom Riksgälds-Kontoret besörjer utredningen af Göta Kanal-Bolags och Malmö Diskonter, emot det desse Diskonters Oktrojer utan serskild ersättning förfalla: Att utredningen af Göteborgs Diskont äfven öfvertages af Staten och besörjes genom Riksgälds-Kontoret: Att desse irenne Diskonters utestående Rån infordras inom Fem års tid, räknad från den dag då , efter föregången Kungörelse, Utredningen kan taga sin början: Att alla af Direktionerne öfver nämnde trenne Diskont-Verk på Banken dragne, ordentligen bokförde och bland Allmänheten utelöpande Assignationer skola, vid uppvisandet, till falla beloppet med Banko-Sedlar inlösas så snart Kungörelse härom blifvit utfärdad: Att deras öfrigt Kapital-Skulder, Göta Kanal-Bolags och Malmö med de derå intill den x Oktober 1817 upplupne Räntor; men Göteborgs med ränteberäkning, som af serskilde omständigheter beror, godtgoras till fulla beloppet En Femtedel Kontant och Fyra Femtedelar genom RiksgäldsKontorets Obligationer på Fyra år, räknade från utgifningsdagen, med en Fjerdedels afbetalning årligen, de 2:ne förre Diskonternes Skulder utan vidare ränta, men Göteborgs
R:dr på diskontrörelsen skola indragas, samt man dessutom tager i betraktande, alt, om nppoch afskrifnings-rörelsen kommer i gång, Banken derigenom inom kort tid säkert skall erhålla ganska betydliga tillgångar, så är jag öfvertygad att, utan att tillgripa den blifvande Bankovinsten, Hypotheksföreningarne ganska väl kunna få det föreslagna kreditivet. Jag skulle för öfrigt, för min del, icke hafva något emot, att den ifrågavarrde punkten återremitterades, så vida jag nemi. ansåg någonting serskildt derigenom vionas. Ty jag föreställer mig, att, om R. o. Ad. beslutar bifall till hvad Frihme Raab och Tersmeden föreslagit, och detta beslut komme att inom Utsk. behandlas gemensamt med åtskilliga derifrån afvikande meningar, som i de andra Stånden gjort sig gällande, så blefve Utsk. derigenom satt i tillfälle, att taga dem i öfvervägande, alldeles som om Utsk. hade fått en återremiss. På grund häraf tror jag, att det är skäl, att nu bifalla nämnde Unis förslag och, på de af dem upgifne vilkor, bevilja Hypotheksföreningarne ett kreditiv å Riksbanken af 1,000,000 R:dr b:ko. Frih. Raab: Till det förslag jag haft äran framställa, har ett tillägg blifvit yrkadt af Frih. Tersmeden, och understöd! af flere talare. Detta tillägg innehåller, alt de Hypotheksföreningar, som bedrifva låne-rörelse på namn icke skola erhålla kreditiv, och om de redan erhållit det, bör kreditivrätten genast uphöra, så framt de utöfva nämnde rörelse. Jag bar ingenting att invända mot sjelfva grundtanken i berörde tillägg; men jag ber likväl att få uplysa, det den Hypoteksförening, hvars rörelse jag närmast känner, nemi. Smålands, aldrig gjort till någon hufvudsak att drifva diskont-rörelse.
Denna omständighet talar ensam i min (anica tillräckligt emot den föreslagna och bifallna förändringen i Författningarne om Ekbarkens användande, isyn-; nerhet på en tid, då man nödgas våra omtänkt på besparingar af allt, sorn besparas kan D ssutom, och så vida jag icke alitiör mycket misstager mig , mäste tillåten Export af Svensk Ekbark medföra så väl för det Allmänna, sorn för hvarje enskilt man, den bekymmersamma följden , att , sedan Svenska GarfVerierne på detta sätt blifvit återförda tili nödvändigheten att vid Läderberedningen nyttja Granbark, i stället för Ekbark , så vida af denna senare liten eller ingen tillgång är att påräkna , sedan det blifvit Engelsmannen tillåtit att härifrån afhämta denna Vara, och hm ingalunda lärer uragtlåta, att för hvad pris som hellst begagna sig af tillfället, då han derigenom så lätt drager hela den bättre GsrFveri-rörelsea från vårt till sitt eget Land, så blefve, säger jag, följden oundvikligen den, att antingen Den 21 Maji. finge vi åtnöja oss med det odugliga Läder, sorn genotn bruket at Granbark beredes, eller ock skulle vi finna oss nödsakade, att för ett långt högre pris, än vi nu betala, hämta vårt behof ifrån det Land, dit vår Ekbark utskep. padesSkulle denna Näring ännu en gång komma i vanmagt, torde sedermera ej allenast manga år tili dess återuppbjelpande erfordras, utan äfven oundgängliga understöd af Statens medel påkallas. Justerade9 Pleni-Protocollet för den 4 dennes eftermiddagen. Upplästes följande från de andra RespeCtive RiksStånden ankomna ProtocollsUtdrag l Frän Högvördige PresteStändet:
Stteb affeenbc på Slifögälb&Äontovetö fövbelaftiga fjällning f>av .Kongl. SÖfajtt, i SDef? nåbiga ^vopojttion om ©tatöverfetö tillflånb ocf) bel;of, till Of? öfmevlemnat, bttvuviba 9H3t icfe funne lämpligt fövflava, att, fvån ocf) meb innevavanbe åv, bebiteving af ben fov 1848 åvö frigérujfningéfoffnabevö gobt* gövanbe fövejfvifna fävffilba bevillning icfe voibave ntå ega vurn; ocf) bå 58i funnit hvarfen SKifSgälb&KontovetS egna bef>of påfalla eliev ©tatévcvfetö flätt» ning gifva full anlebning till en fovtfatt uttapeving af bevövbe ffattebibvag, bafve <3Bt bejlutat od) fövovbnat, att betfamnta, eliev ben vib ftflltbne Sfifö» bag åtagna fävffilba bevillning fov gälbanbet af 1848 åvö fvigévuf^ninaéfofl* nabev, ffall fvån ocl) meb innevavanbe åv 1851 upphöra, famt att följaftligen någon bebiteving af benna bevillning icfe vibave fommev att ega rutit, fcbatt benfamma fov näftlibne ocf) föregångna år blifvit af be jfattffplbige vebevbör* ligen utgjovb; bv
Majit vidare härmed begära medgifvande af Rikets Ständer, att af Sjette Hufvudtitelns förslagsanslag till skrifmaterialier och expenser må anordnas godtgörelse för erforderliga kostnader till tryckning af sådana längder, räkenskapsblanketter och andra formulär, tabeller m. m., som Kongl. Majits Befallningshafvande, hvar inom sitt län, till vinnande af tidsbesparing och enhet i uppställning, ej mindre vid länsstyrelsen, än hos lands-statstjenstemännen inom länet, kan finna med förut meddelade föreskrifter öfverensstämmande eller eljest tjenliga att till begagnande anbefalla eller medgifva; och äskar Kongl. Majit att, för nedannämnda ändamål, löneanslag, hyresersättningar deruti inberäknade, må beviljas för följande nya tjenster inom landsstaten, nemligen: för tillvägabringande af förändrad reglering utaf två fögderier i Calmar län, till en Kronofogde 2,800: — och en Häradsskrifvare 2,300; — för de två fögderiernes inom Helsingland af Gefleborgs län delning i tre, åt en Kronofogde 2,800: — och en Häradsskrifvare 2,300: — för förändrad fögderireglering i Malmöhus län, åt en Kronofogde 2,800: — och en Häradsskrifvare 2,300: — för ny reglering af länsmans-distrikten i Jemtlands län, åt fem nya Länsmän derstädes med 850 Ridr för hvardera, eller tillsammans. för delning af ett länsmansdistrikt inom Södra Ångermanland af Wester-Norrlands län, åt en länsman för delning af Lycksele Lappmarks socken i Westerbottens län uti två länsmansdistrikt, åt en länsman för en särskild Länsmans anställande i Korpilombola nybildade kapellförsamling af Norrbottens län, åt denne samt för Ydre härads i Östergöthlands lån delning i två länsmansdistrikt, åt en Länsman derstädes
Visar det sig, sedan landstinget någon tid varit i verksamhet, att olägenheter deraf uppstått, då kan det vara tid att göra en ändring, men innan dess anser jag det ingalunda vara lämpligt. Frih. Sprengtporten: Jag tror mig i mitt föregide yttrande hafva anfört talande skäl för den meningen, att, när fel upptäckas i en lag, rättelse bör ske utan afseende derpå, om lagen är ny eller gammal. Hvad som är faktiskt, Mine Hrr! är att landstinget är utrustadt med en alldeles obegränsad beskattningsrätt, ända derhän, som det vill synas, att kunna pålägga förmögenhetsoch kapitations-afgifter och kanske till och med indirekta skatter; jag beklagar i och för sig sjelf, att så är förhållandet; men hvad som gör detsamma ännu betänkligare, är, att i författningen ett stadgande finnes infördt, som tillåter ledamöterna i landstinget att beskatta andra huru högt som helst, utan att de sjelfva eller deras kommittenter kotnm3 att vidkännas tyngden af samma beskattning. Borttagandet af det nu ifrågav:de mom:t i 47:de §:n, utgör enda möjligheten att erhålla något korrektiv mot orättvisor, som kunna uppstå genom missbruket af en sådan makt, som strider mot alla principer. Gr. af Ugelas har synts mig icke vilja bestrida riktigheten af min anmärkning, men fruktar deremot, alt orri mom:t utgår ur författningen, detta kan komma att medföra ett störande inflytande å utvecklingen af vårt nya kommunalväsende. Att jag icke delar denna åsigt, behöfver jag icke ytterligare framhålla; men den sanningen kan jag icke undertrycka, att denna lagstiftning, i sin helhet betraktad, är behäftad mod många andra och stora brister, som icke äro afhjelpta endast genom borttagandet af 3:dje mom:t 47:de §:n i lagen om landsting, och en af dessa, som nu faller mig i minnet, är den ojemna fördelningen i representationsrätten emellan land och stad. För det man icke kan hoppas på rättelse i allt, bör man väl icke Den 7 Januari. derföre förkasta rättelse i något, och företrädesvis i det väsendtligaste.
Jag hemställer för öfrigt till hvar och en, som i någotr mån känner grunderna för vårt skatteväsende oeh Carl XI:s sätt att med grundskatter fördela skattebördorna efter hemmantal, om dermed är förenligt att 80 ä go hushåll kunna bosätta sig på ett hemman och utgöra skattebidragen. Jag medgifver visserligen, att förhållanden finnas, som bereda en möjlighet att äfven på en ringa jordlott kunna försörja sig; men denna möjlighet bör pröfvas. Således kan hemmansklyfningen, såvida den är i förhållande till industrien, utsträckas utan skadliga följder, eller så alt fattigdom ej deraf uppkommer. Den är i så fall ett bevis på en stigande arbetsförtjenst, ett allmännare välstånd; men hemmansklyfningens utsträckning bör bero på industriens utvecklade skick, så att hvad jorden ej tillräckligen gifver må från andra näringsgrenar kunna hemtas. 1 så fall är bostad första villkoret, och då bör den ej heller kunna med något skäl förnekas, så snart den kan förvärfvas; men när desse hemmansägare eller bostäders innehafvare ej hafva annan näring än jordbruket och ingen biförljenst, då må det vara skäl sätta i fråga, 0111 dessa på så små] jordlotter kunna vinna sin nödvändiga bergning, utan att ligga andra till last. Det är från denna synpunkt jag ser frågan, och på den här ofvanvisade grund jag stödjer min mening, och vidblifver, att det må tillhöra dem, som skola försörja de fattiga, alt pröfva huru långt hemmansklyfningen får gå. Jag får äfven besvara Gr. Frölich på dess gjorda fråga: att hemmansklyfningen i Skåne fortgått i följd af omständigheter, af hvilka en del visserligen ligger utom ämnet soin nu afhandlas, men af hvilka en del ej torde vara utur vägen i korthet framdraga. I främsta rummet får jag åberopa, att man i allmänhet hellre hittills användt capitaler på fastigheter och inköpt mindre jordlotter, än begagnat dem i andra industrigrenar. Brådstörtade enskiften bidrogo äfven i3 H. ^5 194 Den 5 September e. m. att underlätta köp och tvungo till försäljningar, understödda of laneanstalter, sorn gåfvo tillfälle härtill.
Frih. Liljencrantz, Johan: Vid flera föregående till fällen, har inom representationen uttalats den åsigt, att Sven - Den 26 April f. m. 553 ska Statens tillgångar icke medgifva att hafva frenne fullständiga medicinska läroverk. Då jag i allo gillar denna åsigt, och således anser det olämpligt att öka staten vid universiteternas medicinska fakulteter, anhåller jag om afslag å Utskits hemställan. Hr Olivecrona, Knut: Utslct har i denna punkt till styrkt ett anslag al 2,000 rdr för en adjunkt eller laborator i medicinsk kemi vid universitetet i Upsala. K. M:t hade dock begärt 2,500 rdr. I afseende å den nedsättning af anslaget, som blifvit af Utsk:t föreslagen, tager jag mig friheten anmärka, att en laborator i ifrågavarande ämne har sin tid så upptagen under läseterminerna, att han svårligen kan hinna genom enskild undervisning eller enskild medicinsk praktik förskaffa sig extra inkomster, och att det således är af behofvet synnerligen påkalladt att en lön anvisas, som medgifver att en person med erforderliga insigter kan fästas vid universitetet och der hafva sin nödtorftiga bergning. Laboratorn i analytisk kemi vid Upsala universitet är, såsom jag med visshet vet, för närvarande sysselsatt från 7—1 f. tn. samt 3—9 e. m., och utan allt tvifvel kommer en lika ansträngd tjenstgöring att drabba älven den nye laboratorn: vid sådant förhållande torde R. o. Åd. lätt finna, att en lön af 2,000 rdr icke kan anses tillräcklig för en person, som aflagt medicinsk grad, enär denne, om han egnar sig åt den praktiska sidan af vetenskapen, inom kort bör erhålla vida högre inkomster. Skulle för öfrigt anslaget, såsom Utsk:t föreslagit, fixeras till 2,000 rdr, skulle denna adjunkt ej kunna, liksom de öfrige, avancera till högre lönegrad. En föregående talare har yttrat, att Sverige icke har råd att hafva 3 fullständiga medicinska läroanstalter.
Sålunda förekommer uti längderna för Stockholms, Upsala, Jönköpings, Calmar och Skaraborgs Län endast Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Utlåtande, N:o 4S. IL styckade rotar, hvaremot t. ex. i Södermanlands Län endast § rote blifvit såsom styckad upptagen, inom Götheborgs och Bohus Län och i Gefleborgs Län rote, ehuru, så väl uti dessa Län, som uti de öfriga, der hela rotar finnas i längderne uppförda, ett ej obetydligt antal af de nybildade rotarne bestå af hemmansdelar och lägenheter, hvilka äro belägne på långt afstånd ifrån hvarandra i serskilda socknar och understundom jemväl i olika härader, och, det oaktadt, ofta blifvit, till ett större antal, i en rote sammanförda. Då de af Kongl. Majit för roteringsförrättningarne meddelade föreskrifter utmärka, att sådane hemman och lägenheter, hvilka, i anseende till belägenheten, ej utan svårighet kunnat med andra sammansättas, icke skulle till utgörande af effektiv rotering indelas, utan på annat sätt komma Roterings-inrättningen tillgodo, taga Utskotten för gifvet, att med Kongl.
Klockan är sju, precis sju, » sade hon och fäste sina stirrande ögon på den eleganta pendylens urtafla, som ville hon där läsa tydningen på sin hemska gåta, därpå sjönk hon bleknande ned med en tung suck mot soffans mörkröda, svällande sidenkuddar. » Klockan är sju, precis sju, » upprepade äfven Malla mekaniskt. » Ack, pappa, låt någon rida till Granhof och höra efter. » Klockan elfva på kvällen återkom det ridande budet från Granhof, där man blifvit utom sig af ångest, då man hört, att Kurt ej kommit fram ännu, han bade vid half sextiden begifvit sig öfver sjön till Broby, Lottys hem, han valde den vägen som genare, isen bar, och han var säker skridskogångare. Så hade man från Granhof gett sig ut på isen, en liten sorglig karavan med ispikar, båtshakar, kälkar och bräder, och de irrande dansande lyktorna visade de på stranden oroligt väntande, hvar de skarpa järnen i Kurts skridskor skurit de runor i isen, s o m nu söktes och följdes med klappande hjärtan o c h ängslande aningar o m en sorglig lösning. Långt ut på sjön såg man, hur de brinnande punkterna stannade, de höjdes, de sänktes, aflägsnades ännu mer, de bildade grupp, de skildes och irrade kring, tills de återflöto tillsammans i klunga; rå Islog man därute, uppgaf man försöket, eller hr.de något blifvit funnet? Något? Det gick en rysning genom de väntande vid dessa ord. Nu rörde sig åter ljuspunkterna, och så skred tåget sakta, utan ett ord, tillbaka mot land. Lyktorna lyste dunklare, rörelserna voro mera dämpade. » Fort efter doktorn, de äro här o m en halftimme, » ropade någon, och då läkaren kom, kunde han endast konstatera, att lifvet flytt. Den omkomne hade legat i vattnet öfver två timmar, den stelnade handen höll ännu fast i iskanten, då man kommit fram till vaken, han hade saknat kraft att hålla hufvudet uppe, han hade varit död i nära två timmar, nu var hon omkring nio, alltså hade han dött vid sjutiden.
Denna § torde erfordra det tillägg, att stufvage af åtskilliga längder skall bestås af betraktaren eller aflastaren; samt slutligen vid § 302, att stadgande bör införas derom, att parterne må ega att för sina tvisters afdömando vända sig till hvilken domstol de lämpligast finna, ehvad den är på landet eiler i staden.» Särskilda Utskottets Betänkande M 2. 43 9:o. Af Riksdagsfullmägtigen Paul liedström från Wester-Norrlands län: »Sorn stadgandet i 2 mom. af 64 §:n, att rederiet endast i det fall skall utgöra kostnaden för å utrikes ort qvarlemnad sjuk sjöman, att denna kostnad af sjömannen sjelf ej kan bestridas, synes vara stridande mot billighet och rättvisa, helst i denna § ej afses sådan sjukdom, som sjömannen af vårdslöshet eller eget förvållande sig kunnat åsamka, och hvarom särskildt stadgas i 65 §; samt detta stadgande skulle kunna leda derhän, att sjömannens alla befintliga tillgångar kunde medtagas för betäckande af sjukvårdskostnader, hvarigenom det kunde inträffa, att mannen sjelf jemte hustru och barn komme fattigvården i dess hemort till last; så får jag hemställa, alt orden »der de ej af sjömannen kunna bestridas» måtte ur momentet utgå. Förslaget till 2:dra mom. af 78 <§, att endast då fartyg lossar och lastar i samma hamn för samma persons räkning, öfverliggedagar ej beräknas förr än den till lossning och lastning i §:n bestämda tid tilländagått, kan jag icke godkänna, uitan anser jag att, då fartyg lastar och lossar för samma persons räkning, om det än lastar i en hamn, och lossar i en annan, liggedagar ej böra beräknas förr än den för lastning och lossning bestämda tid tilländagått; ty om vid en lasthamn större antal dagar skulle åtgå för intagande af lasten, men lossning skulle kunna försiggå på så mycket kortare tid, eller tvärtom, så att lastning kunde verkställas på kortare, men lossning medtaga längre tid, allt i förhållande till hamnarnes läge och beqvämlighet; så anser jag alt då den bestämda lastningsoch lossningstiden sammanräknad ej öfverskrides, momentet kunde erhålla följande förändrade lydelse:
Hällar af | tums tjocklek och derunder till och med 1 turn, Lod och Lödjor, till vigter af 1 skepp, vigt och derunder till och med skepp., 1 skepp. st. v. 10 R.dr. Kasserade Kanoner, Bomber, Mörsare och kulor, 1 skepp. st. v. 8 R.dr. allt annat gjutet arbete, ej specificeradt, efter angifning, smidt eller valsadt: Ankare, 1 skepp. st. v. 50 R.dr. Kettingar med länkjernets diameter af jj tum och derunder, 1 skepp. st. v. 45 R.dr. Kättingar med länkjernets diameter öfver | tum, 1 skepp. st. v. 30 R:dr. Draggar, Armbultar, Hammare, Roderjern, Skeppsknän och Smedjestäd, 1 skepp. st. v. 60 R:dr. plåtar: Sallpanneplåtar, f turn tjocka och deröfver, samt af 12 tums bredd och deröfver, 1 skepp. st. v. 20 R.dr. Fööslag lill Tulltaxa. 53 Jern: smidt eller valsadt: plåtar : oförtenta, under -f tum tjocka: af t. o. m. 6 lisp. vigt stycket, 1 skepp. st. v. 33 R:dr 16 sk. öfver 6 lisp. vigt stycket, 1 skepp. st. v. 36 R:dr. förtente: 1 skepp. st. v. 100 R:dr. Spik af 2 tums längd och deröfver, 1 skepp. st. v. 40 R:dr. all annan spik samt allt annat Manufakturoch Handtverks-smide, ej specificeradt, 1 skalp. 3 R:dr. Kardor och Kardläder: öfver fjj, 1 skalp. 32 sk. Kli, af andra ämnen än Spanmål, 1 lisp. 25 sk. Kläder: Gång, Linneoch Säng-, ej specificerade: nya, Fruntimmers-, af lill införsel lofgifna tyger, efter angifning.