Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då vi i Sverige ej äga mer än ett sätt att promulgera lagar, skulle jag tro, att den sålunda utfärdade RiddarhusOrdningen måste såsom gällande bibehållas, intill dess en annan i laglig väg tillkommit; jag slutar med den anhållan, att Ridderskapet och Adelli må vara försäkrade, det jag ej söker någon minskning i Ståndets eller Ständernes rättigheter, att jag är nion om deras bibehållande, men alt jag ej heller kan lemna åsido alt anmärka hvarje försök att missbruka dem. 156 Den 18 November f. m. Herr Rosenqvist af Åkershult, Fredric Leonhard: Att tala illa, och mena väl, är bättre, än att mena illa, och tala val. Jag anhåller, att denna strophe måtte anses alltid stå framför de yttranden jag här afgifver. Jag skulle anse mig sjelf tillhöra enfalden och slafsinnet, — Draggen ur hvarje Nation, — om jag, såsom medlem af detta stånd , med liknöjdhet kunde se någon inkräektning på Ståndets rättigheter åvägabringas. Då jag första gången på detta rum hörde den Nya RiddarhusOrdningen, och Kongl. Maj;ts Nådiga skrifvelse rörande densamma uppläsas, beslöt jag att till Protocollet afgifva min enskildta mening deröfver. Jag har ofta tänkt och försökt, att i System sammanfatta mina tankar i detta ämne, men då frågan förekom förr, än jag hade förmodat, anhåller jag, att framdeles få yttra mina tankar derom. Delicata frågor böra delicat behandlas. Det skedde i går, då Ridderskapet och Adelil öfverlemnade det då förevarande målet till RädderhusUtskoltet. Jag hemställer i anledning deraf, om icke äfven detta ämne kunde blifva remitteradt icke till ConstitutionsUtskottet _, utan till det blifvande RiddarhusUtshottet med samma förbehåll, som vid gårdags-remissen, nemi. att Ridderskapet och Adeln likväl ägde samma beslutande rätt, som förut. Friherre Boije: Måhända vore jag
»Bränvins-brtinnings-redskap, som finnes å kopparslagares eller annan tillverkares verkstad eller i hans vård eller inlemnad i allmänt förvar, behof ver ej vara förseglad; men om den derifrån flyttas, skall innehafvaren, om han ej sednast inom åtta dagar derefter är berättigad att densamma begagna, den till försegling anmäla. Detsamma ialcttage den, som sig till bränvins-bränning anmält, men innehafver flere brukbara bränvins-brännings-redslcap eller delar deraf, än han till begagnande uppgifvit.» Åstundar någon att, i stället för den redskap, som han innehar och är be - 12 rättigad att bruka, få begagna annan redskap, som han sig förskaffat, vare delta tillåtet, så vida hans uppgift till mantalsskrifning berättigar honom att sådan redskap få begagna, eller han hos Kongl. Majits befallningshafvande dertill erhållit tillstånd; åliggande honom dock, innan han får begagna den sednare redskapen, att låta försegla eller under allmänt förvar ställa den redskap, som han förut innehaft, eller ock inför magistraten eller kronobetjeningen styrka, alt densamma blifvit till bränvins-bränning obrukbar gjord, eller till annan person'öfverlåten. §. 25. Försegling skall sålunda verkställas, att allenast pannor med fast bröst, hattar, fösa pannebröst och afkylningsredskap sättas ur stånd alt nyttjas, så att egaren må kunna begagna do pannor, hvilka ej hafva fast bröst, till andra husbålls-förnödenheter. De till ångornas afkylning begagnade pipor vare från försegling fria. Om försegling å landet ege Kongl. Maj:ts befallningshafvande att antyda vederbörande kronobetjente eller andre af Kongl. Maj:ts befallningshafvande dertill förordnade välkände personer, hvilka det, i följd deraf, skall åligga att, utan föregången anmälan af panne-egaren, med anledning af de till dem från vederbörande mantalsskrifvare insända förteckningar samt, i serskilda fall, Kongl.
Den, som önskade återremiss bade baft tillfälle alt svara nej pä proposm om läggande till handliugarne, och om Hr Frih. o. Landtm, då bade förklarat all R. o. Ad:ns svar blifvit så upfaltadl alt Ståndet bifallit belänk:s läggande till handlingarna, så hade den, som ville hafva återremiss, kunnat begära votering enligt vanlig ordning. Dä hade roan fått votera om läggande till handlingarne med ja och återremiss med nej; men som det icke hördes något enda nej vid besvarande af proposm om läggande till handlingarne, sä var det väl icke möjligt att tro att det var någon, som önskade fortsätta yrkandet om återremiss. Hr Ribbing: För det första ber jag att få anmärka att det var icke allenast jag, som begärde återremiss, utan äfven en värd talare på denna sidan Gr. Sparre, som deruti instämde. För det andra får jag säga, i anledn. af hvad den siste värde talaren nämnt, alt, jag visserligen kunnat förfara så som han nu föreslagit, såvida jag icke ifrån förcg:de yttrande af Hr Frih. o. Landtm, bade hemtat anledn. till min förmodan alt thy för - 392 Den 10 Maj f. ra. ulan propos. på ålerremiss skulle komma all framställas Jag vill emellertid icke vidare förlänga diskussionen, utan åtnöjer mig med min reservation. Då härefter lill pröfning förekom den afdeln:g af Consl.Ulsk:s ifrågavar:de mern., som blifvit uplagen lindet; litt. C, anmälde sig och yttrade Frih. Cederström: Anhålles vördsamt att, då serien C består af liera punkter, hvarje punkt mätte särskildt blifva föremål för R. o. Ad:ns tillgörande. För min del får jag på förhand förklara mig icke inse något bättre förfarande än att hvarje dylik lägges lill handlingarna, intilldess R. o. Ad. kommer till den, som är utmärkt med romerska siffran V, då jag skall åter begära ordet med anhållan att öfver besagde punkt få yttra mig.
Kungörelse angående de löftesskrifter vilka av Kronans uppbördsmän böra anskaffas. Stockholm den 16 februari 1821. Ytterligare tillägg till vad författningarna stadga om löftesskrifter som för Kronans säkerhet bör anskaffas av uppbördsmän, innan de får sådan tjänst. Sökande skall förete ett intyg antingen av Befallningshavanden eller domstol att båda löftesmännen eller de två trovärdiga män som undertecknat löftesskriften inställt sig personligen inför befallningshavanden eller domstolen och erkänt sina underskrifter Stockholm den 16 februari 1821 SALOMON LÖFVENSKIÖLD Kungörelse om ändring i vissa delar av enskiftes förordningarna den 2 februari 1807 och den 24 juli 1812. Stockholm den 20 februari 1821 Ibland har vid enskiftes delningarna i byalag på grund av lokala förhållanden inträffat, att delägare inte kunnat få sina odlingsbara ägor i ett skifte utan de blivit spridda. Enligt förordningen 1807 och 1812 har då skifte inte fått ske. Nu stadgas att delägare i byalag som önskar att få sina ägor i enskifte utbrutna och i ett sammanhang avskilda skall sådan delning verkställas och enskifte äga rum. Är godheten på åkrarna olika, får i fortsättningen utan hinder lagligen fastställt storskifte göras. Dock får en hemmansdel under eget bruk inte överstiga tre inräknat avrösningsjorden och utmarkslotten. Skogen kan delas i två lotter. Stockholm den 20 februari 1821 CARL JOHAN Konvention mellan hans Maj: t Konungen av Sverige och Norge å ena, samt Hans Maj: t Kejsaren av Ryssland å andra sidan, avhandlad och sluten i Torneå den 17 januari 1821, och ratificerad i Stockholm den 26 februari, samt i Lanbach samma år. Vi Carl Johan gör veterligt, att Vi med Alexander I, Vår kärälskeliga broder och frände, Kejsare över hela Ryssland, upprättat en konvention för att närmare bestämma grunderna för det ömsesidiga utbytet av de, på båda sidor Riksgränsen belägna enskilda fastigheter samt överenskomma om domstolarnas behörighet i brottmålsfrågor mellan de boende vid gränsen. Våra ombud har fullmakt att överenskomma, avsluta och besegla en dylik konvention. Vår man blir Gustaf Peyron och Rysslands Herman Wårnhielm.
Deputerad att förordna, der ej framställningen afser ändring af stadgade kontroller eller i öfrigt är af beskaffenhet att böra Fullmägtiges pröfning underställas, hvarom Deputerad då besörjer. Mom. 3. För Chef, biträdande Kommissarie eller annan tjensteman, som af sjukdom eller annat laga förfall hindras från tjensteutöfning, föranstaltar Deputerad angående tjenstgöringen. intilldess Fullmägtige vikariat upprättat. Deputerad är berättigad att, när som helst, anställa inventering i en eller flera eller alla Bankens kassor och öfriga förvaringsrum. L punkten 6:o af betänkandet synas följande ändringar vara af nöden, nemligen: att i moment 1 hänvisning sker till de instruktioner, som komma att upp rättas; att från moment 2 uteslutas orden: verkställande Direktörer; samt att i mom. 4 orden verkställande Direktörer utbytas mot: deras Deputerad. Med iakttagande häraf, skulle motsvarigheten till § 33 i nu gällande reglemente komma att undfå denna lydelse: S:o. Mom. 1. Kontors-chelerne, de biträdande Kommissarierne samt de af Verkets öfrige tjenstemän, som deltaga i nyckelvården, skola, en för alla och alla för en, eller der blott två äro anställde, en för begge och begge för en, ansvara för de under deras vård förvarade tillhörigheter; kommande vården af större generalkassan för dukater och silfvermynt, magasiner för utländskt mynt och ädla metaller i omyntad form samt för färdiga sedlar, depositionshvalfvet och det s k. jernskåpet att fortfarande utöfvas af de Kontors-chefer och biträdande Kommissarier, hvilka i instruktionerna för de särskilda kontoren omförmälas. Om fördelning emellan Chefer, biträdande Kommissarier och tjenstemän af vården utaf mindre generalkassan, dagvexlingskassan, sedelkontorets behållningar i färdigskrifna sedlar, sedelblanketter, sedelmakulatur samt inlösta Bilt. till B. St.
På desse och de flere i ofvan-åberopade utlåtande upptagne skäl, tillstyrker nu Utskottet, det Rikets Ständer måtte för sin del besluta: a) att alla indelta räntor och krono-tionde, hvilka äro till staters och corpsers aflöning eller serskilta verk och inrättningar med flere behof anordnade, skola till Stats-Verket indragas och ersättas af contanta löner och anslag, på sätt här nedan närmare förmäles; dock att härifrån undantagas sådane räntor, hvilka till vissa verks drift äro anvisade att in natura utgå, såsom t. ex. kolräntor i Stora Kopparbergs bergslag m. fl. samt dagsverken, som skola utgöras in natura; äfvensom att Rikets Ständer till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna att, der i något fall laga hinder för indragning möter, låta med verkställighet deraf anslå, likväl under anhållan, alt Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition om de serskilta åtgärder, hvilka kunna blifva af nöden, på det indragning af räntorne äfven i nyssnämnde fall må kunna ega rum. Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 287. b) att hvarje indelt löneeller anslags-belopp uträknas efter medium af de 10 åren 1836—184b, med tillägg utaf den forsel-lön å spanmål, hvartill indelnings-hafvaren författningsenligt varit berättigad, hvarefter beloppet deraf, beslämdt i jemna Riksdaler-tal, — på det sätt, att hvad som öfverstiger \
Om allt detta måste antagas vara axiomer, då har jag äfven antydt på hvilken väg sjutsväsendet bör reformeras. Jag torde då, i konseqvens härmed, vara berättigad upställa följande principer, nemligen: l:o. Jordbrukets fullkomliga emancipation från skjutsväsendet, med hvilket det förra icke har att skaffa; och 2:0. Skjutsväsendets sjelfständiga ordnande, grundadt på och för sig sjelft. En så omfattande reform låter sig ieke genomföras på en gång utan förluster; den måste derför, för undvikandet häraf, ega framtiden för sig, men principen uttalad och målet utstakadt skall, om äfven långsamt, likväl föra oss derhän, under det nuvar:de lappsysystem i denna fråga, att fortfarande höja skjutslegan allt efter skjutsskyldige jordbrukares rop derpå vid hvarje återkommande Riksmöte, endast invecklar skjutsväsendet i labyrinter, ur hvilka hvarken Statens eller enskildes spekulationer förmå i framtiden undanrycka det från de härigenom upvexande enskilda intressen. Beklagligtvis måste vi väl erkänna, att vi i vårt skjutsväsende icke hafva nedlagt många fordringar på beqvämlighet och skynd - Den 15 November f. m. 223 samhet, som numera likväl äro tidens oåterkalleliga kraf i civiliserade stater. Tvärtom synes skjutsväsendet stå i full analogi med Braut-Anunds nybrutna vägar och vara beräknade på den tidens föreställningssätt att ackommodera resande. Utländningar förvånas med rätta häröfver och kunde vi icke litet hvar särskildt arrangera oss för resor; — ty man måste i Sverige göra särskildta stora arrangementer derför — så är för oss ingen större beqvämlighet beredd — betale man huru mycket sorn helst — än för våra korrektionister. Detta skjutsväsendets tillstånd kommer sig derifrån, att denna del af kommunikationsanstalterna, i st. f. att vara en spekulationens angelägenhet, som såsom sådan skulle utvecklat skjutsväsendet i jemnbred med allmänna fordringar på komfort och beqvämlighet, blifvit i stället visserligen på samma gång ett tungt onus, hvilket villigt erkännes, likväl ett slags privilegium för jorden, som helt och hållet ligger utom den enskilda spekulationens område.
Återremitterades; N:o 28, i anledning af väckt motion om bestämmande af tid för vites-förbuds kungörande i kyrkorna. Bifölls. Prot.-utdrag den 48 Mars 4848. 259 S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betänkanden: N:o 44, i anledning af väckt motion om vidtagande af åtskilliga förändringar i nu gällande föreskrifter för skjutsnings-bestyrets utgörande. Ogillades; N:o 45, i anledning af väckte frågor om förändringar i resereglementet. Bifölls; N:o 46, i anledning af väckta motioner om skyldighet för resande att, vid reqvisition af skjuts, betala uppbudnings-penningar. Bifölls-, N:o 47, i anledning af väckt motion om förhöjning af legan för skjuts från Södertelje stad. Bifölls. S. D. Till Lag-utskottet remitterades en af beriWetterberg, med anledning af 56 § riksdags-ordningen, väckt motion om inrättande i riket af serskilda domstolar, under namn af Brottrnåls-domstolar, för upptagande och behandling af alla, så väl ä landet, som i släder utom Stockholm och Götheborg, begångna brott, hvarföre de tilltalade äro häktade. S. D. Till Bea ilin in gs-u i skottet remitterades en af handlande i Mariestad undertecknad, den 10 dennes daterad, och af herr Palander, såsom hans anförande, upptagen skrift, angående tull å socker och hvitt bomullsgarn. S. D. Till Banko-utskottet remitterades en af herr A. T. Eriksson_, med anledning 56 § R. O., väckt motion om ett nytt mynt-system. Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogos och biföllos Lag-utskottets sedan den 11 dennes, på bordel hvilande betänkanden: N:o 27, i anledning af Kongl. Majrts nådiga proposition med förslag till lag om aktie-bolag; N'o 28, i anledning af väckt motion om bestämmande af tid för vitesförbuds kungörande i kyrkorna. S. D.
Deremot kan icke nekas, att ju jordeboksoch hemmantalsränlan samt jemte den alla efter hemmantal utgående onera träffat och träffa hemmanen olika, i förhållande till demer och mindre lindriga eller stränga grunder, som vid skattläggningen varit gällande och vunnit tillämpning, samt förnämligast i följd af den större eller mindre förändring, hemmanen under tiden genom odling, bättre eller sämre häfd och brukning, mistning af skog och fiske eller på annat sätt undergått, allt likväl olikheter, som endast vid ny refning och skattläggning skulle kun - 32 na jernnäs; och dessutom måste man medgifva, att ständiga räntovnes förvandlande till penningar, efter årligen fastställande markegångspris, medförcr en osäkerhet i beräkningen af hem manens ut.skyld er, som vid missväxtår hallor jordbrukaren menliga följder, synnerligen relatift lill den förnämsta räntepersedel 11; spannemål, och hvilken olägenhet lnåhända skulle afhjelpas genom för längre lid, till exempel 5 eller 10 år, gällande markegångssältningar. Det synes ock vara utan tvifvel, att en betydlig lättnad skulle ernås lör skattdragande hemman, sorn äro indelade till aflöning för stater och corpser, om dessa hemman kunde få utgöra silia ständige räntor till kronan direkte och aflöningarne utgå från kronans kassa, då likväl åtminstone härutinnan vunnes emellan alla hemman af lika natur; ty onekligen äro indelade skattehemman för närvarande mera betungade, synnerligen i afseende pä afradsoch kronotiondespamiemålen, än de skattehemman, hvilkas räntor för-t blifvit kronan behållne. Öfriga Statsbidragen äro antingen tillkomna eller jemkade under sednare tider och passa således i de flesta fall närmare efter närvarande förhållanden, samt anses i allmänhet icke vara till hinder i någon näring genom den tyngd de direkte medföra, så länge de icke synbart inskränka näringsidkarens förmåga att, med utvidgande af sin verksamhet, öka näringen och förkofra sig i välstånd.
Han var några och sjuttio, lång, grof, helt obetydligt böjd, med tjockt, gråsprängdt hår och skägg, stor, något röd näsa och klok, hersklysten blick. Han talade med låg, mild röst, ovanligt för en person ur allmogeklassen, var öm mot djur och afskydde fruntimmer – isynnerhet det senare. Hon hade nyss fyllt sina sextioåtta, var liten, hoptorkad, ’genomvärkt af gikten’, men kilade ändå, kvick som en ödla, öfver backen vid alla sina olika bestyr. Sju barn hade hon haft, af hvilka fyra voro i lifvet. Håret satt hopsnodt i nacken i en den mest primitiva knut, dragen voro fula, med toaletten var det si och så – hon såg ständigt ut att ha klädt på sig under språng – men ögonen voro vänliga och vackra, alls inte i stil med den svaga, gnatiga röst jag hörde ljuda mest från morgon och till kväll. Ja, det kan inte förnekas, att han och hon smågrälade dagen i ände, och ibland litet mer än smågrälade. De påminde om en dogg och en knäracka. Woff-woff, bjäff-bjäff, bjäff-bjäff, woffwoff – det blef riktigt tröttsamt att höra på i längden. Så småningom kom jag likväl till den åsigten, att felet var hennes. Han fick inte vara i fred, äfven om han någon gång befann sig i fridsam stämning, hvilket likväl, om sanningen måste fram, icke hände särdeles ofta. »Jo, det var annat förr», sade en af grannarna, som en dag var vitne till en af deras ’duetter’. – »Då vågade hon minsann inte käfta emot. Vi ha många herrans gånger hyst både henne och barnen om nätterna, när de inte vågade sig in af fruktan att bli ihjälslagna. Ja, det förstås, han brukade bränvin på den tiden», tillade han som ursäktande. – En vacker, glittrande juli-morgon ett par veckor senare, kom far hem från fisket med näten öfver axeln och håfven i hand. Han gick med fasta, tunga steg och var så målerisk, att jag riktigt önskade att jag varit artist, då jag bestämdt ’tagit honom’ som han gick och stod. Nu pratade vi i stället.
»Efter inrättandet af Hushålls-sällskaperna hvilade någon tid frågan om utbildandet af landskapernas kommunala inrättningar. Men under de sistförfluten årtiondena hafva förslag i detta åmne vid Riksdagarne ständigt återkommit. Vid 1828 års Riksdag väcktes inom llidderskapet och Adeln en motion om Hushållnings-sällskapernas förvandlande till municipalråd, valda efter hemmantal, och ett 22 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottcls Belänkande, M HO. annat om inrättande af ståndsvis sammansatta municipalråd, hvilka skulle en gang hvar tredje månad sammanträda under landshöfdingen ordförandeskap. Vid 1854 års Riksdag framställdes inom Presteståndet ett nytt förslag att af Hushållniugssullskaperna bilda municipa!-inrättningar och inom Borgareståndet en motion, att Rikets Ständer borde hos Kongl. Maj:t anhålla om utarbetande af en lag om kommunalstyrelser så väl för socknarne, som för länen. Vid samma Riksdag anmälde också Rikets Ständer den 9 Februari 1855 hos Kongl. Majit behofvet af en fullstaudigare lagstiftning i afseende på kommunäl-författningen inom socknarne. Vid 1840 års Riksdag väcktes åter inom Riddö*rskapet och Adeln motioner dels om kommunalstyrelser i allmänhet, dels särskildt om länsnämnders inrättande, och de sammansatta Lagoch Ekonomi-Utskotten utarbetade då, efter föreskrift af Rikets Ständer, förslag tili lag för häradsoch läns-nämnder. Rikets Ständer framställde emellertid för Kongl. Maj:t endast förslag till lag om sockenstämmor och sockennämud, hvarefter den Kongl. Förordningen härom utfärdades den 29 Augusti 1843. Vid sistlidne (1847 års) Riksdag upplifvades emellertid åter förslaget om inrättande af municipalauktoriteter för behandling af fögderiernas eller länens gemensamma angelägenheter, och ett dylikt, förslag har nu (1850) å nvo blifvit väckt.» »Utan tvifvel hänvisa dessa oupphörligt återkommande frågor på ett verkligt förhanden varande behof.
41 jernbana på en omväg, hvarigenom dessa trakter, äfvensom de mera nordöst om ej för alltid, dock möjligen för en lång framtid skulle uteslutas från all direkt jernvägsförbindelse med hufvudstaden och de södra delarne af landet. En sådan direkt förbindelse förefaller mig så naturlig och med så betydliga ekonomiska fördelar förenad, att jag icke betviflar alt den, — endast man ej på förhand undandrager densamma några hufvudsakliga hjelpkällor, — vare sig genom allmänna bidrag eller till följd af enskild omtanka och uppoffring, inom en icke särdeles aflägsen framtid i allt fall kommer till stånd.» »Äfven jag anser att den af mig sålunda tillstyrkta nordvestra banan bör från utgångspunkten Stockholm dragas i mera nordlig rigtning till trakten af Edsberg eller Sollentuna, för att derifrån afvika till Stäket och derefter erhålla den lämpligaste och kortaste rigtning mot Sevalla. Denna stambanas ytterligare fortsättning från sistnämnde punkt, i nordlig eller vestlig rigtning, torde för närvarande, enligt min underdåniga förmening, icke ovilkorligen behöfva göras till föremål för den till Rikets Ständer afgifvande nådiga Proposition.» »Den till omkring en million uppgående summa, som genom uteslutande af föreningsbanan emellan Örsundsbro och Upsala, — äfven sedan en något drygare kostnad genom jernvägens förläggande från Stockholm i rigtning mot Edsberg eller Sollentuna blifvit beräknad, — skulle uppkomma, ville jag företrädesvis anslå till fortsättande af nordvestra banan mellan Porla och Norska gränsen; men har, om sådant pröfvas nyttigare, ingenting alt invända emot alt dessa medel användas till hastigare fullbordande af vägen emellan Stockholm och Sevalla.» Kongl. Maj:t behagade i nåder förklara Sig gilla den af Statsråden Thyselius, Thulstrup och Reuterskiöld omfattade mening. Departements-chefen, Statsrådet Lagerstråle, anlorde vidare: Kongl. Maj:t täcktes i nåder gilla Departements-chefens härvid afgifna samt af Stats-Rådets öfrige ledamöter biträdda förslag. Ex protocollo W. Th. Strokirk. Bilt. till B. St. Nåd. Prop. JV? 47.
M:s nåd. propos. ang:de eftergift af ett kronan tillfallet danaarf efter hushållerskan Christina Bengtsson; N:o 25, i anledn. af väckt motion om anslag af 36 tunnor spanmål ät kyrkoherdeen i Södertelje till ersättning för indraget ständigt vederlag; N:o 26, ang:de anskaffandet af det för tryckningen af R. o. Ad:s prot. erforderliga papper, samt N:o 27, i anledn. af föreslagen eftergift af räntan för det till återuppbyggande af Conradsfors bruk i Wermland beviljade lån. Föredrogs StatsUtsk:s d. 26 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 28, ang:de ersättning till personer, som äro förordnade, att, i egenskap af krono-ombud, bevillningsstämplingen af spelkort öfvervara. Hr von Hartmansdorff, Au g.: StatsUtsk. har i detta betänk. gatt till väga med så stor hushållsaktighet, att jag icke tror det någon enskild man skulle hafva gjort på samma sätt. Att förfara sä, synes mig icke R. St. värdigt, hvarföre jag anhåller att få fästa Ståndets uppmärksamhet på detta betänk. Frågan är, såsom R. o. Ad. af det upplästa betänk, förnummit, först derom hvilken ersättning som för framtiden skall gifvas dem, som förordnas att vara Krono-ombud vid stämpling af spelkort. Denna fråga har StatsUtsk. afskilt ifrån sig och förklarat, såsom jag också tror vara riktigt, att den bör blifva föremål för gemensamt utlåt, af Statsoch Bevilln.Utskm. Den andra frågan åter angår ersättning till ett sådant ombud i Carlshamn, hvilket under 20 år har stämplat 286,710 lekar. Han har derföre begärt en ersättning af 1 r:st. b:co för hvarje lek, och hela ersättningsbeloppet skulle sålunda uppgå till 497 r:dr 36 sk. Om enskild man hade begagnat ett sådant ombud i 20 år, och det icke fordrat större ersättning än den nu omförmälda summan, månne han dertill skulle sagt nej, och likväl skulle R. St. göra det genom bifall till det nu afgifna betänk. Det förhållandet att R.