Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då här på ordalagen ligger synnerlig vigt och skrilvelsen skall älgå till Kongl. Majit i den form, som inom Stånden fastställes, så kan ju hända, att olika Stånd komma att besluta olika ordalag. Visserligen vore det en god sak, om Expeditions-Utskottets skrifvelse-förslag blefvo så fort som möjligt meddelade åt alla Riks-Stånden, på det att de må kunna med skrifvelse-förslaget göra bekantskap, innan del på nu öfligt sätt uppläses vid remiss från det ena Ståndet till det andia; men då icke mer än ett exemplar bör vara hufvud-exemplar, finner jag betänklighet vid att behandla frågans afgörande i annan ordning än nu tillgår. Prosten Sondén: Jag kan icke finna att de betänkligheter, som v. Talmannen framställt, ega någon tillräcklig grund. Hvarje betänkande, som något Utskott afgifver, blir väl förut kollalioneradt och företrädesvis måste väl så ske inom Expeditions-Utskottet; åtminstone kan jag icke tänka, att en så oförlåtlig försummelse der skulle ega rum. Och dessutom, skulle ett eller annat skrif—fel insmugit sig i något exemplar, så eger ju Ståndet rättighet att anmärka sådant och dessa anmärkningar meddelas sedan till Expeditions-Utskottet, som, med anledning deraf, uppsätter sitt förslag i förändrad form. Häruti instämde Professor Lindgren och Prosten Modigh. Professor Carlson: Jag vill blott nämna, att jag erkänner de betänkligheter, som v. Talmannen förklarat sig hysa; men jag tror, att dessa betänkligheter kunna aflägsnas derigenom, att Expeditions-Utskottets Sekreterare tecknar å hvarje exemplar, att det blifvit kollalioneradt. Utom den större skyndsamhet vid ärendenas behandling, som genom milt förslag skulle beredas, vunnes äfven fördelen af en säkrare kontroll med afseende på skrifvelsernas innehåll; ty nu är denna kontroll ganska ringa.
Men torde någon säga, hvem inser säkrast hvilket slag af Industrie lofvar den högsta product, den enskildte elier styrelsen? Jag svarar , den enskilte. Den administration sorn åtager sig att anvisa hvarje individa sättet att använda hans Capital, den belastar sig med en omsorg, antingen onyttig eller skadlig. Om den inhemska industriens product icke är dyrare än den Utländska, äro alla Reglementen onytliga; är förhållandet motsatt, äro de skadliga; och då Herr af Klintberg omtalar vådan att efter osäkra Theorier åt slumpen öfverlemna Rikets vigtigaste intressen och att lättsinnigt blottställa detsamma för vådan af misstag, hvilkas följder ej stå att hjelpa, får jag blott erindra att en osäker theorie icke är någon theorie och att det just är det menskliga bemödandets fruktlösa ansträngningar att öfverträffa naturer som äro osäkra , men att naturens gång är säker, ty den är jemt afmätt efter oföränderliga Lagar •, och att det verkli gen är ganska vådligt, att blottställa Rikens vikti: Dtn a8 Juni i J, m, vigtigaste intressen för faran af misstag i Prohibitiva Författningar. Herr af Klintberg tror att en fri import skulle förvandla Lurendrägaren till Tullförsnillare. Jag tror det icke. Vi hafva sett åtskilliga anklagelser för Lurendräjeri-brott: Vi hafs va äfven sett bestraffningar, men månne val alltid den anklagade varit den verklige Luren-., drejaren? Man frage Opinionen; och denna mäktige Domare skulle gifva ett annat Utslag, manne icke den slutsatts deraf skulle få dragas att en Lurendrägare , fastän alltid brottslig inför Lagens Domslut, likväl stundom njuter misskunsamhet inför samvetets.
Ibland de extra provincialläkare-befaitningar, som i förenämnda afsigt blifvit inrättade, är extra provincialläkare-ljensten i Sotenäs, Stångenäs, Sörbygdens, Qville och Tunge härader af Göteborgs och Bohus län. I betraktande af detta distrikts beskaffenhet, innefattande flera i hafvet utskjutande uddar och öar, lärer oneklig! vara att detsamma, som räknar en folkmängd af öfver 55,000 personer, utgör ett bland de svåraste och mest besvärliga provincialläkare-distrikter i riket, äfvensom att en ordinarie läkare i denna från städerna aflägsna ort för all framtid är alldeles nödvändig. Men om della distrikt skall kunna påräkna att få bibehålla vare sig den nuvarande värderade innehafvar en af fjellsten, Doktor G. Lundgren, eller någon annan läkare, är ett nödvändigt vilkor alt tjensten förses med sådana löneförmåner, att dess innehafvare må erhålla en lön, åtminstone jemngod med den provincialläkare i andra, vida fördelaktigare distrikter åtnjuta, helst ifrågavarande distrikt består af en till större delen obemedlad befolkning, samt uti det för extra provincialläkaren i dessa härader gällande Kongl. Reglemente af den 25 Februari 1859 uttryckligen föreskrifves, att denne läkare icke får med sin befattning förena någon annan läkarebeställning, hvadan han alltid är för sin bergning hänvisad till det tjensten åtföljande arfvode!, 4,000 Riksdaler Riksmynt. Då, såsom bekant är, extra provincialläkarne hafva samma tjensteåligganden som ordinarie provincialläkare, men desse sednares lön uppgår lill 1,500 Riksdaler, är det klart att innehafvare af Bih. till 11. St. N:o 433. estra provincialläkare-befattningar, så fort tillfälle erbjuder sig, söka ett distrikt med full provincialläkarelön, hvilket haft till följd att åtskilliga estra provincialläkaretjenster icke kunnat, i brist af sökande, tillsättas.
Ut - Den § Juni. 161 Utdrag af Hedervärda Bonde-Ständets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 8 Juni 181S S. D. G^enoin meddeladt Protopolls - Utdrag, af den 2g sistlidne Maj, som sista Pleni - dag till Bonde-Siandet ankommit, då blifvit lagdt pa bordel, och nu ater föredraget, har det Högvördig» Prest Ståndet anfört, att ibland de missbruk af Tryckfriheten, hvilka utom annan brottslighet, äfven synes nästan innebära försök att göra denna för hela Svenska folket och för hvarje enskildt dyrbara rättighet misskänd oc|j, om möjligt vöre, förhatlig, utmärker sig den Titel Herr ÖfverDirecteuren Grevesmöhlen gifvit åt en al sina nyligen utkomna stridskrifter, i hvilken litel en. af de för Allmänna Gudstjensten förordnade Texter rörande vår Frälsares Jesu Christi lidande, genom efterhärmning, skall framställas till gäckeri; på hyilken grund det Högvördiga Ståndet ej sett sig kunna underlåta att inför KonglMajit ådagalägga den djupa smärta det erfarit, vid ett så lättsinnigt, så brottsligt, så klart uttryckt gäckeri af den offentliga Gudstjensten, och pa flera anförda skäl, jemte meddelande af den till Kongl. Majit ingifne underdåniga skrifvelsen, inbudit Med-Stånden till det beslut, att Riksens Ständer genom särskildt underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, på Svenska folkets vägnar, uttrycka, jeinr te denna billiga förtrytelse olver ofvannämnda gäc 4:de B. N:o 21, 2 2, Den 8 Juni. gäckande Titel, dess varma nit för Christna Réligionens helgd och för Tryckfrihetens sorgfällig» och kraftfulla vard, till afböjande af oredor och af de för samhällsordningen skadliga följder, som genom tryckfrihetens missbruk, och särdeles genom lättsinnigt behandlande af heliga ämnen, ofelbart uppkomma.
Och nu ser han helt flat ut på mina vägnar, för att jag är så framfusig. Se så, hälsa nu ordentligt på tant Segerstedt! Åh, han kan ju föra sig som en hel herre bland främmande, bara man hjälper honom litet. KARL. (med tvungen säkerhet) Har Elise skojat nog med mig nu? ELISE. Nej, – långt ifrån! Det här är bara början. FRU SEGERSTEDT. (till Karl) Huru mår mamma i julbrådskan? KARL. Jo jag tackar. Mamma bad hälsa och säga någonting, som jag glömt. FRU SEGERSTEDT. Och hvad var det? KARL. Ja, det mins jag naturligtvis inte. FRU SEGERSTEDT. Ska man ha ett så dåligt minne! (Paus). Skulle ni inte få julfrämmande? KARL. Jo-o! FRU SEGERSTEDT. Nå, hade de kommit redan, när Karl for hemifrån? KARL. Nä–äj! (paus) Men de kom just när jag for. FRU SEGERSTEDT. Hvilka då? KARL. Julfrämmandena. FRU SEGERSTEDT. Hvilka var de? KARL. (öfvermåttan likgiltigt) Jag tror det var Viktor Segerstedt ... FRU SEGERSTEDT. (ropar) Viktor! Hvad säger du? (Flickorna se sig om vid utropet och komma till). ALMA. Hvad berättar Karl? FRU SEGERSTEDT. (ifrigt) Att Viktor skulle ha kommit ...! ALMA. Hvarför har du intet berättat det förut –? KARL. Nå, – när ingen har frågat ... FRU SEGERSTEDT. (för sig) Tänk om han skulle kommit ändå! ALMA. Asch! – Karl narras bestämdt. Hur såg han ut? KARL. Nog vet du huru Viktor ser ut! ALMA. Du är odräglig. Det är bara för att göra sig viktig, som han sätter ihop det, tant! FRU SEGERSTEDT. (allvarsamt) Karl ska inte narras för gammalt folk. KARL. Nej, därför tiger jag också! ELISE. (myndigt)
Ensamt i denna omständighet ligger det påtagligaste bevis, alt det icke lyckats Utsk. att göra sitt förslag nog allmänt för att undvika de ifrågakomne olägenheterne. Deraf följer, att äfven med detta förslag, sådane förhållanden understundom skulle kunna inträffa, hvarigenom både den enskilde och kronas ombud blefvo nödsakade att svära falskt ifall man strikte håller sig lill ordalagen. Men ingen förnuftig menniska kan väl påslå all jag begår mened derföre att jag underkastar mig det edsformulär, som finnes stadgadt. Ty dä jag icke har något val i det afseende!, så måste jag väl följa hvad lagen bjuder. Jag yrkar derföre i händelse af återremiss, att Utsk. måtte närmare än som skett öfverväga, huruvida det icke må vara ändamålsenligast att bibehålla del nu gällande formuläret; och önskar åtminstone att man icke deruti mätte göra annat än de alldra nödvändigaste förändringar. Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. 0. Landtm, framställde att, såvida han rätt uppfattat Hr 9 H. 32 49S Den 27 September. Printzenskölds sisla yttrande, hade Hr Printzensköld afstått trän sitt yrkande om afslag och förenat sig med Hr von Hartmansdorff i begäran om ålerremiss, samt att i sådant fall nu endast vore fråga om bifall eller ålerremiss i Utskrs förslag, eller ock antagande af Gr. Lagerbjelkes förslag alt edsförmuläret må fä följande lydelse: ”Jag N. N. svår vid Gud och Hans Heliga Evangelium, alt jag på god tro är innehafvare af den fordran jag nu anmält,” o. s. v. enligt Utsk:s förslag; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag till förändring af konkurslagens 75 §. Denna propos. besvarades med ja och nej, hvarpå Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansäge de gjorde anmärkmne föranleda lill återreraiss af ifrågavar:de förslag, samt då härvid ropades starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande.
Famillens arfsfordringar blifvit bifallet, fann Borgare-Ståndet godt att öfverlemna detta ärende till Stats-Utskottet , att utlåtande och föreskrift derom till Riksens Ständers Fullm gtiga i Riksgälds - Gontoiret afgifva. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Biföllos Eanco-Utskottets den 31 Juli afgifna, i går på bordet lagda och nu åter föredragna i are Memorial, angående: 1:0 Den 3 Augusti. lil r:o Lånbiträden till understöd För odlingsföretag, och 2:0 sökt lånbiträde för Gagnefs Socken 1 Dalarna. Ut Supra; Ex Protoeollo Carl Magn. Robsahm. §. D. Stats - Utskottets utlåtande under förlidne dag, i anledning af anmärkningar hos Hoglofl. Ridderskapet och Adeln vid Betankandet om aflöningen vid Riksgälds - Contoiret, blef nu uppläst och till handlingarna lagdt. Ut Supra. Lx Protoeollo Carl Magn. Robsahm. Utdrag af Hedervärda Bonde-Ständets ProtocoJl vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 3 Augusti 1815. S. D. "Vid nu skedd ytterligare föredragning af Banco - Utskottets den 31 Juli meddelta, Sistlidne dag på hordet lagda Memorial, angående Lånbiträden till understöd för odlingsföretag, blef det samma, efter öfverläggning,' af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallet, medförbehåll, att de reglementariska föreskrifterna varda *å jemkade, att de medföra mifidre omgång - Deri 3 Augusti gang oell mindre kostnad för e ilia i lande af dé mindre Lanea; Ut Supra. Er. Prototcilld Olof Werlin. S. D. tlw, astes étt fran Höglofl. Ridderskap pet och Adeln ankommet Protocolls-Utdrag för den 3i sistlidne Juli, irihefattaiidd inbjudning till de öfriga Respectiva Stånden, att med Höglofl.
som det vore omöjligt för en person, att på °en gifven tid verkställa samma arbete, som erfordrar 2:ne, samt äfven, om denna tillverkning vid Tumba framdeles blefve så ringa, att tillsynen kunde utöfvas al en pappersmästare allena, den dock fortfarande borde blifva fördelad emellan 2:ne af hvarandra oberoende personer, för att derigenom kunna kontrollera, att intet underslef sker vid tillverkningen af så väl Bankens sedlar som karta-papperet. 1 a de al 1 ullmäktige sålunda anförda skäl och i betraktande jemväl der-, af, att, utom pappersmästaren, tillförene vid Tumba bruk alltid funnits en mästarelärhng, hvilken, vid inträffande förfall för den förre, kunnat öfvertaga dennes göromål, och att dessutom, ända intill tiden kort före Stå/des antagning vid Tumba, äfven varit anställd en valsmästare, genom hvilka båda befattningars indragning en tillgång vunnits, som fullt motsvarade den Ståhle tillagde aflöning, hafva Revisorerne icke allenast utan anmärkning lemnat Ståhles fort-, farande bibehållande, utan äfven uttalat den åsigt, att 2:ne personer fortfarande vore behöfliga i och för bestridandet af pappersmästare-göromålen vid Tumba. Sedermera hafva Fullmäktige, uti deras till Utskottet afgifna Berättelse (p. 77), tillkännagifvit, att, efter det Ståhle förmält sig ämna från bruket afflytta, 28 Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. Fullmäktige, som funnit oundgängligen nödigt att vidtaga åtgärd för återbesättande af den derigenom ledigblifna pappersmästare-befattningen, nödsakats tillförsäkra efterträdaren enahanda löneförmåner, som han tillförene vid annat pappersbruk innehaft, hvilka med 100 r:dr banko öf\ erstiga det för Std/de bestämda belopp Efter öfvervägande häraf, har Utskottet, på de derför anförda skäl, funnit sig böra instämma uti Revisorernes ofvan yttrade åsigt, och hemställer således, att de af Fullmäktige härutinnan vidtagne åtgärder måtte af Rikets Ständer godkännas.
Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve v. Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Beulersliiöld, Chefen för Fiuans-Departementet, Statsrådet, Herr Friherre Gripenstedt föredrog i underdånighet: Kommers-kollegii och General-tullstyrelsens, med anledning af Kongl. Maj:ts uti nådigt Bref af den 20 Juni innevarande år meddelade befallning, den 28 sistlidne Oktober afgifna underdåniga utlåtande, med förslag till ändringar i nu gällande tulltaxa, dervid, till följd af särskilda nådiga Remisser, bemälda embetsmyndigheter tillika i underdånighet sig yttrat angående dels en af Landtbruks-akademien i underdånighet gjord framställning Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse JV2 49. 3 om stadgande af tullfri införsel för åkerbruksredskap och machiner, dels en underdånig ansökning af Styrelsen för Stockholms Knappfabriksbolag om nådig framställning till Rikets Ständer, rörande förhöjd införselstull å utlänska knappar eller om införsel, tullfritt eller emot nedsatt tull, af tyger för knappfabrikens behof. Statsrådet, Herr Friherre Gripenstedt anförde i underdånighet: ( Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, hvilka varit af Kongl Maj:t anbefallda att inkomma med underdånigt utlåtande och förslag angående de förändringar i nu gällande tulltaxa, hvilka, på grund af inträffade omständigheter och vunnen erfarenhet, eller för vinnande af större enkelhet i administrationen eller lättnad i rörelsen, må anses vara af behofvet påkallade, hafva uu detta åliggande fullgjort, Af ordalagen i den nådiga föreskriften synes, att nämnda myndigheter haft full frihet äfvensom pligt att framställa alla de förslag i ämnet, hvilka ansetts nödiga och nyttiga, men de hafva inskränkt sig att föreslå vissa ändringar och tillägg rörande åtskilliga mer eiler mindre vigtiga detalj-bestämmelser i den nuvarande tulltaxan. Några väsendtligare förändringar eller någon egentlig reform af densamma har icke blifvit ifrågasatt.
N:o 1, om Statsverket 1862. 47 höde visserligen, enligt hvad Krigs-Kollegium förmält, blifvit gifna nyare bestämmelser, i en framtid möjligen ledande till någon besparing i nuvarande kostnader för underhållet af Beväringsmanskapets materiel; men då en sådan besparing ensamt vore beroende derpå, att ett större antal manskap årligen erlägger den nu tillåtna afgiften för befrielse från beväringspligtens fullgörande i fredstid, så att derigenom uppstår någon mera betydande minskning i den vapenöfning underkastade styrkan; samt i detta afseende förekomme, att sistlidet år, det enda för hvilket erfarenhet om förhållandet härutinnan ännu kunnat vinnas, föga mer än 1,000 man af de beväringsskyIdige erlagt afgift för befrielse från vapenöfning, hvilket antal icke ens uppinge till den vanliga skilnaden emellan olika års beväringsstyrka; anser Krigs-Kollegium någon nedsättning i den årliga kostnaden för materielen icke kunna påräknas såsom nära förestående, helst hvarken Bevärings-Beklädnads-Direktionernas speciela årsanslag, som utgå efter beräkning af en viss normal-styrka, för hvilken fullständig utredning alltid skall finnas i Direktionernas förråd att tillgå, kunde för ett år, då en tillfällig minskning i denna styrka inträffar, till beloppet nedsättas, eller Kollegii uphandlingar för Arméens behof af sådan anledning borde inskränkas. I anseende härtill och då tillgångarne hittills icke medgifvit
Ex. finge hemställa, om R. o. Ad. behagade besluta, att lägga sednare delen af Utsk:s förevar, mern. till handlingarne, med förklarande, alt R. o. Ad. anser Const.Ulsk., genom anmälan till R. St. af regeringsåtgärder, uti hvilka besluten afvika från Statsrådets enhälliga tillstyrkanden, hafva öfverskrida gränsorne för den i grundlagen för delta Etsk. utstakade verkningskrets, oell att R. o. Ad. derföre ogillar Utsk-.s berörde åtgärd. Denna propos. blef af R. o. Ad. enstämmigt och lifligt med ja besvarad. Vid förnyad föredragning, lades, på begäran af Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr., Gr. Lagerbjelke, Gustaf m. fl., ånyo på bordet StatsUtsk:s nedannämnde d. 30 sisth Nov. på bordet lagda ullåt:n och mern.: N:o 68, i anledn. af erhållen återremiss å betänk. N:o 33, angule beräkningen af statsverkets inkomster; N:o 69, i anledn. af erhållne äterremisser å betänk. N:o 35, ang:de regleringen af utgifterne under 2:dra hufvudtiteln; N:o 70, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 36, ang:de utgifterne under riksstatens 3:dje lnifvudlitel; N:o 71, i anledn. af erhållne äterremisser å betänk. N:o 37, angule utgifterne under riksstatens 4:de lnifvudlitel; N:o 72, i anledn. af erhållne äterremisser å betänk. N:o 38, ang:de utgifterne under riksstatens 5:te hufvudtitel; N:o 73, i anledn. af erhållne äterremisser ä betänk. Nio 39, angule reglering af utgifterne under öde hufvudtiteln; N:o 74, i anledn. af erhållne äterremisser å betänk.
Ständer måtte besluta att frågan om aflönings-anslagens definitiva uppförande på stat bör till pröfning förekomma i sammanhang med bestämmandet af anslagens belopp för särskilda embetsverk, korpser och stater» — blifvit bifallen af endast 2<:ne Riks-Stånd, Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden för sin del fattat följande beslut: »att, i de fall, der lönernas definitiva uppförande på stat, pröfvas lämpligt, sådant komme att, vid Hufvudtitlarnes genomgående, särskildt beslutas för hvarje stat eller verk, men att föröfrigt och i allmänhet aflönings-anslagen må beviljas endast för den tid nästa statsregleringsperiod omfattar, samt att följaktligen de vid sista riksdagen i detta hänseende stadgade vilkor må fortfarande blifva gällande.» Vidkommande den sednare delen af detta Borgareoch Bonde-Ståndens beslut, nemligen frågan om vilkoren för de aflönings-anslag, som varda af Rikets nu försam lade Ständer beviljade, hvilken fråga uti Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets ofvan anförda beslut icke är vidrörd, får Utskottet erinra, att, som Rikets Ständer genom godkännande af tredje punkten uti förenämnde Utlåtande antagit och fastställt vissa vilkor både för de aflöningsanslag, hvilka varda definitivt på stat uppförda, och för dem, som komma att endast provisoriskt beviljas, så kan följaktligen vidare åtgärd i detta hänseende ej föranledas af hvad Borgareoch Bonde-Stånden uti andra punkten beslutit.
Pä hwilken Summa as Sjuhundrade Tjugu Tusende Riksdaler, Rikvgälds -j Contvi-et dock äger görcE det cwillkorliga afdrag,^ som längre -ram uti 8 Art. omförmales. 2:0. Till den färm - dadé ärliga Statsbnsteno fyllande, högst Femhundrade Sjuttio Tusende Riksdaler Specie. Ä dest 2:nc Summor, hwilka lill Stats-Wecker stola astämnas, mage Fullmägtige. sa midt Riksgälds, Contoirets riliaaogar möjligen medgikwa, meddela förstott; Dock endast för del löpande äret, hwilket räknas strän den - Marö det ena äret och till den i Mars det nästpäföljande. Således nia sörstoltswis tiii StatsWerket utbetalas emellan den l Marö 1-510 oest den i Mars i8n, hwad Stats - Merker för är ir10 tillkommet; hwar, emot uppå de rnd innewarande Riksdag af Riksens S iänder särffildt anordnade Fyrahundrade Tusende Siuyundrade Aderkvr(4oo7,8) Riksdaler 3; st 2 r:st. Banco till fyllnad uti Millionen tili Defe si)nv Merket för arén 1812 och 18 tr. 2:0. En Million Sjuhundrade Fyratio Tusende Åttahundrade Tre ( l,?4o,8oz ) Riksdaler 4; st 9 rust. Banco till S-ats-Werkets behof och utgisler för innewarande ar 1812. z:o. De Trehundrade Scrtio Tusende (z6oLov) Riksdaler, hwilka för 2:ne sista Qwarralen af i»newarande är 1812 uppå ärliga Summan afSjuhundrade Tjugu Tusende (720,003) Riksdaler stola utgå, såsom ersättning till Stats, Weckel för den del af Tull-inkomj sterne, hwilken ar ansiagen till godtgörande af hwad Banken till sista ! kriget förstutit.
Ganska säkert är, att om Banken hade varit i enskildt mans ägo, så hade icke hundra tusen r:dr silfver gått ur Banken, förrän styrelsen inskränkt utlåningen ju längre ju starkare. Då hade vederbörande aktat sig att lefva öfver sina tillgångar, och da hade silfret varit qvar i riket. Hvarföre är nu metallen borta? jo derföre att Banken stått under allmän vård. Uti 45 punkten föreslås: ”att privatbanker må bibehållas, emedan de, riktigt förvaltade, kunna i vissa delar bättre än utgreningar af Riksbanken, enligt dennes nuvarande organisation, uppfylla landsorlernes behof; härvid likväl förutsatt, att nämnde Banker äro ändamålsenligt organiserade, controllerade och till deras sedelutgifning begränsade.” Min tanka om privatbankerna är i korthet den, att de böra ersättas af filialcontor (eller hvad man vill kalla dem) ifrån Riksbanken, och att dessa filialcontor böra 52S Den 19 December. förvaltas gemensamt af Bankens ombud och af personer i orterne, som der tillika kunna vara actieägare, samt att endast Bankens och inga privatsbankssedlar böra utgifvas. Del är troligt, att genom en sådan fördelning af medlen till orterna, skola utläningarne verkställas bättre, än när de göras i Stockholm. Då kan man äfven bättre tillse att lånerörelsen ej medförer låntagarnes undergång, och att Banken, som drager ansvaret för sedlarne, äfven får dela vinsten på deras utlåning. Man måste nerol, erkänna, att privatbankssedlarne, som i allmänna rörelsen ersätta Riksbankens sedlar, verka på hans silfverfond alldeles sä, som vore de Bankens egna, ty de lemna tillfälle att för dessa uttaga silfver, under del att man i handel och vandel hjelper sis med privatbankernas. Jag hade icke ämnat inlåta mig i denna fråga, emedan den väl mäste komma under särskild öfverläggning, men har dock för sammanhangets skull måst i korthet vidröra den. BaucoUtsk. har ej gjort något särskildt afseende på motionerna om rättighet för Bancofullmäktige att upptaga län. Jag tror dock, att del varit nyttigt. Inom Bancoslyrelsen har jag under 2 år i frat för upptagande af ett lån.