Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Datum ut supra. CARL JOHAN. M. G. Danckwardt Nio g. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående de så kallade Betänk, om Trippiskc Köpegodsen i Halland. 901 Trippiske Köpegodsen i Halland, Gifven Stockholms Slott den 18 jcin, 1823. I anledning af Riksdags-Fullmägtigens för Årstads, Faurås och Himble Häraders Allmoge i Hallands Län, vid 1809 års Riksdag hos Riksens Ständer gjorda begäran att, i händelse Statens tillgångar icke medgåfve återlösen af de Hemman i samma Län , som Drottning Christina år 1653 skulle hafva till Handlanden Adrian Tripp i Holland förpantat och hans utrikes vistande Arfvingar ännu innehade, det då måtte tillåtas Aboerne å desse Hemman att, mot visse förmåner, få af egne medel en sådan inlösen besörja; hade Riksens Ständer, uti till Kgl. Majit aflåten Skrifvelse den 24 Mars 1810, i underdånighet yttrat sig väl hafva funnit Kronan ega ostridig rätt till berörde Hemmans återlösen, men att Statens då varande behof icke medgåfve någon utgift af Statsverket i detta afseende, hvarföre och enär det med skäl borde räknas för en nationalvinst, om desse Hemmans räntor qvarstannade inom landet, samt det utan tvifvel skulle bidraga till en bättre odling och hushållning med desse Hemman, om egande-rätten och en dermed förenad säkrare besittning af desamma blefve Aboerne öfverldten, Riksens Ständer i underdånighet hemstält, att Aboerne sjelfve måtte, efter deras begäran, i Nåder tillåtas, att af egne medel få hvar och en sitt åboende Hemman inlösa, samt de som hade fordom Kronoeller numera så kallade StädjeHemman, såsom ersättning, för sine utlagde penningar, erhålla behörigt Skattebref derå, utan 202 Bettini, om Trippiske Köpegodsen i Halland.
Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har Hedervärda Bonde-Ståndet remitterat ett memorial, deruti Riksdags-fullmägtigen Ola Lasson från Skåne, med anledning af behofvet utaf lindring i det dryga rustnmgsbesväret, samt då fotmöten vid kavalleri-regementena tidtals kunnat inställas, hvilket bevisade deras mindre nödvändighet, och, om vidare öfning behöfdes än den, som erhölles vid regementsmötet, detta hellre borde förlängas några dagar, derigenom lika mycken öfning kunde vinnas för karlen, utan att rusthållaren behöfde, såsom nu vid fotmöten egde rum, midt under brådaste utsädestiden om våren skjutsa karlen flere mil, föreslagit, att Rikets Ständer måtte vidtaga nödiga åtgärder för fotmötens afskaffande vid Skånska kavalleriet eller ock deras ingående i regementsmötet. Enligt Kongl. Brefvet den 31 Augusti 1813 äro rusthållarne fria frän att skjutsa sina ryttare till kompani-möten, och genom Kongl. Brefvet den 21 April 1818 erinras rusthållarne att om deras ryttare skulle affordra dem något bidrag till, bland annat, skjuts, derom genast göra anmälan hos Konungens Befallningshafvande, som, efter undersökning om förhållandet, i händelse klagomålen finnas grundade, bör tillkännagifva saken för RegemenIs-chefen, hvilken eger föranstalta att den felaktige ryttaren, utan skonsmål, blir allvarsamt bestraffad. Då således något åliggande för rusthållarne att skjutsa sina ryttare till fotmölena, hvilka äro kompani-möten, icke finnes, utan fasthellre det blifvit ryttarne, vid påföljd af straff, uttryckligen förbjudet att fordra sådan skjuts, samt följaktligen, om Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande
Sannolikt kan drottningen lemna bättre upplysningar i det afseendet, än jag; ty Hennes Maj:t brukar tillåta kammarfrun, att göra sina små berättelser, och hertigen, som tills vidare vill anses för en okänd riddare i detta kärlekens tornerspel, lärer ha sina möten med flickan i Badins hustrus rum. Morianen säges utöfva samma befattning hos hertig Carl, som fordom den ryktbare Chiffinc hos Carl II i England.« – «Bravo! Och derom har den svarte slyngeln icke sagt mig ett ord. Jag skall i morgon dag taga den gunstige herrn i förhör Det är således endast les beaux restes, som jag öfvertagit vid karusellen. Nå, nå! Jag hittar väl på någon utväg att visa, det jag icke i något fall är ämnad till min herr broders efterträdare.« Konungen förafskedade nu för aftonen kammarherren Ehrensvärd. Nu öppnade Gustaf dörren till rummet gent emot det, dit Ehrensvärd gick, och omgaf sig med en helt annan krets, än förut på aftonen, der han talat om seder och betygat sitt misshag öfver anstötligheter. Tillika med baron Munck inträdde nu kammarpagerne de Besche, Cederfeldt, Jernfels och Wright, dessutom grefve Stenbock och baron Sparre vid gardet, samt hofjunkaren Wallencreutz, hvilken innästlade sig öfverallt och var utom sig af belåtenhet, att få deltaga i sin höge herres dårskaper. Sällskapet var nu ej klädt i hofdrägt eller uniform, utan bar sjömanskläder: vida byxor af nankin, korrta tröjor utan skört, hvita västar, röda yllna halsdukar, knutna på sjömansvis och gula halmhattar, med låg kull och vida brätten samt ett svart band kring kullen. Konungen styrde ut sig på samma sätt. Sjelf hette han för tillfället «Adolfsson«, lät de öfrige också dölja sina verkliga namn under lånade, – och så bar det utaf på äfventyr, eller egentligare: «pojkstreck«, sedan det blifvit anmäldt, att hela hofkretsen gått till hvila. Fråga uppstod nu, hvarmed upptågen skulle börjas.
Granskar man närmare beskaffenheten af de s. k. lösöreköpen, skall man finna, att de samtlige, med få undantag, äfven då de icke äro ett verk af det nakna sveket, likväl ej äro hvad de kallas och följaktligen borde vara, nemligen köp, utan pantsättningar. Detta röjer omisskänneligen, att arbetaren, näringsidkaren, jordbrukaren, ja, snart sagdt, alla samhällsklasser hade ett behof att begagna lösegendom såsom säkerhet för försträckning, samt att, då lagstiftaren underlåtit att stadga härtill erforderliga former, man nödgats på en omväg söka uppnå sitt ändamål. Men härpå gaf man ej akt, utan man trodde missbruken kunna förekommas genom skärpta kontroller. Nu må det väl medgifvas, att då dessa köp äro förklädda pantförskrifningar, de kunna anses innefatta ett jemförelsevis ringare moraliskt ondt, än då de äro på annat sätt diktade till borgonärers förfång, ehuru de väl äfven i förra fallet, såsom förhindrande egendo - 16 Lag-Utskottets Betänkande N:o 36. mens offentliga försäljning-, förnärma öfrige borgenärers rätt. Men en osanning blifver dock alltid osanning: äfven det mindre sveket är ett svek, och att på ringaste sätt genom lagstiftningen gynna något sådant, är ett bland de vådligaste misstag af alla. Det är äfven på sådan grund, som Utskottet anser ifrågavarande författning böra upphäfvas. För afhjelpande af det allmänna bebofvet, att under skydd af lagen kunna såsom betalningssäkerhet använda lösegendom i större utsträckning än nu är medgifvet, har Utskottet, genom sitt nästföregående Betänkande, föreslagit införande af underpants-institutionen. Men om 1845 års ifrågakomna författning nu skulle, i enlighet med Utskottets åsigt, helt enkelt upphäfvas, så frågar man sig måhända, huru förhållandena derefter skulle komma att gestalta sig. Hvad som med säkerhet kan genmälas är det, att de ingalunda kunna blifva sämre än de nu äro, — och i sådant fall voro det redan mycket vunnet genom att få en så irrationel lagstiftning undanröjd.
Just då jag inom mig gjorde denna anmärkning, kom jag att kasta ögonen på min mor, hvilken tydligen också fästat uppmärksamhet vid de resande och säkert tänkte detsamma som jag, ty hon betraktade den unga flickan på landsvägen mycket noga och envist. I samma ögonblick kom Andrew tillbaka med ölet, och äfven han hade sett flickan och blifvit förvånad öfver gulduret, som hon bar på sig, ty han talade genast derom på ett sätt, som skrämde mig. Jag lade mig ned och låtsade sofva, men jag såg, att min mor och Andrew samtalade mycket ifrigt, ehuru så tyst att jag icke kunde redigt uppfatta deras ord, förrän Andrew något höjde rösten och sade häftigt: — Det är mycket bättre att lemna honom qvar ... den fega krukan gör ingen nytta, tvärtom. — Men om han stannar här, så skall man förundra sig öfver, att vi icke äro med honom, när man sett oss komma hit tillsammans, — sade min mor i samma ton. I detsamma ropade de åt mig att följa med, och begåfvo sig skyndsamt upp på vägen tillbaka till Launceston. Jag frågade, hvarför vi gingo tillbaka igen, men man svarade icke, utan tillsade mig endast att skynda, hvilket icke var så lätt, då jag hade en liten marionett-teater att bära och dessutom var mycket trött och redan beredt mig på att få stanna vid krogen öfver natten. Ehuru jag icke hört, hvarom Andrew talat vid min mor, fruktade jag likväl, att de hade något ondt i sinnet emot den unga flickan, och då vi gått ett stycke och slutligen sågo henne framför oss på vägen, blef jag så förskräckt och bedröfvad, att benen icke ville bära mig längre och jag stannade orörlig. I detsamma vände Andrew sig om och tillsade mig, att jag kunde gå in i skogen och vänta så länge, och strax derefter påskyndade de båda sina steg, så att de komma i jembredd med flickan, som börjat gå mycket fort, då hon fick se oss bakom sig på landsvägen. Jag gjorde, som han sagt, glad att komma undan, men aflägsnade mig icke längre ifrån vägen, än att jag kunde se dem ett par minuter gå bredvid henne. De sade troligen någonting, som ännu mera skrämde henne, ty jag såg henne hastigt kasta sig åt sidan och börja springa, då Andrew ville fatta henne i armen.
(Katrina reser sig hastigt, går till FRU BOBERG (darrande af vrede och med en sidoblick på fru Almén). Har herrskapet hört hvad landsfiskalen sva rade domarn, när han frågade, om han inte var rädd att ensam begifva sig ut på spaning efter sågs vara hin sjelf. Nej, hvad? en stortjuf, som, med respekt till sägandes, anFRU QVIDING. FRU SUNDIN. FRU BOBERG. trefligt att träffa honom på fasta landet en gång, efter att ha haft honom i båten allt sedan sin bröllopsdag. (Flägtar med näsduken). Jo, han svarade, att det skulle bli rigtigt måste titta ut i köket ett ögonblick. (Går till venster). Drick ett glas roselikör var så goda. Jag KATRINA (bjuder likör). FRU ALMÉN (sakta till fru Boberg). Gömdt är inte glömdt! herr Sandberg hade, när han skyndade ned för ytterrocken alldeles som ett par vingar. Frackskörten! ALLA. Inte såg herrskapet händelsevis så brådtom ZITTER. Storgatan nyss? Frackskörten flaxade nedanför komsten. Då kom han visst härifrån, från sammanFRU BOBERG. FRU ALMÉN (färdiga att stöta hufvudena tillhopa). FRU QVIDING. Hvad ville borgmästarn? Säg Men så berätta då! Hvad gjorde han här! FRU ALMÉN (hejda? sig och ger fru Boberg en förkrossande blick). Min man var också hitkallad. Och min med Och min med FRU SUNDIN. FRU QVIDING. FRU ALMÉN. Men lyckligtvis vet Almén tiga Ja, det är lyckligt för honom, det. FRU BOBERG. Men vet inte Zitter ? Tyst, Katrina kommer. det vet ni naturligtvis redan? Att det ska' bli sällskapsspektakel i sta'n, KATRINA (från venster). Sällskapsspektakel! ALLA. Det var således det han menade, det nötet! Ett syndens tilltag. Eld och svafvel skola FRU BOBERG. FRU QVIDING.
Men hvad skulle förorsaka en sådan fruktan, då vi kunna gifva akt på andra länders åtgärder och begagna deras erfarenhet; och då här endast är fråga om att använda statscrediten till det mest magtpåliggande föremål, nemi. införande af ett creditsystem, som förvandlar de stående capitalerna till rörliga, hvarigenom rörelsecapitalet får en mångdubblad styrka och en utsträckningsförmåga, allt efter näringarnas förlagsbehof, i mån af productionens tillväxt, sorn sålunda innebär en omätlig häfkraft för industriens utveckling; som på en gång gör möjligt och nödvändigt för de skuldsatta att amortera sina skulder, och som äfven grundlägger möjligheten att anskaffa tillgångar i farans stund. Hvarföre skola vi frukta att antaga ett creditsystem, som i alla sina verkningar betryggar fosterlandets sjelfständighet och förer det fram till välstånd och förkofran? Eller skola vi längre låta misstroendet hålla oss inom en cirkelgång på inre occonomiens försummade fält, med idel halfmesurer och partiella åtgärder? Nej, jag misströstar ej; jag fäster hoppet på den kunskapsrika upplysning, som, i förening med varm fosterlandskänsla, finnes hos H. R. o. Ad. och det R. H. St:s Utsk., af hvilket detta vigtiga förslag skall upptagas, behandlas och utvecklas på ett sätt, 222 Den i3 Mars f. m. som sprider lif och rörelse öfver allt och hildar en ny epok för Svenska industriens utveckling. Jag liar i motionen nämnt privatbankerna och torde derföre fa yttra mig derom. Det är långt ifrån min afsigt att vilja förhindra deras uppkomst, då den sker på ett sätt, förenligt med allmänna säkerhetens betryggande för möjliga misstag i deras förvaltning och statscassans ersättning i mån af deras rörelse, hvilket till båda delarna lättast torde kunna ske genom stämpeltaxa. Men jag kan ej tillerkänna dem någon annan verkningskrets, än den de erhålla bredvid eller jemte Statsbanken och Statens låneverk. Derföre ogillar jag på det högsta deras sträfvande att kullslå Statsbanken elier göra intrång deruti, för att småningom tillegna sig hela Statens penningerörelse.
Fredagen den 28 februari 1890. Tidningen kostar endast 1 k r. f ö r kvartalet, med IdunsModeoch Mönstertidning 1 kr. 65 öre; postarvodet inberäknadt. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas ä byrån kl. 10 — 11. Allm. T e l e f. Utffifning - stid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerpris: 15 öre (vid kompletteringar). Prenumeration sker I landsorten: å postanstalterna. T Stockholm: hos redaktionen, 1 boklådorna samt ä tidningskontoren. D i n a E d I i n g. n u|L svårare och i \ éi flere hänseenden vanskligare ställning kan näppeligen en kvinna intaga än den sceniska konstnärens. Att exempelvis på en plats som bemärkt operasångerska så fylla alla parters fordringar och vinna deras rättmätiga och odelade erkännande som Dina Edling gjort det — lyckas endast få. Att bibehålla ett ärligt guristlingsskap hos publiken oeh samtidigt beständigt förvärfva kritikens aktning, kamraternas välvilja och tillgifvenhet skall alltid komma att räknas som ett föga lättlöst problem. Men Dina Edling har löst det. Härtill förena sig — och måste förenas — med rika konstnärliga resurser ett allvarligt arbete och ett personligen sällsynt vinnande och älskvärdt väsen. Dina Niehoff föddes i Kristianstad den 14 nov. 1854 och väckte redan tidigt den närmare kretsens förhoppningar om sig genom sina utpräglade musikaliska anlag och vackra röst. År 1872 antogs hon som elev vid Musikaliska akademiens konservatorium, där Julius Giinther var hennes lärare. Vid de årliga elevuppvisningarna var ofta den unga skånskan den, som med sin klangfulla mezzosopran och det lifliga, intelligenta föredraget förvärfvade åhörarnes synnerliga intresse. Akademien lemnade hon med vårterminen 1876 och debuterade för första gången å Kungliga teatern den 18 september samma år som Adina i » Kärleksdrycken ». En afgjord framgång följde denna debut.
Afven om denna fara kunde förekommas, så skulle svårigheten att finna sådana hus, hvari embetsoch boningsrum kunna lämpligen förenas, vålla, alt de blefve spridda långt ifrån hvarannan och Den 25 Augusti. 4S5 ifrån K. slottet, der Statsrådets sammanträden hållas. Sådant åstadkommer binder för dess snara sammankallande, onödigt besvär oell onyttig tidspillan, både för Depart.chcferna och för allmänheten. De förre kunna ej, utan längre omgång, sammankomma på K. slottet, när Konungen så befaller; de kunna ej ögonblickligen träffas och samråda, eller få upplysningar från hvarannan, när så bchöfves. Den rättsökande, som, i händelse alla departementers embetsrum vore i ett hus, kunde inom några timmar erhålla i det ena departementet de upplysningar, som saknades i det andra, samt träffa så många exped.- eller depart.-chefer, han för sina angelägenheter behöfde, skulle i annat fall möjligen få tillsätta en hel förmiddag eller liera, utan att ändock vinna sin åstundan. Särdeles besvärligt skulle det vara, att förlägga Landtoch Sjöförsvarssamt Civiloch Finance-depart:na i särskilda hus; ty emedan handlingar, protocoll och coneept öfver de mål, som skola tillhöra de 2:ne förra och de 2:ne sednare, äro gemensamma för den föreg:de tiden, och svårligen kunna åtskiljas, emedan prot., som äro föreningsbandet och rättesnöret både för afgörandet och för expeditionerna, icke fä styckas; sä blefve de hegge departementen redlösa, hos hvilka äldre handlingar saknades. Nära nog samma förhållande skulle inträffa för Just.depart., med 1'ängvårdsmål, aflönings-, befordringsoch organisalions-ärenden, rör:de domstolsverket, hvilka förut hört till Kammar-exped. Beröringen emellan fattigoch fångvården torde ofta göra samråd och upplysningar nödiga emellan det sistnämnda och Ecclesiastikdepart. Just.Statsexped. har alltför inskränkt utrymme i de rum på K. slottet, hvilka Hofcaucellersexped. fordom begagnade.
Andra Alternativet antogs, innefattande afstyrkande af rättighet för den som blifvit för stöld straffad, att få antaga tjenst ho* annan person, som undergått bestraffning för enahanda eller än gröfre brott* Likaledes godkändes det längre fram i betänkandet föreslagne Andra Alternativ, att bekännelse utom Domstol bör anses gällande såsom fullt bevis, när den af andra omständigheter tillika styrkes, om än samma bekännelse af den tilltalade inför Domaren återkallas. Hvad betänkandet i öfrigt innehåller blef af Ståndet gilladt. Pri». Från Högloft. Ridderskapet och Ädeln. S. D. Wid förnyad föredragning af Lagutskottet* den 23 sistlidne Julli, under N:o 134, afgifne, samt den 2 dennes e. m. på bordet lagde utlåtande, i anledning af gjorde anmärknigsr vid Utskottets den 10 sistlidne April meddeldte betänkande, angående åtskilige föreslagne Lagförändringar, till minskande af kostnader och besvär för Rättsökande vid Rättegångars utförande j blef samma utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Då nu å nyo föredrogs LagUtskottets den 23 sistlidne Julii, under N:o 135 afgifne, samt den 2 dennes e. m. på bordet lagde utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 14 sistlidne April meddeldte betänkande, angående yrkad rättighet för Syskonebarn samt med hvarannan på sidan i svågerlag varande personer, att ingå ägtenskap, utan att behöfva söka Konungens » \ 700 Prot. Vtår. ä, 14 Aug. 1823; tillstånd ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma utlåtande till alla delar alsia. S, D.
Jag anser mig böra fästa uppmärksamheten på att de sifferuppgifter, som förekomma i detta Betänk., synas mig vara af den beskaffenhet att de vilseledt Utsk:ts omdöme i hvad som rörer båtsmanshållet i Kalmar län och Blekinge. Här förekommer nemligen att å förra stäl - 480 l)en 1*1 Mars. let uppgår jordeboksoell hemmantalsränta», hvilken från båtsmanshållet icke ingår till Statsverket, utan tillfaller de rustande, till omkring 170 rdr för hvarje rusthåll, då den deremot i Blekinge endast utgör omkring 15 rdr. Skälet härtill är ganska enkelt, nemligen att man för Södra Möre härad beräknat dessa räntor efter markegången, inen i Blekinge efter kronovärdi. Om beräkningarne deremot blifvit gjorde elter samma grunder, hade resultatet blifvit helt annat. Sedan står det att kostnaden för en båtsmans underhåll och beklädnad inom Södra Möre bestiger sig till blott 99 rdr 73 öre, men deremot i Blekinge till 114 rdr 74 öre. Detta bevisar endast att såväl säd som andra natura-prestationer, som tillkomma båtsman, betalas högte i Blekinge än Södra Möre, ty de förmåner båtsman eger utfå, äro lika på båda ställena, och härigenom förklaras äfven de skiljaktigheter, som förekomma längre fram. Under sådana förhållanden, och då, på grund af klagomål öfver att Blekinge vore för starkt roteradt, K. M:t i sin Nåd. Propos. om Statsverkets tillstånd och behof vid innevarande riksdag gifvit tillkänna, att K. M:t beslutat att en af sakkunnige personer sammansatt komité skall tillsättas, för att undersöka, huruvida de till K. M:t framburna klagomål deröfver, att provinsen vore alltför strängt roterad med båtsmän, egde grund, och i sådant fall till K. M:ts Nåd. pröfning aflemna förslag till lämplig lindring deruti, så anser jag det vara rättvist att en sådan undersökning äfven skedde inom Södra Möre härad af Kalmar län. En af molionärerne, Nils Pettersson, har äfven 1 slutet af sin motion framställt en anhållan härom. Jag vågar sålunda föreslå att R. o. Ad. beslutar att hos K.
Herr Grefven och Lanclt-Marskalken hemställde, om icke, i likhet med hvad vid förra Riksdagar varit öfligt, Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt besluta, att de Utskottens Secreterare och Canzlister tillkommande slutleliga arfvodén och tractamenten, icke må till dem utbetalas, förr än genom RiddarhusSecreterarens qvitto intygas, att Utskottens Protocoiler och Handlingar, ordentligen inbundne, blifvit till Riddarhus-Årchivet aflernnade; gällande sådant likväl icke i afseende på Statsoch Banco-Utskotten, hvilkas Handlingar icke i Riddarhus-Archivet förvaras. Bifölls. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken föreslog, att de öfrige Riks-Stånden måtte inbjudas, att uti enahanda beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Ropades Ja. FÖredrogos å nyo och gillades RiddarhusUtskottets den i3 och 17 dennes aflåtne, samt 370 Den i() December. den 17 och 18 i samma månad på hordet lagde, 2:ne Memorial: 1:0 I anledning af väckt motion om Riddarhusets Brandförsäkrande. 2:0 Angående svar å Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss på Öfverste-Lieutenanten Arnold Du Rees ansökning att blifva Svensk Adelsman. "Upplästes och lades på hordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från Constitulions-Utskottet : Af den 18 dennes: N:o 86. Rörande förloppet af en i Förstärkta Constitutions-Utskottet anställd omröstning. Af denna dag: Angående fullständiga Redactionsförslag till de Grundlags-ändringar och tillägg, hvilka blifvit af Serskildta Utskottets Betänkande, om en ny Styrelse-Verkens reglering, föranledda. Från Förstärkta Stats-Utskottet : Af den 18 dennes: N:o 669.
S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Memorial, N:o 59, i anledning af Riks-Ståndens beslut, vid behandling af BankoUtskottets Memorial, N:o 55, i fråga om Bankens låneoch kreditiv-rörelse. I anledning häraf beslöt Borgare-ståndet att de 600,000 R:dr B:ko, hvarmed fonden för utlåning med omsättnings-rätt successive förminskas, skola användas till försträckningar åt uppkommande Filial-banker. S. D. Föredrogs ånyo meddeladt Utdrag af Högloft. Ridderskapet och Adelns protokoll den 6 dennes, innefattande dels Ridderskapet och Adelns beslut, i anledning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 24, i fråga om stängselskyldigheten, dels inbjudning till de öfriga Riks-stånden att i nämnde beslut deltaga. Denna inbjudning blef, i afseende på den af Ridderskapet och Adeln godkända grundsats, angående jordägares stängselskyldighet af Borgare-ståndet anlagen, men afslogs, i hvad inbjudningen angick sista punkten af ifrågavarande Betänkande. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 48, i anledning af två Stånds återremiss af Memorialet, N:o 40, innehållande förslag till ändringar i 56 och 81 88 Regerings-formen samt 29 8 4 momentet Riksdags-ordningen rörande behandlingen af frågor om ändring i grundtagarne. Med afslag å inbjudningen, vidblef Ståndet sitt i denna fråga redan fattade beslut. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 49, i anledning af Preste-ståndets återremiss af Memorialet N:o 41, innehållande voterings-propositioner, rörande det i Memorialen N:ris 11 och 31 afgifna förslag till ändring af åtskilliga stadganden i grundlagarne, i afseende på en del Regerings-ärenden.