Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är uran tvifvel på denna grund, som K. M. ej har, enl. 10 § R.Fm. inhemtat vederbörande embetsverks utlåt, i ämnet. Det är R. o. Ad. nogsamt bekant, att R. St. underhålla en direktion för vägoch vattenbyggnader med dithörande embetsman. Detta hade väl varit det, som bort höras. När sådant icke skett, visar det så mycket mera, att K. M. ej haft för afsigt, att göra något förslag i ämnet. Jag får således för min del förklara, att jag anser allt, hvad som i delta fall blifvit af StatsUtsk. föreslagit utöfver Frih. Alströmers motion, vara olagligt. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Här har af Ilr von Hartmansdorff blifvit framstäldt anmärkn:r emot formen för denna frågas behandling, hvilken Hr von Hartmansdorff anser olaglig. Hr von Hartmansdorff har väl icke förklarat hvad åtgärd Ståndet i anledn. derutaf borde vidtaga med betänk., hvarföre jag visserligen kunde tryggt förlita mig pä Hr Gr. o. Landtrms sätt att behaudla frågan, — öfvertygad som jag är, att Hr Gr. o. Landtm, ej later denna fråga passera, om den vore, som Hr von Hartmansdorff nyss nämnde, — olaglig; men jag har egentligen hegardt ordet för alt visa, att grundlagen tillförene har i alla tider blifvit så förstådd, att K. Alts skrifvelser hafva blifvit af StatsUtsk. upptagna och behandlade. 10 å 12 (jag minnes ej rätt antalet) sådana skrifvelser äro under denna riksdag till StatsUtsk, ankomna, utan att hafva passerat Stånden, och de hafva af StatsUtsk. blifvit behandlade, samt af Stånden afgjorda, utan att, mig veterligen, vid mera än ett tillfälle någon sådan anmärkn. blifvit deremot gjord; och äfven då var det Hr von Hartmansdorff som gjorde den fruktlöst då, liksom jag hoppas det nu.
IVinge antaga, att presumtionen om en ökad förvaltningsförmåga hos qvinnan ingått såsom motiv till utvidgningen af hennes arfsrätt; och förmenandet att denna utvidgning försämrat hennes ställning, emedan flere i följd deraf komme att täfla om hennes hand, är oväntadt af den, hvilken anser henne med afseende å själsförmögenheter böra tillerkännas full frihet att råda sig och gods sitt sjelf. Ilar hon den stadga i karaktär och tänkesätt, som således förutsättes, handlar hon icke obetänksamt. Ilon pröfvar då först; och det måste derföre kunna räknas såsom en fördel, då tillfälle erbjuder sig att pröfva och välja. Och härutinnan har qvinnan redan full frihet, oansedt inskränkningen i rättigheten att öfver sitt gods råda. 4 Lag-Utskottets Betänkande, H:o 53. Skalle emedlertid denna inskränkning “leda till familjens upplösning", skulle den “undergräfva samhällets sedliga grundvalar", då måste det medgifvas att inskräkuingen bör undanrödjas. Men sådana följder befarar icke Utskottet, som deremot tror att inskränkningen har en motsatt inflytelse, samt att den hvilar på så beskaffade förhållanden, hvilka icke kunna af lagstiftaren förbises. *Då mannen14, yttrar sista riksdagens Lag-utskott, “danas för det offentliga lifvet och såmedelst vinner den erfarenhet, som erfordras för vården om yttre angelägenheter, så bildas deremot qvinnan vanligen endast för det husliga, för en verksamhet, som ej medför en sådan erfarenhet. Skulle likväl endast en tillfällighet gifvit den olika rigtningen åt mannens och qvinnans uppfostran, och finnes således icke någon annan eller djupare grund till den i lagstiftningen i förevarande hänseende gjorde åtskillnad? Om svaret härpå synes man ej böra tveka. Qvinnans uppfostran har en nödvändig och orubblig grund i den naturliga skillnaden emellan könen.
En skruf fregatt, byggd enlig tidens fordringar, af den kraft, de dimensioner och den hastighet, förslaget afser, är dessutom ett krigsfartyg af sådan beskaffenhet, att det skulle göra sina goda egenskaper gällande och visa sig användbart och förträffligt, i hvilken Flotta som helst, denna må nu vara stor eller liten, fienden mötas utanföre eller inom hafsbandet; och hvilka förändringar än må förestå sjökrigsmaterielen under närmaste tidrymd för ett fartygs påräkneliga varaktighet, lärer dock under tiden icke den klassens skruffregatler hinna utdömas, knappast förlora i rang.» »Det må tillåtas mig att här uttala, det jag visserligen icke anser lämpligast att börja ett krigsfartygs byggnad innan fullt anslag till dess färdigbyggande blifvit beviljadt. Den längre tidrymd, som förflyter emellan Riksdagarne, och det dröjsmål i byggnads-arbetets gång, som följaktligen blir oundvikligt, då de nödiga medlen fördelas på flera statsregleringsperioder, förete härvid många betänkligheter; och visst är, att det örlogsfartyg, som fullbordas på lämpligen kortaste tid, blir både bäst och billigast, likasom misshushållningen af att låta en dyrbar materiel blifva gammaldags och föråldrad redan på stapeln är uppenbar.
Stånd representerar ett samhällsinteresse, sorn i och för sig är lika vigtigt som de andra, och man kan då icke reglementera, att det ena Ståndet bör hafva 75 och det andra 60 ledamöter. Jag tror således, att Utsk. äfven härutinnan förfarit rätt, då det bibehållit närvande förhållande, ty det har legal utom möjlighetens gräns för Utsk. att upgifva någon bestämd siffra såsom den rätta. Likaledes har man fästat sig dervid, att lärare vid de offentliga skolorne, hvilka äro tjenstemän, tillagts representationsrätt, oaktadt sådan icke blifvit medgifven andra tjenstemän, som icke äga faslighet. Deremot synes mig Utsk. hafva gått ganska riktigt tillväga. Utsk. har nemi. icke velat antaga en annan grundsats, icke velat öfverlemna representation åt andra, än som redan äga den, men del har deremot velat åstadkomma en utveckling af närvande förhållande. Nu har i PresleSt. äfven den allmänna icke religiösa bildningen redan sine målsmän i lärare från Universiteterne och Vetenskaps-Akademien. Utsk. har Den 27 Maj f. ra. 215 nu gatt vida längre och ända ned till skollärare, och jag linner skäl härtill icke blott deruti, att skollärares representationsrätt blifvit yrkad uti alla de förslag, som i sednare tider blifvit framställde, utan äfven af den omständigheten, att den humanistiska bildningen blifvit i sednare lider spridd inom ett större antal individer, och att i allmänhet laget den allmänna bildningen och de, som gjort dess meddelande till ett åliggande, fått inom samhället en vigt, som de tillförene åtminstone icke i lika grad ägt. Flera anmärkmr borde jag visserligen till besvarande uplaga, men då jag hört talare yttra den åsigt, alt hvarje förslag lill gemensam tanke, som här blifvit framställdt, bör göras till föremål för serskild öfverläggning, vill jag icke uptaga R. o. Ad:s tid med pröfning af de åsigter här blifvit yttrade, ulan tillstyrker Ståndet att antaga Utsk:s förslag i 12, 13, 14 och 15 §§ alt hvila till grundlagsenlig behandling till nästa riksdag. Gr.
Det må likväl här tillåtas mig att sätta i fråga, huruvida en sådan förlust verkligen skulle komma att drabba Postverket, i händelse den föreslagna nedsatt ningen i postportot till 10 öre skulle vinna Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers bifall, eller om icke, i strid med såväl Utskottets bestämda förutsättning, som den erlärne Tjenstemannens beräkning, nedsättningen af postportot just skulle blifva en fördel ej allenast för allmänheten, utan äfven för sjelfva Postverket. Erfarenheten bestyrker nemligen den sanningen, hvilken äfven är en oaflåtlig regel i alla slags förhållanden, som röra den stora cirkulationen inom samhället, att trafiken ökar sig i den mån, som afgifterna äro billiga, samt att problemets lösning ingalunda ligger deri, att genom ett högre pris söka efter en högre inkomst, som alltid blir osäker, utan i sättet att göra trafikens välgerningar tillgängliga i sin största utsträckning för den stora massan af befolkningen. Denna sanning kan icke bestridas och är dessutom erkänd ej allenast inom alla näringar i alla länder, utan äfven inom de grenar af Svenska administrationen, som hafva till ändamål att befordra det ömsesidiga utbytet man och man emellan — och kan deri nuvarande tulltaxans verkningar på konsumtionen i ej så ringa grad tjena till ledning för pröfningen af denna sannings praktiska tillämpning. Det hade således bort vara Utskottet angeläget att, innan ett definitivt beslut fattades, skärskåda denna vigtiga sak från alla dess sidor och dervid taga i betraktande ej allenast Postverkets förmenta fördel, men i främsta rummet allmänhetens, — samt att undersöka om icke förevarande motion just egnar sig att förena bådas intressen, — förutsatt att de hunna vara oskiljaktige, och icke, såsom nu skett — alltför lätt och obetingadt förlita sig på den lörespeglade förminskningen af Postverkets inkomster, den må grunda sig på beräkningar, uppgjorda af den erfarue Tjenstemannen inom Postverket, hvilka f> Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 18. likväl icke varit tillgängliga för alla Utskottets ledamöter, eller på majoritetens bestämda tro, för hvilken icke, mig veterligen, några skäl uti Betänkandet anföres.
Hermelius uppgift, får jag utur Gr. von Schwcrins åberopade bok upplysa, ali af i Skottland varande privatbanker Runas 18 st., som hafva mindre än 40 ledamöter, och 11 st., som hafva derutöfver; en enda äger öfver 1000, en öfver 500, en öfver 400, och tre öfver 100 till 200. Af de 18, som bestå af mindre an 40 ledamöter, finnes bolag bestående af 3, 4, 6, 7 och 8 ledamöter. Öfvcrläggningen rörande 16 § ansågs härmed fulländad. 17 §• Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Ett så ovillkorligt qvarblifvande i ett bolag, som denna § stadgar, anser jag icke vara rikligt öfverensstämmande med de personliga rättigheter, som hvar och en medlem af samhället bör äga. En person, som ingått i ett bolag, eller dennes arfvingar, måtte icke vara så bundna som här föreskri 1'vcs, om de efterskänka allt hvad som är insatt och deras andelar i grundfonden. Det anser jag åtminstone billigt, att om delägarue eller desses arfvingar afstå ifrån all rätt att utfå och betala den del af grundfonden, hvartill de förbundit sig, så böra de ock vara befriade derifrån efter en viss prescriptionstid. Det kan mycket väl och lätt inträffa, att en delägare i en bank, af personella förhållanden nödgas flytta utrikes, eller ock, om han är tjensteman, blir Den 25 Januari e. m. 519 skickad utrikes för längre tid; vore det väl rätt att han måste under sådana omständigheter qvarstå såsom delägare i en bank, öfver hvars förvaltning han icke kan hafva den ringaste controll eller tillsyn? Han kan ej deltaga i någon öfverläggning, icke välja direction, han är på aflägsen ort; skulle han ej då hafva rätt att få afstå ifrån all den egendom han i denna bank har nedlagd och skilja sig ifrån densamma? eller skulle lian icke på en annan person kunna få öfverflytta sin rätt, om denne ställde säkerhet för sig?
Men innan den k o m så långt, hade den redan aflämnat en del a£ sin börda, o c h Ellen låg jämrande på stranden, där h o n slagit hufvudet m o t en hvass stubbe. Men hvar fanns Gertrud? Mitt hjärta stannade nästan af ångest, när jag därute från isen h ö r d e ett plaskande läte, åtföljdt af ett vildt, förtvifladt skrik. Men i nästa ögonblick rusade eller, rättare sagdt, hasade jag mig ner för branten, där kantiga stenar o c h kvistar sargade mig, samt ref sönder mina kläder — detta var en upptäckt, Eom jag gjorde först efteråt — m a m m a kan inte tro, i hvilket miserabelt skick min gröna hvardagsklädning är. Jag hade ej ens tid att taga någon notis o m Ellen, hvilken gråtande höll på att krafsa sig u p p, under det hon täppte till ett hål på ena kinden med sin näsduk, utan jag rusade direkt ner på isen, där jag såg någonting skymta i månskenet. Isen knakade under mina fötter, men instinktmessigt kastade jag mig ner o c h k r ö p på alla fyra för att mera fördela tyngden af min viktiga person. Jag Jfojjuvelcrare in HYLIN &amp; C O S FABRIKSAKTIEBOLAC HOFLEVERANTÖR. FL. THEA-ROS-PARFYM M. FL. prisbelönta vid i8g7 års utställning med GULDMEDALJ Forsäljes i våra butiker 8 IJes; erlrisjS8r&amp;ta.n — " STeeterl&amp;natK&amp;tein I Q. A. T. A. T. 2497. samt hos alla finare parfymhandlare i riket. iiiiiiiiiiniiiii 1 kan skämta nu, m e n det var ett förfärligt ögonblick, när ett mörkt, öppet gap stängde vägen för mig, så att jag ej kunde k o m m a längre. Med förtviflan ropade jag Gertrud i namn. Där stod hennes kälke på andra sidan råken, m e n hvar fanns h o n själf?
St. hafva visserligen behof af betydliga summor för betäckande af Riksg.contrs skuld; men att göra en anvisning på öfverskotten för ett bestämdt behof är i detta som i öfriga fall oriktigt. Önskligt vore att, på sätt Frih. Åkerhjelm yttrat, StatsUtsk. satt sig i beröring med Bevilln.Utsk., hvarigenom StatsUtsk. kommit i tillfälle att närmare känna statens tillgångar. Jag vill nu icke vidlyftigare yttra mig, emedan jag återkommer till dessa ämnen vid föredragningen af StatsUtsk:s utlåt:n öfver de särskilda hufvudtitlarna. Hr Lagerhjel m, Pehr: Bland de allmänna frågor, som med statsregleringen äga gemenskap och som StatsUtsk. behandlat uti utlåt. N:o 78, hvilket utgör föremål för vår öfverläggning, hade jag väntat mig få en allmän fråga behandlad, hvilken jag dock uti detta utlåt, finnér förbigången, den nemi., huruvida det bär sig att bevilja de utgifter, som Utsk. föreslagit, eller sådant icke bär sig. Jag hade väntat mig denna fråga utredd, icke blott hvad statsverket angår, utan äfven i afseende på Riksg.cont. En sådan utredning hade vägledt omdömet i flera fall, då fråga är att bedöma, huruvida en utgift är mer eller mindre nödig eller nyttig; ty hvad rättesnöre har omdömet, om man ej vet, huruvida tillgångar finnas eller ej. Detta föranleder mig till den önskan, att Utsk. äfven omfattat den fråga, som jag vidrört. StatsUtsk. hade haft lätt att jemnföra Riksg.cont:s och statsverkets ställning nu med dess tillstånd i en förfluten tid, då Utsk. blott behöft gå i5 år tillbaka för att finna en betydlig skillnad. R. St. sammanträdde 18r8 och hade då besparade medel, så att dermed bestriddes icke blott riksdagskostnaden, utan äfven en betydlig utgift derutöfver. I hvad skick befinner sig nu Riksg.cont.? Jo! belastadt med 3 millioner r:drs skuld; då det deremot var skuldfritt 1818. Detta är en skillnad, som bort blifva utredd, åtminstone för att vägleda omdömet.
Reservation: af Riksdags-fullmäktigen Anders Eriksson från Elfsborgs län. Stats-Utskottets Utlåtande M 116. i N:o 116. Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Ang. 1857, kl. 10 f. m. Utlåtande, angående hegardt lån för återuppbyggande af Wallentuna församlings genom åskeld förstörda kyrka. (R:gs Afd.) Sedan åskan i medlet af November månad sistlidet år nedslagit i tornet vid ^ allentuna uti häradet af samma namn och Stockholms län belägna kyrka och detta torn, som dervid antändes, nedstörtat samt krossat kyrkans hvalf, äfvensom en del af dess yttermura , så att nämnde gamla, af gråsten uppförda, kyrka härigenom fö vandlats till en ruin, har Riksdags-fullmäktigen J. Holm från sagde län, uti en inom Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion föreslagit: att då följaktlig n en ny kyrka i den förstördas ställe måste från grunden uppbyggas, men de m d denna byggnads uppförande förenade utgifter och åligganden icke utan att medföra ekonomiskt obestånd för de flesta socknemännen skulle kunna af dem fullgöras helst största delen af de 51 oförmedlade mantal, hvaraf Wallentuna socken, som egde en folkmängd af 1,200 personer, utgjordes, vore kronoskattehemman, hvilka, utöfver dem ålagda utskylder, endast skulle lemna en knapp bergning åt sina egare eller brukare, Rikets Ständer, med afseende å härvid förekommande, mer än vanligt ömmande, omständigheter, måtte, för nämnde församlings förestående k rkobyggnad bevilja ett stats-bidrag, motsvarande skillnaden mellan kyrko-kassans egande kapital-behållning, jemte öfriga tillgångar, äfvensom brandskadeersättnings-beloppet och den summa, kostnads-förslaget för den nya kyrkan upptoge, samt att en tredjedel utaf detta bidrag måtte erhållas såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och återstoden såsom amorterings-lån med lämpliga betalnings-vilkor.
Hrr hafva förmenat, alt Sverige icke bör förskaffa sig ifrågavande kommunikationsmedel, derföre att rörelsen i landet ännu är för ringa i jemförelse med andra länders trafik, så att föga hopp finnes, att företaget skall kunna bära sig, samt all distanserne åro för stora, för att ett så kostsamt (ortskaffningsmedel borde bär i landet blifva införd!. Jag deremot anser just dessa omständigheter utgöra de väsendtligaste skälen för nödvändigheten, att vi snart förskaffa oss dessa kommunikalionsanstalter, och man får icke vid frågans bedömande förblanda målet med medlet. Just derföre att vårt mål är att framkalla en ökad rörelse i landet och lifligare omsättning af dess produkter, just derföre måste vi i första rummet förskaffa oss de lättade kommunikationer, sora göra ett sådant inåt möjligt alt upnås, och just derföre all våra distanser äro så stora, måste vi söka att förkorta dem, genom alt begagna oss af del snabbaste kommunikationsmedel som f. n. finnes. Jag tror derföre alt när vi jemföra vårt land med andra länder, vi icke få begagna oss af den proporlions-lära Hr Bråkenhjelm här framställt, utan man måste tvertom taga i betraktande, att just uti ett folkfattigl land med stora distanser ett sådant kommunikationsmedel är nödvändigt, då tilläfventyrs uti ett (ätt befolkadl och litet land det vore en lyx. Det ligger ju klart för hvar och en, som vill opartiskt och med eftertanka bedöma saken, att uti eli land, der folkmängden är ringa, man mäste förskaffa sig en annan kraft än menniskokraften, ifall man önskar, alt landet skall vinna någon större utveckling och förkofran, äfvensom att, när distanserna i detta land äro stora, det är så mycket nödvändigare att sä hastigt som möjligt genomlöpa desamma. Sunda förnuftet säger mig också, att, om ett lands kommunikationer äro så beskaffade att de äro halfva delen af året för begagnande slängda, man måste vara betänkt på att upfinna och införa eli kommunikationsmedel, som man kan nyttja hela året örn. Jag tror, att jernvägarne upfylla alla dessa fordringar.
Och lika litet känner jag, om under förflutna tiden, större eller mindre del af Rikets ofwancmförmälte fordrings-ägare, blifwit, pä det enr eller andra sättet förnöjde. Det blef wäl, för nägra dagar sedan, pä detta rum, offentcligen upgifwit, icke allenast at wista äldre skulder af betydlighet blifwit betalte, utan ock at anledning wore bertil, det Fält-Tractamenten, hwilkas behörighet är twifwelaktighet underkastad, under tiden oafkortadt utgätt: Och jag bör samt will jämwäl sätta tro, til denna upgift; men hwad slutsats bor jag deremot, pä en annan fida, göra frän den nyligen inträffade och allmänt bekanta händelsen, dä Swea Lif-Gardes gemenskap, obetalt för sina kan hända mindre betydelige fordringar, mäste med twäng och mistnöje embargueras, samt skiljas frän HufwudStaden, frän hustrur och barn, som de wisterligen warit willige, at tildela nägot af samma fordringar? En rättskaffens omtanka:, billighet och ordning , hade obestrideligen fordrat, af dem, som äga besörja flika utbetalmagar, at lemna i fräga »varande Tropps företrädes-rätt, för merberörde dest ringa fordrings-summa, fram för §94 Den 8 Augusti. för Lcfveranteurer: Dä hade icke allenast Trouppen, med nöje och nit gätt i dest kall, utan oc§ det af Trouppens mistnöje följande beklaganstvärda men igenom Chefens kloka förhällande, ifrän en möjel-g höjd hindrade upträde uteblif. wit. Mätte nu denna händelses ihugkvmst föranleda, til förekommande af flere dylika! Emedlertid mäste jag i alla fall taga för afgjordt, at, uppä krigets rakning, bäde til sjelf, iva Armeen och flere Lcfveranteurer oberäkneliga skulder ännu äro obetalde, samt at, om nägon äldre skuld blifwit liquiderad, en np tilkommit.
IN:o 65, i anledn. af gjorda anmärkn:r vid Utskrs betänk. N;o 14, öfver dels K. M:s nåd. propos., ang:de förändrad lydelse af 1 § i 23 cap. Arfda-b:n och tillägg till 7 § i 20 cap. af samma balk, dels ock väckt motion om inrättande af förmyndarekamrarf N:o 80, i anledn. af väckt motion, ang:de förvandling af böter; N:o 81, i anledn. af väckt motion om förändring af lagens stadgande, ang:de de fattiges andel af död persons egendom; N:o 82, i anled. af väckta motioner om förändring af lagens stadgande, rör:de testamentsfriheten och gåfva men varm hand; N:o 83, i anledn. af väckta motioner om förändring af lagens stadgande i 6 § 9 cap. Handels-b:n, ang:de ränta af försträckta penningar eller varor; N:o 84, i anledn. af väckt motion om förändring af 12 cap. 4 § Handels-b:n; N:o 85, i anledn. af återremiss af Clsk:s betänk. N:o 63, öfver väckt motion om tillämpning af 15 cap. 5 § Arfda-b:n, sådan den lyder i K. Förordn. d. 30 Maj 1835, äfven på det fall, att inländsk arfvinge begifvit sig bort, utan alt lyfta det arf, som veterligen honom tillfallit och ej sedermera återkommer. II. R. o. Ad. åtskildes kl. % lill 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Måndagen den 10 Mars 1845. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot. för den 1 sistl. Febr. f. och e. m. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., anförde skriftligen: Såsom frånvar. vid det beslut, R. o. Ad. d. 1 sisth Febr. 62 Den 10 Mars e. m. fattal och hvarigenom Ståndet bifallit Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskis betänk.
Kungörelse, är berättigad åtnjuta, utgör endast hvad Kronan åt fångar i allmänhet består, nemligen 11 mark mjukt bröd och 3 skillingar om dagen, med förhöjning af hälften derutöfver; och då, på sätt Rikets Ständer, uti deras å förra Riksdagen i detta ämne allåtne underdåniga skrifvelse, yttrat, billigt är, att den bysalte, hvilken möjligtvis icke genom något tadelvärd! handlingssätt vållat sin oförmåga att göra borgenärerne rätt, erhåller något bättre villkor, än den, som genom brott förverkat sin frihet; samt underhållet för öfrigt ej är af den betydenhet, att det rimligen synes kunna hos gäldenär föranleda liknöjdhet för bysättningstvångets fortfarande och såmedelst motverka det med samma tvång åsyftade ändamål; hemställer Utskottet vördsamt, att omförmälde motioner mätte lemnäs utan afseende. Stockholm den 20 Augusti 1840. Anti. till Exp. Utsi:, d. 25 Aug., lil, t 3 e. n». Betänkande, i anledning af väckt motion, angående villkorliga Utmätning s-resolutioner.
m. L ä - k a r e: D:r A. H I L L E R, adr. till 10 juni Floragatan 10, Stockholm, därefter Dalarö, D:r B. A U R E L I U S, adr. Dalarö. Upplysningar om rum och prospekt på begäran under adr. Badhusstyrelsen, Dalarö. G. björkfanér, synnerligen lämpl. att glödritas, då en elegant, praktisk och stark hattask erhålles. Levereras i oval form 35 c m. diam. höjd 58 cm. till 1 kr. P o r t o 10 ö r e. OBS. Neutrala Kjolmönster Lifmönster Bluslif Ärmmönster Jackmönster Velocipedkostymer Vårjaquetter Mönster till Barnkläder Kragmönster Mönster för hel prinsess n E l e g a n t a Kaffehandlande. KAvfvuZ&amp;onhyt: - &lt;i efter nyinkomna Pariser-Modeller för Våroch Sommarsäsongen: Sveriges iäljes &gt; &amp; MÖNSTER en för sin prisbillighet, sitt höga näringsvärde och det b e k v ä m a tillagningssättet af alla husmödrar omtyckt konserv. Säljes hos hrr Konservoch Delikatesshandlande. Aktiebolaget * &amp; &gt; - | TERWELEN. j •• 1899. tidsenliga stauration. D.r Kum Söderholm, badformer och anskaffas och Billiga priser. kurmedel. prospekt sändes Utmärkt af Kamreraren. FiskebäcJcskil. adress reBadläkare (G. postlinien S A S S N I T Z — T R E L L E B O R G förmedlas den snabbaste förbindelsen till kontinenten medelst de stora, elegant och bek v ä m t inredda hjulångarna Svea och Germania samt propellerångarne Rex och Xmperator. O B S. I Endast en. tullbehandling! Vidare genom v o n Essen &amp; Frick, M a l m ö, Kontinentkontoret, Trelleborg, oeh Stockholms Besebureau, Stockholm, genom hvilken senare biljetter för resor öfver hela världen tillhandahållas. Svenska rundresebiljetter utlämnas genast utan tillägg af provision. K C. CO 33 J.