Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fäster man vidare uppmärksamhet på den benägenhet för separation, som på åtskilliga orter inom landet visat sig, så är fara värdt, att denna benägenhet icke skulle stillas eller qväfvas genom gifven tillåtelse att från statskyrkan utträda, utan tvärtom erhålla ny kraft och näring; och den, som redan ledsnat vid kristliga råd och förmaningar skulle skvnda att af ifämnde tillåtelse sig begagua. Det är ock att befara, alt denna tillåtelse k om me att störande inverka på den vänskap och det förtroende, sorn böra ega rum emellan åhöraren och läraren samt gifva stöd åt den sednares framställningar. Den skulle ock förminska aktningen för läraren och, hvad värre är, vördnaden för det Heliga Ord, som han förkunnar; ty rubbas åhörarens öfvertygelse om osvikligheten af de religions-sanningar, i hvilka läraren undervisar och tror åhöraren sig finna, att andra lärosatser jemväl ega antaglighet, så kan nyssberörde följd icke uteblifva. Det synes äfven vara klart, att Kongl. Majus Nåd. Prop. M 104. 29 till lugnets störande mänga söndringar och stridigheter icke blott inom församlingarne, utan jemväl inom familjerna, skulle af förslaget blifva följden; och dess innehåll, kungjordt såsom lag, komme otvifvelaktig! att hos de stilla i landet väcka mycken förvåning, i förening med den djupaste oro och bekymmer. Man får ej för högt uppskatta den omdömesförmåga i religiösa och politiska frågor, som må hos massan af nationen förefinnas. Denna skulle icke kunna klart inse hvarken afsigten med eller anledningen tili den utvidgade religionsfriheten. De flestas undervisning har hittills varit inskränkt till det vigtigasle, nemligen kristendomskunskapen, som blifvit dem bibringad under barnaåldren i hemmet och sedermera, före deras första nattvardsgång, dem af läraren mera fullständigt delgifven. Minnet af denna lyckliga tid, då man med varm känsla och öfvertygelse högtidligen aflade sin trosbekännelse, står ännu lifligt qvar i månget fromt sinne, som ej önskar något högre, än att ostördt få lefva och do i denna tro.
Men jag hoppas, att denna ensidighet skall lemna rum för sanningens förmåga att, i följd af en olycklig erfarenhet, slutligen göra sig gällande äfven hos de lagstiftande församlingar, hvilka genom sin oformliga sammansättning och sitt splittrade verkningssätt ej sällan förlama upplysningens kialt och fosterlandsvännens bemödanden. Jag anhåller, att detta mitt anförande må, i sammanhang med den redan afgångna remissen af Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, angående silfverutvexlingen, hänvisas till BancoUtskottet. Hr Nordenanckar, Fredr. Wilh., anförde skriftligen: Realisations-frågans afgörande, sorn så djupt ingriper i hvarje enskildt förhållande, väntas af Svenska folket med en spänd uppmärksamhet, blandad med en orolig fruktan, att dess rätt skall stå tillbaka för det ena eller andra segrande interesset, och att den enkla, rena fosterländska andan, som önskar tillfredsställelse i landet och skydd åt hvad man klokt förvärfvat, ej förmår bestämma den rätta kosan, midt under dagens vindkast. — Det är icke utan skakad känsla, som jag vågar uppträda och återväcka dessa stridiga meningar, hvilkas förlikningsdom redan en gång varit afkunnad, men hvaremot appell ännu kan sökas till en bättre upplysning. Utan fruktan för förvillade interessen upptager jag ur askan den ej fullkomligt släckta facklan, och framställer under förnyad pröfning denna myntbestämningslag, hvar ' d man trott bereda landets väl, och om hvilken man knappast vågar säga sanning, att den väcker mångas oro; — ■ och om ej min ide består vid Eder pröfning , mina Ilerrar! så är jag tillfredsställd af tron på Eder högre insigt och vissheten, att miss - * Dea 17 Febr u ar ii f. m. missta!» stola qvittas mot den rena viljan. Men jag öfvergår tili ämnet. K. M:s Nåd. skrifvelse om förmäler, att endast 160,000 It:dr IS:co uti silfver skulle erfordras, för att bringa silfret i proportion till sedelmassan såsom 5 till 8, enligt sednasle Ständernas beslut, en brist, som K.
Preste-Ståndet den 14 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angåendee beviljadl lån för åstadkommande af en båtled emellan Asunden och Jernlunden rn. fl. sjöar i Östergöthland m. m. (Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 163.) S. A. K. Efter det hos Rikets Ständer blifvit hemstäldt, att ett lån af 160,000 R:dr måtte anvisas åt de strandegare vid sjöarne Åsunden, Jernlunden, Lilla och Stora Rengen samt Emmern, Striern och Nimmern, som förenade sig om dessa sjöars sänkning och tillvägabringandet i sammanhang dermed af en båtled mellan de fyra först uppgifna sjöarne, har Rikets Ständers Stats-Utskott, genom E. K. M:ts Nådiga Remiss af den 17 sistlidne Mars, fått emottaga af vederbörande Distrikt-chef för vägoch vattenbyggnader, efter anställda undersökningar, upprättade chartor, planritningar, kostnads-förslag och arbets-planer för ifrågavarande båtleds och sjösänknings-arbetes utförande, äfvensom af landtmätare uppgjorda beräkningar och värderingar i afseende på den jord, som genom detta arbetsföretag skulle komma att vinnas eller förbättras, hvilka alla handlingar E. K. M.ts Befallningshafvande i Östergöthlands län, med anledning af den väckta lånefrågan och i anseende till arbetsföretagets synnerliga vigt för en stör del af 132 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 79. länet, helst om nämnda vattendrag framdeles komme att genom en kanal-anläggning sammanbindas med sjön Roxen, i underdånighet insändt till E. K. M:t, för att vid behandlingen och pröfningen af förevarande hemställan kunna Rikets Ständer tillhandahållas.
Beräknandet af detta afdrag blir nemi. förenadt med ganska stora svårigheter. Jag instämmer derföre i Gr. Mörners yrkande, att §:n måtte förblifva oförändrad. Hr von Geijer, Bror Bengt Gustaf: (Detta yttrande, som blifvit talaren tillställdt för justering, har sedermera icke af honom blifvit återlemnadt.) Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts ifrågav;de hemställan och förslag, dels ock afslag derå samt bibehållande af det motsvarande stadgandet i nu gällande Bevillningsstadga; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts förslag, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå samt bibehållande af det nu gällande stadgandet, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utslcts förslag förnyats samt besvarats med många ja och några nej, Hr Gr. o. Laudtm. förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Utsk:ts sista hemställan under § 6. Bifölls. Den 10 Mars e. ra. 251 § 7. Utsk:ts hemställanden biföllos. § 9. Utsk:ts första hemställan. Bifölls. LUsk:ts sednare hemställan jemte texten till I :sta mom. i § 9. Bifölls och godkändes. Utsk:ts hemställan medlerst å sid. 8, jemte texten till 2:dra och 3:dje mom. i § 9. Frih. af Ugglas: Då Bev.-Utsk:t i afseende å bankbolag föreslagit en förändring i nu gällande stadgande, måste det sönderdela den nuv:de 9:de §:ns :1 mom. i tvenne mom. och yttra sig särskildt öfver andra bolag.
O c h marna en sig p å skären, och annan är ute och i sig beskedligt som berg karga ner de i i hvarken en dröm, medan eller tunga vägar öfver en vexlande, tingen genren eller dystra j u står utmed den n y a dagen sken, j u grund terna gryr, mörkare därtill — • märker skalder motiv få sig i som gnistrar nämsta I i ökas, mörkj u ljus, m e r fyren lyser m e d allt står de ljusa den d å hafsbrynet en en liten nätt strimma af nalkas bleka våra o c h reoch båtarna D å draga mareld, d e n förD e, Reflexioner med anledning af de prisbelönade täflingsskrifterna i hushållsfrågan. (Forts. o. slut från föreg. n:r.) 1500 i kronor. Hyran för 2 rum och kök anses vara tämligen lågt tilltagen, ehuru det nog finnes lägenheter, som uthyras för detta belopp, men man bör också komma ihåg, att stor besparing är förenad med en central bostad. För kläder och skodon är på ett ställe angifvet 160 kr. och på ett annat 170, ehuru den förstnämnda summan tyckes vara den rätta. Emellertid är det ej möjligt, att två fullvuxna personer och tre barn under ett års tid kunna för denna summa vara passabelt klädda. Till kontribution är beräknadt 100 kr., hvilka förmodligen kunna sänkas till 80 kr. » Ved med omkostnader 44 kr. » kunna ej räcka till för 2 rum och kök, ty björkved lär man ej i Stockholm få för 15 it 16 kr. och barrej för 10 å 12 kr. ens i augusti, om man ock med de små må- madsinkomsterna anser sig kunna fylla årets behof på en gång. Med tillämpning af här förut beräknade priser, hvilka naturligtvis hellre böra tagas litet för höga än för låga, skulle posten blifva cirka 57 kr., nämligen 1 famn björk å 22 kr. och 2 famnar barr å, 14 kr. + kr. 2: 50 pr famn för iläggning och hemtransport, och då måste mannen själf ändå hugga veden, och det bör då gå för sig, förstås. Till 7 liter oskummad och 14 liter skummad mjölk pr vecka är beräknadt kr.
Patroner11 må afgiftsfritt kunna införas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, kommer för artikeln “Krut11, med förberörda dervid af samtliga Riks-Stånden antagna tillägg: “och s. k. Patroner", att, enligt Ridderskapet och Adelns samt Presteech Bonde-Ståndens beslut, bibebällas nuvarande införselstull, 5 öre skålpundet. 26:o. Den som gillar Utskottets, af Borgare-Ståndet biträdda, hemställan om tullfrihet vid införsel af “Kummin11, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, kommer, enligt de tre öfriga Ståndens beslut, don hittills derå gällande tullen, 1 R:dr 50 öre centuern, att fortfara. 27:o. Den som anser att, såsom Utskottet tillstyrkt och Borgare-Ståndet beslutat, “Lacmus11 bör afgiftsfritt få införas, röstar Ja; Bih. till B. St. Krut. Kummin. Lacmus. Lakritsrot. Lök. Musslor. Nötter. 10 BevillmngsUtskottets Memorial N:o 13. Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, förblifver, på sätt de andra Stånden stadgat, den nuvarande införselstullen derå, 4 öre skålpundet, fortfarande gällande. 28:o. Den som godkänner Utskottets, af Borgare-Ståndet antagna, förslag, att för “Lakritsrot eller Gflyeyrrhiza“ bör vid införsel medgifvas tullfrihet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med de tre andra Ståndens mening, beslutat, att för denna artikel skall bibehållas tull af 3 öre skålpuudet. 29:o.
Hafva vi glömt eller vill man komma oss att glömma , att Sveriges hufvndnäringar Åkerbruk och Bergsbruk i skygd af Prohibitiva lagar hunnit till den puukt, der de nu stå ? hafva vi glömt, eller vill man man till fördel för grundlöse Theorier komma oss att glömma att Sverige före (fustaf I;s tid, då handelsföi bud och reglor för Svensk Statshushållning voro okände, exporterade Malm och 'Osmundsjern och importerade Stångjern och att ännu i början af 17;Je Deri 14 alugust 1 ft mé Seklet vid i6o4 års Riksdag klagades att illa hugget Osmundsjern ur Riket fördes: tänk om det ändå varit väl huggit? Glömma vi att den store Gustaf Adolf förbjöd att utföra Tackoch Osmundsjern , samt befallte att allt jern skulle till stångjern utsmidas; att en fortsatt omvårdnad å Regeringens sida bragt denne handtering derhän: att då jernförsäljningen i Gustaf I:s tid var circa 12000 Skep;d , ensamt Wermland år 1666 lernnade 25 ä 26000 på Götheborgs våg; att Rikets Jerntillverkning 1683 steg till i5o,oeo Skep., 1696 till 228,000 Skep:d 1763 till circa 33o,000 Skep;d , t 774 till 55o,ooo Skep:d och i våra tider omkring 4oo,ooo Skep:d ? Hafva vi glömt att Svenska Spannemåls produetionen, sedan den någon tid sjunkit i anseende till krigen och till täflan med de sädesrika Provincerne, Sverige ägde på andra sidan hafvet, jag menar Liffland , stigit till sin närvarande höjd i skygd af Prohibitif-systemet, hvilket Herrar Landtmän ej lära vilja afskaffa: hafva vi glömt att Sverige, före Gustaf Wasas tid importerade Öhl Skor Kläder ja till och med svafvelstickor ?
åtminstone för detta Stånd, kan vara tillfyllestgörande. Den speciella kännedom jag har om Malmö hamn , borde jag icke framställa, då Gr. Posse yttrat sin tanke; men hvad jag på förhand kati säga, Sr, alt det finnes visserligen ingen stad, ingen Corporation i Sverige, som har uppoffrat af egna medel så stora summor för sin stad, sin hamn, sin sjöfart, sina allmänna inrättningar , som Malmö. Detta är ju egentligen icke något anslag. Det är ett lånebiträde, som jag tycker är temmeligen, om jag så får säga, skralt, då tiondedelen årligen skall afbetalas. Presenten är sannerligen icke stor, och jag beundrar Malmö stad, som kan gå in på sådana villkor. Detta bevisar att stadens innevånare fortfara i samma auda och uppoffringar för sin ort. F.n ålerremiss skulle visserligen efter min tanke icke föranleda någon ändring i StatsUtskts betänk., och som jag önskar bifall til! Utsk:s förslag, kan jag för sakens skull icke hafva något deremot. Men jag håller på tiden. Det skulle göra en ytterligare tidsutdrägt, och jag tror alt Malmö stad redan med otålighet, då det nu lider på Mars månad, väntar på resultatet af Ständernes bifall eller afslag. Derpå beror dess byggnadsoperationer för i år, det känner jag speciell, och jag tror icke att K. o. Ad. blott för en form frågas skull vill vägra bifall lill StatsUtskts betänk. hvilket jag tillstyrker. Gr. Posse: Hr von Rosen har framställt behofvet af ett bifall så fort som möjligt. Jag anser mig skyldig härtill lägga, att Malmö hamndireclion redan gått i författning om arbeten, som skola göras, och redan förlidet år gjort arbeten så betydliga och stora, att jag tror att hvar och en, som varit i tillfälle all med mig se dem , ej skall kunna tveka att det begärda biträdet är nödvändigt för ändamålet. Der är t. ex. en muddermachin anskaffad, soin ensam kostar 27,654 r:dr. Man har uppmuddrat inloppet lill hamnen, som icke varit djupare än 8 fot samt till och med 7 fot, sä att det 1111 går ända till 12 fots djup.
Bok tryckeriKonstför vand ten Blanxius eller någon person, som kunnat vara Blanxius, äfvensom att de, så snart befälhafvarens för patrullen befallning att rycka tillbaka af dem hördes, genast åtljMt och återvändt til! det öfriga patrullmanskapet, dels ock, efter det denna ed blifvit af desse tilltalade fullgjord, dem, medelst Utslag den 14 Februari näsllidna år, från all påföljd i målet frikänt; Och har sedermera Kongl. KrigsHofRätten, der KrigsFiscalen, i afseende å befälhafvaren för ofvanberörde patrull, aflemriat embetsutlåtande, med förklarande, att KrigsFiskalen icke ansåge sig till någon ansvarslalan emot befälhafvaren befogad, genom Utslag den 3 derpåföljde Maj sig utlåtit, att alldenstund upplyst och styrkt funnes, dels att bemälde befälhafvare, som den 22 Juni 1838 om aftonen, uppå tvenne Polisbetjentes hos befälhafvaren för vakten vid Kongl.
Af dessa handlingar inhämtades, att de till Länsmannen expedierade protokoll innehöll, huruledes, sedan han styrkt, det åtskillige af Rätten till böter fällde personer, ibland hvilka Båtsmannen Silfver för ofvan uppräknade bötessummor, saknade tillgång till böternas gäldande, och Länsmannen derföre yrkat förvandling af dessa till lämpligt kroppsstraff, Häradsrätten förordnat, förordnat, bland annat, alt, såsom orden lydde, ”Per Håkansson den äldre, Jon Gummesson och Båtsmannen Silfver skulle afstraffas hvardera med tolf dagars fängelse vid vatten och bröd samt Silfver dessutom med tre dagars fängelse”; hvaremot det af Domhafvanden till Konungens Befallningshafvan O 7 o o de aflernnade transsumt af samma protokoll och beslut visade, som skulle Silfver, särskildt och ej tillika med andre nämnd, blifvit dömd att straffas med fyra dagars fängelse vid vatten och bröd samt dessutom med elfva dagars enkelt fängelse; i öfverensstämmelse med hvilken sistnämnda handling Domhafvanden, i dess förutnämnda skrifvelse, jemväl förmält, att Silfver väl vore ådömdt femton dagars fängelse, hvaraf fyra vid vatten och bröd, men icke tolf dagars dylikt fängelse och tre dagars enkelt, hvilket äfven utgjorde femton dagar, samt att, om fånglistan skulle innehålla något annat, det säkert härrört af misskrifning; hvadan Domhafvanden be O O gärt, att hans anmälan derom måtte åtfölja Konungens Befallningshafvandes svar till mig, på det anmärkningen, utan vidare omgång, måtte blifva behörigen utredd. Yid öfvervägande häraf och oansedt Domhafvandens sålunda gjorda framställning trodde jag detta mål förtjena en särdeles uppmärksamhet.
Om jag ämnat yttra mig i enlighet med de många talare, som här talat emot den föreslagna åtgärden och afslag på Betänk., så skulle jag icke hafva begärt ordet för att uptaga R. o. Ad:s tid; men då jag vågar vara af samma tanke med de Tå talare, hvilka här yttrat sig för bifall till Utsk:s Betänk., sä är jag öfvertygad att R. o. Ad. med vanlig tolerans uptager att jag yttrar några ord i denna fråga. Jag får förklara att, ehuru man kan vara ganska mångordig i detta ämne, i synnerhet efter de yttranden, som här äro afgifne af motsatta sidans talare, så vill jag likväl vara så kort som möjligt, emedan det för mig är kändt att detta Betänk, redan är bifallet af Presteoch BondeSt:n. Frågan är ännu icke afgjord i BorgareSt., men flere ledamöter af detta Stånd hafva trott sig kunna på förhand säga, att det äfven der blifver bifallet. Den åtgärd, som R. o. Ad. med detta Betänk, beslutar, blifver således, i händelse äfven BorgareSt. bifaller Utsk:s Betänk., af ingen synnerlig vigt och det är af detta skäl, som jag verkligen tror att man. bör vara så fåordig som möjligt. Man har lagt mycken vigt derpå att Regeringen icke borde besväras med framförande af sådana önskningar från R. St:r, som nu äro i fråga och detta argument har framförts på ett sätt af en och annan talare, att man skulle kunna befara att man gjorde något sårande för Regeringen om man bifölle förslaget. För min del kan jag omöjligen npfatta meningen med stadganderne i 89 § Reg.F'. och Riksd.Ordn:s 60 § på det sättet. Jag kan icke tro att rättigheten för lf. St:r att frambära underd. önskningar till K. M., blifvit i grundlagen nedlagd, om icke för att gifva R. St:r en möjlighet att till K. M. framställa sådana önskningar. Dessutom torde det icke vara obekant för någon ledamot af detta Stånd att Regeringen vid mångfaldiga tillfällen visar att den önskar veta, huru R. St:r tänka i sådana frågor, der K.
Majus Refallningshafvandes i Götheborgs och Röhus Län underdåniga hemställan om Löns anslående för en Vaktmästare och en Vaktkarl vid det uppförda nya KronoFängelset i Götheborg. Stats - U>skot<et får i anledning häraf anmäla, att sedan ett nytt Krono-Häckte i berörde Län blifvit anlagdt, hvarvid, i anseende till be ägenheten deraf, den förut varande SlottsVaktmästaren och en VaGkneckt, som, med biä träde af Garnissons-Manskap vårdat fängarne, ej kunna till tjenstgöring bog gnas, emedan deras befattning icke suäcker sig utom Fästningen och dervarande Häckt» n hvarest arrestanterne från Länet tillförene helios förvarade, så har behof uppstått af Löner för en Vaktmästare, jemte nödig betjening vid det nya Fängel* J482 Sta,s Utskottct$ Bttänkanden. set samt fyra Vaktkarjar till en början blifvit antagne för hvilka I nner utgått af besparingar i följd af Kong!. Majits Nådiga Bref den 24 Julii 1816. Desse Köhler hafva ock i följd af Kongl, Majits vid denne Riksdag 3(laine Nådige (Proposition blifvit till uppförande å Siat bevilja' de; Och sorn p| anförde grund derförutan erfordras (Lön för en Vaktmästare och en Vaktkarl vid det nya Krono-Fängelset; så får SsatsUtskottet, som i Calculen till den uppgjorde Stats-Regleringen äfven upptagit en sådan tillökt utgift såsom nödvändig, nu vördsamHgen tillstyrka Riksens Högiofl. Ständers bifall dertill, att desse ?:ne ytterligare Löner, utgörande tillsammans 175 Ridr, med derunder begripne 18 Tunnor Spannmål, måga å Staten uppföras, hvarigenom det antal Vakthetjening, som i de öfrige större
Men då hvarken närvarande behof påkallar, eller tillgångarne torde medgifva en så fullständig och vidsträckt organisation för korpsen, som i andra länder t. ex. Frankrike och Tyskland, torde man böra inskränka sig till det nödvändigaste, med bestämmande af sådane grunder för organisationen, att de icke behöfva väsendtligen rubbas, om korpsen i en framtid anses böra få en vidsträcktare verkningskrets. Enligt dessa åsigter har jag, efter samråd med Chefen för Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen samt Öfverste-mekanikus Ericsson, uppgjort förslag 38 Kongl. Majlis Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. till reglemente för en Vägoch Vattubyggnads-korps, upptagande följande personal: a) I Chef, som tillika är Chef för Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsen; b) 1 Byrå-Chef; c) 5 Distrikt-Chefer; d) 5 Officerare, Distrikt-Cheferne underordnade, för att inom bestämda delar af dessas distrikt utöfva kontrollen å pågående arbeten, och derjemte med undersökningar biträda korporationer och menigheter; e) 3 för den techniska detaljen vid Styrelsens byrå anställde Officerare, disponible äfven till förefallande undersökningar och besigtningsförrättningar i hufvudstadens grannskap; alla nu nämnde försedde med årliga löner eller arfvoden; och dessutom f) ett obestämdt antal Officerare utan lön, hvilka kunna af Chefen eller Styrelsen kommenderas till förefallande förrättningar emot de ersättningar eller arfvoden, som för hvarje fall serskildt eller i reglementet bestämmas. Ehuru korpsens egentliga befattning blefve civil, torde den likväl böra organiseras på militärisk fot; ty erfarenheten har visat, att vid tillfällen, der en skicklig officer haft befälet öfver ett arbete, som erfordrat större arbetsstyrka, har det utförts med ordning och drift, hvilket torde kunna tillskrifvas dels den omständighet, att en officer har flere band på sitt uppförande, och dels att den Svenske arbetaren är van vid hörsamhet mot tjenstemän, som sjelfve stå under militärisk diskiplin.
Du torde veta, att din far är något kännare af qvinno-skönhet. De loford som alla, hvilka Schahen tillät att skåda din utkorades ansigte, tilldelade henne, voro denna gång rena offer åt sanningen, ej åt smickret: hon är verkligen ganska skön och, som jag tyckte, äfven temligen godsinnad. I alla fall skadar det ej, om du är försigtig. Din belägenhet synes visserligen nu mera vara så säker som möjligt; men du har ett besynnerligt raseri, att kasta bort alla de håfvor, som slumpen så ofta tilldelat dig, liksom vore du en hjelte i Tusen och En Natt; och jag är verkligen nyfiken att erfara, genom hvilken ny dårskap du åter ämnar sätta lyckan på prof. Min fars ord gåfvo mig mångfaldig anledning till eftertanka; men innan jag inslumrade, hade jag redan för mig sjelf uppgjort det orubbliga förhållande jag ville iakttaga mot min maka. Länge fick jag ej njuta sömnens hvila, förrän min far stod vid min bädd. – Jag har hela natten ej kunnat tillsluta mina ögon, började han. Oupphörligt har jag tänkt på min fest, hvilken konungen vill hedra med sin närvaro. Allt hvad som hör till ett yppigt och väl besatt bord, derom tror jag mig temligen väl kunna draga försorg. Men endast europeiska gäster, hvilkas samqväm blott bestå i mat, låta afspisa sig med sådan undfägnad. Deremot, huru fördrifva tio eller tolf timmar? Du känner vår Beherrskares smak för både sinnliga och sinnrika nöjen; men alla uppfinningar synas nu vara uttömda, sedan hvar och en Höfding, hvilkas fester han hedrat med sin närvaro, oupphörligt påfunnit någon ny lustbarhet. Och nu har han sjelf under gårdagens högtid hopat alla upptänkliga förlustelser? Derför besvär jag dig, min son, att anstränga hela din uppfinningsförmåga, för att rädda mig ur denna förlägenhet!