Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har icke blifvit visadt hvarföre det skulle vara svårare ali finna en jemn och billig grund för fördelningen af dessa besvär på ifrägavar:de inrättningar, än för fördelningen på dem af åtskilliga andra kommunala besvär såsom fattigvård, kyrkobyggnad m. fl. uti hvilkas bekostande dylika inrättningar måste deltaga, och dä man funnit en grund för bestämmande af deras delaktighet i nämnde besvär, så hör man väl äfven kunna finna en grund för deras deltagande i vägunderhållet, hvarföre jag förnyar min anhållan om propos. för bifall till Utskms förslag. flr Printzensköld: Jag måste beklaga alt jag af de båda sista yltranderna, som tvänue ädla Gr:r bär afgifvit, icke kan finna mig öfverlygad om riktigheten af Utskms betänk. Likasom Gr. Sparre sökt utfinna en s. k. billighetsgrund för den ifrågavande underhållskyldighelens fördelning pä bruk och bergverk, så finner jag tvärtom alt billigheten talar för det afslag pä Utskms förslag, hvilket jag yrkat. När man läser Utskms betärk., så befinnas skälen för det förslag, som Utskm framställt vara hemtade från den omständigheten att bruken och bergverken skulle begagna vägarne och pä detta sätt genom de tunga råämnen, som derå föras, förderfva desamma. Jag har å min sida erinrat, att mångfaldiga bruk finnas hvilka aldrig begagna de allmänna farvägarne till någon större grad, utan att hafva egna vägar, hvarå de transportera sina effecler lill närmaste allmänna lastageplats, hvarifrån de sedan af dem, till den allmänna marknadsplatsen försäljas. När så är förhållandet med dessa bruk om hvilka Utskm anfört, att deras effecler förderfva vägarna, kan det väl då vara billigt att ålägga bruken all deltaga i underhållet af en anstallt hvaraf de i och för sin drift, sig alldeles icke begagna. Dessutom frågar jag Grm, huru långt skall man sträcka denna underhållskyldighet för bruket? skall man sträcka den inom häradet eller länen, då 304 Den 2 September. dessa effecter transporteras ännu längre bort från sjelfva bruket.
Dock hoppas jag akt delia 4swm skall undtvikas och cn billig jämkning ä ömse sidor winnås om del förslag anrages gkk nu warande arrende in» nehafware erbjudas akt begagna de återstående arrende arén, emot dek, all den ucsäste pcnuingc räntan be» talas med spanncmal, Uträknadt efter det äreis markegangöpris dä contractct stukades. Salunda grille in>iehafw«ren ej komma akt erlägga högre afgäld än wid sörsta början warit päräknad, och Kronan ej genom waruprisernes förökade wärde sä betydligt förlora. Om jag ej af forntidens handlingar inhämtat fullkomlig wisihet derom, ark alla beslut äfwen de kraf» tigaste äro förändringar underkastade. Om jag ej kände att Ständers och Konungars beslut af efterkommande bliswlt ogillade och om ej reductionen med en slags rysning omtalas af hwar och en som känner sammanhanget dermed, ffulle kanske ej mänga betänkligheter hos wig upstä akt wid sragan om Kungsgar» darius framgcna behandling bifalla deras mening som tillstyrkt försäljning. — Men dä, om cll sadant beslut fattas, jag förutser möjligheten deras att andra Ständer och annan Regent, i en framtid kunna med Åberopande af Konunga Balken uphäswa sadant, hwarigenom säkert manga skulle gä miste om deraS timmelifla goda, will jag ej med min röst bidraga till stikå olyckor, utan amer för min del bäst och säkrast samt wäst öjwerenkstammande med allmänt och enskildt wäl, att Kungsgärdarne sä snart de bljswa lediga borrtarrenderas efter de grunder Urfkorrek föreslagit; dock wä Dcn 28 December. i6n wägär 'ag häruti förestå den ändring, alt äswcu det penninge arrende som pä auction erbjudeS sörwandlaS till spanemal ester det ärctS markcgängspris dä auction hålles, hälst Kronan för säkerheten uti Vest inkomster altid bör haswa sin ränta ställ) pä persedlar.
H. St. ingå, för att utgöra basen eller beskatlnings-systernet inom de serskilda beskaltnings-litlar, som uti 60 §. Reg. Formen uppräknas; men alla dessa Belänkanden, utgörande visserligen angelägna grunder för de olika dock oberoende af hvarandra och bilda ingen hel åsigt af Bevillnings-beskattningen. Ett system, omfattande, att jag så må uttrycka mig, hela Bevil Inings-beskattningen , hvaruti hvarje af dess delar lämpades och jemfördes inbördes, för att derigenom utvisa det minst betungande sättet för Sutsbrist-summans utgörande, och dymedelst hos den beskattande magteii BevillningsUt slottets Betänkande N:o 5. i Staten stadga och bereda ett säkert omdöme, med hänseende till fördelningen af det skattebelopp, som Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomsterne; antydandet af ett sådant system, eller utveckling af grunder uti detta afseende, synes mig vara afsedt med de i 70 §. Reg. Formen och 3i §. Riksdags-Ordningen anbefallde allmänna grunder j som Bevillningsutskottet opåmint till Statsbrist-summaiis fördelning vid hvarje Riksdag bör för R. H. St. framlägga. I en tid då tryckande beskattning är en klagan, sorn uttalar sig ide flesta land, och äfven funnit genljud inom våra landamären, synes icke böra förbises de sätt, som lill denna klagans häfvande eller förminskande vöre alt vidtaga. Folkens belåtenhet med institutioner och styrelsen hvilar måhända mera på sättet huru skatterne utgöras och användas, än på beloppet, som för Staten erfordras. Med allvar synes likväl R. H. St. aldrig beträdt den väg, S hvilken denna de skattdragandes billiga klagan, om ej lielt och hållet kunde försvinna, dock småningom den åtminstone skulle, sorn ett tomt ljud, dö bort, då den ej egde stödet af eLt verkligt förhållande.
Ständer framföras * det niå 0 inför* mälte PrödUct-Placat blifva till sitt innehåll hviiande intilldess iändets ökåde piödUctiori kari medföra éii för Riket mera fördelaktig utrikes* handel* I Öfrigt Och hvad röret néde^-lags-friheferi i vissa Städer, öfverseende af Seglationsordning geöj ändring i Tull-taxorfw, med det toera ofvanbetörde Memorial innehålla, anse Utskot-1 teti sig deröfver icke kunna Utlåtande meddela, enär dessa ämnen dels ärö öfverlerri flade till andra Riksens Ständers Utskott, dels ock bero på en särskild handläggning, hvarmed dessa Utskott trott sig icke böra taga befattning. De härifrån skiljaktiga yttranden sorn så Väl i tvänne af ofvahberörde ämnen, sorn» i öfrigt äro af Prest - Ståndets Ledamöter afgifne , innefattas Uti hosfogade Prölncalls-Utdrag. Delta ålit varder till Riksens Högloft. Ständers vidare pröfning vördsamt öfverleinnadt. Stockholm den 4 Juli iSij. På Den 14 Juli. i 3 j g På Riksens Höglofl. Ständer* Lagsamt Allmänna Besvärs • och Oeconomie - Utskott* vägnar. På Högl. Ridd. och Adelns Ledamöters vägnac H. F. Strömfelt. A. Lantingshausen. På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar C. M. Livin. 1. L. Fellenius■; På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar F. G. Holm. And. Fredin. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar Petter Jernström. Nils Månsson. A. J. Wahlstjerna. Transsumt af Vrotocollct, hållet i Riksens Höglofl.
För öfrigt hör jag icke lemna oanmärkt, alt det är ganska osäkert, huruvida motionären framkommit med sitt förslag, om han hade känt de närvarande förhållanderna, hvilket icke synes vara händelsen, ty han har, såsom det ock af Betänk, visar sig, antagit att i fråga om militie-bostiillen redan vore förordnadt hvad han i afseende på civila och eckleciaslika yrkat, men så är icke förhållandet. lag skall visserligen icke motsätta mig en återremiss, men jag befarar, att den icke kommer all medföra åsyftad verkan. Hr von Hartmansdorff: Hr Flach ansåg del af mig åberopade exemplet, vara någonting högst ovanligt. Så är dock icke förhållandet. Under min Stats-sekreterare-tid hände det att Jerfsö församling i Helsingland skulle bygga ny kyrka, hvilken kostade omkring 50,000 R:dr. Jag vill minnas att hemmanens antal var något öfver 100; så att kostnaden skulle blifva omkring 500 R:dr på hvarje hemman. När detta mål föredrogs salig Konungen, fann han bidraget blifva så stort, att han befalde, det församlingen skulle, innan ritningsförslaget godkändes, tillfrågas om hon underkastade sig en sådan kostnad. Församlingsboerne svarade: vi vilja hafva kyrkan så stor, att våra efterkommande, i fall de bli flera än vi, må i henne få godt rum. Om det inom församlingen fanns någon boställsinnehafvare, måste han naturligtvis underkasta sig de dryga utgifterna. I By, Bro, II uggenäs och Ny församlingars pastorat i Wermland skulle Huggenäs kyrka ombyggas. Kostnaden var beräknad till 12,000 R:dr, och som församlingen bestod af endast ^mantal, hade hvarje sådant bordt erlägga 1,000 R:dr. Med en så ringa öfvervigt som en -J röst, eller dylikt, beslöts omsider att sockenmännen skulle förena sig med en annan församling, ehuru fåtalet ville underkasta sig den stora kostnaden. Man kan lätt föreställa sig, huru en boställshafvare skolat vid sådana tillfällen få sitta emellan. Hvarföre skall man då icke försöka att, på sätt Frih. af Ugglas omnämnt, skaffa dem en billigare behandling? Hr Tersmeden, Pehr Reinh.:
Man torde härvid vilja invända, att det är RiksgäldsContoiret som utställer dessa Obligationer, hvilkas efterfrågan genom sin tre procensts ränta bör blifva begärlig; mea Jag ser detta oaktadt ingen ting som tryggar mot möjligheten af dessa Obligationers hastiga företeende till inlösen i Banken, hvarigenom H2 Ben 11 September J, m. beloppet utom allt tvifvel kommer att betunga BankoSedelstocken med en ytterligare tillök^ ning af sedlar utan någon slags motsvarande fond och icke ens försedd med Riksens Ständers förbindelse till Banken, att såsom Statens 6kuid godkänna den sålunda ökade Sedelutgifningen, som utom allt tvifvel ännu ytterligare skall öka penningeförsämrlngen. jag ogillar allt StatsLinesysteme, söm ej af högsta nöden är påkalladt. Jag ogillar detta skuldsättnihgssystem på den grund att jag ännu ej kunnat öfvervinna mina betänkligheter i allseende tili den mofäliska beskaffenheten af dess egenskap. Jag tror det tillhöra den stora naturinrättningen, att Menniskans drift är ett sträfvande; för att åt ett kommande slägte lemna en besparing elle^ nfverskottet af det härVarandes behållning utaf arbetsprodukt. Man bestrider också icke detta förhållande, men man använder det; i min tanka felaktigt, då man drifver den sats, att en Statsskuld!, utan förbehåll är en till den kommande generationen lemriad skatt, jag inser visserligen tänder hvilka förhålländen och hu ru man under tillhjelp af någon findtlighei kan understödja denna sats; men jag kftn omöjligt fatta huru den någonsin eller ifrån någon synpunkt kan blifva användbar i anseende till de dagligt tärande bebofven för Staten i allmänhet, hvilka i min tanka aldrig kunna hänföras till annat än uppäten mat. Jag förkastar således Förslaget 1 dea - Den 12 September f. tn'. 113 na del. Men vid valet emellan Statsobligationer, då det icke mera vore möjeligt attfcestrida nödvändigheten af deras utställande,skulle jag alltid företrädesvis rösta för fern procent60bligationer, ställde på viss betalningstid , och grundade på en gifven och bestämd Amortissements Fond.
Borgare* Ståndet remitterat ett af Herr Assessoren Sv. Darin ingifvet Memorial, deruti hemställes, om icke Riksens Ständer må finna anledning , att hos Kongl. M.ajtt i underdånighet yttra den önskan, att den, enligt Kongl. Commerce-Collegii Kungörelse den 9 April 1811 Allmogen i Hallands samt Götheborgs och Röhus Län beviljade Seglations frihet till Utrikes orter med öppna båtar och däckade fartyg under 15 lästers drägt j såsom ledande till åtskilliga missbruk ocholägenheter, måtte återföras till den ordning , som 4 Art. 1 §. i 1748 års Kongl. Reglemente för Coopvasrdie - Sjöfarten utstakar, så att Skeppare, jorn vilja idka Utrikes Sjöfart, skola vara verkliga Borgare, samt derjemte tillhållas, att så väl vid utgåendet som vid återkomsten anlöpa närmaste Sjö-Städers hamnar, för att kunna ordentligen visiteras , hvarigenom , jemte möjligheten af en mera säker controll emot Lurendrägerier och 934 Den 7 Juli. och Tullförsnillningar, de svårigheter äfven skulle försvinna , som vid sjökusterna och särdeles i Bohusländska Skärgården hindra , att rätteligen och med anbefalld noggrannhet handhafva Kongl. Majus Nådiga Författningar emot Svenska Sjömäns eller andra Undersåtares olofliga utvandring, samt om uppmärksamhet pä de många dit ankommande främlingar och resande. I anledning af förenämde framställning har Herr Grosshandlaren J. F. Ekman, uti särskildt till Vällofl. Borgare-Ståndet ingifvet och till Utskotten öfverlemnadt Memorial, anmärkt, att det föreslagna vilkoret för Allmogen , att i afseende på Seglations - friheten vara Borgare i Svensk Stad och der erlägga onera så väl till Kongl, Maj:t och Kronan, sorn Staden, icke borde vara förenadt med skyldighet till bosättning derstädes, samt i öfrigt tillagt, att då det, genom 1774 års Kongl.
Sn, eller ljögjF §roänne, perfoner bertill böra förordnad för b*to Sanet. §. »O $aj:eringS»kommitté på Sandet {Fall utgöras af 9?io Sedamöter, utom Ordföranden, nemligen £må af fKidderjFapet od> Sldeln, §roå af ^rejFe»©tån* bet, §re af bonde»@tånbet, famt £wå ©tånbSperfonér. §. 01. 65 §• 91. Sill Sebamötet born titfeé fåbane SRätt, forn t benna egenffap »ib 33e» rebning&Sommitteerne biträbt, meb iafttaganbe att l)»arje ^»aftorat eller ©oc» fett f>ac åtminfone en SKeprefentant, om beraé antal bet mebgif»er. §• 92. Sebamöterne i be ferffilbe $3erebningé»Sommitteerne fiola »ib £apecing$» QEommttteenö förfta fammanträbe ftg infinna, för att ftg emellan voälja
Han hade ett skrattande, smackande ljud, som han sade de brukade locka på hvarandra med ute i skogen. Och det hade Lalla lärt. Det skulle bli något för Kurre! Hon ville öfverraska honom med att tala hans eget språk. – Så försökte hon en dag, och han svarade, – svarade med alldeles samma läte. I det samma kom morfar in, åtföljd af den gamle skolläraren, som ibland kom och drack toddy med honom. »Det skulle du inte göra», sade skolmästaren förebrående, då Lalla för andra gången briljerade med sina locktoner, »det är ju synd. Då känner han sig ännu mera ensam.» Lalla tvärtystnade och såg på Kurre. Han stampade med framfötterna och stirrade ut genom burens galler. Han var icke lik sig sjelf, han var icke den tame Kurre. Och så stötte han fram det igen, detta skrattande, eggande ljud, och han spände upp hufvudet med ett skogsdjurs hela vilda glädje, och han lyssnade efter svaret, viss att det skulle komma. Lalla smög sig tyst ur rummet. Denna igenkännandets glädje, som först gjort henne så stolt, vållade henne nu blott smärta. Hon hade bedragit sin Kurre. Väckt hans längtan efter skog och frihet. Och när svaret icke kom, och hon ännu i dörren hörde honom smacka och locka och ropa med sin svaga lilla röst, då var det som om hennes hjerta velat brista. Då förstod hon att det fattades honom någonting. – Han känner sig ännu mera ensam – hade skolmästaren sagt. Ensam? Hennes Kurre! — Ensam med en längtan, som man icke finge väcka! Och derinne väntade han ännu, med hjertat bultande under den hvita bringan, – väntade svaret från en annan ekorre. Och det svaret skulle aldrig komma. Det kändes så bittert, så obeskrifligt bittert. Stackars Kurre! Kurre var icke lycklig. Men hon ville trösta honom och vara så god, så god. Och han skulle glömma skogen till sist, och att det fans andra ekorrar, som han aldrig skulle få se. Så kom vintern, och Lalla var så stor, att hon måste gå i skolan. Hon fick mindre tid att sysselsätta sig med Kurre. Morfar och han blefvo dess bättre vänner.
Lika med motionären anser Utskottet nödigt, alt preskriptionstiden för återvinningstalan är kort, på det alt den part, som hos Konungens 6 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 47. befallningshafvande vunnit, ej må, efter längre tids förlopp, blottställas för rättegång i den således redan a (gjorda saken; och då den tid af sex månader, sota utstakas i 8 kapitlet 2 § Rättegångsbalken, för den händelse att Hofrätt, i utmätningsmål, lemnar gäldenär öppet att söka återvinning, efter Utskottets omdöme för ändamålet är fullt tillräcklig, och då, utom det att lagen ej på något ställe utsätter längre lid för återvinning, berörde tidsbestämmelse alser samma förhållande, sorn det ifrågavarande, finnér äfven Utskottet föreskriften i 1798 års författning böja bringas till öfverens O O stämmelse med berörde lagbud. Medelst de förändringar, dels i allmänna lagen, dels i 1798 års författning, sorn Utskottet sålunda ansett böi'a ega ruin, och af hvilka den ena ovilkorligen påkallar den andra, skulle, efter Utskottets omdöme, det i förevarande ämne nu saknade sammanhang i lagstiftningen uppnås, större säkerhet i lagskipningen befordras, och framför allt rättvisans fordran samt det ändamål, ifrågaslällde lagsladganden afse, närmast uppfyllas; och det är i denna öfvertygelse, som Utskottet, med anledning af Herr af Sillens motion, vördsam ligen tillstyrker att Rikets Ständer måtte för sin del besluta utfärdande af en författning, hvarigenom, med ändring aj 5 $ 2 kap.
Uti detta igenkände jaa endast den man, som den z sistledne Justi, med Friherre ^6e!lvLr6 instämde uii dest dä gjorda motion, "att dä Ribderstapet och Adel» redan gjort stora uppoffringar af sina ännu ägande priwilegier, och frägor » detta ämne ännu bliswit rväckte, om Mot dragande fö; Säterirr, wille han 792 Den 15 Januari''. han för sin del och till undwikande af dylika öfwerläggmngsämnen, wid detta Rlksmöle upptaga Ridderffapets och Adelns tid i nyttigare och nvdwändigare ämnen, förklara, att sä tänge en allmän resning och skattläggning ä ull jard och öfwer hela Riket icke föruigätk, och blifwil werkställd, kan och bör R dderstapet och Adeln icke inga uti nägon widare uppoffring, af hwad natur eller beskaffenhet det wara ma" Det enda jag saknade un likheten emellan denna och drn af Grefwe I-t sednast gjorde motion, är den möjlighet, att igenom denna sednare winna liden, som ivar äsostadk uti Herr B ron /r-lellvärcis fromställning. Ty om jämte wliikoret os en förutgående resning och st mäggnmg af all jord i Riket, alwen de öfriga SrAndens afsägelse of sine rättigheter stal! afmattas, ja lär den lid innom hwjlken Riksdagen kunde siutas, om alla dessa trender dessförinnan stola osgöras, och Ridderstape-S och Adelns uppoffringar derefter bestäwmas, blifwa as en vberäkuelig längd.
Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Juni 1860, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande af Klockares skyldighet att fortskaffa Dom-kapitlens och Kyrkoherdarnes embetsbref samt öfverflyttande af detta Åliggande pä allmänna Postverket. Uti en inom Vällofliga Borgare-Ståndet af Herr G. 0. Sundblad väckt och till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion är anfördt, hurusom, enligt ett i äldre tider tillkommet stadgande, innan postväsendet ännu hunnit sin närvarande utvecklingsgrad, det vore Klockares skyldighet att fortskaffa Dom-kapitlens, Kontraktsprostarnes och Kyrkoherdarnes embetsbref. Denna skyldighet, ehuru obetydlig den än kunde anses af den med förhållandena mindre bekante, utgjorde dock för dem, som måste fullgöra densamma, en tryckande börda, enär denna postföring minst tvänne gånger i månaden måste verkställas; och dä en del Klockare hade 2 ä 3 mil och någon gång längre viig till den närmast boende inom kontraktet, vore det ingen ringa sak att under årets lopp, i och för fortskaffandet af nämnde post, hafva färdats 80 å 90 mil. Då nu de flesta orter i riket hade en lättad kommunikation och oafbruten postgång, samt denna presterskapets rättighet att med klockarepost fortskaffa embetsskrifvelse! mången gång utsträcktes till enskilda skrifvelsers, inbjudningars o .sv. försändande, så har motionären, med afseende derå att Presterskapet, i likhet med andra embetsman, numera njuta fribrefsrätt för sina embets-skrifvelser, föreslagit, det måtte Klockarens ifrågavarande åliggande öfverflyttas på allmänna Postverket. Genom Kongl. Cirkuläret till Konsistorierna i riket af den 27 September 1834 har Kongl. Maj:t medgifvit, att alla de embetsbref, sorn af Presterskapet till Kongl. Majus 6 Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o il3.
Santcssonska Sockerbruks Egendomen i Götheborg inköpt för MagazinsDirectionens räkning, II s 5p5 — 601. StatsUtskottets Yttrande deröfver, IV 2. s io33 — 1040, bif. af PresteStåndet, IX s 342, af BorgareStåndet, IX s 348» af Adeln, ix s 36o. Schlegelske Köpegodsen, om; Konungens Nådiga Proposition, I 1. s io3—200, remitt. till StatsUtskottet, II s 1128, 113|, 1J 36. Utskottets Utlåtande, IV 1. s 62 — 74». Lif. af PresteStåndet, ix s 5o, af Adeln, IX s 52, återremitt. af BondeStåndet, II S 1 T 90. Ytterligare Utlåtande, IV 1. s 38o, 381, bif. af BondeStåndet, ix s 87. Underd. Skrifvelse, X 1. s 67—.73. Schoerbing.1;, CancelliRårlet m. m. Afhandling om Skogshushållningen, angående inlösen för allmänna medel af; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1192, ia32, till StatsUtskottet, II s 1240. StatsUtskottets Utlåtande, IV 1. s 688 ■—700, hif. af Adeln, ix s 197, af PresteStåndet, ix s 200, af BorgareStåndet, IX s 204, af BondeStåndet, IX s 209. Ekon. Utskottets dito VIII s 1099, 1100, hif. af BorgareStåndet ,x ix s 669, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s C80. Schola, om inrättande af en, i ÖfverTorneå.
Direktion, som förklarat sig ej heller kunna, ulan de förut ölverklagade olägenheter, utröna hvad rusthållsafgifterna tili kassan, beräknade efter äldre grunder, numera skulle utgöra, i likhet med Krigs-kollegium och under åberopande deraf att rusthällsafgilferne alltjemt varit i stigande, underdånigst föreslagit, att ersättningen för desamma mätte under kommande statsreglerings-period få till enahanda belopp, som under denna, utgå. 272 Exp editions-Utskottets Förslug lill unden!. Skrifvelse J\:o £05. 1 öfverensstämmelse med hvad båda Krigsmanskassornas förvaltningar sålunda hemställt och då en beräkning al hvad i rusthållsoch en-per-mille-afgifler, efter de lill och med år 1851 gällande grunder, skulle nämnda kassor hädanefter tillkomma, redan vore och för hvarje år alltmera blefve förenad icke blott med de största svårigheter, utan äfven med en osäkerhet, som, elter förändringar i Charlesigillale-afgiflens beräkning, icke kunde undvikas, har E. K. Majit funnit den enda tillförlitliga reglering i förevarande ämne vara den, att ersällningarne för omförmäida afgilter bibehållas vid de belopp, som, på grund af noggranna medeltalsberäkningar för fem år, blifvit sednast bestämda, endast med den af Krigs-kollegiuin ifiågaställda nedsättning för den händelse, att Arméens Pensionskassa framgent, likasom nu, blefve pä annat sätt godlgjord lör den henne tillkommande andel i ersättningsförhöjningen ior rusthållsafgifier, hvarom, i sammanhang med öfriga anslag under Fjerde Hufvudtileln, E. K. Majit gjort nådig framställning; och har under denna förutsättning E. K. Majit föreslagit, att nuvarande anslaget till Wadstena Krigsmanshuskassa mätte, med 8,8^0 Ridr minskas till 237,280 R:dr, och Pensionsstaterna, i allt öfrigt oförändrade, således upptagas till en slutsumma af 482,790 Ridr.
Regeringsformen och, hvad rörer 2:dra punkten, äfven till förbiseende af hvad 64 §. föreskrifver, samt fördenskull anses och dömas enligt 5 och 10 §§. i Ansvarighetslagen för Konungens Rådgifvare af den 10 Februari 1810; hvarjemte och enär, jemlikt dessa rådgifvande åtgärder, Statens skuldsättning och anvisningar å dess medel ägt rum, såsom härhos fogade handlingar ådagalägga, jag vördsamt yrkar, att Svaranderne måtte åläggas att, i mån af hvarderas deltagande i dessa åtgärder, ersätta hvad af Statens medel för sådana ändamål redan blifvit användt eller framdeles kommer att användas. Hvad slutligen angår 3:dje punkten, som afhandlar frågan om den å Kongl. Kabinettskassans vägnar ingångna borgensförbindelse för den så kallade Barthelemyfondens skuld, samt innefattar serskilda anmärkningar emot de svarande Herrar StatsRådsLedamöter, f. d. StatsSekreteraren, Herr Presidenten Skogman, Id. E. Herr StatsMinistern för Utrikes Ärendena, Friherre Stjerneld 268 och Herr StatsRådet Ihre, förekommer dervid först den anmärkning, som afser Herr Presidenten Skogmans, under den tid, han varit Statssekreterare, vidtagna åtgärd att, jemte numera aflidne ExpeditionsSekreteraren Bergius, kontrasignera Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse af den 26 November 1826, om upptagande af ett lån å 50,000 R:dr Hamburger Banko på Bartbelemykassans vägnar med borgen af Kabinettskassan. Med en framställning angående Ön S:t Barthelemy samt dess politiska och finansiella öden, inleder Herr Presidenten sitt egentliga svaromål, hvari anföres: att han, om våren 1826 tillkallad vid en öfverläggning om S:t