Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ar 1845 . 1,882,796 kannor. ‘ 1846 . 1,477,377 » * 1847 . 1,145,512 » och således sistnämnde ar öfver /00,000 kannor mindre än år 1845, till hvilken minskning man tror sig kunna uppleta orsaken, dels i den omständighet att potatesen föregående året allmännare angreps af gängse sjukligheten och deraf följande förskämning, dels ock af den anledning att spanmål spris ern é, i anseende till en ovanligt stor export till utlandet, uppstegrades till en på långliga tider här förut icke känd höjd, hvadan spanmålen icke med fördel kunde i stället för potäterne användas af bränvinsbrännarne. — Rågen exporteras sällan till andra orter än inrikes, hvaremot korn, isynnerhet tvåradigt, jemte hafra, ärter och något hvete, utskep - 8 pades år 1847 i här ofvan uppgifne qvantileter, för det mesta till England. Vintern samma år var lindrig, så att exporten för det mesta hela tiden obehindradt fortgick. I denna lyckliga konjunktur för både landtman och köpman förutsåg jag, hvad som verkligen inträffade, att, om icke brist, åtminstone alltför dyr tid på lifsförnödenheter skulle frampå sommaren uppstå, hvadan jag, dels genom allmänna kungörelser och dels annorledes, uppmanade allmänheten att lockad af de högre priserne, afyttra mera spanmål än den kunde undvara för eget och mindre lottade grannars behof. En sådan uppmaning hade visserligen en god verkan, men spanmålen var emedlertid så uppjagad i pris, att den näppeligen kunde af fattigare klassen inköpas. Så väl i städer som å landet lättades likväl detta bekymmer derigenom att bemedlade och välsinnade menniskor inrättade bagerier, hvarest brödet, emot ett i möjligaste måtto lindrigt pris, fick inköpas af den fattigare klassen, åt hvilken omtänksamheten jemväl föranstaltade om koknings-inrättningar.
Skrifvelse, IV.-o 3pj. 923 Hvad af det öfriga medgifna provisions-förrådet icke under vistandet i Svensk hamn ombord användes, må, derest det ej till qvarblifvande förlullas, med fartyget åter utföras. §. 22. Nödigt förråd af lifsmedel för Skepps-besättningar, antingen fartyget inlöper i Svensk hamn, eller lifsmedlen derifrån med skeppsbåt hemtas, befrias från utförsels-tull och andra dermed förenade afgifter. Svenska fartyg få äfven till slieppsbehof tullfritt intaga öfrige förnödenheter, som till skeppets behof, i nion af dess storlek, kunna anses oundgänglige, hvartill äfven må räknas 1 famn Wed, 1 tunna Tjära, i tunna Beck, 2 stycken Åroch 4 stycken Spak-ämnen för hvarje 20 läster af fartygets drägtighet och derunder. Fremmande fartyg må deremot ej eller till skeppsbehof intaga sådana förnödenheter, utan erläggande af derför belöpande tullafgifter. §. 23.
Samtliga, till förvaltningarne ankomna eller inlemnade skrifvelser. mål, räkningar m. m., antecknas å vederbörande förvaltning, till hvilket ärendet hörer, i ett der inrättadt diarium, så uppstäldt, att behandlingen och afgörandet af hvarje mål eller inlaga deri kan omförmälas under det ordningsnummer målet eller handlingen erhållit vid dess första införande i berörda diarium. Till undvikande af onödig vidlyftighet i anteckningen om målets utgång, hänvisas från diarium till förvaltningens koncept-expedition i målet, då sådant förekommit, eller till protokollet, om dylikt öfver frågan varit fördt. Efter skedd anteckning i diarium fördelar förvaltningschefen mellan ledamöterne de inkomna målen, efter deras olika beskaffenhet; är förvaltningschefen frånvarande sker denna fördelning af äldste ledamoten. Härigenom blifver chefen i tillfälle att alltid hafva kännedom om de mål, som ingått till förvaltningen, samt hvilka företrädesvis påkalla en skyndsam behandling. Mål, som fordra utredning, granskning m. m. innan de kunna företagas till afgörande, öfverlemnas af föredragande ledamoten till vederbörande kontor, att deröfver sig yttra, men remitteras ej formligen utom i det fall, att kontorets handläggning af målet icke kan medhinnas till först inträffande ordinarie sammankomst för ärendenas afgörande inom förvaltningen eller den afdelning deraf målet tillhör. Med upphörandet af den gemensamma diarie-föring, som nu i krigs-kollegium eger rum, bör kollegii registrators-kontor, hvars personal består af en registrator, som tillika är actuarie, och en kanslist, indragas såsom öfverflödigt. Målens beredning å vederbörande kontor bör verkställas grundligt men utan onödig vidlyftighet. Yttranden i mindre omfattande ämnen må kunna afgifvas i form af »promemorior» samt äfven muntligen före eller vid ärendenas föredragning. Vederbörande tjenstemän må ega rättighet att sig med föredragande ledamot rådföra i remitterade frågor. Målens föredragning och afgörande vid ordinarie sammanträde sker minst en gång i hvarje vecka, men alltid oftare för de mål, som antingen genast kunna afgöras utan föregående beredning eller ock äro af angelägnare beskaffenhet.
Jag anhåller vördsamt att i prot. få antecknadt att jag icke var närv:de i sisla plenum, då R. o. Ad. förändrade sitt förut fattade beslut, enl. hvilket högst 20 millioner skulle få uplånas för jernvägarne. Då jag hör till deras antal, som anse att, i händelse statslån skola uptagas, de åtminstone böra uptagas i så ringa skala som möjligt, så kan det synas besynnerligt, att jag, till följd af enskilda angelägenheter, aflägsnade mig då en så vigtig fråga förekom. Det må då i prot. antecknas lill min ursäkt, att, då Hr Gr, o. Landtm, nyss hade visat den mest samvetsgranna ömtålighet om grundlagarnas helgd, så att Hr Gr. o. Landtm, t. o. m. vägrat propos. på ett tillägg till ett redan fattadt beslut, emedan Hr Gr. o. Landtm, ansåg detta tillägg innebära en förändring of beslutet, då vidare E. o. Ad. gillat denna Hr Gr. o. Landtm:s upfatlning, ehuru det föreslagna tillägget de facto icke innehölle en sådan förändring, så kunde jag omöjligen föreställa mig, attE. o. Ad. en timma sednare skulle antaga och godkänna ett SiatsUtsIcs Utlåt, hvari föreslogs detsamma som R. oAd. förut efter långvarig debatt genom votering förkastat. Det var således ursäktligt att jag aflägsnade mig innan frågan förekom; ty jag kunde aldrig tro, att R. o. Ad. skulle vilja försöka, eller tillåtas att förändra det beslut som i en så vigtig sak en gång var fattadt. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludvig: Ehuru jag med tacksamhet erkänner det förtroende R. o. Ad. bevisat mig, genom att utse mig till en plats i årets statsrevision, nödgas jag likväl afsåga mig denna plats, emedan jag redan blifvit hedrad med förtroendet att vara ordf:de i Bevilln.Utsk., och som ett af detta Utsk:s vigtigaste Betänk:n ännu är under pröfning, så vill jag icke lemna denna plats. I sammanhang härmed tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, alt till honom från Hr Trolle, Carl
Uti aflåtén Nådig Skrifvelse, den 8 sisth Februarii, liar E. K. M. till Rikets Ständer öfverlemnat att bestämma, huruvida ett, efter i Piteå aflidna Tullförvaltare-enkan M. Chr. Gran, Kronan tillfallet Dana-arf må, enligt nämnde Stads Magistrats, på anförde skäl, underd. gjorda och med Fxpcditions-Ulskoltets Förslag till und. Skrifvelse No $. förord af E. K. M:s Befallningshafvande i Norrbottens Län understödda ansökning, till Staden anslås såsom hjelp till fullföljande al det påbörjade, men, i brist af tillgångar, åter afstannade företaget att bygga ett nytt Rådhus. I afseende å tillkomsten af detta Dana-arf, hafva Rikets Ständer af (handlingarne inhemta!: att, sedan, uti den vid Piteå Rådhus*Rätt anhängig gjorda rättegång emellan Majoren N. J. Thurfjaell och Majoren Bet hens Enka, ä ena, samt Garfvaren J. F. Högström, i egenskap af Förmyndare För Ynglingen Nordmark och myndig förklarade Brita Sundström, å andra sidan, rörande klander af det muntliga testamente, Tullförvaltaren Olof Grans aflidna Enka, M. Chr. Blomberg, skall upprättat till förmon För nyssnämnde Nordmark och Sundström, Kongl. Maj:t och Kronan, såsom mellankomme.n part, yrkat, att, med de andras uteslutande från egande-rätt till'Enkan Grans qvarlåtenskap, densamma måtte, såsom Dana-arf, Kronan tillfalla, hade Rådhus-Rätten, genom Utslag den 7 Maji 1827, förklarat omyndige Joli. Nordmark och Brila Sundström, enär de varit Upptagne såsom fosterbarn hos Tullförvaltaren Gran och hans hustru, samt denna sistnämnda, för flere på ed hörde vittnen, yttrat, att Johan Nordmark och Brita Sundström skulle, efter hennes död, till hälften hvardera, komma i åtnjutande af hennes qvarlåtenskap, berättigade att densamma på berörde sätt sig emelian skifta, och till följd hvaraf Kronans rätt till
Utom det att erfarenheten ådagalagt att åsigter, vid särskilda perioder framställda inom vårt eget land, om åtskilliga punkters och deribland hufvudstadens befästande, varit föremål för ganska skiljaktiga meningar bland män inom facket och sålunda någon anledning finnes, att den mening, som i nyssnämnda hänseende framställdes till Kongl. Majit, då denna fråga för ett tiotal år sedan först bragtes å bane, nu mera kan hafva undergått en väsendtlig förändring, så förekommer det för det allmänna förståndet nästan oförklarligt, hvarföre icke en så beskaffad farled af 50 fots brodel och 9 fots djup skulle kunna, när behofvet sådant påkallade, med lätthet och föga kostnad hastigt kunna förmedelst sänkning af ett antal båtar lastade med sten, hastigt kunna uppgrundas så, att fiendtliga fartyg icke kunde der framtränga utan flera dagars arbete för att upptaga försänkningarna; under hvilken tid landets egna försvarskrafter kundo hinna anlända för att möta anfallet. Ett obestridligt stöd för användbarheten af ett sådant medel och följaktligen för obehöfligheten af särskilda befästningar mäste ligga deri, att Regeringen på samma sätt och i en långt bredare och djupare farled ansett sig kunna igenstänga ett af de öfriga inloppen till hufvudstadcu sjövägen genom skärgården utan behof af särskilda fästningsverk. Att antaga det sådana försänkningar vore otillräckliga i sundet vid södra Stäket vore således att förklara för värdelöst och utan nytta hvad som blifvit tillgjordt för den större farledens tillstängande, hvilket dock icke kan förutsättas. Fastheldre kan det då vara sannolikt, att påståendet om behofvet af fästningsverk vid södra Stäket, der rännan lättare och nästan ögonblickligen måste kunna göras ofarbar, kunnat härleda sig ifrån en möjligen nog ensidig förkärlek för befästningar hos den auktoritet inom ingeniörsfacket, som blifvit anbefalld att aflemna det utlåtande, på grund hvaraf Regeringen förut ansett förslaget möta svårigheter i strategiskt afseende, hvilka måhända vid närmare pröfning befinnas icke ega rum.
Höghets pröfning och, derest detsamma, efter undergången granskning i Högsta Domstolen, vunne Eders Kongl. Höghets godkännande, sedermera till Rikets Ständer genom nådig proposition öfverlemnas» Uti hvad Stats-rådet Grefve Mörner härvid anfört, instämde Stats-råden Grefve Gyldenstolpe och Friherre af Ugglas. Hans Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition M 134. 9 Hans Kongl. Höghet Kronprinsen behagade, på Statsrådets underdåniga tillstyrkande, dels i nåder gilla ofvanberörde af Stats-rådet Gripenstedt upplästa, detta Protokoll bilagda förslag, i enlighet hvarmed nådig proposition alltså skulle till Rikets Ständer afgå, dels i nåder förklara, att Kongl. Mäj.t ville, på föredragning genom Justitie-departementet, taga under särskildt öfvervägande den af Stats-rådet Grefve Mörner väckta fråga om ändring, för vissa fall, i nu gällande föreskrifter om laga ränta. Ex protocollo: C. F. Smerling. Bih. till It. St. Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse N:o 135. 1 \:o 135. Ank. till Exp.-Utsk. dea 1 Febr. 1858, kl. SO f. a». Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Statsutskott, angående pension å Allmänna Indragnings-staten för Landshöfdingen i Skaraborgs län, f d. Stats-rådet A. P. Sandströmers efterlemnade enka; Gifven Stockholms Slott den 15 Januari 1858.
727 Transp. 10,489:4- 6,273; 16. 15,200:14,8 neri, Redstapens ward förestagne, Jnspectorer ensamme, emot erhållande af strifwarehjelp;saböra de 2-.ne Factorerne wid Lagerkällarne pa Ladugärdslandet och i Staden likaledes wara belåtne allenast med en dylik Skrifware-hjelp; hwarföre stiinaden emellan de för i Bokhäliare wid hwardera af dessa Lagerkällare upptagne 13; R:dr i6ss. och Skrifwarehjclp af 75 R:dr för H-Vardera Factoren stola afgä med tillsammans 166:32 och L-oafdeameUppsyningsmän, som för tillsyn och controllwidLagerkällarne, SvanmälS lefwereringar, m. KranöP. 10,489:4- 6,273:16. M. äro uppförde, kommer deri ene att bibehallas. för alt wara till handö k de yttre ärenden,I kunnen anbefalla, och för att biträda Öfwer , Uppsyningsmannen i tillsynen aSpanmalS matningen, m. m. men den andreslön bör ifrån denne Stat utgå med 66: Z2. i8z: 16. som afdrages, da återstoden afSlaterneN:ri§ 2Lz utgör >o,Zoz: 56. Sa att Summan af Werkets ständiga Stat gör enligt Riksens Ständers Calculer —15,200:14,3. Men enligt de af Ost nu i Nader gillade Aflöningsgrunder 16,579: 4. Och kemmer alitsa den ständiga Staten att med i,Z?8: z?, 4. ärligen öfwerstiga ' hwad Riksens Ständer dertill beräknat.
Hon bad mig fråga eder samtliga, om ni en 283 af dagarne ville ta med edra småttingar och komma hem till henne mellan kl. 4 och 7. Hvar och en skulle medföra en korg gamla leksaker, aflagda dockor o c h lappar af alla slag. V i skulle sedan sy och putsa upp leksakerna och så skänka dem till ett sjukhem för fattiga barn. Karin skulle själf förestå limpannan och symaskinen. » — Den snälla fru Karin 1 O m man bara hade tid, men — —! Att man skall vara så jäktad! — Hur kan hon hinna med allt? Vi flytta oss till ett annat hörn: » Har du hört att häradshöfding B:s förlofriing är uppslagen och af hvilka skäl sedan! Det säges nämligen — » och så följer ett hviskande samtal. » Vet du af att gumman C. ligger för döden? Jag skulle ha varit där med litet smått till henne, stackars gumma, men jag får j u aldrig tid. » N o g! Och så hem halfspringande, på det att mannen ej skall få vänta allt för länge. Han går oroligt fram och åter, men säger ingenting. Så till b o r d s! Att efter förmiddagens orgie kunna förtära någon mat är naturligtvis omöjligt. Efter middagen fortsätter hon jäktande det af brutna salongsdammandet — ett par familjer äro bjudna till dem på aftonen — ordnar hvarjehanda och är nätt och jämt färdig, när de främmande anlända. Klockan 1 till sängs! Nästa morgon är hon åter olustig. Förmiddagen åtgår att ordna öfverallt efter gårdagens festlighet. Fram på middagen kommer hon ihåg, att det fattas flera sorters silke till den hvilstolslängd, hon broderar åt sin man till julklapp. Det måste hon nödvändigt ha, medan det korta dagsljuset varar. — Ett ögonblick funderar hon på att blott kasta öfver sig sin stora supékappa och gå ned till närmaste tapisserihandel, men solen skiner j u så klart, hon kunde möta någon bekant, som skulle undra öfver hennes vårdslösa toalett. Hon ikläder sig därför sin promenaddräkt, krusar håret och så i väg. På gatan möter hon en väninna. Hälsningar! — » D u måste gå med in till Hellbacher ett ögonblick, jag bjuder på kaffe och en varm smörbakelse, så få vi prata litet om kafferepet hos V:s. Inga m e n!
Och länge torde få känna bedöfliga föijder3 men det så lätt uppgjorde förslaget å 1,600,000 R:dr samt den af Canalen Jofvade stora afkastningen i framtiden, alltsammans framstäldt af en Man, hvars kunskaper, drift och kraftfulla verksamhet berättigade till all. mänt förtroende, lockade snart en mängd enskilte Personer att bilda sig uti ett Bolag, som önskade ft åtaga sig att med egna medel företaga oci utföra Canal byggnaden, hvilket af Dell 13 Maji. 323 Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmähes, sorn i nådigt svär af den 10 November 1809 dertill lemnade bifall, likväl med bestämdt yttrande, att som StatsVerkets tillstånd ej kunde medgifva, något bidrag af allmänna Medel, skulle i d* t ställe Canalen blifva Bolagets egendom och detsamma deraf ensamt draga ali afkastning i framtiden, hvarJ jemte Rikets Ständer och Konungen beviljade Bolaget, under vissa vilkor, ett Creditiv af 8oo„ooo R dr till inrättande af en Discont för Bolagets räkning. Så tillkom Götha CanalBolag, och om dervid fått förblifva, hade det icke varit något att säga. Bolagets ActieCapital tecknades till nära dubbelt belopp emot hvad som var påräknadt, nemligen öfver 3 Millioner, och man hade således då ingen rätt att fiukta, att detta arbete skulle falla Staten till last. Arbetet börjades , men snart upptäcktes den grufliga missräkningen i Förslaget, och då hade det varit tid att fria Bolaget och Staten från de förluster, de redan gjort, och dem, hvar.: med de ännu hotas > men man ville d«.t ej, utan i stället och fastän man insåg medlens otillräcklighet, så utsträckes arbetet längs hela linien. Man byggde Casserner, inköpte Egen. domar Och gjorde stora kostnader, samt började att hvälfva tyngden på Staten, och vid 1815 års Riksdag inkom CanalBolaget med anhållan om ett ökadt Låne_biträde af 2,800,000 R:dr.
I pensionen var all romanläsning strängeligen förbjuden, men roliga böcker var just alla flickornas gemensamma stora passion, mot hvilken all verldens förbud ingenting kunde uträtta. Det fans nattliga läsecirklar bestående af 2 eller 3 af de elever, som bodde närmast hvarandra; och här fråssades det så ofta tillfälle gafs, af den förbjudna frukten, medan handpenningarne omsattes i »äggtoddy», apelsiner, chokolad och andra läckerheter. Det andliga näringsstoffet var i allmänhet af liknande beskaffenhet: sött och starkt; men urval kunde det föröfrigt aldrig vara tal om. Man fick hålla till godo med hvad man kunde komma öfver i smyg, och Xavier de Montepin njöts med mycken smak omvexlande med den engelska missromanskolans produkter. — De nattliga timmarne och medvetandet om, att detta var den förbjudna frukten, gjorde spänningen och öfverspändheten ännu större och när sällskapet upplöstes, ofta hänemot kl. 3 på morgonen, arbetade heta små hjernor under högtryck af en onaturligt uppdrifven fantasi. Det fans en plats i skogen, vid stranden af sjön, en half timmas väg från slottet, som Max hade upptäckt en gång för många år sedan. Som äregirig upptäckare hade han då gett sitt namn åt det nya landet, och i lång tid kallades det också Maxico; men denna barnslighet var numera en öfvervunnen ståndpunkt, och på Ellens inrådan hade platsen i sommar blifvit döpt till Dolce Napoli. Der stod en ek högt uppe på en brant, sträckande sina knotiga armar ut öfver sjön. Vid trädets fot var mossan frisk och mjuk, och hit smög sig Max, då han ville njuta af naturen och ensamheten — och drömmarne, som oftast togo form och färg af naturens stämning. I vackra sommardagar såg han ett idylliskt bröllopståg, hörde musiken klinga, när båtarne styrde öfver fjärden; i den främsta satt han sjelf och vid hans sida den kvinna, han älskade; solskenet föll öfver hennes mörka hår — det gnistrade som stenkol — hon log och de grå ögonen glänste, när han häftigt slöt henne till sitt bröst ... När det blåste, och regnet piskade ner, tog Max sina sämsta kläder på och smög sig ut.
Du är en god, en älskvärd varelse, men du är fördomsfull, och hänger vid gamla seder och bruk – förrostade och opassande för den tid vi nu lefva uti, och den förnufts-sol som uppgått öfver denna tid. Du vill icke för mig uppoffra en enda af dina gammalmodiga idéer, du vill icke fritt gifva mig hvad som ändå vore mitt, blott en halffånig, dum, rå, okunnig, obildad karl, med ett par hvita linnelappar under hakan, babblat några ord framför oss, som hvarken han eller vi tänka på, i den stunden. Dessa ord kunde vi ju sjelfva tänkt oss, långt lifligare, långt mera kännande dess andemening, i en tyst och enslig stund, allena med hvarandra och det högsta väsendet. Men jag vet det, jag förutser, du skulle aldrig kunnat vänja dig vid mina idéer, mina nya åsigter af vissa saker. Du skulle gråtit bort din ungdom, din fägring och min lycka, äfven om du slutligen gått in på dem. Du skulle förebrått mig, oupphörligt talat om verlden och förtalet och omdömet och pratet och tusen småsaker, som jag nu mera lärt mig förakta. Du skulle varit olycklig och lidande, och gjort mig till det samma. Du och dina föräldrar skulle icke gifvit mig någon rast eller ro, skulle manat och drifvit mig så länge till en eländig, intet betydande ceremoni, tills jag, för husfridens skull, gifvit efter och gått in derpå. Du skulle
Såsom enheter fastställas : för längdmåttet, den nu gällande foten; för ytrnutlet, qvadrat foten, eller qvadraten på den nu gällande foten ; för rymdmåttet, kubik foten, eller kuben på den nu gällande foten ; lör viglen det nu gällande skålpundet (eller den så kallade marken viktualievigt). o. Till yttersta efterrättelse i afseende på grund-enhelernas, fotens och skålpundets, storlek, skola vara att tillgå en rikslikare för längdmåttet och en för vigten. Angående dessa likares beskaffenhet, förvarande och begagnande; med hvad mera dertill hörer, meddelas genom den allmänna Stadgan erforderliga speciela föreskrifter, hufvudsakligen enliga med hvad Vetenskaps-akademiens hosföljande förslag i §. 2 innehåller. 3. Indelningen af mått och vigt blifver följande: a) för Längdmåttet: 1 fot fördelas i 10 tum; 1 tum i 10 linier. b) för Yhualtet: 1 qvadralfot fördelas i 100 qvadrat-tum; 1 qvadrat-tum i 100 qvadrat-linier. c) Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o i. 9 c) för Rymdmåttet: 1 kubikfot (i de äldre förslagen s. k. »foting»): fördelas i 1000 kubik-tum ( Längden af en mil förblifver såsom hittills 36,000 fot, och omfånget af ett tunnland jord 56,000 qvadratfot. Till vägande på Apotheken af medikamenter efter läkares recepter må, till dess annorlunda förordnas, den nu brukliga medicinal-vigten fortfarande begagnas. 4. 1 handel, uppbörd eller leverering må icke begagnas mätstockar, 'målkurl eller vigtlödjor, som ej äro vederbörligen justerade och med kronomärke försedde, samt påstämplade till deras innehåll jemte justerarens namn och årtalet, då justering skett. Mätstockar (hvartill äfven räknas miilskalor') må justeras och krönas, hållande £,1, 2 eller flere fot.
St., att till denna §. bör göras följande tillägg: ”Hvilket äfven gäller för uti stad stationerad Militaire och Civil, då han icke tillhörer derstädes tjenstgörande trupp, äfvensom för Officer, som är bosatt å landet och allenast tillfälligt sig till tjenstgöring infinner.’' §• 2- Då det icke bör vara en stad förment att, såsom händelsen nu är i Götheborg, och möjligen i andra städer, uppdraga inqvarterings-bestyret åt en serskild Commission; bafra R. St. trott, att denna §. bör erhålla en sådan förändrad lydelse, hvarigenom stadgas, att inqvartering i stad tillhörer antingen Magistratens eller den serskilda Commissions försorg, som, med Magistratens och invånarnes medgifvande, bestrider en sådan befattning; samt att, i senare fallet, Magistraten må vara i första rummet behörig att meddela rättelse, om någon finner sig, genom Commissionens åtgärd, hafva för när skett. §• 3. I öfverensstämmelse med den nästföregående, skulle denna ändras sålunda, att "Magistraten, eller den Commission, som har sig inqvarteringen anförtrodd, skall ansvara” &c. §. 5. Lika med Krigs-Collegium hafva R. St. funnit denna §:s senare moment, angående person, som icke är i utöfning af sin tjenst, fordra, i öfverensstämmelse med 11 § (huru inqvartering beräknas för permitterade) tillägg af ”viss tid”, som, ehuru af Collegium föreslagen till sex månader, R. St. likväl ansett kunna inskränkas till tre månader, hvarutöfver tjenstefri löntagare icke bör inqvartering tillkomma. §•. 9- Då, efter R.