Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Institutets styrelse har uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande anfört, att ifrågavarande undsättningsåtgärd föranleddes af en från predikstolarne uppläst all - Stats-Utskottets Utlåtande N;o 21. 19 män uppmaning till länets innevånare att vid sockenstämmor besluta om lemnande af undsättning, helst i spanmål, till vårt fordna brödraland, hvars befolkning i de nordliga provinserna led hungersnöd till följd af en svår missvext, och då frågan härom förekom inom Bondkyrko-församlingen, till hvilken Ultuna kungsladugård med 12 hela mantal hörer, styrelsen icke kunde undgå att betrakta denna fråga som en kommunal-angelägenhet och att, lika med många andra af länets jordinnehafvare, anslå af 1862 års goda skörd en tunna spanmål, hälften råg och hälften korn, af hvarje institutet tillhörande mantal till ett ändamål, som så varmt omfattades af hela svenska nationen. Utan att misskänna bevekelsegrunderna till styrelsens handlingssätt i förevarande hänseende, kan dock Utskottet icke dela den af styrelsen uttalade åsigt att ifrågavarande undsättningsåtgärd vore att betrakta såsom en kommunalangelägenhet. Så vidt Utskottet kunnat bedöma finnes nemligen icke någon giltig grund för ett sådant antagande. Och då styrelsen för öfrigt icke anfört något förhållande, som kan berättiga densamma att för dylika ändamål disponera institutets tillgångar, synes det tvifvelsmål, Revisorerne uttalat om styrelsens befogenhet i detta hänseende, vara väl grundadt. Ehuru Utskottet således icke kan antaga den afgifna förklaringen såsom fullt tillfredsställande, anser likväl Utskottet det anmärkta förfarandet icke vara af beskaffenhet att något ersättningsanspråk mot styrelsen derpå bör grundas, utan torde vid den afgifna förklaringen få bero. Alnarps Landtbruksinstitut. § 20. I (1863 års Rev.-ber. pag. 160. — Utlåt. pag. 2S5. 1864 års Rev.-ber. pag. 134.— Utlåtande pag. 327.)
Till kokt ris sätter man så mycket gammal kefir, att det blir som en tunn deg. Denna blandning göres i en stor väl tillsluten porslinsburk, som ställes i 1 3 — 1 4 graders värme. Efter 2 4 timmar erhöll jag efter tillsättande af frisk mjölk den nödiga » jästen ». Den angenämaste och mest lättsmälta dryck uppstår, om man blandar - |, liter 2 — 3 dagar gammal kefir med lika mycken ny kefir. Det är att hoppas, att kefir må blifva kändt och erkändt hos oss och för en och annan blifva en god inkomstkälla. — n. Två kyssar. (TÉhWefve Bingen och Fritz von Klceberg voro sals ungdomsvänner till baronen, som gift sig för få månader sedan och flyttat in i eget hem. Nu infunno de sig ofta hos honom under de långa vinterqvällarne och måste medgifva, att det var rätt angenämt der äfven under de » nya förhållandena ». I synnerhet tycktes detta vara förhållandet under en stormig februarinatt, då de gamla vännerna stannat längre tillsammans än vanligt. Man satt i den lilla blå hörnsalongen, der enligt nyaste anordningen » tebordet för de intima » var uppstäldt. I kaminen sprakade en munter brasa och herrarne kände sig så behagliga till mods, som det alltid plägar vara fallet, när samovaren puttrar och förtäljandet af märkliga tilldragelser tagit sin början. Denna gäng handlade det om originella äfventyr, som herrarne uppleft i det härliga södern och då trodde baronen sig ha skäl att taga till ordet. » Denna sommar », sade baronen, » var jag hos waldensarne, der jag upplefde det märkvärdigaste äfventyr, jag någonsin haft. » Ett lätt skratt hördes borta vid tebordet. » Har ni någonsin varit hos det folket? » » Aldrig! » svarade Fritz von Kleeberg. » I hvilken bortglömd vrå af jorden bo de? » » Ja, verkligen i en bortglömd vrå, » bekräftade baronen, » men icke mindre skön derför! Ett besök i denna af verlden bortglömda dal hör till de utflygter, som man företager i Turin. Från Turin anländer man på jernväg på halfannan timme till Pinerolo, derifrån färdas man vanligen med vagn till Torre Luserna.
Till den påföljd sist sagd är skall ock dömas, om läkare eller apothekare till straff efter 27 § fålles. 16 Kap. 16 §. I enlighet med hvad jag Vid andra likartade stallen yrkat, föreslår jag att äfven hår i första punkten emellan orden “för alltid“ och “förlustig" insättas: eller på viss tid. Lagrummet skall då komina att lyda sålunda: Den, som efter 1, 2 eller 3 § gjort sig förfallen till straffarbete i två år eller till svårare straff, skall ock dömas medborgerligt förtroende för alltid eller på viss tid förlustig. Pröfvas någon efter 7 § skyldig till straffarbete eller efter 1, 2 eller 3 § förfallen till sådant arbete under två år; varde tillika dömd medborgerligt förtroende på viss tid förlustig. Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. Till de allmänna skål, som tala för lifstids-vanfrejdens borttagande såsom absolut straffpåföljd, kommer, hvad angår flera af de i detta Kap. omförmålda brott, det särskilda, som kan heintas från den ofta konstaterade tillvaron af eld-driften (pyromani). Sällan, om någonsin, torde denna sjukliga drift kunna inför lag antagas hafva varit så oemotståndlig, att straffrihet efter 5 Kap. 4 eller 5 §§ kan medgifvas, hvaremot strafllindring efter 6 § i nämnde Kap. understundom torde böra ega rum. Vid sådana fall åtminstone vore det vål icke råttvist, att belägga den vanligtvis helt unge förbrytaren med lifstids-vanfrejd. Den ändring, jag i förevarande § föreslår, består äfven hår deruti, att emellan orden “för alltid*1 och “förlustig** insättas: eller på viss tid, hvarigenom §:n skulle erhålla följande lydelse: Den, som gjort sig förfallen till straff efter 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 10 eller 18 §, skall ock dömas medborgerligt förtroende för alltid eller på viss tid förlustig.
Ehuru således beloppet af inteckningarne under den sisla perioden betydligt öfversteg de föregående jemförelse-perioderna, kan deraf dock icke dragas den slutsats, att skuldsättningen blifvit mera betungande, än mindre, att ortens allmänna välmåga sjunkit; ty utom det, att inteckningarnes högre belopp de sisla åren, såsom härledande sig från den år 1851 för orten stiftade hypotheks-inrättning, med visshet kan antagas till väsendtlig del hafva utgjort omsättningar af äldre, för gäldenärerne mera besvärande lån, äfven mot lösa hypolhek eller borgensförbindelser, så är i alla fall denna tillökning ingalunda svarande mot det ökade värde, som jordegendomen i denna del af riket under samma period vunnit. Ett bevis för tillståndets förbättring i denna del igenfinnes ock i allmogens minskade anlitande af Rikets Ständers härvarande Lånekontor. År 1850, eller det som närmast föregick hypotheksföreningens stiftande, hade nemligen till låntagare af bondeståndet inom detta län nämnde Kontor utgifvit 1,019 lån på tillsammans 218,760 R:dr, inen år 1855 endast 796 lån å tillsammans 163,610 R:dr. Härmed kan lämpligen till jemförelse upptagas förhållandet med lagsökningsärendena, som, då dervid i betraktande tages ej mindre folkmängdens Berättelse öfver Götheborgs och Bohus Län för åren 1851—1855. % 10 tillväxt, än det betydligt utvidgade fältet för all industriel rörelse, ostridigt utgör ett af de mest tillfredsställande tecken på ortens närvarande ekonomiska ställning. Antalet af de hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förekonnie utsökningsmål uppgick nemligen år 1850 till 3,006 och ådömda beloppet till R:dr 248,110. 1855 till 1,387 » » » » » 121,922.
Då så är, så skulle jag också tro att Hr von Hartmansdorff icke kan hafva alldeles förgätit marschen af arbetet inom delta Utsk. Det synes likväl så, då lian tror, att uti StatsUtsk:s diarier alla prot.utdr. skulle erhålla sina särskildta nummer. Sådant är icke fallet och har alldrig förut varit det. Alla de nummer, som upptagas i diarierna, äro verkligen särskildta mål, men det är naturligt, att icke aliade mål, som komma under Utsk:s behandling, föranleda betänkrn till R. St. Deraf blir det också en gifven följd, att de ullåtm, sorn utgå ifrån StatsTJlsk., icke kunna erhålla samma nummer'ering, som de till Utsk. inkommande mål; men oaktadt så förhåller sig, så kan hvarje ledamot, sorn hor tagit kännedom, lika med Hr von Hartmansdorff, 0111 Ulsk:s arbetsordning, lätteligen inse, alt ofta ett enda betänk, afhandlat många olika ärenden under flera litteris , och att derigenom den utgående Hummern blifvit betydligen förhöjd. Hvad sjelfva arbetssättet beträlfar, så har Hr von Hartmansdorff ganska riktigt uppgifvit, alt StatsUtsk. arbetar på trenne afdelningar; men det är blott inkomstoch utgiftsafdelningens cancelliet’, som kommit i fråga att få åtnjuta den gratificalion, som här blifvit föreslagen. Det är ganska riktigt, att på afdelningarna uppsättas de betanien, hvilka föreläggas StatsIJtskrs plenum; men det är icke sagdt, att alla dessa betänkrn kunna vara uppsatta af afdelningarnes notarier, emedan det verkligen varit en sådan mängd afbetänkm, att secreterare!! äfven måst biträda med dessa betänk:ns uppsättning. Dessutom blifva ganska många betänkrn kullkastade i plenum, och då är det secreteraren, som skall uppsätta det nya betänk. Secreteraren är dessutom ansvarig för alla de betänkrn, som föreslås ifrån afdelningarna, samt måste genomse och rätta dem i hvad på honom ankommer.
Detta förutsätter, om man, genom nu ifrågavar. organisation, icke allenast vill åstadkomma fördel för Statsrådets ledamöter,och kraft i deras föredragning, utan äfven söker vinna enhet i den del af Styrelsen, sorn från Statsrådet utgår, alt den Statsrådsledamot, som föredrager mål rörrde näringarna, bör hafva under sin särskilda tillsyn och äga alt befalla det embetsverk, som med näringarna sysselsätter sig; men enligt Constit.Utsk:s förslag hafva 2lne Slatsrådsledamöter att göra med de embetsverk, till hvilkas befattning nä.ingarna höra. Jag har alltid föreställt mig, att både för bergshandteringen samt all annan fabrication erfordras en gemensam öfverstyrelse, hos hvilken man ägde rätt att fordra den teckniska kännedom, som är behöflig för att rättvisligt afgöra ärender, hvilka, jemte det de innefatta fråga om mitt och ditt, inverka på sjelfva näringens uppkomst. Det har äfven synts mig kostsamt för Riket att hålla 3 särskilda collegier och presidenter för behandlingen af de mål, som angå näringarna, hvilket jemväl utgör ett starkt skäl för deras sammanslående i framtiden. Derföre har jag äfven ansett, att anslag för mer än en president i ett sådant verk ej kunnat af StatsUtsk. principenligt tillstyrkas Om man sålunda finner, att en framtida sammansättning af dessa embetsverk till ett högre verk för alla näringar är riktig, synes deraf följa, att Statsrådet bör så sammansättas, att blott en föredragande Dcu 6 O c t o b c r f. m. 77 derstädes får direct att göra med detta veris. Derifrån liar jag härledt en mening, som ej öfverensstämmer med Utsk:s förslag, och jag har afhållit mig från en särskild reservation endast af det skäl, att man sagt mig, att det Statsråd, som komme att föredraga alla näringsmål, hlefve för mycket öfverhopadt af göromål. Jag kan ej säkert bedöma, om förhållandet blefve sådant; men i detta fall skulle jag önska, att för honom någon lättnad kunde beredas.
Nu har ytterligare Särskildta Utskottet vid denna Riksdag författat ett Betänkande, som varit tryckt, och bland RiksStåndens Ledamöter utdeldt , nära lika lång tid. som Grundlagen utsätter för en hel Riksdag , hvilken tid ej kan förlängas, utan en särskild underdånig anhållan af Rikets Ständer. Man har emot förslaget att öfverlemna Betänkandet åt Konungen, med gillande af hufvudgrunderne, yttrat, att det är Riksens Ständers pligt, att uttrycka en mening, hvilken Konungen af Rikets Ständer äskat; men då samma Ledamöter äfven röstat för målets uppskjutande, så innefattar just detta ett underlåtande å Riksens Ständers sida, att uttrycka deras mening. Jag är af samma tanka som Grefve von Schwerin, och flere andre Ledamöter, samt instämmer derföre i anhållan derom, att Ridderskapet och Adeln be. hagade jemka sitt beslut i likhet med Borgare - 664 Den December, Ståndst, på det ett sammanstämmande resultat må vinnas, och votering genom Nämnd undvikas. Herr Hjerta_, Gustaf : Jag vill icke för länga tiden med att framställa vigten af en god och väl ordnad förvaltning i constitutionella Stater. Den bor vara så god , som möjligt, emedan endast den kan bibehålla förtroendet mellan Regeringen och Folket. Detta är icke möjligt, om Regeringen och Folket stå emot hvarandra; om Folket knorrar emot hvarje beslut, och Regeringen blott beslutar, utan att inhämta Folkets opinion. Enda medlet, att undvika ett sådant missförstånd, är, att Förvaltningen gör sin skyldighet. Jag vill icke upprepa, hvad så ofta blifvit yttradt, och så tydligt framstäldt , att vårt Styrelse-Veik icke på lång tid varit sådant, att det kunnat uppfylla detta ändamål, emedan Administrationens och Domstoiarnes åtgärder varit för mycket hopblandade. På denna grund måste man tänka på en reform , och önska dess verkställighet.
Gatuläggningsafgifter för National-museibyggnaden 480: — 1863 års anslag till utgifter för Upsala Universitets årsskrift 1,500: — Ersättning för tryckning af en utaf professor C. A. Torén utgifven berättelse om en af honom på allmän bekostnad företagen utrikes resa 1,010: — Till Medicinal-rådet A. T. Wistrand, understöd för befordrande till trycket af 3:ne medicinska afhandlingar 500- — Vikariats-arvoden m. m 5,774: 34. Balans till år 1864: Summa 704,896 1,841,010 2,545,906 95 97 — 11 — disposition i öfrigt borde iakttagas, att de besparingar, som ett år reserveras, kunde ett följande år användas. Vid följande 2:ne riksdagar, nemligen de som höllos åren 1844 och 1845 samt 1847 och 1848, förnyades sistnämnde beslut af Rikets då församlade Ständer, som uti särskilda underdåniga skrifvelser, med öfverlemnande af de för statsregleringsperioderna gällande riksstater, förklarade, att de i afseende å dispositionen af besparingarne i allo vidblifvit hvad derom vid 1840—1841 årens riksdag är vordet stadgadt.
Följande den 4 Juli afgifna och åen 7 på Bordet lagda, gemensamma Memorial från Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten, föredrogos å nyo och bifollos: 1:0 Rörande yrkad förändring i Kongl. Förordningen den 2 Februari 1807, angående Enskiften. I anledning af Riksdagsmannen Olof Olofssons och Johan M. Wessings motioner oni Förändringen i vissa delar af Kongl. Förordningen den 9 Februari 1812, angående Stängselskyldigheten. 5:0 I anledning af Riksdagsmannen Anders Larssons Motion om rättelser och. tillägg i andra delar af samma Förordning. S. D. Bifölls LagUtskottets, den 4 Ju* li afgifna och på Bordet lagda, Memorial i anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorda vid Utskottets Memorial om forum för mål som röra försummelse vid Skjuts, Väglagning och Snöskottning., Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan §• till 3. In fidem Protocolli A. G. Silverstolpe. Ö34 Den 11 Juli e. ra. Tisdalen den 11 Juli. o Plenum klockan 5 eftermiddagen. Justerades följande Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl, Majit 1:0' Om de Rotsbiften, som varit nytjade af Söderhamns GevärsFactories Betjening och Arbetare. 2:0 Om tractamente för Nämndemän. 3:0 Om Arbetsoch Correctionshus för lösdrifvare. 4:0 Om fortfarande af de till hamnbyggnaderna i Helsingborg anslagna bidrag #f allmänna medel. 510 Om Svanshamrars anläggande m. m. 6:0 Om Bergsförfattningarnas öfverseende. 7:0 Om Lönförbättring för Landshöf* dingen i Christianstads Län. 8:0 Om Lösens tecknande å Kongl, Majits Nådiga Domar och Utslag, m. 1x1, Den 11 Juli e. m, 635 9:0 Örn Allmänna Straffoch Correctionshus. 10:0 Om Bytes-Yeikct. Justerades följande Utdrag af Protocollet hållet i Hög. loll.
Direktionen att med fullständigt pensioneriogsförslag, öfver hvilket delegarne i Kassan borde höras, till Kongl. Majit i underdånighet inkomma.» »Af de, till åtlydnad af denna nådiga befallning, från Direktionen inkomna handlingar inhemtas: att dess förslag till förnyad pensions-stat för Flottan blifvit uppgjordt sfi, att, med få af särskilda förhållanden föranledda undantag, 2/3:delar af lönerna tagits till grund för pensionsbeloppen; att pensionsafgifterna beräknats till 6 procent å de nuvarande pensionerna, och i öfrigt hufvudsakligen enahanda vilkor om ökad tjenstgörings-skyldighet, som upptagas i den vid förra Riksdagen nflåtna nådiga framställning, blifvit fästade vid rättigheten till de nya pensionernas åtnjutande; samt att för pensionerande, enligt Direktionens omförmälda förslag, af alla under nästa Statsieglerings-period till pension berättigade skulle utöfver Amiralitets-krigsmanskassans påräknade inkomster erfordras ett årligt tillskott af 79.903 Riksdaler riksmynt; meri att emedlertid nämnda Kassas delegare, egentligen med hänseende till förberörda af Direktionen för de nya pensionernas åtnjutande ifrågaställa vilkor, nära enhälligt förkastat det afgifna förslaget och likaledes med öfvervägande röstantal uttalat sig emot ett annat, af en Direktions-ledamot uppgjordt, förslag till pensionering från Kassan, ehuru detta sednare, som skulle^erfordra ett ärligt tillskott af statsmedel å 85,8‘29 Riksdaler riksmynt, blifvit, i hvad angår sättet lör pensionernas beräknande, fotadt på de i gällande Reglemente lör Kassan stadgade grunder.
Kunde vi nu an* slå Bankens hela vinst till dess consoliderande, så skulle vi för Capitalistérné visserligeri göra mera, men då detta ej låter sig göra, och för hvar man är klart, att nfan, så långt möjligt varit, följt den ärliga grUndsattä för Bankens consoliderande, Söm man antagit öch! ingen anledning är, att man skall fäamdele* 'gol Den 15 Julli /. m. afvika frän densamma, så tror jag, ått man mecS nära mathematisk visshet skall kunna antaga^ att coursen hädanefter ej skulle komma att va* liera mer än 3 å 4 sk., hvilket inträffar äfven i de länder, sorn hafva silfver och guld i omlopp, och hvilket, beror af större eller mindre efterfrågan. Detta har jag trott mig böra framställa för att, för min del, tillstyrka antagandet a£ första alternativet, emedan jag anser det öf* verensstämmande med ärlighet, billighet och’ allmänt gagn, samt vara den hufvudsakligaste af alla de åtgärder Riksens Ständer kunna vidtaga, näst den att uppköpa silfver, hvilka hågge likväl äro sä oskiljaktiga, att den enti ej utan den andra kan antagas. Jag hörde under gårdagens öfverläggning rgar nämnas åtskillige farhågor, som med de af Utskotten föreslagne åtgärder skulle äga gemenskap. Man yttrade att ett årligt uppköp af 150,000 Rtdr Specie skulle betydligen uppjaga coursen. Vi hafva i Götheborg 4 börsdagar i veckan och aine i Stockholm; detta gör circa 300 börsdagar om året. Om man på dessa utdelar rumman, så belöper på hvarv je börsdag den förvånande summan af hela .500 R:dr. Ar det val tänkbart, att vår handel skulle vara så klen, att detta obetydliga växel-uppköp skulle verka någon coursuppjagningp Visserligen göra vi ej stora affairer, men icke kan man frukta, att 500 Rldr hvar börsdag skulle uppjaga coursen. Den andra farhågan var: att man genom Jk. ifen r& Julli f. m. silfverimporten skulle uppjaga prisen på importvaror.
Mera än sannolikt är, aLt denna verkliga orättvisa ej blifvit begången, om frågan blifvit af Rikets Ständer pröfvad, i stället för alt endast afgöras af en enväldig Regering. —• Den föränderlighet, som här ofvan blifvit omnämnd, verkar också på Brukens värde vid olika tider, så öfvervägande, att hammarskatten föga eller alldeles icke kan tagas i beräkning vid köp om bruks-egendomar, då deremot, vid landl-egendoms köp, jordens natur och den deraf beroende beskattningen utgör en bufvudgrund för prisbestämmelsen. Vid jemförelse emellan landtoch bruks-egendomar, med afseende på föreställningen , alt skiljagtigheten i beskattningen skulle vara jemnad genom derom alslutade köp och de efter skatternes belopp lämpade köpeskillingarne, bör derjemte icke förbises, att, då jordbrukets grundskatter härleda sig från aflägsna tider, är deremot den höga bestämmelsen af liammarskatten icke äldre än sedan år i8o3, så att tiden icke ännu kan mera allmänt hafva verkat lill den förmenta jemkningen, då de flesta Bruk visserligen ännu äro qvar i anläggarens ego, helst om de först under en ännu senare tid blifvit anlagde.
Jag afstår från mitt yrkande och förenar mig med Frih. Liljencrantz. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad och sedermera propos. på bifall dertill med pensionsbeloppets nedsättning till 2,000 rdr, hvilka båda propos:r med blandade ja och nej besvarades; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad blifvit förnyad samt likaledes med blandade ja och nej besvarad, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering. Upsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i 50:de punkten af Utlåt:t N:o 74, röstar Ja; Den det ei vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. samma hemställan med den förändring, att det för Rektor Siljeström föreslagna pensionsbeloppet nedsättes från 3,000 rdr till 2,000 rdr. Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 22. Utsk:ts hemställanden biföllos. 57:de punkten. Hr von Ehrenheim, Per: Jag kan icke neka, att det var med en viss tvekan jag väckte motion om pension åt Enkefru Strandberg, då jag väl visste, att meningarne derom kunde vara delade; men då så många likartade förslag blifvit väckta, och särskildt en pension åt Häradshöfd. Lewins enka, som befinner sig i ungefär samma förhållanden, som Enkefru Strandberg, ansåg jag mig icke böra undandraga mig att underställa ett af mig närmare kändt behof Ständernas pröfning. Det är också icke utan förundran jag sett att pension för Fru Strandberg blifvit afstyrkt, då pension åt Häradshöfdingen Levins enka tillstyrkts; och jag hade trott, att samma öde borde drabbat båda.
Enär Grundlags-Utskottet vid lagtima Riksdag med tilleller afstyrkande yttrat sig öfver hvad Konungen, eller tillstyrkt hvad Riksdagsman, i så 3 - eller afstyrkande yttrat sig öfver hvad, efter Stats-Rådets hörande, Konungen, eller tillBih. till R. St. So Haft, >4 Constitutions-Utskottets Memorial> N:o 11g. Memorialen. Detta Utskott, hvars pligt det vara skall att Grundlagarne granska, eger rätt att hos Riksens Ständer föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa. Riksens Stäiider må icke å den Riksdag, då Utskottet någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande, derom besluta. Blifva då alla Riks-Stånden om ändringen ense, öfverleinne de förslaget derom lili Konungen, genom deras Talmän, med begäran, alt Konungen ville sitt bifall dertill gifva. Konungen meddele Riksens Ständer å Rikssalen Sitt samtycke, eller ock de orsaker, för hvilka Han icke samtycker lill deras åstundan. Vill Konungen hos Riksens Ständer föreslå någon ändring i Grundlagarne, öfverlemne Han sin Proposition, jemte Stats-Rådets tankar deröfver, till Riksens Ständer, som genast, utan att om denna Proposition förut öfverlägga, uppdraga Constitutions-Utskottet, att sitt Utlåtande derom till Rik sensStänder afgifva. Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, h vi le frågan till nästa Riksdag, då Riksens Ständer skola sitt beslut derom fatta. Afstyrker Utskottet Konungens proposition, då må Riksens Ständer genast kunna antingen denna Proposition afslå, eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma å nästföljande Riksdag besluta; Gällande i delta fall tre Stånds mening, och, om två Stånd stanna emot två, deras, som beslutet uppskjutit. Men icke må under någon förevändning Riksens Ständer förr än å nästa Riksdag Propositionen till bifall upptaga. Samtycka då alla RiksStånden till Konungens Förslag, begäre de dag, att på Rikssalen få RiksensStänders bifall dertill afgifva.