Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är sant, att aristocratien och de maktägande classerna å sin sida alltid visat samma obenägenhet till eftergift för de reformer, som doctririerna grundlagt, så att de ofta endast kunnat bana sin väg fram genom blod och tårar, och det må vara, att det ligger i Försy nens verldsplan att så måste ske, på det att det nya ej skulle för 112 Den 28 Augusti. fort komma fram; men det är i alla full ett factum, som icke kan förnekas, att motståndet i längden varit fruktlöst. Vi må genomgå alla särskilda systemet' i samhällsläran, alla religionsläror, så skola vi finna, att livar och en af dem har banat sin väg fram till dess de hunnit kämpa sig till sin yttersta slutföljd. Det är, sade jag, kanske en andel i Försynens stora [ilan, att menskligheten skall på detta sätt genomgå sin lärospån, emedan det icke finnes något annat sätt att pröfva en frän förnuftsrälten utgående theori, än alt fullfölja den till dess man nått de yttersta slutföljderna, och alt, om det då befunnits all man gjort ett misstag, börja ånyo från en annan utgångspunkt; men frukten liar emedlertid varit, att man aldrig helt och hållet gått tillbaka. Delta finne vi vara förhållandet med alla serierna af de philosophiska skolor, som lagt grunden lill alla andra förändringar i det praktiska lifvet, i samhällsformerna och lagstiftningen. Om man observerar delta förhållande i politiskt, afseende, skall man finna, huru alla tänkare, som stridt för fria författningar, först en läng tid voro anhängare af det Engelska s. k. jemnvigtssyslemet mellan den monarkiska, den aristocraliska och den democratiska principen, samt huru man slutligen, sedan många och långliga strider ägt rum för detta ändamål, för att införa detta system i särskilda Stater, fann, att detsamma egentligen hvilade på en illusion, och att i sjelfva verket öfvervigten alltid måste ligga hos någotdera elementet, antingen det aristocratiska eller det democratiska, så alt de Irenne principerna aldrig kunna existera tillsammans med någon verklig jemnvigt, utan alt denna blott var en chimer.
Ännu värre befann hon sig, då damerna språkade henne an, ty alla ämnen började med: ”har fröken sett har fröken hört har fröken varit der och der”; och när Blenda blygt svarade att hon ännu ingenting sett utom den vackra staden och en del af dess omgifningar, företogo sig damerna godhetsfullt, men något inkrångladt, att beskrifva så många olika saker, att hon icke kunde fatta fjerdedelen. Och under allt detta slammer gingo de på och snörpte och sydde så qvickt, att Blenda tyckte det nål och tråd skötte sig sjelfva, och detta på sjelfva söndagen – den landtliga Blenda var dömd att falla ur den ena förvåningen i den andra. Under tiden hade herrarna, som voro vida mindre språksamma än damerna, dragit sig till ”verandan”, dit cigarrer och punsch blifvit utburna. Man hade redan öfvergifvit hoppet att få se öfverstinnan denna eftermiddag, och damerna funderade just på en promenad, då Henriette – som troligen hade någon liten hemlig otålighet att bekämpa, ty hon gjorde sig oupphörligt ärenden in – vid återkomsten från en af dessa husmoderliga ronder hugnades med underrättelsen att öfverstinnan och kammarjunkaren syntes i parken. Det är omöjligt att veta hvilka angenäma egenskaper dessa personer egde, men nog måtte de ha varit af högre art, ty intet enda af fruntimren – med undantag af våra tanter och Blenda – undgick en viss elektrisering. Öfverstinnan var hvarken mer eller mindre än en gammal fryntlig hedersgumma, den der gerna såg sig utmärkt som den förnämsta i den lilla kretsen, hvilken ock mycket fjäsade för henne. Hennes son kammarjunkaren var deremot en ung artig man, som roade sig att fjäsa för de unga fruntimren. Han hade ett sätt att prata, som helt och hållet förtjuste dem, och han talade tillräckligt gerna för att icke ledsna på att höra sig sjelf. Men till sina vanliga åhörarinnors och beundrarinnors stora missbelåtenhet gjorde han sig i dag förtjent af ett visst klander.
Med grundsatsen, att tjenstehjonet är familje-medlem, sammanhänger på det närmaste föreskriften, att tjenst ej bör, utom i Stockholm, antagas på kortare tid än ett år, och från nämnde grundsats härleda sig föreskrifterna för husbonde, att förse tjenstehjon med kosthåll; att vårda sig om sjuka och arbetslösa tjenstehjon o. s. v. Sedd från denna synpunkt förlorar husagan mycket af den förhatlighet, som annars vidlåder densamma. Den anses då ej grunda sig på ett fördrag, utan på föräldramakten; och det] kan ej vara serdeles förödmjukande för tjenstehjonet, att, i likhet med husfadrens och husmodrens egna barn, vara aga underkastade, Denna aga utdelas aldrig, eller åtminstone högst sällan, i närvaro af annan person, än någon af familjens medlemmar och är ej ansedd förenad med skymf, så att den ingalunda kan jemföras med de från fordna Lagsami Allm. Besvärso. Ekon.-Vlskollens Betänkande, N:o 31. tider qvarstående, med offentlig vanära förenade, kroppsstraff för brottslingar, från hvilka straff lagsliftningarne i sednare tider sträfvat alt frigöra sig. Man torde invända, att det patriarkaliska förhållande, på hvilket Ut skotten häntydt, numera i verkligheten icke eger runi; men örn än en sådan åsigt på sednare tider hos en och annan gjort sig gällande, tro dock Utskotten den ännu icke vara så allmän, att skäl förefinnes alt i lagstiftningen frånträda grundsatsen, att tjenstehjon äro familje-medlemmar. Så länge nu gällande föreskrifter örn tjänstehjons flyttning och a fl alen derom qvarstå, och om förändring i delta afseende har fråga ej uppstått, så länge det således ej står husbonde fritt, att när som helst skilja olydigt och lättjefullt tjenstehjon ur tjernsten, måste han emot sådant tjenstehjon, då di t ej låter sig af förmaningar rättas, ega ett kraftigare korrektiv.
Sedermera hafva till samma Biks-Stånd Memorial i detta ämne blifvit ingifna den 31 Mars, af Biksdagsmannen Jacob Ericsson från Orebro Län, sorn, med anmälande af den stora skjuts-åtgången vid Glanshammars och Fellingsbro Gästgifverier, i synnerhet efter den lyckliga föreningen af Sveriges och Norriges Biken, åstundar i anledning af hästars uppstegrade pris , som endast skola kunna i 3 år med skjutsningen uthärda, skjutslegans ökande till 24 sk. Banco milen, hvaruti så väl öfriga Biksdagsmännen från Orebro Eän, som de från Carlstads Län, och Biksdagsmannen Johan Magnus Wessing från Westmanland instämt, med tillägg af den sistnämnde, att de omkring Westerås belägne Härader äro mer, än de flesta andra orter, med skjuts besvärade. Hvarförutan äfven, i ett samma dag ingifvet Memorial, Biksdagsmannen Hans Hansson i Kårtylla och Eric Johansson i Nyckelby från Stora Koppar^ bergs Län, under föregifvande det skjutsningsbesväret är bland de betydligaste hinder för Jordbrukets uppkomst, och att detta yrke aldrig lan hinna till någon hög fullkomlighet, så länge detta besvär qvarstår, yrkat, att skjutslegan borde - Den i 6 Juli, de blifva beroende af de skjutsandes fria vilja., hvilken tanka flera Fullmäktige fran Kopparbergs Fän, Pehr Olsson ifrån Södermanland, Bengt Far?son och Jon Andersson frän Östergöthland och Oiof Ericsson samt Johan Nilsson från Westerås Fän äfven funnit vara billig och antaglig, hvarföre de uti den samma instämt, och har äfven berörde dag Riksdagsmannen Jonas Jonsson från Södermanland, uti ingifvet Memorial , föreslagit antingen den uråldriga skjuts inrättningens uppbäfvaride genom Postoch .Forvagnars inrättande, såsom i andra Fänder är brukligt , eller någon viss lärnpeljg afgift af alla Stånden , eller också skjuts legans förhöjande.
Beträffande i öfrigt hvad Herr Tornerhjelm, i afseende å bränvinsdistilleringsrättighetens utsträckning, anfört, få Utskotten, sedan Rikets Stan - Statt-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekoa.-Ul»kotiens Betänkande, JN:o. 53, 7 der redan fattat beslut om grunderna oell vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, vördsamt tillstyrka, att denna del af motionen icke må föranleda till någon åtgärd. Stockholm den 24 Februari 1845. Reservation. Af Herr Tornerhjelm, Rudolf: ”Emot de Ilöglofl. Utskottens beslut, hvarigenom afslyrkes bifall till den af mig väckte motion derom, att vid utförsel af i Sverige tillverkadt bränvin skulle erhållas en ersättning eller så kallad Drawback, motsvarande den för bränvinets tillverkning erlagde skatt, får jag vördsamt anmäla följande min reservation: Det är en erkänd sanning, att Danmark och Preussen stå långt framför oss i jordbruk, och att från dessa länder utföras högst betydande q vantiteter landtmanna-produeter, uppgående, hvad Danmark angår, till vida högre värde, än hela exporten af vårt jern och andra metaller. Deribland utgör bränvin en icke obetydlig artikel; men i anseende till de med dess utförande förenade svårigheter underlättas den i bägge dessa länder medelst så kallad Drawback, uppgående i Danmark till jo skilling 4 r;st* kannan och i Preussen till 5 å 6 skil lingar Svenskt B:co. 1 Danmark utgör denna ersättning tillika en praemie och äfven i Preussen är den något högre än skatten. Då det är allmänt antaget, att bränvins-tillverkningen vid de större jordbruken ofta icke kan, åtminstone hastigt, nedläggas utan betydande ekonomiska förluster, så vöre det ju en välgerning, om det kunde lyckas att genom ändamålsenliga anstalter befordra utförseln af den förderfliga varan, så att den, i stället att göra skada inom landet, kunde blifva en ny, väl behöflig, exportartikel, hvarigenom derjemte en icke obetydlig vinst kunde erhållas, till följd af kärlens utförsel och vår frukthandel äfven hlefve befrämjad.
Med utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid SpanmålsCredilivFondens Redogörelser för åren i832 och i833. tropligtigste och underdånigste tjenare och P. WESTE 11STRAND. C. E. af Tuneld. P. G. Welin. Stockholm d. 26 Febr. i836. L. G. af Sillén. lsu. Tauvon. Tu. Nyström. 36. W. Harström. Jac. Fredr. Mullerii. (23*) Afskrift. ( *8o ) Stor m (i k ti g st e Alle madi g ste Ilo n u n g l leland de flera anstalter, som i anledning af Eder Kongl. Majrts Befallningsbafvandes i Jemtlands Län underdåniga hemställanden vidtogos för anskaffandet af undsättnings-spanmål åt Länets behöfvande invånare efter missväxterne åren 183 r och i832, voro äfven de, alt Grosshandlaren C. F. Liljewalch, i öfverensstämmelse med Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den igrde November 1831, till Jemtlands Läns biförråd i Sundsvall aflevererade 35o Tunnor Ärter, äfvensom att han, enligt Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 21 September i83a och Eder Kongl. Maj:ls och Rikets StatsContors derpå grundade Contract af den 28 i samma månad, till nämnde förråd på öppet vatten berörde år aflemnade i,2bo Tunnor Råg och 1,000 Tunnor Korn, hvarförutan, jemlikt Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 27 October i832 och 19 Februari i833, Eder Kongl. Maj:ts Befallningshafvande erhöll af Creditivmedlen 5,000 R:dr Banco till upphandling af circa 5oo Tunnor Frökorn, derå Eder Kongl. Majrts Befallningshafvande i underdånighet uppgaf, att stor brist inom
Förordningen den 27 November 1857 angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller destillerade spirituösa drycker. 814 Prot.-Utdrag 10 Oktober 1860. S. D. Fortsattes behandlingen af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, med det af Kommitterade afgilna underdåniga Betänkande och förslag angående Kommunal-styrelser. dervid förekom: Förslag till Förordning om Kyrkostämma samt Kyrkooch Skol-råd. §§ 26—29. Biföllos. % 50. Afslogs och antogs i stället hvad uti § 5, af Kongl. Förordningen om Kyrkoråd den 29 Augusti 1843 finnes stadgadt. § 51. Bifölls enligt Kommilterades förslag. § 32. Afslogs. §§ 33—57. Biföllos. § 58. Bifölls enligt Utskottets förslag. §§ 59—41. Biföllos. § 42. Bifölls med den förändring, att de i slutet af Usta momentet förekommande orden: Kyrkostämman meddelar utbyttes emot orden: som kan varda meddelad. § 43. Bifölls. § 44. Början af Usta momentet erhöll följande förändrade lydelse: ”Enskild medlem af församlingen, som åt kyrkostämmas beslut ej nöjes, ege rätt att deruti söka ändring etc.” Prot.-Utdrag dea 10 Oktober 1860. 815 1 öfrigt bifölls §:n med det af Utskottet föreslagna tillägg. 8 45. Ansågs böra utgå. § 46. Bifölls. Förslaget till Förordning om Lands-ting. § 1 • Biföllos enligt Utskottets förslag. §§ 6—10. Biföllos. % H. Bifölls enligt Utskottets förslag. § 12. Bifölls. § 15. Bifölls enligt Utskottets förslag. §§ 14—16. Biföllos. % 17.
Vid 1828—1830 årens riksdag väcktes inom Ridderskapet och Adeln förslag om hushållnings-sällskapernas förvandling lill municipalråd. Vid 1834—1835 årens riksdag framlades förslag till inrättande af landskaps-ting, hvarur sedan representationer vid riksdagarne borde utgå. Vid samma riksdag väcktes dessutom särskilda förslag inom Preste-ståndet, ali af hushållnings-sällskaperna bilda municipal-inrättningar, och inom Rorgare-ståndet, om inrättande af kommunal-styrelser för såväl socknarne som länen, hvaraf följden biel', alt Ständerna uti en underdånig Skrifvelse begärde, det Kongl. Majit måtte infordra sakkunniga mäns yttranden om införande af en ordnad kommunaloch municipal-styrelse. Landshöfdingen i Elfsborgs län afgaf ett förslag till inenighets-styrelse för socknarne och länen, hvilket Kongl. Majit lät på statens bekostnad trycka, hvarjemte Kongl. Majlis samtlige Befallningshafvande anbefalldes, att deröfver meddela utlåtanden. Dessa blefvo sedermera, jemte anmärkningar af dåvarande Stats-sekreteraren Danckwardt, öfverlemnade till den år 1838 förordnade s. k. Fatligvårds-kommittén, som utarbetade förslag till socken-, häradsoch läns-nämnder. Vid 1840 års riksdag blef al Lagoch Ekonomi-utskotten eli förslag upprättadt till lag icke blott lör sockenstämmor och sockennämnder, utan ock för häradsoch läns-nämnder, men Ständerna blefvo likväl icke ense om de sednare, ulan hemställde till Kongl. Majit endast förslaget angående sockenstämmor och sockennämnder, i följd hvaraf, på sätt förut är ointaldt, de särskilda nådiga förordningarne af den 29 Augusti 1843 utfärdades. Vid 1844 års riksdag hvilade denna fråga, men vid 1847—1848 årens riksdag väcktes ånyo förslag om fögderioch länsvis ordnade municipal-styrelser, hvilket förslag dock af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet afstyrktes och dervid Rikets Ständer läto bero.
Det lidande och de för - Den a Maj e. m - 5? förluster, sorn för de rättssökaude härigenom måste uppkomma, skola inom kort blifva lika märkbara som allmänna. Protocolls-tjenstgöringen 5 dagar i veckan uti Högsta Domstolen och en dag i Conseljen, är af den beskaffenhet, att verkställigheten deraf, fördelad endast på 4> gränsar till det omöjliga; hvarföre ock K. M. funnit nödigt, att två tillförordnade prot.secreterare borde i tur med de ordinarie deruti deltaga, men med villkor alt de sednare skulle af sina löner afstå arfvoden till ett belopp för hvardera i5o r:dr årligen till de e. o. tjenstemän, som för de t. f. prot.secreterarne inträdde i tjenstgöring inom lägre graderna. Prot.- secret.-lönen, som, ehuru i stat bestämd till 1200 rtdr, likväl, i följd af ersättningen till de på öfvertaliga staten uppförda tjenstemän, endast utgår med io83 r:dr 16 sk., är sålunda minskad till g33 r:dr 16 sk. Hvad särskildt vidkommer förste registratorns uppgifna behof af en copist till biträde, synes detta behof sä uppenbart för en hvar, som har ringaste begrepp om denne tjenstemans mångfalldiga och maktpåliggande skyldigheter, att något ytterligare bevis derföre ej lärer erfordras. Just. can celler s-expeditionens cancellist är tillika registrator, och hans biträde kan således i högst ringa mån påräknas vid de öfriga göromålen, bestående i granskning af högre och lägre domstolars och embetsverks arbetsberättelser, ägodelnings-rätternas dagböcker, landsoch stadsfiscalers arbetsförteckningar samt fångförteckningar m. ni., jemte de und. berättelser, som, i anledn. af denna granskning, böra afgifvas; hvartill kommer uppsättning och utskrifning af und. utlåtm i anledn. af K.
Hvad jag här ofvan i hvarje omständighet uppå tillika anförde skäl tillstyrkt och föreslagit skulle kunna t sammandrag uppfattas i följande Momenter. 1:0 Inga Reclamations mål, sorn icke höra till de 161 mål, hvilka redan blifvit hos Comrnitterade anmåldte, må till pröfning upptagas, oeh bland desse sistnämnde endast sådane, som åro af vederbörande bevakade, inom den derföre stadgade senaste praJscriptions tid, d. 1 Martii 1822 så vida icke försutten tid redan blifvit af Kongl. Maj:t återsråld. 2:0 Ersättning må ej tilltyrkas för andre förluster ån dem, som blifvit Svenske Medborgare tillfogade af Magter, med hvilka Riket var i fredligt förhållande; förlusterne må i öfrigt hafva timat på hvad tid som heldst, 3:0 Epokerne af krig eller fred med Frankrike och Preussen bestämmas i enlighet med Hans Excellence Herr Stats Ministerns för Utrikes Årenderne derom meddelte Utlåtande samt, i afseende på England och Danmark, i enlighet med Stat s-Utskottets 15 é t änkan den. 171 hvad Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse innehåller. 4:0 Förluster å upphringningar, timade under idkande af oloflig Handel, må ej till ersättning anmälas. 5:0 Med oloflig handel förstås Export härifrån af sådane varor, som åro till utförsel förbjudne, samt Import till Utrikes orter af varor, mot hvilkas införsel derstädes förbud existerade då vnrorne till destinations orten ankommit. 6:0 Då Skeppare vid uppbringningen antingen icke varit försedd med sådane Skeppsoch Last-Document, som enligt Författningarne bort vara om bord till den ort, dit Skepp och Last voro destinerade, eller, om Skepparen funnit innehafva dubbla eller falska Skepps och Last Document, eller, i öfrigt genom otillåtne åtgärder, vårdslöshet eller försummelse sjelf vållat uppbringningen, anses förlusten af sådant Fartyg ej ersättnings gild. 7:0
Enahanda ändamål, som afsetls med sistomförmälda anslag eller beredande af tillfälle åt de af Länets innebyggare, som hafva penningetillgångar och kredit, att efter svaga år kunna förse sig med deras behof af spannemål, synes mig derföre, då Statens biträde i detta fall kan komma att framdeles äskas, kunna vinnas lika säkert, men utan äfventyr för Statskassan i afseende på återbetalningen, om det kontanta understödet beviljas under sådana vilkor, sorn bestämdes för det genom Kongl. Brefvet den I8:de October 1836 i JNfåder beviljade, ofvan upptagna anslag, eller alt statsmedlen i större belopp, emot godkänd säkerhet, ullåntes åt personer, som förbundo sig att hålla spannemål till salu, efter meddelande bestämmelser i afseende på qvantiteter, försäljningsställen och priser. Hufvudsakliga ändamålet med denna min framställning har jag förut i underdånighet anmält; men jag bör icke fördölja, att jag dertill egt eli ytterligare skäl i min önskan, att se rättad den oriktiga föreställning om detta Läns tillgångar och beskaffenhet, som jag funnit hafva på fjermare håll utbildat sig och som varit en naturlig följd af de ofta itererade officiella rapporterna om dess nödställda belägenhet. Ett och annat har emellertid härunder förekommit, som skulle kunna hänföras tiil anmärkningar emot min företrädares emhctsålgärder, men titon! det att nu anmärkta förhållanden komma att upplagas och till sina orsaker utvecklas i den officiella redogörelsen för ofvannämnde balance-utredning, anser jag mig skyldig så väl den aktning jag hyser för förre Landshöfdingen Herr Friherre fl.
£Bib ftfla Oiifsbag defläntbes 9tifs*©tatens utgifter tid 9,136,200: l)wartid -fomtuo be tid görfwarswerfet å öfwerf¥otten färfBlt anwifle 70,000: forn nu dlifwit dlanb utgifterne under 3:dje Jpufwudtiteln deräfnabe 9,206,200: —'“ —. 34 — 2llltfå uppfomtuer en j¥illnab af 391,614: 2. 6., fjwarmeb fumrnan af nu föreflagne utgifter öfmerftiger ben mib förra ©tatS;regleringen fafiftällba; men fymilfett fMnab lifmäl, enligt nebanftåenbe beräfning af infomfterne, till fullo bttäcfes utan förhöjning i nu gällattbe bef¥attningsgrunber.
Dess nytta är hvarken problematisk eller inskränkt till vissa provincer — den löper i alla möjliga directioner, underlättar rörelse inom och utom landet och är ett oumbärlig vehikel för Nationalvinst. Men när hör man, för delta sanna storverks utförande ifras af Götha CanalDirection. De stora och beundransvärda talenter, vi i dag åter haft prof på, när funnos de nånsin använde för att illustrera den vigtigaste ekonomiska fråga vår närvarande epok omsluter? Och Styrelsens Ledamöter — de som nu tillstyrkt den Nådiga Propositionen. När hörde man dem yrka nödvändigheten att snart och kraftigt stadga myntförhållandet? Skulle vi nu på förhand satisfiera Götha Canal, så vore kanhända Riksdagsintresset i det mästa fyldt. Canalens stridiga interesse mot myntfixation, (så länge den med alla sine item är ofärdig) —- är åtminstone för mig så ögonskenligt, att till dess jag ser den sednare på goda säkra grunder etablerad — Lill dess ropar jag af 186 Den 26 Mars e. m. alla krafter Nej, till en enda skillings utbetalande hvarken såsom lån eller anslag. Kan ej ett nödigt råderum, att med sansad öfvertygelse få besluta, beviljas? Är då Götha Canal förmer, än Nationens välfärd? Huru kan man annars uppoffra den sednare för den förra. Säger man, att Canalen eljest ramlar, så må den ramla. Jag tror likväl, att den icke skulle betydligt lida af ett års uppskof. Den står nog öppen, till dess vi igenfylla den, och vill troligen sluka så mycket vi finnas beredvillige att offra, så efter som före myntregleringen. Ropen på proposition förnyades. Friherre Boije, Ludvig: Jag uppträder icke att tala hvarken för eller emot Canalen. Det ämnet är redan uttömdt, och jag känner hvad jag är skyldig Ridderskapets och Adelns tid; men jag känner också min rätt, och då jag här oförmodadt hört en grundsatts motsägas, som jag redan år i8ry yttrade, tror jag mig tillåtit, att få försvara den, emedan den är, i min öfvertygelse, af mycken vigt.
Efter den ledning, som af desse historiske factaerhållits, har Utskottet funnit bäst förenligt med redighet och klarhet, att uppställa vissa hufvudfrågor, samt öfver hvardera af dem särskildt yttra sina tankar och åsigter; rhen får derjemte bifoga ett omständligt Utdrag, som alltifrån början i ordning efter tiden upptager ordagrannt och troget de hufvudsakligare beslut och åtgärder, som med ämnet sta i något sammanhang; så att JRiks-Ståndens Ledamöter hvar för sig ej 5 74 Bancé-Utsiöttett Betänkanden. måtte sakna tillfälle, att till egen närmare upplysning begagna hvad Utskottet utur spridde Handlingar uppsdkt och pä ett ställe hop* samlat, och sorn innefattar grunderne hvarpa Utskottets omdömen i hvarje del af ämnet sig stödja. i:o Främst i ordningen har den fråga påkallat Utskottets öfvervägande : huru vida verk* ligt behof och giltiga skäl varit för handen, som fordrat byggnadens företagande? Banco-Verkets utvidgade rörelse, en derigenom nödvändig tillökning i Tjenstemannapersonalen och den under sådane omständig* heter allt mera tilltagande för arbetets gång hinderliga trängsel i alla Verkets Departementet-, synes onekligen, vid den tid då byggnaden kom i fråga, hafva påkallat verksamma anstalter till vinnande af ett större utrymme; och den påbyggnad af en våning på det så kallade Archiv-huset, som af Banquens Corn» missariat hos Renar Fullmägtige föreslogs, var ock enligt Utskottets tanka den tjenligaste utväg, sorn i sådant ändamål kunde påtänkas och vidtagas. Likaledes bestyrkes det af alla omständigheter, att den reparation, hvilken på gamla Bancohuset vid Samma tid b!ef företagen, var för husets framtida bestånd ej allenast behöflig, utan till och med nödvändig. Utskottet har här endast funnit skäl till den anmärkning, att en så bestämd gränsskilnad emedan dessa båda byggnads-bestyr kun. nät och bordt uppgöras, att ingen sammanblandning - Bancö-Vtskottets Betänkanden. 575 blandning dem emellan, hvarken i afseende på materialier eller dagsverken fått ega rum.