Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derest det belopp, som, vid slutet af hvarje år, skall å ett byggnadslån inbetalas, före den 46 Januari nästpåföljande år till Riksgälds-kontoret inkommer, må denna inbetalning anses såsom verkställd inom behörig tid; hvadan i sådant fall den å kapital—afbetalningsbeloppet, sedan årets början, ytterligare upplupna Slals-Ulskotlcts Memorial, N:o 276. 13 ränta eftergifves. Och är stadens magistrat, vid eget ersättningsansvar för den eljest uppkommande tillökningen uti låneinnehafvarnes ränteskuider, ovilkorligen skyldig att, inom besagde dag, till Riksgälds-kontoret hafva insändt alla af magistraten, före det sednast förflutna årets utgång, uppburna byggnads-lånemedel. Öfver alla ofvanberörde lån föres i Riksgälds-kontoret en gemensam fortgående räkenskap, deruti hvart och ett län upptages å en för flera år löpande räkning; hvilken räkning" dock årligen, så snart den för året stadgade inbetalningen blifvit verkställd, bör afslutas; kommande Riksgälds-kontorets egentliga hufvudbok att endast summariskt utvisa de förändringar, som det en och samma stad, emot enahanda betalningsvilkor, beviljade låneunderstöd, i sin helhet, under årets lopp, undergått äfvensom derunder å samma lån upplupne samt influtna eller balanserade intressen. Vid hvarje ombyte af egare till de, inom förenämnde städer, för byggnadslån intecknade egendomar, bör stadens magistrat för Riksgälds-kontoret uppgifva den nya egarens namn, på det att detsamma må i kontorets räkenskaper kunna antecknas. Ränteoch kapitalafbetalnings-summorna för de låneunderstöd, som för uppförandet af allmänna byggnader samt nya tomtregleringar blifvit några bland dessa städer af Riksgälds-kontorets medel tilldelade, böra omedelbarligen från städernas äldste till Riksgälds-kontorets kommissariat, inom hvarje års slut, öfversäudas. § 33.
På grund af hvad sålunda förekommit och enär sökanden synes hafva efter yttersta förmåga sökt att godtgöra Discont-verkets ifrågavarande fordran, får Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Discont-Directionen jemväl tillstyrkt, hos Rikets Ständer hemställa, att sökanden, Jan Persson, måtte förunnas eftergift af upplupne öfver-räntan å ofvanberörde, af Rådmannen Lind hos Banco-Disconten upptagne, lån. Stockholm den 5 December 1844* Reservationer. Af Herr Åkerman, Fr.: ”Jag kan ej dela pluralitetens i Utskottet beslut, att eftergift bör ega rum för större del af öfver-räntan, än hvad Banco-Utskottets Utlåtande, N'.o 36. 3 som motsvarar den s. k. straffräntan. Jag fruktar nemligen att en efterskänkning af 5 procränta för den lid, Banken varit i mistning af de utlånte medlen, kan blifva ett vådligt praejudicat och ofta nog föranleda så beskaffade anbud, genom tredje man, som det ifrågavarande. Är sökanden verkligen stadd i fattigdom, på sätt i ett derom utgifvet, af motsägelser besväradt betyg, förmäles, lärer i allt fall en vägran af den begärda eftergiften ingenting betyda”. Häruti har Herr Bildt, Knut, instämt. Af Herr Prosten Thudén samt Riksdagsfullmägtige Henrik Andersson från Nerike, Niclas Nilsson från Calmare Län och Johan Andersson Lundberg från Norrbotten. Ank. till Exp.-Utsk. den to Dec., kl. i c. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående åtgärder för ordnande af Rikets penningeväsende. Samtlige Riksstånden hafva till Utskottet remitterat en af Kongl. Majit, under den 29 nästl.
V i d en af de stora juvelerarebutikerna stannar lilla frun och betraktar de vackra smyckena, som äro utställda i fönstret. E t t par örhängen med rosafärgade granater — sådana där stora, u n d e r b a r a stenar, som påträffas i grufvorna på Ceylon, och se u t som förstenade rosenknoppar — behagar henne isynnerhet. D e t var så länge sedan hon ägde några dyrbara smycken a t t pryda sig med; hon bar numera ständigt samma stenkolsörhängen och samma enkla gagatbrosch. Men om George fick sälja p a t e n t e t på sin nya maskin, då skulle hon be honom köpa de där örhängena — b an skulle få lära känna, hvilken liten fåfäng h u s t r u han fått. Hon kastade ännu en b e u n d r a n d e blick på de förstenad rosenknopparne, och så gick hon vidare. I Duvals b u t i k, där stora världen köper sina eleganta papeterier och beställer sina vapenoch monogramprydda brefpapper, inträdde hon och lämnade ett p a k e t med brefpapper och kuverter, alla försedda med handmålade monogram. » Vi ha en större beställning från p r i n s e s - san af Sagan, » sade monsieur D a v a l, » hennes vapen och liljorna kring monogrammet som vanligt. O c h så är det två dussin korrespondenskort för en amerikansk petroleumfröken. Hon vill ha a m e r i k a n s k a örnen och stjärnbaneret ofvanfor sitt monogram, men olika teckning på hvarje kort. K a n fru Viviers åta sig det? Så roligt att slippa rita samma mönster om och om igen. E n örn och ett baner d e t skulle nog kunna göras någonting utaf. Med glädjestrålande ögon emottog hon betalningen för det lämnade arbetet. H o n kände sig så stolt och lycklig, då hon tryckte dessa pengar i sin hand, pengar som hon själf förtjänat — hennes bidrag till hushållskassan, eller som hennes man s a d e: bolagskapitalets förökande. Hon var hans kompanjon så väl som hans h u s t r u. H a n lät henne blicka in i sina affärer, och han rådgjorde med » yngste bolagsmannen » om allting.
Vid föredragning af Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 34, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition roed förslag till ny Jagtstadga, dels ock enskilda mo tioner i frågor rörande jagt, fattade Ridderskapet och Adeln de beslut, som här nedan omförmälas: Förslaget lill Jagtstadga: § 1- Bifölls. § 2. 1 morn. bifölls med följande förändrade lydelse: »Jagt å berörda marker utöfvas af Oss sjelfve och Chefen för Wår Hofjägeri-stat, jemte dem, som vid sådana tillfällen äro följaktig*; dock må jagträtt å samma marker, med undantag af dem, som äro ställda till Wår disposition, der Wi om jagten särskildt förordne, också tillkomma Chefen för Wår Skogs-styrelse, Wäre Befallningshafvande, hvar och en inom sitt län, jemte dem, som vid sådana tillfällen äro följaktige, samt till skogsoch jägeri-staten hörande tjenstemän inom deras tjenstgörings-områden.» 2:dra och 3:dje momenten biföUos. §§ 3—tilli fö llos. $ 7- . Bifölls med förändring af orden: »jerf eller räf, till orden, eller jerf. §§ 8—10. liiföllos. § Il Bifölls endast med den förändring, att slutdagen för den tid, hvarunder jagt efter rapphöns skulle vara förbjuden, bestämdes till den 10 Augusti i stället för den 20 Augusti. §§ 12—24, jemte slutstadgandena. Utskottets å sid. 15 gjorda hemstäl/anden. Biföllos. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets Utlåtande, JVs 45, i anledning af väckt motion, angående sättet för stämnings delgifvande åt byalag. Från Hogv. Preste-Ståndet. S. D.
Silf. tift 31. @t. iflvet. 1865—1860. l:a ©arnt. 2:a afl;. 10 33erät'telfe om tjloab i CRif e t oclj b ef S Huber bet fåliutba yoftföringen t attmänf)et ttmnnit en t tito ärt af 267,980 mit för år Beräfnabt, tjär genom jermoägöanläggnittgarne oct) inrättanbe af y o ft b i ti g e n § f ör Btrxbetfer tunnat inbragaö omfring 70 af be ätbre yoftgånganta, motfioaranbe ett artigt mittal af 166,110, få att ben effeftiea tiltöfntngen i antalet årligen tpoftförba mit utgör 101,870. ©ettorn antitanbe för yofiBeforbringen af nära 100 enffitba äng* fartyg tjär nttber en ftor bet af året bets flera orter Berebtö förmånen af en tiftigare poftutioeytiitg, bets en Behöflig tåttnab åftabfommitö i tanbyofternas tyngb. förutom en ort) annan yofteryebition, t;marö toerffamt)et från Bör* jan enbaft affett bett tib, tjmarunber orten, ber bett inrättats, femmer att utgöra flutpunft för en jermoågötiitie oct) tjmitfen, feban betta för* Ijåttaube upptjört, åter ittbragitS, ^afma yofteyyebitioner Btifmit inråt* tabe leib: ©parretjotm, Äatrinetjotm, SBingåfer ocB ©nefta i ©oberman* taubo Sån, ©Imfmtt cd) 5ltfioefta i ÄronoBergS Sån, «^)ögBy i ©otlattbö Sån, StnberOtöf od) ©Olöf i SJtatmötjuö Sätt, £)nfata i ^atlanbo
Sådant är ju alldeles som det bör vara? – Ja visst; men om du beviljar en svärdets och våldets man, kämpande för hvad vi och andra kalla frihet och mensklighetens sak, alla dessa rättigheter, all denna ära, så fordrar jag detsamma för den civila mannen. Med mitt geni och min fantasi verkar jag för samma heliga sak, icke med krut och kulor, ty sådan är ej „min charakters bana„, men genom tidningsartiklar, böcker, manifester och nya samhällslagar, och det kraftigare i längden än våldets män, hvilkas minor explodera och lemna endast grus och stenhopar efter sig, medan den genialiske skriftställarens idéer innötas och inpreglas, långsamt men varaktigt. Har nu krigaren, förutsatt att han strider för friheten och republiken, en obestridd rätt att slå ned allt som gör motstånd, att pålägga brandskatter, förmögenhetsafgifter, utgifva falskt mynt (assignater, Kossuthnoter, som omöjligen kunna inlösas med allt Kaliforniens guld), – rätt, säger jag, att begå allt detta, förutom alla de onödiga och okynniga ohyggligheter, som i det oregelbundna kriget ej kunna undvikas; – är det så, så begär jag samma frihet för den, som i det stilla arbetar på kampens förberedelse, på sinnenas mognad för emottagandet af den nya upplysningens välgerningar. Jag begär att den rätt, som erkännes på gatan, också må få gälla inomhus. Äfven författarn har sina materiella behof, han måste lefva, – det första villkoret för att kunna skrifva – liksom för krigarn, för att kunna slåss. Har han egna medel, räcker hans förtjenst till, kan han få liktänkande att godvilligt contribuera för det goda ändamålet: – så mycket bättre. Men att förmå en herr von Schewen att begripa hvad det vill säga att arbeta „i skapelsens mening„ – platt omöjligt, min Bror! Återstår alltså användandet af tag-rätten; krigarn tager med våld; sådant ligger ej i fredsmannens makt, hör ej heller till hans yrke, alltså – du förstår, jag vill ej uttala det gemena, otäcka ordet. Eh! que voulez vous?
Amiral Tordensköld, uppeldad af det vågstycke, hvarigenom han lyckats rädda sitt fosterland denna gång, uppgjorde stora planer för den följande delen af kriget. Men det såg ut som om den svenska flaggan icke gifvit sig ro, innan hon fått sina fläckar urtvättade, och nu erhöll hon hjelp af en stormakt, som ingen förmådde motstå. Under vintern förde den danske amiralen sjelf en transportflotta till Norge, men led skeppsbrott i skären, hvarvid några tusen man gjordes af svenskarne till fångar. Amiralen hämnades genom plundringar på bohuslänska kusten, men då han den 2 maj 1717 med en flotta af 21 segel anföll Göteborg för att uppbränna dervarande svenska skepp och magasiner, misslyckades hans plan och han förlorade åter ett par galerer och mycket manskap. Genom detta hindrades Tordenskölds samtida idé att förstöra Strömstad, hvarigenom general Gjerta fick tillfälle att iordningställa försvarsverken derstädes. Deras fullbordande var af så mycket större vigt som en ny transportflotta redan ankommit till staden, en annan väntades och fiendens kryssande i närheten väckte fruktan att förlidna årets händelse i Dynekilen skulle förnyas Den 4 juli kom också den lika fruktade som fräjdade amiralen och lade sig vid Salomonsholmen utanföre Strömstads hamn med 3 örlogskepp, 2 skottpråmar samt 12 galerer, tillsammans bestyckade med 150 kanoner. Han blef likväl några dagar liggande stilla och gaf svenskarne tillfälle att göra sig i ordning för emottagande af en sådan gäst. Enligt Ödman var det blott de tre örlogsskeppen som ankommo den 4 juli. ”Söndagen therpå, then 7:de, anlände en pråm til honom (Tordensköld) och 6 stycken galeyer.” På sådant sätt kan det förklaras att fienden använde så många dagar till rekognoskering. General Gjerta öfvertog sjelf befälet på Laholmen. Öfverste Budenbrock förde kommandot på Strömstads torg och öfverste Rutensköld i batteriet ”Prinsessan Ulrika.” Natten till den 8 juli, denna så storartade och säkerligen minnesrikaste dag i den lilla gränsstadens annaler, halade sig Tordensköld i största tysthet fram under de svenska batterierna.
Maj 1860, gjord underdånig hemställan, att, enär afvittringen då vore fullbordad eller hunnit nära sin fullbordan i åtskilliga socknar af samma län, undersökning måtte få anställas, hvilka delar af Kronans dervid bestämda öfverloppsmarker hade det sammanhängande läge, att de borde, efter ordentlig uppskattning och indelning, användas på det sätt, som rörande Kronans skogar i de nordliga länen i allmänhet blefve bestämdt, och hvilka delar deremot hade den spridda belägenhet, att de icke med fördel kunde af Kronan bibehållas, utan borde åt enskilde öfverlåtas, funnit skäligt i nåder föreskrifva, att under tiden, intilldess en sådan tillika anbefalld undersökning och reglering af öfverloppsmarkerne försiggått, inga nya anläggningar af nybyggen på afvittrade öfverloppsmarker må ega rum. Detta meddelades Kammar-kollegium genom nådig Skrifvelse den 25 Maj 1860, hvars för ämnet betydelsefulla innehåll i öfrigt Utskottet anser sig böra meddela Rikets Ständer. Vid öfvervägande af hvad i ämnet förekommit, hade Kongl. Maj:t i nåder funnit: ”att den grundsats, som i lagstiftningen rörande användandet af Kronans genom afvittring bestämda öfverloppsmarker hittills gjort sig gällande, nemligen att dessa marker, såsom det heter i Kammar-kollegii Cirkulär den 14 April 1824, vore, i anseende till folkbrist och felande kommunikationer, af föga värde och 14 Santmans. Stats-, Lagsamt Allm. Bes v.- och Ekon.-UtsJc.
Men hvem inser icke huru ringa skäl dylika yrkanden innebära, ty om det fordras nya Läneftyrelfer till alla förbättringar man inom hvarje vidsträckt landsort skulle kunna företaga, hvar funnes då gränsen för nya Landshöfdingars tillsättande? Dessutom finnes redan och har i flere år funnits en StrömrensningsComité, som besörjt och besörjer ännu om uppränsningen af dervarande Floder, storskiftet fortfar ju äfven och arbetsföra perfoner måtte väl hvarken från Dalarne eller Wermeland behöfva inför6krifvas, så länge sjelfva orten icke saknar arbetsfört och arbetsvandt folk , som i alla afseenden är jämförligt både i arbetskraft och konjlindujlrie , om ej öfverträffande innevånare i hvad provins sorn helst inom Sverige. Någon serskildt Länestyrelse torde således icke eller i dessa afseenden af någon serdeles nödvändighet påkallas i Jemtland. Derefter kommer Herr von Torne troligen på sjelfva egenteliga ämnet af dess anförande. Men det har också fordom funnits ett Land, der Regeringen hade sina Loftalare, der Folket månadteligen underrättades om Regeringens storverk och der Embetsmannens duglighet beräknades efter loftalets mer och min: dre lyckliga uppfattning. Men dessa loftal gjorde, oagtadt de berömvärdaste bemödanden, detta land icke lugnt, icke lyckligt.
R.dr af Fullmägtige uppå säkra förbindelser och borgesteckningar kunna disponeras i låneväg, i händelse någre menigheter, vare sig Socknar, Härader eller Städer, skulle vilja uppbygga och brandförsäkra dylika Magazin, hvilka sedermera till beläning kunna upplå-, tas. Till sådane lån må Fullmägtige endast använda räntelöpande invisningar, på sätt här ofvan blifva föreslagit. 33 §. Skulle någon spannemåls innehafvare i eget brandförsäkradt magazin, vilja ställa sitt inventarierium under sådan tillsyn och vård, samt underkasta sig sådane vilkor, sorn här 932 Den 28 Februarii. ofvan i allmänhet blifvit föreskrifna eller Riksens Stånders Fullmägtige kunna pröfva nödigt att äska; bör han äfven tillgodo njuta ofvannämnde förmån medelst spannemåls pantsättning och belåning i oftanämnde myntsort; så framt han derföre kan ställa godkänd borgen. 14 §. Till följe af 4:de puncten, äga Fullmägtige såsom fond till desse invisningars inlösen, till en början 1, men framdeles 2 å 3 millioner. Invisningens belopp må så rättas att fonden minst uppgår till \ deraf; dock aldrig öfverstiga 4 millioner. I detta afseende må Fullmägtige äga att inställa belåning, derest så skulle pröfvas nödigt; samt i allmänhet dermed så försigtigt förfara, att inlösen alltid kan verkställas Skulle emot all förmodan sådant inträffa, må det vara Fullmägtiges åliggande och rättighet, att uppsäga så stor andel af hvarje låns belopp sorn kan erfordras; hvilket belopp en månad efter delfåendet af sådan uppsägning ovägerligen bör inbetalas eller panten i annan händelse varda underkastad hvad Bancoförfattningarne i tby fall stadga och förmå. Denna motion torde till StatsochBar.coIJtskotten böra remitteras. Det uti denna motion förekommande creditmynt, ställt på sädbehållning, får jag tillfälle att närmare betragta vid frågan om myn - Den 28 Februarii, 933 tets vacklande värde.
Medlem af stadskommun, med skyldighet att till dess gemensamma utgifter bidraga samt rättighet, att i behandlingen af kommunens angelägenheter deltaga, efter hvad derom i denna lag vidare sägs, är en hvar i staden eller på dess område bosatt, som der är för inkomst af fastighet, näring, lön eller pension, till allmän bevillning taxerad, äfvensom hvar och cn sorn, utan att vara i kommunen bosatt, derstädes är för fastighet eller näring till bevillning lagd. 3 § (S 4 Borgarerätt i stad tillkomme hädanefter, utom dem som särskildt förvärfvat burskap å handel, handtverk eller annan näring, jemväl hvar och en i staden bosatt välfrejdad mansperson, som, enligt de i 26 § stadgade grunder, har rösträtt i allmän rådstuga. 188 4 § (§§ 4, 5). I såväl de kommunala rättigheter, hvilka hittills uteslutande tillkommit burskapsegande borgare, som de särskilda skyldigheter af nämnde art, hvilka sådane borgare ålegat, ega jemväl de, hvilka, på grund af 3 § borgarerätt i stad innehafva, att hädanefter tega del. Den egendom, som tillhör särskilda afdeluingar af det burskapsegande borgerskapet, skall, till dess annorlunda varder förordnadt, förvaltas och användas i eldighet med de föreskrifter, hvilka härutinnan gällande äro. 5 § (§ 5). Räcker ej stadens inkomst af fastighet, kapitaler, umgälder å rörelsen, anslag eller annat dylikt, till bestridande af de utgifter, som för stadens gemensamma gagn, eller fullgörande af någon staden åliggande skyldighet, anses nödige, ege staden, till bristens fyllande, att om upptagande af bidrag i penningar, persedlar eller tjenstbarheter besluta, på sätt och i enlighet med de grunder denna lag stadgar. Hvad särskildt föreskrifvet är om vissa inkomsters användning till bestridande af bestämda kommunalbehof, förblifver gällande till dess annorlunda varder derom förordnadt. KAPITLET. Om stadens styrelse. 6 § (SS 59, CO, 67).
421 såsom följd af de lagliga hindrens upphörande, inträda; och har, lill stöd för detta yrkande blifvit an förd t, att regleringens uppskjutande till inträffad pastorsledighet syntes medföra de olägenheterna, att dels, i följd af sjelfva denna förrättning, tillsättningen kan komma att fördröjas, särdeles i händelse af anförda besvär öfver regleringsförslaget, dels hugade sökande icke, vid tjensternas ledigblifvande, veta, hvad de i inkomst dervid må ega att påräkna, af hvilken ovisshet befarats den påföljd, att församlingen mången gång kunde komma att gå miste om sådane skicklige och förtjente sökande, som den eljest kunnat erhålla, men som afskräckas genom farhågan alt i den ledigvordna lägenheten icke finna den förkofran i sin utkomst, hvaraf de kunna vara i behof och som kan erbjuda dem godtgörelse för de med förflyttningen förenade kostnader. Dessa omständigheter hafva Rikets Ständer ej kunnat undgå alt finna förtjenta af ganska mycket afseende, helst till ytterligare stöd för det framställda yrkandet jemväl kan läggas det skäl, att i mången församling en på billiga grunder och under iakttagande af begge parternas rätt fotad reglering sannolikt snart torde kunna framkalla en öfverenskommelse om en inträdande tillämpning af densamma redan före den tid, då sådan tillämpning genom laga tvång inträdde, hvadan det afsedda målet, regleringens fullständiga genomförande samt de nuvarande olägenheternas afhjelpande, sålunda skulle snabbare vinnas.
För Kronan kunde sadan! ej wara någon förlust; men det kunde blifwa en förlust ar prestera Salpetter in niUUtL för den, som ingen Salpetter äger. Herr Trastr. Jag ryet ej, om Kronan kunde taga emot en sadan afgift, som Orejwe Mörner förestår. Jag tror ar dec ar sjelfwa Salpetcern, snars re än penningarna, som Kronan behöfwpr. Och om Hemmansägare förbindas til aflewerenng in vaturs, sä muntras deras hog «r tilwerka Sa'peller. Det enflkillda Imerrsksr synes mig böra wika för det allmänna. Herr Grefwen och Landt»M arskalken. Bifaller Höglofl. Ridderskaper och Adeln regleringen af Salpettcrriiwerkningen i Riket, pa fält Hemliga Ursksitet i fik ?rmocol!s Utdrast densamma förestågit. Hartil swaradeö Ja blandadt med Ne st ILZ7 Grefwe IV! örn er. Det were iu e; något förloradt, om mir tillägg intogcs i xroxostkionen. Grefwe kck 2 miIron. Ja, til och nred om beralningen skedde med en sjettedel») förhöjning. Herr ullig mm!ir, ck,uclvi^. I den orr, der jag bor, har man ej funnit hg kunna inga i Salprtter-lewereringen in narura. Friherre Zrae! von Ickolistein, (äorstrr sunvig Af lliseoulförng, som här förefallit, tyckes synas, det en stor del af Riddeichapec och Adeln ej lärer haft besök af Salpetter-Sjudare, och sandes ej känna de besvärligheter derwid äksölja, icke eller hafwa fullkomlig kundskop om de stränga författningar wjd denna lnrätliiing; til sölje af besa, är dec ingen killatec at i sina ladugårdshus insylta Slen, eller na« got annat sadanc ämne, som ej alstrar Salpetter.
Memorial N'.o 84j, i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 44- Dito N:o 85j i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 6o; Utlåtande N:o 86_, i anledning af väckt fråga om förändrad organisation af fattig-vården i riket m. m; Dito N'.o ygj i anledning af väckt fråga, att proste-tunnan i Bohus län måtte godtgöras efter markegångspris m. m; Dito JV:o 8oj i anledning af väckt fråga, att jordegarne inom hvar" je härad och tingslag måtte tilläggas förmons-rätt till skattlösen af fjer* dingsmans-boställen; m. m; Dito N:o 8ij i anledning af väckta frågor dels om inrättande af ett serskildt styrelse-verk för vården och tillsynen öfver de offentliga undervisnings-verken samt dels om tillsättande af ständige revisorer öfver rikets elementar-läroverk; samt Dito N:o 82j i anledning af väckt fråga om ändring i nu gällande föreskrifter för stämmo-böters fördelning. S. D. Statssamt Bevillnin^s-utskottens utlåtande N:o 87, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 62, angående vissa ifrågastälda förändringar i beskattnings-väsendet samt uppbörds-och redogörelseverket blef, vid nu förnyad föredragning bifallet. S. D. Vid nu förnyad föredragning af Bevil/ni 11 gs-utskottets memorial N:o 32, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, angående bestämmande af en assyrans-afgift för summor, som under rekommendation afsändas med posten, blef detsamma så väl som voterings-propositionen godkändt. Den 9 September. Från Högloft. Riddersk.vpet och Adeln. S. D. Fortsattes pröfningen af Stats-utskottets utlåtande N:o 312, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 242, angående dels Kongl.