Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t i underdånighet anhålla, alt, i den mon, genom den förändrade organisationen, den umbärliga tjenstemanna-personalen kunnat indragas ochsålunda tillfälle beredas att med hvarje befattning förena sådane löne-förmoner, som motsvara dess innehafvares behof för bergning, det må påbjudas, alt inom Embetsverkeu ingen må på en gång innehafva flere än en sådan befattning med lön på siat. Slockholm den a Juni 184o. N:o 44., Ant. till Exj>. Utsi. den 3 Juni ,. 11. 4 «'• ne. Betänkande, i anledning af vädel motion att förekomma Tjenste-accord. Från Hedervärda Bonde-Ståndet bar Utskottet emoltagil en af Riksdags-fullmägtigen Petter Mårtensson från Jönköpings Län väckt mott n, att, sedan Kongl. Majit, för att förekomma tjenste-accorden bland LandtStateus tjenstemän, täckts i Nåder anbefalla, att vid ansökningarne skota fogas föibindelser af de sökande all hvarken utgifva eller vid sm afgång fordra någon afgift i egenskap af så kalladt accord , af hvad namn det vara må, sådana förbindelser hädanefter måga ulgifvas under Ed,förpäg - si lim. Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, iSr ■'o 45. telse; men som öfverträdelser itf de i fri) ga varande förbindelserna äro fwrenade med embelsmanna-ansvar, så val för tjenslemannen sjelf’, som för flen förman, af hvilken han lill tjernsten föreslås, såvida denne om öfverträdelsen kan ega kännedom, och förbindelsen således har helgd af embetsoch l jenslemanna-eden, anser Utskottet den yrkade ytterligare bekräftelsen icke vara nödig eller lämplig, hvarföre Utskottet hemställer, att Petter Mårtenssons motion lemnäs utan afseende. Stockholm den 2 Juni iS/jo, N:o 45.
Ingen svårighet möter dock för sådan tillåtelses vinnande, och till följd häraf kan fri-lagerinnehafvaren på sitt lager låta bearbeta och förfullständiga sina varor, t. ex. förse glasaskar njed metallock etc. Ja, det tillåtes till och med att utan förtullning till staden införa t. ex, metallvaror och låta dem i staden galvaniseras, mot det att de sedan återföras till frilagret och ' derifrån antingen reexporteras eller förtullas, i hvilket senare fall tull dock måste erläggas efter tariffen för den förädlade varan. I sammanhang härmed anmärkes den fordel frilagerinnehafvaren åtnjuter, derigenom att han kan på frilagret företaga sådana förändringar med varorna och deras emballering, att han kan inklarera dem för en lägre afgift än den, som varit att erlägga, derest varorna intagits från det allmänna transitoupplaget och då nödvändigtvis i det skick, hvari de inkommit från utlandet. Staten har intet ansvar för de varor, som ligga på frilager. Dera få icke införas sådana varor, som i anseende till frilagerlägenheternas beskaffenhet och omfång eller på grund af eldfarlighet eller skadligt inflytande på när-liggande varor icke utan våda for lägenheterna eller andra der upplagda varor kunna der hysas och behandlas. Uppstår tvifvel om, huruvida ett kolly, som anmäles till in * tagning å frilager, innehåller dylika varor, måste importören antingen afgifva försäkring på tro och heder, att innehållet icke är af sådan beskaffenhet, eller ock låta kollyt öppnas. Från frilager till främmande eller tullfritt ställe få varor utföras inpackade utan undersökning af packornas innehåll, likasom varor äfven kunna från frilager öfverföras till andra upplag, nnder iakttagande af livad i allmänhet är foreskrifvet för varors tagande på sådana upplag. Innan varor från frilager införas till förbrukning inom landet, måste de tullbehandlas. Om någou missbrukar frilagret eller tillträdet dertill till olofiig införsel af varor, är han förfallen till de i lag derför stadgade straff och har dessutom förbrutit sin rätt till frilager samt måste genast låta förtulla eller återutföra samtliga i den af honom förhyrda lägenheten befintliga varor. Hvilka stora fördelar frilagerinstitutionen medför, torde af det sagda framgå.
407 en mängd ifrågasatte bibanor äfven omnämnas, erhålla 2:ne bibanor ett ampelt förord, såsom framför några andra förtjenta att af det allmänna understödjas, nemligen banan från Borås till vestra och den från Christianstad til! södra stambanan. Vid sednaste riksdag väcktes äfven inom Riks-Stånden åtskilliga väl motiverade motioner, deri begärdes Statens medverkan för åstadkommande af en jernvägsförbindelse emellan Christianstad och södra stambanan; det oaktadt var det af bibanorna endast den till Borås, som tillerkändes något understöd af Staten. Skälet hvarföre denna bana företrädesvis och framför Christianstads-banan hugnades med Rikets Ständers verksamma välvilja, torde böra återfinnas i undersöknings-kommittéens följande yttrande: »Hock bör Kommittéen dervid ej underlåta att anmärka, det bibanan till Christian»stad i så måtto torde böra sättas efter den af Kommittéen förordade bibanan från »vestra stambanan till Borås, som gagnet af den sednare genast i början blefve mera »vidsträckt, än den förra, i anseende dertill, att vestra stambanan redan är för trafi»ken öppnad på en betydlig längd båda sidor om bibanans anslutningspunkt, hvilket »icke är händelsen med södra stambanan i förhållande till dess tillämnade bibana.» Det skäl, som här, till mehn för Christianstads-banan, förekommer, finnes ej mera, sedan södra stambanan sträcker sig icke allenast förbi den tillämnade Christianstads—banans anslutningspunkt vid Hessleholm, utan långt inuti Småland, och kommer troligtvis under loppet af nästa statsregleringsperiod att fullföljas ända till och förenas med vestra stambanan. Till följd af den utgång saken fick vid sista riksdag har den emellertid hvilat, intill dess Konungens Befallningshafvande i Christianstad, under Januari månad detta år, genom kungörelse, kallade alla i staden och orten för företaget intresserade personer till sammanträde, för att öfverlägga om de åtgärder, som borde vidtagas för dess bringande till utförande.
Det kan visserligen vara förmätet af mig att vilja, i afseende på formen för (rågans behandling, mäta mig med Hr von Hartmansdorff, som naturligtvis i det fallet har en vidsträckt erfarenhet, men jag tror dock, att mitt minne icke felar derutinnan, att det vanligen tillgått så förut, att då en del talare yrkat bifall och andra afslag samt åter andra yrkat någon modifikation i förslagen, sä har det först voterats om contrapropos. och sedermera i hufvudsaken. Hr von Hartmansdorff anmärkte, att om man nu skulle gå tillväga på detta sätt och uppskjuta hela frågans afgörande intilldess man kunde pröfva den i sin ordning och i ett sammanhang, så mäste man äfven uppskjuta åtskilliga andra punkter, som dermed egde sammanhang. I sådant fall skulle ju uppskofvet härledas deraf att man ville först veta huru denna punkt vore afgjord för att derefter lämpa sina beslut, och jag hemställer dä till eder, mine Hrr, om icke följden skulle blifva alldeles densamma, i händelse man antoge den af den värde tataren sjelf föreslagne procedur. Om det beslut, som i afton fattas, kommer att ega bestånd eller om i nästa plenum ett annat beslut fattas och följaktligen frågan får en helt annan utgång, så måste äfven detta verka på afgörandet af de frågor hvilka man anser ega sammanhang med denna punkt. Således tror jag att denna anmärkn. talar mera till min fördel, och jag fortfar följaktligen i det yrkandet, som jag förut framställt. Hr von Hartmansdorff: Uti Utsk:s förslag är framstäldt, att alla räntor skola förvandlas till penningar. Efter detta förslag, om det antages, komma åtskilliga andra punkter att rätta sig. Om det afsläs, så förfalla naturligtvis åtskilliga af de följande punkterna. Frih. Palmstjernas förslag åsyftar att hufvudsakligen bibehålla räntepersedlarna. Detta är stridande mot Utsk:s förslag. Ogillas det, så förfalla visserligen de punkter, som dermed ega sammanhang, sä vida de ej innefattas i Frih. Palmstjernas förslag, emedan förbehåll i afseende på detsamma är gjordt. 62 Den 7 September e. m. Gr. Sparre, Erik:
Nådiga åsigter om vigten och angelägenheten af Fångväsendets och Corrections-anstalternes förbättring, samt äfven, i fråga om stiftandet af ny Brottmåls-Lag, ansågo en förändring i dessa anstalter vara af nödvändigheten påkallad, icke allenast yttrat deras underdåniga önskan , att Kongl, Majit ville låta företaga verkställigheten afen Gorrections-inrättning, och, om möjligt vore, bringa den till fullbordan, utan ock till Kongl. Majits Eget Höga bedömande hufvudsakligen öfverlemnat frågan om verkställigheten, under erkännande af ett nästan i jemn tillökning fortgående behof af en bättre sakernas ordning, för att vinna det för menskligheten och allmänna säkerheten vigtiga ändamål, att med brottslingarnes säkra förvarande förenades ett kraftigt bemödande för deras moraliska förbättring; fördenskull och då den efter dessa grundsattser uppgjorda och väl öfvertänkta plan till Fångväsendets förbättrade skick, 408 Exp. Utsi. Försl, till und. Shrijv.
„Är Bonne Amie vaken,“ frågade hon slutligen, då hon ej mer var i stånd att i tystnad framhärda. Margareta svarade Ja. Efter en stund frågade Augusta åter: „Är Bonne Amie icke rädd för åskan.“ „Det är jag ej och har aldrig varit det,“ blef svaret. Åter en lång tystnad. – Åskan hade närmats betydligt. Slag följde på slag och blixt på blixt och ett våldsamt regn hotade att sönderpiska fönsterrutorna i rummet. Augustas räddhåga hade stigit till sin höjd. „Om jag icke varit ond på Bonne Amie i dag, så vore jag kanske icke heller rädd“ utbrast hon i sin ångest, och dessa ord voro knapt utsagde, förrän en blixt uppfyllde rummet, och ett förskräckligt dunderslag tycktes uppskaka det gamla huset ur dess grundvalar. – Åskan hade slagit ner på en af gårdens åskledare. Alldeles utom sig flög Augusta upp, bort till Margareta, kastade sig på hennes säng och tryckte sig krampaktigt intill henne, som utan att fästa sig vid hennes uppskrämdhet sade till svar på hennes sednaste yttrande: „Är det blott derföre Augusta är rädd, så tänker jag det framdeles ej skall blifva svårt för Augusta att öfvervinna sin räddhåga.“ „Bonne Amie, Bonne Amie, kalla mig du igen som i förmiddags,“ sade den skälfvande flickan och lindade sina armar omkring Guvernantens hals. – Augusta var af naturen utomordentligt behaglig och denna bön framförde hon på ett sätt, som rörde Margareta. Denna insåg dock, hvilken del flickans egoistiska fruktan hade uti hennes ånger och att det icke var värdt för mycket lita på dess varaktighet. I ställe för att under Augustas nuvarande exalterade tillstånd taga löften af henne, dem hon efter åskans försvinnande skulle finna omöjligt att hålla, strök Margareta, hennes yppiga bruna lockar ur ansigtet och klappade henne lindrigt på hufvudet – hvilken af Margareta sällsynta smekning gjorde djupt intryck på Augusta, som utropade kyssande flere gånger Guvernantens hand: „Bonne Amie håller väl ändå litet af mig!“ „Derom hoppas jag nog kunna öfvertyga dig mitt barn,“ svarade Margareta och Augusta tyckte det hon var alldeles icke rädd mera.
Här år ingalunda fråga om något beslut i den vägen, utan skall i sädane fall Bancostyrelsen alltid handla på sätt, som öfverensstämmer med Bankens fördel. Jag tillstyrker antagande af BorgareSt-.s beslut. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Land t ni., att, såvidt han kunnat uppfatta discussionen, ägde numera, sedan Frih. Palmstjerna förändrat sitt förslag, icke någon egentlig skiljaktighet rum, enär hela skillnaden bestode deruti, att Frih. Palmstjerna framflyttat ordet ”accepterade” framför ”inrikes vexlar”, i st. f. att samma ord i BorgareSfis beslut 392 Den 15 April. vore intaget framför ”invisningar”, samt derjemte tillagt ordet ”årlig” framför ”ränta” och ordet ”endosserade” framför ”inrikes vexlar”, hvarigenom någon hufvudsaklig förändring ej syntes uppkomma, då här ej kunde vara fråga om annat än årlig ränta, och vexlar enligt författningarne borde vara endosserade. Frih. Palmstjerna: Mitt hufvudsakliga tillägg afser, att invisningar skola vara endosserade. För öfrigt finnes i mitt förslag icke något som förändrar hvad BorgareSt. beslutat. Hr von Hohenhausen: Jag får anhålla om upplysning, huruvida orc\el företrädesvis finnes iufördt i Frih. Palmstjernas förslag i afseeude på vexlar. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, upplyste, att ordet företrädesvis, likasom i Ulsk:s förslag och BorgareSt:s beslut, var intaget i Frih. Palmstjernas förslag. Då härefter Hr von Hohenhausen begärde att få höra Frih.
Denna Aristocrati är af en välgörande natur, och såsom sådan har jag talat om den. Sådan var den icke före IS09, då Conseillens Ledamöter hade ingen ansvarighet och inga band, och då också någre Ledamöters inflytande ansågs vara af mera betydlighet, än Konungens egen afgörande rätt. Med nöje medgifver jag, att vårt nu-’ varande StatsRåd är helt annat} men jag vet icke heller, hvarföre frågan om en §. j RegeringsFormen skall förvandlas till fråga otn vårt nuvarande StatsRåd. Friherre Anckarsvärd: Då Friherre af Wetterstedt yttrar, att de stridiga meningarna om rätta förståndet af 107. §. 2. Moment, som här i samma ämne blifvit framställde, till ConstitutionsUtskottet varit remitterade, misstager sig Herr Friherren eller jag. Genom den vägrade Propositionen till åter^ 174 Den 23 Maji. remiss af frågan, uppkom den högst besynnerliga principe, att Utskottet ej en gång behotae fä del af de olika tankarna. Ståndets pluralitet bestämde genom votering, att det ej äskade framställning af den vägrade Propositionen, och härigenom hindrades anmärkningen att komma till Utskottet6 kännedomLyckligtvis kunna hvarken voteringar ellet beslut som praejudicat verka för eller emot GrundLagens tydning i framtiden, och Minoriteten äger alltid hoppet, att möjligen en gång få Majoriteten på sin sida. Jag har för öfrigt så vidlyftigt yttrat mig i ämnet, att jag anser öfverflödigt åter upprepa det} men då Friherre af Wetterstedt ännu påstår, att Riksens Ständers opinions-rätt icke börjar förr än ConstitutionsUiskottet bestämdt yttrat sig emot någon Rådgifvare, måste jag å nyo svära, att Riksens Ständers hela magt i sådan händelse skulle inskränkas till blotta under^ifvenheten för Utskottets opinion, och aldrig medgifva uttrycket af en egen. Jag kan ej med Friherre af Wetterstedt dela den tankan, att en Aristocrati är mindre farlig, derigenom , att dess utöfvare kunna ombytas genom Regenters blotta vink.
Sveriges förhållande till utrikes makter i ingen mån innebär något erkännande, att landet icke bland Staterne intog den den plats, som vederborde. Då detta deremot nu medgifves, i afsigt att upliöja den närvarande ställning, och man önskar förtroende till sina ord, så har man särskild anledning att visa, det de ega verklig grund, Det är icke nog att hänvisa till allmänt kända förhållanden. Det behöfves dessutom en vägledning för att inse hvad dessa innebära eller dölja; och föga har någon tidpunkt funnits, då anspråken i detta hänseende varit rättvisare än nu.» Jag behöfver icke fortsätta längre för att visa, att det är en politisk ståndpunkt, som bör blifva föremål för E. St:rs pröfning, utan att man derföre bör inlåta sig i detaljer af politiska handlingar, hvilka varit delegerade af E. St:r förvisade. Man behöfver endast fråga: hvilka politiska förhållanden göra det nödvändigt, att Chefen för UtrikesDepartementet skall erhålla högre anslag än förut. Detta i afseende på denna punkt, och då man vidrört politiken, har jag ansett mig böra fästa uppmärksamheten härpå och afstår för närvande från allt vidare ordande härom. Gr. Ankarsvärd: Efter de intressanta uplysningar H. Exc. Hr Gunther haft godheten meddela, anser jag mig försatt på en grund, som verkligen var mig oförväntad. Jag finner deraf min åsigt vara i högsta måtto understödd, då jag nu erfarit, hurusom i K. M:ts konselj varit fråga om att äfven från Norrige bidrag skulle komma UtrikesMinistern till godo. Det är alldeles som det enl. min åsigt bör vara. Mig gör det intet, att man ansett olämpligt att intaga något sådant i K. M:ts Propos, ehuru jag ingalunda kan inse att någon fara varit, förhanden, om E. St:r undfått det af ett sådant förtroende, hvarför de säkerligen varit särdeles tacksamme, enär de på dessa uplysningar kunnat grunda sina beslut. Frågan har emedlertid blifvit bragt i ett annat stadium. Här inträder nu en granlagenhets-iaktagelse emot det Norrska folket
Kostnaden lör StadsCompagnierna är anslagen på Flo tans Estra Stat; men för Ivongsholms-Compagnierna deremot utgår all den kostnad som öfverskjuter egentligt fångunderhåll, af Fästnings-byggnads-medlen, men d’et öfriga, eller fångunderhållet och 2 Skålp. bröd, af Fångvårdens anslag. Ehuru Carlskrona icke är 'befästad eller bar någon annan Fästning an ■Kungsholmen, som dock ligger på en half mils afstånd, vid inloppet ti — 7° — hamnen, äro likväl här förlagde 69 st. Lifstidsfångar, hvilka om dagarna sysselsättas på Krono-varfvet hufvudsakligen med smidesarbeten och om nätterna inrymmas uti ett invid, varfvet uppfördt fängelsehus, jemte en del andra Fästningsarrestanter, :som arbeta på bestämda tider. Olämplighelen deraf att så stora brottslingar finnas så nära Flottans dyrbara förråder, hvilka deri'-’ genom lätteligen blottställas för deras .illbragder, har länge varit anmärkt. Något särskildt Läns fängelse för .förbrytare af mankönet finnes icke; utan till följe af en äldre föreskrift inrymmas alla sådana Länets fångar uti Flottans häkten samt förvaras der, tillsammans med Flottans arrestanter, af Garnizons-manskapet, .under Place-Majorens och Commendantens inseende. Länets fångar af Qvinn-,könet, äfvensom bysatte personer, förvaras uti dertill inrättade fängelserum å Stadens Rådhus-byggnad, utan att Staden derföre njuter någon ersättning och utan att kändt är hvarifrån denna Stadens förbindelse sig härleder. Carlshamn. Denna Stad, som är belägen inom Bräkne Härad i slutet af en vacker och fruktbar dal, utloppet af Mie-ån, äger för närvarande 497 Hus, till större delen af träd, är tätt men regulier! bebyggd, har ett rymligt qvadratformigt torg, planteradt med träd på alla sidor. Till vidd och folkmängd mindre än Carlskrona, röjer den dock en lifligare handel och rörelse, hvartill en god och rymlig hamn jemte en beqvämare communication med Landet, i väsentlig mån bidraga.
Då det i hvarje serskildt fall bör vara utredt och bestämdt, hvilka qvarnverk må anses inbegripne under egendomsvärdet, innan befrielse från serskild bevillnings-afgifts utgörande, efter 33 § i Bevillnings-Stadgan, kan ega rum, och qvarnegare äro oförhindrade att, såväl till utrönande deraf, som till ledning vid värdets bestämmande, låta vidtaga alla nödiga befunna undersökningar och värderingar, hvilka likväl, utan rubbning i sjelfva principen för utöfningen af taxeringsmannakallet, icke kunna tjena till ovilkorlig norm vid taxeringen, samt den bevillning, som efter Taxeringsmännens pröfning utgår, enligt 34 §, utgör en serskild för Mjölnare och Sågare bestämd af - Bevillnings-Utskottets Betänkande, N\o 12, 15 gift; så liar, vid jemförelse häraf med föreskriften uti 69 § af nämnde författning, Utskottet ansett sig ej böra tillstyrka bifall å Herr Prosten Lytlis och Niclas Jönssons motioner, utan får endast vördsamt hänvisa till de af Utskottet, i afseende på bevillning af qvarnar m. m., under 30, 31 och 70 §§ föreslagne redactionsförändringar. Hos Höglofl.
Hwilka bägge såsom rörande samma ämnen tilsammans begärdes pä bordet. Ut - 936 Den 11 Augusti. Utdrag af Protocollet, hällit hos Högwördige Preste - Ständet den Z Augustt isog. S. D. Uplästes och remitterades til Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Beswärsoch Oeconomie - Utstött ct af Profeflorn Doctor i' LXL, lil Ständet ingifwit Memorial om förekommande af de olägenheter, hwilka igenom den pä ätffilliga ställen öfwerhand tagande Flygsand, blifwa flere orter i Skäne tilfogade; hwarom underrättelse genom Protocolls-Mdrag stulle de öfrige Respective Sländen wördfamt och manligen meddelas. Ut supra. Lx ?rotoco!Io, P Almguist. Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Beswärsoch O-conomie Utstötts Betänkande, angående de indelle Regementernes Monderings persedlar. Til Utstöttes handläggning hafwa i detta ämne s:ne hos Höglofl. Ridderstapet och Adeln ingifne Memorialer blifwit remitterade, det ena af Cancellisten uti Kongl. Majus Justitiä Revision, Herr K. vv. dti-Lle, om nödwandigheten deraf, at de indelte Regementernes Monderingspersedlar, som af Rote - eller Rusthällande böra anffaffas, warda sa sällan som möjligt är, förändrade , samt det andra af Herr Ryttmästare» och Riddaren af Kongl. Majus Wasa - Orden, Grefwe frölick, innefattande, utom detta ämne, äfwen det Förslag, at Wästgötha DragonRegemente mätte förwandlas til Jnfanterie. Ut - Den il Augusti. 9Z7 Utffottct har ivid granssning af detta senare Memorial, i hwad det angär dea föreflagne förändring, n af nysinämnde Regemente, såsom rörande er Commandomäl, hwilket, enligt Regerinsformen, allenast pä Kongl.
N:o 147, med förslag till Taxa å Expeditions-lösen i Rikets Ständers Bank samt dertill hörande Discontverk och Låne-Contoir. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Statsoch Banco-Utskottens den 10 sistlidne Februari på bordet lagde Utlåtande N:o 143, i anledning af väckta motioner, att Privat-Bankernes sedlar må i Krono-uppbörden emottagas. S. D. Biföllos vid förnyad föredragning Lag-Utskottets den 6 sistlidne Februari på bordet lagde Utlåtanden: N:o 176, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 143, öfver väckta motioner, angående gemensam Lag för inrikes och utrikes vexlar. Trot. Vtdr. cl. i Mars, 184*• N:o 177, i anledning af vacht motion om upphörande af Riddarhusets forum privilegiatum, S. D. Ånyo föredrogos och biföllos BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 6 sistlidne Februari på bordet lagde Betänkanden: N. o 8, i anledning af väckte motioner om ändringar i Kongl. Stadgan om hvad vid sjöfart inrikes orter emellan och landväga-lransport af varor 1- agttagas bör, samt om inrikes tullförpassning och tullbevakning, af den 28 .November 1835. N:o 9, angående Herr A. Brunnii motion om ändring i nu gällande Segla tions-Ordning. N:o 10, angående Herr B. Hjorts motion om uppbäfvande af den i Kongl. Brefvet den 2 Augusti 1836 föreskrifna försegling af bränvins-käril. S. D. Lades till handlingarne Bevillnings-Utskottets den 6 sistl.
I sammanhang med hvad jag ofvanföre haft äran andraga, vågar jag tro, det denna fråga grundlagsenligast skulle blifva behandlad, om Banco-Ulsk., dit jag vördsamt anhåller att den måtte blifva remitterad, anmodades handlägga henne i det skick, hon sig befann, då samtliga RiksStrns beslut inkommo till 1828—i83o årens BancoUtsk. Grundlagsbuden blifva härigenom uppfyllda enligt dess stiftares afsigt, Den 7 Mar* e. ra. 351 celi Representationen utöfvar i och nied detsamma en handling af rättvisa: ty det lärer vara öfverflödigt nämna, att nu icke är fråga om nytt eller annat anslag, än hvad mig redan blifvit lie v i I jad t, men oformligt mig frångått. Slutligen anhåller jag vördsamt, att detta anförande blir communiceradt de öfriga resp. RiksSt:n. Lades på hordet. Hr von Stahl, Emil, hade ingifvit följande 2tne motioner: 1. Olägenheterna af den närvar., sins emellan högst olika, indelningen af consuls-disti icterna, hafva länge varit insedda, likasom att en förändring derutinnan, i närmare öfverensstämmelse med det af flera främmande Regeringar antagna systeme, är, till fördel och nytta för handeln och sjöfarten, af behofvet påkallad. Genom den nuvar. consuls-districtindelningen har å de flesta ställen consulernes verkningskrets blifvit alltför inskränkt, och man har, följande en föråldrad princip, i dessa mera tillskapat enskildes handels-ombud, än hvad de borde vara: Statens ombud i främmande länder. Utgående från denna synpunkt, hafva redan länge Rysslands, Englands, Frankrikes och Österrikes Regeringar anvisat åt sina general-consuler större embets-district, nied skyldighet att i alla hamnar, der behofvet sådant fordrar, anställa vice-consuler. Då Ryssland l. ex. endast anställt en general-consul för alla Svenska Östersjöhamnar, äger Sverige deremot i Ryssland blott vid östersjön feni general-consuler..