Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Har till följd af begagnadt stängsel-vitsord enligt denna Författning hägnadsskyldighet efter viss grund blifvit utgjord eller bestämd; då skola jordegarne efter enahanda grund i hägnadens underhåll för framtiden deltaga, till dess dem emellan annorlunda öfverenskommes eller, i händelse, med afseende å förändradt bruk al egorna, ändring i hägnads-skyldigheten på ena sidan yrkas, frågan derom blifvit afgjord. § H Den, som med annan i tegskifte ligger, håfve ej rätt, om han något af sin lott inhägna vill, att af grannen fordra deltagande i stängseln. Tarfvas för gemensamt gagn hägnad emellan egor, som i tegskifte eller samfällighet ligga, eller skall för sådana egor hägnads-skyldighet utgöras i rågång emot andra egor; tagen då alla grannarne i bylaget eller samfälligheten del i stängseln efter thy, som de hafva i egorna del. 8 12. Stängsel skall i egoskillnaden sättas. Går egoskillnaden i eif, å, eller ann at vatten, som ej utan stängsel fred gör; då skall hvar sin del af stängseln på sin 6 Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition N:o 123. egen sida hålla; och tagen begge sidorna likaledes lott i den stängsel, som deremellan öfver vattnet sättes. Lag samma vare, der egor genom allmän farväg åtskiljas. Pinnes i dessa fall lämpligare att hela hägnaden å ena sidan satt varder; då må det ske och njute den å hvilkens sida den sättes, om han deraf mehn lider, skäligt skadestånd af den andra. Går egoskillnaden öfver berg eller annorstädes, der hägnad ej uppföras kan; varde stängseln satt å annat ställe, som närmast är och tjenligt pröfvas, emot skadestånd, som sagdt är. § ro. Vid fördelning af hägnad skall afseende göras på olika beskaffenhet af den mark, hvarå hägnaden upprättas, så att, der större svårighet i denna del möter, skälig minskning i hägnadens längd deremot beräknas; och varde det genom uppskattning afgjordt, innan delningen sker. § 14.
Efter 1863 års utgång skulle då till Södra stambanans fullbordan från sjön Salen till Jönköping, på en längd af 12 mil 6900 fot, endast återstå att bestrida en kostnad af 8,247,419 R:dr. Hela Vestra stambanan emellan Stockholm och Göteborg, med afvikningslinien från Jlalsberg till Orebro, samt den Södra från Falköping till Jönköping och från Malmö till höjden af Wexjö kunde efter denna plan vid 1863 års slut vara för trafiken öppnade; och med den tillgång på erfaret befäl och arbetsfolk, som med 1864 års ingång vore att påräkna, borde den slutliga fulländningen af hela föreningsbandet emellan Stockholm, Göteborg och Malmö kunna utföras på 2 å 3 år. Dessutom har Kommittéen i det föregående underdånigst tillstyrkt bifall till hos Eders Kongl. Maj:t af vederbörande enskilda bolag gjorda underdåniga framställningar, 17 130 dels om räntegaranti å anläggningskostnaden för en jernväg i Norra stambanans linie emellan Stockholm och Upsala öster om Sigtunafjärden; dels låneunderstöd till utförande af bibanor, i främsta rummet från Vestra stambanan vid Härljunga till Borås, dernäst från Södra stambanan till Kristianstad, samt sist från Lindesberg till Frövi. Slutligen får Kommittéen i underdånighet anmäla, att en af dess ledamöter, undertecknad Troilius, såsom delägare i Gefle-Dala jernväg och en derinvid belägen egendom, icke deltagit i öfverläggningarne rörande bestämmandet af den punkt, der Norra stambanan borde förenas med berörde jernväg. De nådigst remitterade handlingarne varda härhos i underdånighet återställde, och anser sig Kommittéen dessutom böra bifoga Wexjö stads invånares petition om undersökning för Södra stambanans dragande genom Wexjö, bruksägarne C. G. Leijonhjelms m. fl:s anhållan om fullbordande af undersökningarne för en jernväg från sjön Wickern till sjön Möckeln och Timselfven, samt Orebro stads deputerades förslag till de för Nerike mest maktpåliggande jern vägssträckningar. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste Aller nådigs te Konung!
52:dra punkten, deruti Utskottet förklarat, att öfrige under 9:de hufvudtiteln uppförde anslag, rörande hvilka någon förändring icke ifrågakommit, blifvit föreslagna Lill samma belopp som tillförene, på sätt den vid utlåtandet fogade tabell visade, är bifallen af Ridderskapet oell Adelil samt Preste-ståndet, men återremitterad af Borgareoch Bonde-stånden, från hvilket sistnämnda Riksstånd Utskottet jemväl erhållit återremiss å förenämnde tabell. Såsom skäl för återremisserna har blifvit anfördt, dels att, i öfverensstämmelse med Herr Falhems vid Utlåtandet N:o 85 afgifna och af Riksdags-fullmäktigen yl. IF. Uhr frän Örebro län, såsom egen motion upptagne, reservation, åtskilliga till successiv besparing uppgifna summor till ett sammanräknadt belopp af 288,069 R:dr 32 sk. måtte från 4:de hufvudtitelns p'enninge-anslag öfverföras till 9:de hufvud-liteln och allmänna indragnings-statcn, dels ock, på det att en under 5:le hufvud-tilein föreslagen ersättning för förhöjd tjenstårsberäkning för skollärarne i Carlskrona måtte å denna hufvud-titel uppföras. Då Utskottet, uti sitt utlåtande N:o 85, angående regleringen af utgifterna under Riks-slatens 4:de hufvud-titel, ansett sådana besparingar, sorn 1111 blifvit ifrågaställa, icke kunna åvägabringas, / samt deri anmärkta underlåtenheten, alt Bih. till fi. St:s Prof. 1850 & 1851, 4 Samt.
Vi skulle icke äga någon sporre till förvärfvande af en högre bildning , som uti alla vettenskaper fordras , då för hvarje branclie det icke funnés mera än en sådan plats att eftersträfva. f det ögonblick vi t. ex. fått en ung kraftfull man till anatomise-professor, skulle vi väl kunna påräkna, att alla bans lärjungar blefve goda änatomer, men ingen skulle utbilda sig till anatom ex professo, och följden skulle blifva, alt om en vacance hastigt inträlfade, funnes detingen inom fäderneslandet, som fullt kunde ersätta förlusten. Jag önskar ej faculteternas indragning , ty de böra qvarstå såsom vårdare af den classiska, den historiska lärdomen, om de än icke skulle motsvara allt hvad man med skäl fordrar för bildningen i det praktiska. Vidare har man här yttrat, att de föreslagna lönerna skulle vara för högt tilltagna. Jag må säga, att denna anmärkn. hade jag bland alla, sorn kunde göras, minst väntat. Man har tagit som skäl att professorerne vid universitetet endast skulle hafva 1,800 r:dr, och här äro föreslagna 1,600 r:dr. Ku ber jag den värde ledamoten , som yttrade detta, om förlåtelse, alt jag hänvisar honom till Konungens propos., der den uppgiften står, att professorernes i Upsala löner äro 2,075 r:dr b:co. Man har anfört såsom skäl, hvarföre lönerna borde vara mindre här, att lärarne vid Carolinska institutet äga mera tillfälle till praktik, än de i Upsala. Det låter säga sig, det låter höra sig ; men då fråga är att bestämma lönen för en embetsman, lärer man icke skäligen kunna följa någon annan grund än de fordringar, ilian af honom äger, så väl i afseende på qvalification, som med hänsyn lill befattningens vigt och trägenhet. llän - T) c n 5 Maj f. ni. 163 visar man nu lärarne att förnämligast lefva af praktiken, så säger man också, att professionen må vara en bisak. Detta tror jag ej alt StatsUtsk. afsett, ej heller Konungen.
Uti deras blinda ifver att försvara en felaktig institution, förglömma de dock, att, enligt historiens vittnesbörd, har ingen nation visat sig mindre frukta krigaryrket, än den Svenska, och ingen anledning finnes för den skymfinnebärande förmodan, att den närvarande generationen i delta afseende skulle vanslägtas från fräjdade förfäder; att folkets afsky för inträdet i det fordna landtvärnet—tvillingbroder till den närvarande beväringen — ingalunda föranleddes af fruktan för krigarviket, ulan endast af en naturlig motvilja för det gräsliga öde, som oskickligheten, band i hand ined förräderiet, beredde landels söner, och, hvilket Gud måtte förbjuda blifva beväringens lott, när det för densamma en gång kommer ali gälla; att vilkoret för sann moralisk lyftning och tillförsigt till egna krafter, är förvärfvandet af deremot svarande egenskaper, hvilka med hänseende till krigaren, mäste bestå uti något helt annat än det, allt värde saknande, som beväringsynglingen för del närvarande inhämtar under mötestiden; att, med högst få undantag, alla beväringsynglingar antingen äro tjenstehjon eller uti en af andra beroende samhällsställning; således att lydnaden för andras bud hvarken före eller efter vapenöfningarne blir främmande för dem; slutligen alt det värde, som uteslutande hämtar sin näring från kläderne, de må vara eller icke vara försedda med galloner, är utan ringaste betydenhet. För min del är jag af den bestämda öfvertygelse, ali de enda påföljderne af beväringsmanskapets närvarande vapenöfningar, äro de högst betydliga utgiflerne för slaten, samt de ganska svåra olägenheterna för folket, utan att likväl i ringaste mån medföra, hvad som med desamma afses, eller åtminstone borde afses.
Att redan bestämda anslags ökande således vore ett öfverskridande af det behöfligas gräns, torde vara visadt och Utsk. har såsom jag mundt, genom att bestämma det begärda anslaget för ett ännu ej inträffat förhållande, öppet tillkännagifvit sig dela samma mening. Det anslag, som är obehöfligt, blir i och för sig sjelft onyttigt, men ännu mer genom det sätt hvarpå det användes. Det obehötliga skulle antingen användas för att skrinläggas eller för att förskaffa njutningen af ett vällustigare, yppigare och mera lysande lefnadssätt. Alt utpressa skatter af sitt folk , för att använda dem till samlande af enskilt förmögenhet, har icke af K. M. kunnat sättas i fråga och anstå ej folkets ombud att bevilja, äfven om Regentens rådgifvare skulle sä långt hafva glömt sin pligt, att de föreslagit hvad som kunde förutsätta något sådant. De anledmr, som skulle kunna vilja visa sig från detta håll, öfverhöljes med ovetandet. Det ökade anslaget skulle således afse ett yppigare lefnadssätt än det hittills förda. Att det innebär att på detta sätt öfverträda det nyttigas gräns, hafva de redan visat sig önska, hvilka vid remitterandet af den K. propos:n från detta Stånd önskade att anslaget skulle ökas på det II. K. H. skulle sättas i tillfälle att göra utländska,resor. Såsom II. K. H. hittills rest utomlands, har det närvar, anslaget varit tillräckligt. Man finner således dessa Hrns afsigt, att H. K. H. skulle resa med prakt, och i den oskyldiga afsigten, att förstöra landets tillgångar, påtaglig. Hur pass nyttigt detta förstörande måste anses, bevisar sig sjelft. Hvilka nyttiga ändamål eljest kunna vinnas derigenom, bevisar Gustaf d. lilis och Gustaf IV Adolphs exempel, af hvilka den ene fick sådan smak för utlandet, att han ville taga utlandet med sig till Sverige och den andre, att han ville taga Sverige med sig i utlandet. Den ene dog såsom främling i sitt rike och den andre utan något sådant. De nyttigaste resor en thronföljare kan göra måste väl vara uti hans eget land, och att H. K. H. har tillfälle dertill med nu bestämda anslag, har han redan visat.
I öfrigt förekommer mot Hr Cederschjölds förslag ytterligare den omständighet, att om detsamma af Ständerna bifölles, så vore vägen öppnad för öfverläggning och beslut af R. St. öfver frågor om Högsta Domstolens beslut i särskildta mål, hvarigenom R. St. skulle handla i rak 4 IR 49 386 Den 20 Mars f, m. strid mot 90 §:u Reg.F:n. En sådan instrnclion måste Ständerne akta sig för att gifva Just.ombudsmannen, och deruti torde LagUtskts öfrige ledamöter finna tillräckligt skål, att icke instämma med Hr Cederschjöld. Derest R. o. Ad. skulle finna för godt att återremittera betänk, på grund af de anmärkningar, som deremot blifvit gjorda, har jag ingenting deremot, ehuru jag icke anser återremiss behöflig. Gr. Frölich, David: Jag anhåller att endast få till prot. yttra, att jag till alla delar instämmer med Hr Cederschjöld, uti hans reservation, hvarföre jag äfven anhåller om återremiss af betänk. Orsaken , hvarföre jag icke yttrar mig vidlyftigare, är den, alt jag icke viii gifva anledn. till, alt detta inål skall komma att upptaga tiden för öfriga angelägna ärenden. Hr Cederschjöld: Frih. Cederström har trott, att LagUtsk. icke ägt rättighet att göra den ifrågavar. framställningen, på grund af 37 §:n 1 morn. Riksd.Ordn., der orden lyda sålunda: Intet Utsk., Coustoch BancoUtskm ”allena undantagna, vare berättigadt att väcka frågor till af”görande i R. St:s plena, eller att upptaga andra ämnen än ”de från plena remitterade.” Det ifrågavar. ämnet är från alla Stånden till Utsk. remitteradt, och det måtte således vara Utsk:s rättighet att deröfver uttala sig i ämnets hela omfattning, enär Stånden icke bestämt någon gräns, inom hvilken Utsk. skulle stanna med sitt utlåt, eller uppgifvit vissa delar af Just.ombudsmannens berättelse, öfver hvilka, med det öfrigas uteslutande, yttrande af Utsk. finge afgifvas.
Med afseende derpå, att det upplupna räntebeloppet var högst obetydligt äfvensom att räkenskapen granskades af Läroverks-kollegiet, vågade jag anse en specifik låneräkning, för det ifrågavarande året, icke vara oundgängligen af behofvet påkallad. Sala den 5 December 1861, J. G. Westman, Rektor-skolce. 44 — 346 — Wexiö stifts Kensistorii underdåniga utlåtande, i anledning al Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid Konsistorii räkenskaper för år 1859. Med återställande af Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss af Rikets Ständers II evisorers vid granskningen af Konsistorii räkenskaper för år 1859 gjorda erinran, att vid räkenskapen icke, på sätt Kongl, cirkulärbrefvet den 17 September 1856 föreskrifver, finnas sammandrag öfver liufvudredogörelserna för stiftets Konsistorium och elementarläroverk samt hufvudredogöreise för Konsistorii kassor och fonder, får Konsistorium, sedan dåvarande redogöraren blifvit i anledning af samma erinran hörd, underdånigst upplysa, att ibland Kongl. Kammar-rättens till Konsistorium remitterade anmärkningar rörande ifrågavarande räkenskaper, hvilka, tillika med deröfver afgifne förklaringar, under den 18 nästlidne September till Kongl. Kammar-rätten återsändes, äfven funnits en likartad anmärkning med den, hvartill Rikets Ständers Revisorer vid sin granskning funnit sig föranlåtne, hvarjemte Konsistorium får afgifva det underdåniga utlåtande, att hvad sorn uti 1859 års räkenskaper kommit att förgätas blifvit uti de för år 1860 aflemnade räkenskaper iakttaget och skall för framtiden iakttagas. Konsistorium framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Ridr eller, utöfver nuvarande anslaget. 26,000 Ridr intill det år, hvarunder den höga förmälningen möjligen komme att ega rum och från hvilket års början detta Sveriges bidrag komme att, med ytterligare 17,000 Ridr, höjas till 53.000 Ridr; — att Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Eugenies handpenningar numera måtte upptagas till 25,000 Ridr, hvaraf pä Sverige belöpande tolf sjuttondedelar. eller i jemnt tal 18,000 Ridr, komme att med 8,000 Ridr öfverskrida Hennes Kongl. Höghets nuvarande anslag af 10,000 Ridr; — att ett särskildt anslag af 6.000 Ridr till utfodring af Hans Kongl. Höghet Hertigens af Östergötland stall måtte beviljas; — samt att, utaf de i nu gällande Riks-stat uppförda anslag för Hans Bih. till B. St. Kongl. Höghet Kronprinsen och Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan, tillsammans 177,000 Ridr, hvilka från och med sistlidne Augusti månad äro Stats-vcrket besparade, måtte under innevarande statsreglerings-period få utgå det äskade anslaget till Hennes Majit Enkedrottningen Josephina samt under år 1860 jemväl de begärda, anslags-förhöjningarne för Deras Kongl. Högheter Prins August och Prinsessan Eugenie, äfvensom det för Hans Kongl. Höghet Prins Oscars stall ofvanomförmälde utfodrings-anslag. Förutom högstberörda nådiga Proposition har Ståts-Utskottet genom remisser från Riks-stånden fått emottaga åtskilliga af Ledamöter derstädes^ afgifna yttranden och framställningar, som afse Första Hufvud-titeln, deribland dels från Borgare-ståndet ett anförande af Herr Ridderstad, hvilken ansett någon annan tillökning af denna Hufvud-titels anslag icke böra ega rum, än för att bereda Hennes Majit.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 19 Martil lSsö, S. D. Remitterades till Statsoch Banco-Utskotterii Kongl. Maj:ts den 5 dennas eftermiddagen på bordet lagde Nådiga proposition till Riksens Ständer, angående låne-understöd för Städerne Norrköping och Borås. Stats-Utskottet i 1:0 Kongl. Maj:ts den 1 r denne» på bordet lagde Nådiga Proposition till Riksens Ständer, om nedsättning i den årliga Saltpetter-gärden. 2:0 Herr Coyets, Carl Fredric, den 11 dennes på bordet lagde Memorial, angående Sjöförsvaret, jemte Grefve Grönstedts, Claes, i anledning deraf, denne dag, afgifne yttrande. 3:0 Herr af Tibells, Gustaf Wilhelm, den Ii dennes på bordet lagde Memorial, angående Riksens Ständers granskning af den under Kongl. Krigs-Collegium stållde PassevolanceCassan; jemte Herr von Hartmansdorffs, Augugust, i anledning deraf, afgifne yttrande. StatsBevillningsoch Serskildta Utskotten'. Grefve Posses, Carl Hindric, den 12 dennes på bordet lagde Memorial, angående en förändrad organisation af TullVerkets Styrelse och förvaltning. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Högvördige Präste-Ståndets den 5 dennes allåtne och den i5 derpå följde på bordet lagde Protocolls-Utdrag, innefattande remiss till BancoUtskottet af Herr Doctor Wallins motion , att en minnespenning må präglas i anledning af Hans Kongl. Höghet Kronprinsens och Hennes Kongl. Höghet Prinsessans Josephina af Leuchtenberg förestående Biläger, uti hvilken remiss de öfrige Riks-Stånden blifvit inbjudne, att sig med Preste-Ståndet förena; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att äfven för dess del uti berörde remiss instämma.
Wrd resan till Frank» rike har Hans Epcellence Grefwe von ff.58em, som torde wara den mäst compercnra domare, bcsökc Sru« teriet och meddelat wllsord om derlämmas fuukomligm goda tillstånd, och den stora kest ad, möda och inte!, ligence som Arrendatorn amvandt för arr hastigt kunna bringa det j sädant skick I min ranka bör huswud,föremålet wara erhällaud-tt as su! konstige» qo» da och wackra hastar, utan ustör,k: stiling, och >ckon« rracket wara mycket strängt, i a^eende pä winnand^t Den z ^Januari! af delta ändamål samt den möjliga förlusten af nägra tunnor spannemal ansett eisatt d>rigenom, att icke pengar gar ur landet till antastande af ett oundwike, ligt behof. Detta galler likwal endast i dek fall, akt ägendomen och Sruteri, inrättningen stola wara i samma hand. On Stuteriet möjligen kan fot eS mfb fullt behof af fourage och beke, och jorden icke deh mindre förmonligcn utarrenderas, bär jag dere, mot intet att, inwända da Grefwe ersät es de kostnader han nedlagt. Likasom jag i alia händel, ser är as den tanka, att Krons dagöwerken med penningar böra fa lösas, och endast in natura urgö. ras nagra ar, emedan annan ukwag kages till arbe, kareö anstaffande. friherre Llest-srström , sacob z
Arméens och det 4-’de för Flottornas Räkenskaper, enahanda Uppskattningar, i den nion fl re Krigs - Redogörelser afgifvits, vidare den 21 October och 20 November 1811 samt den 20 Januari och ig Mars 181S förevarit, samt and-’ teligen, att beloppet af sädane på omförmälte satt till början af April månad 1812 uppskatta-» de Krigs.Räkenskaper uppgått för: 1 Afdelningen till 103 Revisions-månader,- 5 Afdelningen till 67 D:o. 3 Afdelningen till 43 D;o. 4 Afdelningen till 98 D:o. eller tillhopa 313 Revisions-månader; hvarförutan Deputerade äfven tillkännagifva, i hvad rnon arbetet under den förflutna korta tiden medhunnits, jemte de åtgärder Deputerade i öfrigt ditintills kunnat vidtaga. Om ock Deputerade icke ägde uti Kongl. Maj^ts ofvanberörde Nådiga Proposition af den 21 December a 80g samt Riksens Ständers enhälliga fastställelse af deras Ståts-Utskotts år [1810 afgifne betänkande i detta ämne, en bestämd föreskrift sig gifven, att om Krigs-Redogörelse - och Revisions-Verket nu än vidare meddela. Riksens Höglofl. Ständer tillförlitlig och Dm g Mars: och fullständig underrättelse; sa skulle dock det vid Orebro Riksdag åt Deputerade lemnade hedrande förtroende, att med detta värf ytterligare fortfara, ovillkorligen påkalla en sådan förbindelse, den de i flerfaldigt hänseende med tillfredsställelse nu gå att uppfylla.
—. vaktare-tjensters ledighet, om upphörande af kungörandet i allmänna Tidningar, angående; Motion, remitt. till Ekon. Utskottets Utlåtande, Vill s 12, i3, bif. af PresteStåndet, IX 102, af BorgareStåndet, IX s 1 o4> af BondeStåndet, IX s 108, af Adeln, IX s 115. Underd. Skrifvelse, X 1. s 182. RiksdagsBeslutet, §. 44* Kyrkornas fastigheter och medel, angående ändring i nu gällande föreskrifter om vården af etc. Lagoch Ekon. Utskottets iG8 Betänkande, VII 3. i. s 85 — 99, afsl. af PresteStåndet, IX 3. s 47» bif. af BondeStåndet, IX 3. s 62, återrem. af Adeln, IX 3. s 69, Lif. af BorgareStåndet, IX 3. s 86. Ytterligare Utlåtande, Vll 3. 2. s 77, Lif. af Adeln, IX 3. s 341» lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX 3. s 35o. Underd. 44- Kämnärer och Rådmän, om Lefrielse för, från att ansvara för försummelsen, att insända DomLöcker; Motion, remitt. till Lagutskottet, 11 s ii5o. Utskottets Betäckande, Yll 1. s 28 — 3a, återrem. af PresteStåndet, IX s 89, Lif. af BondeSlåndet, IX s 96, återrem. af BorgareStåndet, ix s io5, af Adeln, IX s 112. Ytterligare Utlåtande, Yll 2. s 1088 — 1096, afsl. med vidtagande af särskildt Leslut, af BorgareStåndet, IX s 955, deladt af BondeStåndet, IX s 980, Lif. af Adeln, IX s 992.
Men de som efter en annan löpa, skola stor bedröfvelse hafva; jag vill icke offra deras drickoffer med blod, eller föra deras namn i minom mun. Men Herren är mitt gods och min del; du uppehåller min arfvedel. Lotten är mig fallen i det lustiga; mig är en skön arfvedel tillfallen. Jag lofvar Herran, den mig råd gifvit hafver; tukta mig också mine njurar om nattena. Jag hafver Herran för ögon alltid: ty han är mig på högra handene; derföre skall jag väl blifva vid mig. Derföre gläder sig mitt hjerta, och min ära är glad, och mitt kött skall säkert ligga. Ty du skall icke låta mina själ uti helvete; och icke tillstädja, att din Helige ser förgängelse. Du kungör mig vägen till lifvet; för dig är glädje tillfyllest, och lustigt väsende på dine högra hand evinnerliga. En bön Davids. Herre, hör rätthetena; gif akt uppå mitt rop, förnim mina bön, den icke utaf en falsk mun går. Tala du i mine sak, och se du uppå hvad rätt är. Du pröfvar mitt hjerta, och besöker det om nattena, och ransakar mig, och finner intet; jag hafver satt mig före, att min mun icke öfverträda skall. Jag förvarar mig i dina läppars orde, för menniskors gerningar, på mördarens väg. Behåll min gång på dinom stigom, att min steg icke slinta. Jag ropar till dig, att du Gud ville höra, mig; böj din öron till mig, hör mitt tal. Bevisa, dina underliga godhet, du, deras Frälsare, som trösta uppå dig, emot dem som sig emot dina högra hand sätta. Bevara mig såsom en ögnasten; beskärma mig under dina vingars skugga; För de ogudaktiga, som mig förhärja; för mina ovänner, som efter mina själ stå allt omkring. Deras fete hålla tillsamman; de tala med sin mun stor ord. Hvar vi gå, så äro de kringom oss; sina ögon ställa de derefter, att de måga slå oss till jordena; Såsom ett lejon, som rof begärar; såsom ett ungt lejon, som i kulone sitter.