Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Innan beslut i ett ämne fattas, bör mogen öfverläggning hafva föregått, och beslutet sedan förblifva orubbligt. Jag vill nu ej ingå i undersökning om beskaffenheten af våra representativa former; men så länge de qvarstå, böra vi visa dem aktning och ej ens för vinnande af ett godt ändamål frångå dem. Jag afstyrker inbjuda. Frih, Gederström, Jac.: Lika med Hr Cederschjöld afstyrker jag inbjuda, nu. Det är möjligt, att jag kommer att tillstyrka den, sedan Utsk. uppgjort sammanjemnkn:sföfslag och man fått se resultatet af de olika besluten. Först då torde inbjuda, vara nyttig; nu leder den till oordning. Frih. Boye: Skillnaden emellan motion och reservation består deri, att på motion begäres Ståndets beslut, ej så på reservation; men på det sätt Hr Stråle framställt saken, skall det vara mig likgiltigt, om min framställning anses som motion eller reservation. Frågan angår urskiljande af det civila och rent oeconomiska af saken. Om detta vinner fullbordan, är jag obekymrad, under hvad namn det sker, och jag hoppas, att, sedan PresteSt:s inbjudn. är afgjord, min fråga blir föredragen. Hr Stuart, Garl Gust., Sedan Frih. Boye nu begärt den af Hr v. Troil väekta fråga om inbjudn. på bordet, torde all vidare discussion derom i detta plenum vara öfverflödig. Hvad åter angar Frih. Boyes egen motion, lärer den komma att förfalla, då Frih. ej ställt sig 49 § Biksd.Ordn. till efterrättelse, som bjuder, att om en muntlig framställning blifvit lagd på bordet, skall en afskrift deraf sednast i nästa plenum aflemnas, hvilket Hr Frih., enligt hvad Ridd.secret. redan upplyst, likväl uraktlåtit. Den a3 Mars. Frih. Boye: Om det är en sanning, att jag förlorat min rättighet att göra motion, så måste R. o. Ad:s heslut ändock stå fast. Ståndet beslöt att lägga min motion på bordet och alt den skulle förekomma lill pröfning, sedan betänk, blifvit afgjordt.
Ståndet biföll bifogade Utlåtandet Litt. D.. angående Jlantals-penningarnes beräknande, med undantag allenast af 3 mom. sid. 24, deruti Utskottet hemställt, ~aM mantals-p enning arne hädanefter må beräknas frän fyllda 18 år och i de fall, dä, enligt hittills gällande stadganden, befrielse derifrån efter 63 års ålder tillgodonjutes, vpphöra med fyllda 60 är,'1'1 hvilket moment återremitterades; och ansågs till följd häraf den i förevarande punkt föreslagna beräkning jemväl böra återremitteras. Hvad Utskottet i återståendedelar af ifrågavarande Utlåtande N:o 33 föreslagit och yttrat blef af Ståndet godkändt. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 52, i anledning af väckta förslag dels om indragning af en del Biskops-embeten, dels om undersökning angående Biskoparnes löne-inkomster och dels om Biskops-prebendenas förseende med särskilda Kyrkoherdar, hvarvid Ståndet stadnade i följande beslut: Utskottets i första punkten gjorda hemställan, det någon åtgärd i anledning af Riksdags-fullmäktigen Nils Hanssons yrkande om nio Biskops-embetens indragning icke må af Rikets Ständer vidtagas, bifölls. Beträffande innehållet af de underdåniga framställningar, som i 2, 3 och 4 punkterna blifvit föreslagna, beslöt Ståndet, som ogillade hvad Utskottet i nyssberörde punkter tillstyrkt, för sin del aflåtande af en underdånig skrifvelse i öfverensstämmelse med det förslag, sorn förekommer i Prosten Milléns reservation och som läses å Betänkandets 12 sida. Hvad Utskottet tillstyrkt med afseende på den del af Riksdags-fullmäktigen Anders Pehrssons motion, som omförmäles i sista punkten, godkändes. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet.
Aldrig skall jag glömma, med hvilket intresse jag smög mig till att bläddra i den latinska grammatikan, allt under grufligaste ängslan tör att därunder blifva öfverraskad af ägaren till skatten och naturligtvis utskrattad och förhånad. » En lycklig tillfällighet förskaffade mig till slut dock en » lärd » vän, till hvilken jag med vördnad blickade upp, och på hvilkens bistånd jag började hoppas för utförandet af mina små planer. Det var en lärare i församlingens kyrkskola, som hyrde ett rum af min mor. » Magistern » hade godt hufvud, var skämtsam och jovialisk, egenskaper, som allt för länge hållit honom kvar vid Fyris ' strand och kanske bidragit därtill, att både kassan och resurserna en vacker dag voro slut. Magistern och jag blefvo inom kort goda vänner, och snart blef jag så dristig, att jag föreslog honom att lära mig latin. Min lärde vän såg på mig med en min så bestört, som om han fruktat, att jag med ens förlorat det lilla förstånd, jag förut ägt, och mumlade blott: » Kära barn, det vore då allt för bedröfligt, om jag här i Stockholm skulle taga mig till att läsa latin med flickor. ' » Hvarpå magistern nervöst ryckte till sig hatt och kappa och rusade på dörren. » Nästan gråtfärdig och öfvertygad om, att jag framkommit med en högst opassande begäran, beslöt jag att för framtiden behålla mina planer för mig själf; men det dröjde dock ej så synnerligen länge, innan jag glömt min föresats och helt plötsligt kom att föreslå magistern att söka bli professor i Upsala, på det jag skulle kunna fä åhöra hans latinska föreläsningar — professor i annat ämne drömde jag ej om, liksom jag ej heller hade någon tanke på, att föreläsningarna ej skulle vara tillgängliga för mig eller hvem som helst. Men då måste magistern skratta och bad mig icke fresta honom att vända tillbaka till en plats, hvarifrån hela hans släkt med lock och pock lyckats draga honom. Och så föllo alla mina förhoppningar i grus. » Å r förgingo; min håg för läsning hade icke gått öfver, men min lefnadsställning hade blifvit betydligt förändrad. Det hem jag nu ägde och det namn jag bar voro en vördad fostermoders.
Den, som säljer bränvin i mindre belopp, än hvartill han enligt l:a eller 2:a §§. i hvarje fall är berättigad, bote, första gången från och med 10 till och med 20 R:dr, andra gången från 20 till och med 40 R:dr, och tredje gången, äfvensom der förbrytelsen oftare sker, hvarje gång frän 40 lill och med 80 R:dr. Herr Braunerhjelm har begärt få antecknadt, att de flesta besluten uti förevarande ämne blifvit hos Utskottet lättade vid tillfällen, då han icke varit närvarande. Herr Hjärne, Harald, har mot förslaget till förordning i ämnet anmält reservation. Af Herr v. Hartmansdorff, Aug.: §. 2. Här instämmer jag hufvudsakligen med Friherre Raab, men går ännu längre. Genom föreskriften att minuthandlare med bränvin icke fä, i stad, sälja mindre än j och å landet minst 1 kanna, försvåras och torde, synnerligen på landet nästan alldeles, förhindras uppkomsten af minuthandel med bränvin, eller s. k. hränvins-magasin, der rusdrycker icke få på stället förtäras. Dylika försäljningsställen borde dock gynnas framför krogarne, der bränvin må på stället förtäras, och der frestelsen alt sitta qvar är så förledande och så farlig för kunderna. Om man, på hränvins-magasin, linge, likasom på utskänknings-ställe, försälja huru litet belopp som helst: så torde på landet, der en hvar, utom lösdrifvaren och tiggaren, hörer till något hushåll, och der följaktligen ingen behöfver att på krog taga sin föda, något dylikt näringsställe kunna i en socken alldeles umbäras, samt kroglefnaden derigenom förekommas, utah att ens den fattige kunde klaga deröfver, att man nödgade honom köpa mera bränvin, än han ville, så framt han skulle erhålla något. Äfven i städerna kunde krogarnes antal betydligt förminskas, och frestelserna till dryckenskap i samma mån undanrödjas, om minuthandlare med bränvin linge sälja huru litet belopp som helst.
Den 25 Februari f. m. 507 underlåta att betyga min lillfredställeise och, om jag så får säga, mili tacksamhet för denna Nåd. Propos. För den, som under loppet af nära 20 år oaflåtligen arbetat för verkliggörandet af de grundsatser i afseende å tull-lagstiftningen, som i oflanäinnde handling blifvit uttalade, måste det vara förlåtligt, om han med en känsla af liflig tillfredsställelse finner, alt de åsigler, han förfäktat, ändtligen förmått genomtränga fördomarnes isskorpa och blifvit uptagna af landets Regering, aldrahelst då han under striden för dessa idéer, af deras motståndare bemötts med en sådan intolerans, att t. o. m. på detta rum citerats beskyllningar, alt den, som ifrade för liberala tullbestämmelser, vore köpt af Engelsmännen. lag kan icke heller uraktlåta att hembära min upriktiga, om än ringa hyllning till Chefen för Finans-l)epart:t för den klarhet och följdriktighet, hvarmed han yttrat sig i detta ämne, dervid jag tillika särskildt får uttrycka den önskan, att BevillntsUlsk. måtte gå Regeringen till mötes i afseende å en artikel, sorn jag för min del anser vara särdeles vigtig, nemi. jern, hvars tullfria införsel blifvit föreslagen. lag säde, att jag ville tillåta mig fästa särskild upmärksamhet å denna artikel, emedan jag varit nä stan den enda inom Svenska Representationen, som redan för flere Riksdagar sedan vågat ifrågasätta, alt utländskt jern kunde få tullfritt införas, och detta just på de skäl, som nu i StatsRåds-prot:t till den K. Propos:n finnes framställda, nemi. att jag ansett en sådan införsel icke vara skadlig för den Svenska jernhandteringen hvars produkter genom sin dyrbarare beskaffenhet äro hufvudsakligen ämnade för den utländska marknaden der de alltid böra linna afsättning.
Emellertid hafva Statsverkets förluster, i mån af räntepersedlarnes stigande i förhållande till 20,779 » » anslaget till proberkammaren . 10 » » 12 Stats-U(skottets Utlåtande M 109. till penningevärdet, oupphörligen ökats så att de, på sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande upplyst, numera uppgå till omkring 20,000 R:dr R:int årligen förutom en högst betydlig minskad afkastning af jordbruket, hvilken icke kunnat lill siffran beräknas. Med afseende å dessa förhållanden, har Utskottet icke ansett lämpligt att afbida den lid, då ränteersättningsfonden hunnit fullständigt samlas, helst derjemte öfverenskommelsen om densamma icke erbjuder all den fördel, som i ena eller andra afseendet vore att önska. Väl bar Statsverket genom berörda öfverenskommelse blifvit tryggadt för framtida förlust å de genom 1743 års kontrakt utarrenderade ränlorna af de sex nedre Salbergs socknar, men genom bergslagets förbehåll, att någon rubbning dervid icke finge ega rum hvarken i Sala stads privilegier af år 1624 eller transporten af silfververket till bergslaget den 20 Januari 1682 och stadfästelsen derå den 9 September 1741 med hvad deraf härflyter rörande tionden, mvntarelönen och slagskatten, eller förlänade rättigheter till konststatens underhållande med dammar och vattenledningar m. m., komma likväl att fortfarande qvarstå åtskilliga olägenheter, hvaribland hufvudsakligen äro att märka de för silfververkets behof på driftvatten verkställda uppdämningar, genom hvilka 333/i6 mantal måst förmedlas till 9’/i6 mantal samt mer än 2,000 tunnland jord af särdeles god beskaffenhet och för odling tjenlig hålles vatteudränkt.
Då Kongl. Maj:t i anledning af Commerce-Rådet Björnbergs anförde underdåniga besvär, genom Nådigt Utslag d. 3 Martii 1821, förklarade, att Allmänna Magazins-Directionens d. 15 September 1817 och 2 Martii 1818 tagne beslut, rörande Commerce-Rådets Liqvid-Skulder för äldre och sednare årens Arrende af Brännvins - brännings-, distilleringsoch försåljnings-rättigheten, uti Staden Götheborg, samt Götheborgs och Bohus Låns Skärgård, ej kunde komma under Nådig pröfning, utan åter försatte målen , såsom varande af tvistig egenskap, uti samma skick debefunnos, innan Kongl. Directionens öfverklagade beslut meddeltes, blef äfven af Kongl. Maj:t åt Dess Allmänna Magazins-Direction i Nåder öfverlemnadt, att emot Commerce-Rådet Björnberg i laga ordning låta anställa den talan, hvar - io3o Slats-lJtskoltcts Betänkanclen. till Kongl. Directionen kunde finna sig befogad. Den förklaring som Kongl. Directionen gifvit åt Kongl. Maj:ts nyss omformålte Nådiga Utslag, och hvarigenom Kongl. Directionen, medelst vänlig öfverenskommelse, under d. 17 September sistforlidne år, ej allenast tillerkänt Commerce-Rådet Björnberg en afskrifning å de för äldre åren i Liqvid uppförde Skulder, till ett belopp af b,487 R:dr 14 sk. 11 r:st.
I anledning häraf får Krigs-hofrätten i underdånighet anföra, att då Eders Kongl. Majits och Rikets Stats-kontors anordningar å de af Krigs-hofrätten till skrifmaterialier — 324 — m. m. reqvirerade belopp städse innehållit, att medlen å Krigs-hofrätten disponerades •cemot redovisning», hvaremot någon föreskrift om afgifvande af redovisning för hyresmedlen icke förekommer hvarken uti Eders Kongl. Maj:ts ofvan omförmälde nådiga bref af den 30 Mars 1860 eller uti Kongl. Stats-kontorets anordning å beloppet, Krigs-hofrätten förmodat någon vidare redogörelse för berörde medel icke erfordras, än vederbörande tjenstemnns i Krigs-hofrätten, som erhållit uppdrag att desamma lyfta, qvitto å anordningen; men att, efter det Krigs-hofrätten af Revisorernes anmärkning erfarit, att sådant icke finnes tillfyllestgörande, Krigs-hofrätten, som det synts att, då hyresmedlen icke utgå af förslagsanslaget till skrifmaterialier och expenser, utan af Andra hufvudtitelns besparingar, redovisningen derföre icke bör inblandas uti den redogörelse, som afgifves för de belopp, hvilka å förstnämnde förslagsanslag reqvireras, förständigat vederbörande, att för framtiden öfver hyresmedlen upprätta samt till Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätt insända särskild, af behöriga verifikationer åtföljd räkning; hvarjemte Krigs-hofrätten underdånigst får öfverlemna bevis af Grosshandlaren och Riddaren af Eders Kongl. Maj:ts Wasa Orden Carl Gustaf Cervin, som under hyresåret från den 1 April 1860 till samma tid 1861 var egare af huset N:o 10 vid Karduansmakaregatan, att hyran för samma år blifvit i rätt tid betald. De i nåder remitterade handlingarne återställas i underdånighet. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
På grund af de utaf Hr af Billberg i dess reservation anförda skäl, och med öfvertygelse om, att en för högt uppdrifven beskattning genom ökad bevillning å spelkort skall medföra den verkan, alt ökade underslef komma deraf att blifva en följd och att fabiikanterne skola söka undvika att erlägga beskattningen än mera än förr, (ty man har exempel på att det finnes ett betydligt antal hallstämplade kort, som ej äro försedda med bevilln.stämpel), tror jag ej att man bör vidare förhöja densamma å denna fabrikation. Om man också lyckats alt tillvägabringa en ökad inkomst för Staten genom den förhöjda beskattning, som vid sista riksdag lades å spelkort, så kari försöket att ytterligare uppdrifva statsintraden i delta afseende misslyckas och afgiften i stallet blifva mindre. Så val på de skill, som reservanten Hr af Billberg, som med anleda, af hvad Hr Stuart anfört, anhåller jag om återremiss af detta betänkande. Hr Stuart: I anledn. af Gr. Mörners yttrande, att det vore skäl att förhöja afgiften å kortfabrikationen derföre att frihet för ifrågavar. afgift blifvit beviljad vid exporten af kort, får jag upplysa, att denna förmån redan är genom en författning tillerkänd korlfabrikanterna, och att således härigenom ingen ny fördel för framtiden blifvit dem beredd. Jag kan nu ej erinra mig datum då författningen härom utkom, men det skedde i början af 1820-talet. För öfrigt får jag till milt förra yttrande i denna fråga tillägga, att den landshöfding, som på Ulsk:s afdelning deltagit i detta ärendes behandling, och som ej erfarit bristen af medel till ersättning åt dem, som förrätta kortstämpling, möjligen varit ifrån ett län, der ingen kortfabrik finnes. Äfvenledes anser jag mig böra nämna, att åtminstone här i Slockholm, hvarest jag, till följe of min innehafvande tjenstebefattning, ägt tillsyn vid kortstämplingen, antalet af stämplade spelkort betydligen aftagit efter åren i836 och 1837, hvaraf torde kunna slutas, alt ansenliga underslef i afseende å omförmälda stämpling under de sista åren ägt rum.
Vi hafva dock funnit sådana å flere af de firmors montrer, som vi här ofvan uppräknat, men i främsta rummet fästa vi oss vid Mölnlyckes stora monter, fullsatt med präktiga tyger i smakfulla mönster och äfven genom sin prisbillighet och sin styrka samt färgernas äkthet egnade stt slå an på den besökande dampubliken. Drags bolag, Norrköping, är säkert välbekant för de flesta af mina läsarinnor, och jag vill endast lägga er på hjärtat att framhålla för edra kära, oförståndiga gubbar och brö- der, att så länge vi hafva sådana tyger af svensk tillverkning, som dem, hvilka levereras från Drag i Norrköping och Wallbergs fabriker, Slottsmöllan, så böra de göra till vilkor, att deras skräddare lemna dem kcstymer af svenskt ylletygDe bli lika eleganta för det, på samma gång som de göra en icke så liten årlig besparing. Trikåvarorna hafva på senare tid börjat spela en stor roll inom beklädnadsindustrien, det märker man bland annat af härvarande utställning, där branschen är representerad af rätt många utställare, som i allmänhet hafva goda varor. Vi fästa oss särskildt vid Karlstads yllefabriks läckra och mjuka schalar, vid Pehrssons, $• C:o, Ulricehamn och Åug. Clcesons, Svenljunge, trikåvaror af alla slag o c h sist, men ej minst, vid G. Wiechels, Norrköping, utställning af liknande artiklar. De utställningar af färdiggjorda kläder, som finnas å Göteborgsutställningen, äro icke många, men däribland finnes åtskilligt, som visar, att damerna i rikets andra stad ej behöfva gå långt för att få en toalett, som är både modern och dyrbar, ifall man nu nödvändigt vill hålla på det senare. Henrik Ahlberg o c h Bertha Hedenskog draga försorg o m vackra o c h smakfulla klädningar, Maria Andersén om intimare, men därför icke mindre oumbärliga saker. Två stora göteborgska kappfirmor, Axel Gillblad § C; o o c h J. A. Wettergren $• C:o täfla om nöjet att få förse er med präktiga ytterplagg af modernaste fashion, finaste stoff o c h arbete. Båda dessa firmor höra till de främsta i sitt slag inom Skandinavien.
Stödet består af 2 lister o m 12 cm. och en tvärlist o m 11 cm. och fästes 5 cm. från öfre ramlistens hörn. Equus. Näsduksetui. Om man har mönster på en stjärna (fyrkantig) till ett sängtäcke, är denna mycket lätt åstadkommen. Stjärnan bör minst vara 25 cm. i fyrkant och virkas med cremefärgadt bomullsgarn samt förses med en liten virkad udd i kanten. Den fordras sedan med litet ljusblå satin. Alla fyra hörnen vikas tillsammans på midlen och fasthållas med en liten ljusblå rosett. kelse o c h pliktuppfyllelse, skall under sin u p p - växt, äfven utan lärmästare, Madame * bereder oss sorger. Men XX. En kär julklapp till fästmannen blir troligen en af fästmön själf förfärdigad ram med plats för två fotografier, ej fästmöns och fästmannens, utan endast hennes. Af hvad material ramen göres, beror helt och hållet på egen smak, men den bör vara i, form af en palett, 25 cm. hög. Längst upptill venster göres en oval utskärning för ett mindre porträtt och längre ned till höger en liknande för ett större porträtt. Beroende på om ramen är broderad på plysch, målad eller etsad, broderas, målas eller etsas under den öfre ovalen ordet » förr » och under den nedre ordet » nu ». Nu sätter fästmön i den mindre ovalen ett af sina porträtt som barn och i den större ett af sina sista. Om man vill, kan ramen prydas af någon liten enkel blomma, t. ex. en förgät-mig-ej. Julklapp till mor. För att kunna bibehålla korgar snygga invändigt brukar man j u vanligtvis bekläda dem med papper. Men då sådant ofta behöfver ombytas, och papper ej heller ser så prydligt ut, kan man med fördel använda vaxtaft eller oljeduk i dess ställe. Till såväl torgkorgar som andra i hushållet brukliga korgar utklippas pappersmönster, efter hvilka man sedan klipper stycken af tjock gul vaxtaft. Dessa stycken sammanfogas på afvigsidan medels kastsöm. Till bättre korgar kan man lägga styckena något in på hvarandra och sammanfoga desamma medels » kråkspark » på rätsidan.
Riksgälds-kontor för en del af det från riksstatens sjette hufvudtitel utgående årsanslag till Teknologiska Institutet, dels ock summan af de lån, med hvilkas återbetalning särskildt anstånd blifvit af Kongl. Maj:t i nåder medgifvet, hvilka afdrag tillsammans utgjorde 180,950 R:dr 65 öre, och derjemte blifvit afräknade de 750,000 R:dr, som, enligt Kongl, brefven den 9 December 1818 och den 5 Maj 1841, böra till så kallade förlagslån användas, så antogs återstående tillgången för alla till lån i vanlig diskontväg berättigade idkare utgöra 2,987,688 R:dr 30 öre, hvarefter och sedan för den särskilda lånerätt, som på grund af Diskont-reglementet tillkommer Eskilstuna fristads manufakturister och deras förläggare, af hvilka 104 bland de förstnämnde anmält sig för ett tillverkningsvärde af 853,808 R:dr och 4 bland de sednare för en förlagssumma af 333,925 R:dr, blifvit ytterligare afsatte 417,318 R:dr 24 öre eller 33^ procent för manufakturisterne och 39J procent för förläggarne. behållna tillgången för den allmänna iånerätten beräknades till 2,570,370 R:dr 6 öre. Denna summa, fördelad mellan de i samma lånerätt deltagande idkare, lemnade en lånerättsprocent, för första klassens idkare af 8£ procent, för andra klassens af 6^ procent och för tredje klassens af 4^ procent, eller för första klassens omkring J procent, för andra klassens omkring i procent och för tredje klassens omkring J procent mera än Iånerätten nästföregångna året utgjorde.
N:o in5 i frågan om försäljning till skatte, dels af kungsgårdar och kronolägenheter, dels af kyrkohemman och boställen. Frih. Boye, Ludv.: Jag kan icke, emot min öfvertygelse, bidraga till bifall af betänk. Jag måste vid detta tillfälle upprepa grundsatsen, att vi äro skyldiga efterverlden redovisning för hvad vi här göra. Utaf denna redofordrande efterverld väntar jag mig den fråga: med hvad rätt underlåten J att lemna till Edra efterkommande, hvad J fått af Edra förfäder? Jag är öfverlygad, att om en sådan princip, som den nu ifrågaställda, för 100 år sedan blifvit antagen, hade vi nu icke haft något att sälja. Jag begär afslag å betänk., eller om andra meningar yppa sig, vill jag inskränka mig till yrkande af återremiss. Frih. Raab, Adam Christ.: Det är egentligen angående försäljning af militiseboställen, som jag ämnar yttra mig. Utsk. har sagt: ”Beträffande frågan om försäljning till skatte ”af de militiaeoch civilstaterna upplåtna boställshemman, ”så och enär skatteköp derå, enligt gällande författningar, är ”bestämdt förbjudet, och ej några öfvervägande skäl förefin”nas till ändring härutinnan, anser Utsk. de derom gjorda ”motioner böra förfalla.” Mig synes, att ändamålet med Ständernas sammanträden är att åstadkomma upphäfvande af föråldrade och olämpliga författningar samt tillvägabringände af andra, hvadan Utsk:s raisonnement i det afseendet icke synes förtjena någon uppmärksamhet. Äfven måste jag bekänna, att det skäl, Utsk. anfört, som skulle följderna af förslagets antagande icke vara tillräckligen undersökta, före n fl. 47 3jo Deu a9 Augusti f. m. faller mig oriktigt; ty år 1818 begärde Ständerna, att K. M. i nåder måtte anbefalla undersökning, huruvida de synliga fördelarna öfvervägdes af några möjliga olägenheter. Tåg förmodar, att sådant icke blifvit utan påföljd.