Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag i denna sak ej ser någon sannolikhet att segra (och 252 Den 16 September. jag betviflar att någon annan inom Ståndet kan tro och hoppas, att de öfriga Stånden skulle i detta fall rätta sig efter R. o. Ad:s beslut), och när man såsom jag med visshet förutser utgången, så kan jag ej anse annat, än grannlagenheten ålägger åtminstone mig, att antaga inbjudningen, och ej vilja drifva de andra Stånden att votera, då saken ej är af utomordentlig vigt. Jag tillstyrker derföre, att R. o. Ad. mätte antaga inbjudningen. DA nu öfverläggningen förklarades vara fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga Utsk:s inbjudning till instämmande i Presteoch BorgareStms i ämnet fattade beslut, ropades starka ja, blandade med nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja öfvervägande, samt R. o. Ad. fann att till följd häraf den af Utsk. föreslagna votens-propos. hade förfallit. Föredrogs och biföllos LagUtsk:s d. 14 dennes på bordet lagda betänk :n: N:o 70, i anledn. af väckt motion om skyldighet, att låta inteckna vid köp af fast egendom gjort förbehåll att, emot hestämd summa, få densamma återlösa; och N:o 71, i anledn. af väckte motioner, ang:de rättighet för underdomaren att förklara ogift qvinna myndig. Föredrogs och biföllos Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Ulsk:ns d. 14 dennes på bordet lagda betänkm: N:o 45, i anledn. af väckte frågor om ändring i sättet för klockares och orgelnisten antagande; N:o 46, i anledn. af väckt fråga om ändring af 51 § 2 mom. uti K. instructionen för landtmätare i riket d. 4 Maj 1827; och N:o 47, i anledn. af väckt fråga om medborgarerätt för den, som förvärfva!1 fast egendom inom riket. Föredrogs och lades till handlingarne
Ehuruväl nu, enligt hvad Fullmägtige upplyst, biträde af den vid Riksgäldskontoret anställda husdräng måst, alltsedan en kammardrängstjenst i slutet af 1830- talet indrogs, påkallas för vaktgöringen och uppassningen hos Fullmägtige, samt särskild årlig vedergällning för detta biträde städse ansetts böra bemälde husdräng tillerkännas, enär den för honom i staten upptagna aflöning understiger kammardrängslönen, har, vid det förhållande att Utskottet härnedan kommer att tillstyrka förhöjning i anslaget till belöning för extra arbeten, utaf hvilket anslag vedergällning till bemälde husdräng hittills utgått, Utskottet ansett sig icke böra till Fullmägtiges i ofvanberörda hänseende gjorda framställning tillstyrka bifall. 1 sammanhang med ofvan anförda framställningar hafva Fullmägtige fästat upp märksamhet derpå att, ehuru den särskilda inkomst, som från äldre tider under namn af ljuspenningar åtnjutits af alla i allmän tjenst anställda personer, numera upphört för de ordinarie tjenstemännen samt vaktbetjeningen vid Riksgälds-kontoret, och ehuru redan vid 1850 osh 1851 års riksdag beslöts, att Ijuspenningarne för extraordinarie tjenstemän och vaktbetjente icke skulle vid Statens embetsverk komma att vidare utgå, utan extraordinarier i stället tilldelas gratifikationer, dertill ett särskildt ärligt anslag då beviljades och å Riks-staten uppfördes, hade någon sådan tillgång allt hittills icke blifvit af Rikets Ständer anvisad för att vid Riksgälds-kontoret kunna mot dylika gratifikationer utbyta de extraordinarie betjeningen derstädes tillerkända ljuspenningar, hvarföre dessa fortfarande utgått med tillämpning af Rikets Ständers derom vid 1840 och 1841 års riksdag fattade beslut, hvarigenom 8 tjenstgörande extraordinarie Kanslister och Kontorsskrifvare samt 4 extra Kammardrängar årligen tillädes kontant ersättning, de förre för 10 tt hvita vaxljus och de sednare för 1* Ltt talgljus Slats-Uiskottett Memorial N:o 223. 9 talgljus hvardera.
Det tyckes vara 3$4 &*n U Oettier *.~m. gifvitj att ConstifutionsUtskottet är i behof af att känna, hvad RiddarhusUtskottet härutinnan tillgjort, och jag anhåller derföre om proposition derpå, att RiddarhusUtakottets Memorial må få beledsaga remissen. Herr von Haitmanidorjff: Sedan jag förnummit, att Herr Hjerta inskränkt sitt yrkande der. hän, att ProtocollslJtdraget må blifva fullständigt, har jag visserligen ej något att deremot invända. I anledning åter af Grefve Cronhjelms anhållan, att RiddarhusUtakottets Memorial måtte åtfölja remissen, får jag anmärka, att ConstitutionsUtskottet ej kan ingå i bedömmande af sjelf, ▼a hufvudfrågan, utan blott yttra aig öfver formen, hvilket synes kunna ske, utan remiss af sjelfva Memorialet. Grefve Cronhjelm: Den af mig gjorde begä. zan torde så mycket mera böra bifallas, som Rid. darhusUtskottets Memorial just innehåller en vederläggning af de skäl, man anfört för den satts, att förslaget skulle vara mot Grundlagarne stridande, ' och då Herr Grefven och LandtMarskalken ej gillat Utskottets framställning, synes det mig vara så mycket större skäl, att lemna Con•titutionsUtskottet del af berörde Memorial. Herr Hjerta: 55 §. Riksdagsordningen stadgar, att målet skall förvisas till ConstitutionsUtakottet. Jag frågar nu, om målet kan vara nå« got annat, än Memorialet. Jag anhåller derföre, att detsamma må få åtfölja remissen, hvarigenom ookså ändamålet lättare vinnes, än genom et! t)m 11 Oetober e, nt. 325 ProtocollsUtdrag , möjligen alltför korrt och ofull; ständigt. Hans Excellens Herr Grefvi af Wetterstedt t Jag torde få underställa Höglofl.
Detta är hvad, jag ansett inig skyldig anföra, till beredande af en återremiss af Statsutskott ets förevarande Betänkande. Och då Dpi 2 April c. m, 30 j; Utskottet genom den Tabell jag nu bar åran aflemna, såttes i tillfälle att se i den minsta detaille, hvad hvar och en af ifrågavarande tjenstemån åger, att för sin bergning påräkna, hoppas jag att Utskottet deraf skall hämta en anledning, att till förmon för dem göra ett undantag från den vanliga principer*. Hvarjemte Friherre Cederström till Proto.- collet aflemnade en så lydande Uppgift på KronoFogdarnes och HärackSkrifvarnes Löner uti Gottlands Län för År 1822. KronoFogden i Norra Häradet, FältKammereraren Laur. Bahrt; Banko, Indelt Lön 5o R:dr, som med förvandling efter 1822 års Markegång utgör 289: 47: Contant Lön ' 5o: Resepenningar, O indel te 10: - Procent på Brännvinsskatten 54:; 16; 7 D:o på Saltpctter Uppbörden , 8: 28: 6 - t—-— 3 90; 4,4} i Hvarifrån afgår: Underhåll för en Skrif, vare, som för biträde, vid göromålens bestridande, är nöd - 202 Den 7 April e, m. vändig, har i Lön 33 R:dr tili föda 16 sk. Banco om dagen x55: — Rese-kostnader i och för tjensten, efter den nogaste beräkning . 70: — _ Skrif-materialier 20: 245 R:dr. Behållning till föda och kläder KronoFogden i Södra Häradet, Herr Assessorén Pehr Dahm. Indelt Lön 5o R:dr Banco, som med förvandling efter 1822 års markegång utgör 2g5: 18: 4 Contant Lön 5o; . Resepenningar oindelte i3; Procent på Brännvins skatten 35: 3: 5 Dito på Saltpettern . 8-' 28: Hvarifrån afgår:
Våra underofficerare äro icke numera detsamma som för 3o a 4° år sedan. Man har större fordringar på dem, men har dock till bety<11 ig grad minskat deras inkomster. Det är svårt att vid regttena få skickliga underofficerare; och ofta måste man åtnöja sig med dem, som icke hafva stort företräde framför soldaten, hvarken i allmän bildning eller skicklighet i yrket. Jag anser således, att det ringa befäl vi äga är högst behöflig t, och då man derjemte betänker, att afdrag måste ske för i eg:tets jägare och de officerare , som äro anställde i stabs-ljenslgöring eller bortcommenderade från regrtet; så finner man det nuvar. befälet i högsta grad inskränkt i förhållande till hvad som fordras. Jag kan således icke annat än dela den öfvertygelse, att StatsUtsk., vid närmare eftersinnande och bättre betänkande af ämnet, skall frångå sitt nu förevar, utlåt, och tillstyrka de anslag K. M. begärt. Jag vill äfven yttra några ord om den i StatsUtskts utlåt. uttryckta tanke, att reg:tena skulle kunna sammanslås. Reg:tena äro redan så stora, att hvart och ett med dertill hörande beväring nödvändigt måste utgöra brigad , och det är just nödvändigheten deraf, sorn inom armeen bibehåller regtts-indelningens ide'e. Eljest vore en annan organisation kanske ändamålsenligare; då hvarje reg:te mäste ut i fält på 4 Den 9 Maj f. m. a 5 bataljoner, så utgör det en brigad, och är att i krig såsom sådan anses. Hvad åter beträffar Utskrs afslag på det äskade anslaget till större öfningsläger, får jag äfven nämna , att Utsk. här, såsom vid alla andra punkter, erkänner ide'en vara riktig, men i utförandet glömmer bort den. Jag vågar fästa StatsUtsk:s uppmärksamhet på hvad man i den delen tänkte och yttrade under den förra s. k. frihetstiden, och får derföre taga mig friheten att uppläsa ett K. bref till Krigs-coII:m af den 12 Nov. 1766, hvilket är grundadt på Ständernes framställningar om denna angelägenhet.
Bil. E. Sammandrag af vakansafgiftcrne för nya ordinarie roteringeu efter 1856—1860 årens ntnrkcgångstaxor. Upsala Stockholms Kronobergs Jönköpings Skaraborgs Vestmanlands Östergötlands Södermanlands Elfsborgs Kalmare lön » » » » Jönköp, regne Kalmar regne Stora Kopparbergs » Örebro » Öland Wermlands Gefleborgs Vesternorrlands Vesterbottens Gottlands Malmö Christianstads Blekinge Nerike Bergslagen . Gestrikland . Helsingland . Hallands Göteb, och Bohus » Jemtland och Herjeådalen Norrbottens » l:a distriktet Sta » 3:e » indelning rotering Soldathållet. 1836 1857. 1858. 1859. 1860. Summa. Summa. Bohuslän regemente. Regementet erhåller: a) sin nuvarande ordinarie rotering 904. Vestgöta båtsmanskompani 87. ggj b) från t:a och 2:a Bohusläns båtsmanskompanier och från Göteborgs stadsvakt, efter lokala förhållanden 209. Se vidare Bil. I, K, L. Bohusläns båda båtsmanskompanier utgöra 469 man. Derifrån skulle afgå: för Hallands corps, antingen till denna eorps omedelbart eller i utbyte till Göteborgs stadsvaktskompani 36 u Bohusläns regemente, antingen till regementet omedelbart, eller i utbyte till Göteborgs kompani ... 209 245 skulle återstå båtsmän 224. Bil. G. Första och andra Lifgreiiadicrregemeutcna. A) l:a Alternativet (under förutsättning att båtsmanshåll^ inom Östergötland fmge användas för landförsvarets behof). Förslå Lifgrenadierregementet erhåller: a) Regementets nu egande ordinarie rotering 1,200. Regementet nu tillagd ny rotering 44. b) Ytterligare af nya ordinarie roteringen 6. j ?250 nummer. Andra Lifgrenadierregementet erhåller: a) nuvarande rusthållsnummer 1,000. b) af nya ordinarie roteringen 56. c) Östgöta båtsmanskompani 194. j(250 » B) 2:a Alternativet (under förutsättning att båtsmanshållet inom Östergötland fortfarande skall tillhöra flottan). Första Lifgrenadierregementet erhåller:
Om det vore en inskränkning i Konungamaktens prerogativer, att lägga bevillning på sådana utmärkelser, hvilka det beror af Konungens nåd att utdela, så skulle Ständerna icke heller kunna med charta sigillata belägga Riddarebref, och fullmakter på befordringar de der också kunna anses vara bevis af Konungens nåd. Jag anser att Ständerna, utan inskränkning i Konungens prerogativer, ega rättighet att bestämma bevillning. Man må icke förblanda sådana saker. Jag uprepar hvad jag redan 'har 29* 45 2 Den 14 Maj F. m. sagt, att nemi. icke något vinnes med en återremiss. Vi få nog ändå många voteringsämnen i förstärkt StatsUtsk. och jag ser icke att Ståndet vinner någon ära genom att envist vidhålla en sats, som Ståndet har funnit icke gillas af representationen i allmänhet, isynnerhet då, man må säga hvad man vill, det egentligen rörer en beskattning på fåfängan. Konungen eger ovilkorligen rättighet att bevilja sådana nädebevisningar, men den som eftersträfvar dem, han må gerna derföre erlägga någon afgift. Jag anser representationen ingalunda hafva gått för långt då den infört ett dylikt stadgande. Frih. von Stedingk: Jag kan icke heller denna gång ingå på hvad den siste välde talaren yttrat. Något skäl för alt bibehålla den, enl. min tanka, oriktiga bevillningen på karaktersfullmakter, derföre att vi hafva en annan slags bevillning, som, enl. min tanka, icke är rättare, kan jag icke finna. Den borde icke finnas den heller, men efter den finnes, så må det vara en sak för sig. Här är yttradt, alt icke något skulle vinnas genom en återremiss, detta är dock problematiskt.
På grund af hvad sålunda anförts hade Styrelsen för instundande statsregleringsperiod beräknat följande kostnader: För ett Shorthorns-holiänderi, bestående af 2 tjurar å £ sterling 200 400 20 kor ä £ 50 1,000 £ 1,400 utgörande, efter en kurs af 18 Riksdaler Riksmynt, Transportkostnad För tre st. Shorthornstjurar om året i 3 år, eller tillsammans 9 tjurar ä £ 200 1,800, efter samma kurs utgörande Transportkostnad Transport Riksdaler 60,700. Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd, Prop, N:o i, om Statsverket 1862. 45 Transport 60,700. För två Ayrshire-holländerier om året, af 2 tjurar och 20 kor hvartdera, eller för 3 år: 12 tjurar och 120 kor, med en kostnad: för 12 tjurar å £ SO 600 för 120 kor h £ 25 3,000 £ 3,600. förvandlade i Svensktriksmynt å 18 Riksdaler . Transportkostnad » 13,200. För 4 st. Ayrshire-tjurar om året, eller 12 tjurar å £ 50. £ 600 i Svenskt riksmynt lika med » 10,800. Transportkostnad » 1,200. För de utifrån inkomne 175 djurens hållande i karantän, efter 150 riksdaler för hvartdera, tillsammans » 26,250. Premier till prisbelöning af utmärkta djur, med afseende såväl å mjölk-, som å kött-produktion, 5,000 riksdaler årligen, eller för 3 år tillsammans » 15,000.
Personen utgörande l2O,O00 en Summa af r 5,490 24 Och ware derutöfwer att påräkna, till ersättning för de Afskrifningar, Af> kortningar m. m. som uppå Bewillningen vundwikligen inträffa, återstoden 64.509 24 Summa z 50,000 — Riksens Höglofl. Gränders Bewilknkngs, Ur. ftocrs projecc cili Allmänna Bewillningens utgörande ifrån och med är i8iz. i Art. afgift för Personligt Skydd och Förswar under namn af Personal-Bewillning. Denna afgift erlägges af alla inom Sweriges Rike Mantalsskrifne Personer, utan afseende pa Stand, willkor eller förmögenhet af hwarje Mansperson r R:dr. Af hwarje Qwinna 24 st. Gemenskapen af Jndelte Armeen jemte Batsmanshallet hwarje man 24 st. Ifrån denna afgift befrias allt dek Kronans Manskap som till någor af de Wärfwade Regemen terne - 2lL4 Dcn zo Julis. terue kunna hänföras, -same asie Conscriberat manstäp, da det upptages till tjenstgöring i krig. Afgift as synbar Egendom och Inkomst. H, i. Embets och Tjenst.m m samt Velienter rold Kong'. Majus och Kronans, Riksens Ständers samt alka öfriga Allmänna Stater och Werk: äfrvensom wid private! Arrende Socketcter, Bolag, AfiuranceHandelsoch Dykcri-Comnagnicr, Assistance och Discont - Conkoirs, Jern-> Conlvirs med flera, serval i Städerne som pa Landet, af hwad nainn och beffaffenhct de wara ina, erlaaga för deras åtnjutande
Såsom tillgång för dessa utgifter hafva Kommitterade påräknat de å förra Staten bestådde 33 R:dr 1 fi sk. indelte och 1966 R:dr 32 sk. kontant, Arrende-medlen för Djurgårds-Inspektors-Rostället 125 R:dr och för Rudfisket i så kallade Fateburs-Sjön 23 Rulr samt det Spannmåls-Arrende 81 Tunnor, sorn för Bondängen skulle erhållas, och Hö-afkaslningen från de icke bort-arrenderade egor; hvarigenom , och då deri brist, sorn tills vidare uppkomrne för Löntagarne på Indragnings-Staten, kunde intill deras afgång fyllas af de till underhålls-kostnader» ne upptagne medel, något tillskott af Stats-Verket ej erfordradc-s för den förhöjde Aflöningens bestridande. Riksens Ständer få i underdånighet förkla-' ra, att de finna den af Kommitterade uppgjorde Afiotlings-Stat tåla någon jemkning i afseende på de serskilde förmåner, som jemte de Kontante Lönerne blifvit föreslagne; Och , då Riksens Ständer inhämtat, att af den till Grips» Eifiung till Riki-St, Prat. Igi7 tStSic;ä< Sami. N;t äi aa< Underdånige SkrifV'elser. holm hörande
Kammar-R:ns Instr., efter att omförmäla Adv.-Fisk:ns åligganden, lyder som följer: ”Och vill K. M. förunna denna tjensteman 12 proc. af alla de medel, som efter hans handläggning i balansmål uti kronans eller andra allmänna kassor inflyta”. Jag bade icke trott, att dessa ord kunde tydas på mera än ett sätt. Hittills hafva de äfven blifvit så tol - 398 Ben 8 Februari. kade, att sedan Adv.-Fisk. indrifvit medlen och insatt dem i R. St:rs Bank, har han anmält sig hos Stats-Kont., som på den företedda depositions-attesten tecknat: ”häraf erhåller Adv.-Fisk. 12 proc.” Detta är så tydligt i reglementet föreskrifvet, alt något missförstånd ej borde ifrågakomma, och man eger ej rätt att tolka eli lagstadgande emot dess bestämda ordalydelse. Således har, enl. mitt förmenande, Adv. Fisk. icke rätt att utbekomma actorats-arfvode å andra medel, än dem, som verkligen i Statens kassor influtit. K. M. har väl ofta ansett billigheten fordra att gifva Adv.-Fisk. ersättning för den förlust honom tillskyndats genom Konungens och Ständernas rätt att efterskänka fordringar, men sådant har skett af gunst och nåd, icke till följd af något rättsanspråk. I afseende på huruvida det vore klokt att underkänna Adv.-Fiskms anspråk på arfvode äfven för medel som ej i kronans kassor influtit, skulle jag tro att när en person emottager en syssla med dertill hörande lön på Stat, han äfven måste åtaga sig deremot svarande tjenste-åligganden, om de ock icke skulle åtföljas af alla de inkomster han förespeglat sig. Jag vill ej heller tänka mig att detta skäl kunde föranleda en tjensteman att mer eller mindre nitiskt bestrida sin befattning. Beträffande det af Hr Bildt omnämnda Öbomska balansmålet, vill jag endast nämna, att Adv.-Fisk. erhöll sitt arfvode utaf medel, som verkligen influtit och blifvit i Banken nedsatte.
Och då Rikets ”Ständers Lagstiftningsrätt, i allt hvad Be”skattningsväsendet angår, är obestridligt i ”Grundlagen dem tillerkänd; då en på Sven"ska språket skrifven Svensk Grundlag städ - 332 Den 12 Januarii. ”se skall af Svenska Representanter, rätte"ligen efter Svenska ordalydelsen, tilläm”pas, då ingen godtycklig tolkning kan någonsin tillåtas, utan fara för Folkets fri”het, då alltså alla stridigheter om Rikets ”Ständers rättigheter, att i beskattningsfrå”gor ensamt afgöra och besluta, icke kun”na eller böra lemhas till glömskan, utan ”att medgifva, att Rikets Ständer icke med ”omsorg utöfva Folkets beskattningsrätt, men ”sorglöst öfverlemna skattebidragen till den ”verkställande magten, hvilken icke alltid ”i framtiden torde veta värdera ett sådant ”förtroende; då vågar jag erinra Rikets ”Ständer, om nödvändigheten, att försätta ”sig i den ställning, att sådane missförstånd emellan Sarnhällsmagterna icke måt”te föranleda, på sätt 1823 skedt, till öka”de Statsbördor för Folket, eller till mindre fullständighet i Controll på Rikets Em”Letsoch Tjenstemän.” Jag har uppfattat bela denna långa period, för alt icke rycka denna byggnad af phraser ur sitt sammanhang.
Ett behag utan like, i motsats till de äldre staternes enformiga alldagslif och snäckgång, fann man dessutom i sjelfva det djerfva, blodiga lycko-spel, som revolutionsmännen, under trotsigt förakt för både lifvet och döden, drefvo med hvarandra, med sig sjelfva, med Gud och hela verlden. Härtill kom, för poetiskt stämda sinnen, den rika poesi, som – oaktadt det opoetiska i total-rörelsens egna innersta drifkrafter – framträdde i många enstaka karakterer, katasfropher, scenerier, och framförallt i det helas gestalt af en historisk verlds-tragedi; der lysande egenskaper, ofantliga brott, stora bilder af ädelmod och sjelfuppoffring, jätteskepnader i talarstolen och på slagfältet, handlade under ledning af en oblidkelig, inåt och utåt hämnande Nemesis. Att äfven i allt detta, enligt fransysk natur, inblandade sig mycket af blott theatralisk halt, eller som gjordes endast af beräkning på theater-effekten, förminskade icke dess intryck på den stora hopen, utan förhöjde det. Att man skulle haft ögon för den äktast poetiska delen af taflan, – de fromma och trofasta Vendéernes kamp, – vore alldeles förmycket begärdt. Sist liksom först måste dock sägas, hvad den stora hopen i Europa beträffar, att denna Revolution ägde sin förnämsta bundsförvandt i – sympathien för den egoistiska grundprincipen: menniskosinnets onda benägenhet, att afundas andras lycka och alltför högt uppskatta egen förtjenst. Ju mera slik uppskattning innebär ett anspråk på just samma eller till och med en ännu rikligare lycko-lott, desto tjenligare medel blir den, att nära och sprida ett bittert hat mot beståndet af hvarje samhällsskick, som har uppkommit och stadgat sig ur naturliga utvecklings-förhållanden. Ty väl hafva ur dessa framgått mångahanda inrättningar och åtgärder, hvilka samtligen äro ingenting annat, än statens objectiva erkännanden af utmärkta och skickliga medlemmars egenskaper; men huru skall han någonsin kunna så tillställa, att hvarenda förtjenst blir framhafd och belönt? Och förbigås alltså ej sällan den verkliga; så mycket större spelrum för missnöje och knorr får den inbillade.
Hvarken Domaren, HäradsSkrifvaren eller Kronofogden känna dessutom alla, ofta talrika arfvingar, hvilka kunna bo i andra Län, ja lill och med utrikes; och afsådan anledning anser Utskottet de härom nu gal - § Bevi/lnirigs-Utskoltcts Utlåtande N-o 29. lande Stadganden vara mera lämpliga och ändamålsenliga. Icke eller finner Utskottet Förslaget jnera tjenligt och behöfligt i fråga om Lysnings-Chartor, eller Hyresoch ArrendeContract, då, 1 förra fallet, uppbörden nn mera sker utan olägenhet och med tillräcklig controll, samt Utskottet, genom serskilda förut föreslagna åtgärder, sökt förekomma några härvid mötande svårigheter, samt, i det senare, det vore utan egentligt ändamål och föga verkställbart, enär ingen controll funnes för säkerheten af Chartevingen eller uppbörden. Emot direct uppbörd afen motsvarande afgift, i stället för chartering, förekommer dessutom i allmänhet, att syftningen med föreskriften om det stämplade Papperet, den nemligen, att såsom ett vilkor för legitimerandet af de flesta civila afhandlingar, Staten erhåller en inkomst, hvilken, till följd af nämnde dess egenskap, utgår genast och utan serdeles svårighet, skulle genom ett annat uppbördssätt i det närmaste blifva förfeladt, och att, i Utskottets mening, denna afgift, med den ytterligare controll, som nu föreslås, utgöres lika säkert och vida enklare, än efter det föreslagna uppbördssätt, hvilket slutligen Bevilhings-Utskottets Utlåtande N:0 2g. 7 icke lämpligen kunde föreskrifvas i Författningen om stämplad t Papper, Den af Herr Grefve Posse ifrågasatte contioll , att Fastebref borde ovilkorligen skrifvas å den Charta, som derföre vore bestämd, låter, på sätt äfven inom Höglofl, Ridderskapet och Adeln upplystes, alldeles icke verkställa sig, emedan Chartor nu icke utgifvas eller kunna utfärdas å alla de olika valeurer, hvarmed Fastor skola förses, och Biläggnings-Chartor således till fyllnad måste användas.
Men om äfven icke så skulle vara, behöfver man det oaktadt icke befara de menliga följder för näringarne af de ifrågavarande tullarnes återinförande, som i reservationen anspeglats, ty lör arbetsgifvaren och arbetaren, hvilkas intressen äro nära beroende af hvarandra, ehuruväl bemödanden icke saknas att framställa dem som sinsemellan stridiga, är det låga priset på lefnadsförnödenheter af långt mindre vigt än, för den förre, en rask och förmånlig afsättning af hans tillverkningar, och, för den senare, en betryggad och lönande arbetsförtjenst. Och härpå finna vi ett öfvertygande bevis i förhållandet inom vårt land under åren 1854 och 1855. Hågen hade då stigit till det öfverdrifna priset af 25 rdr tunnan; men aldrig har det oaktadt landet befunnit sig i en lyckligare ställning, än under dessa år. Fabrikerna kunde icke arbeta så lort som beställningar ingingo. De handlande kunde på kort tid omsätta sina förlag och arbetaren länn, i en förmånlig arbetslön, full ersättning för de högre lefnadskostnaderna. Alldeles, på sätt en utmärkt författare i fråga om beskattningsgrunderna, Mac Culoch, anmärkt: att då lefnadskostnaderna stiga, rätta sig arbetets pris derefter. Hvad som trycker på våra näringar, det är saknaden af inhemskt kapital, en uppjagad räntefot och störda kreditförhållanden, men huru kan det vara annorlunda i ett land, som har att kämpa med en fortfarande finansbalans, framkallad af ett omättligt begär att köpa allt utifrån för billigaste pris, på samma gång som det saknar förmåga att infria sina inköp med värdet af sin egen produktion. Man säger att industrien måste härdas i frihandelns skärseld, för att framstå rätt kraftfull; men detta härdande har nu fortfarit i tio år och metallen vill ändå ej framkomma.