Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Grpeditions-Utflott förestag^e underdåniga Skrifwelse till KonglMaj:t angäende Kronans Publique Hus och Byggnader sä Den 17 April. 669 sa I Stockholm som Lands-ortcrne, nu till jnsteringupplästes, fann Sländet slutmeningen deruti ifrän och med orden: ware sig, till och med: urlata, bora salunda förändras: Leks genom uthyrande, dels genom försäljning af dem, som för kronans egit behof finnas öfwerflödlge; hwarefter Skif,ens Ständer, ivid nästa Riksdag, om de ännu oförselde husen, kunna taga en närmare kännedom, och sig dä widare i detta ämne utläta. lät sup,-. S. D. Med HZglofi. Ridderskapet och Adeln instämde Prcste-Ständet uti remist till Riksens Högloft. Ständers Lag-samt allmänna Befwärsoch Occonomie-Utftott, af Herr Grefwe Joban »enning Oylleuboigs Memorial, innehållande Förslag, att de mäl, som till Lag-Utskottets handläggning blifwit remitterade, och ännu icke hunnit utarbetas, matte oafgiorde öfwerlemnas till den wanliga Lag-Commistionen, för att af ren samma till nästkomman, de Riks-mötc beredas; samt de som i allmänna Befwärs och Lcconomie Utskottet ännu sakna handläggning, hänstjutas till pröfning af en sadan Oeconomi;? beredning, sam af Konungen, under Dest Styrelse säsom Förinvn, dare, war i lika afsigt kallad. Ot supra. S. D.
Och som Hrr Fullmägtige i R:g:sContoret funnit sig icke kunna ifrågavarande 100,000 R:dr B:co utbetala, blott emot en så beskaffad af GöthaCanalDirectionen föreslagen förbindelse och qvitto, och utan att, såsom R. St:r tillika föreskrifvit, sig ansvarighet för Summans återbetalning; samt R. Stcrs Beslut, att medlen skola genast af R:g:sContoret utlemnas, i anseende till omöjligheten för Bolaget, att förr, än vid den enligt Bolagsreglorne bestämda tid för dess sammankallande, den äskade betalnings-ansvarigheten afgifva, således icke kan nu till verkställighet befordras; alltså har Utskottet, med anmälan af den hemställan, hvarmed Hrr Fullmägtige, på sätt berördt är, till Utskottet inkommit, trott sig böra vördsamt föreslå: att fastän Bolagets förbindelse till ansvarighet för medlens återbetalning ej hinner afgifvas, GöthaCanalDirection må, jemnlikt R. St.'rs ofvanberörde Beslut, anses vara berättigad, att, emot aflemnandet af en sådan förbindelse och qvitto, som det bilaggde förslaget innefattar, de beviljade 100,000 R:dr B:co nu genast lyfta. Afskrift. Sedan R. H. St!r, till förberedande åtgärder för fortsättning af GöthaCanal, beviljat ett bidrag af 100,000 R:dr B:co, att af R. H. Slas RtglsContor genast ut-’ 2 B. 1 H. 10 136 Stats-Utskottets Jernnäs, under vilkor att CanalDirectionen blifver K. M:t och R. St:r ansvarig för medlens användande till Canalarbetet och Bolaget för deras återbetalning, om så påfordras, på sätt R. St:r framdeles må förordna; så har GöthaCanalDirectionen med den förbindelse och under de vilkor, som R.
När Staten skall anordna och godtgöra så beskaffade utgifter, utgifter som äro i närmaste samband med Nationaläran och Folkets kärlek för ett älskadt Konungahus; så vet jag icke om det är lämpligt att afprutningen dervid på några tusende R:dr mer eller mindre bör kunna äga rum, i synnerhet när man icke prutar på millioner till Götha Canal; ty finnes det tillgångar till en utgift af 600,000 R:dr, så mäste det äfven finnas eller kunna skapas tillgångar för 30 eller 40,000 R:dr mer. jag skulle således våga vördsamt föreslå att ingen afprutning i detta fall må få äga rum. Jag är lika nitisk för besparingar som trotts någon af StatsUtfkottets medlemmar, och önskar af varmaste hjerta att alla möjliga indragningar måtte vid närvarande Riksdag åstadkommas, tnen vid frågan om utgifter af i - Ben ii April e. m. 17I frågavarande beskaffenhet, der tror jag Nationalstolthetcn, Nationalanseendet och Nationaläran påkalla ett nödvändigt undantag, ett undantag, som otvifvelaktigt öfverensstämmer med hvarje medborgares känsla och öfvertygelse. Åter hvad beträffar Utskottets anvisning af den föreslagna summan 600,000 R:dr, den jag på anförde skäl vördsamt ville ha ökt till 630,000 såsom också en rund summa, att utgå dels af Saltpeter fondm, och dels af RiksgäldsContoir et, torde dervid kunna lämpeligen anmärkas; att i stället for ordet utgå, ordet for[kjutås af Saltpeterfonden, likasom af RikrgäldsContoiret borde begagnas, ty ordet utgå förutsätter mindre än ordet Jörjhjuta en framdeles liqvid och ersättning, hvilken i afseende på Saltpeterfonden, såsom jordbrukares enskilta medel, ehuru för närvarande ofruktbara, icke lärer kunna åsidosättas, då nemligen Statens tillgångar det medgifva, sedan den nya Financeregleringen på ett eller annat sätt för sig gått och blifvit faststäld, jag önskar lifligt, mer än jag vågar hoppas, det allmänna bästa till verkelig varaktig båtnad.
SJlaj.t i unDerDånigbet anmält §. 11. (£när Det, jemlift 63 § Regeringsformen, ålegat Of5 för oförfeDDa f)än* teifer anjlå och till utbetalning å <3Båct RifögälDS^ontor anwifa tnoenne fät* jfilDa fumtnov, Den ena att wara tillgänglig, Då konungen till Rifcts förfwar eller anDra l)ög|t wigtiga od) angelägna änDatnål, feDan bela ©tatö^RåDetS tanfar Dcröfwer blifwit inbemtaDe, finnér Den wara ounDwifligen nöDig, od) Den anDra att, wiD infallanDe frig, af konungen Ipftaé, feDan dpan @tat$* RåDet in pleno bärt od) Rifetö 0tänDer fatnmanfallat; bäfwe c3föi beflämt fiflnämnDa fitmma till ?wå millioner R:Dr SSanfo od) DerwiD jlaDgat, att, Derefl Denfamma fotnmer att (pftaö, bör RifögälDS-^ontoret för Def] utbeta* lanDe anwänDa De till kontoret influtna oDiöponeraDe öfwerjfotter på ©tatS» werfetö inf ont (ter, äfwenfont kontorets öfriga bärtil! Disponibla tillgångar, famt anffaflfa, bwaD Derutöfwer fan erforDraS, genom upplåning emot RifögälDS* kontorets obligationer, fTällDa att, efter minjl ett od) bögft tre årö förfaHotiD, inlöfaö meD De tueDel, font af SHifetS näjt fammanträDanDe ©tänDer warDa bärtill anwtfaDe. föeträffanbe åter
Upplästes och lades på bordet följande Betänkanden från StatsUtskottet, af den 31 Maj, nemligen: 1:0 I anledning af Riksdagsmannen Sandstens Memorial, om tillstånd att få erlägga Krono-utskylderna i Spannmål, hvilket Utskottet, uppå anförda skäl, förmäler sig icke kunna tillstyrka. Den 5 Juni. e. m, 2:0 Om tillökt Penning-anslag för LagComitéeat tillstyrkandes Utskottet, uppå anförd» skäl, en tillökning af 300c R:dr till det förutvarande anslaget, så att hela ansia» get blefve tillsammans 8000 R;dr årligen. 3:0 I anledning af Höglofl. Ridderskapets och Adelns beslut om löners anslående för LandsFiscaler och Länsmän; vid hvilket ämne Utskottet, med åberopande af 69 §. RegeringsFormen, yttrar sig icke vidare kunna lemna någon åtgärd. 4.0 I anledning af Herr Öfversten G. A. Bergenstråles Memorial om indragning och reglering af öfverflödig» Embeten och Tjenster. Utskottet yttrar sig, att det, den 6 Maj, i anledning af en motion af Herr Borgmästaren Holm, afgifvit sitt utlåtande, hvaruti tillstyrkes den underdåniga anhållan till Kongl. Maj:t, att den Comité, hvilken till utarbetande af ett project i detta ämne förut af Riksens Ständer blifvit besluten, måtte sättas i verksamhet, samt att berörde pröject måtte, så snart det hinner blifva färdigt, utgifva» å trycket; och tillstyrker Utskottet nu det tillägg till förberorde underdåniga anhållan, att den tillförordnade Comitéens handlingar och förslag för hvarje halft år befordras till trycket; hvarjemte, och då anslaget af 3000 R:r årligen till kostnaderna'1 och för detta arbete torde blifva otillräckligt, Riksens Ständer lära fin - ) Den 8 Juni. t.
Deremot hafva vi excercis-sqvadroner och deras nytta har visat sig sä väsendtlig, att flen 23 December c. m. 59 det vore att önska för hvar och en, sorn nitälskar för vårt försvarsverk, såsom ett kraftigt bidrag till skydd emot yttre oell inre våld, att vi äfven finge excerciskonipanier införda vid den indelta och värfvade armeen. Hr Hjärne, Harald: Ehuru jag tager för afgjordt att frågan vid denna Riksdag, får samma utgång som vid ett par föreg:de Riksdagar och att således frågan om legningsrättens uphäfvande af R. St. blifver äfven denna gång afslageo, så anhåller j3g likväl, då diseussion i ämnet har upstålt alt deröfver helt kort få yttra min åsigt. Del har varit med en viss förvåning, som jag hört militärer försvara det förhållande, som nu eger ram, och jag behöfver icke motivera denna förvåning annorlunda, än att erinra 0111 del argument, som redan af flere föreg:de talare blifvit anfördt nemi. den grundprincip, hvarpå hela beväringssyslcmel är bygdt, den enkla principen, som Hr Adelborg uttalat att hvar och en medborgare bör kunna och vara skyldig alt försvara sitt fädernesland, när det gäller. Utan att vidlyftigt ingå i sjelfva frågan vill jag likväl nämna, att jag erinrar mig att vid 1834 års Riksdag väcktes här en likalydande motion med denna. Efter denna motion kommer att remitteras till Rcvilln.Utsk. så anhåller jag att, för att nu kunna vara kort, få referera mig till tvenne af de yttranden, sornvid 1834 års Riksdag på detta runi i ämnet afgåfvos, nemi. af Hr Lefrén och Hr af Dalstiöm, hvilka båda talade för legningsrättens uphörande. Dessa båda Generalers samt utmärkte och erfarne militärers yttranden i ämnet tror jag, 0111 Utsk. af dem lager kännedom, böra kunna uphäfva och motväga de tvenne unge militärers anföranden, som här talat för legningsrättens bibehållande.
Summa b) Westra stambanan; byggnadsafdelningen. De het. Baluns från år 1859: Tillgångar: Enligt räkenskapen för Westra stambanan från Gö- ■ theberg 5,144,973: 65. » dito dito från Stockholm 1,432,216: 56. Leverering: Från Kongl. Stats-kontoret 1,645,000: — » Öfverstyrelsen 4,528,550: 60. Balans till år 1861: Skulder Summa Credit. Balans från år 1859: Skulder: Enligt räkenskapen för Westra stambanan från Götheborg 53,866: 71. » dito dito från Stockholm 337,175: 33. Utgifter: • Diverse arbeten 79,934: 19. Kulvertar och afloppstrummor 120,811: 80. Viadukter och broar 126,374: 73. Väganläggningar i banan 49,389: 48. Transport och nedläggning af sliper och räler samt slipers upphandling 134,789: 67. Bangårdar och byggnader 242,498: 29. Stängsel, grindar och bommar 35,256: 32. Rörliga materielens uppsättning 44,017: 82. Helg-, regnoch rastedagar 37,120: 1. Marschkostuader och kommenderings-befälets aflöning 48,417: 99. Afskrifning, (slitning å förrådet) 167,976: 52. Levereringar: Till Södra stambanan från Falköping 452,500: — » sammanbindningsbanau Örebro—Halsberg 147,246: 45. Balans till år 1861: Kontant behållning jemte förskotter 744,902: 98. Öfrige inventarier samt materialier 1,170,974: 45. Lägenheten Liljeholmen 100,000: — Vaktstugor och postkurar 1,600: — Fordringar 1,839,161: 52.
L de88u tiemmun ti11för8äliru8 deremot ornlitiud oeli oavald f>e8tttilinA af 8ma, pä Arund ak al^lntade utliundttnAur, iiineliulvunite liemmun, eniot förptiAtel86 utt till X^rliorna neli Oresterslmpet för all franUtd oförändradt utkora den gf»Ltd, livuroni tor det närvarande är ömrurinlint <dveren8lioiniiiet; dm Oä 8udunu vttlior anaes de88u ät:oer oell arrendatorer tilia med rnneliuti are af Xroiiotiemiiiun, oeli tieräItiAU8 8atede8 att Aenom 8liatteliöp, pä lika 8ätt 80in Krono-älioer, förvärfva jordeAundeoeli di8po8ition8rätt till de liemman, ti.ttliu de nu, pä Zrund ut' ufliandttuAar, tnneliafvs; //(mg,. ^äckiAa ?i'c>/,»8!kroK, ^ 3. 7 4:o Den :>!^:ilil, nlolvei' oiullnurie Ilennnu>>8! iililun, Inninnunin >ln Ull l<^,Kornu oe!i Dre8!ei8kuj»-!, ^,u ^rninl ul ulliundlinAui, »I»»,!», skull lill 8U>INNU lieniniuns zo>uleI>ok8>7in!u inluAU8 ull 1l'Uill!i<lu Olilikoili^ (l!erruUelse, 8u ldr Ileininuns-ulloeluie, sonl ilie I^rkornu oell I?ee8>eiv8^:^ie! ; 5:o Vill lleiuknuixle ul 8ku!!eköjie8killinzen, som lill i<oi>Al. 4luj:I: oell Xronun llöi' erliio^us, koillnier enilus! den uldre ruil!un ull. lu^^us lill z>',ni«I, nn-n ieke den n^u >un!u, 8o,n till loij-l :d ulliunllliil^ur li>r (le! >nirvurunde n!l>öi'e8 oell ulven ull!. lruiNAenl. skull u!AÖru8.
Grosshandlar Friis är en man, som så småningom arbetat sig upp till rikedom, och i den mån denna växer, får han genom sina döttrar släktförbindelser allt högre upp på samhällsstegen. Den äldsta, Elise, är gift med en engelsk konsul, den andra, Emily, med en svensk baron med utpräglad böjelse att sätta om svärfars pengar, och till den yngsta, Ida, friar nu en veritabel grefve med det klingande namnet Maasenbjelm. Ida tycker egentligen om sin kusin, den unge sjöofficeren Valdemar Nyström, men hon är bländad af den högförnäma nimbus, som omger Maasenhjelm, hvilken för öfrigt är en narr och trots sitt frieri till Ida fortfarande underhåller en tvätydig förbindelse. Detta upptäckes, men släkten båller fortfarande på förbindelsen med grefveu — alt bryta den skulle vara skandal! — utom Emily, som tappert förfäktar en motsatt åsikt, och lyckligtvis också Ida, som vaknar ur den förtrollning, hvari den lysande vapenskölden försatt henne, och nu skänker Valdemar sin tro. Grosshandlar Friis hade i hr Backström funnit en tolkare, som förlänade åt typen mycket gemyt. Måhända kunde man dock ha önskat litet mindre småborgerlighet och mera af haute finance öfver denne börsmatador. De tre döttrarna hade enhvar vät afpassade representanter i fru Sternvall som den konventionella, kallt beräknande Elise, fru Rundberg som den lifliga, litet lättsinniga, men bjärtegoda Emily och fröken Svanström som en förtjusande täck och skär ung Ida. H r Hartmans flotte skånske baron var frisk och muntrande och hr Personnes friande grefve inte precis sympatisk — det fordrade ju också rollen — men elegant och säkert genomförd. De öfriga uppträdande fyllde godt sina platser, och stycket slog mycket lifligt an. Det torde kunna motse en serie goda hus. Familjen på Annedal. Novell af Ä m t j Palm. Belönad med hedersomnämnande vid Iduns sista pristäfling.
» Något det Nästan jag Något ömt, Ä r det väl är s o m mig ängslar, tror det mig fängslar. något d r ö m d t! kärleken? » M e n jag behöfver icke fråga, icke undra m e r! Jag förstår nu, att jag är kär k-ä-r, riktigt, verkligt kär!!! Hvar gång han talar till mig, rodnar jag, och bara jag ser honom, får jag den vildaste hjärtklappning! M e n roligt är det, förtjusande roligt! D o c k känner jag alltför väl, att jag ej är h o n o m värdig, o nej, långt därifrån, fast nog skulle jag sträfva efter att göra h o n o m lycklig, det vet jag. Om jag blott kunde bli litet allvarligare o c h förståndigare, s o m m a m m a jämnt önskar! Jag skall bedja Mia läsa franska o c h litteraturhistoria m e d mig, s o m h o n så många gånger har föreslagit. Hurra! I öfvermorgon äro vi bjudna till Bostad! Det blir naturligtvis dans. Två löjtnanter äro inkvarterade där för samma öfningar som kaptenen här, o c h nu vilja väl flickorna Burg visa sina ungherrar, m e n — tio löjtnanter gå icke u p p m o t vår kapten! Hans like finnes icke! Sådana underbara ögon han har! O, jag börjar tro, att han är vansinnigt förälskad i mig. När jag hade varit ute i eftermiddag o c h plockat liljekonvaljer o c h nyutslaget, doftande björklöf, mötte jag h o n o m i trappan. H a n riktigt strå- lade till o c h sade: » Nej, se, jag tror våren i egen person håller sitt intåg här! Fröken vill väl icke gifva mig ett par konvaljer? » Jag tordes icke ge h o n o m hela buketten, ty det hade kanske sett för tydligt ut, men — halfva fick han. Två af b l o m m o r n a satte han i sitt knapphål; jag undrar, o m han pressar dem? H u, ett sådant ruskväder, storm o c h regn! Allt är så tråkigt idag, m e n det är egentligen Mias fel.
Ej må delegare för andel etc. 12. Cap I2, §• Vid granskning af framställda anmärkningar mot det i r. Mom. 8. §. af detta Cap. meddelade Stadgande, att, ”när laga ”skifte, på en eller flere delegores begä”ran, verkställes, sådant skifte skall hela ”Skifteslaget öfvergå,” hafva Rikets Ständer desto mindre funnit någon förändring i detta Stadgande böra ega rum, som tillämpningen deraf otvifvelaktigt leder icke allenast tidsordning, redighet och fullständighet i skiftena, utan också till besparing i kostnader, samt till Jordegares säkerhet; men på det förekominas må, att delegare i förut storskiftadt Skifles-lag Exp.-Utsk. Förslag till uncl. Skrifv. 71 skulle kunna, af ensidiga afsigter, tili skada för öfriga delegare, medelst begäran om laga skifte, upphäfva och förändra det förut varande Storskiftet, hafva Rikets Ständer ansett det böra på undersökning och pröfning hero , huruvida nytt skifte kan verkställas till allmän fördel, utan någons förnärmande. I sådant afseende få Rikets Ständer underdånigst föreslå, att det för ett serskildt fall gifna stadgande, sorn innefattas i Capillets 12 §., kunde erhålla en mera allmän utsträckning, och nyssnämda §. blifva redigerad, såsom följer: Har Storskifte förut öfvermätt ett skifteslagj och finna , på grund af delegares gjorda yrkande , Skiftesmannen och Gode Männen _, att nytt skifte för skiftes laget i allmänhet icke kan blifva förinonligarej än det redan varande storskiftet; då bör j med inställelse i det sökta skiftet, Utlåtande derom till Egodelnings-Rättens pröfning öfverlännäs _, pä sätt i nästföregående sagdt är. i3 Cap. 7 §• I anledning af väckt fråga om nödvändigheten af ett stadgande, som kunde förekomma, att, genom origtig tillämpning af förevarande §., onödig fällning af skog må ega mm, hvilket skulle, efter Rikets Ständers tanka, inträffa, om en och samma ega - jf2 Epp.-Utsk. Förslag (ill and.
Ytterligare gifves konsert fredagen den 19 dennes af den välkända och uppburna sångerskan fru Dagmar Sterky, hvars tillbakaträdande från vår k. operascen väckt allmänt beklagande. Hon biträdes vid konserten af frkn Sigrid Carlheim-Gyllensköld samt hrr Tor Aulin och Oskar Lejdström. Flugorna. f årsolen baddade så v a r m t mot de hvita husväggarna; fönster stodo öppna i alla vå- ningarna på ett af de vackraste husen, för att släppa in den friska luften — men också för att släppa ut flugorna, hvilka för länge sedan kvicknat vid af värmen och solskenet, ja, somliga af dem påstodo till och med att de aldrig sofvit. Nu hade emellertid en liten svärm af flugor sammanträffat på den allmänna stora promenadplatsen, takrännan, där de gingo och solade sig — man skulle väl göra en utflykt för att njuta af våren! Och så gjorde de bekantskap och talade om väderleken, som alltid har en stor betydelse, både för människorna, flugorna och konversatio nen. öfverens om att den kyliga väderleken alltid har ett menligt inflytande på hälsan och lifligheten, helst hos en fluga. Därpå begynte något hvar att göra små skildringar från sin omgifning, under det att man behagligt strök bakbenen öfver vingarna — hvilket var ett fint umgängessätt inom flugvärlden. Flugan från andra våningen berättade, hur hon hvarje morgon frukosterade med änkefriherrinnan, hvilket var så mycket mer anmärkningsvärda som hon var den enda varelse, hvilken denna » heder vederfors. Visserligen hade betjänten sökt jaga bort flugan, ty de båda afskydde hvarandra. men hon visste att behålla sin plats — ja, hon hade till och med haft den triumfen att behålla den längre, än han kunnat behålla sin, ty hon var kvickare i vändningarna än han, och till och med mindre påflugen. » Och minst kunde jag tåla honom, när ban gick med håfven, » tillade hon. Hon beskref friherrinnans antika sockerskål, den hon noggrannt undersökt både utan och innan, och hon kände till hennes favoritsockerbröd. » Ty vi flugor äro alltid vänner af den goda smaken, » menade hon.
I anledning häraf hafva Fullmägtige uti afgifvet utlåtando erinrat, hurusom Fullmägtige i den förmodan allenast, att de orsaker, som vid sednaste riksdag föranledde då medgifna löneförhöjning, eller uppstegrade pris på lifsförnödenheter, skulle vara öfvergående, ansett denna förhöjning icke böra utgå för längre tid än till innevarande riksdag; men att det sedermera visat sig, att en fullkomlig återgång till förr gällande pris å dylika förnödenheter icke kunde vara att emotse, emedan, om äfven vissa af dessa redan något förminskade pris än vidare skulle komma att nedgå, andra deremot såsom exempelvis å hyror, arbets-biträden m. m. voro i oafbrutet stigande; vid hvilket förhållande den tillökning, som beviljades, syntes destomindrc böra anvisas att utgå blott under vissa år, som löneinkomsterne, sådana desamma med inberäkning af den tillfälliga löneförhöjningen för närvarande voro bestämda, ingalunda finge anses större än sorn, äfven under förutsättning af något sjunkande pris å de egentliga lifsmedlen, erfordrades för den del af embetsocli tjenstemannasamt vaktbetjenings-personalen, hvilken hade familj att försörja.
Dervid sattes icke i fråga alt icke hvarje äll hade rättighet att infinna sig genom representant på Riddarhuset, utan det enda, som underkastades discussionen, var den Skånska Adelns rättighet att intaga sitt säte till en del uti den andra klassen, nemi. de af denna adel, hvilkas förfäder varit RiksRåder. Man ser således, att det äfven här antogs såsom en afgjord privilegiefråga att slägterne skola representeras, och det enda, sorn ansågs osäkert, var rangen emellan de särskilda slägterne. Se vi på förhållandet emellan 1626 års och följande RiddarhusOrdmr, så inskränkte sig de förändringar, som i och med dessa blifvit gjorda, hufvudsakligen till klasserne. Man vet, att klassindelningen inom Riddarhuset sanctionerades af 1626 års RiddarhusOrdn., uphäfdes vid frihetstidens början, återställdes af Gustaf III, och åter uphäfdes 1809; men aldrig har i någon RiddarhusOrdn. skett någon inskränkning i de särskilda slägternes rättighet att representeras. Denna fråga har således alltid varit ansedd såsom ett privilegium, hvilket var öfver all ordnings stadga. 1723 års privilegier för R. o. Ad. innehålla, lika litet som de föregide, något direkt bevis för det påstående, att slägternes representations-rätt är ett privilegium, men deu innehåller ett nytt indirekt bevis, som också förekommer i våra sednare RiddarhusOrdmr. Der stadgas nemi., att den adelsman, sorn bosätter sig i främmande land, skulle förlora sitt säte och stämma på Riddarhuset. Detta visar skenbarligen sammanhanget mellan privilegierne i allmänhet å ena, och representations-rätten på Riddarhuset å den andra sidan, och att den sednare betraktades såsom en de! af de förra. Jag skulle icke behöfva mera än att göra Hrraie upmärksamtna på alla de vapensköldar, som här sitta, för att bevisa, att hvarje slägt har stadgad representations-rätt.
Hr Möllerhjelm: Jag begärde egentligen ordet för att meddela Hr Dalman en upplysning, som jag trodde, att han saknade. Han yttrade nemi., att besparing i bevärrsmanskapets beklädnad skulle kunna äga rum genom indragning af en del persedlar, som han trodde vara öfverflödiga. Enklare mundering kan icke gerna åstadkommas än bevärrsmanskapets, bestående af en enkel lock af blått kläde med röd krage, I par lärftsoch i par buldans-byxor, i par skor, i skärp och contant i r:dr b:co. Någon inskränkning häruti kan jag icke finna möjlig. Hvad för öfrigt angår hushållningen i det hela med det anslag, som Krigscollegium årligen erhåller, kan jag hänvisa Hr Dalman till revisorernas berättelse för år 1832, der revisorerna yttrat, att de icke funnit anledning till den ringaste anmärkning i Krigscollegii befattning. Anledningen, hvarföre anslaget behöfver ökas, är bland andra välgrundade orsaker äfven den, att prisen emellan 1828 och i834 betydligen stegrats; så har t. ex. det mörkblå klädet stigit i pris från 2 r:dr 12 sk. till 2 r:dr 4° det röda klädet från 3:24. till 3:36., det grå klädet från 2: 8. till 2: 20., det gröna från 2 r:dr till 3 r:dr, och boj från 38 sk. till 1 r:dr 8 sk. Är det då underligt, att en tillökning behöfves i det belopp, som var beräknadt efter det lägre priset. Här är för öfrigt så mycket upplyst i detta ämne, att jag icke anser mig längre böra uppehålla mig härvid, utan anhåller om propos. till bifall å de 54,ooo r:dr, då jag icke vågar tillstyrka de begärda 90,000 r:dr. Genom de 54,000 r:dr är ändamålet dock till en stor del vunnet, då vi årligen kunna anskaffa 1,000 12 H. 3 Den i5 Augusti f. m. ä 1,200 munderingar i stället för 2,000, som var beräknadt.