Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Och att Petter inte tog det i kistan!” inföll Lena med på en gång klagande och anklagande ton. ”Nej, jag tänkte som så, i fall vi få visitation, så god natt med herrligheten. Gömmer jag’et deremot, så är det i behåll.” ”Ja, så var det ock ett gömställe!” menade Lena, med en ton som antydde, det hon ansåg sig ha litet del i Petters gods. ”Ingen fara! Men fort hit nu med hela skräpet – jag hör kapten.” ”Låt bara ingen ta ifrån honom sina saker, kära Petter!” förmanade Lena och hoppade upp på bryggan. ”Än se’n? När ingen, och allra minst hon, Lena, vill ha mig, så kan det just vara detsamma, hvem som tar vid’et.” Kaptenens ankomst hindrade Lena att gifva den skälmske Petter något mera lugnande svar, och tiden medgaf knappt en förtrolig blick, ty Gabriella ropade henne till hjelp vid något, som kommit i olag på klädseln.” Öfver den plats, som kaptenen utsett åt Erika och Gabriella, låg det stora hemlighetsfulla parkumsvaret utbredt; och då vår unga hjeltinna satte sig tillrätta, njöt hon redan i andanom af sin lyckliga fångst. Men Rosenberg, som lemnat styret att skötas af Birger, medan han sjelf litet skötte kurtisen, var ej alldeles vid det lynne han syntes. Under natten hade han allt mera öfvertygat sig att jaktlöjtnanten äfven funnit och knipit hans sista skatt; och hela resan förekom honom således endast som en artig eftergift åt hans fästmös små anspråk, utan något egentligt ändamål. Omkring klockan half elfva steg sällskapet i land i Marstrand; och såsom det andra goda tecknet räknade Gabriella med förtjusning den omständigheten, att tulljakten ej fanns hvarken der eller i sigte derutanför. För att göra sjelfva resan så mycket mera naturlig, förrättades några uppköp på förmiddagen, hvarefter kaptenen bjöd på middag; och först omkring half tu besökte våra resande den vigtiga holmen. Så snart nödiga reqvisita voro uppackade ur båten, beordrades Petter att emellan ett par utskjutande klippor uppgöra en stor eld; och gruppen deromkring hade en viss anstrykning af romantik.
Arrendatorer af Krono,Qwarnar samt Lax, Äl och andra Fisserier, Djurgardar och andra Krono - »i44 Den zo Julii. no-Lägenheter som bibehällas wid gamla Arrenden, erlägga zs procent af Räntan, och det ester Markegång räknat, sa wida Räntan finnes uti nagdn Persedel i Jordeboken uppförd; men för dem som genom Auckioner ester 1799 ars grunder blistvit eller bliswa bort, arrenderade, beta! s Twä procent af Arrende-Summan. Advocater och alla pa Landet som biträda Parter i Rättegångar. ^ l. 5.- Betjenter eller Lakejer pa Landet "om icke höra till Gårdsbruket, Jägare, Taffeltäckare m. fl. 2R:dByggmästare, Läns eller Härads. fl 20: — I 4 Clafier ^ ^ 8: - 0 Drängar till Gärdsbruk, lagstadde hos alla Stand pa Landet, samt Allmogens hemmawarande Söner och Magar, erlägga ingen särskild afgift efter denna Artikel da de ej hafwa annan förmögenhet. Fogdar, Gärds — 2: — Färgekarlar, lika med Arbetskarlar. Gärningsmän och Socken, Handtwerkare pa Landet, af hwad Handtwerk som hälst, samt Sågare, Stampare och Socken-Byggmästare - Den zo Zulkr. 2145 Gastgifwerier pa Landet utgöra Bewillning efter wärdet lika med de öfrige Hemman och Lägenheter; men Taxeras för Näring och Rönffe elter belägenheten utön» Brännwins-MinuterinZs.afgisten. fl 22: — I C Clafier L ! - i. s: — Pa de ställen der Gästgifweriet emellan flera är fördelt, fördelas äfwen vfwanstaende afgift emellan dem alla, ester den andel de deruti taga.
Men i den nu förevar:de har Konungen framställt en Propos., hvilken naturligtvis måste besvaras. I henne föreslogs, att half-öreslycken skola af koppar utmyntas. Om, när svar skall afgifvas, detta fordrar att man^ röstar i förstärkt BankoUtsk. eller om det är nog, att man, på grund af de mot hvarandra stridande besluten, svarar att Ständerna icke bifallit denna del af Konungens Propos., det öfverlemnar jag åt Hr Gr. o. Landtm, att afgöra; men alt Konungen skall hafva eli svar, anser jag vara gifvet. Gr. Lagerbjelke: Endast i afseende på grundlagsfrågor gör Riksd.-Ordn. någon skillnad på behandlingen af ett mål, antingen det är kommet till R. St. ifrån Konungen eller enskild motionär. I afseende åter på frågor, sådane som denna, eller lagfrågor, finnes icke någon sådan skillnad föreskrifven, utan, då 2 Stånd stannat emot 2, förfaller frågan, antingen den blifvit väckt af Konungen eller af 366 Den 27 September e. m. enskild Riksdagsman, och någon votering i förstärkt Utsk. kommer icke i fråga, utan då frågan ursprungligen blifvit väckt af Konungen, men till följd af 2 Stånds afslag förfallit, svara R. St. genom underd. skrifvelse, alt de icke ansett sig kunna den Nåd. Propos. antaga. Delta är den enda behandling den under handläggning varande frågan uti sitt nuvar:de skick kan erhålla, och jag förnyar derföre min vördsamma‘anhållan, att inbjudningen måtte läggas till handlingarné. Frih. Cederström, Rud.: Jag delar Gr. Lagerbjelkes åsigt om del formella af detta ärende, och anser, alt om äfven frågan ginge till förstärkt Utsk., så skulle icke derigenom någon större lätthet för Exped.Utsk. förefinnas att formulera förslag till svar till Konungen, för den händelse, att frågan inom det förstärkta Utsk. blefve afslagen. Utsk. mäste nemi. i sådane fall alltid vara betänkt på alt begagna sådana ordalag, alt R.
I hvarje fall, då arbetet vore af någon vigt eller värde, skulle svårligen kunna saknas en lekman, som af interesse för saken ville i namnsedeln teckna sig, när hvar och en annan än en prest utan våda kunde göra det. Och äfven för det sämsta arbete borde man kunna finna någon dålig varelse, som för en ringa penning vöre benägen att göra författaren denna tjenst. Den onekliga vinsten vore, att den irrlärige prestens församling undveke att veta, det han tänkte annorlunda, än han lärde, och borde derföre kunna bättre tro honom. Jag kan icke motsäga verkligheten af denna vinst; och det är på fullt allvar, som jag förklarar, att den lagförändring, hvarigenom en sådan fördel skulle vinnas, vore vida bättre än den hittills gängse tillämpningen af de gällande lagarna, så vida jag på denna och dess möjliga verkningar icke alldeles misstagit mig. Om nu lagen betraktade en i tryckt skrift af prest begången afvikelse från kyrkans dogmer, såsom hade denna afvikelse inträffat i sjelfva utöfningen af prestembetet, och om den tilläte Consistorium att deröfver döma; så upphörde dermed all anledning ått sträcka forskningen till inneboende tänkesätt, hvilken forskning då i stället kunde så uttryckligen förbjudas, att något misstag på lagens mening derutinnan ej måtte kunna äga rum. Den olägenheten, att en viss art af religionsprocesser härigenom skulle komma under andelig jurisdiktion, vore möjligtvis af mindre vigt, än den vid första påseendet förefaller. Hofrätterne förblefve nemligen, i allt fall, domare häröfver i högre instants, äfvensom öfver allt, hvad Consistorium nu dömer i fråga om tjenstefel af prester; och då Consistorium kunde, likasom B. St. Just. Ombudsm. St. Just. Omhudsm. Emb.-Berättelse för år 1840. i dessa, äfven i religionsmålen låta undersöka vid underrätt; borde rättegången kunna blifva med nödig formlighet behandlad. Endast såsom alternatif emot en bättre lagskipning är det likväl, som jag ville föreslå den bär i fråga bragte lagförändring; och det icke för att åt denna gifva företrädet.
Direktionen för öfrigt dess i anledning af en hos Rikets Ständers Revisorer förekommen anmärkning den 28 Januari sistlidet år afgifna förklaring, jemte ett dervid i afskrift bifogadt besigtningsoch afsynings-instrument af den 30 December 1863. \ 78 Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. Beträffande vidare ordnandet af Institutets framtida verksamhet, finnes den härför af Direktionen framlagda plan vara af följande innehåll: Vid Institutet, hvarest under förra hälften af innevarande år 169 döfstumma och 41 blinda, eller ett sammanlagdt antal af 210, hvaraf 88 döfstumma och 26 blinda fri-elever, åtnjutit undervisning och vård, kunna, sedan numera den nya byggnaden blifvit fullständigt inredd, mottagas 200 döfstumma och 60 blinda, eller tillsammans 260 elever. Att detta antal ännu icke blifvit fyldt, hade sin grund deruti, att de flesta ansökningar om inträde vid Institutet göras för sådana döfstumma eller blinda barn, för hvilka begäres friplats, och att, då det bestämda antalet af dessa platser ej kunnat öfverskridas, dylika ansökningar måst afvisas; hvaremot afslag å ansökningar om inträde mot betalning under de båda sista åren ej behöft ifrågakomma. Antalet fri-elever, för hvilka kostnaden af allmänna medel betäckes och som för närvarande utgöra 114, anses fördenskull böra ökas med 29; hvadan och sedan till dessa 143 fri-elever blifvit räknade ytterligare 13, som af Institutets egna rentor å härtill gjorda donationer kunna underhållas, återstående 104 platser afsåges för betalande elever. Utom de 260 döfstumma och blinda barn, som sålunda komme att vid Institutet vara boende och åtnjuta såväl undervisning sorn fullständig vård, anser Direktionen tillfälle, såsom hittills, böra lemnäs öppet för sådana, som genom sina målsmäns försorg kunna erhålla bostad i Institutets närhet, att kostnadsfritt åtnjuta undervisning och middagsmat.
Rätt ständigt gått Deputerade till mötes, bör ej heller vid detta tillfälle inför Riksens Höglofl. Ständer lemnäs obemält. Om, gen en sådan i ofvanberörde måtto häfd allvarlig uppmärksamhet vid ICrig-RedogÖrelse-Verket samt Revisionen; genom deltagandet i dess anläggning och fortgång; genom un* danrodjaridet af härvid mötta hinder, utverkandet af flera angelägna anstalter och handräck-' nings-åtgärder, samt beredandet till Revisionens säkra föremål; likasom, örn genom här omedelbarligen företagne Revisions-värf, hvaraf hufvudsakligen, på sätt ofvanberördt är, nu endast återstår någon del af den angelägna generella tillsynen å Krigsfonds-medlens ordentliga uppbörd och disposition, jemte hvad för uppkomna anmärkningsfrågor och nödiga utredningars följande må anses nödigt, Deputerade' icke hafva anledning frånkänna sig tillfredsställelsen af en gagnande möda; Så få ock Deputerade under denna hänsigt samt med afvaktande a£ Riksens Höglofl. Ständers förordnande om tiden och stunden för Deputerades upphörande, till Riksens Höglofl. Ständers egen benägna pröfning öfverlemna deras åtgärder, närmare bestyrkte af Deputerades i 7 särskildta band inhäftade Protocoll, som härhos följa, men hvilka Deputerade Vördsamt anhålla återbekomma, såsom nödiga vid Revisions-Verket. M-ed Den 9 Märs. Med den revision af 1810 och 18 fil samt följande arens Krigskostnads - Räkningarj hvilken, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Befall-* ning, nyligen blifvit inom Kongl. KammarRätten börjad, hafva Deputerade, i saknad af föreskrift, icke kunnat taga någon befattning, utan beror detta nu på Konungens och Riksens Ständers eget förordnande. Slutligen må, i sammanhang med denna Berättelse, Deputerade ännu låta tillägga en omständighet, sorn, omrörd uti Deputerades Protocpll för den 18 af innevarande månad, visserligen förtjenar att också på detta sätt komma till Riksens Höglofl. Ständers kunskap.
Ty troligtvis skola, utom genom deras eniga bemödanden för Statens bästa, Ständerna icke angenämare. kunna glädja vår älskade Konungs ärekrönta lefnadsafton, anon* de underdånigst hembjödo Hans Maj:t en skänk af detta Konstverk, i hvilket alla hans höga förtjenster om Fäderneslandet sinnebildligt framställas. Äfven den omständigheten, att Riksens Ständer dymedelst äro i tillfälle att begagna en stor konst-skicklighet , hvilken länge spridt ett utmärkt hede.rsskiminer kring vår Nation, förtjenar visserligen noga behjertande, isynnerhet inför ett Samfund af förtjente Män , de der alla känna vigten af förtjenstens värdiga uppmuntran. Då fordna tiders Ständer ärade 102 Den 2 järnum. den talent, som von Dalin, i sin Argus rach sitt Poem Svenska Friheten, ådagalagt, dermed att honom uppdrogs utförandet af ett stort Nationalverk eller utarbetandet af eri RiksHistoria , väckte detta, öfver hela Europa, ett för Svenska Nåupnen honorabelt uppseende. Här är tillfälle-att å nyo vinna samma heder; ty här är ett Snille, lika utmärkt, lika förtjent af Nationens belöning, och här är, efter min tanka, fråga om ett verk, lika Nationelt som en RiksHistoria, fast utförd, med andra Medel. Professor von Bredas kraftiga genie har nemligen uppfattat ämnet för denna Tafla i den storhet, som skall göra Taflan af betydenhet för alla kommande tider Ty hans afsigt är, att uti de hufvud - grupperna omgifvande figurer framställa hela^ Carl XIIRs tidehvarf, tecknande anletsdragen af aila de Personer, hvilka vid den tiden, genom höga ansvarsfulla Embeten, Patriotisme, Snillevärf eller Hjehegerningar, spridt kring Fädemeslandet eri återglans af deras egen Gloria. Också ansågs, år 1809, denna sak, på visst sätt, såsom en Nationel angelägenhet.
Nu vill man constituera en folkklass, icke egenteligen utgången från någon annan, utan, såsom af händelser och förhållandan beroende, af egna viljan bildad, inom hvilken man skulle äga åtskilliga medborgerliga rättigheter, men icke ens skylldigheten att föda sig sjelf, men hushållet som man samlar omkring sig, ett särdeles lyckligt tillstånd, att söka för hvarje hitintills, under bekymmer och arbete sträfvande, men politiskt liknöjd menniska. Hvart medborgsandan och fosterlandskärleken taga vägen under denna samhällets nya fördelning, må hvar och en uppgöra, äfven med tillhjelp af ziffror. Mig vill det synas sorn philantropien eller kanske också den likaså välvilliga, som ofta utöfvadc allmänna inblandningshågen här åter missledt oss. Jag säger oss, ty jag har äfven, hänförd af denna håg, hvarföre jag också blifvit bestraffad, några gånger ledt menniskornas uppmärksamhet på hushållning, egentligen med hvad de ägde, dock under fria valet, men dervid antydt följderne af att göra eller låta hvad de behagade så långt gällande författningar det medgåfvo. En gång som jag påminner mig r.u, då en ko, en tunna korn och en tunna sill voro i samma pris, ansåg jag mig böra afråda de mindre hemmansbrukarne i Wermland alt föra sina kor från det feta skogsbetet, till utbyte på Hostmarknaderne mot desse icke dyra artiklar, hvilka mindre skulle förslå i hushållet, hvarigenom möjligtvis också kreaturspriset skulle kunna upprätthållas. Delta, sorn jag tyckte, var en hushållsangelägenhet, insågs väl af de flesta, som frågan egenteligen angick, men klandrades i annan ort, der hushållsbestyr så egenteligen icke behöfvas och portionsspisningen för dagen ger föga upplysning om stugans ekonomi för den långa vintern.
M. att afgå, utan ett föregtde af Ständerna fatladt beslut, så blir detta en oformlighet till i samma fråga, deri Stöndernes rätt att besluta icke var grundlagsenlig. Det upplästa förslaget till und. skrifvelse N:o 5o blefaf R. o. Ad. godkändt. Vidare upplästes till justering och godkändes Exped.- Utskts förslag till und. skrifvelse!' till K. M.: Wto 51, i anledn. af arrendatorns af Hogsta, Lombarudd och Norrby hemman på Löfön, C. A. Karlbergs ansökning om förlängning af arrendet; N:o 5a, i anledn. af S. F. Lannges ansökning om prolongation af arrendet å Lunda kronohemman eller skatteköp derå. Ånyo föredrogs Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts den 18 och 20 sisth Juli på bordet lagda betänk. N:o 70, i anledn. af väckt motion om utvidgande af Calmar stift. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, uppläste följande: Af flera orsaker måste jag ogilla det i detta Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s betänk. N:o yZ tillstyrkta förslag, alt Blekinge skulle förenas med Calmar stift. Ty för det första skulle då samma olägenhet inträffa med detta stift, hvilken motionären velat åberopa såsom ett skäl, hvarföre Lunds stift borde delas ; det skulle nemi. blifva för vidsträckt och stort. De från stiftsstaden Lund nu längst aflägsna delarne af Blekinge hafva omkring 20 mil till densamma; de som blefvo längst aflägsna, om Calmar blefve stiftsstad, (ingo ungefär lika långt dit eller omkring 18. För det andra skulle en så beskaffad delning af Lunds stift, som den motionären föreslagit, väl medföra fördelar å ena sidan, men inga, åtminstone högst obetydliga, å den andra. Derigenom skulle
Statskontoret ingående årliga skattebidrag, att tjena till efterrättelse; dock som de till allmänna bevillningen hörande och vid uppbörden influtna eller sedermera indrifna medel skola från Landtränterierna samt Stockholms stad insändas till Rikets Ständers 131 Riksgäldskontor, så få bevillningsmedlen hvarken i landsböcker och öfriga kronoräkenskaper eller vid levereringarna sammanblandas med Kongl Statskontorets eller andra verks medel. § 98. 1:0 Öfver all, enligt denna författning, för hvarje år inom stad eller fögderi utgående bevillning skola upprättas och till Konungens Befallningshafvande, före årets slut, insändas med härvid biiagdt formulär öfverensstämmande sammandrag af taxeringsoch debiteringslängderna. 2:o På grund af dessa sammandrag och sedan de vid deras granskning anmärkta förhållanden blifvit förklarade eller rättade, böra, inom Stockholms stad af dervarande Kronouppbördskontor och inom de öfriga länen af Landskontoret, uppgöras särskilda generalsammandrag öfver hvart och ett läns allmänna bevillning; hvilka generalsammandrag, dertill tryckta blanketter genom Riksgäldskontorets försorg vederbörande tjenstemän tillhandahållas, skola af Konungens Befallningshafvande till nämnda verk insändas före slutet af Februari månad påföljande år. 3:0 Så snart de till Riksgäldskontoret inkomna bevillningssammandragen hunnit derstädes granskas och med enahanda sammandrag för de nästföregångna åren jemföras samt vederbörande förklarat sig öfver de anmärkningar, som härvid förekommit, skola meranämnda sammandrag jemte anmärkningar och förklaringar samt deröfver afgifna yttranden öfverlemnas till Kongl. Kammarrätten, som eger pröfva och afgöra sagda anmärkningar och af dem föranledda framställningar. Utan afvaktan af Kongl. Kammarrättens härom meddelade beslut, bör ett sammandrag öfver årets allmänna bevillning för hela riket inom Riksgäldskontoret upprättas samt genom detta verks försorg från trycket utgifvas och med allmänna tidningarna utdelas. § 99.
Född i Saragosszt 1773, var hoii första gingeii gift med parlamentsrGclet de Fontenay, mclra g h g e n med Bopventsleclamoteu Tallien, och seclan hon blifvit skild friii honom ingick hon 1805 nytt iiktensknp med fiirsten af Chimny. s d i iiiiderrättelser heniifrin dröjde ' sh länge. Gudi lof att allt står val till. - Här ini vi. utiniirlct af baden och roa, oss p&amp; basta sätt. J a g xriåste nii d l r a först beratta, att jag fatt en vacker present af drottningen i gHr, nämligen ett garnityr af slipade koraller,. bestående al collier och arinbalid rned lås af antique, och ett par Örhängen, alltsanimalis inycket ' vackert ocli dyrbart. J a g sätter i synnerhet värde därpå såsoin en. souvenir af drottningen. Hon ai. nu så yänlig emot oss alla; svenskarna a f v a samtligen fhtt presenter. Grefvinnan Wetterstsdt en superb bkoderad kliidning, som skall hafva kostat 1,000 fr., frili. J~öwensköld en lialsdnk, broderad pk inousseliiie des Indes och en hvit sidentygdiatt, frölceii l ?alinstjerna en kloQa o. s. v. Vi liafva inycket roligt af grefvinnan Wetterstedts sällskap. Hon är så beskedlig emot mig och s i treflig och glad. Hon klär sig ej alls öfverdrifvet som i Stockl~olin. J a g Iiai en god viin ' i frökeu P. Hon iii s i. söt, naturlig ocli glad, vi bo midt eiriot. livarandra och. råkas dag-. ligen saiitt ' alla middagar hos drottningen: Alla svenskar bo .$i ett kvarter, ' Compesbod; de äro 24. Gyldenstolpe ocli baron. De Geer till Paris.
Från belåningsrätt äro uteslutna effekter, upplagde på extra vågar eller lastage-platser, som icke äro med vederbörliga privilegier och ansvarige embetsman försedde, tackjern, förvaradt i enskilde pei’soners utom städernas vågar befintliga bodar, samt stamp-, skrotoch klot-jern. 1 föreskrifterna angående kassa-kreditiv dl enskilda personer har Utskottet ansett följande förändringar vara af omständigheterna påkallade nemligen: att den lägsta summa, hvarå kassa-kreditiv beviljas, nu utgörande 1,000 R:dr Banko, bestämmes till 1,000 R:dr Riksmynt; att det för uttagningar nu fastställda minsta belopp, 100 R:dr Banko blifver 100 ILdr Riksmynt, samt att i afseende å utassigBih. till R. SL Prot. 1856 §' 4857. 6 Sami. i Åfd. 46 Haft. 7 50 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. neringen, hvartill, enligt nu gällande föreskrift, allenast handskrifna assignationer få begagnas, det stadgande meddelas att, till beredande å ena sidan af ökad trygghet för verket, assignalionerna skola vara ställda på viss man och, å den andra, af större lättnad för kreditiv-hafvaren, äfven blanketter med tryckt text må kunna vid assigneringen användas. För åtnjutande af den kreditiv-rätt Sparbankerna nu ega att i Banken begagna till belopp af högst 50,000 R:dr för Stockholms, 20,000 R:dr för Götheborgs och 10,000 R:dr, allt Banko, för hvar och en af de öfriga Sparbankerna, som dertill sig anmäler, föreskrifves i Banko-reglementets 165 § alt dessa Sparbanker skola vara försedde med af Kongl. Maj:t i Nåder stadfästade stadgar; att hvad å kreditiven lyftes skall återbetalas inom en tid af högst 12 månader och att derför bör ställas säkerhet af goda fordrings-dokument, som till ett belopp af minst hälften i värde öfverstiga den uttagna lånesumman.
Tillader mig at vente derigjennem om en Tid et Nr a Argus! — Jeg sender hermed tillige 2 Ny af et Blad, som udgives af et ungt Talent, en Bondeson Sigurdson fra Lomb. Hans er Qva-det til * Kronprindsen under Recensionen af Lassens Historié — et Værk, der fortjente noget Vidtlöftigere og Bedre. Eidsvold den 10 October 1833. Forbindligst Henrik Wergeland. Marginaltillskrift: Af udmærkede Bönder paa dette Thing havde vi: Neergaard (fra Romsd&amp;ls Amt), Foutgal (Christians Amt), TÖnsager (Agershuus Amt, fra Eidsvold), Ueland (fra Stavangers), Haagenstad (fra Christians Amt), Selboe (for Agershuus). — Maribo har uigjenkaldelig tabt Folkets Godtykke ved sin uendelige Debatt sy ge og heftige Angreb paa Odelsthingets Ret til at omtale Stats-raadernes Faerd misbilligende uden at bestemme sig til Action. Det er beundrensværdige Fremskridt Bönderne gjöre î Oplysning. Vel-. stand tiltager ogsaa. Jeg har i Sinde ved en Gratisafhandling at gjöre dem opmærksarame paa, at Loven tillader dem at afgjöre sine Trætter ved Voldgivtsmænd — Noget der ei er i Brug af Uvi-denhed. Den till Argus ’ redaktörer insända uppsatsen lyder sålunda: Til den Svenske litercere Almenhed! Nr 15 d. A. af ” Svenska Literatur-Föreningens Tidning ” inde-holdende en Herr R — ts * Kritik over Bogen ” Henrik Wergeland försvaret som Digter og Menneske ” o. s. v. faldt Undertegnede ihaende.
Den 17 Juli. 1483 S. D. F öredrogos å nyo och biföllos Stats-Utskottets , dpn 27 Juni äfgifna och påföljande dag på bordet lagda Bétätikande angående I öntillokning för Penninge*löntagandé Civile Embefsoch T jens tern än neri i allmänhet, samt samina Utskotts ^den 6 Juli afgifne och den 7 samt 11 Juli på bordet lagde utlåtande ofver de anmärka ningar, som vid föregående Betänkande bl ii vit gjorde. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. B ifölls Constitutions-Utskottets seilan den 14 Juli på bordet hvilande Memorial, af den a2 nästföregående, angående anmodan till EagComitéen, att i Eagförslaget fästa synnerlig uppmärksamhet på bestraffningssättet af de brott, som kunna föröfvas emot Tryckfriheten och på Rättegångssäret i Tryckfrihetsmål, på det tillfälle må beredas, att äfven sådana mål, efter den nva J,agens antagande, endast efter allmän Eag må kunna afdommas. Ut supra, Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Efter förnyad föredragning biföllos Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottets , den 6 och 12 Juli afgifna samt den 14 och 16 Juli på bordet lagda Betähkandén och Memorial: I o i anledning af vackt fråga om medel till Svenska Klädes Fabrikernas upphjelpande. 2:0 Den 17 Juli. 2:0 i anledning af återremiss af Utskottets Memorial', rörande ersättning åt Rotarna för Rote Soldater,; hvilka i och for arbetet vid Götha Canal blifva till krigstjenst oduglige.' 3:0 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse rörande forändrade bestämmelser, i afseende på levet et ingen af ho och halm. 4:0 i anledning af väckt fråga , om jemkning i den vid de årliga och Kungs hästarna i Sjette Fögderiet af Upsala Län skedde förvändling.