Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes skulle Lars Larsson ega, att å sockens vägnar, afgifva yttrande, rörande begärdt bidrag, för beredande af en lättare kommunikation emellan Jemtland, öfver Östersund, och hamn i Norrige, med begagnande af mellanliggande sjöar, enligt landshöfdinge embetets kungörelse n:o 9 af den 29 sistl. april. Innehafvare af cavalleri rotarne, inom Häggenås socken, ville förena sig om samma fullmägtig eller ombud, som i Lith utses, till sammanträdet i Östersund, den 2 juli, rörande fördelning och bidrag utur roterings-cassan. § 3 Uppå flere hemmansegares begäran, voro socknemännen medelst vederbörligen utlyst sockenstämma kallade och nu samlade, för att afgifva yttrande, om det vore församlingens gemensamma önskan och åstundan, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet bönfalla det Häggenås församling hedanefter måtte, afsöndrad från Lith och Kyrkås, få utgöra ett särskilt pastorat? Vid nu derom framställd fråga, yttrade församlingen enhälligt, att dess innerliga önskan och underdåniga begäran vore, i anseende till de många olägenheter, och ofta icke obetydliga kostnader det medför, att vara långt avlägsnade från sin kyrkoherde, att Häggenås i stället för en annexa under Lits, hedanefter måtte få utgöra ett särskildt pastorat; hvarföre vice commissions landtmätaren Ol. Ollander, som nu var i sockenstämman närvarande, anmodades och befullmägtigades, att å församlingens vägnar, hos Kongl. Maj:t göra underdånig ansökan rörande denna angelägenhet och lärer Ollander icke underlåta andraga \och utveckla/ de skäl, som kunna utverka Kongl. Maj:ts nådiga bifall till \församlingens/ underdånige bönfallan. Utav fattig-cassan anslogs och tilldeltes åt Ingeborg Pärsd:r i Storgård Märet Pärsd.r i Backegård Gunnil Olsd:r i Långkälen Olof Pärssons barn i Storhögen Kerstin Larsd:r i Kougsta Pär Ed Märet Pärsd:r i Storgård Joh.
her hinte så hilla, far. Mitt morsharf kan ni hallri' ta' från mej, det hä' det bästa med det! ÖSTERMAN. Nog kan HANNA. Larmera fäll du få bra mycket proprare gifte. Vill du hinte veta håf höfverkonstapeln 'eller hunga 'andelsman hi Bergs'amra, så kan du rakt kontant få sjelfvaste kronolänsman, hom du vill. du! Hatt 'en hä' hänkling och litet gammalmodiger håf sej, det 'indrar hinte lagfarten, säger 'an, hå det tycker jag med. HANNA. ÖSTERMAN. Tyst Husch då! Den gamla token! higen? Kanske ni hockså tänker gifta hona her Nej, låt bli det! 'Ar hen hen gång vurit hi varggropen, så ... Ni skulle rakt skämmas te' tala så på mors döda mull! ÖSTERMAN. HANNA. ÖSTERMAN. Kors! Lotta var nog bra förstås, dess hemellan, men 'on kunde halt resa på borsten, 'on med, när det stack åt 'enna! Fjerde scenen. (från höger i fonden, omkring 60 år, lutad och krokig). Guds fred! VESTERBOM ÖSTERMAN. VESTERBOM (hälsar, sedan han gnidit af sin hand). ÖSTERMAN. HANNA. DE FÖRRE. VESTERBOM. Tack! God dagen. 'Ur står det te' när hert? jo, det jänkar! (räcker en korg åt Hanna.) 'Är hä' några kast, jag fick bara tre valar hi dag hi noten. det var fäll roligt te' få 'em Hanna hå Kalle vet jag? VESTERBOM. Ja-a ÖSTERMAN. HANNA. ÖSTERMAN. HANNA (tar korgen). Nå, VESTERBOM. Hå 'Ur hä' det med Vesterbom? Tack som frugar, 'älsan! vars, det hä' bara litet hillakt med sängkläder för så många. Strax, far! (hon går in.) 'Anna du, tapp' hopp litet mer dricka. Ska'nte Vesterbom sätta sej? det). Tack som bju'r!
Jag tillstyrker derföre en BankLag, sådan som Grefve von Schwerin föreslagit, hvarom beslut vid denna Riksdag kan piöfvas, fattas och underställas Konungens sanction. Men till beredande af en ytterligare säkerhet anser jag äfven en Grundlagsändring i 73 §. RegeringsFormen böra till vägabringas; och då detta icke här kan ske, bör det tminstone befordras på den väg GrundDagen gifver vid handen, för att nästkommande Riksdag afgöras. Jag tror åtminstone, att ooinionen om behofvet deraf nu må kunna yttras. Det är denna opinion Utskotten framställt, och som jag biträder. Jag har för öfrigt icke rätt kunnat fatta, hvad Herr Hjerta menat i sitt yttrande med de tvänne uttrycken hittills i 66 och 73 §§.; och det sätt, på hvilket de blifvit tolkade» Jag vill blott, hvad Tullmedlen angår, anmärka, att dessa aldrig ingått till RiksgäldsContoiret, men att flere dispositioner på Banken blifvit gjorda före 1809. Jag tror således, att man, utan ali slags motstridighet, kan önska sig, i förra fallet, ett bibehållande af hvad förut öfligt varit, och som icke medfört någon olägenhet, och deremot en förändring i det senare, som afen dyrköpt erfarenhet är oss föreskrifven. Jag tror icke, alt blott ett Riksdagsbeslut Den 9 J u 1 i i e. fia*. tan omgöra ett Grundlagens stadgande härutinnan, och ju mera man kan bereda medel att skingra allmänhetens farhågor, desto mindre finner jag något ondt deruti, utan anser det tvärtom både nyttigt, och af en ovilkorlig plikt påkalladt. Herr von Hartmansdorffj August: I Plenum sistlidne Måndag yttrade jag mig icke anse Regeringsformens 72 §. stridande mot den 16. Men detta var min enskildta mening. Erfarenheten nar bevisat, att det icke är den, som Rikets Sänder i allmänhet hyllat, och åtskillige Ledamöter hafva dessutom bestridt, att denna mening skulle kunna dragas af 72 §.
Räkenskaperna äro för år 1842 granskade i Kongl. Kammar-Rätten Med anmärkningar, men hafva för år 1843 ännu icke undergått revision derstädes. Inkomster och utgifter redovisas sålunda; »ebet är 1842- år 1843- Balans från föregående året: Uppbörd: Extra stämpling - 3,094: 6. — 2,724: 24. Från Kongl. Afstämpladt papper till Charta-Sig illata 11,892: 43. —. 11,243: Leverering: — Balans till följande äret: Af en Kongl. Stals-Kontorets Berättelse angående Charta-Sigiliataverket bilagd förteckning öfver de i Hufvudböckerna för åren 1842 och 1843 upptagna, oliqviderade, proprie balanser, till ett sammanräknadt belopp af 6,687 R;dr 35 sk. 6 rst., hafva Revisorerne inhemtat, hurusom åtskilliga större och mindre summor en längre följd af år balanserats såsom beroende på utredning, verkställighet af laga kraft vunna utslag m. m.; bland hvilka summor Revisorerne i synnerhet hist at sn uppmärksamhet vid tvänne, redan i början af 1790 talet yppade, baser, den ena å 410 R:dr 7 sk. efter förre Lands-Kamreraren i Öre - — 39 bro Län Brantström, beroende, enligt hvad upplyst blifvit, på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i nämnde Län åtgärd, och den andra å 218 R:dr 3 rst., utgörande Statens fordran i Häradshöfdingen Brandbergs konkurs, hvilket mål skall enligt uppgift bero på Kongl. Svea Hof-Rätts pröfning. Då genom ett dylikt dröjsmål med utredningen af sådana mål det merändels inträffar, att de ersättningsskyldige antingen med döden afgå eller blifva oförmögne att ersättningen gälda, innan balansfrågorna med slut afhjelpas, samt Kongl. Maj;ts och Kronans rätt derigenom på ett eftertänklig! sätt äfventyras, hafva Revisorerne icke kunnat undgå att å berörde förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet.
Omröstningen bar utfallit med 69 Ja och 50 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat enligt Ja-propositionens innehåll. 13:de Voteringen: Den, som vill, att anslaget till mathållning för Garnisons-regementenas manskap bestämmes till 320,000 R:dr årligen, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörda anslag att uppföras med 340,000 R:dr årligen. Omröstningen har utfallit med 61 Ja och 58 Nej, till följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 11.de Den, som anser, att den till lön åt en Regements-pastor vid Husar-regementet Konung Carl XV, hvilken prestman tillika bör bestrida garnisonspredikants-tjensten i Malmö, äskade anslagssumma, 1,200 R:dr årligen, icke bör beviljas, röstar Ja; Stats-Utskottets Memorial M 143. Dea det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer en sådan lön att å stat uppföras. Då voteringen utfallit med 77 Ja och 42 Nej, hafva följaktligen Rikets Stän der beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 45:de Voteringen: Den, som anser, alt den för Auditören vid Gotlands National-beväring föreslagna löneförhöjning al 150 R:dr årligen icke bör beviljas, röstar Ja-' Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer bestämt årliga lönen för bemälde tjensteman till 600 R:dr. Som omröstningen gifvit ett resultat af 64 Ja och 55 Nej, hafva Rikets Stän der alltså beslutat enligt Ja-propositionens innehåll. 46:de Voteringen: Den, som vill, att förslags-anslaget för bevärings-manskapets vapenöfning bestämmes till 660,000 R:dr årligen, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörda anslag att uppföras med 500,000 R:dr. Voteringen utföll med 54 Ja och 68 Nej, i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Nej-propositionen. 47:de Voteringen:
Mörners i ämnet afgifua förslag, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. till kontrapropos. vid voteringen Frih. Cederströms förslag, att R. o. Ad., med afslag å Bevilln.-Utsk:tsj hemställan i ämnet, icke godkänner den ifrågavarande traktaten.» Voteringen företogs och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 193. Nej — 210. Uppsattes och justerades följcde voteringspropos. i hufvudsaken: »Den som vill, att R. o. Ad., i ani. af Bevilln.-Utsk:ts Utlåt. N:o 2, skall, med afslag å Utsk:ts hemställan i öfrigt, för sin del lemna sitt godkännande till den af K. M:t med Frankrike uppgjorda handeistraktaten, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, beslutar R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, att R. St:r för sin del icke godkänna den ifrågavarande traktaten.» Vid denna voterings slut befunnos rösterna hafva utfallit . sålunda: Ja — 237. Nej — 166. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 3 dennes bordlagda Utlåtm: N:o 32, i ani. af K. Propos. i fråga om införsel för skatterättsfordran i kronosäteriet Olstorp i Skaraborgs län; N:o 33, i ani. af väckt motion om eftergift af ett Kronolänsmannen L. G. Bengtzon ådömdt ersättningsbelopp för undervigt å inlöst bränvinsbrännings-redskap; N:o 34, i ani. af K. Mits Nåd. Propos. ang:de restitution af ett utaf Häradsskrifvaren J. A. Lindgren till Statsverket inbetaldt ersättningsbelopp; N:o 35, i aid. af K.
Och seglationsfrihet för In vånarn e I Skåne och Blekinge. 7:0 Angående rättighet till Husbehofs-qvar-4 nars anläggning. 8:0 Angående skyldighe ten att Underhålla yarggårdar och varggropar. ifrån Allmänna Besvärs och Oeconämie-Utskotteti 1:0 Om afhjelparide af Vissa kostnader för Rote» och Rusthållare. Angående äskad ersättning fot den skada, som genom den sä kallaoe Hällsjön» öfversvämningar förorsakas. 3:0 Otn reglering af Rösternas ömsesidiga Berakningssätt Vid de Prestval, der Stads oell .Landsförsamlingar äga gemensam Själasörjare» 4:0 I anledning af väckt fråga om Riksens Ständers medverkande till de på' Norrska sidan vid'gränsen af Kopparbergs lästa anlagda GfänseTullars afskaffatide. 5:0 Rörande Vackt fråga cm Mätarepenningars afskaffande. 6:0 Angående yrkad jemkning i reman af Sågoch Mjöl-qvarnar; äfvensom att tillstånd måtte lemnäs åt hvarje Hemmans-ägare, att, så vida tillfället medgåfve, få på sitt Hemmans ägor anlägga Husbehofs Mjölqvarn för sin enskilta nödtorft. Ut Supra. jEx Protocollo J. U. Almqvist. S. D. Efter uppläsande af Vallöf!. Borgareståndets Protocolls-Utdrag af den 12 dennes, innefattande inbjudning till instämmande uti det beslut, att deri Comité, sorn »kall organiseras till utarbetande af förslag till ny reglering af Statens Embeten och Tjenster, borde bestå icke blott af ixjä ^en 2 2 Juni', Embetsmän, dem Kongl. Maj:t förordnar, ulan ock af Riksens Ständers Ledamöter,hvartill Pullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoiret, eller andre, kunde af Iliks-Stånden utses, fann Prest-Standet ingen anledning att göra något tillägg till StatsUtskottets förut af Prest Ståndet gillade Betänkande angående of v anför malte Comité. Ut Supra. Ex protocollo J. U. Almqvist. g.
Det justerade protokollet skall derefter å förut kungjord dag offentligen uppläsas. § 45. Stadsfullniägtiges beslut skola, så snart de blifvit justerade Magistraten skriftligen delgifvas. För öfrigt ege en hvar, sorn det åslundar, att af protokollet taga afskrift och alt utan lösen fä alskriflens riktighet bestyrkt. Protokollen, med tillhörande handlingar och bilagor, skola förvaras på sätt och å ställe, sorn af fullmägtige bestämmes. § 44. Den, som i afgörande af ett hos Stadsfullmägtige liand lagdl ärende deltagit, kan genast, eller sist vid justeringen af protokollet, emot det fattade beslutet reservation anmäla. § 45. Ordföranden vakar öfver ordningen vid Fullmägtiges sammanträden. Han kan, efter varning, låta utvisa en hvar, som sig oskickligt förhåller. Uppslår oordning, som ordföranden icke förmår afstyra, ege han sammanträdet upplösa. § 46. Ordförande och Stadsfullmägtige åtnjute i och för ulöfningen af sitt kall det skydd, som i Lag är tillagdt dem, hvilka Konungens, hans embetsmäns eller rättens ärenden gå. IV. Om Stadsnnnmdcn. § 47. Stadens Fullmägtige, eller, der sådana icke äro tillsatta, 39 slädens lill allmän Rådstuga församlade röstberättigade medlemmar välje bland sig eli antal ledamöter, som, ordföranden inberäknad, icke må understiga fern eller öfverstiga femton, och aldrig utgöra mer än en fjerdedel af det antal ledamöter, hvaraf stadens fullmägtigskap består, eller skulle efter grunderna i denna Förordning kunna bestå. Itc sålunda utsedde bilda en Sladsnämnd. § 48. Stadsnämnden tillkommer: att vaka öfver stadens rättigheter och fördelar; att i sådant afseende hos Magistraten, Stadsfullmägtige eller allmänna Rådstugan väcka förslag om hvad till stadens gagn och hästa lända kan; och alt afgifva af Konungens Befallningshafvande eller Magistraten infordrade utlåtanden i angelägenheter, som staden röra, med åliggande för Nämnden, att, der ämnets vigt sådant kräfver, förut till rådplägnining med stadsfullmägtige sammanträda.
Reg:sF:ns 03 § innehåller: »Dessutom böra, för oförutsedda händelser, tvenne särskilda tillräckliga summor anslås och till utbetalning å Riksens St:rs Riksg:sKont. anvisas; den ena ni t vara tillgänglig då Konungen, till Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, sedan hela StatsRådets tankar deröfver blifvit inhemtade, tinner den varn oundvikligen nödvändig. Det är för utomordentliga, oförutsedda händelser, sorn lilla kreditivet är afsedt; men genom Kongl. Brefven d. 31 Juli och 21 Okt,. 1853 uplyses, att det af R. 8t:r vid 1850 och 1851 årens Riksdag, lör det ändamål, som Reg:sF:n dervid fäster, anvisade kreditiv blifvit användt på följande sätt: till fästnings-bvggnader under 1853 användes 26,000 Rdr; under 1854 50,000 Rdr. Jag får fästa Hrrmes uppmärksamhet på, att dessa 50,000 Rdr, äfvensom de under 1855 till samma ändamål, eller fästnings-byggnader, använda 37,290 Rdr användes sedan R. Str 1853 ånyo sammanträdt till Riksdag. Jag, för min del, har föreställt mig, att ett anslag, under den form som Reg:sF:ns 63 § bestämmer, icke kan afse annat än, som orden lyda, »oförutsedda händelser.» Det kan icke gerna, efter mitt begrepp, komma under namn af oförutsedda händelser, att fästnings-byggnader fortsättas, och jag kan således icke fatta, att dessa medel på sådant sätt kunnat användas. Annu mindre kan jag inse, att dessa kreditiver, om ingen oförutsedd händelse under tiden inträffade, skulle vara gifna tili spillo. Jag ber att få gå tillbaka till upkorasten af detta gruudlags-stadgande. Då 1809 års Grundlag stiftades, förflöto, såsom vi alla veta, 5 år mellan hvarje Riksdag, och derföre var det af klokheten påkalladt, att förse Regeringsmakten med medel för sådana händelser, sora icke kunde beräknas.
»När Lott slutat, reste hon sig upp och blef derigenom stående alldeles på kanten af klippan, som sluttade ned åt det vildt brusande tjuffallet. »»För himlens skull, stå icke der!» utropade Erik och reste sig häftigt för att skynda till henne. »»Stanna ett ögonblick, Erik, jag befaller det,» sade Lott med allvarlig och bestämd röst. »Mät nu de qval du låtit mig lida,» fortfor hon, »efter hvad du erfar vid föreställningen af att jag skall störta ner i vattenfallet. Det är blott sekunder du har att känna dem; jag har under veckor vaknat hvarje morgon med dina hotelser för mitt minne och hvarje afton lagt mig med samma fruktan att du skulle utföra dem. Så hafva månader flytt. Tänk om du skulle dömmas att i en så lång tid se mig stå här, hvarje minut fruktande att jag skulle sluta mitt lif på ett hemskt och vådligt sätt.» »»Lott!» utropade Erik och störtade på knä, sträckande sina händer emot henne; »lemna denna plats och jag svär vid Gud och allt hvad heligt är att bära mitt öde och älska dig utan all sjelfviskhet.» »Erik befann sig i detta ögonblick endast en armslängd från Lott. »»Tack,» sade hon och lade sin hand i hans, »men i detsamma lossade mossan under hennes fötter, hon halkade och skulle ovilkorligen ha störtat i fallets vilda famn, om icke Erik med förtviflans styrka ryckt henne till sig och sålunda räddat henne.» Nu tystnade Carl. Jag hackade tänderna af förfäran. Efter en lång paus återtog han: »Lexan, som Lott och slumpen gifvit Erik, var svår, men lärorik. Erik kände, då han nu slöt Lott i sina armar, att han hade mycket att försona, mycket att afbedja och mycket att tacka den högste för. Hvad han sade kan vara sak samma. Han hade kommit till Trollhättan en pockande och passionerad egoist, han vände derifrån utan en enda tanke på egen lycka eller egna önskningar. Hans sjelfviskhet hade försvunnit i det ögonblick han ryckte Lott undan den fara hon var nära att uppslukas af.
Revisorers Berättelse. jo65 I anledning deraf, hade jag uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, den 26 Januarii förlidet år, funnit mig föranlåten desto häldre anhålla, det Kongl. Majrt täcktes ej allenast anbefalla vederbörande, att detta mål ofördröjeligen föredraga , utan ock låta utfärda Nådiga föreskrifter derom, att lag och rätt, utan onödig tidsutdrägt, i allmänhet, och i synnerhet uti Konungens Högsta Domstol blefve skipad, som det nu visat sig, att den af mig i dylikt afseende, den 9 December 18 x 4» gjorde underdåniga hemställan och de i följd deraf vidtagne åtgärder, i anseende till arbets-methoden i Konungens Justitiae-Expedition, hvarom jag uti Nådig skrifvelse den 5 April 1815 blifvit förständigad, nu mera icke eller vore nog verkande, att förekomma obehörigt dröjsmål i lagskipningen. Uti Nådig skrifvelse, af den 22 Februarii 1821, är mig derå svaradt, det Kongl. Maj:t, som önskat, att till så beskaffadt klagomål, som detta, anledningar icke uppkommit, likväl för närvarande och då anmäldt blifvit, att det uti min underdåniga skrifvelse omnämnde mål vore beredt till föredragning i Högsta Domstolen, funnit det någon vidare åtgärd dervid ej vore af nöden. Hvad åter beträffade, den af mig gjorde underdåniga hemställan, om Nådiga föreskrifters utfärdande , till befordran af en större skyndsamhet i lagskipningen och i synnerhet i Högsta Domstolen, ansåg Kongl.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets nedannämnde, den 1 dennes på bordet lagda, betänkandea och utlåtande: N:o 31, i anledning af väckt motion om bestämmande af minimioch maximi-belopp vid utarrendering af Lunds akademis hemman; N:o 32, i anledning af väckt motion om upphäfvande af stadgandet om preskriptionstid, inom hvilken egare af kronoskalte-hemman, derå förmedling blifvit sökt, skola ansökningen härom återkalla; Prot.-utdrag den 8 Mars 4848. 237 N:o 33, i anledning af väckt raolion om förändring af inötesplatserne för båtsmännen inom Medelstads härad i Blekinge län; samt N:o 34-, i anledning af väckt motion om antagande af den nu brukliga victualie-vigten för uppvägande af varor af alla slag. S. I). Föredrogos och lades till hanuliugarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets den 1 dennes på bordet lagda memorial: N:o 35, i anledning af återremiss utaf Utskottets utlåtande N:o 5; N:o 36, i anledning af återremiss af betänkandet N:o 6; och N:o 37, i anledning af återremiss utaf utlåtandet N:o 7. S. D.
Mg a^io lil 20? Om deremot Rstsgälds-SedsUM 670 inwäxladcs med Z« ellsr högst xroLent? ^xio, sä tyckes reLli^tioiiM härigenom lättare wara werkställd. Min mening är likwäl wistl icke den at pä något sätt mindsta Penningestocksn! Jag stulle derföre förestå, at Riksgälds-Sedlarna inwäxladeet med rabrtt i silstverwärdet, men utan mindstning i Sedelmastans mängd. Den förlust, som Riksgälds-Sedels Lapitalillcr stulle göra genom en sädau rabatt, more ej gjord nu för ögonblicket. Deu nore gjord småningom allt sedan 1789- war i stutet af förledet är stiget til 60 p>roLLirt; om Riksens Ständer ej kommit tilsammans, hade det törhända stigit til ros; huru hade dä desta Laxitalillers belägenhet warit? 2:0. Den statt, Hemliga Ulstottet anser nödig til rsa1ilati»nen3 »verkställande, torde wara för högt tillagen efter Rikets tilgänzar. 2 millioner 225,000 Riksdaler banco pä äret i twänne är, synes wara en nog dryg summa för et Land, hwars hela Rörclse-Lax>ital Silfwermyntet, banco och Riksgälds Sedelstocken, tilsammans ej torde stiga til längt öfwer 20,000,020 R:d. och der werkeliga wärdet af all slags egendom ej torde stiga til 250 millioner. Om efter de gistningar och de osäkra calculer, jag hört, denna statt stulle utgöra I xroLent af Rikets werkellga wärde, och wi i allmänhet ej kunne antaga inkomsten af war Egendom, utom Capitalct, til mer än 4 och högst 5 xnoLent, sä stulls wi päj desta bägge ären betala 2S a 25 xroädnt af wär inkomst, utom wära öfriga utstvlder.
Den gamla, af jorden länge sedan uppslukade romerska staden, ville icke tillåta några förvägne araber att rubba sin grundval. Öfver sina hufvud hörde de ett aflägset, svagt ojemt ljud som af ett sakta bultande med en hammare. Det var fotsteg. Det var bullret från den moderna staden ofvan jorden, det nutida Damaskus, som satte sina sista förhoppningar till Emin, som trodde på honom med naiv fasthet och i denna stund gömde honom för hans fiender under sin egen bädd. Hans ryktes otaliga ansvar ropade i hans öra, att nu var ögonblicket nära, det förfärliga, af hans anhängare ängsligt väntade ögonblicket, då han skulle visa sig motsvara sitt anseende eller som en afslöjad bedragare bli ett mål för muslimanernes förakt och frankernes gapskratt. – Sätt in spetten på andra hållet, så böja vi dem rätt igen! Så föllo hans ord, och de läto glädtiga som hade han gjort narr af sina kamrater. – Alláh! – rosslade den entoniga kören, och spetten värmdes som om de spänt sina jernsenor och sjelfva arbetat med. Efter en stund hade de åter kroknat, uttröttade och oförmögna att längre hålla ut i denna förtviflade kamp med antikens tusenåriga stenmassor. Men de blefvo åter vända. Så började den ursinniga striden på nytt. – Herre, – framstammade Liljornas Väktare, som varit uppe efter en tegelkruka med friskt dricksvatten. – Det lider mot eftermiddagen och snart samlas dina vänner i ditt hus för att höra hur du vill infria ditt löfte och anskaffa de felande penningarne. Emin svarade icke. Han arbetade med en eld, en yrsel, som hade hans uttröttade kropp för hvar stund fått ökad styrka. Åter vändes de krökta spetten. Åter rätade de ut sig och bände. – Vi förmå inte mer! – pustade några och släppte sitt tag. – Vi stå inför något omöjligt. Låt oss ändtligen höra upp! – Litet vatten ... Gif mig litet vatten! – stammade Emin och såg sig kring förvirrad. I det samma upptäckte han vattenkrukan. Han försökte lyfta den. Hon var icke tung, men i denna stund var hon dock för tung för honom, oaktadt han nyss visat sig så stark.