Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han fann det vara ganska inkomstbringande att låta hulidbita sig. I alla händelser var det en mera lönande sysselsättning än att gå omkring gatorna och slipa knifvar och saxar och på hela förmiddagen kanske inte förtjäna mera än femtio öre. IDUN Han köpte öl och fläskkorf nere på magasinet, innan han gick hem till sin hustru. D e skulle ha sig ett godt kalas på de lätt förtjänta pengarna. Då han steg in till sig, gjorde han också tillbörligt uppseende. Hans fru, en liten kavat människa, som betraktade sitt äktenskap som en mesallians, all den stund hon i sin tidigare u n g d o m lefvat i finare kretsar såsom upppasserska på en ångbåt, spärrade upp sina ögon och tog ett säkert tag o m korfven. » Hvar i alla dar, Eriksson, har du fått det här ifrån? » Det var verkligen mindre vanligt, att han drog till huset på detta sätt, allra helst nu under vintermånaderna, då det var så klent o m förtjänsten. Eriksson var nämli/ gen egentligen murare, men yrket var dåligt under halfva året, och det var därför han hade hyrt sig en slipsten och försökte förtjäna sig åtminstone till salt och bröd. Men den här gången var han lika sä- ker i sitt sätt som hon. Han kastade mössan på bordet och sig själf på en stol. Medvetandet att ha gjort en g o d affär ger alltid en viss värdighet. Och så berättade han orn sin tur att ha blifvit hundbiten. Han satt och väntade på, att äfven hon skulle lyckönska sig till frukterna af hans väl använda arbetsdag. Men däraf blef intet. H o n bara teg, tittade på såret och sade, att det såg otäckt ut. » Prat, » sade han. V e t du inte, att hundbett ä ' farliga? » » Det här lilla! Han kan väl inte ha vattskräcken på vintern heller. » Fru Eriksson kastade en föraktfull blick på sin man, tog korfven och började skära den. » Du är då en Jöns, » sade hon. Men midt under det hon skar, höll hon upp. H o n funderade på någonting, som sysselsatte henne mer än den stundande måltiden, ty hon var en kvinna, som kunde se längre än till blotta handen framför sig.
Men i Hr Virgius reservation står vidare, att om medlen lill Hiksg.eont. öfverlemnas, så lärer ”K. Postverket ej sakna utvägar alt betänka de anspråk å ofta nämnde medel, sorn, efter i laga ordning skedd pröfning, möjligen skulle lör en eller annan individ godkännas’’. H. o. Ad. bar likväl hört, huru en af våra ledamöter, som för närvar, förvaltar Ofverposldireeteursembelel, bar vid ett annat tillfälle omförmält, att Postverkets tillgångar efter bans tanke äro otillräckliga för behofven. Dä är det väl icke skäl, ali man ytterligare hänvisar pä en tillgäng, sorn icke finnes. Det är ock tydligt, att om dessa medel afsattes lills vidare inom Poslver kets värd, sä skulle denna summa vara tillgänglig under liden för Postverkets ytterligare behof, och dertill skulle hon efter mili tanka rikligare användas, än om hon, under ovisshet huru mvekel som deraf kan återfordras, öfverlemnades lill Riksg.- coiil. Pä grund af dessa anuiärkmr anhåller jag 0111 äterremiss af betänk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag får fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt K. M. i Dess nåd. propus, om statsverkets tillstånd och behof, pag. 75 säger: ”K. M. öfverlemna!- jemväl till R. St. att besluta ang:de dispositionen af en summa ä 3,154 r:dr 10 sk. 4 r:st., som för det närvar, är pä Postverkets räkning i Ranken inuesläende, såsom behållning af penningar och clFecler'’ etc. K. M. har således till Ständernas disposition öfverlemnat, att besluta ang:de dispositionen af iIrågavar. medel, och StatsUtsk. har ansett, alt Ständerna icke kunde vägra alt mottaga denna disposition; men StatsUtsk. har derjemte ansell, alt rätta ägaren alltid borde vara i tillfälle att återfå sin tillhörighet, såvida han sig dertill behörigen anmäler.
RiksgäldsContoirets styrelse uppdragna utredning af Gölha Canal-Bolags och Malmö f. d. Discontinrättningar. Härvid förekommo: l:o angående de af Riksgälds-Contoiret sedan sista Riksdag upptagne och liqviderade lån. Utlåtandet godkändes. 2:o Angående Rikets Ständers beslut om aflemnandet till Rikgälds-Contoiret af Kongl. f. d. Canzli-styrelsens hand-cassa. Hvad Utskottet tillstyrkt, bifölls. Prot. Utdr. d. 29 April 1840. 329 3:o Angående det staden Ystad meddelade lån till stalloch casernbyggnaders uppförande. Denna punkt lades till handlingarne. 4:o Angående det vid sistförflutne Riksdag beviljade lån, till återuppbyggande af staden Wenersborg. Lades till handlingarne. 5:o Angående lånet till Fyroch Båk-Inrättningarnes upphjelpantle. Lades till handlingarne. 6:0 Angående de på Riksgälds-Contoiret anvisade Creditiv. Utskottets yttrande i denna punkt godkändes. 7:o Angående det, under benämning ”årliga räntan” till Hans Maj:t Konungen utgående anslag al 200,000 R:dr årligen. UtiåLandet godkändes. 8:0 Angående den förändrade inredningen af Rikets Ständers Hus. Lades till handlingarne. 9:o Angående bestämmandet af tiden för Riks-Ståndens Canzli-personals och Vaktbetjenings aflöning efter Riksdagens slut. Lades lill handlingarna. 10:o Angående åtskilliga Riksgälds-Contoirets tillgångars och skulders upptagande i räkenskaperne. Utlåtandet godkändes. ll:o Angående föreslagen afskrifning af några mindre, sedan längre tid tillbaka i räkenskaperna balancerade, summor. Utlåtandet bifölls. 12:o Angående en förändrad form för de Öfversigter af Riksgälds-Contoirets ställning, hvilka från trycket ulgifvas. Utlåtandet godkändes. 13:o Angående minskning i utgifterna för Götha Canal-Bolags och Malmö f. d. Discont-Verks utredning.
Också hör just till de förra sången ”Blåsen nu alla”, der en i ämnets uppfattning herrskande romantisk grundkänsla så allsmäktigt genomgriper ordens och musikens samverkan, att hennes intryck ej kan störas af några cyniska skorrningar, hvilka mer än nödigt påminna om motsatsen mellan naturens rena fägring och beskaffenheten af det sällskap, som här tågar ut för att njuta den. Men i alla fall åstadkommer den Bellmanska poesiens grund-musikaliska karakter, att jemväl der, hvarest orden eller versen framställa högst o-romantiska föremål, öfvergjutas de dock esomoftast från sin beledsagande melodi med en (ömsom starkare, ömsom svagare) flägt af den allmänna romantik, hvari Musikens konst innerst lefver och röres. Sjelfve ”Kilberg”, liggande död bakom krogdisken, ja, sjelfva ”Baggensgatan” erhålla, förmedelst sådana melodier som den till ”Hjertat mig klämmer” eller den till ”Mollberg höll flaskan och Bredström satt midt emot i dörrn”, ett visst mått af romantisk förklaring. Såsom vi sett, anmärkte redan Kellgren vid denna lyrik den innerliga sammanvuxenhet af text och melodi, som gör, att man der ingenstädes fullt förstår den ena utan den andra; hvarken den förra utan den sednare, eller den sednare utan den förra. Erkänd är väl ock allmänneligen den underbara snillefyndighet, hvarmed skalden öfverallt så lämpat orden till melodierna eller melodierna till orden, att deras samband frambringar, på hvarje punkt, den oförlikneligaste verkan. Än sker detta derigenom, att båda fullkomligt motsvara hvarandra, – såsom i den olympiskt glada och klara ”Hvila vid denna källa”; än derigenom, att orden och tonerna, midt i deras oåtskiljelighet, contrastera på ett sätt, som stegrar innehållets komiska framställning till det höjdmått, hvaraf följer hvad Thorild plägade kalla en ”högtid af skratt”; såsom då han till klagosången ”Se, Movitz! hvi står du och gråter” begagnar melodien af Bergklints ode öfver Motgången 126, och i dess högtidliga sorglighet kläder ord sådana som t. ex.
Jag vågar derföre hemställa, huruvida ej Hr Gr. o. Landtm, skulle finna för godt att till det sistomförmälda valet utsätta en annan dag; och hvilket val kunde för sig gå utan någon särdeles tidsförlust, om det anställdes någon eftermiddag. I anledn. häraf yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., althans. sednast gjorda hemställan endast afsett tidsbesparing, och att han, då det måste erkännas, att Frih. Palmstjgrnas framställning hade skäl för sig, icke vidare nu ville påkalla något R. o. Ad:s beslut i ämnet, helst R. o. Ad. kunde välja ifrågavar. Electorer vid samma tillfälle, som R. o. Ad. komme att framdeles utse Revisoren till granskning af Statsverkets, Bankens och Riksg.cont:s tillstånd, styrelse och förvaltning, hvadan framställningen om valet af Electorer nu syntes kunna förfalla. Häremot gjordes icke någon erinran. Den 26 Februari. 399 ‘Upplästes till justering och godkändes följande från Exp.Ulsk. ankomne förslag till R. S(:s und. skrifvelse!- tili K.. M.: N:o 133, i fråga om ändringar uti K. stadgan ang:de folk Imdervisniugen i Riket af d. 18 Juni 1842; N:o 134, i anledn. af K. M:s nåd. propus., ang:de anslag lill boskapsskötselns befrämjande i Riket, medelst anläggande afstamholländerier; N:o 135, angele en del i krigslagarne antagne straff; N:o 136, aug;de uppbäfvande af K. brefven d. 9 April 1805 och d. 6 Nov. 1822, rör:de rättigheten lill svedjande inom Bledinge län; N:o 137, ang:de förtydligande af K. br. d. 10 Maj 1805; samt N:o 138, aug:de Piteå och Luleå städers ordinarie båts manshåll.
Huru långsamt deremot framskrider icke industrien uti Sverige, der en areal af 3800 ät 3 millioner menniskor; der ladugårdshushållningen icke förslår alt åt denna ringa befolkning lemna föda, ljus eller skoplagg, hvars rika jernberg och skogar icke betala de manufacturvaror, hvarföre riket skattar till utländska arbetare. Den sedan realisationens början verkställde silfverutförseln af cirka (i millioner (Finland oberäknadi), i bredd med en utländsk skuldsättning af 9 millioner, bär ovedersägligt vittnesbörd om ett ekonomiskt svaghetstillstånd. Svårligen skall en stor produetion af de tunga varor, som utgöra förnämsta delen af vår export, kunna finna afsättning, så länge försäljningsprisen skola godtgöra våra alltför dyra transporter och sålänge den rikedom vi äga af strömmar och sjöar icke begagnas till handelsvägar; huru flitigt än arbetshästen framsträfvar 10 å 15 mils backiga vägar, skall den dock aldrig hinna att till verldsmarknadcn framsläpa Dalarnes och Norrlands metalliska rikedom. Dalkarlen måste landvägen ända till Westergöthland forsla de grofva trädkärl, såar och kar, som han hemtat från sin hembygds skogar, och hvarthän den idoge Kronobergsboen vill söka sig en lastningsort, så måste han på axel föra sina varor tvärsöfver något af de kringliggande länen. På Clarelfven utfraktas årligen trädvaror för minst 400,000 ndr till större delen från den ofvanföre vid elfven liggande delen af Norrige; men oaktadt den billiga rörelse, sorn deraf måste blifva en följd, är så litet ännu gjordt lill dess lättande, att man 2;ne mil inom gränsen måste 414 Den 17 Mars f. m. lemna kärran för att ridande fortsätta vägen; den på hästryggen framskaffade kornlunnan gäller ofta 18 å 20 r:dr, och sjelf har jag ofta erlagt den vanliga kostnaden af 5 r:dr för framskaffandet af ett bref till närmaste poststation uti Norrige.
Denna afgift erlägges äfven af hvar och en annan, som, med behörigt tillstånd, i minut försäljer bränvin; och taxeras sådane personer särskildt, oansedt de utgöra Bevillning för Borgerlig rörelse. Kypare, i Fem Classer: Första Glassen Andra Tredje Fjerde Femte d:o d:0 d:0 d:o B:co R:dr 12 8 l 3 9 Källarmästare, se Krögare. Lotsar och Lolsdrumjar, i Fem Classer: Första Classen B;no R:dr 4 Andra Tredje Fjerde Femte d:o d:o d:0 d:0 Mämflerskor, af alla slag, i 'Nio Glassér: d:o d:o d:o d:0 d:o d:0 Andra Tredje Fjerde Femte Sjette Sjunde Åttonde d:o Nionde d:o Mästare, vid Sockerbruk, Manufacturier och Fabriker, i Fem Classer: Bdr 25: — 15: — 99 10: — 99 6: — 99 -fc — Mästersvänner och Gesäller vid Dito, i Ivå Classer: Första Classen B:co R:dr Andra d:o 35 Parmmätare, i Sex Classer: Första Classen • ®:<;o “;dr Andra d:o ». Tredje *d:o » Bil. till Bev,-Utsk. Bet. år IS Si, 5V.-0 i. 4: — 2: — 10 Förslag lill Bevillnings-Sladga. Fjerde Glassen Femte d:o Sjette d:o Provisorer, se Handels-expediter. Skäppare, Skutoch Båt-, som icke äro Borgare, i Fem Classen Första Classen Andra d:o Tredje d:o Fjerde d:o Femte d:o Ega flere del Skutan eller Båten. Coopvmr (lie-Skeppare, m. fl. Se mom. 3. Spisqvarlers-, Värdshus-, och dylika Närings-hållare, se Krögare. Anm.
Sill glottanö itpbpggnab eller attffaffanbc af m) !rigöfartpgö 1,800,000: » angeldgna arbeten ocb auflaffttingar rnib glot* tanö ftationcr 150,000: » förföf för utrönanbe af belo f. f. panfarpld* tarö af ©loenfft jern förmåga att emotftå flott, belö ocf lämpligafte fonftruf ti otten af rcfflabe, gjutna jcrnfanoncr tili fartwgö be» ftpcfning m. m. 160,000: 2,110,000: — ttn&et Niette gör Sfiifetö efonotniffa fartcmerf 102,000: k ffiften odi afnnttringar . 261,000: Sill ©tnettffa Srabgårböfömttngen, utöfioer or* binarte anflagct åt göreningenö eiroff ola . 13,500: gör en Sigrifnltitr B aflöning ät ©tprelfett för allmänna 233äg* od) Söattenbpggnaber (arnt bef) tjenftebiträben . 86,700: » refe* od) infpeftioné* jamt unberföfningg*!oft* ttaber ocb eppenfer för alltnäntta arbeten . 90,000: » arftooben för uttbertoisniugö tnebbelattbe ät ©oil StudmanS fterbljuS, för bett förluft [Rudman fått mibfänttaS t följb af för ljög uyyffatt* liing af Boftältet Strja ..
Nämnden så väl den 3 sorn den 21 Maj 1861, då beslut skolat fattas, huruvida tilltalade Anders Andersson borde genast inmanas i häkte, eller få tills vidare under ransakningen på fri fot vistas, varit ense om den mening, att han borde under ransakningen få vara fri, ehuru denna mening vid förstnämnda tillfälle icke blef gällande, emedan »få af Nämnden slutligen instämde i Ordförandens åsigt»; att skälen för beslutet den 21 Maj 1861 varit, dessa, nemligen alt saken icke ansågs vara någon lifssak; att Nämnden ej kunde bedöma, hvad utgång målet slutligen skulle taga, så länge den tilltalade begärde uppskof för att få afhöra försvarsvittnen; att den tilltalade vore hemmansägare och bosatt person med hustru och barn; att han för sin personliga inställelse, så väl den 26 Februari som den 21 Maj företett borgen, m. m.; och begärde förklaranderne slutligen att de, som, då de ej bättre förstått lagen, i denna sak handlat efter sitt bästa förstånd och samvete, måtte, om de ock utan uppsåt felat, befrias från allt ansvar, synnerligast som ingen skada genom deras handling skett; hvarjemte tre af förklaranderne invände, att de vittnat i målet och att de förthy varit jäfvige att i beslutet deltaga, hvarföre de ansåge sig »ej hafva något med denna sak att göra». Vid detta Nämndens utlåtande erinrade tillförordnade Ordföranden i Häradsrätten, uti sitt i ämnet likaledes afgifna yttrande, dels att det visserligen vore sannt, att Nämnden äfven den 3 Maj. vid fördragning af frågan om Anders Anderssons in manande i häkte, till en början visat sig obenägen att i beslut om dylik åtgärd deltaga, men att uppgiften, det endast »få af Nämnden slutligen instämde med Ordförandens åsigt», deremot icke vore med verkliga förhållandet öfverensstämmande, ty, sedan Domhafvanden för Nämnden kungjort hvad lag i slikt fall stadgade, samt, med tillkännagifvande, det
Utsk. får i afseende å detta ämne åberopa hvad Ulsk. bär ofvan i 1 punkten yttrat, ang:de grunderna för utlåningen af de ännu tvist underkastade Berglimanska testamentsmedlen. e) Att svårigheter visat sig alt, emot pant af inteeknad fastighet, göra de under Ridd.Directis förvaltning ställda fonder fruktbare, hvartill orsaken, i Directrs tanka, mäste sökas bland annat deruti, att enligt lånereglementet, egendom på landet får beliinas endast till §- af taxeringsvärdet, om den är säterie, rå och rör eller insockne frälse, och till halfva värdet, om den är af annan natur; men då, efter hvad Direct., vid förekomne lånefrågor, utaf företedde, i sednare lider upprättade köpeafhandlingar och arfskiften erfarit, taxeringsvärdena, åtminstone inom en del af Riket, äro så laga, alt verkliga värdet ofta flerdubbelt öfverstiger densamma, sä bar Direct., för befordrande af utlåning emot intecknad pant, trott sig kunna, ulan äfventyr för fondernas säkerhet, föreslå en utsträckning af föreskrifterna i oraförmälde hänseende, så alt lån emot inteckning hädanefter kunde få beviljas äfven till högre belopp än efter nu gällande proportion, antingen enligt Direcl-.s pröfning i hvarje särskildt fall, eller ock enligt någon annan bestämd allmän grund. Utsk. har, i öfverensstämmelse med hvad Direct. tillstyrkt, ansett sig böra hemställa: att Direct. må erhålla tillåtelse att i särskilda fall, då Direct. är i tillfälle att med tillförlitlig säkerhet bedomina de till inteckning erbjudna fastigheters verkliga värde, bevilja lån till belopp äfven något, öfverskridande den i lånereglementets 2 § stadgade proportionen emellan lånet och taxeringsvärdet; hvarvid Utsk. dock anser alltid böra iakttagas, dels att skälen till förhöjningen af iånesumman i prot. fullständigt upptagas, dels att Direct:s alla närvar, ledamöter äro om beslutet ense; och dä Utsk. hyser den tillförsigt, alt
Desse ofrälse Ständspcrsoner anses i civila Lagen som Bönder och betala äfwen för sina innehafwande Skattehemman Riksdagspenningar, förutan rättighet, at fä wälja den kände mest fficklige Bonde til Riksdags-Full, mägtig; mycket mindre at sjelfwe kunna mäkjas, eller säsom Riksdagsmän i det Hederwärda Bonde-Ständet emottagas, ehuru desamma med sina insigter mycket kunde uplysa, och jemwäl uti Staten äga enahanda intresse. Desse ofrälse Ständspersoner, eller egentligen litet annorlunda klädde Bönder, och äfwen utan at wara med offentliga Ämbeten försedde, förmenas manligen, ej mindre än Frälse Ständspersoner, at besitta Bergsmans-hemÄndra Band. §. , man. 18 Den Z Iulil. man. De kunde dock, som nogsamt utrönt är, med sina Mechanista, Physista och Chemiska kunstaper wida bättre än som inom Bergslagen ffer, construera Masugn-ar samt drifwa Tackjernsbläsningen til mera fullkomlighet. Oeconomie-Författningarne i detta ämne haf. rva undergått mänga omwäplingar, och det äfwen med sjelfwa Bergsmännens olika önskningar. Ltren 1686 och 1719 updrogs Kongl. Bergs-Collegium, at lemna specielt tilständ ät Hammar-Patroner, at besitta Bergsmanshemman, och ären i?Zi och 1772 förordnade Kongl. Masit, "at dä nägon utom Bergsmans-Ständet sätt taga Bergsmanshemman i besittning, skulle ffogen endast til egen bläsning anwandas, emedan ändamälct derigenom likafullt er. Mölles, som är at Bergslagsstogen för bläsNingarne conserveras; och stulle derjemte Ägen. domens Innehafware fullgöra alla de skyldigheter som Bergsmän äligga."
För uppställning '. 31,324: 95. » dekorationer 403: 87. » hufvudafdelningens tillsyn och vård 15,392: 69. » maskinafdelningens » » » 6,253: 60. » målningsgalleriets » » » 304: 81. För Horticultural Society’s utställning i.. 153: 20. Inpackningsoch hemsändningskostnader 6,262: 5. Återkomna expositionsartiklars inrikes tranport och utlemningskostnader 2,517: 3. Leverering till Kongl. Stats-kontoret 853: 98. 145,000: 262 — Anmärkning. Förutom förestående kostnader, 144,146: 2. hafva reseunderstöd åt åtskilliga personer, som besökt expositionen, blifvit utanordnade till sammanräknadt belopp af 20,000: — så att samtlige utgifterna för expositionen uppgått till 164,146: 2, af hvilken summa Riksgälds-kontoret, jemlikt Kongl, brefvet den 20 November 1863, ersatt 159,384: 18. hvaremot återstoden 4,761: 84, utgörande kostnaden för inköp och hemtransport af det i London, utgifna praktverket öfver expositionen, blifvit genom försäljning af samma prakt verk godtgjord. För jemförelse skull få Revisorerne meddela, att kostnaderna för Sveriges deltagande i föregående 2:ne allmänna industrioch konstexpositioner, nemligen i London år 1851 och i Paris 1855, utgjort, för den förra 9,744 R:dr och för den sednare 69,909 R:dr 35 öre. Sammanställas dessa 2:ue summor med kostnaden för deltagandet i 1862 års Londoner-exposition, kan den anmärkningen svårligen undertryckas, att ifrågavarande kostnader i allt för ansenligt förhållande tilltagit.
Den nye Tull-löjtnanten har erhållit spaning härom, och i sex dygn legat på sjön, med bestämd föresats att gripa både varorna och oss. I morgon är tiden ute, och om då inte packorna framkommit, är Gubben skyldig, att utbetala en våga försöket i hatt, ty han tror, att den förfärli stor summa penningar. Han har derföre svurit, att ga väderleken skall gynna oss, och att Jaktlöjtnanseri, den vi deremot äro vuxna att bekämpa. Men jag fruktar, att han häruti missräknar sig, och att ten inte vågar utsätta sig för October-stormens ra Jaktlöjtnanten anar vår list. Komma vi i handgemäng med honom, vete Gud, huru det går. Jag anar något ondt, och vill derföre ännu afböja det olyckli 19 ga företaget, om ni samtycker att bli min hustru. Ni ser nu er makt, i detta ögonblick, Erika, ... Samtyck och ni är en räddningens Engel. ger, bed Och Gud skall utan mig bistå er. efterkomma er önskan. Gud hvad jag är olycklig Bed, Bir Erika (i samma qvalfulla ångest). Han är nådig, ... fly till Honom! jag kan inte Birger (ångest full, bedjande). ni vill inte. Se, Erika, jag är så eländig Ännu är det tid, ... ni kan! ni kan! men så förhäxad! att jag, på mina knän, tigger er, stru om förbarmande Samtycker ni att bli min huErika. skona mig från dessa böner. Jag kan inte befalla Tag mitt lif om ni så vill, Birger, men öfver mitt hjerta. (skyndar ut i häftig sinnesrörelse.) SJETTE SCEN. BIRGER (ensam). Sedan HARALDSON. Birger (med förfärliga blickar och förstördt utseende, slående sig för pannan.) Alla onda makter ha' sammansvurit sig till mitt förderf (efter en paus. Välan jag är redo att tjena Satan. Död och afgrund Allt är förloradt (Haraldson inkommer.) Gå ned och hjelp Anton slå seglen under på däcksbåten, medan jag går upp efter kavajerna. (Birger rusar ut under ett vildt skratt.
Då jag varit bland dem, som mäst ifrat för Myntvärdets bestämmande så väl vid föregående som vid denna Riksdag, måste jag väl vara fri från den tillvitelsen, att vilja förhindra denna åtgärd; men jag skiljer mig i förevarande ämne från många andra deruti, att jag vill grunda realisationens bestånd mindre på de materiela förhållandel na emellan silfverfond och sedelstock, än på allmänt förtroende till Bankens solidité, och tror således att det är hufvudsakligen på credilens återställande, som framgången af realisationen 2o6 Den 21 October e. m. skall grunda sig. I detta afseende är den af Utskotten föreslagne åtgärd ett bland de aldraömtåligaste ämnen; ty man vet, huru litet ibland erfordras, att väcka misstroende genom origtiga åtgärders vidtagande. Jag måste således motsätta mig ett förslag, som efter min tanka störer crediten. Då allmänheten ser, att ränta gifves med ena handen, och återtages med den andra, skall naturligtvis misstroende till sjelfva planen uppstå. Då roan ser att de, som uppgjort förslaget, sjelfve anse Bankens ställning osäker, och tro andra medel behöfvas, samt hysa farhåga för utgången, och anse utländsk skuld vara nödvändig, så skall fruktan deraf uppkomma, att förlägenhet för Banken verkeligen skall inträffa. Att med ena handen fråntaga Banken sin vinst och med den andra skuldsätta nationen, för att skaffa Banken tillgångar, skall äfven väcka misstroende. Jag har ej yrkat, att BancoFullmägtige skulle reversera Statens skulder, men att det vore lika lätt för dem, som för RiksgäldsContoirets Fullmägtige att upplåna medel, emedan bägge äro Rikets Ständers Fullmägtige, och de ena ej kunna hafva tillgångar till betalning, som ej af principalerne kunna lemnäs de andra. Om åter i behofvels stund RiksgäldsContoirets Fullmägtige skulle anskaffa medel, så leder detta lätteligen till en ytterligare sammanblandning af Banken och RiksgäldsContoiret, som man länge arbetat på att Den 21 October e. m. 207 kunna åtskilja, och farhåga väckes lätteligen för ytterligare försämring af Bankens ställning.