Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jesses, jag måste nacka sköttarna!» skrek hon och rusade ut på backen, som en hvirfvelvind, innan jag hann hälla i en femte kopp. Jag skulle ha velat ge henne tio, så samvetsöm kände jag mig. Påföljande morgon, när jag satt på bron och drack mitt morgonkaffe, hörde jag fars och mors röster i smedjan. Far smidde och mullrade som åskan, ingenting var i lag, det var tydligt. Mor drog bälgen och sköt in ett ord då och då med lämpliga uppehåll. Plötsligt kom en drickstånka af trä utfarande genom dörren och strax därpå mor, båda med en mycket misstänkt hastighet. »Ja frun», sa hon, när hon svettig, trött och sotig kilade mig förbi med stånkan i hand. »Det är ett knog att vara gift.» Och nog är det sant – ibland. Ett norrländskt fiskläge. Det var en vacker lördagskväll, när vår båt lade till vid en af de många bryggor, som likt långa grå armar springa fram från sjöbodarna och afdela viken utanför i djupa, mörka rännor, där skötbåtar ligga på svaj, fastbundna vid s. k. båtspiror, som kasta raka, mörka strimmor i det glänsande vattnet. Fiskläget ligger vid krökningen af en vik, bakom hvilken hafvet brusar och kastar sig, utan förmåga att nå fram annat än med korta, maktlösa vågor, som vid häftig storm ’stula’ öfver ’udden’, det sista, men kraftigaste värnet. De små stugorna, som följa strandens krökning, äro skilda åt af smala gränder, från hvilka det sprider sig en mer egendomlig än behaglig doft af jäsande fisk-afskräde. På backen tumlade barn och getter; männen, riktiga mönstertyper i blågarnsskjortor och med svältrem kring lifvet, slöjdade eller stodo i grupper och pratade, under det att kvinnorna, barbenta och i lättaste toalett, skurade och fäjade till den kommande hälgen. Förvåningen att få se så ’långväga folk’ var stor. En båtsman med spelande ögon, bockskägg och hundskinnsmössa, ärligt delad med malen, förklarade rent ut, att det var så godt vi ’backade’ med ens. »Här var inte platsen för stockholmsfolk; han kände dem, han.»
I sammanhang härmed har Utskottet till pröfning förehaft en inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen J. O. Almqvist väckt motion (N:o 146), hvaruti motionären, efter skildring af det sätt, hvarpå skogshushållningen uti vissa delar i de norra länen bedrifves, bland annat hemställt, att Rikets Ständer, med afseende å de trängande omständigheter, som, enligt motionärens tanke, gjorde ett snart afslutande af allmänna afvittringen inom såväl kustlandet som lappmarkerna uti rikets nordligare provinser högst önskvärd!, ville anslå nödiga medel till aflönande af tillräckligt antal särskildt förordnade afvittrings-landtmätare, hvilka, oberoende af afvittringen inom det nedre eller kustlandet, endast skulle sysselsättas inom lappmarkerna, på det afvittringen inom deras vidsträckta trakter kunde hinna afslutas förr, än skogarne derstädes blifvit helt och hållet förödda. Men då, uppå Kongl. Majits nådiga framställning, Utskottet i nästföregående punkt 16 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. föreslagil, att det till storskiftesock afvittringsverket i rikets norra län nu utgående extra statsanslag, 87,000 R-.dr, måtte med 10,000 R:dr för instundande statsregleringsår till 97,000 R:dr höjas och de af motionären anförda förhållanden hvarken kunnat bibringa Utskottet öfvertygelse om nödvändigheten att derutöfver öka anslaget eller om ändamålsenligheten att i fråga om medlens användande meddela de af motionären föreslagna föreskrifter, får, vid sådant förhållande, Utskottet hemställa, att motionärens framställning icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Undervisningsanstalter för jordbruk och landtmannannringar. 22:o. För betäckande af den skuld till enskilde, som blifvit vid Alnarps landtbruksinstitut dels redan åsamkad, dels förutsatt under förlidet år till midfastan 1866 vidare uppkomma, har Kongl. Maj:t äskat ett tillfälligt eller extra statsanslag af 50,000 R:dr.
Föredrogos ånyo och bifallos Stats-Ufskottets nedannämnde den 2 dennes på bordet lagda utlåtanden: N:o 26, i anledning af Herr C. R. af Bobsahm# motion om utgifva udet af Stats-obligalioner å tillsammans Tio Millioner Riksdaler; N:o 28, i anledning af Kongl. Maj: Is Kådiga Proposition om anvi sande af medel till arfvoden åt tre nya ledamöter i lagberedningen; N:o 29, i anledning af Kongl Malts Nådiga Proposition* angående befrielse för Lofta, Gamleby och Törnesfalla församlingar i Linköpings Stift lrån utgörandet af soekengångsspanmåt, eller så kallad skolmästarskäppa till Rector oell Collega Scholae i Westervik; N:o 30, i anledning af Grefve lUrangels,. T. H., motion om ersättning åt vederbörande hemmansegare i Lofta, Gamleby och Törnesfalla församlingar i Linköpings Stift för hvad de förmenats hafva oriktigt utgifvit i socknegångsspanmål; samt N:o 31, i anledning af Friherre C. Hermelins motion om anslag lilli en förbättrad sjukvård vid Kongl. Krigs-Aeademien, m* m. S, IL Föredrogs och remitterades tili Conslitutions-Utskottet eli af Sta Is-Utskottet uti memorial, N:o 27, anmäld anledning lill anmärkning emot föredragande Stals-Radet oell Chefen för Civil-Departementet.- S., D. Alskogs Ståls-Utskottets den 2 dennes på bordet lagda utlåtande, . N:o 32, i anledning, af ånyo väckt fråga om Kongl., f. d. CanzliSlyrelsens Handcassas öl verlein i a ide Lili Riksgälds-Contoret. S. IL Föredrogos oell bifall os Allmänna Bes värsoch Ekonomi-Utskottets. nedannämnde* den 2 dennes, på bordet lagda betänkanden:
Detta är således ett argument, som är förskräckligt lätt på vågskålen, och hvarpå jag icke 37 H. 6 82 Den io Augusti e. m. vidare anser mig böra ingå i svaromål. Ilvad för öfrigt de förespeglade farorna beträffar, ser jag inga vådor deraf, om Konungen motiverar ett afslag derhän, att skrifvelsen derom kan, om man så vill, anses innefatta en ny proposition. Men att Ridderskapet och Adeln opåkalladt och expressis verbis skulle erbjuda och öfverlemna en propositionsrätt, som icke förut finnes, det anser jag för en obehörig och högst oformlig innovation. Då för öfrigt ingen af Styrelsens Ledamöter yttrat sig öfver ämnet, men Herr IlofCancelleren är närvarande, kan jag icke underlåta uppmana honom att säga sin mening, hälst det torde åligga honom att vaka öfver, att icke något formstridigt beslut fattas, i fråga om Kongl. Maj:ts prerogativer. Grefve SpenSj Carl Gustaf: Jag hemställer, om det icke är bäst, att, så vidt möjligt är, begagna samma ord, som äro nyttjade i 87 §. RegeringsFormen, hvilken omtalar den sanction, som Konungen lerrinar å ändringar uti Civiloch Criminallag. I anledning häraf får jag föreslå följande redaction: Besluter Ridderskapet och Adeln någon ändring i RiddarhusOrdningen} öfver lemnäs samma beslut genom LandtMarskalken till Konungen med anhållan att antingen i sin helhet godkänna förslagetj eller meddela Ridderskapet och Adeln sina skäl att sådant vägra. Godkänner Konun - D(>n 10 Augusti e. m. 83 gen beslutet bilf v er det gällande straxt efter Riksdagens slut.
Tårarna rinna utför hennes kinder, när hon svarar: – Också mitt hjärta är icke mitt. Det tillhör min vän. Då böjer han knä för henne, slår armen omkring hennes lif och ser henne in i ögonen som likna två mörka, daggstänkta penséer: – Döm mig icke som andra! Jag har stora mål! Får jag komma till dig när mitt sinne är mörkt? Hon tager hans hufvud mellan sina händer och ser på honom med en blick full af lycksalighet och full af smärta. – Ja, ja! – säger hon innerligt. – Må andra dela din glädje, blott jag får dela din sorg. Lyktan på hörnet glosar i frostdiset, Pilestræde ligger mörk. Snön mellan gatstenarna skriker under hvar vandrares fötter. Alltsomoftast skallrar den spruckna klockan på dörren till Peder Larsens ölhus, och en ljusstrimma faller ut öfver trappan. Därinne är luften tjock af utdunstningar och tobaksrök. Rundt om det aflånga bordet i skänkstugans midt sitta hedervärda småborgare, blossande på lerpipor, hvar med sitt ölstop framför sig. De mindre borden i vrårna äro upptagna af mera tillfälliga gäster. Mellan dem alla rör sig madam Larsen, lik en mummans genius, utdelande sina håfvor med rund hand, själf trind som en gräddmunk och huldsaligt leende med hela sitt mjuka, röda fysionomi. Från hennes läppar flöda muntra ord, som krydda den skummande drycken i stånkorna och stopen. Men bakom sin disk står Peder Larsen tyst, streckande den svarta taflan för hvart stop han utskänker, allt med en min så allvarlig, som skrefve han sin samtids historia. Han har ett färglöst cirkelrundt ansikte med en liten blå tapp till medelpunkt. – Till trots för förbudet af den 11 februari, bränner han i hemlighet brännvin af sin råg. Ett örondöfvande sorl fyller salen, och tobaksröken hvirflar som ur en kokande häxgryta. Högt uppe vid bordsändan, närmast disken och faten, ha stamkunderna sina bestämda platser, och här är kannstöpandet i full gång. – En orättvisa är det och förblir det! – bedyrar hökar Povelsen. – Tänka sig!
Med föranledande af 1815 års Riks-Tabell upptages antalet af dem hvilka såsom Ståndspersoner kunna anses, till 64 696 af Mankön, hvaraf |:delar eller 25,878 torde kunna påräk* nas att erlägga denna afgift, å 2 R:dr Af Bonde-Ståndet och alle andre, till ett antal af 698,499 personer af Mankön, torde högst Ti5:del eller 698 J kunna förmodas att betala å 1 R:dr Afgift får Caffée och Thée, Ståndspersoner af Mankön - 64,696: af Qvinkön - 62741: 51,756: 6,98 5 * Tillsammans 127,437: Deraf torde f:defar eller 76,462 kunna upptagas till afgifts erläggande å 1 R:dr Allmogen och alla andre, utgörande tillsammans 1,536,156 personer, torde högst till sy.del eller 25,602, deltaga i denna afgifts betalande d 24 sk:r hvardera • 76,462: l2,8ot: Afgift får Siden och dyrbara Möbler. Med anledning af uppgifna förhållandet 1813 anses antalet rum med Siden-tapeter utgöra 60, a 10 R:dr - 600: Likaledes rum med Siden Möbler 1900 st., å 5 R:dr 9,500: Rum med äkta förgyllning 2^0 st., hvartill nu komma rum med Möbler af utländska trädsorter, totde tillsammans utgöra 2,500 st., a 5 R;dr - 12,500: R:dr 22,600: Ståndspersoners Fruar, Hustrur och Döttrar, som år 18x3 erlade afgift för Sidenbruk, gjorde circa 52,000: hvilka förmodas alla bruka Siden-klädningar eller Siden öfverplagg. Afven torde för sådan förbrukning af andre Classer kunna beräknas ...
Det är blott syftemålet, alt med tillsättandet af lediga Pastorat kunde ett år längre fördröjas. De skäl man hemtar från Embetets mindre nitiska fullgörande af de tillförordnade Pastorerne anser jag ej fullt antaglige; och jag tror, att motsatta exempel skulle kunna i stor mängd framdragas. Jag befarar, att i de Consistoriela uppgiflerne, angående desse förhållanden, man förblandat boställsvården med själavården. Hvad den förra möjligen förlorat, torde i de fleste fall, då ej bostadsarrendena varit nödvändiga bihang dertill, den senare vunnit. Men jag lemnar gerna detta förhållande å sido, öfvertygad, alt man i alla fall bör af framtiden och af Presterskapets tillväxande nit för Religionen och Folkupplysningen kunna påräkna rättelse, om den verkligen skulle behöfvas. Hvad som emedlertid torde få anses för säkert, det är, att ett sålunda medgifvet nådår, icke kan vara af stor inflytelse på Prest-Embetets utöfning, men väl ansenligt underlätta ändamålet af Folkskolors bildande, samt att det vore af stor vigt, om icke för annat, för att åtminstone erhålla statistisk ledning angående Presterskapets verkliga aflöning. Jag måste upprigtigt yttra, att jag ej kan gilla den grundsats, att Staten icke bör befatta sig med Folkskolornas uppkomst och anordnande, samt att allmänna medel ej dertill böra användas, helst då i vårt land så betydliga uppoffringar af Staten blifvit gjorda, samt de skattdragande, på så många sätt dagligen bidraga till de högre Skolornas och Universitetens underhållande, hvaraf de förmögnare classerne draga största fördelen. Besynnerligt synes det mig, alt bonden och handtverkaren, som skola föda sig sjelfve, de, säger man, böra lära sig allt på egen bekostnad eller nöjas åt att kunna intet; men den, som vill blifva Prest, för att få Pastorat på några tusende R:drs inkomst, den, som vill blifva Embetsman, med lön, som äfven utgår till största delen af bondens och handtverkarens skattepenning, den skall få hjelp till sin undervisning af medel, hvartill dessa äfven bidraga.
Om mina åsigter härom göra sig gällande, följer deraf, att rubriken, arbetsfolk, uteslutes och . att derjemte 2 mom. af 145 § utgår, såsom tillkommet endast för arbetsfolkets intagande uti 14 § tili bevillnings erläggande. Likaledes förnyar jag min åberopade reservation, så vidt den afser att bevillning efter 2 art. bör upphöra för gesäller, hvilka arbeta å mästares, verkstad, då produkten deraf serskildt beskattas genom den bevillning, mästaren derföre påföres, och,att beyillningen för gesäller i allmänhet må nedsättas till 1 r:dr., §§ 88, 89, 92 och 119. Med Utskottet har jag ej kunnat förena mig i den åsigt, att genom trenne Riksstånds bifall till de förändringar Utskottet uti dessa §§ tillstyrkt, detta blifvit Rikets Ständers beslut. Borgare-ståndel har nemligen, såsom anledning till återremissidessa delar,.uppgifvit att §§:ne borde bibehållas vid deras nuvarande lydelser. Blir detta Ståndets definitiva beslut, måste, efter min tanka, frågan härom afgöras i förstärkt Stats-utskott, så vida stadgandet uti 71 § Regeringsformen, skall efterlefvas. Huru Taxeringsoch Pröfnings-kommittéerne skola formeras eller, med andra ord, af hvilka dessa böra bestå, måste väl innefatta sättet af bevillningsgrundernes tillämpning och tvist derom emellan Riksstånden, är,enligt den åberopade,§ af grundlagen utaf den natur, att, .såsom här blifvit fallet, då de tre Stånden,afslå hvad det fjerde eller Borgareståndet härutinnan yrkat, den. skall slitas, af förstärkt Stats-utskott.
1107. —, 'l ävuHiij u n»» Ftillmägrig Grefwe 8'sclcelder^, Ryt-Uiästare och Lavailsr hoö H. K. 2). Herug-m as Ostrrqöihland. I lo8. ^— I.l ! lclcrums» FuIHuägrig Herr ^naiuvst', ch'kar> LalaaasI, Oswcrste - KlLyrsnanr. ai) laleLtor. /1) LieKor. <) Ledamot i Bewlllniugf-stllskottet. K> Ledamot »ti ti-neo-Utff. livy. Herr Llirenlrcrg, Lrspsr ^obän» Lapirsiris. ms. — 6/!isnlroIe, Fulimägkig Hexr IVIoulsgomsrie, Kgiriun, ^uciir^ur. H2Z. *— LirrLnroiii, Fullmägtig Friherre Kuvilio, (isnar, L rnene. 1146. — Llomsnljcsolä, Fullmagrig Herr 6r>p>n>VLlär^ ^scol, L7ic, Oswe-ste-KieulSnanr. «) 1149. — KlsZrne, 6uliiik, LLs>irains. lizi. — von Meijerlissim, ^.rLob Häam, Kiaursnsiu och irsDrrilLut. 1166 — I> om.Z!>, Fullmägtig Herr Lilvsrliyl^Sr Larl 6uclmur>ci, Zscrsrergns. 1169. -— Aläng, polian ^»cnb, da^iurias, R, S.
Härefter upplästes Jemknings-Utskottets Betänkande samt alla de upplysningar, som af Constitutionsoch Expeditions-Utskottens handlingar för sistlidne Riksdag rörande förevarande ämne kunde erhållas.2) Herr Grefven och Ordföranden föreslog därefter, att, då Utskottets fleste Ledamöter syntes vara böjda att tillstyrka voteringen per capita i Utskott, Utskottet skulle i sitt betänkande till Riksens Ständer hemställa, om icke' denna saken finge anses såsom beredd vid förra Riksdagen, men då förglömd att i Riksdags-Beslutet anmälas, och derföre nu till afgörande af Riksens Ständer vid nästa Riksdag å nyo framstäld. På åtskilliges begäran beslöts, att Secreteraren skulle uppsätta och för Utskottet föreslå en form till förändring af den 38:de § att 9 På förslag af ett särskildt utskott hade de olika stånden den 20 Augusti och 3 September beslutit uppskjuta afgörandet af bl. a. hvilande grundlagsfrågor till nästa riksdag. a) Konstitutionsutskottets utlåtande vid riksdagen 1809—1810 angående § 38 KO är tryckt i R. H. Ständers Constitutions-Utskotts Memorialer 1809—- —1810, Sthlm 1874, sid. 122, 149 ff, 265, 301; och det s. k. jämkningsutskottets utlåtande rörande samma paragraf t. ex. i Protocoller haline hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Riksdagen i Stockholm år 1809, IV, 2, sid. 789 ff., jfr ock 842. 52 Den 15 September 1810 till Riksens Ständer aflemnas, hvarvid allenast Doctor Wijkman gjorde det förbehåll, att den reservation, han vid förra Riksdagen i anledning af denna fråga för sin del gjort, nu måtte få åtföllja Utskottets betänkande härom till Riksens Ständer.
N ej mindre qvinspersoner, än den stadgade afgiften för dem, och att orden i stallet böra lyda: För hvarje medföljande person 10 R:dr.; men intilldess Hästhandlares och Glasförares frihet att resa omkring i landet varder genom Författningar dem betagen, kan Utskottet ej medgifva hvad Herr Grefve H. Gyllenborg yrkat, att afgiften för dessa personer bör försvinna och uteslutas, 3 §• Anmärkningen från Vällofl. Borgare • Ståndet rörande åboer på Kronohem-, man, att orden; med dem jemförliga med iifstulsstädja etc., bör förändras till: dem som innehafva lifstids-stdäja, godkännas såsom bidragande till mera tydlighet, och blifver redactionen alltså följande; Aboer å Krono-hemman med åbo-rätt samt pä. jlnneXeMensal• och Stom • hemman, jemte alla andra som innehafva lif stids-städja, erlägga enahanda Bevillning såsom vore de jord-ägare etc. 3 Morn. Den af Herr Grefve Henning Gyllenborg gjorde erinran, att särskilta Bevillningen för Rust - tjenst marker borde förfalla, i betraktande deraf, att Bevillning för sjelfva jorden särskildt utgöres efter dess värde, äger oskiljaktig gemenskap med det i Bevillnings-Utskottet väckta påstående,att den tillika stadgadeafgiften förinsockne hemman i vissa Provinser borde försvinna ; men som,för att förekomma det en dubbel Bevillning ej måtte falla på ett och samma föremål, Utskottet föreslagit att vid ali egendoms-taxering, bland annat äfven afseende bör göras å jordens onera, samt rusttjenst Bevillningen utgör ett onus, hvilket, då det städse varit ansett såsom af grundskatts natur, lika litet hädanefter som tillförene kan från jorden skiljas, och följaktligen måste vid värderingen såsom sådant afses, så har Utskottet ock varit angeläget, att medelst berörde föreskrift vid värderingen förekomma allt lidande genom bibehållande af Rust-tjenst Bevillningen; hvaremot anmärkningen från Vällofl.
Jag är af den öfvertygelsen, att så länge det fattiga Sverige underhåller en stående anvärfd arme', så länge delta fortfar och af Representationen godkännes, det mäste vara majoritetens inom Representationen åliggande att tillse, det oef - 30 Den i5 Augusti I. m. tergifliga anslag kunna tillvägabringas, emedan det måste vara ett ovilkorlig! samvetsåliggande att tillse, det medel icke saknas för beklädande af den del af nationen, som är tvungen att gå i conscriplion. Om jag äfven såge, att medel på det lättaste sätt, genom en eller annan förändring, kunde tillvägabringas, men jag vore öfvertygad, att administrationen icke ville vidtaga en sådan utväg, så skulle jag såsom representant anse mig skyldig mina medborgare att tillse, det icke beväringsynglingarna vanvårdas och omkomma af brist på det oundgängligaste; och detta är grunden, hvarföre jag, som icke skall upphöra att yrka på en ändamålsenlig reform af vårt försvarsväsende, anser jag mig skyldig, intilldess en förändrad organisation kan åstadkommas, att tillstyrka så högst nödiga anslag som ifrågavar. 54,ooo r:dr, hvilkas beviljande jag således fortfar att understödja. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Under de föregående dagarna har jag sökt göra mig underrättad om användandet af de 70,000 r:dr, som på grund af enskilda motioner vid sista riksdagen beviljades till iståndsättandet af armeens materiel; men jag har, oaktadt allt mitt bemödande och oaktadt all den beredvillighet, hvarmed jag blifvit tillhandagången, slädnät i samma okunnighet som förut. De 70,000 r:dr hafva nemi. ingått i den s ora summan, som vid förra riksdagen beviljades för krigsbtiiofven, och det är svårt att utreda, hvilka speciella behof blifvit fyllda med de 70,000 r:dr.
Detta lilla prydliga dikthäfte, som utkommit på Albert Bonniers förlag, innehåller flere dikter, präglade af en varm och djup känsla samt röjande en mer än vanlig säkerhet i formen. Den inledande hufvuddikten, efter hvilken boken fått sitt namn, blef i fjor belönad med andra priset af Svenska akademien. Några af dikterna hafva förut varit synliga i Idun. Helt säkert skall den lilla diktsamlingen komma på månget julbord. Nutid, en samling dikter och berättelser, utgifven af Gustaf af Geijerstam, torde både böra och icke böra räknas till julkalendrarne. Boken är utkommen på Ejnar Cohns förlag och innehåller bidrag på vers och prosa af femton bland våra yngre författare och författarinnor, ordnade i alfabetisk följd. Flere af bidragen äro synnerligt goda. Utstyrseln god men priset väl dyrt. Sverige, årsbok för svenska folket, första årg. 1892, redigerad af Jonas Brag och utgifven på Mortimer Carlsons förlag. Boken innehåller, utom en omvexlande text af flere framstående författare, en beständig kalender samt 33 porträttbilder o c h ett 40 tal andra illustrationer. Utstyrseln är god och priset jämförelsevis billigt. Fjällrosorna, berättelse af Malolna Bräkenhielm; P. A. Huldbergs bokförlags-aktiebolag. Sedlig kraft, och huru vi skola bruka den; broderligt samspråk med unga män af Frederick A. Atkins; öfvers. fr. engelskan af Mathilda Langlet. Denna bok är ej ny för året; men som vi förut ej fäst våra familjemödrars uppmärksamhet på densamma, vilja vi nu göra det. På några få sidor innehåller den flere goda råd och hoppgifvande trösteord, meddelade utan allt pjunk, än månget tio gånger så digert arbete. Hvarje moder borde skänka denna bok till sin unge son. s Nornan, svensk kalender för 1892, nittonde årgången; Z. Haiggströms Jörlagsexpedition. — Under den framstående oeh för våra läsarinnor välkände författaren Gcorq Nordensrmis redaktörskap har här sammanförts en hel del synnerligen goda bidrag från ett 20-tal bekanta förff. Omvexlingen och utseendet hos kalendern förhöjes genom de ganska talrika konstnärliga bidragen.
En föreg:de talare har medgifvit riktigheten af den princip, att man. såvidt möjligt är, bör frånträda förslagsanslagen och jag delar helt och hållet denna åsigt. Jag tror derföre att det var ganska väl beräknadt af StatsUtsk;t att nu föreslå denna öfvergång, och jag beklagar om Chelen för LaudtförsvarsDepart:t vid den K. Proposms afgifvande icke beräknat annorlunda än att det skulle vara likgiltigt huru stort anslaget upfördes, erne - 80 Den 11 April f. m. dan förslagsanslag hafva den latitud att de kunna utsträckas så långt man behagar. StatsUtsk:t har, efter mitt förmenande, vid detta tillfälle haft icke allenast en ganska giltig ani., utan en verklig pligt att förfara så som det gjort, då det visat sig att det vid förra Riksdagen begärda och erhållna statsanslag blifvit öfverskridet endast för 2 år med cirka 300,000 rdr. Det är visserligen alltför vigt för Styrelsen att upföra allting på förslagsanslag; då behöfdes ingenting annnt än att anordna behofven på StatsKont:t; men jag tror dock att en sund statsprincip fördrar att ställa anslagen så att R. St:r kunna någorlunda beräkna, huru högt de skola gå. Beklagligt nog, är inom vår representation den method antagen, att man, utöfver hvad K. M. och dess Regering begär, genom enskilda motioner kan sträcka sina anspråk på Staten så långt, att vid denna Riksdag det genom enskilda motioner begärda anslagsbeiopp upgår till icke mindre än 38 milhr rdr utöfver hvad K. M:s Propos. ansett behöfligt för statsverket. Under sådana förhållanden kan jag icke annat än på det högsta förorda antagandet af Utsk:ts förslag, utan afs:de på hvad andra Stånd i detta hänseende besluta, ty detta får icke inverka på mitt omdöme a priori, emedan jag mäste uttrycka min åsigt enskildt, och det tror jag äfven Stånden böra göra i en sådan fråga som denna Här har blifvit framkastad en liten förebråelse mot R.