Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Bank och Riksgälds Contoir requirerade Beläggnings-Char. tor blifwit uppgifne till endast en storlek af Ett stttondedels ark hwardera; men Utskottets wid sistförledne Riksdag, rörande Charta Sigillata, 270 Den Zo Attg. afgifne betänkande under den zi nästl. Janna, rii. som Riksens Högloft. Ständer antagit, utwikar, att nämnde Cbarlor bliswit föreftagne till ett format af Ett sjettedel ark, hwilket ock spnes wara den minsta storlek de bora utgöra; sä och i förmodan att misiffrifning uti ben till Kongl. Majit i underdänigbet afsände Expedition rörande Chartä Sigillatä Förordningen, möjligen wällat berörde ffiljaktigb-t, bar Utffottet ansett sig wid detta tillfälle böra sädant hos Riksens Högloft. Ständer wördsamligen anmäla. Ore. bro den 6 September t8io. PA UZ^Ioil. Ki66erikspet! ock ?z Un»vAr<i,'s:e Preite-Sktn ^6elns l-sösmörcrr vL^NLr äerr l-sclLmäc-ri vlZusr ^sscob Lronlleät. ^ob. Wijlcmrn Lssp:ton. kZ VUlaii. 8orx-lro-8tZn6-tr pr Ue<jervZr<I« 8on>l 8rrniletr l.eä-m>trer; vtznrr Le-i-mSterr ^obsa W ellia. ftob. häsAN. WsssinZ. I.. k. Ksllsnbsrx.
Icke blott hennes förspilda kärlek, men hela hennes förspilda lif! — Hon tänkte på, då hon var en ung flicka, hur hon kunde arbeta, hur stark och handlingskraftig hon känt sig, hur många goda och friska anlag hon haft till sitt förfogande och hvarmed hon en gång hoppades att kunna uträtta något i lifvet, och nu var det alltsammans liksom utsläckt. Hon kände knappt igen sig. Hon var ju blott en skugga af sitt forna jag, all hennes originalitet, personlighet, själsstyrka var upplöst och bleknad. — På en gång kunde det väckas något inom henne liknande vrede. Hon var för god för att hennes lif skulle förspillas så. Hon kunde kanske ännu uträtta något, vara till nytta och glädje för någon; men icke så länge hon var i hans närhet — då gick hon endast och väntade. När hon visste, att han skulle gå eller skulle komma, kunde hon icke samla sina tankar till något verkligt arbete. Hvem vet! Han kunde kanske plötsligt behöfva henne! — Ja, tänk om han skulle längta efter henne en dag, önska henne i sin närhet, föredraga henne framför alla andra! Ibland trodde hon nästan, att han helst skulle vilja vara fri från henne — alldeles fri, och kanske, när hon då gick, att han dock skulle börja längta efter henne? Men om hon blef fri, skulle kanske hennes gamla kraft vakna, så att hon skulle bli lefvande och lycklig igen. — Lycklig! — Skulle hon kunna tänka sig en lycka utan honom? I en ständig kretsgång rörde sig samma och samma tankar i hennes utpinade hjerna, men hon kunde icke gifva sig något svar, hon kunde icke fatta något beslut. Hon kunde blott sitta stilla och dö. Det var, som om den förlamning, som mer och mer grep hennes själ, också spridde sig till hela hennes kropp. Hon blef så trött, när hon gick, hennes armar voro så tunga. Hon satt oftast i en stol med en uppslagen bok, som hon icke läste i, eller ett handarbete, som hon icke sydde på. Så satt hon en afton efter en lång, het dag. Tofte hade varit borta många timmar, hvar visste hon icke, men hon anade det. Värmen hade varit plågsam, — nu gick solen ned. En fläkt af kyla sväfvade plötsligt öfver hela naturen. Det susade sakta i grantopparna.
Folkets böner äro hörda, den hjeltestarn, sorn Nbrdqn hyllar, är förökad med en ny ättling, och den lycka, som råder i Konungaborgen, sprider sig till undersåtens hydda; ty. Eder Maj:t lefver i Folkets hjertan, i hvarje redligt bröst af denna Nation, som aldrig nekat sin hyllning åt hjeltemodet, frihetssinnet och menniskokärleken. Carlarnes ättelängd, upplifvad i mod och dygder genom Eder Maj:t neli Dess höga Fader, lofvar en lysande ätteföljd åt våra efterkommande, och med tacksamhet mot Försynen se vi, genom Eder Maj:t, Dess Son och Sonsöner, Sveriges lycka tryggad för Irenne slägtföljder. 44 E. V. Försl. t. imd. Lyékonskrdngs-Adress N:o 18. Meu Eder Maj:t har velat göra denna senast inträffade l yck! i ga händelse ännu mer gläd jande för Sitt Folk, då Rikets här fcjrsamlade Ständer af Eder Maj:t hugnats med den Nåd, att vara kallade till den nyfödde Furstens Faddrar. Icke efter gammalt bruk, men af hjertats innerliga tillgifvenhet, nalkas derföre Folkets Ombud Landsfadren, att önska Honom och sig sjelfve lycka till den glädjeskänk, hvarmed Försynen välsignat en älskad Konung och ett troget Folk, och att tacka Honom för det förtroende, hvarmed Han öfverlemnar Sin Sönson åt Folkets vård och kärlek. Från den stund, då E. M. beträdde den Svenska jorden, räknar detta Land ett nytt tidehvarf. Svensk arne, sorn under förflutna sekler ägt Konungar, hvilka varit en prydnad för häfderna och sin tid, se med ökad stolthet den nya tidens ädlaste sakförare, en ättling af sin sjelfförvärfvade ära, bekläda de fordna Carlars och Gustafvers Thron. De rättigheter, sorn äro ett behof för Nationerna, äro genom Eder Maj:ts dynasti införlifvade med Folket. Nordens fjell äro en fristad för sjelfständighet, borgerlig säkerhet och lagbunden frihet.
Då emellertid motionen är väckt icke allenast inom detta Höglofliga Stånd, utan äfven af samtlige Riksdagsmännen ifrån Uplands län inom Hedervärda Bonde-Ståndet, och jag på det innerligaste önskar att den, genom tjensteansträngningar, nu i sjukdom och svårt ekonomiskt betryck nedtyngde mannen måtte erhålla det äskade pen-; sionstillskottet, anser jag mig böra instämma uti motionen, så mycket heldre, som jag är i tillfälle icke allenast att vitsorda de gjorda uppgifterna, utan ä(vep sedan 612 Motioner tios Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 247. yngre åren och alltjemt sedermera personligen känner så väl de begge sjuka makarne Förberg, som deras svåra ekonomiska ställning. Jag anser mig äfven, såsom den bästa rekommendation för Lands-sekreteraren Förberg, kunna förklara, att f. d. Landshöfdingen i Uplands län, m. m., Friherre von Kramer, om han nu varit tillstädes, skolat vara en varm förespråkare för den under många år, äfven såsom t. f. Lands-sekreterare, honom biträdande arbetsamme och nitiske Landskansli-tjenstemannen. Detta mitt vördsamma anförande, hvilket jag anhåller måtte få efterfölja motionen till Höglofliga Stats-Utskottet, har jag, då jag af tjenstegöromål var förhindrad att vara tillstädes under hela tiden under förmiddagens plenum och då motionen remitterades, på förhand uppsatt, på det icke uppsättandet häraf skulle fördröja afsändningen. Stockholm den 28 November e. m. 1862. Axel Fredrik Liljenstolpe. Wio 24:7. Af Friherre Cederström, Rudolf, angående organiserande af en representation för häradet.
I afseende på sältet at förstärka metalliska Cassan, då den géncwän stark utvexling blifvit så minskad, alt den understiger det nyssnämiida förhållandet, har Utskottet funnit det vara af synnerlig vigt, att utvägar dertill af flerfaldig beskaffenhet måtte beredas, helst de anledningar, som vållat den starkare påkänningen, kunna vara af ganska skiljaktig natur. Silfver kan nemligen uttagas, för att begagnas inom landet, eller för att expor teras då vexelcursen är hög; och denna vexelcursens höjd kan härröra af en tillfällig under-balance i vår handel, eller af en utöfver behofvet -ökad massa af mynt-representativer; hvilken sistnämnde möjlighet ej får lemnäs utan afseende, helst i ett land, hvarest rättigheten att stifta Privat-Bankfir Bihang till R. St. Den åtgärd, som i ett af dessa fall är nyttig och ändamålsenlig, kan i ett annat vara både för ändamålet overksam och i öfrigt skadlig. Såsom utväg till metalliska Cassans förstärkande, framställer sig i första rummet: Inköp från främmände Länder af Guld och Silfver. Utskottet anser dock: 3:o att silfverköp för Bankens räkning icke böra komma i fråga, när cursen håller sig öfver pari; emedan cursen derigenom skulle ännu mera uppdrifvas och det med kostnad införskaffade silfret skyndsamt åter utgå.
4 Hand, 24 Haft. i 2 Stats-Ulskutlels Memorial M 268. skottet, för densammas afgörande, genom omröstning i förstärkt Stats-Utskott, föreslå följande voterings-proposition : »Den. som vill, att Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret anvisa och till Kongl. Maj:ts disposition ställa en summa af 960,000 R:dr R:mt, att till sådane Statens embetsoch tjenstemän samt betjente, åt hvilka Rikets Ständer för de år, den nya statsregleringen omfattar, beviljat lönetillökning, antingen direkte för tjen — sterne eller genom ställande af vissa belopp till Kongl. Maj:ts disposition, för är 1857 gratifikationsvis, i mån af behof, utbetalas sålunda, att nämnde löntagare, erhålla 50 procent af beloppet utaf den tillökning utöfver förut innehafvande af lönings-förmåner, som vid den nya statsregleringen blifvit dem tilldelad, dock att från ifrågavarande förmåns åtnjutande undantagas sådane löntagare, hvilka, qvarstående vid sina indelningar, under berörde år uppburit sin aflöning antingen in natura eller efter årets markegång; äfvensom att Rikets Ständer medgifva, att en summa af 395 R:dr 75 öre R:mt må få, på enahanda sätt, utgå af Norrbottens Hästjägare-sqvadrons-fond till de löntagare viii Artilleri-batteriet i Norrland, hvilka icke redan fått en dylik förmån sig tillagd, röstar Ja; den det ej vill, nöstar Nej; vinner nej, anses frågan härom hafva förfallit.» Stockholm den 15 Februari 1858. Ank. till Exp.-Utsk. den IS Febr. 1858, 1(1. 12 m. Memorial, med förslag till voterings-proposilion, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om medels anvisande till påbörjande jaf Stockholms befästande d landsidorna.
R:dr således deribland upptagna; dels (sid. 5) uti ”Uppbördssammandraget” en utöfver extra anslaget förskjuten summa af 9,151 Ralr 40 sk. 4 rst., hvilken sedermera å sidan 49 finnes slutliga summan af ”debiterade medel” fråndragen. §\ 5* Uti ÄTdelningens hufvudbok för år 1843 balanseras, såsom fordran, ej mindre det i förra Revisions-berättelsen omnämnda förskott af 11,808 R:dr 45 sk, utgörande kostnaden, från 1837 till 1841 års slut, dels för utarbetande af en Författnings-samling, rörande krigsmakten till lands, dels för utgifvande af Sammandrag utaf stadganden, rörande rotebåiiarcn och soldaten vid de indelta Regementerna, än ock de lör samina ändamål, under åren 1842 och 1843, ytterligare utbetalda 300 R:dr, eller tillsammans 12,108 R:dr 45 sk. I afseende på fortgången af berörde arbete och den dermed årligen förenade kostnad, hafva Revisorerne fått emottaga följande Berättelse: ”Till Rikets Höglofliga Ständers Herrar Revisorer! ”Sedan Rikets Högloft Ständers år 1843 församlade Herrar Revisorer, uti afgifven Berättelse den 11 December samma år (pag, 198 och 199), efter infordrade upplysningar rörande tvänne, uppå -StåtsVerk ets bekostnad, företagna arbeten, det ena: Samling af Författningar rörande Krigsmakten till lands, och det andra : Stadganden rörande Rate!läll aren och Soldaten vid de indelta lnfanteri-Regementerna, sitt omdöme deröfver inför Rikets Ständer uttalat; hafva nu församlade Herrar Revisorer från redaktionen af dessa arbeten behagat infordra upplysningar om desammas fortgång och nuvarande skick. Det är lill fullgörande häraf undertecknade, redaktörer, vördsamt skolat anmäla, att, sedan jag, Forsberg, åt hvilken dessa begge arbetens utförande från början varit anförtrodt, uti till Kongl.
Län, gjorda underdåniga anhållan, att någon lämplig åtgärd måtte vidtagas, till afhjelpande af den skada, som tillskyndas nybyggarne derigenom, att LappAllmogen med deras Renhjordar ofredar Nyb3'ggarnes odlade ängsmark, och att de derutaf samlade hö-förråd varda af Renarne förtärde eller nedtrampade, Kongl. Majit uti Bref till dess Befallningshafvande i nyssnämnde Län, under d. i3 Maji i8a5, i Nåder ansett det böra i förevarande äm - iq Besv. och Oecon., Utsk. ne förblifva vid hvad Dess Befallningshafvandes, uti Kungörelse af dea i3 October 1801, redan derom gifne samt af KammarCollegium gillade Kungörelse innehåller; genom hvilken Kungörelse det är vordet stadgadt och förordnadt: att den Nybyggare, hemmansåbo, eller Prestebord»-innehafvare, som icke förvarar höet uti ordentliga lador, utan lägger det i stack, bör instänga sådana stackar med en stadig och tät gärdesgård till 4 alnars böjd, samt 5 å 6 alnars afstånd å alla sidor från stacken, vid äfventyr att skylla sig och sjelf sin skada stånda, der höet uppätes eller nedtrampas. Hvarförutan Kongl. Maj:t i förrberörde Nådiga Bref dels förklarat, att det skulle åligga Lapparne, att, genom noga tillsyn å deras Renhjordar, söka förekomma de öfverklagade förlusterne för Nybyggarne, samt att, om genom bevislig uraktlåtenhet härutinnan skada skett, som eljest kunnat undvikas, Lapparne böra till ersättning derföre vara förbundne; men dels också i Nåder förständiga t Dess Befallningshafvande, att genom Kungörelse i Länet erinra Nybyggarne om angelägenheten, att till förekommande af ifrågavarande skada uppföra hölador och, så vidt sig göra låter, deras ängsmark inhägna.
Men så är då äfven hvarje annan mening om detta samma ställes rätta förstånd. Villomeningar äro då att befara; men det är ock att befara, att en villomening är den vedertagna. Det bräckliga menniskoförnuftet är en osäker tillflykt; men hvar finna vi någon annan? Omedelbar uppenbarelse är oss icke lofvad. Hvad vi skole veta, det måste vi sjelfve utröna genom forskningen i den Gudomliga trosnormen. Vi kunna derom stundom blifva ense, utan att det derigenom är tillförlitligare. Och när vi tviste, har ofta ingendera rätt. För att komma till den fördelaktigaste möjliga utgång, välje vi dock frivilligt icke att blindt underkasta oss andras myndighet. En hvar känner sig ej blott berättigad, men förpligtad, att använda sina egna förmögenheter. Det måste ske med vissa nödvändiga inskränkningar och försigtighetsmått, om ofärd skall undvikas; men hämmas kan också icke utan ofärd den allmänna rörelsen. Och det förnämsta botemedlet mot menliga följder deraf — kl — är, att den aldrig stadnar, och dess ohämmade fortgång får afhjelpa, hvad den möjligen förmår afhjelpa af de skador, den vållat. Af den fortgående forskningen kan frukten ej uteblifva. Frågor om läroböckernas förändrande måste uppstå — och jag torde väl icke utan fog hafva anmärkt, att behof af sådana förändringar röjt sig efter den långa tid, som förflutit från reformationen, under hvilken tid något förbättringseller förklaringsarbete föga lärer hafva ägt rum. Försigtigheten är här i högsta måtto angelägen. Den består deruti, att ingenting antages, hvarom icke ett flertal af de mest kunnige är ense. Regeringen skulle kunna infordra Consistoriernes yttranden, efter föregångna öfverläggningar vid prestmöten, i frågor, der synnerligt behof deraf yppades. Sådane yttranden vore visserligen nu behöfliga, i anledning af de stridigheter, som läsareoroligheterne väckt. Och det komme då att visa sig, huruvida de sakkunnige icke skulle finna vissa jemkningar och förtydliganden i läroböckerna vara oundgängliga.
För sin del hyser Utsk. den öfvertygelsen, att embete i allmänhet bättre skötes, om det är tillsatt pä stat, än om det endast tills vidare eller på obestämd tid innehafves; och som i händelse af en så beskaffad ombildning af nationalrepresentationen, att Ridd.secretis befallning vid riksdagarne upphörde, jemväl det betydliga arfvode, Ridd.secret. af statsmedel under riksdagarne för närvar, uppbär, och hvilket bör anses motsvara 38 Den 2 November f. ni. hans, likasom öfrige StåndsSecreterares, tjenstgöring vid riksdagarne, jemväl komme att indragas, samt Ridd.secret:s lön å Riddarhusets stat icke synes Utsk. öfverstiga hvad billigt är, då Ståndet utan tvifvel önskar att alltid äga en redbar och skicklig Secreterare, för hvars sysselsättning äfven mellan riksdagarne ett vidsträckt fält kunde beredas, derest R. o. Ad. framdeles åt Ridd.secret. uppdroge att, till lätt begagnande för den historiska forskningen, ordna de rika skatter, hvilka förvaras i Riddarhusets archiv; alltså och då i öfrigt det torde linnas mindre lämpligt, att, under förutsättning af förändringar, hvilka icke ännu äro i laga ordning förberedda, mindre antagna, R. o. Ad. vidtager åtgärder eller beslut, hvilka icke stödja sig på någon annan grund än en förutsatt möjlighet, har Utsk. icke funnit anledn. understödja Hr Gr. Cronhjelms motion, att Ridd.secret.-tjensten må tillsättas endast för alt innehafvas intill slutet af den riksdag, då en förändring af nationalrepresentationen tilläfventyrs kan komma att af Konung och R. St. beslutas.
Jag inser äfven ganska väl hvad nytta OslgöthaCanalen, sorn Communication, gifver en Armée , som kan begagna sig af de flera förträffliga Pass och Ställningar både Norr och Den 2 Martn, Söder om Breviken; som, drifven utur dessa, Vill mellan Roxen och Glan begagna stora Terrain-förmåner, eller söder om Roxen, i de nej«s der der Stdngåen och Sv art den framflyta, ännu göra sig värdig Fäderneslandet. Jag be-' griper ganska väl hvad nytta /RestgåthuCanalen gifver en Armée, då den tillåter den, att alltid , försedd med sina nödvändigheter, som Retraiteväg efter behag begagna den om skersund eller Jonkoping, eller embarquera å från Wenern eiler Wettern hopsamlade Fartyg, samt att, sedan Fienden vågat sig längre in uti Nerike eller Småland , där lätt återföra Kriget till Östergöthland och Södermanland, directe på Fiendens Communicationer. Dessa förmoner äro likväl säkerligen obe3 tydliga mot dem , vår Konung i långt större Scala lärer inse; men aldrig är det genom vår så kallade Fattigdom, våra Ödemarker och vårt Ciirnat , vi böra lemna våra Etterkommande att sig försvara. Då jag derefter besinnar det skrik , som upphäide sig mot Trollhätte Slussverk, då derom för 25 är sedan skulle beslutas, och hvars betydenhet jag af säker hand vet, samt det skrik jag i flera Orter hört, en gång det måste repareras , öfver den förlust hela trakten led.af den afstadnade Communicationen, då tröstar jag mig dermed , att det bland hvarje Folk någon gång inträffar, att den närvarande Opinionen ej är Århundradets , men att blott denna blifver till slut segrande.
197 väg den således tillryggalagt under loppet af ij dygn, och hvilket förhållande skall inträffa med' afgående Södra och Tyska Posterna emellan Carlshamn och Christianstad: att 5 dagar behöfvas, för alt 18 mils väg transportera den ankommande Tyska Post från Helsingborg, som passerar genom Carlshamn: att Inrikes Städer emelian Poster, som 2ne serskilda Postdagar af är,das, ankomma på en gångtill sin bestämmelse, och att likaledes från samma ort 2 poster på olika postdagar affärda* utan att på mellantiden någon motsvarande eller tillbakagående Post afgår, hvilket skall vara händelsen med Posten emellan Carlskrona och Carlshamn. I anledning af allt detta yrkar Memorialets författare en jemnkning häruti, sorn han anser vara både behöflig, billig och önskad. 2:0 Ett anförande af Herr F. T. Eneroth, deruti öfverklagas, att på den stora Landssträcka af mindst 12 mils längd och bredd, från Norrska gränsen till Städerna Carlstad och Amål, ej mer än en Post i hyarje vecka finnes, ocii hvilken postgång skall vara så inrättad, att den endast afsett beqyämligheten på Carlstad och der ofvanföre belägna orter, men alldeles icke på Götheborg, Uddevalla och södra delen af Sverige, hvaraf händt, att Correspondenter, som blott hafva 5 mil till Amål, måst afbida Postens fart uti till och med 25 mils krökning från nämnde Stad till deras Ort, hvarifrån Postgången är lika lång, när brefven måste besvaras. Såsom grund för dessa besvär anföres, att ifrågavarande trakt, Vesterlandet i Yermeland kallad, äger inom sig en stor folkmängd och mån - B t sv. och Ekon. Uph Bctänkanden,. 0a Jernverk, derifrån Comrotxnicationer med Stapel stad erna Götheborg och Uddevalla skall vara åtmindstone lika nödig, sorn med Norra, Orterna, heldst försäljningen af Jern och trädeffecter alltid sker åt förstnämnda Städer, och hvarföre äfven ej sällan enskilda. Expresser
Då likväl uplysning saknades om enskildtas bidrag till delta arbete vore i orten att påräkna, och ingen direkt framställning af intressenter i företaget blifvit gjord om Stats-anslags erhållande, hemställde Utsk., ”att frågan härom för ”närvar. måtte förfalla”, hvilken hemställan af R. St. bifölls. Vid Nyköpings Hushållningssällskaps allmänna sammankomst år 1849 väcktes åter, med allmän belåtenhet, af Hr Frih. von Kraemer fråga om sammanbindning, medelst serskildta kanaler, af förenämnde segelbara insjöar, med hufvudsaklig ledning af det förslag Öfverste-löjtnant Edström upgjort, men med mindre demensioner än dem han föreslagit, för att sålunda äfven minska kostnaden. Major Sundmark och sedermera Distrikt-chefen Major Olivecrona erhöllo i updrag, alt upgöra denna beräkning, med antagande af de dimensioner Strömsholms kanal eger; och är ett fullständigt förslag, sedan noggranna lokal-undersökningar blifvit verkställde, af nämnde Distrikt-chef upgjordt till en segelleds anbringande från Mälaren vid Mariefred genom Visnarn, Marvikarne, Klemmingen, Frösjön, Norrtuna-sjön till Storsjön; upgående kostnads-förslaget 122 Den 21 December. för denna kanal-led, jordersättningar inberäknade, till 285,000 r:dr b:co. Denna segelled skulle således komma att genomskära en del af Södermanland, som företrädesvis kanhända eger produkter af högt värde, hvarjemte densamma, om en lastageplats nära Björnlunda Kyrka vid Storsjön blef anlagd, äfven skulle medföra nytta för andra inre delar af nämnde provins, hvilkas transporter för närvar, äro mest besvärlige.
Ut^ låtanden ; N:o 77, angående föreslagne åtgärder till skogsbesparing , dels genom trädens qvist-] ning vid allmänna sommarvägar, dels genom trädqvistars eller grenars begagnande vid upp-, stakning af vintervägar ; och N:o 78 , angående väckt Motion , rö^ rande uppsägning af Burskap för medellösa Borgersman i Städeme. S. D. Vid förnyad föredragning biföl. Ios Stats-Uiskottets Utlåtanden: N:o 69, angående anslag af medel till fullbordande af de i Hufvudstaden anlagda Corrections-Inrättningar; och N:o 72^ i anledning af vackt Motion oiri upphäfvande af förbudet nsot de å Öland be-1 fintlige Kronohemmans försäljande till Skatte. S. D. A nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande s N:o 80 , i anledning af de inom BondeStandet gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande , N:o 37, angående väckta Motioner om upphörande af National Beväringen på Gottland ; och fann Ståndet för godt alt sistnämnde Betänkande , N.o 57, bifalla. S. D, När till afgörande företogs Stats. 78 Prot. Utdrag den i5 och 16 Mars '829. Utskottets , sedan den 5 J denna manad på Bordet' hvilanda Utlåtande, N:o 67, i anledning af Rikets Ständers åren 1826 och »827 församlade Revisorers afgifna berättelser om granskningen af RiksgäldsVerkef, GeneralAssistance-Contoiret och f. d. Filial-DiscontInrättningarne , hlef samma Utlåtande af Ståndet bifallet; i följd hvaraf den, under 2 Afdelningen, 5 upptagne fråga, angående borgen för TestamentsBevillningen , remitterades till Lagsamt Bevillnings-Utskottens handläggning. Från Högloft, Ridderskapet och Adeln, S. D.