Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:o 199. än de till brännvinsbränning berättigade, under serskild kontroll tillåtas; och må annan afgift sådan distillering icke åläggas, än den, som Bevillnings-förordningen för fabriksrörelse bestämmer. I samma verk eller å samma egendom, hvarest brännvinsbränning idkas, må dock, under den för sådan bränning tillåtna tiden, begagnas endast en distilleringspanna af högst sex kannors rymd; kommande, i annat fall, redskapen att enligt 28 §. sista mom. anses och beskattas. Distilleringspanna af högst (5 kannors rymd, kokrummet inbegripet, må, utan serskild afgift och beräkning, nyttjas på de vilkor och för den tid, som §. Apothekare tillätes att för pharmaceutiska behof, utan serskild afgift betjena sig af dist iI lerin "spannor, till högst 20 kannors rymd, oell der apotheksrörelsen gör braket af flera pannor af nöden, må likväl, utan Kongl. Maj:ts serskilda tillåtelse, ej öfver två sådana nyttjas, nemligen en på 20 och en på högst 12 kannor, utan allt afdrag af kokrummet. Blifver brännvinsbränningen inställd, må dock den distillering, som med panna af högst G kannors rymd, kokrummet inheräknadt, är tillåten för deni, hvilka till brännvinsbränning äro berättigade, så ock den distillering, som på grund af serskildt tillstånd utöfvas, obehindradt fortgå. Rening af brännvin vare en hvar tillåten, då den sker utan eld eller ånga. Fjerde Äriil^eln. Om ansvar för öfverträdelse af hvad rörande brännvinsbränning förordnats. §. 34.
Län således icke saknas för invå» liarne, 1 den öfra eller Norra delen, som utgöres af Elfvedahls Härad, samt berörde väg för öfrigt, i anseende till deli emellanliggande Elfven, icke skulle komma, alt bilda Stats-Utskottets Betänkanden. i iq3 förening med den förut varande Landsvägen, eller kunna sammanbindas med någon annan allmän väg, emedan någon sådan hvarken finnes ofvanför hemmanet Åstrand eller nedanför hemmanet Sölje, eller möter på sträckningen hägge hemmanen emellan} så och enär, genom 8 §. i Kongl. Resolutioneli på Ridderskapets och Adelns besvär deli 8 Januarii iy35 blifvit förklarad t, att för allmänna Landsvägar böra inge andre anses, än de som gå antingen genom landet, Slapeloch Uppstäder emellan, samt med Gästgifvaregårdar äro forsedde eller ock sådane, som i landet, der det tarfvas, efter vederbörande Tings-Rätts ransakning, med Konungens Befallningshafvandes samtycke, likmätigt Lag, dedanefter blefve ani agde och med Gästgifvaregårdar försedde, kunde, efter Utskottens tanka, deli af Nordqvist föreslagne Väganläggningemellan hemmanen Åstrand och Sölje icke betraklas annorlunda, än som enskild och ämnad att blott bereda större beqvämlighet vid fart emellan bägge desse hemman, samt således tillhöra deras försorg och kostnad, som deraf sig betjena;- hvarföre och Utskotten anse sig sakna allt skäl att tillstyrka bifall till Nordqvists begäran, örn anslag af allmänna medel till meranämnde vägs upprödjande och försättande i far» bart skick. Stockholm den 3i Maji 1823. 1194 Stats-Utskottets Betänkanden. Ankom dea (1 Junii 1823. Riksens Håglofl. Stånders, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Utlåtande, öfver den af Herr M.
Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, till hvilket dessa motioner blifvit öfverlemnade, får deröfver sig utlåta; dervid Utskottet anser sig böra till en början omnämna, att vid flere föregående riksdagar framställningar i enahanda syftning blifvit gjorda, men icke tillvunnit sig Rikets Ständers bifall. Uti en genom deputation af Riksdags-fuilmäklige för allmogen i de Småländska länen vid sisthållne riksdag till Kongl. Maj:t öfverlemnad ansökning, hade åtskilliga rusthållare vid Smålands Hussar-regemente i underdånighet anhållit, att, med afseende å den svagare beskaffenheten af de Småländska rustnings-hemmanen i allmänhet och deras der Bih. till R. St. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 46. af följande oförmåga att rustnings-skyldigheten, utan någon lindring deri. behörigen fullgöra, Kongl. Maj:t måtte i nåder medgifva Smålands Hussar-regementes afsittning eller ock bevilja rusthållarne någon billig ersättning. Till stöd för denna anhållan hade sökanderne, bland annat, anfört, att rustnings-kostnaden kunde antagas uppgå till ett sammanräknadt belopp af '170 R:dr 43 sk. 4 r:st B:ko, så att, då augments-räntan med 60 R:dr frånräknades, de rustnings-skyldige årligen måste vidkännas den dryga utgiften af 4 10 R:dr 43 sk. 4 rist B:ko för hvarje rusthålls-nummer, och ett större belopp, när omkostnaderna af tillfälliga omständigheter ökades; varande vid denna underdåniga ansökning fogade afskrifter af 3 utaf nyssnämnde Riksdags-fullmäktige väckta motioner, hvaraf den ena afsåge lindring i rustnings-skyldigheten och de begge andra sådan förmån i hvad anginge så väl rustning som rotering.
Riddarhuset, om löneförhöjning för Embetsoch Tjenstemän vid; se Löneförbättring. — om dess Brandförsäkrande, April I. 12g. Maji I. 162, 249. — om reparation å samt anläggande af en strandmur vid, Julii 294. RiddarbusDireetionen , dess RiksdagsBerättelse, No v. 9, Mars II. 4$i. Julii 229, 25o. — om så väl ny Inslruction för RiddarhusDirectionen och dess Tjenstemän, som Reglemente angående lån af de under RiddarhusDirectionen ställde fonder, Maji II. 686. Junii I. 38. Junii II. 275, 4io, 4^4* Rid - 275 RiddarhusDhectionen, om val af den Direction, sorn kommer att till nästa Riksdag förvalta Riddarhusets angelägenheter, Junii II. 455, 5ig; se vidare Arfvode. RiddarhusFiscalen, om Tractamente för honom under Riksdagen, April II. 241. Maji I, 269. RiddarhusKanrereraren, om tractamente för honom under Riksdagen, April II. 241. Maji I. 26g. RiddarhusQrdningen, cm ändring af 7 §. deraf, Nov. 7. — om en ny Redaction af 36 och 5a §§. i, Dec. 166, 266, 276. RiddarliusUtskottets Memorial med förslag till en ny Riddarhusordning, Junii II. 460. Julii 36, 100. Exp. 144* Konungens Svar, 276,200. — Ridderskapets och Adelns ytterligare Skrifvelse angående, 3o6. Konungens Svar, 318. RiddarhusSalen, om anbringande af Kakelugnar af jern uti, Dec. 48o, 4^4- — om afskaffande af de uppförde Kakelugnarne i, Jan. I. 9, 56g—571.
Det anförda torde vara nog för att visa, del Utsk:s motivering för den föreslagna underd. skrifvelsen icke varit rättvis, då den helt och hållet grundas, pä fel i organisationen och bristande verksamhet af Carolinska institutet, och jag får med aniedn. häraf hos R. o. Ad. vördsamt anhålla, att, såvida någon ändring i denna motivering icke kan tillvägabringas utan genom en återremiss, en sådan af R. o. Ad. mätte beslutas, på det alt Utsk. må blifva i tillfälle att anföra sådane skäl, hvilka verkligen äro för handen, för yrkande af den medicinska undervisningens ordnande, och hvilka hufvudsakligen kunna sökas i behofvet af ett närmare samband mellan fakulteterne och institutet, för att underlätta och till enhet och följdriktigt sammanhang bringa den theoretiska och praktiska undervisningen, minska och ändamålsenligt bestämma de erforderliga pröfningarna för läkare till lindring förde studerande i tid och kostnad, med bibehållande af nödvändiga garantier för pröfningarnas ändamålsenlighet, hvilket allt, tvifvelsutan lätteligen bör kunna lillvägabringas, men ingalunda ensamt genom en förändrad organisation af Carolinska institutet. Förändringen måste i väsendtlig mohn ingripa äfven i faknlteternes, såväl sammansättning som verksamhet; ett förhållande, sorn Utsk., om icke i dess slutliga hemställan, dock bestämdt i dess motivering derför, synes bafva förbisett. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Frih. Berzelius har, på sätt Hr Ekströmer omförmält, uttalat en tanke, som, enl. min öfvertygelse, ligger i botten på striden mellan Carolinska institutet och universitetens medicinska fakulteter, den tanken nemi. alt först skilja den medicinska undervisningen från den öfriga akademiska, och att, när den förra blifvit sjelfständigt upprättad i hufvudstaden och sålunda en kärna bildad härstädes, att då draga hit de båda universiteten i deras helhet. Emot denna syftning, eller denna grundtanke, hafva universiteten upprest sig, och striden har blifvit så häftig och långvarig, som vi väl känna.
Sedan de falske spelarne en lång tid bedragit allmänheten, rymmer en del bort, efter uppdagade skurkstreck, med en del af cassan; de andra åter, som sitta qvar, råka i gräl, kasta korten i synen på hvarandra, börja offentligen förebrå hvarandra ömsesidigt sina maskopier och streck, och draga den ena den andra inför domstol. På denna punkt står för närvarande den svenska publicismen. Klart är att ju större förtroende en publicist åtnjuter, ju större hans allmänhet är och sålunda hans förmåga att verka för det goda eller onda, ju större måste hans ansvar vara. Hvad det lagliga ansvaret beträffar, har det hittills i det närmaste lyckats tidningsredacteurerne att per fas et nefas undandraga sig detsamma – genom ombytta titlar, genom ansvaringar, som mot en usel lega få plikta för deras synder, i fall lagen någon gång skulle uttala ordet skyldig, genom hotelser och förföljelser mot jurymän och domare i vissa högmål, genom rentvättning af den skyldiga och opinionens missledning. Ända tills förleden vår, var det mellan alla radicalismens organer en öfverenskommen sak, att Tryckfrihets-Ordningen innehöll endast rättigheter, inga skyldigheter, och att straffbestämmelserna skulle blifva en död bokstaf: sålunda var det en gemensam princip, att ingen i tryck framkastad anklagelse, ingen smädelse mot religion, öfverhet eller enskild man kunde vara nog grof, orättvis eller förvillande, som ej af tidningsskrifvarne enhälligt skulle försvaras. Sålunda försvarade A.B. Franz Sjöberg, som ännu ej förgripit sig mot dess Utgifv., emot Hr Philipson, äfvensom blasphemierna i Reform, och som Bore nu beskyddat den himmelsförnekande porträttmålaren i Demokraten. Var scandalen alltför grof, tillmålets orimlighet alltför påtaglig, så hette det: hvad skadar det? Blasphemien är för enfaldig för att kunna förorsaka förvillelse. Smädelsen mot öfverheten är något öfverdrifven eller något för plump, men den är välment, och innehåller i alla fall en viss portion sanning.
Grefwe Llorner , pistol pti storan , just detta yttrande bewisar, att sä wäl Hans Ercellence Herr Grefwe Ruutti, som jag wore af ostridig tanka med Fris herre Hljsnci-arnr. Han wille att en olika tid för bägge Läne - slagen skulle utsäcras. Wi förklarade stt Utskottets mening warit lika för bägge. Hrrx Den 6 April. 193 Herr Däblmsn, yrkade att sedan nu Utskottet instämt i denna Förklaring, det wore öfwer den som Ridderjkavet och Adeln borde fatta sitt beslut. Friherre HZgla, instämde häri, tillaggandes att han eljest ej insäge hwartill en Förklaring skulle tjena. Grefwe körner, swarade, att Förklaringens änLamäl warit, att uplvsa hwad som under öfwerlägg. ningen rörande ett annat ämne, ansägs mörkt. När det nu wore uplyst att StatsUtffottetS Memorial af den 27 Januari! wore af Riksens Ständer bifallit, frägade han, huruwida elt sä fattadt beslut kunde ändras. Friherre Eeflsrström, Jacob: Det högsta sorn Ivid detta tillfälle kunde medgifmas wore att Ridderskapet och Adeln, när det fattade sitt beslut öfwer UtffottetS Betänkande af den 27 Januari! ej gif-vit sig nog mööa att granska och förstä detsamma, men sedan det redan blifwit bifallit, kan sädant icke wara ffäl till nägon ändring. När nu tankaknc öfwer beflutet aro ffiljaktige, och man i anseende till Expeditionens för. fattande begärt uplysning dcröfwer, kan Stats-Utffots tets meddelade förklaring aldrig anses annorlunda, än säsom gifweil blott all nokitiam. Friherre Det är alltför obel) § igt ntt trötta Nidtcrffapet och Adeln, med äter upprepande af ett och detsamma, men andres repeterade inkast nödga mig dertill.
Medelvärdet å dessa sidenväfnader är med rätta antaget lill 25 R.dr, hvari det tullfria råämnet dock ingår med 15 R:dr, å hvilken del af fabrikatet, på sätt Utskottet ock antagit, någon skyddstull icke bör beräknas. Återstår således den förlagsoch arbetskostnad, som skall skyddas, till belopp af 10 R.dr pr skålp.; och på detta belopp utgör inlörsels-afgiften 63 proc. Äfven den betänksammaste måste erkänna att ett sådant skydd ölverskrider alla rimlighetens gränser; likasom en hvar måste inse, att faran för Statsverkets säkerhet emot den hittills i stort bedrifna olofliga införseln icke heller hädanefter undvikes, om den lofliga införseln skall betungas med en så öfverdrifven afgift på den lätt smuggelbara artikeln. Danska och Norrska tull-taxorna stadga 3 R:dr 16 sk. och 3 R:dr 24 sk. införsels-tull. Äfven utan alla våra additionella afgifter innebure visserligen dessa belopp mera än tillräckligt skydd, men jag bar ändock inskränkt mig lill det yrkande, som jag härmed underställer Rikets Ständers pröfning, Bevillnings-Utskollets Betänkande, N:o 3. lii alt införsels-tullen å omförmälde sidenväfnader må bestämmas till 4 R:dr skålp. Under det Utskottet med rätta förkastat större delen af de ännu qvarståen de utförscls-afgi(terna och deribland den för »bomber och kulor, champlounerade lill visst mätt och renlilade etc.» till 4 sk. pr skeppund stadgade, liar Utskottet deremot, lemnande Herr Waerns med Heres motioner ulan afseende, tillstyrkt bibehållande af utförsels-tull å de med nyssnämnde artikel, såsom fullfärdiga export-varor, likartade artiklarne stångjern samt smältstycken. Jag beklagar denna inkonseqvens, för hvilken något nöjaktigt skäl icke kunnat anföras.
I fråga om begagnande och underhållande af ej mindre kanalerna och slussarne än jernvägen med hvad dertill hörer, komma slutligen do föreskrifter och stadgandeo. som Kongl. Maj:t kan finna för godt meddela, att tjena till ovilkorlig efterrättelse; varande bolaget och dess biträden derjemte i allmänhet skyldige alt Stati-Utskottets Memorial JW 281. 2T iakttaga och fullgöra hvad, med hänsigt til! den Slaten tillkommande vård öfver kommunikations-leden oell tillsyn öfver trafiken derpå, kan varda i vederbörlig ordning föreskrifvet. För anläggningen af en, till begagnande med ångkraft afsedd jernväg mellan Hudiksvall och sjöarne Dellens vattendrag, i närheten af Forssa kyrka, uti Norra Helsingland, hafva Rikets Ständer likaledes beviljat och till utgående från Riksgäids-kontoret anvisat ett lån å Tre hundra sjutio tusen R:dr, samt i afseende pä della Iåns utbekommande och återbetalning, jemte öfriga med delsammas erhållande förenade åligganden, föreskrifvit enahanda harvid tillämpliga vilkor och iakttagelser, sorn i näst ofvanstående § blifvit stadgade i afseende pä det statsbidrag, hvarom samma § handlar, dock med den förändring, att aktie-teekningssumman för nu ifrågavarande företag endast behöfver utgöra Fyra hundra tusen R:dr, hvilken summas halfva belopp afses att betrygga stats-verkel med hänsigt till delta företags utförande samt de dertill anvisade låne-medlens återbekommande i motsatt fall, hvadan aktie-egarne, derest jernvägen genom deras försorg varder på föreskrifvet sätt och inom stadgad tid fullbordad, icke behöfva erlägga denna hälft af det tecknade beloppet; börande aktie-egarnes förbindelser att fullgöra dem åliggande inbetalningar å aktierna deponeras och förvaras hos Kongl. Majlis Befallningshafvande i Gefleborgs län. § 130.
Nu mätte väl detta förslag vara af den beskaffenhet, att det, såsom grundlagen här har förutsatt, tarfvar en närmare utredning, vid hvilket förhållande Ståndet eger att detsamma till Utsk:s vidare behandling remittera. På det att 11. o. Ad. icke måtte löpa risk att besluta en bestämmelse, som icke står tillsammans med den öfriga lagstiftningen, så hemställer jag huruvida icke R. o. Ad. ville remittera denna fråga lill Ulsk:s behandling; och får jag härå anhålla om Hr Gr. o. Landtnäs propos. Öfverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, yttrade att, med anledn. af Hr Braunerhjelms ifrågavande förslag, blifvit yrkadt, dels af Gr. Lagerbjelke, att §:n 15 måtte erhålla följande lydelse: ”Då K. Befh:de, enligt nästföreg:de §, meddelat tillstånd till minuthandel med eller utskänkning af bränvin, bestämme näst derefter för socknen sammanträdande Taxerings-Kommité det kannetal bränvin, som anses å hvarje sådant ställe årligen blifva försåldt under den tid, för hvilken tillstånds-resolutionen är gällande”, och dels af Frih. Raab, att Särskildta Utsk. måtte få del af detta förslag, för alt detsamma ytterligare granska och jemka. Af Hr Braunerhjelms förslag borde dock, ehuru ingen i dag egentl. yrkat bifall dertill, propos. först framställas och Hr Gr. o. Landtm, linge derföre hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla samma förslag. Ropades Nej. Efter sedermera till bifall å Gr. Lagerbjelkes förslag och Frih. Raabs yrkande framstälde propos:r, som besvarades med blandade Ja och Nej, förnyade Hr Gr. o. Landtm, sin propos. till bifall å Gr. Lagerbjelkes förslag och ropades dervid starka Ja, jemte många Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Frih. Raab begärde votering. Fr. af Ugglas, Curt Gust.:
; 3;o att, i de fall, der räntan för meddelade lån ej är utfäst till mer än fem för hundradet om året, Banken eger, vid låns utgifvande, afdraga räntan för hela lånetiden, samt efter förfallodagen, såsom straffränta sig till godo beräkna 1J4 procent i månaden, dock med skyldighet för Banken, att, så vida den af sistnämnde förmon vill sig begagna, föranstalta, det lagsökning till lånets indrifvande, sist inom en månad efter förfallotiden deraf, varder anställd, och, i allt hvad på Banken ankomma kan, skyndsamligen utföre?» Vid fordringars indrifvande njute Banken samma handräckning, som för Rikets Ständers Banks Discont-Verk stadgas. *4 § Varor och gods, som i Banken belånas, kunna, derest desamma icke inlösas vid förfallotiden, genast derefter, utan föregående hembjudning elier uppbud, genom offentlig Auction försäljas. Banken vare berättigad sjelf inropa pantsatt eller utmätt egendom, som på Auction för dess räkning utbjudes, med iakttagande likväl, att sådan egendom åter varder försåld, så snart det utan förlust för Banken ske kari; men all annan handel, med undantag af guld och silfver, vare för Sedel-Bank förbjuden. Bih, till F, St. Ut Jr. cl. 21 Mars 183S. >5 §• En gång hvarje år skall ordinarie Bolagsstämma hållas, dervid Ledamöter i Direclionen och Revisorer utses, samt beslut fattas örn Bolagets angelägenheter. iG §. Före ordinarie Bolagsstämma böra Revjsorerne, jemte ett af Kongl. Maj:t utsedt allmänt Ombud, sammanträda, för att taga kännedom om Bankens hela ställning, samt granska ej mindre -Bankens förvaltning, i alla dess delar, än äfven dess säkerhets-handlingar. Öfver dea sålunda verkställda revisionen afgifves berättelse, hvilken, sedan den vid Bolagsstämman undergått granskning» genast skall insändas till Kongl. Majit, och, pä Directionens föranstaltande, lill allmänhetens kännedom befordras. 17 §•
Spannemåls-räntor och räntan för undsättningslåD influtit, och detta, på öppen Auction, i de orter där sädén bäst betalas, hvarvid äfven de handlande kunnat förse sig med förråder, vågar jag tro att en så organiserad Magazins-inrättning icke skulle kunnat blifva förstörande, hvarken för sig sjelf och sine, till förvaltning eroottagne store tillgångar eller, för både euskildle Jordbrukare 346 Deri 17 April J. m. och handlande, hvilke nu, i sine Speculationsforetag befunnit sig i Concurrence med ett allmänt Verk, som kunnat göra och stundom gjordt stora och må hända onödiga uppoffringar. Att döma af allmänna rösten, synes, man önska nu varande allmänna Magazinslnrättnings upphörande; men då jag tillika hört fö. reslås att hvarje län borde blifva en särskildt Magazinslnrättnin'g, anser jag för en pligt att söka fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på Nödvändigheten af någon Centralftyrelfe jör det hela, dels för emottagande och förvaltningen af Kronans behållne RänteSpannmål, dels för möjligen inträffande krig, missväxter och sådane oförväntade och olycklige natur-händelser, som, då år 1812, tre frostnätter midt i sommaren, öfver hela landet förstörde den, till mognad sig närmande, mäst lofvande vårsädsskörd, och då totala missväxter kunna komma att påkalla ett hastigt in~ förskrifvande af utländsk säd, öfverlemnar jag åt hvarje förutseende Nationens Representant att bedöma, i hvad belägenhet en läns styrelse, och sjelfva Rikets styrelse, skulle komma att sig befinna, om Städernes handlande, icke nog tidigt, eller i tillräcklig myckenhet kunde öfverallt anskaffa fulla behofvet, för af hunger förtvirlade folkmassor, ochmanmåicke af några, nu lyckligen inträffade förmonlige skördar, låta förleda sig att glömma de, från elima tet sig härledande svårigheter, li varmed Den 17 April j\ m. jordbruket i vårt land stundom blifvit besväradt.
Stockholm i december Theodor dit [586J Kgl. Blanch, Sköterska af sinnessjuka, CD [597] xa Flemminggatan 16 A, 1 tr., Stockholm. på. En flicka vid 30 år, med god rekommendation, händig i slöjd och fornnordisk väfnad, van vid hushållsbestyr och som frågar mindre efter lön än ett godt bemötande, önskar nästa vår plats i presthus eller annat kristligt hem för att gå frun till hända. Förfrågan besvaras af » S. », Billeberga, p. r. [591] Kurs i klädsömnad gifves af undertecknad för ett begränsadt antal elever. OBS. Eleverna förfärdiga egna klädningar. Bernadina Nicodemi, Barnhusgatan 4, 1 tr. upp öfver g. SVENSKA [135] Skriftlig undervisning i stenograf. (Arends ' system) erhålles af skicklig lärarinna mot insändande af 15 kronor jemte noggrann adressuppgift till Eed. af Idun. [5 6 6] FAMILJ-JOURNALEN &lt; / &gt; so £5- ILLUSTRERAD till Tidningen är den största, vackraste, billigaste och mest spridda illustrerade veckotidning Skandinavien eger. inbjuder Doktor A. Afzelius Lilla Vattugatan 24, 9-10 oeh 2-3. magoch hudsjukdoL505] Doktc-J? Carl piensburg 14 Lilla Hvardagar Behandlar domar. Vattugatan ' / 23 — ' H 14. företrädesvis VECKOTIDNING r o oo CO DIVERSE. Företrädesvis CD SÖ Ett 28 års fruntimmer önskar på nyåret plats i Stockholm eller landsorten som sällskap, lektris, skrifbiträde, att biträda i hushållet eller för barn. Svar märkt » Nyåret 1889 » torde godhetsfullt inlemnas å denna tidnings byrå, Klarabergsgatan 54. mar. CD GRETA LANDSORT, Ho / konsthandlare. [bis] Att dessa dagar har u t k o m m i t några af dess etiska konseqvenser. på reqviHerr från O o Om den sexuela hygienen kartong erhållas antingen g e n o m snarligen H. », ock torde ställas.
år hade Josefina god tid och många tillfällen att vinna sina blifvande undersåters hjärtan, innan den ännu ansvarsfullare platsen som drottning blef hennes, » Och sin krona hon bar, som den burits af få I konungens skimrande borg. » • » Det hvarvid jag hufvudsakligen fäster mig, den Särskildt för Sveriges kvinnor äro de år, betraktelse som hos mig träder framför alla är din hvilka hennes gemål Oskar I var konung, lyckaI denna förena sig alla mina önskningar, och jag beder försynen leda dig på den väg, där af stor betydelse. Sedan Birgers, jarlens tid, har ingen härskare på tronen så tänkt du skall finna hennes » Och hon fyllde sin plats i de gyllne gemak Af konungens lysande borg.- Och i sjutton år öfverlefde sedan änkedrottningen sin höge make — » Och hvad kvinnan kan bära, hvem har det ej märkt Hos henne i körningens borg. ' Ty rika voro dödens skördar och många, vid hvilka drottning Josefina här varit fästad med hjärtats varmaste band, gingo före henne till hvila i den gamla Riddarholmskyrkan, och från hennes sydliga hemland kom den ena sorgposten efter den andra om ömma förluster. Stor var drottning Josefina i medgången. Den konungsliga glansen och platsen på ärans och maktens höjder syntes henne endast som dyra förpliktelser. Och i motgången stod hon som den ädla, sig själf glömmande och uppoffrande kvinnan. En drottning, i med och motgång lika. Hennes makes högt uttalade åsikt, att » äfven furstar skola en gång svara på häfdernas allshärjarting », var äfven hennes. Silfverbrudens krona räcktes drottning Josefina af hennes älskade gemåls hand. Guldkronan åter af. tvänne tacksamma folk den 13 juni 1873. Svenska akademien hade i anledning af denna högtid låtit författa ett äreminne, som bland annat innehöll följande: » Se, maj har åter löfvat våra lindar, Hör, vakteln slår ännu på lummig strand — O, det var då du kom med vårens vindar Och kom med svanoma till sagans land.