Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Vid föredragning af Särskilda Utskottets Betänkande N:o 10, om inställande af press-jästberedning i sammanhang med bränvins bränning under innevarande år, beslöt Ståndet, i anledning af 1 morn., att, med ogillande af Betänkandet i denna del, antaga och godkänna Herr Hjärnes vid berörde betänkande fogade reservation, uti hvilket beslut respektive Med-stånden skulle, genom Protokolls-utdrag, inbjudas att deltaga; och ansåg Ståndet hvad Utskottet uti sednare momentet föreslagit, genom ofvanberörde beslut, hafva förfallit. S. D. I anledning af den från Höglofl. Ridderskapet och Adeln uti Protokollsutdrag Ntris 291 och 293 ankomna inbjudning att instämma i de, vid pröfningen af Banko-Utskottets, uti Betänkandet N:o '34, afgifna förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse, af Ridderskapet och Adeln fattade beslut, förklarade Ståndet sig vidblifva sitt beslut och lade ofvannämnde Protokolls-utdrag till handlingarne. S. D. En af Pehr Bengtsson från Calmar län väckt motion, om anslag till hyresersättning m. m. för Landshöfdingen i Calmar län under den tid han, enligt motionärens förslag, kunde komma att vistas i Westervik, remitterades till Siats-Utskottet. S. D. Föredrogos. och godkändes Expeditions-Uiskottets förslag till nedannämnde underdåniga skrifvelser, nemligen: N:o 62, angående ett begärdt räntefritt lån till Stockholms stad, för bestridande af de genom kolera-farsoten föranledde kostnader; N:o 63, angående beviljande af anslag för uppförande af åtskilliga läroverksbygg nader; N:o 64. angående anslag åt Auditören G.
Det är denna dubbla propos, jag anhåller, att Hr Gr* o. Landtm, behagade framställa. Gr. Horn, Claes Fredr.: Den utväg, som Hr Gr. af Wetterstedt föreslagit, vill jag icke bestrida, i händelse R. o. Ad. skulle finna den lämpligast; men när vi nu genom BondeStrs inbjudn. kommit till besinnande af de mot hvarandra stridande beslut, R. o. Ad. uti förevar, fall fattat, kan jag icke undgå att finna, att R. o. Ad. kanske lättast och skyndsammast kunde komma från frågan på det sätt, att R. o. Ad. godkände inbjudningens ändamål och ansåg det sist af R. o. Ad. fattade beslutet stå i rak strid mot det första, och att således, da 2:ne mot hvarandra stridande beslut icke böra äga lika kraft inom Ståndet, R. o. Ad. kunde frångå sista beslutet och godkänna StatsUtskrs tillstyrkande. Men i händelse R. o. Ad. icke skulle gilla denna åsigt, instämmer jag uti hvad Ilr Gr. af Wetterstedt föreslagit. Hr von Hartmansdorff, Aug, hade inlemnat följande: Af Cn bröstsjukdom hindrad att personligen deltaga i H. R. o. Ad:s till detta plenum utsatta öfverläggning, ang:de Hederv. BondeStrs inbjudning och Frih. Palmstjernas motion om räntepersedlars utgörande, anhåller jag att härigenom få till prot. bestrida all upprifning af H. R. o. Ad:s förut i ämnet, på goda grunder, fattade beslut, äfvensom åberopa, hvad jag mot Frih. Palmstjernas motion i samma fråga jemväl yttrat. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Jag vågar bestrida den af H. E. Hr Gr. af Wetterstedt begärda propos., emedan jag tror, att den skulle tillintetgöra hela frågan, ty jag kan icke finna, huru StatsUtsk. skulle kunna behandla Frih. Palmstjernas motion, innan Utsk. visste, huru Stånden afgjort det förslag i samma fråga, StatsUtsk. redan framställt.
Jag bär blott i få ord velat säga detsamma, som Herr Lefrén, eller att i propositionen bör tilläggas: sä vida det kan ske utan förlust för Banken. I annat fall kunde vi få en inrättning af samma slag, som AssistanceContoret, hvilket går med årlig förlust. Herr Rosenblad: Omorden: utan förlust för Banken tilläggas, är min mening fullständigt uttryckt, och jag hemställer, om icke detta tillägg må i propositionen intagas. Herr Hjerta: Jag anser visserligen tillägget oskyldigt, och har derföre ingenting emot dess intagande i propositionen; men då der redan står: under iakttagande af Bankens säkerhet, finner jag det vara alldeles tillräckligt, och anser tillägget öfverflödigt. Herr von Hartmansdorff’. Jag vill begifva mig till Herr Hjertås förslag, blott Bankens fördel äfven intages i propositionen, så att den må lyda: under iakttagande af Bankens säkerhet och fördel. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde , om Ridder - Den i5 No ve inb er f. rn. 4« skåpet och Adeln biföll, att i det nyss fattade beslutet må efter orden: Bankens säkerhet tilläggas orden: samt således utan förlust för Banken. Ropades Ja, 2:0 Utlåning pä LåneBankens egna Skuldförbindelser. a) Att LåneBankens äldre och nyare skuldförbindelser, tillhörande fromma stiftelser , framgent må af Banken belånas med högst gg procent af hvarje obligations ca* pital-sumrna. b) Att räntan för sådana län mätte från någon viss tid bestämmas till 5 procent i allmänhet, utan afseende å den ränta Banken för sjelfva obligationen betalar.
Maj:t jemte meddelande, att det för samma pensionerings upprätthållande å Riksgålds-kontoret beviljade kreditiv blifvit anlitadt år 1863 med 15,840 R:dr 24 öre och år 1864 med 28,164 R:dr 69 öre samt nåstlidet år ansåges komma att till hela sitt belopp, 30,000 R:dr, erfordras, nu föreslagit, att Rikets Ständer, för att fortfarande ej mindre sätta Amiralitets-krigsmanskassan i stånd att till flottans pensionsberåttigade embetsoch tjenstemän, som söka afsked, genast utgifva pensioner enligt de för kassan nu gällande pensioneringsgrunder, ån ock bereda tillfälle till de dem tillförsäkrade fyllnadspensioners utbetalande, för år 1867 på Riksgålds-kontoret anvisa ett kreditiv af 30,000 R:dr, med direktionen öfver förenåmnda kassa lemnad rättighet att å berörda kreditiv under loppet af samma år lyfta hvad för omförmålda behof funnes behöfligt, sedan styrkt blifvit i hvad män det för innevarande statsregleringsperiod beviljade kreditiv för pensioneringen åtgått, dock att hvad under samma period icke för ändamålet erfordrats, må för 1867 års pensionering i mån af behof användas, äfvensom att Rikets Ständer måtte medgifva, att för berörda pensionering finge fortfarande användas det å Femte Hufvudtiteln uppförda anslag till flottans reservstat, i den mån det redan vore och framdeles, genom afgång bland derå öfverflyttade officerare, kunde blifva disponibelt.
Sedlarne öpnades och befunnos wara gifve af Bonde-Ständet 3 Nej. af Borgare-Ständet likaledes Z Nej. af Preste-Ständet 2 Ja och et Nej, samt af Ridderskapet och Adeln z Ja och 2 Nej Och som säledeS wid omröstningen twa Ständ stadnat emot twä, sä skulle uti förslaget en dubbel härefter lämpad Z. införas och frägan hwarom skiljagtigbet yppats til Riksens Ständers afgörande in Plenis öfwerlemnas. Ut supra. ln lläem ?rotocoll! P I). Valerius. Utdrag af Riksens Högloft. Ständers Constitutions - Utskotts Protocoll, den 25 Julii 1809. S. D. Dä Utskottet nu war i begrepp at stadga sit beslut til hemställan öfwer ben wid nästledne Sammanträde förehafde fräga om införande af samfält votering i Riksens Ständers Utskott, inlemnade Herr Bergs-Rädet vouLeockeuslröm et sä lydande Dietamen: "Efter den öfwertygelse jag fattat rörande det rättaste voteringssättet uti Riksens Ständers walda Utskott, Revisioner och Kerk, bör det werkställas gemensamt, utan Ständsfördelning, utaf alla Ledamöterne. Min tanka härutinnan Andra Band. 99, io«. stöd. 786 Den 8 Augusti. stödjer sig wäsendtligen pä följande hufwudsakliga ffäl. 1:0 NL et sädant omröstningssätt ifrån äldsta tider, wid sä wäl wära E»fwer-Domstolar, der rättwuan ffipas, som alla Oeeonomiffa Werk och Rätter warit antagit och blifwit anstedt ledande til et det säkraste utrönande och bestämmande af sanning och rättwisa. 2:0
Jag är dessutom temmeligen säker derpå, att mindre missbruk i låneväg skett genom provincialbankerne än andre låneinrättningar, hvarför ett talande bevis är det ringa antal lagsökningar, som vanligen behöfver utgå från provincialbankerne, och hvartill orsaken genast igenfinnes uti den större lätthet dessa lånecontor hafva att bedomina lånsökandernas halt, enär radierna för deras lånerörelse äro korta och derföre personerna pä den bättre kända och i sin ställning bedömde. Provincialbankerne hafva deremot uti stor scala gagnat vårt fädernesland. Jag är sjelf född Wermländning och har der varit bosatt snart sagdt hela min lefnad, och jag har der sett och öfver - Den 1C April c. m. 473 verlefvat tvenne stora penningekriser sedan Wermlandsbanken stiftades, och del finnes intet tvifvel att det just var provincialbanken som vid dessa tillfällen väckt de stora fosterländska intressen, som vårdas inom detta jernbärareland, den skyddande hand, som satt dem i tillfälle att kunna göra tete emot de ofördelaktigasle kastningar i jernconjuncturen, som på mångfaldiga år här i landet ägt rum, i thy att vid dessa tillfällen voro icke de gamla hjelpkällorna tillräckliga. Lika gifvet som det är, att ett land, i och för rörelsen på den stora allmänna verldsmarknaden, behöfver ett pappersmynt, som grundar sig på den öfver hela verlden antagne varumätaren silfver eller guld, lika obestridligt torde det nu mera erkännas, att det land, som inom sig kati organisera ett pappersmynt, hvilket grundar sig blott på förmögenhet, utan afseende pä om denna består i silfver och guld, i fastigheter eller fabrikater, nödvändigt måste stiga i välmåga och pecuniärt oberoende i samma förhållande som rörelsecapitalet derigenom ökas, och en allmännare stadig credit derigenom uppkommer.
Dieterich för sjuklighet nödgats taga afsked, hade han erhållit i eineritilön 1,500 R:dr. Utom sin berömliga lärareverksamhet hade Dieterich derjemte sysselsatt sig med språkliga forskningar och arbeten, hvilka tillvunnit sig den uppmärksamhet, att han år 1856 hugnats med professors namn, heder och värdighet samt några år derefter blifvit nämnd till Riddare af Nordstjerne-orden. Benämningen på det läroverk, Dieterich tillhört, angåfve visserligen, att detsamma uteslutande besöktes endast af ungdom, tillhörande den i hufvudstaden varande Tyska församling samt derföre äfven borde betraktas helt och hållet såsom en denna församlings ensak, men verkliga förhållandet vore dock helt olika, ty af den talrika ungdom, Dieterich under sin oafbrutna 37-åriga lärareverksamhet vid nämnda lyceum handledt, hade fem sjundedelar varit Svensk och tillhört andra församlingar. Bih. till K. St. Prat. 1 Utlåtande ,V:o 74. I betraktande af den väl vitsordade verksamhet. Dieterich under en särdeles lång bana såsom lärare till det allmännas nytta utöfvat, samt med fästadt afseende å öfriga af motionären anförda förhållanden, tvekar Utskottet icke att, biträdande motionen, hos Rikets Ständer hemställa, att åt Dieterich» enka, hvilken med en oförsörjd dotter befinner sig i torftiga omständigheter, måtte beviljas något understöd, hvilket dock, enär hon, på sätt motionären uppgifvit, af den i hufvudstadcn varande Tyska församling åtnjuter en årlig pension af 500 R:dr, torde kunna bestämmas till något lägre belopp, än det af motionären föreslagna; tillstyrkande Utskottet, att Rikets Htänder måtte tillägga Professor Dieterichs enka. Maria Margaretha Dieterich, född Kullman, en årlig pension af 300 R:dr. 74:o.
(Uplysande bidrag härtill lemna de nummer af Aftonbladet mot slutet af 1846, hvari upgifter öfver all taxering å rörelse i städerne utöfver minimi-afgiften lemnäs). Också är det numera de i allmänhet svagt lönade embetsmännen, hvars inkomster vanligen kunna på runstycket beräknas, som betala jemförelsevis den drygaste bevillningen och mången fattig embetsman i Stockholm erläggcr större bevillning än en handlande, som på sin rörelse, utom kostnaden för en yppig lefnad, förvärfvat en stor förmögenhet. Och penninge-förmögenheten hvilken nu i allmänhet fruktbar göres efter 5 proc., är med undantag för aktie-bolag, lagligen alldeles skattfri, hvilket är så mycket obilligare, sorn i våra tider det är troligen den som mäst behöfver samhälls-inrättningens skydd. Vid sista riksdag föreslog jag vissa jemkningar t. ex., en billigare skabl för minimi-tabellen för fastighetsvärdena på landel, men för det man ej trodde sig kunna vinna en fullkomlig rättvisa, afslog man elen billigare fördelning som lätlligen kunnat till vägabringas. Då en beskattning eller bevillning, lagd på all slags inkomst otvifvelaktigt är den rättaste om ock en alldeles fullkomlig taxering ej kan upnås, och man i de länder der insigterne förmodligen i detta hänseende såsom i England äro störst, kommit till denna erfarenhet, får jag föreslå ”att R. St. måtte hos K. M. i underdånighet anhålla, att K. M. måtte låta utarbeta och till nästa riksdag förelägga R. St. ett förslag till Bevillning lagd på all slags inkomst, så väl af fast egendom sorn rörelse och af penninge-förmögenhet, med de stadganden i afseende på verkställigheten, K. M. kan bäst finna upfylla ändamålet”. Härefter tilläde Hr Rosenblad: Jag hoppas framdeles kunna öfverlemna till Bevilln.Utsk. Engelska Billen öfver inkomst-taxan, hvilken blifvit mig lillskickad från Lund, men genom ett misstag ännu icke kommit mig tillhanha. Jag anhåller om remiss till Bevilln.Utsk. af denna min motion. Dessa 3 motioner begärdes på bordet. 17 258 Den 30 December, f. m.
Santesson» Söner. 9:0 Preussiska Skeppet Carolina, uppbragt den 23 April 1810 af Dansk Kapare. — Ersättning för Lasten reclamerad af Handelshuset G. B. Santessons Söner samt L. W. Prytz. Den Kgl. remissen , i afseende på dessa 3:ne reclamationsmål, innehåller, att K. M:t väl, å ena sidan, funnit någon ersättning icke kunna reclamenterne i Nåder tillerkännas emot innehållet af 6 mom. i R. St:rs underd. Skrifvelse den 21 Dec. 1823, deruti stadgas, att Skepp och Last ej får åtnjuta skydd, såsom Svensk egendom , enär Skepparen vid uppbringningen ej varit försedd med behörige Skeppsoch PassDocument; Betänkande n. 3oy men K. M:t, som, efter en förnyad utredning af desse mål, inliemtat, att de uppgifne förlusterne för öfrigt aro i mer och mindre mon af ersättningsgild beskaffenhet, ville, med afseende på dervid förekomna serskilda omständigheter, i Nåder hafva öfverlemnat desamma till Rikets nu församlade St:rs pröfning. 10:0 Briggen Tvärtom, uppbragt d. 19 Julii 1797 af Spansk Kapare. — Ersättning för Fartyget och Lasten reclamerad af HandelsBolaget Dan. Elfstrand & Comp. Den Kgl. remissen, i afseende på detta reclamationsmål, innehåller, att K. M:t väl funnit ersättning, ehuru af Committerade för uppbringnings-ärendernas granskning tillstyrkt med en summa af 47% R:dr 14 sk. 7 rtst., icke kunna, emot föreskriften i 6 punkten af R.
Med anledning häraf får Utskottet anföra, alt, efter Ulslsollels förmenande, del vid flerfaldiga tillfällen mäste för Revisorerne vara af väsendtlig nylla alt till sitt biträde ega åtminstone någon person, som innehar närmare kännedom af Statsverkets räkenskaper och de inom Kongl. Stals-Contoret förefallande ärenden, och att dessutom del af Utskottet löreslagne stadgande ingalunda inskränker Revisorernes rättighet att, i händelse sådant i serskilde fall finnes lämpligt, till Secreterare samt Kameraloch Canzli-biträde utse andre personer, än de, som tillhört eller tillhöra Kongl. Stats Conloret. Då den till upplysningars meddelande åt Revisorerne förordnade Ledamot af Kongl. Stals-Contoret utaf Kongl. Majit i Nåder utses, tolde det jemväl finnas lämpligast, att dess arfvode i och för nämnde befattning må varda af Kongl. Majit i Nåder bestämdt. Vidkommande del Canzli-personalen och Vaklbeljeningen tillkommande arfvode, anser Utskottet detsamma böra af Revisorerne, i nion af göromålens mängd samt den af vederbörande dervid ådagalagde skicklighet och flit, vid hvarje revisions-förrällning fastställas. På grund af hvad sålunda blifvit yltradt, finner Utskottet sig icke ega skäl att frånträda, hvad uti nämnde 3:dje §. är vordet föreslaget. 4:o Emot 4 §• Utskottets förslag har inom Preste-Ståndet den anmärkning blifvit framställd, alt den uti samma $. förekommande bestämmelse: ”Galle likväl ej detta stadgande > i af seende på Bancooch Riksgähls-Verken, som böra alla äskade upplysningar omedel' bar/igen meddela f borde, såsom öfverflödig utgå.
I sammanhang med Stats-Contorets-redan verkställda nya organisation, har Karnmar-Cöllegii Afräknings-Contor blifvit indraget, samt Chartag-Sigillatce-Contoret under Stats-Contoret öfverflyttadt; äfvensom Bytes-Contoret i Kammär-Gollegium upphört, sedan få eller inga Bytesärenden nu mera återstå; hvarförutan serskilde interrims-åtgärder blifvit anbefallda, för att fortskynda arbetets behöriga gårig i Kammar-Collegium, intill dess Collegium kan erhålla dess slutliga, fullständiga organisation. General Landtmäteri-Contoret samt liela Landtmäteri-staten liar, i förening med de nya Landtmäteri-Författningarna, undergått ny reglering, dervid åtta tjenster blifvit indragna oeh en Landtmäteri-Fiscal blifvit tillsatt; äfvensom Landtmäteri-verket blifvit från Kammnr-Collegium afskiljdt. Någon förändrad allmän organisation af Kongl. Maj:ts Cancellie har icke ansetts kunna fullständigt uppgöras förr, än de af Rikets Ständer ifrågasatta ändringar i Regeringsformen, som härmed ega sammanhang, blifvit afgjorda; men emedlertid 56 Kongl. Maj. ts Nådiga Bcrålt. N.o /. äro vederbörande Expeditions-Chefer anbefallde, att i förhand, efter öfverläggning med hvarandra, vara betänkta på förslag härtill. Cancellie-S.tyrelsen kommer deremot att oförtöfvadt upphöra, så snart ett derifrån infordradt utlåtande om öfverflyttningen af detta Verks befattningar blifvit afgifvet. Kongl.
Hur var det,min Karmides: är jag ej i dag utbjuden till din lantgård? Det föresvävar mig några ord ur din gudomliga mun om gröna träd och britanniska ostron. - Alldeles. - Men Myro och Praxinoa? - De följa med. - Härligt! - Och med några andra av dina vänner har jag stämt möte, en timme efter torghandelns slut, vid trappan till Akropolis. - Gott! - Du får ej bereda dig på något överdrivet, Olympiodoros. Allt kommer att tillgå enkelt och lantligt. - Förträffligt! jag längtar just efter natur och oskuld. Jag skall med nöje valla dina oxar och klippa dina får och dricka vatten ur samma källa som dina herdar. Vatten, gudadryck! Jag hatar ... ah, fördömde tinningsmed alla drycker utom vatten. Jag upptäcker i detta ögonblick min sanna bestämmelse. Jag skall varda en herde en ny Dafnis. Du måste låta någon Testylis eller Amaryllis inviga mig i ostberedningens mysterier, min Karmides. Jag föraktar kulturen och ilar till naturens modersbarm. Apollon har ju varit herde, Paris likaså; herde var »Gossen, som Kypris själv i de frygiske skogarne följde, skogen såg hennes fröjd, och skogen såg hennes tårar: herde Endymion var, och hos hjorden han sov, då Selene steg från himmelen ned att kyssa hans rosiga läppar: Rhea begråter en herde, och Ljungarn själv har i örnham kretsande flugit kring Idas topp för en vallande gosse!»2 - Varför skulle då icke Olympiodoros kunna nedlåta sig till krokstaven och herdepipan? Men ett ord, min Karmides! Har du vaktlar, stridstuppar och raffellådor i ditt Arkadien? - Var lugn. Jag har en aning om naturlivets fordringar. - Vet du, vid nästa kapplöpning låter jag min Bellerofon uppträda. Silvervit, krusmanig, byggd att klyva luften som en pil. Vad tror du väl? Jag vågar honom mot prokonsulns trakiske hingst. - Det kan du göra tryggt. - Jag hoppas det.
Huru glömda de omsider voro, synes bäst af Leopolds yttrande i uppsatsen om Dalin: ”Frese skref en mängd andeliga verser, utan allt annat värde än deras gudaktighet”. Omöjligt hade detta kunnat halka ur hans penna, om han dessförinnan gjort sig den möda blott, att titta i Freses Dikter. Ursäktligt är, att ej ha läst dem; mindre ursäktligt, att förkasta hvad man icke läst. – Blom utlåter sig en smula billigare. Dock sträcker han sitt ädelmod blott till det medgifvande, att ”ett och annat ställe saknar ej en viss behaglig enfald eller rättare ljufhet i uttrycket och sammanhang i tankar”; hvilket ock ej hindrar honom, att strax derefter inkasta Frese bland en skock rimsmidare, dem han tillsist sammanslår i denna (föröfrigt qvicka) slutdom: ”det är ej lättare att beskrifva den olikhet, som uppkommer hos Poeter genom saknaden af poetiska gåfvor, än den, som uppkommer hos Sångare genom saknaden af röst”. Sjelfve Hammarsköld, slutligen, ehuru omtalande honom med vida större aktning och sanning, gör honom dock ej på långt när tillräcklig rättvisa. Sondén är den förste, som fullt utsagt hvad Frese var. För hans egen harmoniska själ kunde slik upptäckt ej bli förborgad. Med sin tids litteratörer synes Frese ej haft något umgänge eller personligt samband. Sedan Runius dog, hvars godsinthet behagade och hvars glada lynne roade honom, lefde han i det ensliga tillstånd, der man (såsom det heter i en af hans psalmer) med Gud får tala I stilla rolighet. Det är alltid godt, när man föröfrigt sammanhänger med ungefär ingen och intet, att sammanhänga – med Gud och sig sjelf. Dock funnos i hans närhet åtminstone två personer, hvilkas hjertan begrepo honom, och äfven kunde tolka det med en anklang af hans egen poesi. Troligt är att desse, som ock skattat till ”fägne-dikterna” framför hans samling, voro hans sista dagars vänliga sällskap. Den ene (I. Björklund) lyktar med denna stroph: Hans spel är med den slöjd ställdt upp på gyllne stränger,
Bland de öfriga förtjäna särskildt att nämnas hr Palme s o m den unge Winkler, den sorglöse, sangviniske författaren, s o m ständigt d r ö m m e r o m guld o c h gröna skogar, samt fru Sandell s o m hans älskvärda hustru. H r Olsson var äfven bra s o m den gamle kontoristen, som i sista stund räddar den Winklerska familj e n; o c h de öfriga, hrr Bgdgren, Grunder, Hedlund o c h Envall, fyllde väl sina platser i några mindre betydande biroller. H r Personne framkallades flere gånger under aftonens lopp o c h efter styckets slut äfven författaren. 343 ta — ' rad äfventyr o c h skildringar från lif o c h verksamhet. Doktor Janet, roman af Arabel a Kenealy, Kungl. operan gaf i lördags sin första symfonikonsert för innevarande säsong under förste kapellmästare O Nordqvists säkra ledning samt efter ett särdeles intressant program. Främst på detta stod Berlioz ' Symphonie fantastique, en tonmålning af synnerligt verkningsfull art. Visserligen förekomma här o c h där bizarrerier, men det hela bär prägeln af genialitet, särskildt hvad instrumenteringen beträffar, i hvilken konst Berlioz står så godt s o m oupphunnen. Mest anslå- ende, föreföllo andra o c h fjärde afdelningarna. Orkestern, s o m var betydligt förstärkt — äfven m e d kvinnliga violinister — förtjänar stort ber ö m för sitt utförande af det maktpåliggande verket. — Ej mindre målande, ehuru i annan riktning, var det följande numret, Waldvveben ur musikdramat » Siegfrid » af B. Wagner. Alltigenom poetiskt o c h stämningsfullt kan detta nummer ej förfela att göra djupt intryck på åhöraren. Så var o c k nu förhållandet, i det utförandet af detsamma väckte så lifligt bifall, att det måste omtagas. Och dock gör det, lösryckt ur sitt sammanhang, ej alls det rent af oförgätliga intryck, som framkallas af detsamma vid åhörandet af hela operan från scenen. Äfven här var utförandet högst förtjänstfullt.