Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Knut, angående anslag till anskaffande af en exercislokal för Upsala Student-korps’ förening för vapenöfningar; JVs 134, af Herr Dalman, Wilhelm Fredrik, angående pension åt framlidne Hofsekreteraren Carl Stenborgs dotter, Carolina Stenborg; JVs 136, af Herr Wolffelt, Mauritz Constantin, angående löneförbättring åt Intendenten vid Kongl. Landtbruks-akademiens experimentalfält; Bih. till R. St. JM 138, af Herr von Schéele, Frans August Berzelius, angående förhöjning af Provincial—läkarnes löner och anslag till aflöning för 24 Förste Provincial-läkare; JM 140, af densamme, angående anvisande af årliga anslag till Simlärarne F. A. Gjörcke och J. Larsson; JM 142, af Herr af Donner, Guslaf Wilhelm, angående berättigande för embetsoch tjenstemän vid militie-staten att uppbära reseoch traktamentsersättningar vid åtskilliga förrättningar; JVs 143, af Herr af Wetterstedt, Alfred, angående lönetillökningar åt Kammarskrifvarne i Kongl. Statskontoret och åt Kamereraren i nämnda verks Kammarkontor ; JM 146, af Friherre Bonde, Knut, angående förhöjning af anslaget till Kongl. Musikaliska Akademien; samt JM 147, utaf Herr af Burén, Didrik Pontus, angående statsanslag till fullbordande af Kinda båtled i Östergötland. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet följande motioner, nemligen: JM 125, af Herr von Mentzer, Carl Fredrik, angående förhöjning af införseltullen å bränvin m. m.; JM 143, af Herr af Donner, Guslaf Wilhelm, angående ändring i instruktionen för taxeringsförrättningarne, i fråga om hyresbeloppets läggande till grund för taxeringen; samt JM 144, af densamme, angående ändringar i Kongl Kungörelsen om stämpelpappersafgiften.
Det tyder på träden kring Beckers värdshus, der han bemärkte och till beifrande anmälte Plommenfelts afskyvärda förgripelse.« – «Befaller Ers Maj:t, att någonting skall inryckas i beslutet, tillrättavisande kaptenens kamrater, hvilka med honom uppsagt tjenstgöring, just för det han uppträdt som angifvare?« – «Huru Hör jag rätt Hvad skall det heta, mina herrar officerare? Finnes då ingen krigstukt och lydnad mer bland mina liftrupper! Således samma uppstudsighet ännu, som man djerfdes visa i afseende på min stackars Henrik! (Stampar häftigt) Det skall, foi de gentilhomme! bli slut på dessa myterier. Det är jag, konungen, Gustaf, som säger det.« – «Ers Maj:t visste då icke « (Afbrytande) – «Nej; men jag står fast vid mitt beslut. Min högstsalige herr fader tvangs af den tidens bistra omständigheter – bra mycket mot sin önskan, det vet Gud! – att adla Schedvin, hvilken uppträdde som angifvare mot Brahe och Horn, med flere 1756: och jag skulle ej på ett åtminstone lika lysande sätt belöna upptäckten af ett så förrädiskt anfall mot min personliga heder, mot värdigheten af min krona Som jag redan sagt dig, Elis; Lindestams sköldebref skall vara färdigt till min underskrift innan veckans slut.« Hånande företrädesrättighetens syftning, kringströ konungarne de utmärkelser, statsfördraget öfverlemnat åt deras handhafvande; men ödet hånar ej sällan i sin ordning den kungliga nåden, och der rättsbegreppen bibehållit sin spänstighet, uttala dessa mot missbruken en varnande protest, som tillintetgör verkan af den illa använda gunsten. LundstedtLindestam fick aldrig inträde på svenska riddarhuset; nödgades taga afsked, i kraft af sina kamraters med honom uppsagda tjenstgöring, till trots af konungens kända bevågenhet, och slöt sina dagar som delägare i en biribibank. Hans dotter, ogift i en tid, då englar ej mera bebåda kärlekspanters tillkomst, dränkte sig af förtviflan öfver vanäran af ett uppenbaradt felsteg. 65
Angående förhållandet med de till beloppet beräkneliga, dels årliga och dels tillfälliga anordningar af Bankens OmkostnadsRäkning, skall uppgift genom Banco-Fullmägtiges försorg vid hvarje Riksdags början, i etl sammanhang, meddelas Banco-Utskottet, med yttrande tillika om nödvändigheten af hvarderas fortfarande under tidrymden intill Rikets Ständers nästa sammankomst. (Jemf. B:co-Regl. af år 1823, PaS* slutet af $. 1.) Bih. till Riks, St. Prot. 1828-3° > 6 Sami, 3 B. 1, saldra H:t. i Banco-Utskottets Memorial N:o 147* 1 :sta Afdelningen: Ser skilde utbetalningar, äfvensom arin ordningar för välgörande ändamål: §. 1. Bestämda årsanslag, hvilka till Embetsoch Tjenstemän, i och för enskilde åtagna göromål inom Verket, tid efter annan, blifvit beviljade och af Bankens OmkostnadsRäkning, efter sista Riksdag, utgått, hafva uti Banco-Fullmägtiges Berättelse, 4 Afd. 20 §., pag. 77, blifvit uppgifne på sätt den bifogade specificationen närmare utvisar, nemligen: De Qvartaliter anordnade tillhopa R:dr lS44: 13- 6. eller årligen en summa af R:dr 5,577: och de en gang om året utgående tillsammans 1,401:32.- Surama R;dr 4,778:38. -3 Härifrån kommer att afgå: ») årliga anslaget för upprättande af ett dagslut i Vexel-Banken, hvilken anstalt med 1829 års början upphört , . R:dr 4oe; och lianco-Vtskottets Memorial N:o 147. 3 b) Det efter serskildt Con tract utbetalde arlvodet till en byggnads-kunnig person, hvilket, jemlikt Rikets Ständers Beslut, nu är å Stat uppfördt med 300: J 700: Rest R:d 4,078:38.- Men deremot tillkommer: a)
Och om man äfven under denna förutsättning ej kunnat rättsenligt undgå att gynna köparen på säljarens bekostnad; huru kunde man då, utan denna förutsättning, undgå det? Huru kunde man häfva köpet, fråndöma köparen äganderätten, då ingen lag fanns, som ogillade ett köp af den art, hvarom fråga var? Det resultat af sina sorgfälligt sammansökta rättsgrunder, hvartill Häradsrätten nu kommit, innefattar likväl icke ett domslut; och frågan, hvarom räsonnerandet handlar, var ej emot jordägarna Tripps arfvingar genom stämning anhängiggjord; utan hela tankegången, hvarmed deras äganderätt borträsonneras, stadnar vid ett domskäl, hvarifrån skall härledas beslut öfver de instämda frågorna. Häradsrätten utvicklar detta domskäl sålunda, att hemmanens hufvudsakliga och egentliga egenskap vore en kronoförpantning, men att det blifvit Trippiska arfvingarna förunnadt att dervid njuta frälseförmåner; hvadan en hufvudsaklig egenskap af kronoförpantning och en tillagd omständighet af frälsefrihet här sammanstötte; och derefter företager sig Häradsrätten frågan, i hvad vidd med en kronoförpantnings egentliga natur må kunna och böra sammanstå en utöfning af frälsemanna frihet. I denna fråga finner Häradsrätten, bland annat, det vara panthafvarens rätt att af kronohemman njuta sådan städja vid åboombyten, som Kronan vanligen låter uppbära; äfvensom Häradsrätten förklarar åboar å sådana hemman böra ej allenast njuta i besittningen för sig och barn en lika säkerhet under skyldigheternes fullgörande och ett lika äfventyr vid deras uraktlåtande, som andre kronoåboar, utan ock vid ombyten bibehållas vid utgift af blott sådan städja, som andre kronoåboar lagligen erlägga.
Han har begärt, att R. St. måtte på indragningsstat bevilja honom den löneskillnad, som är emellan den lön han uppbär och den han skulle åtnjuta, om han vore tjenstgörande. Jag skall utbedja mig att i denna sak få lemna några upplysningar. År 1824, i sammanhang med den nya regleringen af Flottan, beslöts en förändrad organisation af det administrerande Verk, som med Flottans ärender har bestyr, nemi. Förvaltningen af Sjö— Ärenderna. För detta Embetsverk upprättades då tvenne Den 4 Mars f. m. 7 stater, en interimsstat, som nied år 18?,5 skulle gå i verkställighet, och en annan under namn af ordinarie stat, som skulle gå i verkställighet, när tillgångarna så medgåfvo. Strandberg var då Kamererare i Förvaltningen med 777 R:ds lön. Enligt interimsstaten skulle den höjas till gr i R:dr och efter ordinarie Staten skulle den utgöra 1,200 R:dr. I Januari månad 1825, således under loppet af den månad, med hvars början interimsstaten blef gällande, inkom Strandberg med en und. ansökning till K. M. om tjenstledighet under sin lifstid med åtnjutande af interimsstatslönen. Såsom skäl för denna ansökan föregaf han, att hans syn valsa försvagad och hans minne så klent, att han ej kunde uppfylla sin plats. Ehuru han ej var 58 år gammal, och 7 år således fattades uti den tid, då han ägde rätt att med åtnjutande af lönen i pension afgå, täcktes dock Konungen bifalla hans ansökan, och han erhöll tjenstledighet på lifstiden, som han begärt, med bibehållande af interimsstatslönen. R. o. Ad. behagade således finna, att Strandberg, vid erhållandet af tjenstfrihet på lifstid, hugnades med fortfarande bibehållande af en löneinkomst, som med 134 R:dr B:co öfversteg den, han innehaft på den tid han var tjenstgörande: en förmån så stor och så ovanlig, att jag hvarken förut eller sedan sett den beviljas. Tillgångarna medgåfvo, att ordinarie staten kunde gå i verkställighet från och med år 1826.
Befallningshafvande i Kro nobergs Län årligen en fullständig förteckning å hvad hvarje låntagare skall erlägga; skolande denna förteckning, genom Kongl. Majrts Befallningshafvande, tillställas Wexiö Magistrat, hvilken det åligger att, under enahanda redovisnings-ansvar, som för Kronouppbörden, medlen indrifva celi lill Riksgälds-Contoret kostnadsfritt leverera; j3:o om antingen förste låntagaren eller den, rom, genom köp, arf eller testamente, inträdt i hans rättigheter och skyldigheter, skulle afstå sin egendom till borgenärers förnöjande, eller ock, om, i anledning af årsproclama, fatalier skola bevakas, innan det för lånet utgifna skuldebref till Riksgälds-Contoret inkommit, bör Comiteen opåmint, vid ansvar, för Conto^et uppgifva det å lånet uttagna belopp, som skall bevakas; i4;o hvarje gång en för ifrågavarande lån intecknad tomt ombyter egare, skall Magistiaten bos Riksgälds-Contoret uppgifva namnet på den nya egaren, så att anteckning derom må i Contorets räkenskaper kunna verkställas. 24 §. Det Upsala Academi af Rikets Ständer, år i8a3 beviljade lån af 5o,oco F;lr, för fullbordandet af Academieus nya bibliolheks-byggnnd återbetalas med » procent af capital-beloppet under hvarje år, räknad! Stats U sko’tets Memorial, No 497* från flen dag, sisla andelen af länet Iyftades, dock med iagtlagande af def, vid sista Riksdag till i838 års slut med dessa afbetalningar medgifna anstånd, hvarjemte för den efter hvarje capital-inbetalning återstående lånesumman 3 procents årlig ränta erlägges. 25 §* Medelst enahanda årliga capitaloch ränte-betalningar, godtgöres Riksgälds-Contorets återstående fordran af staden Ystad för det, till fullbordandet af hamnbyggnaden derstädes, vid 1823 års Riksdag, beviljade lån af 20,000 R:dr 2(5. §•
Häraf vill det synas att den grundliga öfverläggningen i ämnet och justeringen af de skiljda opinionerna lör närvarande är folkets vigtigasle behof. Om dervid några gagneliga förslag kunna göras, som vinna representationens bifall, så bör man på förhand kunna vara förvissad om alt de skola vara för Regeringen välkomna; och i alla händelser synes det vara af vigt för Regeringen att noga lära känna folkskolornes inverkningar på folklynnet, samt på de skiljda folkklassernas opinioner. Oen 13 December. 4T5 Hög). R. o. Ad. lior i denna fråga försvara den mer utbildade moralens intressen, och ett så gynnsamt tillfälle för Ståndet att i folkskolan göra gällande statens vigtiga syften och der grundlägga allvarliga strälvanden för arbetsklassens moraliska utbildning, sorn det för handen varande, torde icke snart återkomma. Ett bifall, med eller utan vilkor, till Hederv. Bonde-St:s inbjudning ådagalägger beredvillighet att göra allt hvad som rimligtvis göras kan, och tager derlör i anspråk hela landets erkänsla; afslaget deremot blottställer både Högh Ekon.-Ulsk:ts ledamöter och de vägrande respektive Riks-Stånden för en stor del af befolkningens oblida omdömen, i den händelse uppfostringsfrågans slutliga utgång icke kommer att motsvara mängdens anspråk och önskningar. I konstitutionel hänseende är det en stor och magtpåliggande fördel att undervisnings-ärenden hafva sin särskilda afdelning inom representationen. De hafva ju ett särskildt regeringsdepartement, och ju förr en sådan ordning vidtages, dess bättre. Jag tillstyrker bifall. Frih. Cederström, Rudolf: Den sista värde talaren, Frih. Gustaf Carl Cederström, har bland annat uti sitt nyss afgifna yttrande ordat derom att händelsernas gång dock ytterst beror på »ädelheten och ihärdigheten i åsigter och sträfvanden.»
MAGISTER O. till Herman I. Herr Syndicus, dessa två trovärdige män ha i Er närvaro som vittne, afgifvit en sannfärdig berättelse om tillståndet i Dalarne. De hafva försäkrat med en mun att grufdriften går med god profit; att åkerbruk och kreatursskötsel blomstra vid sidan om metallvinningen; att hungersnöd endast är sällsynt och att vid den senaste, Vår Nådige Konung låtit utdela korn, som kommit i rätta händer och åtminstone icke varit otillräcklig! Dessa trovärdige och redlige Bergsmän hafva tillika bekräftat att sammanringningsklockor ännu finnas i alla kyrkor och att inga dåliga prester förkunna människofunder utan att här endast predikas Guds rena ord. Desslikes har I, herr Syndicus, förnummit att Dalelagen kan uppställa mellan sexton och aderton tusen stridbare män uppgifterna växla med stigande eller fallande mannamod! Alltså, herr Syndicus, och då I som handhafven rikets löpande gäld, är berättigad taga kännedom om landets status, alltså har I hört af folkets egen mun att alla Dalemännens klagomål äro GUSTAV VASA obefogade, och att således de som annat utspridt äro förrädare och lögnhalsar. MÅNS N. Veto! ANDERS P. Jag bestrider! MAGISTER O. Bestriden I edra egna ord så ären I dubbla lögnhalsar! MÅNS N. till Anders P. Han stryper ju oss! Tigom hellre! ANDERS P. till Magister O. Nej, jag vill tala. Jag vill veta hvilket öde oss förestår! MAGISTER O. I skall få veta: att I hafven Ert öde i egna händer; att I aren inbjudna till Stockholm på fri lejd och att I kunnen resa ensamma. Och detta i egenskap af konungens gamla trogna vänner, till hvilka han erkänner tacksamhetsskuld. MÅNS N. Nya svek! FÖRSTA AKTEN MAGISTER O. Inga svek; här är konungens lejdebref med egen hand undertecknadt! ANDERS P. Hans bref känna vi! MÅNS N. till Anders P. Håll med, gif efter, tills vi få tid på oss! Herr Magister, må vi gå in i kammaren och rådgöra, vi två?
Hvad sålunda yttradt blifvit "har under öfverläggning kommit men då det afgifne utlåtandet redan, vunnit de öfrige 3:ne Bespeetive Ståndens bifall, anser Utskottet nämnde inom Hedervärda BondeStåndet gjorde anmärkning destomindre kunna leda till ändring af hvad föreslaget blifvit, som Taxerings, och PröfningsCommittéerne ega sig öppet lemnadt, att lemna de brandskadade i Madängs by den lindring i Bevillningen, hvilken, kan, af deras iråkade belägenhet påkallas; utan får Utskottet jemnväl till det Hedervärda Ståndet öfverlemna att med de öfrige sig i delta ämne fösena. Stockholm dea a6 September 18SJ. Stliinlande, angående en förnyad CharitSigih la tee-Förf a ttn i ng - BevillningsUtskottets Betänk amien. 505 X enlighet med Regeringsformens 60 och 6i §§. har Riksens Höglofl. Ständers Bevillningsutskott låtit under granskning förekomma flen vid sistlidne Riksdag af Riksens Höglofl. Ständer beslutne, och af Kongl. Majit den 31 Julii 1818 kungjorde Författning, angående Stämplade Pappersafgiftens beräkning och utgörande från och med år 1819- Vid detta tillfälle har Utskottet först trott sig böra tillse, huruvida denna inkomstgren, hvars rättvisa och billiga fördelning ej blifvit satt i fråga, inbragt den deraf påräknade Summa.
Eesv~- och Oeconomie-Utslottens Betänkande N:o 14. tj hemställa Utskotten, att Nils Insulins motion, så vidt den angår Kronobrefbärings-skyldighetens upphörande, icke måtte vinna bifall. Vidare har blifvit yrkadt: än att Kronobrefbärings-skyldigheten måtte på all slags jord fördelas, än att de dertill anslagne hemman måtte för besväret njuta ersättning dels af Stats-Verkets medel, dels af de hemman, som i följd af sitt läge äro ifrån samma onus frie, eller som förut varit brefbäringsskyldige, och slutligen att brefbäringen måtte, genom entreprenad-auetion, till den minstbjudande upplåtas. Härvid få Utskotten till ea början anmärka, att om den Kronobrefbäringshemman förunnade frihet från Kronoskjutsningar icke motsvarar brefbäringsbesväret, har dock en betydlig lindring blifvit nämnde hemman beredd genom högstberörde Kongl. Bref af den 4 December i83o, som, med få undantag, inskränker skyldigheten att forsla Kronobrefven till högst två dagar i veckan. Att det stadgande, Kongl. Maj:t sålunda låtit utfärda, ännu saknar verkställighet i flere Län, är Utskotten nogsamt bekant, och derifrån, lärer jemväl till en del få hemtas orsaken till nu anförde klagomål öfver det tryckande uti ifrågavarande skyldighet; men så väl härutinnan, som i den äfven antydde omständighet, att missbruk skola ega rum i afseende å den så kallade extra brefposten, som endast vid visse, i det Kongl. Brefvet uppräknade tillfällen får begagnas, kan och bör rättelse sökas genom anmälan å vederbörlig ort, utan att Rikets Ständer tillkommer att dermed taga befattning. Hvad nu beträffar den ytterligare lindring i brefbäringsskyldigheten, som sökes; så äro Utskotten visserligen af den tanka, att detta besvär ännu är i många orter betungande och således i behof af vidare lättnad; men Utskotten betvifla, att densamma kan till vägabringas på någotdera af de sätt, som i ofvanberörde måtto blifvit uppgifne.
6:o alt i sammanhang ined heslutet om präglingen af det föreslagna nya skiljemyntet, hvartill räknas sä väl det minsta silfvermyntet på 10 öre, som de nya kopparmynten, hör, i öfverensstämmelse med hvad nu är stadgadt, förklaras, att ingen är pligtig i betalning eller vexling på en gång emottaga mera af detta skiljemynt, än 1 R:dr Riksmynt; och slutligen: 7:o alt det nya räknesättet må (räda i verkställighet under loppet af år 1855, från och med den dag, som af Kongl. Maj:t, genom minst sex månader förut utfärdad kungörelse bestämmes, och inom hvilken tidpunkt Kongl. Maj:t ville låta vidtaga alla de förberedande åtgärder för detta ändamål, som af Kongl. Maj:t bero, och hvarförinnan de för Bankens sedlar erforderliga nya lormulärer äfven borde hinna förfärdigas.» Vid remiss af ifrågavarande Nådiga Proposition äro yttranden afgifna: l:o.
Göras åter, i ti ågot eller några Riks Stånd vid förslaget anmärkningar, sorn hindra dess hvilande, blifve de, hvilka hvarje R ks-Stånd serskildt förklarat utgöra dess gemensamma tankar, hänvisade till Constilutions-Utskottet, som det åligge, att desamma till ett förslag i möjligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtlige Riks-Ståndens behandlande anmäla. Förena sig derefter alla Riks-Stånden örn Utskottets yttrande, b vile det då till slutligt afgörande, som ofvan sagdt är, vid nästa Riksdag. Blifva åter något eller några Stånds tankar, i någon eller några delar skiljaktiga, eller ogillas förslaget af något eller några Stånd, men gillas af de öfrige, varde Constitutions-Utskoltet, genom val af RiksSlåndens plena, förstärkt till ett antal af tjugu Ledamöter af hvarje Stånd, hvilka genom samfälld omröstning, öfver af Riksens Ständer godkända Voterings-Propositioner med Riksens Ständers rätt afgöre, hvilketdera af Constilulions-Utskotlels Memorial, N.o 5. 7 förslagen bör hvila, eller huruvida frågan må alldeles förfalla. Blifva å Riksdag, då öfver livilande Grundlagsförslag beslutes, alla R i ks-S tå liden om ändringen ense, åstnndan. Vill Konungen hos —• uppdrage Constitulions-Utskottet alt lill Riksens Ständer afgifva sitt utlåtande, hvarom öfverläggning i Riks-Slånden ej må vägras, dock utan rubbande af den för behandlingen här nedan utstakade ordning. Tillstyrker Utskottet •—- —* —- till Konungen, genom deras Talmän. Vid Riksdag, då beredda Grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, skall endast med Ja och Nej kunna beslutas; och galle då föreskriften i y5 §. Riksdags-Ordningen. Om dervid ytterligare uppskof föreslås, må det ej ega rum utan Konungens och alla Riks-Ståndens sammanstämmande beslut. Riksdags-Ordningen. §. 29. l:a Momentet.
Utan detta stadgande hade det stått öppet för kommunen eller den eljest för saken intresserade att sjelf taga initiativet; som det nu är föreslaget, kan jag icke inse något annat än olägenheter vara att deraf hemta. Alven för närv;de har utarrendering försiggått, då församling och pastor derom varit ense, ehuru endast under kyrkoherdens lifstid. Häradshöfdinge-boställen hafva fått utarrenderas på längre tid med K. Efter min öfvertygelse, hade man i afseende å prest boställena bort så förlära, alt man låtit initiativet tagas af den för saken intresserade parten, som sjelf skulle ega underställa frågan K. Jag förenar mig nied dem, som yrkat afslag. Hr von Ehrenheim, Pehr: Vid denna frågas afgörande torde det vara skäl att erinra derom, att R. o. Ad. vid förra riksdagen lemnade sitt bifall till en K. Propos. i ämnet, hvilken var uppställd i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den motion, hvarpå Utslr.t grundat sin hemställan. Vid det förhållande att Utsk:t i detta fall icke gått längre än motionären, utan snarare sökt göra en inskränkning i de genom motionen åsyftade förändringar, anser jag att något skäl icke förefinnes, hvarför R. o. Ad. skulle frångå ett tillförene fattadt beslut. Elter min öfvertygelse är det fullkomligt rigtigt att boställsinnehafvaren skall höras i fråga om utarrendering, samt att sådan icke utan hans medgifvande må ega rum. Hvarifrån en 216 Den 24 Januari. värd ledamot hemtat stöd för det påstående att så icke skulle tillgå vid utarrendering af prestboställens jord, kan jag icke inse. K. Förordningen af den 19 December 1827 innehåller tvertom tydliga bestämmelser derom, att innehafvares rätt icke får trädas för när, och denna generella regel torde väl icke lida något undantag i afseende å prestboställena. Helt annorlunda gestaltar sig förhållandet, otn man, i likhet med Hr von Koch, vill gifva frågan en större tillämpning. Saken har verkligen mycket skäl (ör sig.
Jag anhåller derföre om propos. på bifall till Utskis Betänk. Då härefter propos. framställdes till bifall å Utskis förevide förslag, ropades starka Ja jemte några Nej. hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. 4:de punkten, angylc inrättande af eli statistiskt Embetsverk med benämning af Statistiska Tubcllltommissioncn. Härvid föiekom först Utskis tillstyrkande röride beviljande af ett anslag utaf 27.000 R Ir Rmt årligen för inrättande af ifiågavide embetsverk, med dervid fästade vilkor, och yttrade sig derom: Hr Cederschiöld: I allmänhet anser jag det högst betänk ligt att inrätta nya embetsverk, då vi redan af dylika hafva snarare för mycket än för litet. Vi hörde också ny ss Chefen för ett af Rikets Kollegier klaga öfver svårigheten alt viii tillsättande af lediga platser i embelsverken finna lämpliga kandidater. Det ändamål man nu vill vinna genom det föreslagna Statistiska ämbetsverket, hade man, enligt min tanka, heldre bordt söka genom modifikationer uti redan befintliga embetsverk, än genom inrättandet af ett nytt. Genom detta yttrande har jag ingalunda velat fram ställa något klander emot Regeringen, för det ulen framkommit med ifrågavide förslag, hvilket blifvit föranledt af Ständernas vid förra Riksdagen gjorda anhållan. Ehuru man således icke kan annat än vara tacksam derför att K. M. villfarit denna Ständernas begäran; tror jag likväl icke alt man af denna omständighet bör anse sig förhindrad att emot förslaget framställa de anmärkmr, till hvilka anledning må förefinnas. R. Stirs begäran åsv flade, att finna ett medel, hvarigenom kunde vinnas så fullständiga och noggranna statistiska underrättelser, som möjligt. Detta var målet, som åsyftades. Ett nytt Statistiskt embetsverk var medlet, genom hvilket Ständerna trodde samma mål kunna vinnas. Kan nu visas att målet bättre vinnes på annat, än det af Sländerne föreslagna sättet, bör man väl icke, genom antagandet af ett sådant, anses handla i strid med R. Stirs vid förra Riksdagen uttalade önskan. Allmänna ärender kunna bestridas på tvänne sätt.