Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle emellertid intet af dessa medel visa sig mäktigt att lindra Tomas ' grymma qval, så skjut ej skulden på mig, ty jag har ju gjort mitt bästa för att hjelpa honom, utan skyll då i stället på det förnuft, hvarutaf troligen en allt för ringa del kommit på hans lott här i verlden. R. Ni samtalar med henne, tror ni, i alla möjliga ämnen, men om ni tänker efter, skall ni finna, att ni ensam talar (pratar), och att hon endast säger » ja », då och då, eller på sin höjd någongång » jadå ». Hennes utseende har från början tilltalat er, hennes viljelöshet har ni tagit för hängifvenhet, hennes fåordighet har sporrat er till förnyad uppmärksamhet för att lära känna denna flicka. Och så blefvo ni förlofvade, utan att ni fick hennes » ja » — och när ni frågade, om hon trodde, att ni skulle bli lyckliga, svarade hon » jadå ». Ni känner hennes inre — alls intet, och ni blott tror, att ni älskar henne. Mitt råd är — slå upp förlofningen, och ni skall få se, huru glad hon blir. Irenes. (Forts.) Till Tomas! Ni kan ju taga svaret huru ni vill — • jag stödjer det på rön. Ni är ljus och ful — hon är mörk och vacker. Ni är äldre än hon — mycket! i linneskåpet. Kläderna, skåpet och t. o. m. rummet får derigenom en angenäm lukt. Mot m a j. I 1 del sprit lägges ' la kamfer och lika mycket stött skal af spansk peppar, hvarefter man låter det stå några dagar på en varm kakelugn, tills kamfern hunnit smälla. Lösningen silas derpå genomlärft. Härmed bestänkes det pelsverk eller de kläder, man vill bevara för mal, samt invecklas i linne. Viola X. Tvätten. En ingalunda obetydlig besparing kunna Iduns läsarinnor göra genom att låta omfärga eller tvätta klädningar, kappor, själar o. d., som genom träget begagnande blifvit urblekta eller nedsolkade.
Det är bekant att det icke är någon ny trupp, som blifvit öfverflyttad till Gottland, utan endast att ett redan på Gottland varande, till Svea artilleri-reg:te hörande, s. k. depot-kompani blifvit med Gottlands National-beväring förenadt. Häraf följer att hvarken den ene eller andra fått mera att göra än förut. Jag skulle derför önska veta hvem som förut skött auditörsgöromålen vid depot-kompaniet. Såvida de på den tiden ombestyrdes af den nuv:de auditören, har naturligtvis hans ställning icke på minsta sätt ändrats derigerom att en öfverflyttning af anslag från en titel till en annan egt rum. Jag känner icke, huruvida auditören vid Svea artilleri-reg:te från Stockholm rest öfver till Gottland, då några göromål der förekommit, men har den vid Gottlands National-beväring anställde auditör förut haft bestyr med krigs-rätter, får han samma bestyr fortfarande, och då är det icke skäl att bevilja honom någon löneförhöjning. Jag anhåller om bifall till Stats-Utsk:ts framställning. 816 Den 26 M»r» f. m. Frih. Stjernstedt: Om jag varit ledamot af Stats-Utsk:t, skulle jag kunnat besvara Gr. Mörners fråga. Nu ber jag att få interpellera någon af Stats-Utsk:ts ledamöter, som nog har reda på förhållandet. Utsk:t säger sjelft att auditören icke fått någon synnerlig tillökning i göromål. Mig synes likväl, att om han fått aldrig så liten tillökning i göromål, det äfven är skäl att bevilja honom tillökning i aflöningen. Frih. Armfelt: Jag kan icke förneka att den nuv:de innehafvaren af tjensten är samme person, som förut skött den på förordnande, emedan man icke kan begära, att auditören vid vissa årstider skall företaga resor till Gottland. Men af den omständighet att han skött denna befattning, vare sig med eller utan godtgörelse af den person, som innehade tjensten, följer icke att, när det blir ett ordinarie åliggande på stat, han icke bör få sådan ersättning, som han skäligen kan vänta, och får jag derföre förnya min anhållan om bifall till motionens sednare del.
* Emelie Flygare-Carlén var mycket anlagd åt det mystiska, och hennes böjelse för mystik tilltog i hög grad med åren och närdes af hennes ensamma, instängda lif, som endast afbröts, då några af hennes gamla vänner kommo på besök till henne. Ett uttryck för denna mystik var hennes flitiga vandringar till sin sons och sin mans grafvar. Den, som för några år sedan om förmiddagarne passerade öfver Östermalms kyrkogård, kunde ofta råka på en äldre, svartklädd dam, som gick fram och tillbaka på gångarne i nordöstra hörnet af kyrkogården eller också dröjde framför en större grafvård, innanför hvars järnstaket alltid låg fullt med blommor. Det var Emelie Flygare-Carlén vid Edvard Flygares graf. Här var hon hvarje dag, som det var henne möjligt att komma ut, men på somrarne aflade hon äfven regelbundet en å två gånger i veckan besök vid Johan Gabriels graf på Nya kyrkogården. Ofta, isynnerhet fram mot aftnarne, kunde man äfven få höra underliga, afbrutna ljud inifrån hennes rum. Det var, som hörde man någon tala i telefon till en person, hvars svar man icke kunde uppfatta. Det var frågor, svar, ett helt resonnemang med osynliga varelser, samtal, som i sin hemlighetsfulla ensidighet på åhöraren gjorde ett egendomligt gripande intryck. * Emelie Flygare-Carlén var mycket liten till växten. Som ung lär hon ha varit ganska täck, med ett behagligt ansikte och en AD, graciös figur, ehuru hon med åren blef tämligen fet. De ljusa, bjärta färgerna i toalettväg, som hon förut hyst en sådan förkärlek för, försvunno efter sonens och mannens död helt och hållet, och hon förekom sedan alltid svartklädd. * * * Det nämndes, att fru Carlén icke intresserade sig för frågor af allmän innebörd. Att hon likväl hyste ett lefvande intresse för filantropisk verksamhet och var besjälad af varm medkänsla för de fattiga och nödlidande, bevisas bäst af den storartade välgörenhet, hon under sin lifstid utöfvade. Det är nästan rörande att se, huru hennes hjärta för fattigdomen tar sig uttryck i de testamentariska dispositioner hon gjort. Tyvärr lämnade hon icke mycket efter sig.
Scars-Uc-. ffotter behagar pa sa gällande grunder förestå; men innan Vesta lnst, uÄiovsr af Riksens HögloftStänder blifwit gillade, och Srändernes Fullinägtige oflicielr lil efterlefnad communicemlle, anser jag mig icke tilstandigt, at andra något af den hittills wanliga n6mmistrLtionen. Stockholm den 5>:dr Marö 1310. x. l.. ^vittinZll. Före - rorz Den sz Mars. e. m« Förestående wara lika lydande med det til Herrar Fullmägtiges protokoll ingifne och derwid bifogade anförande, intygar IVl. kleerman. Wördsamt Memorial. Uti pi otocolls - Utdrag af den 8:de i denne månad har Högloft. Nidderssapet och Adeln til StarsUtskottec acer-rLmittcruc Utssottets Betänkande af den 19 sistlidne Februarii, angående föreflagenLöne-förbältring för ätssillige sa kljlitaire som Oivils Stater och Embetsman, tillika med de derwid hos Högloft. Nidderssapet och Adeln gjorde anmärkningar. Desse anmärkningar bestå uti följande, nemligen : 1:0. Har Herr Grefwe Lsrl I^övenbjelm hemställt, at de OtäLerare wid Kongl. Lif-NegeMeNks-öriAgclcns 6renaäier-Lataillon, hwilka innehafwa Penninge-Löner, matte fa acnjura Löne-förbättring i lika mon, som för andra Embetsoch Tjenstemän blifwit föressagit. Stars-Utssottet får til uplysning härä meddela, at wid den föresiagne Löne-sörbällringen trodde Utskottet sig endast böra fästa afseende pa de lUilitsire Stater af den wärfwade Armeen, som ägde de minsta Penninge-Löner, men likwäl wörö förbundne kil en trägen och kostsam 63i-m,.on<;.Tjenstgöring.
Kammar-kollegium befintliga jordeböcker och andra handlingar, bemälde Kongl. Kollegium uti underdånigt betänkande af den 5 Maj 1843 meddelat, att några sådane dagsverken, som icke grundade sig på hemmanens skattläggning och indelnings-verk et, icke finnas inom nämnde län. Då nu motionären icke bestämdt uppgifvit, att de af honom åberopade dagsverken äro af annan beskaffenhet än Konungens Befallningshafvande omförmält samt, om missbruk vid desammas utfordrande egt rum, rättelse deri kan i administrativ väg vinnas, hemställer Utskottet, att den gjorda framställningen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda Stockholm den 5 Oktober 1857. Stats-Uiskottets Utlåtande Jr? 141. 13 Reservationer; af Herr Henschen, af Riksdags-fullmäktige Malts Pehrsson från Stockholms län, Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus län, David Andersson från Hallands län och Per Mattsson från Wester-Norrlands län. I N:o 141. Ank. till Exp.-TJtsk. dep. 5 Okt. 1857, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition om anslag till bestridande af kostnaderne för Sveriges deltagande i en blifvande exposition i Paris af race-djur och landtmanna-produkler. (I. A.)
Då jag, på sätt nyss blifvit antydl, hyser deri förhoppning, att Rikets Ständer icke uteslutande skola använda de för handen varande lillgångarne att dermed bygga jernvägar, utan ock komma att reservera några betydligare belopp för åstadkommande af andra kommunikationer i det inre af landet, bör jag derjemte lästa uppmärksamhet derpå att, enligt hvad under en längre tid varit vanligt, Rikets Sländer för understöd till väganläggningar och kanaler plägat bevilja minst g:delar af arbetskostnaden alt utgå, icke, såsom i Kongl. Maj:ls nådiga Proposition i förevarande fall är föreslaget, i form af län, utan såsom anslag utan återbetaluingsskyldighet, emot det att de bolag eller myndigheter, som åtaga sig arbetets utförande, förbinda sig bekosta återstoden. Det är ock endast på sådant sätt det kan blifva möjligt att för dylika arbeten bilda bolag, enär erfarenheten visat, att aktie-egarne, i anseende till arbetenas dyrhet och den långa arbetstiden, icke kunna på flera år påräkna någon ränta på sina i sådana företag nedlagda penningar. Väl liar sedan någon lid en inbjudning blifvit utfärdad för aktieteckning til! fullbordande af nu ifrågavarande arbete; men denna inbjudning, som med välvilja omfattats så väl inom som utom Östergötland, bar utgått från den förut,sättningen, att ett betydligare statsanslag utan äterbetalningsskyldighet skulle ai Rikets Höglofliga Ständer anvisas. Vägoch Vallenbyggnads-styrelsens ofvanberörda förslag har ock Motioner i Bonde-Ståndet 1862, N:o 320- 501 gifvit anledning till den förhoppning, att arbetet skulle, såsom högst gagnelig!, vinna ett sådant understöd. Likaså har frågan af Göta kanal-direktion ansetts af den vigt, att bemälda direktion lärer vara betänkt på att kalla bolaget till extra stämma för att höras öfver gjord framställning, alt äfven Göta kanal-bolag måtte för något betydligare belopp deltaga i aktieteckningen för Kinda kanals fullbordande, så framt statsanslag för ändamålet kan varda beviljadt.
Jag inser således ingen fara för en Re« älisation, och tillstyrker återremiss , samt ber Utskotten ännu en gång betänka vigten af att göra den. Ridderskapet och Adeln täcktes ursägta min framställnings oredighet. Jag hade ej ämnat yttra mig här, då jag säkert trodde, att i ett så vigtigt ämne återremiss var gifven, och jag således på nytt kunde försöka att göra min mening gällande i Utskotten; men då jag nu märkt, att man synes genom en coup de main vilja afgöra saken, har jag trott mig böra yttra min mening, helst min reser» vation ännu ej är tryckt och mina åsigter således ej kunna vara af alla kände. Herr Munck af Rosenskjöld .■ I flere af de pitemisser, som blifvit yttrade af Friherre Lagerbjelke, Grefve von Platen och Herr Hjerta, instämmer jag , men skiljer mig från desse värde Ledamöter deruti, att jag ej tror det af dem åsyftade resultat, nemligen en realisation, ännu Den 14 Julii éi m. 771 kunna vinnas, utan att vi miste åtnöja oss med förberedande åtgärder för detta vigtiga ändamåls uppnående. En hufvudsak härtill ligger dels uti Sedelstockens stora missförhållande till Bankens silfverfond, dels ock kanhända ännn mera uti våra handels» förhållanden till Finland, hvilka må-, ste rättas , innan vi kunna tänka på någon realia sation, ty genom den jemt fortfarande under-bar lancén i handeln med Finland erhålla Finnarne ett öfverskott af våra sedlar utöfver sitt behof för rörelsen inom landet, för hvilket de hittills jemnt anlitat våra Vexel tillgångar, och vid en realisa, tion kanske ännu mera skola anlita Bankens silf; Verfond Man har val sagt, att Finnarne icke tycka mer om vårt silfver i Banken än om sedlarne.
Ständer beviljade vid sista Urtima Riksdagen, likmätigt deras underdåniga Skiifvc-Ise den 11 Maji 1315, samt Riksdags-beslutet af den 9 derpåföljande Augusti, §, 25, att ali den Behaglig tids Förlänings-Spannemålen, som blifvit till indragning ställd, skulle, i den mån förläningarne förfalla, till detta ändamål användas och af Kongl. Majtt dertill disponeras, samt att, enär tiden till desse medels indragning ej kunde förut bestämmas, Kongl. Maj:t i Nåder ägde att emedlertid af Stats-Verkets öfverskotter, som kunna uppkomma antingen af nya blifvande Kungsgårds-arrenden eller på andre InkomstTitlar, i Nåder anslå de medel och utvägar, som för allmänna Lärooch Uppfostrings-verkens upphjelpande kunna finnas nödige, dock med vilkor, att desse anslag kommo att minskas i den mån, som den påräknade Förlänings-Spannemålen genom timande ledigheter och skeende indragningar hlefve att tillgå; Men af Behaglig tids Förlänings-Spannemålen, som, efter hvad Uppfostrings-Commitéen förmält, skaij bestiga till 1000 Tunnor, har ännu större del än 153 Tunnor icke blifvit indragen; Och erfordras alltså nu 847 Tunnor till fyllnad uti den - Stats-Utskotteis Betänkanden. 921 lie påräknade tillgång, samt dessutom, enär från det af Kongl. Majit i Nåder fastställde behof af 3692 Tunnor 23 K:pr afdragas ofvanberörde 1400 Tunnor, som Commitéens Förslag upptager till Byggnader, Pensioner och Böckers inköp, 2292 Tunnor 23 K pr eller, tillsammans med nyssnämnde 847 Tunnor Behaglig tids Förlänings-Spannemål, 3139 Tunnor 23 K pr.
I två långa, parallela men åt olika håll gående linier, köra vagnarne, och när man passerar hvarandra, är det som striden utkämpas. Längst bort i bakgrunden ligger hafvet, blått, glittrande och friskt som det kunde skölja bort all verldens dam. Vagn efter vagn far förbi. Det är omöjligt att fästa dem alla i minnet; man måste inskränka sig till att fasthålla bilderna af de mera egendomliga. Se der en i form af en kolossal korg! I den åker en ensam pierrot, som öfveröser hvarje åkdon han möter med fång af friska rosor. Se här en annan! Den är helt och hållet dold af kransar af ljusa och mörka violer, satta mot en botten af glansigt tyg i samma färg. Inuti sitta två engelsmän, klädda äfven de i samma kulörer, med en präktig pudel i violfärgadt omhölje, och en lång rad violbuketter på svansen. Andra vagnar äro öfverdragna med blå eller gul gaz, och, de som åka i dessa, hafva då ofta dominos i samma färger, under det att andra åkdon likna stora skrindor med löfsalar och blommor, der de åkande äro placerade så idylliskt och småtrefligt, som man plägar vara hemma hos oss under höbergningstiden. Alla dessa fordon hafva emellertid blommorna gemensamt. Blommor kastas från hvarje vagn, blommor ligga strödda i stora fång på marken, blommor titta fram i herrarnes knapphål och ligga i vecken af damernas klädningar, blommor synas öfveralt; men ehuru buketterna hvina ymnigt genom den doftmättade luften, har det hela ingalunda samma prägel af ursinnig strid som under confettidagarne. I dag kämpar man icke, man kapitulerar. Med undantag af några engelsmän, som vid slika tillfällen hafva lätt att gå till öfverdrift, söka alla mera att kasta med smak än med häftighet och styrka. Det ligger i dag något dämpadt, något beherskadt öfver det hela. Alla dessa damer, som här med fulla händer utdela sina ynnestbevis, glömma icke ett ögonblick, att de äro omaskerade. Till och med när det gäller att öfverlemna sig åt en otyglad glädje framlyser hos dem något förnämt, tillbakahållet.
Det är endast sjelfva tankegången jag sökt upfatta, och denna tror jag mig icke hafva missförstått, så till vida sorn Hr von Hartmansdorff sjelf yttrat sig om det förderf, som införsel af bränvin skulle medföra. Den värde ledamoten har äfven yttrat sig om det missnöje, sådan införsel ISO Den 1 Oktober e m. skulle väcka. Jag kan icke föreställa mig, att man vill göra afseende på annat missnöje än sådant, som är rättvist, och således har jag trott mig kunna med fullt skäl, förutsätta en sådan tankegång, som jag i mitt förra anförande sökte alt i spåren följa. Jag anhåller ali få förtydliga mitt förra yrkande i sådan måtto, alt min mening är och varit, att förorda bifall till hela ifrågavande §, med de tillägg, som blifvit föreslagne, och icke blott lill dessa sednare. Hr Printzensköld: Jag delar Frih. Cederström» åsigt derom, att man icke bör göra afseende på missnöje, när fråga är att fatta ett beslut, sorni är nyfligt och nödigt för landet, 'inen man bör dock göra afseende på missnöjet vid all i lag införa ett stadgande, som ingalunda är af behofvet påkallad!; ty att rätta utan behof, anser jag vara olämpligt. Utgående från den grundsats, att man bör akta sig för dylika åtgärder, och att det af Gr. Lagerbjelke föreslagna tillägg ingalunda är af behofvet påkalladt, men väl kan medföra skadliga följder, tillstyrker jag, att detsamma icke må af R. o. Ad. bifallas. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi.: En ganska välgrundad anledn. att bifalla det tillägg, som Gr. Lagerbjelke föreslagit, hemtar jag af K. M:s Nåd. framställning till R. St:r, ang:de tull-lagstiftningen. K. M. har nemi. begärt, att R. Sl:r måtte bestämma eventuella tullsatser för alla sådana artiklar, som äro med förbud belagde, och derföre tror jag mig ega anledn. förmoda, det K. M. ämnar borttaga dessa förbud.
Junii 1774utfärdad - Betänkande n. 81 dad K. Resolution, hvarigenom, i ett dylikt fall som detta, 3 års frihet från LaxTaxans utgörande blifvit då varande innehafvare af Fisket förunnad. K. M:ts Bef:hde i Westerbottens Län, som anbefallts att öfver ofvanberörde underd. ansökning afgifva underd. utlåtande, har, lill vinnande af säker kännedom om beskaffenheten af den uppgifile skadan, låtit besigtning derå af Kronofogden i orten anställa. Enligt dess derefter afgifne Berättelse, har den så kallade Djuptinan, den betydligaste af alla Sörforss Fiskebyggnader, likasom den i alla tider till Laxfångsten varit den mäst gifvande, genom de omnämnde Byggnadernes borrtförande af floden, i det aldranärmaste blifvit onyttig, så att förlusten på fångsten år 1828 blifvit betydlig, och kostnaden för återbyggnaden af hvad vid isgången försvunnit äfven kunde komma att mångdubblas, då verkslällighel;en deraf vore aldeles omöjlig intill dess så sträng vinter inträffade att säker is för folk och dragare lade sig, hvilket i senare tider skall ibland knappt inträffat hvart io:deår; hvarjemte, utom ofvannämnde till Djuptinan hörande Byggnader , befunnits af floden borrtförde Brottfallet vid den så kallade Bergstinan samt vid Öfverfållans nätbyggning, bestående af 4 sttimrade och stenfyllda kistor, ett Brottfall, hvarmedelst äfven desse Lägenheter för sommaren blifvit obrukbare.
Cronhjelm, Otto Au g. I Jag anhåller, att R. o. Ad. vid detta tillfälle, då jag förutser, att förändringar i betänk, kunna äga rum, utan att återremiss derutaf erfordras, måtte instämma till antagande af det förslag, som alne forutgångna riksdagar blifvit väckt och då af Ridd.Utsk. tillstyrkt, samt, nu af mig upptaget, blifvit af Utsk. afstyrkt, det nemi., att Ståndets val af electorer måtte sålunda tillgå, att liela antalet af Ståndets antecknade ledamöter deiades i fem afdelningar, utaf hvilka hvardera inom sig utsåge 5 electorer. Mig synes det klart, att individen måste erhålla större utrymme för sitt val, då han får hålla sig inom antalet af omkring 100 ledamöter, och derföre i alla fall icke skulle bringas i en så beskaffad tvehågsenhet i afseende å hvilka personer han borde välja, sorn måhända kunde uppkomma, örn valet skedde utur hela massan. Frih. Stjernstedt bar, uti sin reservation, så fullständigt utvecklat de skäl, som tala till bifall af min motion, att jag, om jag skulle framställa mina, endast komme att mer eller mindre upprepa hans, hvilka R. o. Ad. redan hört; och jag hänvisar således blott till dessa. Man har ofta sett, hurusom vid bänkmansval de blifvande bänkmännen kunna utses med i ä 2 röster och genom lottning; och jag hemställer, om ett sådant val val kan anses uttrycka någon slags opinion, ännu mindre pluralitetens. Det står till och med så till, att man på förband, sedan bänkmisafdelningarna blifvit bestämda, kan suppositionsvis utmärka hvilka som komma att blifva bänkmän. Jag bar försökt det vid denna riksdag, och jag försäkrar, att det med få undantag slog fullkomligt in. Det torde lätteligen kunna inses, att det icke kan vara riktigt, att man på förhand kan på ett sådant sätt beräkna förhållandena och sålunda komma i tillfälle att derefter taga sina dispositioner. Jag förnyar således min anhållan, att R. o. Ad. ville antaga ett sådant valsätt, som det jag föreslagit, samt anhåller örn propos. derå. Frih.
Där sågos emellertid både rättvikskullor o c h blekingsjäntor, mörka spanjorskor o c h andra sydländska skönheter i sina vackra, färgrika dräkter, hvarjämte åtskilliga fantasikostymer ådrogo sig berättigad uppmärksamhet. Stor munterhet väckte en clown, kostymerad ä la själfve Djurgårds-Tanti, s o m mera låg på själfva marken än åkte på velocipeden, en kines på en m e d lyktor rikt upplyst » maskin » samt några gengångare i storm o c h frack från velocipedens första dagar, då höghjulingarna rasslade fram g e n o m gatorna. Tusentals människor v o r o närvarande, kantande corsobanan eller promenerande i den vackra parken, samt njöto af det sagolika skådespel, s o m Idrottsparken e r b j ö d under cyklisternas lyckade höstfest. « " YTÄRA O F F E N T L I G A L Ä R O A N S T A L T E R S pry" dande m e d konstverk af svenska artister, i afsikt att hos den studerande u n g d o m e n u p p a m m a en mera lefvande förståelse a£ o c h kärlek till konsten än h v a d torr estetisk undervisning förmår åstadk o m m a, är en så vacker tanke, att man vill hoppas, att den förening af intresserade, s o m tagit initiativet härtill, måtte m e d de svenska konstnärernas bistånd kunna realisera sin plan i så stor omfattning som möjligt. Början har gjorts i Stockholms norra latinläroverk, hvarest en af ljusgårdarna nyligen smyckats m e d en oljemålning af prins Eugen. Taflan återger ett uppsvenskt skärgårdslandskap i varm kvällsolsbelysning: fjärdar o c h sund ligga spegelblanka under en orangefärgad aftonhimmel, o c h holmarnes tallar o c h löfdungar afteckna sig klart i vattnet. Det är ett stycke äktsvensk sommaraftonstämning, kärleksfullt sedd o c h känsligt återgifven af den furstliga penseln.
De för Postförare stundom oundvikliga längre uppehåll vid Post-Contoiren, och serdeles vid derunder inträffande svårt väder eller stark köld, göra det angeläget, att stallrum för de skjutsandes hästar må, i sådant fall, vid Post-Contoiren varda att tillgå, hvadan, och till afhjelpande af denna brist, Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet hemställa, att vid de PostContoir, der vanligen de postskjutsande någon längre tid uppehålla sig under väntning på posten, måtte, så vidt ej något lämpligare sätt för denna olägenhets afhjelpande kan utfinnas, på Post-verkets bekostnad och på sätt, som för Staten kan finnas vara det minst betungande, beredas stallrum för de skjutsandes hästar; förmodande Rikets Ständer, att, då genom Öfver-PostDirecteurs Embetets Circulaire-Bref den 28 Mars 1836 Postmästare blifvit ålagde att tillhandahålla rum åt postförare, under den tid, desse afbida postexpeditionen, mot att sådant beräknats de förre till godo vid bestämmandet af deras hyrés-ersättning, på lika sätt äfven torde kunna beredas stallrum för de postskjutsandes hästar. Uti Nådigt Bref af den 13 Mars 1830, har E. K. M., för tillvägabringande af en skyndsammare postföring emellan Stockholm och Christiania, förordnat, att posteme från Stockholm till Norrska gränsen och derifrån tillbaka skulle hädanefter, oberoende af ordinarie postgången, fortskaffas med gästgifvare-skjuts, eller efter öfverenskommelse!- med vederbörande hemmansegare eller ock af de till hålloch reserv-skjuts indeldta hemman, allt under vissa dervid stadgade vilkor; men då Rikets Ständer ansett det vara Expeditions-Utskottets Förslag lill und. Skrifvelse} N.o 386. 939 lämpligare, att föreskrifterne om snällpostens förskaffande bringas i öfverensstämmelse med stadgandena om skjutsskyldigheten i allmänhet, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att hvad i högstberörde Nådiga