Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ullander, samt bestämmandet för framtiden af pappersmäslarens vid Tumba lönevillkor. Hr It osen!) I ad, Bernh.: Jag, som under 6 års tid baft förtroendet af mina medfuilmäktiga i banken, att hafva öfverinseendel vid Tumba, är skyldig alt intyga , att sådant folk, som vid Tumba finnes, i afseende på ordentlighet, redbarhet och pålitlighet, torde vara svårt att finna; meri bland denna personal kan såsom en typ af del fullkomligaste nit, redlighet, skicklighet i sitt yrke och uppmärksamhet emot sina husbönder räknas denne gamle hedersman, för hvilken det efter 5y års tjenstetid är fråga om att skaffa en tarflig bergning under hans egna och dess hustrus återstående dagar. Jag får således på det ömmaste hos R. o. Ad. tillstyrka bifall lill hvad Utsk. föreslagit. BancoUtskCs betänk. J\:o 24 blef af R, o. Ad. bifallet. Vid förnyad föredragning af StatsUtskrs den 16 dennes på bordet lagda utlåt. N:o g6, i anledn. af R. Sits åren i835 , 18^7 och i83g församlade revisorers berättelser, angrde granskningen af de under K. M:s och Rikets Commerce-collegii förvaltning ställda fonder, blef samma utlåt, ånyo hegardt på bordet af Hr Rosenblad, Bernh., samt Frih. Cederström, Jacob. Hr af Ekenstam, Israel, hade inlemnat ett så lydande anförande: Sedan jag förnummit, att motion blifvit väckt i 2:ne RiksSt., om förändring och förbättring af vägen mellan Westerås och Fahlun, med en tillstötande sidoväg för öfre Dalarnes behof, och då jag jemväl dervid funnit mig vara åberopad såsom verkställare af den undersökning, som blifvit gjord på K. M:s nåd. befallning, till utrönande af både Den s3 Maj. 235 sättet, läget och kostnaden för en sådan anläggning; sa anser jag mig skyldig att härmed öfverlemna lill StatsUtsk.
Den rättighet, som fattigvårdsstyrelsen derigenom skulle erhålla, vore ett orättvist intrång i föräldrarnes rätt att uppfostra sina barn och skulle föranleda en mängd chicaner; och å andra sidan kan jag ej se livart det skulle leda, om man till fattigvårdsstyrelsen öfverlemnade en mängd barn alt uppfostra, hvartill den slutligen ej skulle äga förmåga. Alltså, om detta mom. kommer att qvarstå, yrkar jag, alt det tillägg, Frih. Cederström föreslagit, nemi. ”så att de med bettlande beträdas,” måtte införas, och derjemte, enligt Frih. Sprengtporten förslag, ordet underhålla insättas i stallet för ordet ”uppfostra, ’’ ty jag erkänner, att underhålla här är det rätta ordet. Det är en ganska vansklig sak att gifva sig in på detta capitel, och jag tror att man bör betänka sig väl, för att ej stifta lagar, som gifva anledning till chicaner och processer. Hr Ribbing, Arvid: Det är, om jag minnes rätt, i en föreg:de § antaget, att sockennämnden skall utgöra -fattigvårdsstyrelsen, och i det betänk., som angår sockennämnden, finnes äfven upptaget ibland dess åligganden, att den skall vårda sig om sedligheten och uppfostran i församlingen. Således stå dessa §§ i fullkomlig harmoni med hvarandra, och jag skulle således tro, att den del af §:n, som innefattas i 4 morn, bör bibehållas. Första mom. af i5 §:n i förslaget till författning rörtde sockennämnder lyder sålunda: ’’Sockennämnd för hvarje socken eller pastorat på landet skall, på sätt här nedan stadgas, utses att, hvar inom sitt samhälle, handhafva skoleoch undervisningsanstalterna, fattigförsörjningen och allmänna helsovården, samt vaka öfver iakttagande af ordning och sedlighet och efterlefnaden af de i detta afseende af sockenstämma fattade beslut.” Jag tror mig således hafva bevisat, alt vi redan hafva antagit hvad man nu anser så vådligt att bifalla; ty detta mom. står i fullkomlig harmoni med hvad som i sådant afseende 4/6 Den 13 Mars e. m. redan är beslutadt. Det säges att här endast är fråga om fattiga.
Härtill fordras dock enighet, allvar o c h fasthet och såsom medel till målets uppnående: kvinnornas rösträtt. Då den blir vunnen, men först då, kunna vi hoppas att vinna segrar öfver osedlighet och onykterhet s * amt i och med detsamma införa hela mänskligheten i ett nytt, lyckligare skede än det närvarande. Ja, de äro » lifsfrågor », dessa, som röra hemmet så djupt och nära, att alla småintressen borde vika för dem, men de röra icke endast enskilta familjer, utan hela den organisation, som kallas nation, uti hvilken hvar o c h en utgör en länk, om än obemärkt och ringa. Må vi åtminstone vara länkar af ren metall, vi kvinnor! Intet bladgull, ingen komposition, som lätt faller af och visar sitt ringa värde! Och må dessa länkar blifva lika mångtaliga som fullödiga, på det att kedjan måtte räcka rundt om fosterlandet! Inga Schenfclt. En enastående familjefest firades här om dagen hos jägmästaren R. von Hedenberg i H e m ö - sand. Samtidigt med silverbröllopet mellan jägmästaren och hans maka, född af Schmidt, firades bröllop mel ' an deras dotter, fröken Gurli von Hedenberg och ingeniören Torvald Furst. Dagen var därjämte fru von Hedenbergs födelsedag, hvilken, egendomligt nog, äfven var svärsonens, brudgummens födelsedag. Familjen von Hedenbergs två trotjänarinnor, af hvilka den ena innehaft sin tjänst hos herrskapet i 25 och den andra i 20 år, bafva tillerkänts medalj för långvarig och trogen tjänst. vi hänvisa. D e oss företedda profven kännetecknas af ett fint utförande och priset är habilt. Ej minst bland damerna torde intresse för den nätta lilla nouveautén vara att påräkna. Teater och musik. Kungl. Operan inledde i måndags afton den nya säsongen med uppförande af Webers mel &gt;diösa opera » Oberon » inför en fullsatt och entusiasmerad salong. Hvad som närmast gaf denna föreställning glans och högtidlighet var emellertid den omständigheten, att vårt lands obestridt yppersta sångerska, fru Caroline Östberg, efter en tvåårig frånvaro i främmande land, nu gjorde sitt återinträde på vår främsta slngscen.
Jag var förplågad, uthungrad, dödstrött. Matti läste högt för mig St. Hans Fest, jag sof ibland men hörde ibland. Så kom skildringen af Lars Øftedal. Den grep mig. Förut fann jag boken tråkig. Jag är slägt med presten.290 Är det Georg Brandes som har knäckt mig? Nej. Det är allt det falska, som jag bäddat ned mig i för att behaga honom, som gjort det. Han har ympat in på mig qvistar, som icke kunde slå an, och hvilka derför endast fört in förruttnelse i min varelse. Lyxsjukan – som jag aldrig skulle kunna mätta med en författares små tillgångar. Föraktet för mig sjelf, derför att jag icke är furstinna eller rik eller vacker eller ung. Med ett ord: föraktet för mig sjelf derför att jag icke kan lysa. Allt detta är icke mitt; det är hvad jag hatar, hvad jag hatat från början, hvad jag vill sparka bort ifrån mig sjelf, hvad jag vill resa mig emot, hvad jag vill slå med mina stora näfvar som om jag vore en man. Han har väckt hos mig en sjuklig längtan efter lycka, när begäret efter sundhet och jemvigt är det enda som lifvet eger makt att stilla. Jag har låtit vrida mig bort från min egen väg, jag har af detta begär efter lycka låtit föra mig in på skamliga gömslen för last och uselhet, jag har kastats ut i landsvägsdiket att sölas i smutsen och höljas af förakt. Här ligger jag nu. Och jag har intet qvar. Jag är en qvinna. Men jag är författare; är jag då icke också något af en man? Hvad gör det om jag är låg af födsel? Så är också han. Hvad gör det om jag intet kan vinna af det män ger åt skönhet, ungdom och rang? Hvad gör det mig om jag syns gammal och ful? Kan inte min skrumpna, osköna hand ha kraft? Hvad syns det på dess arbete om den är ful. Hvad gör mig fattigdomen, om jag hatar lyxen och förklarar den krig? Han har kastat mig ned i smutsen utan att jag gjort motstånd, och han räcker mig aldrig en hand för att komma upp derur. Hvarför reser jag mig då icke emot honom?
Och, då otillräckligheten deraf' vid sedermera stegne varupris nogsamt inses samt en lämplig påökning alltså är nödvändig, får Stais-Utskottet tillstyrka, att i sådant afseende nu matte anslås ett belopp af jyo R:dr, så att anslaget blifver en jemn Summa af 2000 R:dr om året, hvarmed detta behof synes kunna bestridas, 10:0 Vid Regleringen af denne Tredje Hufvud - Titul förekommer ytterligare, huruledes Riksens Ständer genom underdånig Skrifvelse af den 21 Julii 1812 hos Kongl, Maj:t anmälte, att de hos Riksens Ständer väckte Motioner föranledt förslag till en förbättrad inrättning af den Militaira Läkarevården, hvarvid Riksens Ständer funnit, att Regementeme för de då bestådde Löner icke utan mycken svårighet kunde erhålla sådane Under-Läkare eller, såsom de i Staterne merendels nämnas, .Barberare eller Fältskärs - Gesäller, som kunna betjena med mera, än blott rakning och åderlåtning i följe hvaraf ock Under-Läkare med godkände insigter och kunskaper för sådan belöning, hvarken torde förmås antaga tjenst eller ens anse Vetenskapen värd, att i afseende på Kronans tjenst med kostnad och arbete för värfva*. Riksens Ständer hade derföre ansett en möjlig förbättring i den Militaira Läkarevården bero af förbättrade Löner för Läkarne. Dessutom, då ändamålet af den anstalt Riksens Ständer fogat om ett Institut till Fält-Läkares danande skulle förfelas, derest icke tjenlige utyägar öppnades och genom lämplige Löner till xotto Stats-Utskottels Betäniandett. nödtorftigt uppehälle, bereddes för deras begagnande enar de, efter aflagde nöjaktige prof af skicklighet, böra från Institutet afgå, hade Riksens Ständer härtill funnit oundvikeligt ett årligt anslag på Stat, hvilket lämpligast kunde sammanslås med hvad Riksens Ständer tillstyrkt mätte beviljas till Röne-förbättring för Provincial - Räkarne samt Collegii Medici Prteses och Secreterare, samt Summan öfverlemnas till Kgl. Maj:t att för dessa ändamål disponeras. Riksens
Skrifvelse N:o -115. börande njuta den inflytande åtkomsten, dock alt, derest, räntan ej understege 4| procent, derifrån törst skulle afdragas | procent af kapital-värdet, eller, 0111 detta ej kunde till beloppet utrönas, 2f procent å åtkomsten, såsom ersättning lör Förmyndare-kammarens förvallnings-koslnader; så liar i afseende härå hos Rikets Ständer blifvit anmärkt, att de fall, då arfsmedel skola under Förmyndare-kammarens vard oell förvaltning insättas, vore, med undantag af dem, dä insättningen skedde till följd af domstols beslut eller på den grund att duglige förmyndare eller kuratorer ej funnes alt tillgå, icke närmare bestämda, ehuru sådant på ränte-béloppet kunde ega någon inflytelse, i ty att medlen af förmyndare eller kurator mot högre ränta kunde utsättas, än den Förmyndare-kammaren gåfve. Detta förhållande, i sig sjelf icke utan vigt, blefve likväl numera af mindre betydenhet genom den nya föreskriften, att af alla arfsmedel, rörande hvilka endast låneoch säkerhets-handlingar lill förvar i Förmyndare-kammaren inlemnades, skulle Jprocent af kapital-värdet eller 2 4 procent å afkomslen afdragas till att ersätta förvallningskostnaderne, ehuru hela förvaltningen här endast bestode uti inregistrering och förvar, äfvensom medel, hvilka genom testamente eller annat förordnande tillfallit omyndig med det uttryckliga vilkor, att de icke finge till Förmyndare-kammaren ingå, utan skulle på annat sätt eller för visst bestämdt ändamål göras fruktbara, likafullt kornme att vidkännas enahanda afdrag. Allt detta innebure en beskattning, lagd på ofrälse omyndiges eller frånvarande arfvingars, under Förmyndare-kammarens i Stockholm tillsyn stående egendom, och syntes så mycket mera anmärkningsvärdi, som föreskriften om låneoch säkerhets-handlingarnes inlemnande vore ovilkorlig, och således ingen, sorn hörde lill nämnde kategori, kunde undgå densamma, hans arf måtte vara stort eller så litet, alt räntan derå, odelad, ej ens försloge till hans nödtorftiga underhåll och uppfostran.
Sedan propos. å bifall till lista mom. blifvit framställd och med ja besvarad, hemställde H. Exc., huruvida R. o. Ad. bifölle hvad Utskit i 2:dra mom. föreslagit derom, att omröstning i pröfnings-komité skall vara öppen, och då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Sedermera gjordes propos. å bifall till Gr. Mörners förslag, att slutmeningen skulle erhålla följande lydelse: »den som för Kronan är förmånligast», hvilken propos. besvarades med Den 18 Maj f. m. 235 blandade ja och nej; hvarefter propos. framställdes om antagande af Hr v. Köchs förslag till ifrågavarande menings lydelse, och sedan svaren derå jemväl utfallit med blandade ja och nej, förklarade H. Exc., det han nu funnit ja öfvervägande. Gr. Lagerbjelke begärde votering. Upplästes och godkändes följande voterings-propos. t »Deli som bifaller 2:dra mom. i 65:te §:n af Bev:s-Utsk:ts förslag till Bevis-stadga med den förändring, att de å sista raden förekommande orden »det allmänna» utbytas emot ordet »Kronan”, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Yinner nej, bifalles samma mom. med den förändring, att slutorden »den som för det allmänna är förmånligast» utbytas emot orden »den som länder till den skattskyldiges förmån.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja—16. Bifölls. § 67. Hr Adelborg: Det synes mig verkligen att denna § bort kunna något kortare redigeras, ty i dess närvarande skick är den sannerligen nog mycket tungläst, och innehållet deri är så tillkrångladt som möjligt. Till följd häraf skulle jag vilja föreslå följande ordalydelse: »Kon:s Bef:de eger att för upplysningars meddelande till pröfnings-komitén inkalla en eller flere af ordföranderne i bev:s-beredningarne.» Samma mening skulle på så sätt uttryckas; men man erhölle derjemte en enkel, ehuru tydlig, uppställning af §:n.
Antalet af sådana kungörelser, nya Strafflagen, Bevillningsförordningen, Sjölagen inberäknade, utgjorde för året 1864 öfver sjuttio stycken, omfattande 857 pagg., hvilken summa, fördelad på årets sextio sönoch helgedagar, gör fjorton tryckta sidor på hvarje helgedag, och hvartill dessutom komma länsstyrelsernas och alla enskilda kungörelser, som väl stiga till dubbla beloppet. Det ordagranna uppläsandet af en sådan massa af kungörelser skall naturligtvis för presten blifva så mycket omöjligare att. utan försummande af sitt egentliga kall, författningsenligt fullgöra, om han är gammal till åren, har förut predikat i en annan kyrka, och de digraste förordningarne icke ens få tord elas på flera söndagar, utan, såsom förhållandet var med 1864 års sjölag, 103 sidor, enligt föreskrift borde uppläsas på en och samma dag, den 1 Januari 1865. Skall nu presten antingen äfventyra att på årets kallaste årstid förspilla den ringa ålderskraft han ännu har qvar. eller utsättas för åtal och straff enligt 25 Kap. 16 och 17 §§ Strafflagen? Det synes derföre framför allt annat vara nödigt, att sådana författningar, såsom t. ex. medicinaltaxa!!, sjölagen, m. fl., hvilka icke äro lämpliga afl på alla Motioner t Presle-Slåndel 1865. 203 ställen från predikstolen uppläsas, noga afskiljas från de öfriga, och icke erhålla den kategoriska öfverskrift, som eljest bjuder deras uppläsande. För det andra måste man väl medgifva, hvad en motionär af Borgare-Ståndet vid förra riksdagen erinrade, att det icke ens kan vara passande, »att efter en uppbygglig predikan och när orgelns sista toner förklingat, under det församlingen ännu är försjunken i andakt, predikanten på samma heliga rum förkunnar verldsliga bestyr af den mest hvardagliga beskaffenhet, ej heller behötligt och ändamålsenligt att derom anlita predikantens förut uttröttade stämma."
Fornanders, 2:0 J. U. Winbergs, 3:o Herr G. R. Prytz’s, 4:o Herr O. Nilssons; tillika med särskildta Anföranden i ämnet af Herr M. L. Ekelund, A. J. Hiessleiter, G. Lenning, J. Hemberg m. fl. S. D. Remitterades till Baneo-Utskottet: 1:0 Herr Jacob Lindströms Memorial, om Styrelsen och Förvaltningen af Rikets Ständers Bank. 2:0 Herr J. Haganders anförande i samma ämne. 3:o Herr J. Norcei likaledes. Protocolls-Utdrag. ia5l Från Hedera). Bonde-Sländet. S. D. Remitterades till Con stitutionsoch Stats-Ut sk otten: Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, angående granskningen af Tullverkets Räkenskaper, såsom ock Räkenskaperne för visse under Krigs-Collegium och Seraphimer-Gillet stälde Cassör. Stats-Utskottet: 1:0 Olof Johanssons, från Elfsborgs Län, Memorial, angående belöning till de Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, som besörjt Filial-Disconternes utredning. 2:0 Nils Månssons, från Malmöhus Län, Memorial, angående upphäfvande af GeneralAssistance-Contoiret. 3:o Anders Peter Pehrssons , från Östergöthlands Län, angående indragning af Presidenters och Stats-Råders m. fl. Ämbetsmäns Tafflar. 4:o Olof Janssons, från Elfsborgs Län, Memorial, angående så kallade Byggpenningsbjelpens säkrare bestämmande. 5:o Eric Svenssons, från Bohus Län» Memorial, om belöning till Riksdags-Fulimägtigen Petter Andersson i Domvalla, af Södermanland , för Medicinsk skicklighet»- 135a Piiks-St thielens Stats.- och Banco-Utsfotten! Kongl. Majrts Rådiga Proposition, angående ytterligare anslag för fullbordandet af Götha Canal.
Alla voro de lika ifriga, flaxade lika oförtrutet, skötte utropningsmekaniken med samma skicklighet, ty alla voro de bolagsmän i något af dessa blad. Men alla hade icke samma framgång. Afsättningen visade sig mycket olika. Handelsoch Luftfartstidningen tycktes vinna föga efterfrågan. »Hon är för gammal,» hette det. »Öfver fem hundra år! Inte kan en sådan tidning meddela något nytt.» »Intet affärshufvud,» sade en annan; »väntar först att få saken sanningsenligt bekräftad, innan den omtalas i bladet. Hvilken odräglig tidsspillan!» »Det bladet gör sig bara löjligt!» Stolta Luftblåsan fick någon bättre afsättning, men det var omkring säljarne af Nästa Veckas Nyheter som de flästa tidningsköparne trängdes. »Se, det är ett blad som är snabt i vändningarna,» sade man. »Af det får man veta något.» »Det springer, nej, flyger före sin tid.» »Sådan är en tidnings uppgift.» »Hit med Nästa Veckas Nyheter!» »Nästa Veckas Nyheter vill jag ha!» »Se så, kan jag inte få Nästa Veckas Nyheter!» Och öfver alt lät det på samma sätt. Man slets om den tidningen, och när man slitit sig till ett exemplar, slukade man innehållet med hull och hår, med fetstilsrubriker, corpusrader och petitnotiser. »Aromasia Doftman-Ozodes har icke valts i Göteborg,» stod det i bladet med stora, feta bokstäfver. »Men det står icke, att hon vådligen omkom dagen före valet?» anmärkte någon. »Hvad behöfde det sättas ut? Bladet vill naturligtvis icke vara ogranlaga.» »Nå ja, då kan man naturligtvis icke rösta på henne.» Det var slutet på dessa samtal. Kemisten och hans hustru hade också köpt Nästa Veckas Nyheter, och det i två exemplar, till förekommande af tidsspillan. Frun läste sitt exemplar, under det hon skötte om sina yngsta barn, mannen sitt, medan han tänkte ut en ny förening af vatten, luft och kolsyrad kalk, hvaraf han ämnade göra ett nytt försök att förfärdiga välsmakande kött och bröd.
I de af Hr Cederschjöld framstallda utvägar till besparing instämmer jag till en del; för det första i förslaget att hvar som helst uppköpa saltpeter, der den fås för bästa pris, samt om ändradt kruttillverkningssätt. Jag yttrade denna mening redan vid förra riksdagen och qvarstår ännu dervid, ehuru man numera lärer få svårt att verkställa den, sedan nya contract i likhet med de förra blifvit uppgjorda om krutlefveranser till Kronan. Men jag medger icke, att .hav tillverkas dåligt krut, utan tror, att vårt ar lika godt sorn andra landers; och om det förr tillverkats sämre, lärer sådant ej kunna tillräknas nuvarande Styrelse För det andra tror jag, att den afHr Cederschjöld uppgifna besparing genom användande af endast oöfverskuret kläde till armeens beklädnad blir ganska bra , när det blott först är eonstateradt, att öfverskärning försämrar klädet. Derom äro likväl meningarna ganska delade. Jag har talat med två lefverantörer, som voro af alldeles olika tankar. Den ene påstod, att kläde genom öfverskärning väl får vackrare appretur, men blir mindre starkt; hvaremot den andre uppgaf, att det alls icke får mindre uthållighet, men att det utan öfverskärning underkastas större äfventyr af eassering och sålunda icke i allmänhet kan erhållas för bättre pris. Att jemnföra Svenskt commisskläde med det Engelska går ej an; ty ehvad det förra användes med eller utan öfverskärning, är skillnaden som natt och dag. Det Engelska öfverskäres likväl, men kardas icke. I afseende på aromens beklädnad tror jag för öfrigt, att många besparingar kunna ske. Den 17 Mars f. ra. 3o5 Nu händer det, att ett reg:te är beklädt med bättre kläde än ett annat, hvaraf uppstår en ej nyttig täflan, sorn medför ökade kostnader. Till undvikande häraf hafva försök blifvit gjorda för anskaffandet af ett normalkläde; men dervid har mött den svårighet, att fabriköi-erna sjelfva ej äro angelägna härom, emedan de anse sig nu blifva lättare utaf med sin vara, och att de således till och med lagt hinder i vägen för införandet deraf.
Härvid kom nu den synpunkt, under hvilken den betraktades, förträffligt till pass: den betraktades naturligen ur synpunkten af Historisk visshet. Men ett Historiskt factum fordrar Historisk förklaring, och tillåter ju flere förklaringar ju aflägsnare det sjelft är. Efter olika förklaringar åter kan sjelfva factum bli ett helt annat. Man nekar det ej; men det kan lika väl förändra natur. Detta var ett förträffligt fält för Exegetiken eller Tydningskonsten, som nu begynte att i Religions-läran spela högsta rollen. Uppenbarelsen var till sin Historiska grund Judisk. I bekantskap med denna Nations och dess slägtingars språk, häfder, karakter, seder, bruk, i kunskapen om landet, om tidehvarfvet och omständigheterna, i hvilka och under hvilka den kungjordes, låg således den enda nyckeln till Uppenbarelsens rätta förstånd. Man inser att, om Uttolkaren ej innom sig sjelf ägde Religionens lefvande förstånd, han skulle bruka sin nyckel förgäfves; men man inser tillika möjeligheten af tusen olika förklaringar af de facta, som förekomma i Religions-lärans Historiska urkunder, och tusen olika följder deraf för läran sjelf, utan att dessa facta ändå på något sätt nekades: man inser möjeligheten att af dessa olika följder slutligen draga ur Bibeln en hel annan lära – och hvilken? naturligtvis den som öfverensstämde med de Religionsbegrepp och den moral, som man trodde sig hafva hämtat ur sjelfva mennisko-naturen, och ansåg såsom ovedersägeliga. Man behöfde blott hålla sig vid det tillfälliga och nationella i de heliga skrifterna 7.
Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotlets Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. Allm. Best - och Ekon.-Utskottets Memorial, AVo 1. 1 Memorial. För alt befordra skyndsamhet vid behandlingen af de flerfaldiga olikarlade mål, som till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets åtgärd, öfverlemnas, har Utskottet inom sig utsett tvenne Afdelningar för ärendenas beredning, innan de till Utskottets slutliga handläggning förekomma, till följd hvaraf Utskottet, som, enligt 24 § al Riksdags-Ord ningen, eger att antaga tvenne Cancellister, har att påräkna en af dessa till biträde vid hvardera Afdelningen; men då, vid sådant förhållande, oundvikligen ytterligare erfordras ett pålitligt biträde vid Diariernes förande och för att gå Secreteraren tillhanda, äfvensom till bestridande af Notarie-göromål, så får Etskottet hos de Respectiva Stånden vördsammast anhålla, att Utskottet må tillåtas att, utöfver Å Högloflige Ridderskapets och Adelns LedaÅ Högvördig Preste-Ståndets Leda - hvad Riksdags-Ordningen medgifver, antaga en Cancellist, med åtnjutande af enahanda aflöning, som för de öfriga Cancellisterne kan varda bestämd. Stockholm den 5 Augusti 1844. möters vägnar: möters vägnar: H. Hamilton. J. A. Butsch. A Välloflige Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar: Å Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar: J. TV. Boström. Ola Jeppson. Bih. till B. St. Fritz Rythén. 2 ' Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsliottets Memorial, N:o 2. M 2- Ank. till Exp. Utsk. den 27 Aug. 1844, kl. 10 f. m. Memorial, om beräkning af Notarie-arfvode för de såsom Notarier hos Utskottet anställde Cancellister.