Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. N:o 82. för Grenna, Johannes Bergelin. N:o 8n för Östersund, J. Wallström. L. s. Joh. Oison Longberg. Anders Andersson. för Trögds och Håbo Härader. L. S, And. Hansson. för Waksala, Bälinge och Rasbo Härader. L. S. Olof Söderström. för Sjuhundra och Lyhundra Hära der. L. S, n. v. dalman. L. S. Joh. Andersson. för Åsunda Härad. L. S. Casp. Wijkman. för Norunda och Örbyhus Härader, samt Löfstads Tingslag. I.. s. Olof Pehrsson. för Närdinghundra och Frösåkers Härader. L. S. Lars Söderman. Sven Pehrsson. för Wäddö och Häfverö Skeppslag, för Långhundra Häred. L. S. L. S. Carl Mattson.' för Erlinghundra Härad. L. S. Gustaf Larsson. för Sollentuna och Wallentuna Härader samt Danderyds Skeppslag, L. S. Matts Ericsson. för Sotholms, Svårtlosa och Öbnebo Härader. L. S. Lars Andersson. för Vadsbo Härad. L. S. Eric Ersson. för Åkers och Wärmdö Skeppslag. L. S. A. Danielsson. för Kinne, Kinne Fjerdings, Skånings och Laske Härader. L. S. And. Hansson. för Hagunda, Lagunda och Ulleråkers Hårader. L. S. Eric Carlsson. för Olands Härad samt Dannemora och Films Tingslag. L. S. N. Insulin. för Frötuna och Länna samt Bro och Wätö Skeppslag. L. S. Gustaf Pehrsson. för Setnminghundra Hårad, L. S. Anders Andersson. för Färentuna Härad. L. S. And.
Snön föll tätare och mjukare och dämpade larmet omkring honom. Han kände sig lugnare. Han beslöt att gå upp till Gabriel Mortimer. Han ville säga honom alltsammans från början till slut och icke dölja något; då skulle Mortimer säkert hjälpa honom, om han kunde; det var icke möjligt annat. Han gick Hamngatan rakt fram och vek av in på Västra Trädgårdsgatan för att undvika de stora, larmande stråkvägarna. Likt en brottsling, som varje ögonblick kunde vänta att bli gripen och släpad i fängelse, smög han sig fram tätt intill murarna av de gamla släta, grå aristokrathusen. Till vänster låg Jakobs kyrkogård, tyst och tom, vit av den nyfallna snön. Tomas gick över gatan och såg in genom gallerverket. Det stod en stenbänk därinne, tätt invid kyrkans mur. Om han väl vore därinnanför, om han kunde få sitta på denna bänk så länge han ville och vila ut. Och längre än han själv visste stod han lutad emot gallret och stirrade in i denna fredade och avskilda vrå, som mitt i en stojande stadsdel aldrig trampas av gatans karavaner, och där smala, glesnade popplar slå en tigande krets kring gravarna. Men åter darrade luften av samma dova, hungriga tjut som förr under dagen. Tomas vaknade ur sitt drömmeri, slet sig lös och ilade vidare på sin jakt efter pengar. Pengar... Han kunde vara färdig att sälja sin själ för pengar. Han stod redan utanför Mortimers dörr och hade just tryckt på knappen, då han plötsligt kände sig slagen av den enkla sanningen, att Mortimer naturligtvis icke kunde vara hemma; han var ju alltid på sitt ämbetsrum vid denna tid på dagen. Och han hade redan ringt, och det hördes steg i tamburen... Vad skulle han säga? Fru Mortimer kom själv och öppnade. Jo, Gabriel var hemma; men han var sjuk. Tomas studsade. Hur länge har han varit sjuk... Är det allvarsamt? Ja, han är mycket sjuk. Han har svåra plågor, och emellanåt yrar han. Tomas hade under samtalets gång kommit in i salen. Den svartklädda tanten satt på en stol vid fönstret och stickade på en strumpa. Han har legat till sängs sedan i förrgår, fortfor fru Mortimer med sänkt röst. Doktorn tror att det är blindtarmsinflammation, men han kan ännu inte säga något bestämt. Tomas stod tyst.
Men, hvad deremot angår Bruks-; och Fabriks - egares samt dertill hörande Betjenings och Arbetares antal, jemnfördt med år 1805, och hvilket redan år 1810 var i betydligt aftagande, har detsamma ännu icke återkommit till 1805 års belopp och fin# nes minskadl Patronernes antal med 2 2 Och Betjenings och Arbetares med 3>734r 3,756 Tab. XXV. BondeStån. det, bestående som följer nemligen: Bönder på egne hemman 147,971 på andras dito 50,292 Nybyggare sedan 1 8 1 o 3,923 Skärbönor och Fiskare 4,299 2Qg Torpare 69,228 Arbeisföre, Jnhyses och Backstuguhjon 40,863 Bonddrängar och gossar 277,466 3 0 7»5 5 7 Åldrige och bräcklige Bönder 40,163 Lappar, dels med, dels utan Rehnhjord igr, . , ____ 636,055 Bondhustrur 321,966 KonungertS Nåd. Anmärknings-värdt förekommer, att ehuruväl Bondhustrurnes antal sedan år 1805 är ökadt med omkring 8000 finnes deras omyndiga barns antal vara i betydlig mån minskadt, nemligen: Gossar 319,636. 204,526. 958,025. 414.399- 510>4°2- eller en difference af 69,057 barn, hvars orsak lärer vara Bondfolkets allt mera försvagande lefnadssätt emot i förra tider. I öfrigt bör Tabell-Kommissionen vid denna Tabell i underdånighet erindra^ att Bondfolkets ogifta Döttrar icke deruti äro upptagne, emedan de, enligt Tabellformuläret, uppräknas bland Tjenstehjonens antal. Tab. XXVI med > Innefattar Specificabilag. XXVII S tioner: och XXVIII.
Jo, svarade han långsamt, litet förlägen huru han skulle kunna reparera sit fel, och vända saken på en god sida; lyckligtvis kom han ihog, at härmning någon gång kan vara af nyttiga följder, på det sätt använd, som någon gång sker i Constantinopel; han berättade derföre en anecdot, huru, då en person der offenteligen härmade Stambol Effendisri, denne af en händelse stötte på den verklige, hvilken med mycken höflighet hälsade på sin föreställde person, och derigenom säkert såg sin löjligaste sida, den han kanske alldrig eljest känt. Par conseqvence ligger felet då deri, at Bruks-Patron Skral intet var närvarande, sade Fröken Laura med samma mine. – Uno fann detta samtal alldeles intet roligt, och sökte derföre åter up Assessorn, för at få fortsätta sin resa til mera välmenande folk. Nu vore kan hända tiden redan inne, at det interessanta i boken borde synas til, och den unga oskyldiga flickan jag omnämnt, framträda; det skulle verkeligen ock ske på det sättet, om icke et tilfälligt hinder kommit mig i vägen. – Jag hade, nemligen tänkt, at på samma sätt, som Författaren til Äfventyraren Aschenbrenners lefverne gjort, låna et eller par Kapitel ur någon god Roman, och ingen skulle sedan kunna neka, at det funnes dras af en god Författare i Uno von Trasenberg, emedan de vore stulna; men olyckligtvis är min tilgång på böcker för närvarande så ringa, at jag ej äger flere än tvänne, nemligen Göranssons Is Atlinga, samt 2:dra Delen af en gammal Tysk bok utan titelblad, och at låna ur dessa, passar icke rätt bra; jag vågar derföre anhålla, at Läsaren sjelf, så der emellanåt, täcktes titta i någon annan bättre bok, för at höja värdet af min, och på det jag ej måtte altför mycket trötta med det föga återstående af min hjeltes enkla öden. På Stora Fjollinge Prestgård hade allting en liten tid efter Unos afresa derifrån gått i sin vanliga ordning, endast Sofies tankar tycktes hafva fått en annan riktning.
Staten har derföre också alltid gjort skillnad mellan infanteristen och kavalleristen, emedan för den sednare fordras att hafva häst och sadelmundering. Nu har man erkänt såsom grundsats, att hästens skötsel och underhåll bör utgöra en sak för sig, skild från officerens aflöning. Då är väl med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att de kostnader som fordras för hästens underhåll och vård, tilltagas och utgå så tillräckliga, att officerens aflöning får användas för hans egen person. Lägger man nu härtill den vigtiga omständighet, att en tjenstehäst kostar en betydlig summa, hvarpå räntan alltid för officeren går förlorad, så synes mig en verklig orättvisa ligga i att icke förhöja den nu ifrågav:de summan så, att åtminstone med fog kan sägas, att officern fått för sina kostnader i och för hästens vård och skötsel en sådan ersättning, att han kan dermed vara någorlunda belåten. Jag tror att den motion Hr Sandels, som är Chef för ett KavalleriEeg:te och således bör ega sakkännedom, inom detta Stånd väckt, bordt hos Utsk. väcka mera upmärksamhet. Jag är öfvertygad att denne man har i sitt förslag gått så noggraunt tillväga, att man kan antaga det han bestämt beloppet snarare mindre men icke större än det bör utgöra. Jag måste således, på grund af min rättskänsla, yrka antingen bifall till Hr Sandels motion eller ock återremiss till Utsk. Frih. Tersmeden: Det kan icke nekas, att den förste talaren rör sig ganska ledigt med siffror, men haus framställning var så snabb, att jag ieke kunde följa med honom. Hvad sjelfva frågan beträffar, är det väl icke möjligt att med ett par hundra Edr föda och underhålla en häst; men jag tror man bör taga i betraktande, att så beskaffad ersättning förut icke funnits. Detta är således att anse som ett nytt tillskott. Jag vill medgifva att det icke är tillräckligt, roen då K. M. ej föreslagit mer, så må det ursäktas Utsk. att ej hafva D en i Juli f. m. gått längre än det gjort. För öfrigt lemnar jag åt E. o. Ad. att häröfver besluta.
Öfverläder bränvinstillverkare det förbud, som i 4 eller 9 § gifvet är, mot mäskberedning samt bränvins tillverkning från klockan tio om aftonen näst före söneller helge-dag till klockan tio om aftonen å sådan dag, eller destillerar någon bränvin under nämnda, tid; gälde den tillverkningsafgift, som mot en dag svarar, och bote afgiftens dubbla belopp. ‘Verkställes annat till bränneri hörande arbete emellan kl. 8 på morgonen och kl. 3 om aftonen å söneller helge-dag; böle tillverkare från och med 3 r:dr 16 sk. till och med 33 r:dr 16 sk. Vid de förbrytelser, nu sagda äro, vare så väl tillverkaren som de arbetare, hvilka honom biträdt, underkastade ansvar för sabbatsbrott, enligt allmän lag. § 70. Har justerare oriktigt stämplat redskap eller i stämplingsbetyg sådan oriktigt beskrifvit, och är det fall icke för handen, som i 29 § omförmäles; bote från och med 13 r:dr 16 sk. till och med 153 r:dr 16 sk. och miste tillika befattningen, eller varde från utöfningen deraf under viss tid skild. § 71. Den tillverkare af redskap, som missleder justerare med falsk uppgift om redskapens beskaffenhet, bote från och med 53 r:dr 16 sk. till och med 333 r:dr 16 sk. § 72. För underlätet iakttagande af hvad i 23, 28, 50, 31 eller 52 § eller uti 52 § 2 eller 3 mom. föreskrifves vare ansvaret böter från och med 13 r:dr 16 sk. till och med 133. r:dr 16 sk., och af hvad i 96 § sägs från och med 3 r:dr 16 sk. till och med 33 r:dr 16 sk. 19 § 73. Den, som underlåter att till försegling anmäla innebafvande redskap, då sådant ske bör, efter hvad i 36 g sägs, bote från och med 16 r:dr 32 sk. till och med 166 r:dr 32 sk. § 74.
Skulle förhållandet vara, att samma varor draga olika tolag derföre, att traclater med främmande magier så bestämma, så inser jag icke, att ifrågavar. und. skrifvelse kunde lägga något hinder i vägen för denna olikhets upphäfvande, då tractaterna upphöra. Denna und. anhållan blifver i alla fall icke någon bindande lag för Regeringen, och jag tror, att kommande Ständer skulle med tacksamhet emottaga underrättelsen, att K. M. handlat i rak motsats dertill, såvida omständigheterna dertill föranledt. Frih. Cederström: Jag har blifvit uppkallad att ännu en gång yttra mig i detta ämne, genom Hr Dalmans sista yttrande, deruti han framställde möjligheten, att Styrelsen kunde genom tolagens förhöjande skaffa sig millioner och utan redovisning använda dem, samt att sålunda en beskattning, R. St. förbi, kunde läggas på Svenska folket. Detta är en framställning, som ej är förenbar med ämnet. Tolagen utgår icke till Konungens, utan till städernas disposition, och så att den tolag, som i en stad uppbäres, af samma stad disponeras. Derigenom förfaller hela Hr Dalmans argumentation. Det har sedermera blifvit ytlradt af Gr. Horn, att tolagsinkomsterna användas dels till magistraternas underhåll och dels till byggnader, som icke kunna anses befrämja handeln. Men huru skulle handeln gå utan dessa jurisdictio - i*3 Den 8 December. lier, som skilja tvister man och man emellan? Är det icke i och för handeln nödvändigt, att sådana magistrater finnas? Det är i och för denna organisation, som denna inkomst på sidan om de ordinarie räntorna blifvit beviljad städerna, på det statscassan ej må belastas med kostnader, som stiga i samma mån, som städernas rörelse stiger. Nu står tullafgiften icke i ringaste sammanhang med tolagen, utan endast beräkningsgrunden derför; och om tullen upphör, faller af sig sjelf, att städerna mäste söka en annan beräkningsgrund.
Den utlänning, som utan att hafva sådant fullgjort eller den stadgade afgiften behörigen erlagt, beträdes med att bjuda ut eller sluta handel om utländska varor, skall, jemte afgiftens erläggande, böta 500 rdr.» Efter denna redaktion af punkten kan det lätteligen hända, att en resande kan åläggas böter tvenne gånger, först de af 100 rdr och sedan de af 500 rdr. §:n återremitterades. § 17. Gr. Lagerbjelke: Mot den nu föredragne §:n gäller samma anmärkning, som mot de närmast föregående, att nemi. jemväl här passet blifvit taget som kontroll att afgiften veder - Den 15 Maj 141 börligen blifvit erlagd. Vidare finnes ej föreskrifvet, huru mycket som .skall erläggas för representationer, gifna å landsbygden, eller hvilka som derstädes skola förrätta uppbörden. För att förändring i dessa begge mom. måtte åstadkommas, anhåller jag om äterremiss. Gr. af Ugglas: Jag är till största delen förekommen af den siste värde talaren. — Jag vill blott fästa uppmärksamheten på en obetydlighet, som i afseende på redaktionen af nu ifrågavarande § eger rum. Det förekommer nemi. först i början af §:n: — —- — ”då skådespel gifves i Stockholm och Götheborg, erlägges 3 r:dr, och å annan ort inom riket, 1 r:dr 50 öre.” Längre ned förekommer: ”skolande det åligga i stad fiskaler och i köping länsman eller den, som der innehar motsvarande befattning etc. etc.” Jemför man dessa begge punkter, så finner man, att ordet köping måtte motsvara det i föregående strofen begagnade uttrycket ”annan ort inom riket", hvadan ingen föreskrift lemnäs om huru med representationerna å landsbygden skall förhållas, hvarken i afseende på afgift eller uppbörd. På grund af denna min anmärkning, anhåller jag om propos. å punktens återremitterande. Hr von Koch:
•— N:o 196. i anledning af väckt motion om låne-understöd för upbyggandet och inrättandet af mejerier vid landtbruksskolorua och stamhollånderierna. IX. B, 469. A. 492. •— N:o 197. i anledning af väckt fråga om beviljande af ett lån för aftappning af Lillsjön i Kronobergs län. IX. B. 469. A. 492. — N:o 198. i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 98, angående ett ytterligare låhs beviljande för hamnbyggnaden vid Wadstena. — N:o 199. i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 91, angående begärdi lån till Akademiska Föreningen vid Lunds universitet. IX. B. 469, 493. X. A. 6. — N:o 200. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 88. IX. B. 469. A. 493. — N:o 201. dels i anledning af Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorers Berättelse angående Statsverkets samt andra af allmänna medel beslående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1850 och 1851, dels ock rörande ålskillige vid behandlingen af 1851 års Revisorers afgifna enahanda berättelse för åren 1848 och 1849, jemlikt StatsUtskottets Utlåtande N:o 21, uppskjutne frågor. X. B. 14, 243. A. 380. XI. E. 243. U. 285. A. 312. — N:o 202. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, i fråga om afsöndring af jord från f. d. korporals-boslället vid Skånska Husar-regementet Husie, till utvidgande af Husie församlings kyrkogård inom Malmöhus län. X. B. 14, 243. A. 381. XI. E. 3.
Se Banko-Utskottets Memorial N:o 28. Constitutions-Utskotlets Ledamöter. Se Lista. Conslitulions-Utskotlets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 1. om arfvode för Constitulious-Utskottets Kansli. I. B. 231. A. 233. — N:o 2. angående det från sislförflutne Riksdag hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne. III. B." 216, 388. IV. 3, 61. A. 119. —; N:o 3. angående Kongl. Majlis Nådiga Proposition om tillägg till 61 §. i Regeringsformen. V. E. .6. — N:o 4. med uppgift å hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne. — N:o 5. med uppgift å de af samtliga Riks-stånden vid inneva rande Riksdag godkända förslag till ändringar i Grundlagarne. V. B. A. 325. E. 327. — N:o 6. angående verkställd granskning af de i Stats-Rådet förda protokoll. VIII. B. 225, 411, 413. — N:o 7. med förslag till tillägg i 28 §• Regerings-Fot men. VIII. B. 38, 110, 113. A. 118. XIV. E. 47. — N:o 8, med förslag till ett tillägg i 59 §. Regerings-Formen och 27 §. 1 mom. Riksdags-Ordningen, rörande propositionen om Stats-Verkets tillstånd och behof. VIII. B. 38, 110, 118. A. 128. IX. U. 43. A. 275. — N:o 9. med förslag till ändring i 68 §. Riksdags-Ordningen, angående tiden för Revisionerne af Statsverkets, Bankens och Riksgälds-Kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning. — N:o 10. med förslag till tillägg i 98 §. Regeringsformen och ( 49 ) 63 §. 4 morn.
Redan genom K. resolutionen på krigsbefälets besvär af den i3 Dec. 1714 anbefalldes, att alla författningar rörrde kneklehållet skulle samlade utgifvas; men äfven dä — ehuru hvad roteringen beträffar, tiderymden för militära föl fattningars samlande var inskränkt inom några och femtio år — ansågs detta arbete af stort omfång och svårighet. Ehuru, som kändt är, Sverige under den s. k. frihetstiden icke saknade skicklige embetsman, framskred likväl arbetet mycket långsamt, hvarföre ock genom K. brefvet af den 8 Dec. 1769 ett sådant sammandrag af berörde författningar ånyo anbefalldes , och föreskrifter för utarbetandet lemnades. Detta K. bref ligger ock till grund för Prosteri och Gahm Pehrssons väl kanda arbeten. Men ehuru nyttiga dessa arbeten äro, sakna de fullständighet och systéme, äfven i hvad till deras tid i militärisk författningsväg utkommit. De ådagalägga likväl svårigheten att bestämdt urskilja hvad egentligen till rustoch rotehållet hörer, ulan att vidröra alla rör:de krigsväsendet utgifna författningar. Efter någon hvila med dessa frågor, utkom K. brefvet af den 12 Nov. 1806, rörtde behofvet af militära författningars samlande, och hvilket K. bref sedermera föranledde General af Tibells år 182.2 utgifna Sammandrag af författningar, rör:de förvaltningen vid krigsväsendet till lands: ett arbete af stor förtjenst, men endast omfattande en enda gren af krigs-administrationen. År 1817 erhöll Assessor Levijn tillgång till materialier för ett sammandrag af militära författningar i allmänhet, 164 Den 14 Ma rs. och genom e!t K. bref af den 22 Nov. i8r5 förordnades en comité' i ämnet. K. brefvet den 7 April 18 io anbefallde fortskyndandet af militära författnts-samliugen.
Hvad af sagde medel före slutet af femte året efter det, derunder eldsvådan inträffat, ej kunnat lill behörige lånsökande utlemnäs, får derefter af drätselförvaltningen icke utgifvas. Det i Riksgäldskontoret lyftade och på föreskrifvet sätt begagnade lånebeloppet må, utan ränta och kapitalafbetalning, innehafvas till det i 5:dje punkten bestämda årets utgång, hvarefter 4 Siats-Utskottet* Utlåtande, 61. och intilldess lånet år till fullo godtgjordt, sex procent af dess ursprungliga belopp böra till Riksgäldskontoret årligen återbetalas, deraf ränta efter fyra för hundra å det oguldna kapitalet först beräknas och afgår, samt öfverskottet utgör kapitalafbetalning. För lån till uppförande af vanliga trädhus i de städer, der låneunderstöd för sådana byggnader kunna erhållas, kommer den årliga kapitalafbetalningssumman och räntan att serskildt bestämmas till ett jemförelsevis högre belopp, än för län till byggnader af sten eller annat icke eldfarligt ämne. 5:o. Den uti ofvanstående 4:de punkt omförmälde årliga ränteoch kapital-inbetalning bör af drätselförvaltningen vid hvarje års slut verkställas; dock må, derest denna inbetalnings belopp före den 16 Januari näst påföljande år till Riksgäldskontoret inkommer, samma inbetalning anses vara inom behörig tid verkställd, hvadan, i sådant fall, den sedan nyssnämnde månads början å kapitalafbetalningsbeloppet ytterligare upplupna ränta eftergifves. 6:o. Före den 1 Juli näst efter den bestämda yttersta tidepunkten för lånemedlens utlemnande, bör drätselförvaltningen, medelst insända handlingar, inför Riksgäldskontoret styrka, att de byggnader, för hvilkas uppförande understöd utaf ifrågavarande lån meddelats, blifvit inom föreskrifven tid fullbordade och hos Städernas Allmänna Brandstodsbolag eller annan, i stadgad ordning bildad och med vederbörligen faststäldt reglemente försedd, Brandförsäkringsinrättning emot brandskada försäkrade. 7:o. De från Riksgäldskontoret utbekomna lånemedel, hvilkas behöriga användande icke styrkes på det i nästföregående punkt stadgade sätt, böra inom den der bestämda tid vara till Riksgäldskontoret återställda. 8:o.
Denna frågans syfte har sin egentliga upprinnelse från en politisk liberalitet, som är rätt berömvärd, så framt den står i förening med samhällets verkliga gagn och nytta.» b) af herr Silfver stolpe, F. 0.: »Jag reserverar mig emot Utskottets nu godkända Utlåtande i dess helhet, och har vid den anställda voteringen röstat för den mening, att Rikets Ständer bära genom underdånig skrifvelse hos Fong/. Maj:t anhålla, att åt de i landet lill bosatte Judar måtte beredas rätt g ket att, ulan k ongl. Majlis särskilda tillstånd, fa bosätta sig i alla rikets städer; och såsom motiver för detta beslut har jag ansett att hufvudinnehållet af den reservation borde anföras, hvilken vid sistlidne riksdag i samma ämne afgafs af friherre af Ugglas, Curt Guslaf, och hvilken linnes bifogad A inränna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets vid samma riksdag afgifna Betänkande, Nio 53>« Med herr Silfverstolpe hafva instämt: friherre De Geer till Finspong. G. E., grefve fFacil /meister, Hans, herr Arnell, Gustaf Fredrik, grefve JL rangel, Fredrik Ullrik, herr af Dahlström, Gustaf Jacob, herr Prosten Carlander, herr Lundh, herr Steni/vist, herr Frick, herr Machel, herr Rooth, herr /Fahlström, herr Sundblad, herr Kistner, herr Stenberg. c) af friherre Raab, Carl Adam: »Utskottets behandling af ifrågavarande motioner väcker den största uppmärksamhet. Utskottet har betraktat frågan från religiös och statsekonomisk synpunkt, hvarifrån Utskottet argumenterar sig till sitt utlåtande. Men hvilken ensidig och intolerant, theorctisk och praktisk sanning saknande, argumentation? »Utskottet anser det både i religiöst och ekonomiskt' hänseende betänkligt, att bevilja Judame de vidsträcktare rättigheter, som motionernc åsyfta.
Desse Electorer skola, samfäldt och icke efter Stånd, först medelst slutna sedlar, hwar för sig, uppgifwa den man, som de finna böra komma under omröstning. Falla derwid rösterne, till mer än hälften af de röstande Electorernes antal, på En man, ware han behörigen wald. Äro åter rösterne så delade emellan flere, att en sådan full pluralitet för någon icke eger rum, anställes, med iakttagande af hwad 69. om lika rösters förekommande, stadgar, ny votering, med slutna sedlar, till antagande af den, som de fleste rösterne erhållit; eller, om han icke antages, af den, som, näst honom, blifwit af de fleste Electorerne kallad, och så widare. Inträffar den händelsen, att twå eller flere personer, öfwer hwilka särskildt röstas bör, undfått lika röster, företages först votering om den ordning, hwaruti de till omröstning må framställas. Skulle, sedan alla omröstningarne sålunda för sig gått, likwäl ingen person hafwa erhållit den här föreskrifne pluralitet, anställes ny omröstning öfwer alla dem, som wid första voteringen blifwit satte i fråga; skolandes den, som erhåller de flesta rösterna, utan afseende på rösternas antal, anses behörigen wald. Enär någon af de, i denna ordning under omröstning stälde, blifwit af Electorernes pluralitet antagen, upphöre walförrättningen och warde han af Riksens Ständer till Embetet förordnad. 1: o. Riksdagen representerar svenska folket. De rättigheter och åligganden, som gällande lag tillägger rikets ständer, tillkomma hädanefter riksdagen. Den fördelas i två kamrar, vilkas ledamöter väljas på sätt riksdagsordningen och särskild av Konungen och riksdagen gemensamt stiftad lag stadga. Kamrarna äga i alla frågor lika behörighet och myndighet; skolande riksdagen i kraft av denna grundlag sammankomma till lagtima möte varje år den 10 januari, eller, om helgdag då inträffar, dagen därefter; Konungen dock obetaget att, emellan lagtima riksdagar, urtima riksdag sammankalla.