Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådana vöre dessa alltmer förekommande kräftskador, dessa s. k. fun gösa växter, som icke tålde att af kirurgens hand vidröras, utan att med ökadt raseri gripa omkring sig, och alla dessa otaliga lidanden i menniskokroppens ädlaste organer, som göra 1 ifvet till en börda och nedsänka de lidande på ett långsamt plågoläger, sora endast kan förmildras genom vården af en menmskovänlig hand. Det funnes säkert ingen läkare, som icke många gånger varit försatt uti den sorgliga ställningen, att nödgas bevittna dessa olyckliges qval, utan att kunna hjelpa och lindra dem. För dem funnes ibland läkarekonstens rika skatter ingen läkande balsam, ingen helande ört. Det vore icke hos drogisten, som lindring kunde hemtas för dessa plågor; den kunde blott sökas i djupet af menniskohjertat, i den kristliga kärleken och i det ömma deltagandet. Och då läkaren ur dessa rena källor kunde läska den sjuke, så vöre denne och dess vårdare redan mindre beklagansvärde. Men hvem kunde äfven med bästa vilja herbergera, föda, vårda och sköta dem, sorn sjelfva hvarken med arbete eller penningar kunde något bidraga till att uppe hålla sitt usla lif? Hvem kunde egna alla sina krafter endast åt vården af en lidande medmenniska? Detta vore för mycket begärdt äfven af den, hvars menniskokärlek vore outtömlig. Derföre måste otaliga af dessa olycklige försmäkta under inflytandet af skämd luft, dålig föda, brist på värme, osnygghet och allt som undergräfde hel - . Ståts-Utskottets Utlåtande 123 (Fortsättning). san, och slutligen dö, kanske utan att någon vänlig hand torkade kallsvetten från deras panna. Motionären hyste den fasta öfvertygelsen, att orsaken hvarföre ingen tillflyktsort för dessa obotliga sjuke inom vårt land funnes, vore den att frågan al drig blifvit väckt, ty det kunde eljest icke inses, hvarföre Sverige skulle i detta hänseende stå efter andra civiliserade länder, hvilka nästan alla egde vårdanstalter för obotlige sjuke, der dessa kostnadsfritt erhålla den vård, deras beklagansvärda belägenhet kräfver.
Följderna af detta Systeme, halva icke eller uteblifvit. En Ledamot i Oeconomi^ Utskottet Herr Borgmästaren Hök har i dess nu upplästa serskildta yttrande, afstyrkt den yrkade Scglations friheten för Blekinge och Skåne. Han har ansett den vådlig på den grund, att genom denna frihet kunde icke allenast ved och andra Skogs-ProduCter föras till den midtöfver liggande Danska Öen Bornholm, i stället för tiil Skåne, utan ock förbudna varor derifrån insmygas till 'Sverige; han befarar äfven derigenom ett för högt pris på ved för Invånarns i Staderne i Blekinge. Sådana skäl skulle kunna antora* emot tillåtelsen för nästan hvad slags Export som hellst. Jag kan icke heller inse af hvad skäl ägare af Skog i Blekinge ej skola fä sälja till det möjligen högsta pris, som de kunna få för sin vara. Det vore.till och med för Riket i det hela nyttigt om Blekinge fick tiil Utlänningen fritt exportera Skogs-Effecter, för att derigenom till någon del godtgöra skadan af att Finland får tiil Sverige fritt importera dem. Det bästa correctiv emot en för stor fmport är Export, hvilken, i stället för att befaras och hindras , bör uppmuntras och befrämjas. Utom less är priset på ved i Städerne af Blekinge icke högre än att det 246 Ben 4 April. knappt ersätter arbetet vid upphuggningen och transport-kostnaden. Och sjelfva förbudet mot utförsel till Skåne (så när som från den enda Hamnen Pukavik) har så mycket mindre uppfyllt ändamålet, att bespara Skog, som det mera föranledt till Skogames förödande. Ty just för det den ej fått fritt afsätta sin ved, har Allmogen varit nödsakad bränna sin ved till aska, hvilken den fritt fatt exportera och till en tunna aska, som betalas blott med 3 R:dr Banco, åtgå 7 å 8 famnar ved. Är det nu för Riket förmonligare, att denna tunna aska, än att dessa famnar ved fått utföras? Icke är vedens förvandling till aska en förädling, som bör uppmuntras genom förbud mot veds fria afsättning?
Majit täcktes i Kader förklara, att så ofta någon person fälies till ansvar för en eller flera af de uti nästföregående 6, 7 •och 8 Punkter uppräknade förbrytelser, borde han alltid förklaras skyldig att fullt ersätta åklagaren, antingen den är Kronoeller Stads-Betjent, eller enskildt person, dess åbragte Rättegångs-kostnad i målet; hvaremot, när den tilltalade befinnes oskyldig, full ersättning för hans och vittnens kostnad bör honoih af åklagaren tillerkännas. 10:0 Uti ett sammanhang med detta mål, anser Utskottet sig böra anmäla sin öfvertygelse derom, att ibland förnämsta orsakerna till deri förlägenhet i allmänna rörelsen, den stockning i penningeväsendet och den vanmagt i Näringarne , som nu med så mycket skäl öfverklagas, ofelbart bör inberäknas, att under de sistförflutna åren högst ansenliga qvantiteter af utländskt bränvin ? dels med, dels utan Regeringens tillåtelse, in-' kom* 212 Den 8 Juni"i kommit och blifvit inom Jjandei gpnsttmérad©, till bevis hvarå kan anföras, att enligt de af Utskottet infordrade och af Kongl. General-TullDirectionen meddelte utdrag utur Tullspecialerjra, har ett icke ringare belopp, än 1,438,689 kannor, blifvit åren 1813 och 1814 och de första månaderna af innevarande år förtullade, obejäkrtadt allt det bränvin, söm utan tullafgift torde vara inpractiseradt; hvilken skadliga handelsoperation åstadkommit, att ej allenast äll den vinst, sorn Svenske tillverkare af bränvin kunnat å denna Rikets naturliga product hämta, gått utur Landet till främmande Riken, utan ock, att härigenom en del af Svenska nationens egna tillgångar och redbarheter blifvit medtagen, utan att i utbyte deremot erhålla någon annan vara, än en sådan, som inom kort tid blifvit alldeles förtärd och försvunnen.
Städerne Söderköpings och Linköpings till Wällofl. Borgare, Ständet ingifne Memorlaler innehälla klagomäl deremot, och erfarenheten bewisar samma förhällande - 396 Den 14 September. lande i flere Städer, där de blifwit gjorde. Städer, nas Castor kunna icke eller genom bestå Conkrahentcrs tilstott fä nägon särdeles winst; ty att hälla Kronan skadeslös, blir wäl en sä betydlig punct, att föga^mer kan af dem begäras. Men af destc Conlrahcntcr, som fä stg updragit att hälla Bränwin till sä stora och folkrika Städe's behof, hwarest ätgängen för Götheborg och Stockholm lär tilsammans utgöra en och en half million kannor Bränwin, skola oundwikcligcn up, stä enskilte korporation»-. Och deste corporationrr fä i och med detsamma eller förskaffa sig framdeles genom styrkan af ett samband den öfwcrwigt, att de medelst 1 tid anlagde och wäl uttänkte speculationer, samt Span, nemälens upköp Inrikes eller ä Utrikes ort till lägt pris, innan korrt skulle kunna styra allmänna Bränwins-prisen och med detsamma Spannemälcns. Genom en dylik inrättning kunde, enligt Utskottets tanka, ej allenast Landets wäl, utan äfwen deras, som äro Inbyggare i nämnde Städer, äfwentyras under nägre fä knffiltas förmodeligen blott pä winningslystnad riktade speculationer. Hwab Bryggarc-Embeteks! Stockholm öfwer, klagade lidande angär, finner Utskottet lika med wällofl. Borgare Ständcts Bcswärs - Utstött det samma wara ett aldeles enskildt ärende, som aldeles icke hörer till Utskottets ätgjärd, äfwensom den af Götheborg rrhällna Kongl, försäkran och Linköpings samt öfriga Städernas anmälanden.
Den ifrågasatta summan upgår til! 260,000 rdr för anbringande af en segel-led från Hattefura till Upperud, och denna del kan betraktas såsom ett helt för sig. Svårigheten att bilda ett bolag har dessutom ökats genom några fallissement af ett par stora jernvägsbolag i den trakten. Dessa fallissement äro så kände, att jag icke behöfver omnämna dem. Den stagnation i rörelsen, som deraf bief en följd,- har omöjliggjort alla försök till någon större aktieteckning, emedan det är just nämnde bolag, som äro de mest intresserade. Nu när desse fallissement äro utredde och bolagen öfvergått till andra händer, är det all anledn., att, i händelse ett anbud gjordes och man hade hopp om statsmedel, ett bolag på de vilkor, jag omnämnt i min motion, skulle kunna bilda sig. Slutligen vill jag nämna i af's:de på Hr Bildts yttrande, att om man sönderdelar ett kommunikationsföretag i flere smärre delar, skulle de, som ligga vid ena ändan, icke vara intresserade af företagets fortsättning, samt att detta argument icke passar in här vid lag, emedan alla de, som bo invid denna tilltänkta kommunikations-led, äro lika intresserade af att genom kanalanläggningens fortsättande komma till Norige som till Wenern; ty om de personer, som ligga närmare Wenern, skulle föra sina effekter först och främst ner till Wenern, sedan öfver Wenern till Götha-elf och så ner till Götheborg och Nordsjön, så hafva de en betydligt längre väg än om de förde dem den andra vägen. Jag ber att få uplysa att kanal-arbetet på Norska sidan vid Fredrikshall redan är påbörjadt, så att man endast väntar på beslut från Svenska sidan för att verkställa en sammanbindning. Hr Printzensköld, Carl: Man bör väl antaga såsomen regel, från hvilken man icke utan särskilda vigtiga omständigheter bör afvika, att anslag, vare sig under låneform eller utan återbetalningsskyldighet, till beredande af förbättrade kommunikationer inom landel, böra från Begeringen föreslås tili E. St:r. Jag anser åtminstone för min del denna väg vara den hufvudsakligen riktiga, och först sedan K.
Stats-Utffottet bar wid denna sak redan gjort alt hwad det kunnat, nemligen at infordra uplysningar om de hppothek, som kunj na maka at disponera, men kan ocksä ej längre komma innan desia uplysningar hinna at inlemnas. Friherre emmingLI3.S8. StatsUtskottet har ej ännu pä et afgörande sätt kunnat sysielsätta sig med detta ämne, men likwäl sä mycket inbämtat, at de äskecke hypothequerna til Bankens säkerhet torde blifwa swära at utfinna. Herr Lilvergeolps, 6u8tLk trodde Banco-Utskottets Protoeolls-Utdrag innes hälla twänne särffilba frägor, den ena om de begärde hypothequerna, den andra om fortfarande af Banquens förskott til Kronan. Hwad den förra angär, kan Banquen tids nog säde nödiga underrättelser, allenast Riksens Ständer Ändra Band. t7r:s L. der - S3 Den 8 Julli. derwid behjerta Banquens behof; men i anseende til den sednare, wille Herr Silverstolpe anmäla, at utbetalningarne ur Banquen inn n kort stege til den summa, som hos Ridderffapet och Adeln blifwit förcflagen och beivil)ad, samt at, vm ej nägot widare derom af Riksens Ständer stadgades, Banco-Utskottet, när fulla summan wore urbetald, ffulle räka i förlägenhet, huruwida nägra widare förffott til Kronan borde kunna lemnäs. Han anhöll derföre, at Stats-Utskottet mätte anmodas, at lil Riksens Ständer med sit utlåtande öfwer denna sednare fräga med det första inkomma. Uppä gjord proposition af Herr Grefwe» och Landtmarskalken blef detta utlätande til Stats-Utskottet remitterat.
Sundhets-kollegium svårligen kan anses afvogt sinnadt emot det Carolinska institutet, om det väl måste anses såsom den kompetentaste myndighet för den föreliggande frågans bedömande, månne det för den lugne betraktaren bör återstå någon tvekan derom huruvida den af Regeringen fastställda anordningen är i det hela ändamålsenlig, huruvida den åt hvardera läroanstalten gifna verksamhet är öfverensstämmande med densammas karakter och undervisningens fordringar — huruvida Regeringen haft rätt eller motionären, som i 4, med några få obetydliga ändringar, ord för ord lika motioner, uttalat sitt klander i alla fyra Stånden? Att få åtaga sig, såsom motionären, förmodligen å Instituts-professorernes vägnar, begär, nya skyldigheter synes visserligen vara en oskyldig begäran, liksom det synes vara ett ödslande af krafter att låta flere professorer gå utan verksamhet. Örn detta sednare äfven så vore, månne det för vårt Statsverk skulle vara så oförmånligt att några professorsiöner, efter de nuvarande innehafvarnes afgång, skulle kunna indragas. Vigten ligger väl icke deruppå att Institutet får behålla alla sina professorer, utan fastmera derpå att läkarebildningen icke lider; om nu utan men för denna, enligt den i vårt land kompetentaste myndighetens yttrande, vissa professorsplatser skulle blifvit genom den antagna anordningen öfverflödiga, månne icke detta snarare bort anses som en vinst. Men det torde kunna ifrågasättas, huruvida någon af Carolinska institutets lärare genom den nya anordningen verkligen blifvit satt i overksamhet. Enligt de diarier, som blifvit af Institutets ifrågavarande professorer aflemnade, och således, enligt deras egen uppgift, hade före och efter den nya anordningen följande antal lärjungar antecknat sig: Såsom ett annat bevis för denna inskränkning i verksamhet anför man, att, sedan den Kongl. Stadgan trädde i verket, ingen vid Institutet undergått licentiatexamen. Men icke heller vid fakulteterne har någon enda af dem, som hade att ställa sig den nya anordningen till efterrättelse, undergått licentiat-examen, och detta af det ganska naturliga skäl, att det varit enligt den nya ordningens föreskrifter alldeles Bih. lill II. St. Ifrån det den nya ordningen vidtog, med den 1 Januari 1862, hade vid motionens afgifvande ännu icke ett år förflutit.
Friherre knstkeck, kefir ^iexanster, be» gärle xropolfiion yt-flytlttingstiden mätte utjältas til den Ls Zulsti, Hans LxceNen^xH-rr Grefwen och HarrdL - M-rskalken a»säg sig, när tankarna wörö del» ke, först göra proposition j enlighet med Lconomie-Utflottcts betänkande; och föreslog altsä at rätter legostäm, motid sä i staden som ä landet mätte blifwa den 29 Lepiemfiar» RopadeS Ja och Nej. Herr Grefwen och Landt«Marskalken proponeracie derefter Votering, hwortill äfwcn ropades Ja och Nej. Herr 8tsät yrkade at Votering mätte anställas, enär den begäres, och bcgärte at Friherre Kuäfieck» fdrslag mätte utgöra contr». proposition. Herr Grefwen ocb Landt-Marflakken up» satte och upläste derefter Voterings - propositionen sä lydande: Den som bifaller Lconomie - Utskottets betänkande om. Legostämmotidrn ffrjfwex ' Ja. Den det ej will flrifwcr Nej. Winner Nej, sä flyttas lcgostämmotiben til de» is Djurin. Friherre Ds 6eer, Larl. Det är utan kwlfwel hwars och ens rätt at votera dä det begäres. Men Zag hemställer til dc af NiddcrskapetS och Adelns Ledamöter som ästunda Votering, om icke efter Donde-Ständet, som har största intereslet i närwarande fräga, ästundak ben 29 Lepiewfier til flyttningstid, Ridderskapet och A» deln äfwenwäl flulle dermed finna sig nöjde.
Så t. ex. påstod hon att borgmästaren icke begrep det allra minsta af hvad han bort begripa. Huru ställde han väl till med inqvarteringarne – kastade dem hit och dit utan rim och reson, utan minsta tanke på om det bar sig eller ej i afseende å rum och öfriga tillgångar. Också brukade hon vid stora förtreter titulera honom ”hans maj:t,” och de välvise rådmännen uppkallades desslikes efter höga förebilder. Men framför allt var hon i fejd mot alla länkar, som utgingo och ingingo i kommissariatet, hvilket så alldeles glupskt tog för sig, att ett skamligare, oresonligare och mera förhatligt kommissariat säkerligen aldrig funnits. ”Om jag blott finge hand om alltsammans”, brukade hon ofta säga till någon af sina bekanta, ”så skulle jag visa dessa soldaternas tortyrmästare huru man kunde göra sig en honett förtjenst utan sniken och barbarisk vinning! Och om blott min man vore en nolla, i stället för en af stadens första organer, och ville han förstå jemlikheten, utom då den räknas en gros, så skulle jag inrätta en cirkel – min gud, hvilken admirabel cirkel det skulle bli – nånå, icke för stadens herrar, som ha sina egna och andras hem att tillgå, förutom klubben, hvars hemligheter jag i alla fall får veta, utan för en del af officerarne, som ovilkorligt äro i behof af en ädlare samlingsplats än den, som eger rum i Dittmers privilegierade lokal, der det för öfrigt alltid är öfverfullt”5. ”Men, min bästa du,” yttrade en morgon postmästarinnan Klase vid ett besök af sin nyfikna vän, som då synnerligen uppehöll sig vid sitt älsklingsprojekt, ”hvad kunde du vinna dervid – det skulle mycket roa mig att veta? Du ville kanske sjelf presi ...” ”Säg ut ordet du, kära Johanna! Visst skulle jag sjelf presidera der, och icke blott presidera, utan äfven representera, hvilket icke alltid, begriper du, är ett och detsamma. Min intime, men odräglige vän major von Otter påstår att jag är skapad enkom för att gifva lif åt slumrande idéer – var icke det bra sagdt, du?”
Såsom ett kort bemötande al den förre värde talarens anmärkning, ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att orden i punkten »genom annat Utsk:s åtgärd» väl icke kunna tydas derhän, att R. St:r måtte stanna vid hvad af Utsk:t kommer att blifva föreslaget; hvilken tydning kanske kunde haft skäl för sig, om orden hade lydt: »i annat Utsk.» Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels af Hr von Francken, att R. o. Ad., med afslag derå, måtte förklara, att den i förev:de § omförmälda fråga icke för närv:de till någon R. Stms åtgärd föranledde; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades ja och nej i blandning, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Hr von Franckens ofvannämnda förslag, då svaren utföllo med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. §§:ne 4 och 5. Utskottets hemställanden biföllos. § 6. Lades till handlingarne. §§:ne 7, 8 och 9. Utskits hemställanden biföllos. § 10. Lades till handlingarne. §§:ne 11—17. Utsk:ts hemställanden biföllos. § 18. Hr von Francken, Georg Wolfgang: Jag vill endast fästa uppmärksamheten derpå att, i stället för orden: »innevarande års revisorer,» bör det vara: »1865 års revisorer.» Sedan öfverläggningen förklarats slutad samt Hr Gr. och Landtm, yttrat, att R. o. Ad. torde finna, det de i andra stycket af §:n förekommande orden »innevarande års revisorer» borde Den 27 Januari. 175 rättas till »sistlidet års revisorer,» och dertill svarats ja; blef propos. på bifall till Utsk:ts hemställan framställd och med ja besvarad. §§:ne 19—23.
— Huru lätt kunna de icke då med ett godtycklig taxering - BeviUnings-XJtskottets Betiinkanden. ’ »77 dens förluster ? Och elen långa tid som er fordras samt svårigheten för vara Fabrikers återställandé uti dess nu varande skick, försäkrar utländska intiesset en ganska långvarig utöfning af de salunda förvärfva de fördelarne. Och att c n fortsatt liög Tull afgift, icke mera förekommer varors införsel e-ller skadar utländska Ta briksint rosset , sedan införsel blifvit genom vira egna Fabrikers undergång påkallad 51 f allmänna behnfvet , är så klart, att det icke behofver bevisas. — Då sålunda en förhöjd Tuli-afgift i stallet för import-förbud , endast tjenar till alt öka begäret och fördelen, fant underlätta verkställigheten af Tull-försnillning, hvarigenom Statens inkomst istället för art okas, ganska säkert betydligen kommer att nitiskas. Då följden oundvikligen måste blifva v,iiaegnn Fabrikers undergång, och ettvida öfver Fikets krafter utsträckt behof af utländska valör, samt dessutom, hvad sorn aldrig bör förgätas, den betydliga del af Samhällets medlemmar, 'sorn i för 1 i t ande på erhål 1 ne rättigheter och förmåners bestånd, cgnat sig a t Fabriks yrket, skulle genom detta hastiga och säkert af kommande Ständer lör förhastadt och högst Riksskadeliyt ansedda ombyte uti System , blifva försänkte uti atmod och elände, utan någon tänkbar räddning; så kan jag icke för mindel tillstyrka förhöjd Tul afgift i stället för itnji^rt förbud, utan anser både billigt och rättvist, samt med Rikets sanna val och enskilde £ skin g till Rikt.
Vid utskrifningen af det nya reglementets original-exemplar, kommer här att införas nummern å den §., som motsvarar 100:de §:n i Riksgälds-kontorets nuvarande reglemente. 24 fastställda arbetsplan, utan derifrån i vederbörlig ordning medgifven afvikelse, icke skulle följas eller arbetet icke fullbordas inom den derför bestämda tid, eger Kongl. Maj:t låta inställa all vidare utbetalning af de till detta företag anvisade statsmedel, samt återfordra hvad deraf blifvit uppburet, att, på en gång eller successivt, till Riksgälds-kontoret inbetalas inom den tid, Kongl. Maj:t kan bestämma. §■ 77. Den, för slöjd-expositioners befrämjande, af Rikets sednast församlade Ständer anslagna summa, Tretusen R:dr, bör, i öfverensstämmelse med Kongl. Majlis nådiga disposition, af Riksgälds-kontoret utbetalas. §• 78. Den anslagssumma af Tolftusen R:dr, som vid sednaste riksdag ställdes till Kongl. Maj:ts nådiga disposition för inköpande och öfverlemnande till Kongl. Bibliotheket af Kansli-rådet D. Krutmeijers gravyrsamling, bör, för sagde ändamål, af Riksgälds-kontoret, uppå Kongl. Stats-kontorets skeende reqvisition, tillhandahållas. §• 79.
49 beviljande af anslag för uppförande af en ladugårdsoch en mejeri-byggnad vid Ultuna Landtbruks-institut; tillika med de i anledning deraf nu afgifne yttranden. Bevillnings-Ut skottet: Herr Björnstjernas, Oscar Magnus, denna dag väckta motion, angående befrielse från erläggande af bevillning för Officerares hästoch fouragemedel. Lag-Utskottet: l;o Grefve Sparres, Erik, den 23 dennes på bordet lagda och nu till en del förändrade motion, angående dels utfärdande af en förordning i afseende å fullföljden och behandlingen af mål i Hofrätt, dels förlängning till 20 dagar af den i lag stadgade tid för anmälande af missnöje med Hofrätts dom och utslag i tvistemål; 2:o Grefve Taubes, Henning Edvard, den 24 dennes på bordet lagda motion, angående summa appellabilis; 3:o Herr PrytzLars Adolf, denna dag väckta motion om utfärdande af ett lagstadgande, hvarigenom Rådhusrätterna förpligtas att i Tullmål, efter slutad undersökning, bestämma viss dag, inom begränsad tid, för utslags afkunnande; 4;o Densammes denna dag väckta motion, att antingen det i 2 mom. af 29 8 i Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 22 December 1841 till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, intagna stadgande om införande i Stats-Tidningen af en kungörelse med föreläggande för egaren af i beslag taget gods, att inom 3 månader hos Domstolen sig anmäla, måtte upphäfvas, eller ock . den derigenom bestämda tiden må blifva förkortad från 3 månader till en månad. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: l:o Friherre Stjernstedts, August Wilhelm, denna dag väckta motion, att Rikets Ständer måtte åt Läraren i Naturalhistorien vid Strengnäs Elementar-läroverk, såsom arfvode för vården af Domkyrkans samt Läroverkets bibliothek och betydliga naturhistoriska m. fl. samlingar, å stat anslå en årlig lönefyllnads-summa af 200 R:dr banko, eller åtminstone 100
Preste-Ståndet att biträda Utskottets af Ridderskapet och Adelil samt Borgare-Ståndet gillade mening, att befrielse från stämpel å bouppteckningar skall ega rum, der behållningen ej uppgår till 1000 R:dr, antogs. Med bifall till hvad Utskottet föreslagit, dels vid slutet af sidan 3 och dels ä sidan 4, godkände Ståndet den å sistnämnda sida föreslagna lydelse af d*r omförmalda moment utaf lörfattningsförslagets (> §. Yttrandet, Irämst å sidan 5, lades med godkännande till handlingarne. Förslaget om iplörande i 7 § af ett så lydande stadgande: »Skuldebref af Prof.-Utdrag den 1 Juli 1863. 435 alla slag, godkända räkningar, godkända eller protesterade vexlar eller enskilda assignat loner. dä kapitalvärdet ej uppgår till 100 I{:drn, godkändes. Med afslag å inbjudningen alt antaga Utskottets af Borgareoch BondeStånden godkända förslag, att utbyte af makulerade stamp'Ipapper, måtte tillåtas i de fall, då sökt inteckning blifvit afslagen, äfvensom då sökt lagfart ej kunnat medgifvas, förklarade Presie-Ståndet sig vidhålla sitt i denna fråga fattade beslut. Utskottets yttrande vid slutet af Utlåtandet godkändes. Från Vdllofl. B or g are-Ståndet. S. I). Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Memorialer: JVs 117, med förslag lill voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om fortsatt utförande af jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel. Uifölls, med undantag af 9:de punkten, hvilken lades till handlingarne; och JVS 119, med förslag till voterings-proposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om aflönirigen för den hos Stats-Utskottets Riksgäldsafdelning anställde Sekreterare. Inbjudwingen afslogs och voteringspropositionen godkändes. S. D.