Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skall nu, såsom en och annan talare föreslagit, procenten bestämmas till en för alla, hemställer jag, om man icke derigenom ytterligare ökar denna orättvisa. Innan en sådan likhet införes, blir det ett oeflergifligt vilkor att utfinna sådana kontroller, att allas inkomster samvetsgrannt upgifvas. Gr. af Ugglas har redan visat, huru omöjligt det varit för Bevilln.Utslcts 48 personer, med sina olika interessen, att upgöra nya och billiga grunder för beskattningen. Det blir således nödvändigt för alla, hvilka önska en förbättrad Bevilln.Förordn., hvaribland jag räknar mig, att sträfva, ej efter det tbeoretiskt bästa, men efter det praktiskt möjliga; detta tror jag innefattas i den skrifvelse, som här blifvit framställd. Att redactionen är mindre god, har Gr. af Ugglas redan visat. Det är också klart, att de inom Utslct, hvilka önskade den goda sakens framgång, måste, för att icke sätta allt på spel vid val af uttryck, rätta sig efter dem, som i likhet med Hr Printzensköld helst sågo, att allt uppskjöts till en obestämd framtid. Detta är' orsaken till det sväfvande i ordalagen. Vi tröstade oss med hoppet att sedermera, hvar och en inom sitt Stånd, kunna gifva en bättre form åt det i sig sjelf nyttiga beslutet. Då jag nu anser detta mål vara vunnit genom F'rih. Sköldebrands förslag, kommer jag att rösta bifall till detsamma. Hr Adelborg har förordat Frih. Sprengtportens förslag, hufvudsakligen på den obestridda rättsgrund, att lika bevillningen borde erläggas af alla; Den 1 April f. m. 11 talaren anställde derjemte en jemförelse emellan landtbrukaren och borgaren, hvari han tycktes antyda, att dessa båda klasser beskattas olika. Detta sednare är ett misstag, båda betala procent af sin inkomst, de stå således i fullkomlig parilé med hvarandra. Under discussionen har jag icke kunnat finna, att man här ansett det särdeles orättvist, att embetsmännen fortfarande erlägga en ringare proc. i skatt än andra medborgare.
Nu veta vi alla tämligen väl, att en auktion lika väl kan hållas på gästgifvargården, som på annat ställe, att på många gästgifvargårdar i Sverige hållas marknader och äfven mönstringar med beväringsmanskap, att vid alla de tillfällen, der kronoskjutsning förekommer, samling af de kronoskjutsande sker vid gästgifvargårdarne, såsom varande just de ställen, der kronoskjuts ombytes. Detta har nu Den 7 Oktober f. ni. till följd, att om detta beslut gar i verkställighet, så skall vid hvarje tillfälle, då en samling af kronoskjutsande finnes vid gästgifvargården eller dä auktion, marknad eller beväringsmönstring der hålles, bränvinsutskänkningen derstädes vara förbjuden ända derhän, att icke en resande, som kommer dit, om han önskar det aldrig så gärna, skulle kunna få en bränvinssup till den måltid, lian vill förtära. Jag kan icke nog uttala, att jag måste beklaga, att icke Utsk. närmare begrundat detta R. o. Adis beslut, då det var föremål för Utskis behandling. Utsk. hade då kunnat lill R. o. Ad. göra framställning om nödvändigheten att i delta beslut införa åtskilliga modifikationer, ledande derhän, att de orimliga följder, som detta beslut skulle i verkställigheten medföra, hade kunnat undvikas, ty säkert är, att denna punkt, om den skall blifva lag, aldrig kan efterlefvas, med mindre än att man vill begå våld emot dem, som hafva rättighet till gästgifverierna, genom att förbjuda dem att utskänka bränvin. Detta exempel vittnar temligen väl om den grad af besinning och grundlighet, hvarmed Utsk. behandlat frågan. Det finnes näppeligen någon stad, der icke marknader hållas, och, der icke detta sker, så hållas de invid staden eller möjligen straxt utanför dess stacket. Nu händer, att en krögare eller en bränvinsminuterare har sin bostad just bredvid det ställe, der denna marknad hålles. Ar det då, jag frågar det, rimligt att vilja förhindra denne person alt drifva denna sin rörelse, just derföre, att han har sin bostad, der marknad hålles? Det är dessa förhållanden det Serskildta Utsk. bordt betänka, och ej föreslå ett tillägg i §:u, som jemväl innefattar en orimlighet.
StatsUtskottet anser fördenskull, att^ örn MagazinsInrättningen skall verkställa Spannmåis-upphandling efter andra grunder än de, soot föreskrifvas af allmänna Conjuncturen och ett derefter lämpadt bedömande, synas följderne deraf blifva, att Rikets Spanmåds-handel småningom skall Stats-Utskottels B ettil förvandlas till ett Monopolium för Staten,' och? i stället för åsyftadt gagn, qväfva elen enskildt» Handels-Industrien och dymedelst leda till obe., läkneliga vädor för det allmännas bästa. Af en Ledamot i Vällofi. Borgare-Ståndet är uppmärksamhet fästad dervid, att Utskottet skall hafva föreslagit, att Pastorerne på Landet höra inlemna uppgift till Landshöfdingen å Spanmåls-tillgångarne. Ett sådant anförande finnes icke i Utskottets Förslag om sättet att upphandla Spanmål, men väl har Utskottet i fråga om undsättnings-spanmåls utdelande hemställ, jatt till behofvens vströnande en Landshöfdinge, om så nödigt pröfvas, må af vederbörande Pastorer erhålla nödige upplysningar, hvilken utväg äfven vid visse tillfällen hittills blifvit af jLandshöfclingarne begagnad. Vidare är i Borgare-Ståndet anmärkt, att Utskottet föreslagit att Spannemåls-upphandlingarne böra öfverletrfna$ till Magazins-Diiectionens egen pröfning, dji deremot häldre önskas, att bestämda föreskrifts; kunde Directionen meddelas, åtminstone i så måtto, ätt aldrig någon upphandling verkstäldes på öppet pris, utan att den betingade betalningen bestämdt borde utsättas; Och anses, i sammanhang härmed, bäst vara, att, vidj undsättnings tillfällen, upphandlingarne verkgtällas genom JSntreprenade-Aucq tioner.
Angående Betjeningens Skyldigheter i allmänhet och huru för hällas bör; dä någon anntäles för fel i Tjensten, samt inom hvilken tid Besvär öfver Fullmäg ti ges åtgärder skola anföras hos Riksens Ständer eller Deras Revisoren i. §< Åiiä ÉmtétsmUri och Betjente böra med flit, trohet och hit förrätta sina Sysslor; och skola de Tjensteman, hvilke äro ställde under Commissariernas närmaste inseende, åtlyda ock hörsamma hvad, såsom till tjensten hörande, dem af Commiisarierna anbefalles. 3- §• jjtn 4 Augusti » 2. §• Bokhallare vid Cretiit-Sedelverhet, afven soiti samtlige Kammaroch Contoirs-bkrifvaré mage af Comxhissariétna indelas till tjenstgöring, sä att de, efter omständigheterna, Xunnd flyttas frän ett till ett annat Departement; 3- §• Cotnn1 issarierhé böfä hälla noga uppsigt dera, att en Jitar sjelf, ech icke genom ändra, förrättar <l»n tjenst, hvartill han blifvit antagen; ankommandes det på Commissariernas ansvar, om något underslef, härvid fäi: äga rum. 4- §• Skulle Mgon 3?nibetsoch Tjensteman , som stät under Fullrpägtiges omedelbara inseende-, beträdas med vårdslöshet eller försummelse i tjénsten, bör hän hos Fullmägtiga förekallas och inför Frotocollet undfå allvarsam föreställning.
Utskottets hemställan angående andra slag hvita eller färgade ej specificerade gillats, men för de andra rubrikerna gällande taxas bestämmelser blifvit bibehåll ne. I det förnyade utlåtande N:o 26, Utskottet i anledning af sagde återremisser afgifvit, tillstyrkte Utskottet följande jemkninningar i sitt förut aflåtna förslag, nemligen: att den första här ofvan omförmälda rabriken måtte få följande lydelse: ”Buteljer, Burkar och Flaskor (karafiner och slipade Flaskor härunder ej inbegripne);” att införselstullen å 'hvitt fönsterglas” måtte bestämmas till 20 R:dr per 20 band samt näst under denna rubrik i taxan intagas den för bandberäkningen derå i handeln samt vid förtullningen allmänt gällande tariff; — samt att vid rubriken ”Optiska, Monterade: Glasögon och Lorgnetter” måtte tilläggas ”Kikare och Binocles.”
Jag är nu på enskild väg underrättad att BondeSt. biträdt de andra båda Ståndens beslut, och det kan således visserligen för ärendets framgång vara likgiltigt om R. o. Ad. deri instämmer eller icke; men jag anser dock, för bedömandet af Ståndets egen nitälskan för fornforskningens befrämjande, icke alldeles sakna sin vigt, att, särdeles efter afhörande af de, som jag tror, fullkomligt välgrundade skäl, dem tvenne ansedde vetenskapsmän oss i detta för dem så välbekanta ämne benäget delgifvit, R. o. Ad. behagade härutinnan uttala, i likhet med öfrige RiksSt:n, en bestämd önskan, i st. f. att endast trygga sig vid K. M:s visserligen ganska presumabla omsorg om ärendets vidare behandling: hvadan jag vågar hemställa, om icke R. o. Ad. behagade förena sig i det beslut som de andra Stånden fattat. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade med frånträdande af sitt förut i afseende på Allm. Besv.- o. Ekon.Utsles Betänk. N:o 63 fattade beslut, antaga PresteStis Den 20 Maj. 649 förev:de inbjudning, ropades starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Justerades 2:ne prot:s-utdr., ang:de de denna dag af R. o. Ad. beslutade remisser till StatsUtsk. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från LagUtsk. inkomne Utlåt, och Memorial: N:o 30, i ani. af gjorda anmärkn:r emot Utsk:s Betänk. N:o 9 öfver väckt motion om förändring af 13 Kap. 4 §:n GittermålsB:n och N:o 31, i ani. af återremiss utaf vissa punkter i LagUtsk:s Betänk. N:o 29, om förändring af gällande KonkursLag. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 på dagen. In fidem protoco 11 i, Alberl Munck.
I öfrigt får jag, i anledning af hvad Friherre Cederström nyss yttrade, förklara, att ingenting visserligen är simplare och vigare, än att genom Ombud lemna svaret Ja eller Ne]-, men att man likväl sett, när fråga varit om något för Regeringen behagligt, att de frånvarande betraktats såsom jakande; och då nu något, som skall vara för de skattskyldtge behagligt, är i förslag, tyckes det ock att, i fall de finna mästa behag uti att slippa, de må genom sin frånvaro anses nekande. Endast med detta vilkor lemnar jag bifall till Betänkandet; i vidrigt fall måste jag yrka afslag derå. Herr Grefven och Landt-Mar/kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla OeconomieUtskottets förevarande Utlåtande, med iagttagande af följande förändringar» iso Att värdet å hvarje persedel väl skulle årligen bestemmas i MarkegångsTaxorne för de Län, der Troupperne äro indelte, men icke. i9cn i September e. nu 93 på sätt Utskottet föreslagit, derefter underställas Krigs-oeh KammarCollegiernes pröfning; a:o Att de Rusthållare, hvilke, vid de sammanträden, som, rörande detta ämne, af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande med Rugthållarne komma att hållas, hvarken sjelf ve eller genom Ombud sig infinnna, eller på annat sätt gifva deras tankar tillkänna, borde anses såsom hade de bestridt, att uti den ifrågavarande passevolancen ingå. Bifölls. Föredrogs å nyo och bifölls RiddarhusUfBkottets den 16 sistledne Augusti aflåtne, samt den 25 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af väckt motion om pisemium för Snällskrifvare. Upplästes till justering Expeditionsutskott tets under ISbo 170 afgifne förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, i anledning af KoDgl Maj:ts Nådiga Bref, angående granskning af TullVerkets Räkenskaper m m.
Då jag tror, att Konungen, oberoende af Ständerna, kan af handelsoch sjöfartsfonden använda de medel, som uro för ändamålet afsedda; så tillstår jag, del jag är ledsen att StatsUtsk. lemnat sitt tillstyrkande i delta fall. På det att nu ej Konungen måtte erhålla en skrifvelse ifrån Ständerna, som kan göra det betänkligt att använda de medel, som Ständerne ställt till Dess disposition, vore det försigtigast, om R. o. Ad. ville instämma i hvad BorgareSl. föreslagit. Frih. Cederström, Jacob: BorgareStls tillägg är egentligen i form, icke i sak ; ty detta Stånd har lika med R. o. Ad. beslutat att hos Konungen anhålla, att Han måtte af handelsoch sjöfartsfonden tillägga vederbör, commendanler den ersättning, hvartill de kunna finnas berättigade. Om nu Konungen dessförinnan, på grund af BorgaieStis och R. o. Adis beslut, ifall R. o. Ad. instämmer med BorgareSt., vill höra Commerce-collmi m. fl. auetoriteter, så bör intet hinder möta derför; ty Konungens rätt är deraf alltid oförminskad, sedan Ständerne anvisat handelsoch sjöfartsfonden såsom den, hvarifrån medel må tagas. Jag in D 0 n 4 J H 6t stämmer med Gr. Horn i begäran att R. o. Ad. ville antaga BorgareStts inbjudning. Uppå derefter framställd propos. blef inbjudningen af R. o. Ad. antagen. Lades på bordet nedannämnda från Const.Utsk. inkomna meni., nemligen.: N:o 117, med förslag rö‘r:de lydelsen af den i mern. N:o 68 upptagna 85 §:n Reg.Fm, till följd af K. M:s nåd. beslut 0111 den af R. St. antagna ändring af Reg.F:ns 60 §; N:o 118, med anledn. af RiksSUns yttrande rör:de Coust.- Utsk:s mern. N:o 87; N:o 11 g, med anledn. af åtskilliga till nästa riksdag hviJande förslag tili grundlagsändring.
15 slagen tili löneslatcr för Hof-Rättspersonalen Kongl. Maj:t lålit komina i beräkning hvad hvarje Ijensteman, enligt samma grunder, skulle kunna påräkna såsom sportelinkomster; men då den föreslagna regleringen af sportlerne måste vara i viss mån beroende på de lönebelopp, som tillädes tjenstemännen, har den definitiva regleringen af nämnde inkomster ansells icke böra ega rum annorlunda än i sammanhang med den lönestat, som kunde varda bestämd. Beträffande de föreslagne beloppen af löner samt arfvodesoch gratifikationsmedel, har någon afvikelse från kommitterades förslag icke egt rum i andra delar, än att, med hänsigt lill beloppen af do sportelinkomster, som Sekreterarne i Svea oeh Götha Hof-Rälter samt Advokatfiskal i förstnämnde Hof-Rätt fortfarande komme alt uppbära, lönerne för desse tjenstemän ansetts kunna nedsättas, för Sekreteraren i Svea Hof-Rätt till 2,000 R:dr och för Advokatfiskal i samma HofRätt jemte Sekreteraren i Götha Hof-Rätt lill 2,300 R:dr; hvaremot och då Aktuarien i Svea Hof-Rätt kunde för framtiden påräkna blott ungefärligen hälften så stor sporlelinkomst, som Aktuarien i Götha Hof-Rätt, samt Aktuarien i Skånska Hof-Rällen komme att alldeles sakna sådan inkomst, lönen för Aktuarierne i Svea och Skånska Hof-Rätterne blifvit föreslagen till ett förhöjdt belopp af 2,300 R:dr. Efter denna redogörelse går nu Utskottet att yttra sig öfver de föreslagne lönestatcrne, hvilka, upptagande jemväl de för hvarje tjensteman påräknade sportelinkomster, inhemtas af de i slutet af förevarande punkt införda tabeller.
Här strömmar in en luft så kall – så kom då!» «Ja! ja! jag kommer!» sade baronen helt sakta, och bemödade sig, att tillsluta fönstret. Nu flammade den slocknande lampan upp några sekunder, och med ett anskri störtade Arabella till fönstret. «Ni är sårad, Edvard!» ropade hon i högsta ångest och fattade baronens arm. De stodo i mörkret och hon kände den varma bloden på sin hand. «Der inne är ljus,» hviskade baronen, «låt oss gå dit. Med såret har ingen fara. Det är obetydligt,» tröstade han. «Drag af rocken! Lät oss se!» sade Arabella, i det hon förgäfves sökte dölja den häftiga darrning, som skakade hela hennes kropp. «Det var endast min egen oförsigtighet,» sade baronen, bortvändande sig, för att dölja den smärta, han erfor, då rockärmen gled öfver såret. Tigande och med vand hand undersökte Arabella såret, och som fordom den sköna castilianskan, Edvard den förstes gemål, skulle hon icke hafva tvekat, att åt dödens makter lemna sitt eget lif i pant för hans, om så påfordrats. «Egen oförsigtighet,» upprepade hon efter en stunds tystnad; «nej, Edvard – jag vet – jag vet – men tala icke derom.» Och nu ref hon upp sin blus, tog ur bröstfickan bandage, och förband med en fältskärs skicklighet det icke obetydliga såret, ur hvilket, vid sammantryckningen, några varma bloddroppar flögo upp på hennes ansigte och hals. Hon böjde sig djupare och några tårar tillrade ned och blandade sig med blodet på hans arm. «Hvem gaf er detta sår, Sonnenstern!» hviskade hon slutligen; «hur såg han ut; var han gammal eller ung?» «I sanning jag såg icke: mörkret hindrade mig att urskilja.» «Helt visst,» sade Arabella i det hon blickade forskande på baronens vackra, redliga drag; «helt visst. Mörker skall evigt betäcka denna handling.» Förbindningen var nu slutad, och Arabella förde sin patient till soffan.
Maj:ts Nådiga propo sition, angående eftergift af ett Kronan tillfället dana-arf efter husmannen Nils Hansson Modig. (L A.) Sedan Kongl. Maj:ts befallningshafvande i Malmöhus län i underdånighet anmält en af fattigvårds-styrelsen i Sallerups socken och Oxie härad af nämnde län framställd anhållan, att, som husmannen Nils Hansson Modig i östra Kattarp af nämnde socken utan arfvingar aflidit, samt, af sådan anledning, Oxie Häradsrätt genom utslag den 4 Februari 1850 förklarat, det behållningen af den allidnes qvarlåtenskap, uppgående enligt verkställd utredning till 127 R:dr 20 sk. 2 rst banko, borde såsom dana-arf Kronan tillfalla, Kronans rätt till berörde arfsmedel måtte till förmån för Sallerups fattigvård efterskänkas, helst Nils Hansson Modig i lifstiden skall hafva yttrat den afsigt att på nämnde sockens fattigkassa öfverlemna den egendom, som vid hans död kunde finnas efter honom i behåll, hvarom ock^ vittnen inför Ilärads-rätten blifvit afhörda, ehuru det uppgifna förhållandet icke kunnat tillräckligen styrkas; så har Kongl. Maj:t, med afseende å härvid förekomna omständigheter, uti aflåten nådig proposition, som af samtlige Riks-stånden blifvit till Utskottet remitterad, behagat föreslå, att statens rätt till ifrågavarande dana-arf måtte på fattigvården i Sallerup öfverlåtas. Med anledning af hvad sålunda förekommit, samt med afseende å beloppets mindre betydenhet, får Utskottet tillstyrka bifall till högstberörda nådiga Proposition. Stockholm den 15 Januari 1851. STOCKHOLM, F. d. Schultze^ Boktryckeri, 1851. Slals-Ulshollels Ullålande, M SO. 1 JYz 30. Ant. lill Exp.-Utsk. d. 15 Jan. 1851, kl. 6 e. m.
Jag förstår bara icke att jag lefver ännu, m e n länge till blir det icke, det känner jag. På min dödsbädd skall jag försegla denna b o k o c h testamentera den till Mia, så h o n får veta, att det är hon s o m har vållat min död, — hon o c h han! O, jag har hatat dem, hatat dem, m e n när man känner sitt lifs slut nalkas, då blir man mildare till sinnes, o c h nu kan jag önska d e m allt g o d t! Mia! På din bröllopsdag, o, då kan du gärna lägga en krans m e d hvita rosor på min graf o c h tänka på stackars lilla Lilly, för hvilken kärlekens röda rosor aldrig blommade, — de fröso bort under en frostnatt i lifvets maj. / -, - J g tror att jag skrifver litet idag m e d; det har blifvit en sådan vana för mig att kläda mina tankar i ord. Mia o c h kapten tänka blott på hvarandra, o c h föräldrarne äro så förtjusta i sin måg, att ingen märker, hur jag lider, hur jag bleknar o c h tynar bort. Mia talar m y c k e t m e d mig o m sin lycka, — gamla, förståndiga Mia, — det är bra underligt! H a n hade friat o c h fått ja på ridten sist. Det var kaptenen (jag k o m m e r aldrig att kalla honom Gustaf! ), s o m hade bedt pappa följa m e d o c h taga hand o m mig, för att han skulle få vara ensam m e d Mia. En sådan skamlig komplott!! Men, tänk, de blefvo icke i tillfälle att kyssa hvarandra förrän dagen därpå; det är då det värsta jag hört! I morgon skall här bli eklateringsmiddag; kan jag öfverlefva den dagen? De skola gifta sig redan i höst. ' / sSista maj, det är förf ärligt hvad tiden flyr! Gustaf har rest idag, så nu är Mia nog litet melankolisk, men så glad ändå.
Det må vara, att qvartz icke i sig sjelf! har något värde för den förre; men hvad hindrar i sådant fall jordägaren alt genom betingad skälig ersättning förskaffa sig någon inkomst, pä samma gång han åt grannen uplåter ett å egorna befintligt ämue, hvaraf denne har behof, men som ägaren kan undvara? Så tillgår ju i en mängd likartade förhållanden. Och del kan ju hända, att, ehuru ej sjelfva stenarteu är för jordägaren af nytta genom anväu - > 24 Den 27 Oktober. danile för egel behof, torde dock stället eller jordfläcken der denna slenarl finnes, för honom, lill följd af många anledn:r, vara af ett ganska högl värde. Del är icke likgiltigt för en jordägare, om på hans gårdsplan eller i hans trädgård en granne infinner sig och säger: ”på denna plats finnes qvartz och derföre inmutar jag densamma, utan att gifva dig någon ersättning.” Man har ej ansett det rimligt. Men finnes icke möjligen flera andra dylika platser? Innefattar del icke ett slags våldförande af äganderättens helgd, om en ägare nödgas afstå frän besittningen af sin lagliga tillhörighet, utan ersättning? Nej, behöfver man något material i eli eller annat afseende, för sin närings eller rörelses bedrifvande, så må man betala derför. Det är redan en efie:gift af äganderättens strängaste tillämpning, när ägaren ej får vägra att hålla materialet tillgängligt för den, som behöfver det; men nog bör regeln vara den, att ersättning derå beräknas. Hvad inmutningsrälten beträffar,- så är den itjke så gammal som dess förfäktare påstå. Den är fastmera bland de rättigheter, som ej voro kända af Sveriges äldsta lagar, och, kunde ej heller vara det vid den ståndpunkt, jerutillverkningen, grundad på myrmalmers bearbetning, dåförtiden innehade. Likväl bör medgifvas att nämnde rättighet numera i alla händelser har full häfd; men äfven en häfdvunnen frihet måste kunna underkastas vissa vigtiga rättsprincipers tillämpning, såsom här i, flere fall iakttagits. Och såsom jag redan antydt, då man (.
Summa 4,317: 30. — 3,847: 46. 7. Revisorerne hafva icke funnit något vid dessa räkenskaper att erinra. — 186 - i Ulriksdals M£onyt. lustslott. Räkenskaperna, granskade i Kongl. Kammar-rätten för båda revisions-år«n utan anmärkning upptaga: Debet. år 1852- år 1853. Balans från föregående är: Uppbörd: Stats-anslag Arrende-medel Utgifter: Aflöning Onera . Byggnaders underhåll Balans till påföljande år: Si Enligt hvad Revisorerne inhemtat, är, på grund af ett år 1847 utaf Ståthållare-embetet utfärdadt och sedermera prolongeradt kontrakt, arrenderätten till slottets trädgård och orangerier upplåten åt Trädgårds-,mästaren N, Nilsson. Enär iikväl detta förhållande icke på något sätt finnes antydt i räkenskaperna, anse Revisorerne nödigt, att, till lättnad vid granskningen, en afskrift af berörde kontrakt hädanefter varder kassaräkningen bilagd. § 2. I anledning af föregående Revisorers yrkande, att ett särskildt konto, innefattande redogörelse för liqviderna emellan detta och Haga Kongl, lustslott, måtte i räkenskaperna upprättas, har ett dylikt konto numera blifvit i 1853 års räkning upplagdt; hvilket Revisorerne anse sig böra omförmäla. Sfrtimstiohns slolt. Räkenskaperna äro i Kongl. Kammar-rätten granskade för båda åren utan anmärkning och utvisa: i Debet. Balam frun föregående år: — Uppbörd: Fattigvårds-medel 5: ■ St 2,005: 2,000: Balans till påföljande år: Credit. Balans från föregående ar: Utgifter: Balans till påföljande år: Vid dessa räkenskaper hafva icke heller Revisorerne funnit något att erinra. Siony!. ¥retenskaps-akademien. Dess räkenskaper, hvilka uti särskilda hufvudböcker lemna redovisning för anslaget till naturhistoriska Riks-museum samt för de till insamling och afteckning af Svenska växter m. m. anvisade medel, äro i Kongl.