Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hennes sömn nu måste du först ge mig en kyss! » är orolig, hon är lättskrämd, vid ett oförmodadt Fröken Anna, den unga moderns pensionskamrat buller spritter hon till för att sedan brista ut i häfhar med dessa ord tagit den verkligen på ett förtig, krampaktig gråt, matlusten blir allt mindre, och tjusande sätt utstyrda lilla ur moderns händer. en dag öfverraskas föräldrarne af husläkarens diagnos, H o n kramar och kysser henne med all den ötveratt lilla Elsa lider af blodbrist. svallande kärlek, ett ungt flickhjärta är mäktigt, och strålande af lycka står den unga mamman bredvid Nu skola järnpreparat och maltextrakter häfva det och småler stolt öfver den förtjusning, hennes älskonda, och inga kostnader och mödor skys för att ling framkallar. Men sedan hon en stund åsett förtaga blodbristen, men på den egentliga orsaken smekningarna, har hon icke ro längre. till det onda tänker någon sällan. Den mycket upptagne läkaren känner icke familjens lefnadssätt. till» Elsa lilla, visa nu, hur stor du är! » ropar hon räckligt för att ana det rätta sammanhanget med högt för att öfverrösta väninnans små utrop af sjukdomen, och föräldrarne bruka genom sin illa förtjusning. använda, öfverdrifna ömhet ofta göra barnet sämre Elsa tycks tyvärr inte förstå riktigt bra i dag. i stället för bättre. Annars har hon alltid visat det så snällt, och just Slutligen finna de förklaringen till sin älsklings nu, då modern vill skryta med henne, slår hon alldelidande i den öfvertygelsen, att barnet kanske är för les döförat till för de enträgnaste uppmaningar. klokt, dess lilla hjärna proportionsvis för starkt utEfter långa, fåfänga ansträngningar försöker modern vecklad. På detta sätt missbrukas ett vetenskapligt, med ett annat konststycke. » Elsa, hvar är morfar? » frågar hon med stark tonkanske välgrundadt rön som ursäkt för omedvetet begångna synder. Tyvärr har det stackars barnet föga vikt på hvarje ord. godt däraf. Om föräldrarne icke genom läkaren eller Elsa vänder verkligen blicken mot väggen, där en lycklig slump göras uppmärksamma på sina fel, morföräldrarnes porträtt hänga, och sträcker sina små kan barnet ofta hela sitt lif fa lida af följderna af knubbiga händer mot dem.
samt det endast är för en mindre del af den uppgifne Summan, som anmärkningar i ordentelig wäg och esker förestrifweu ordning blifwit författade och af Kongl. KammarRätten till communication utstälde, hwilka dock nu bero pä wederbörandes förklaring; sä, och dä för öfrigt hwarje anmärknings wigt och wärde huswudsakeligen beror derpå, huruwida den kan förklaras, eller icke, anser Stats,Utskottet nägre sädane omständigheter för närwarande sig härwid icke hafwa företedt, som kunnat eller ens bordt gifwa anledning till nägon milanka om felaktighet eller mindre redeligt förhällande af de förwaltanve Werten eller weBihang. N:o r;o. hxx - -Z86 Den s Augusti. derbörande Redogörare, eller ock störa det förtroende, som hwarje redowisande har rakt att njuta, dä han icke brister uti en nöjaktig förklaring, om någre anmärkningar emot hans förwaltning till äswentyrS skulle kunna gjöras, och hwilket Deputerade kjelfwe med den akgifne Berättelsen icke eller lara äsystat. Beträffande
Län till Borås ... 8?,ooo: -— Dits till Norrkoping . Dito till Trollhätte Canal 8a,ooo: Till förstärkning af Ull-DiscdntfondeN 200,000: N:dr 3,710,334: torde de belopp, hwilka Rikets Högloft. Stander häraf bewilfti, anwisas pä RikSgälds-Contoirct, för att, genom dest försorg, antingen upplänas mot ränta eller ock bestridas med Riksgälds-ContoiretS räntebärande skuldsedlar, ställde till innchafwarcn, emot det berörde Tillgangssnmnia 6Hs,5g2 R:dr af Extra Znkomstmedlen ingar till Riksgälds-Contoirct till grund för bildandet af en Besparingsfond till räntebetalningar och andra oparäknade utgifter. Sä wida detta lnitt förslag skulle winna framgång, förändras derigenom, för hwad Bankens behallNa räntcwinst angar, den ästgt ftig anthdt i min reservation wid Statsreglerings-förstaget fran Högloft. Stats-Utskottct. Nätte lsc: Pag: ratz. 4 skär i Åtskilliga exemplar: VM ösivannämn de; läsomnämnde. stockholm, ^l/. Betänkan den, N:v 2Z. t N:o 23. Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande i anledning af Kongl. Majus den io:de December 1828 till Rikets Stander aflatne Nådiga Proposition om ytterligare anslag af Allmanna medel till Götha Canalbyggnads fullbordande, hwilken Kongl. Proposition H. Ridderffapet och Adeln, H. Prestestandet och H. Bondeständet öfwerlemnat till Utffottens samfälta behandling, men W.
Han säger att det väl skulle kunna gå för sig att ledamöterna valdes af församliugarne, äfven om Konungen kallade dem. Ja! det går visserligen an, men hvarföre kan man icke i lag införa huru dervid skall tillgå? då vore man ej beroende af Konungen eller Hans Rådgifvares välbehag vid sådane tillfällen, utan visste på förhand huru och hvem man skulle välja. Om en kallelse kommer så oförmodadt, att man ännu icke betänkt hvilken man ville utse, hvad gagn hade man då af ett förhastad! val och förhastade beslut, hvjlka lätt kunna blifva följden, om man icke på förband vet när kyrkomöten skola inträffa. Om R. St. föreslagit sådan lag, men Konungen icke anser den god, så förkastar Han honom och har i sådant fall tillfälle att Sjelf göra en annan framställning till R. St. Men skulle Konungens Rådgifvare, i likhet med hvad jag fruktar, vara af mina motståndares åsigt och tycka att man bör akta sig för dylika frågor, som denna, för att icke stöta sig med PresteSt., så torde Konungens Rådgifvare måhända finna det beqvämligare att R. St. uppgjort ett förslag, så att Rådgifvarne blott behöfde jemka detsamma och sluppe att sjelfve framkomma dermed. Hr Carleson har vidare sagt, att en ständig representation för Kyrkan skulle nödvändigt komma i strid med den andra ständiga representationen, som utgöres af riksdagen. Hvarföre kan icke en obeständig representation för Kyrkan lika väl råka i strid med riksdagen? Hr Carleson förmodar att Konungens Rådgifvare skulle undvika stöte-stenarne, de ömtåliga punkterne, om de iinge föreslå ämnen för kyrkomötenas handläggning. Men dä hände det förmodligen att de vigtigaste frågorna (örbiginges. Hvad nytta hade väl Riket af sådana kyrkomöten? Det är just för att gifva dem i 344 Den 13 September f. m. någon sjelfständighet, sora jag vill alt motionsrätt skall dem i andligt afseende tillerkännas. Frih. Cederström har omtalat kyrkomötens missbruk. Ja, sådane kunna ega rum lika väl som riksdagar kunna missbrukas, det vete vi nogsamt.
Uti afgifven underdånig berättelse om verkställd granskning af statsverkets med dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, hafva Rikets Ständers Revisorer, bland annat, förmält, hurusom af räkenskaperna för Strömsholms stuteri inhemtats, att derstädes fortfarande följes en af öfrige stuterier i riket såsom både kostsam och mindre ändamålsenlig redan frångången method, att till landsorterne utsända s. k. vandringshingstar, och att kostnaden för 35 sådane hingstar år 1859 utgjort 9,208 R:dr 69 öre; yttrande Revisorerne den åsigt, att om hingstarne, i stället att kringsändas, antingen afyttrades till hingstforeningarne mot någon skälig rabatt eller öfverlemnades åt enskilda personer, med skyldighet att ansvara för kreaturens behöriga vård och underhåll, men med rättighet att uppbära inflytande språngafgifter, stuteriet derigenom skulle befrias från den icke obetydliga utgiften för dessa djurs underhåll; hvarjemte Revisorerne fästat uppmärksamhet dervid, att uti den balansrelation, som finnes bilagd förberörde räkenskaper, de från förutgångna revisionsår balanserade osäkra fordringar upptagas till 1,742 R:dr 71 öre, utan att visadt vore, hvilka åtgärder till fordringarnes indrifning under året blifvit vidtagne. Genom nådig remiss af den 18 sistlidne Oktober anbefalld att häröfver inkomma med utlåtande, får Stuteri-öfverstyrelsen underdånigst anföra följande: Att genom öfverlåtande af Kronans landtbeskällare åt enskilde personer befria det allmänna från de med dessa djurs underhåll celi årliga transportering förknippade kostnader är en tanke, som ligger nära till hands och som säkert långt för detta vunnit allmän tillämpning både här och i andra länder, hvarest hingst-depöter med stora omkostnader underhållas, hade ej erfarenheten visat, att dermed följde olägenheter, öfvervägande den fördel, derigenom vinnes.
CommerceCollegium har uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande upplyst, att äfven YexelBanken och LåneBanken emellan alltid 2:ne särskilda räkningar under N:ris 5 och 8 öfver ifrågavarande lånförsti äckningar varit förda, i följd hvaraf Kongl. Collegium jemväl nödgas vid insättningen af räntebeloppen iakttaga denna skillnad, samt att Kongl. Collegium å alla före år 1818, såsom lånetillgång för ManufacturDiscontfonden, lyftade summor till Rikets Ständers Bank hvarje gång afgifvil till ordalydelsen alldeles oförändrade skuldförbindelser, hvilka, med undanlag af Kongl. Collegii den 22 November 1786 afgifna förbindelse å 89,101 R:dr 5 sk. 4 r., blifvit, jemlikt Kongl. Brefvet den 9 September 1818, utbytte emot en ny, till alla delar lika lydande revers för de på creditivsumman återstående 910,898 R:dr 42 sk. 8 r., och af hvilket Nådiga förordnande Kongl. Collegium hemtat ytterligare anledning alt i sina hufvudböcker, lill motsvarighet med Bankens, fortfarande upptaga de af Kongl. Revisorerne anmärkta 2:ne särskilda räkningarna för credilivet; men ehuru Kongl. Collegium, på de af Kongl. Revisorerne uppgifna skäl, icke funnit något hinder mot räkningarnas sammanslående i öfrigt förekomma , har Kongl. Collegium likväl icke velat föreslå ändring i detta ringa besvär medförande bokföringssätt, förrän äfven Bancoräkningarne undergå, enahanda förändring, hvilken dock utan Rikets Ständers särskilda förordnande icke lärer kunna tillvägabringas. Revisorerne, som äfven för deras del finna det leda till enkelhet i bokföringen, om begge de ifrågavarande räkningarna sammanföras, få så mycket hellre underställa Rikets Ständer, huruvida icke denna B C !0 ) algard må kunna vidtagas, som något hinder deremot i öfrigt icke möter.
Ständer utdelades och i öfrigt i l,000:de-tal af exemplar är spridt inom hela landet. 42 — 330 — Då dessa femårsberättelse!- redan för perioden 1856—1860 utarbetats efter en förändrad plan, som af Statistiska Tabellkornmissionen i underdånighet föreslagits och i enlighet med hvilken formulärblanketter för uppgifternas insamlande utdelats från Statistiska Central-byrån; då, i enlighet med Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppdrag, Statistiska Central-byråns befattning med dessa berättelsers utgifvande måste sträcka sig jemväl till den redaktion, som var nödig för att tillvägabringa den afsedda likformigheten i uppställningem, såväl af det hela, som isynnerhet af tabellerna; då det af Statistiska Central-byrån utgiina sammandraget utgör en i visst hänseende sjelfständig bearbetning af materialet såväl i afseende pä anlitade källor, som innehållets omfång; då för nu löpande qvinqvennium från Statistiska Centralbyrån formulärblanketter tillhandahållits Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till fördelning inom länen, afsedde att insamla till större delen årliga uppgifter, bland annat, om folkmängd, enligt mantalslängderna och antalet från mantalspenningar befriade, utskrifningsmanskap, approberade beväringspiigtige, utsäde och skörd m. m. rörande jordbruket, antal vinterfödde kreatur, skogsareal och hushållning, dödade rofdjur, af rofdjur dödade husdjur, grufbrytningsoch tillverkningsindustrien, allmänna vägar, gästgifverier och skjutsning, sjöfarten och handeln, jordegendomens kamerala fördelning och taxeringsvärde å landet och i städerna, jemte antalet nybyggnader i dessa, skiftesverket, kronouppbörden, sparbankerna och fattigvården; så torde häraf bäst kunna bedömas, huruvida Statistiska Central-byrån ådagalaggt någon verksamhet för statistiska uppgifters insamlande utom befolkningsstatistikens område. Hvar och en, som tagit kännedom om den af Statistiska Central-byrån utgifna tidskriften, lärer ock af blotta innehållsförteckningen kunnat inhemta, att här förekomma många andra ämnen än befolkningsstatistiken. Till § 2.
Stadgan angående folkundervisningen i riket den 18 Juni 1842, i anledning af väckta motioner om ändringar deri, äfvensom i Kongl. Förordningen om kyrko-stämma samt kyrko-råd och skol-råd den 21 Mars 1862: B. V. 563, 591, 620, A. 621, 622, E. 702. — för ordnings vinnande vid Ridderskapets och Adelns sammanträden, dess uppläsande: I. 4. Stadgarne för Teknologiska Institutet och Tekniska Elementar skolorna i riket, i anledning af väckt motion om revision af dem: B. II. 658; III. 129, 475, A. 475. Stael von Holstein, Friherre Fabian Wilhelm, dess yttranden: I. 155, 179, 180. Stambana, om beviljande af ett anslag å en million Riksdaler, för påbörjande af en sådan utgående från jernbanan emellan Stockholm och Upsala i sträckning genom Upland och Westmanland till Dalarne; motion al Grefve Fredrik Gronstedt: se Motioner. —, angående beviljande af anslag för byggande af en sådan emellan Wexiö samt Kalmar och Karlskrona; motion af Friherre Knut Erik Sköldebrand: se Motioner. Stambanor, i anledning af väckta motioner, dels om fortsättande af arbetena å redan påbörjade sådana, dels om anläggning af nya, dels ock om anvisande af stats-bidrag för enskilda jernvägs-anläggningar: B. V. 296, 344, 354, A, 369. 373, 374, 388, 389, 390, 392, 398, B. 540, 543, A. 543, E. 637. Stambanorna, — S — 177 Stambanorna, nordvestra och östra, angående sättet för anskaffande af erforderliga medel till deras fullbordande; motion af Friherre Gustaf af Ugglas: se Motioner. Staten, i anledning af Kongl.
Betänkande JYs 4. kontor af Riks-banken; bär Banko-Utskottet saromanträdt med Lag-Utskottet, för gemensam behandling af ej mindre en bos Höglofl. Ridderskapet och Adeln af Herr Grefve Frölich, David, väckt motion, med förslag till lag för Banker med rättighet att utgifva egna tryckta eller graverade kredit-sedlar, än äfven Herr Lallerstedts ofvan omförmälda motion, för så vidt den icke, på sätt nämndt är, redan blifvit af BankoUtskottet handlagd; samt en af Herr Falhem väckt motion om förtydligande af 11 § uti Kongl. Kungörelsen den 9 Januari 1846 om Privat-banker; och Riksdagsfullmäktigen Nils Svenssons från Skåne motion, att hvarje Privat-bank eiler annan enskild inrättning, som utgifver tryckta eller graverade sedlar och anvisningar, må åläggas att på egen bekostnad och ansvarsskyldighet i hvarje läns residens-stad hålla ett ombud, som genast vid uppvisande skulle inlösa dessa sedlar med Riksens Ständers mynt, såsom en följd hvaraf sådana sedlar borde emottagas så väl vid insättningar i Rikets Ständers Bank och Landt-ränterierne, som vid liqviderande af krono-utskylderne och alla andra från folket utgående allmänna onera, samt Herrar Kommissarier i Riksens Ständers Bank och Räntmästarne i länen åläggas att emot en viss procent, som af Privat-bankerne skulle godtgöras, ombesörja utvexiingar hos ombuden af de sålunda influtna Privat-banks-medlen. Det mest omfattande af omförmälda förslag är del af Herr Grefve Frölich.
Auditör måtte stationen bestås emot det att en kanslist-tjenst i stället blefve indragen, dels äfven att i allmänhet för stationens civile tjenstemän, såsom af ijenstegöromål lika mycket, om icke mera. betungade än deras vid de Förvaltande Verken i hufvudstaden anställde vederlikar, mätte beredas sådan tillökning i nu utgående löne-belopp, att dessa blefve på sätt tillförene egt rum, förhöjda tili hvad i sådant afseende bemälde deras vederlikar genom sednaste lönereglering lillgodokoramit, men finner mig icke kunna denna framställning understödja, enär, hvad förra delen deraf beträffar, enahanda fråga innan förra Riksdagen hos Kongl. Maj:t väcktes, utan att då vinna nådigt bifall, och i afseende på anspråket å ytterligare löne-förhöjning för stationens civil-personal förekommer, att denna, med undanlag af Revisorn och Regements-skrifvaren, sedan början af sistför flut na år är i åtnjutande af sådan tillökning i lönerna, som kan anses skälig; likasom jag, af nyss anförda skäl, icke heller kan förorda Förvaltningens af Sjö ärendena underdåniga hemställan, att lönen för dess civil-ledamot måtte från 4,500 till 5,000 R:dr Riksmynt förhöjas samt att ett särskildt arfvode af 300 R:dr samma mynt måtte för bestridande af advokat-fiskals-göromålen hos Förvaltningen beviljas och å dess atlönings—stat uppföras.» Äng. Skär»Sedan under tidens lopp de bevärings-skyldiges antal inom
Sjelfva jorden vore den bästa grunden för real-kredit, och för anskaffande af behöfliga penningemedel erfordrades derför icke Aktie-Bolags-privilegiet. Om således ock jordiuköpet, enligt allmän lag, kunde anses vara tillåtligt under Aktie-Bolags firma, ehuru namngifne köpare ej förekommo, följde dock deraf ej, att Aktie-Bolags-privilegiet rörande gälds betalning borde tillkomma äfven ett sådant bolag. Bildande af Aktie-Bolag för nämnde ändamål hade dessutom andra betänkliga sidor deruti, att, genom den kapitalstyrka, som till bolagets disposition kunde sammanbringas, bolaget förmådde hopa stora jordmassor i sin hand, hvaraf verkningarne på förhand knappt kunde beräknas. Serskildt för jordbruket, såsom sådant, kunde dylika bolag möjligen blifva välgörande, men ock lika lätt skadliga, då den sjelfegande brukarens omsorger bär icke kunde omedelbart ingripa. På de bemödanden för folkets sedliga höjning, som lagstiftningen hittills sökt utveckla genom underlättande af tillfällen tili förvärfvande af sjelfegande, mindre jordlotter och jordbruk, på den gamla, samhället genomgående odalmanna-principen, med ett ord, skulle dessa Aktie-Bolag, om de till större antal organiserades, snart komma att medföra skadlig verkan. De små jordegarne skulle då lätt kunna förvandlas först till landboer och sedermera till legobrukare. Jorden skulle, i stället att vara ett föremål för den omsorg, Lagsami Allm. liese.- och Ekon.-Utskott ens Utlåtande, JYs 45. S sorn icke skydde mödan af framtida frukter, blifva en vara, hvars värde bestämdes af ögonblickets konjunkturer.
I della hänseende ber jag också alt få erinra att visserligen skråena i deras ursprungliga form afskaffats, och i visst hänseende kunde de sägas de faclo redan hafva uphört, enär de hade helt och hållet förlorat stödet i allmänna tänkesättet. Men det är orätt att tro alt det icke finnes några andra korporationer i deras ställe. Det finues nemi. handtverksföreningar i hvarje stad och dessa handtverksföreningar omfatta alla handlverksyrken inom städerna, så att den fördel som kan vinnas för handtverkeriernas fortkomst och bedrifvande genom korporationsfriheten, synes mig vara vunnen på det enda naturliga sältet, hvaremot det skadliga uti de äldre korporationerna försvunnit. Jag anhåller ytterligare att Hr Frih. o: Landtm, behagade framställa propos. på afslag å lltskis förslag. Hr von Hartmansdorff: Den siste värde talaren har förmenat skrå-väsendet hafva uphört i England; men jag tior detta vara ett misstag. Enl. de underrättelser jag eger bestå skråen äfi sjelfva Londons City. Det påstås lill och med ali. dess handtverkare företrädesvis värderas. Att de förmå uthålla täflan med förstädernas handtverkare bevisar, att skrå-formen icke är så försvagande, som man hos oss synes tro. Det har blifvit sagdt, att Preussens förfarande i detta hänseende härrörde från politiska förhållanden. Jag har nämnt alt denna fråga handlades i Preussen flere år före 1848 års oroligheter. Den författning afår 1845, hvilken Hr Fåhraeus sjelf omnämnde, utkom före den tid, då Preussen var genom inbördes oroligheter försvagadt; således förr än Preussiska Regeringen måhända lät sig af annat än sin egen öfvertygelse, lagar föreskrifvas. Hvad förhållandena i Preussen beträffar, bar jag, af en ibland våra landsmän, hvilken nyss derifrån återkommit, och sorn haft och har mycket med handtverkare att skaffa, förnummit, att när det blir fråga om huruvida en sådan är duglig eller icke, så hör man efter om han lyder under skrå eller ej. Den som hörer till dem anses företrädesvis tillförlitlig.
— De skur-r-r-karne! utropade han, i det han helt och hållet förlorade tålamodet. En panisk förskräckelse bemäktigade sig oss; denna dödstystnad, denna menuiskofattigdom förvirrade oss. Undan kunde de ej komma —, därför borgade vaktkedjan, därför borgade ju strategen själf. Icke mindre förbluffad än vi höll han in sin häst och svängde ridspöet, i det han svor och förbannade sig på, att han skulle gräfva fram dem allanr jorden. Hvad har det då blifvit af dem? Hafva de sjunkit i jorden? En rysning genomilade oss ... Hade de kanske gömt sig bakom häckarne, likt råttor i magasinens vindskupor; och riktade de kanske nu mot oss sina små fruktansvärda bössor, med hvilka de säkert träffa ekorren i hufvudet och björnen i ögonen? Sasiedatelen och fiskalen kröpo bakom sina hästar. Strategen smög sig tätt intill halsen på sin hast, liksom om han ville sätta i ordning trensen. Ispraw-niken gömde sig bakom en tjock ceder. Arefin ... och mig ... oss drog den förutseende och sinnrike Poklewskij ur klämman. Han försäkrade, att hau hade deltagit i det polska upproret och kände alla kryphål och smygvägar. — Jok Boga kocham * — de äro i rummen under golfven! ropade han med ansträngd röst, i det han för att in-gifva oss mod och föregå med godt exempel vände sig mot det första huset. — Där ser ni, det har ingenting händt mig! utropade han, då han strax därpå kom ut igen, görande en sirlig bugning för oss. Så småningom fattade vi oss. Strategen kom först till besinning. Han släppte tyglarne, rätade sig harstigt upp och modigt vridande sina knäfvelborrar ropade han krigiskt: — En tapper karl, den der herr Poklewskij! — Vi ska göra vårt bästa, fader kommendant! Poklewskij förde hastigt handen till mösskärmen och svängde så behändigt om på klacken, att man skulle kunnat tro, att han varit adjutant i hela sitt lif. Strategen smålog nådigt. Af hans förvirring syntes intet spår.
Dahms i ofvanberörda motion väckta förslag om understöd från Statens sida för utgifvande af en Svensk Pomologi med plancher. 30:o. Såsom bidrag till anskaffande af utländska får af utmärktare racer har Kongl. Maj:t för nästa statsregleringsperiod äskat ett belopp af 2,000 R:dr årligen, hvarjemte Kongl. Maj:t, som ansett bibehållandet såsom en Statens tillhörighet af de nuvarande, hos enskilde personer utsatta schäferierna icke vara ändamålsenligt, hemställt alt Rikets Ständer måtte medgifva försäljning, på sätt Kongl. Maj:t funne lämpligt, af Statens nuvarande schäferier och köpeskillingens användande till införskaffande af nya får af racer, som tillvunnit sig större förtroende. Beträffnde denna fråga hade, enligt hvad Statsråds-protokollet gifver vid handen, Landthruks-akademien anfört att, då de förslag till schäferihandteringens upp hjelpande, hvilka Akademien tid efter annan framställt, icke lyckats vinna bifall, Akademien trott sig böra vara betänkt på utfinnandet af något annat sätt för befrämjande af det vigtiga ändamålet och dervid kommit till den åsigt, att ett nytt system borde försökas, bygdt på den grund att Statens nuvarande schäferier af sakkunnige personer uppskattades och, i den mån sådant läte sig göra, öfverlätes till enskilde, som, inom vissa bestämda år, till Staten genom årlig inbetalning återgäldade uppskattningssumman; alt sedermera får utaf de för närvarande mest omtyckta racer för Statens räkning inköptes samt uppställdes hos enskilde landtbrukare, till hvilka de skulle öfverlåtas emot skyldighet att till Staten, likaledes inom viss tid, återbetala inköpssumman, hvarefter schäferiet öfverginge till innehafvarens enskilda egendom; samt att Staten skulle vidkännas alla med djurens anskaffning förenade kostnader och, intilldess full betalning för djuren blifvit erlagd, på enahanda sätt som hittills utöfva kontroll öfver deras vård och skötsel.