Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Å ena sidan har B onde-Ståndet, med godkännande af Utskottets förra förslag, ansett Bevillningen till Staten för egendom, rörelse, lön eller annan inkomst böra antagas såsom ensam, för alla landstings-skatter oföränderligen lika fördelningsgrund. Å andra sidan har Borgare-Ståndet såsom sådan grund i afseende på bidragens fördelning emellan kommunerna uppställt fastighetsvärdet enligt taxeringslängden och i afseende på deras fördelning inom de särskilda kommunerna samma grund, som för kommunal-utskylder i allmänhet är stadgad. Emellan dessa Stånds beslut stå de två öfriga Ståndens, båda likväl omisskänligen närmande sig mera Bonde-Ståndets mening, än den som gillats af Borgare-Ståndet, Så har Bidderskapet och Adeln i afseende på bidragens fördelning emellan länets särskilda härader och städer äfvensom inom stadskommunerna antagit den af Bonde-Ståndel gillade grund eller andra Artikelns bevillning, hvaremot i afseende på fördelningen inom landskommunerna Bidderskapet och Adeln lika med Borgareståndet såsom fördelningsgrund godkänt skatteöres-beräkningen. Och slutligen synes äfven Preste-Ståndet hafva såsom regel antagit Bevillningen efter 2:dra Artikeln till fördelningsgrund, likväl med ett tillägg, som — derest detsamma blifvit af Utskottet riktigt uppfattadt — skulle i högst väsendtlig mån modifiera denna regel och göra fördelningsgrunden i hvarje särskildt fall, der densamma ej vore i lag bestämd, beroende af Landstingets fria beslut, Yid denna öfversigt af de särskilda Riks-Ståndens olika meningar har Utskottet iakttagit dels att den väsendtligaste skiljaktigheten dem emellan synes bero på den olikhet, som i afseende på förevarande fråga anses förefinnas emellan landsbygdens och städernas intressen, dels ock att den af Bonde-Ståndet i enlighet med Utskottets förra förslag godkända fördelningsgrunden eller Bevillningen efter 2:a Artikeln likaledes blifvit i hufvudsaken antagen af Bidderskapet och Adeln och derjemte äfven i viss mån vunnit erkännande af Preste-Ståndet.
Erfarenheten har nemi. tillräckligen visat, att när t. ex. en köpman ifrån en uppstad i provinsen kommer hit lill staden att göra uppköp hos grosshandlanden, och deiine för sina inlemnade varor begär skuldsedel eller vexel, plägar den förre, som nogsamt inser hvilket strängare betalningsansvar lian derigenom ingår, än om han finge taga pä räkning, betacka sig och lemna affären ogjord, väl vetande, att han snart finnér någon annan grossör, som gifver honom varor på de lindrigare betalningsvillkor han önskar. Och sådant skall ock äga rum, sä länge man bibehåller stadgandet om handelsboks bevisningsrätt, och såsom en gifven följd deraf, den goda och nyttiga saken med vexlar aldrig inom vår inhemska haudelsverld kommer till stånd. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde H. Ex. II r Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de emot LagUlskis betänk. N:o !)2 gjorda aumärkmr föranleda till detsammas återremitterande. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, att ja öfverröslat nej. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt det blifvit anmäldt, att vid förstärkta StatsDtskis sammanträde i går, hvilket varit utsatt lill kl. 9, voteringen ej kunnat börja före kl. 10, derföre att R. o. Adis ledamöter ej varit fnlltalige. Pä det sådant icke hädanefter måtte inträffa, toge H. Ex. sig friheten anmoda både de ordinarie ledamöterne och suppleauterne i förstärkta Utskott att alltid infinna sig vid den tid, som till sammanträden varder utsatt, efter hvilken uppmaning II.
Stats-kontoret deponerade medel uti räntebärande obligationer, det ännu innestående beloppet, motsvarande 225,000 R:dr R:mt, må till jernvägs-bolaget återställas, under vilkor, att dessa medel i första rummet användas, för att ofördröjligen bringa jernbanan från Orebro till Arboga med den för allmänna trafiken derå erforderliga materiel uti ett fullt säkert och ändamålsenligt skick; samt att Rikets Ständer, vid anmälan om detta beslut, i underdånighet öfverlemna till Kongl Maj:t att, efter pröfning af härvid förekommande förhållanden, i nåder afgöra, huruvida några andra förbehåll eller närmare bestämmelser, med hänsigt till de ifrågavarande medlens användande, lämpligen böra föreskrifvas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer antagit Presteoch Borgare-ståndens beslut, att Rikets Ständer medgifva återlyftandet af de till säkerhet för jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult i Kongl. Stats-kontoret återstående deponerade medel på det sätt, att bolaget eger att genast lyfta 150,000 R:dr och de återstående 75,000 R:dr R:mt, sedan banan blifvit öppnad för trafik till Köping.» 4 Stats-Utskotlets Memorial JYl 287. Denna votering har visat ett resultat af 44 Ja och 75 Nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen; Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet skolat härmedelst anmäla. Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Febr. 1858, kl. 6 e. di. Memorial, angående verkställd omröstning i fråga om låne-underslöd för anläggandet af en bibana från Borås till vestra stambanan.
Jag hänföres hvarken af författare-kärlek, eller af någon fortsatt granskning af dylika ämnen, tro mig hafva så fullkomligt uppfattat frågan, alt icke mångfalldiga svårigheter vid tillämpningen skola visa sig. De dölja sig vanligtvis vid ett förslags upprättande, hvars ide'e man med värma tillegnat sig, och fintligheten att upptäcka dem, ligger sällan på författarens sida. Jag bör äfven innan jag går vidare, öppet förklara att jag är ganska mycket interesserad i frågan; ej såsom författare: ty det är oftast en ringa förtjenst; ej såsom enskild man: ty jag saknar både tid och tillgångar till större affairer; men deremot är jag af pligt dertill bunden såsom Administratör af en folkrik 254 Den a3 December. ort, saknande sitt fulla spanmålsbehof, ofta blottställd jemte dess Styresman för vacklande systemers välfärdsrubbande tillämpning. Jag förmodar icke, att man anmärkt mot systemet dess utländska beskaffenhet, och således af detta skäl förkastat det. Mia tanka i den delen blir alltid, att om en sak äger verklig förtjenst, den äfven bör användas öfver allt, när det kan ske. Och för öfrigt blir det alltid fördelaktigare att begag na andras erfarenhet, än dyrt köpa den egna. I anseende till tiden för systemets införande hos oss, torde heller icke betänkligheter böra uppstå, hvilket jag i mitt anförande sökt visa. Tvärtom, enligt min oförgripeliga tanka var tiden aldrig fördelaktigare dertill. Vi äro ju nu, jag kan väl säga det, till vår förundran, spekulerande på Verldsmarknaden med vår spannmål, i en sannerligen större skala än man enligt de djerfvaste förhoppningar kunnat förutse. Emedlertid, om tiden nu verkligen är inne, att stadga något nytt och consolidera denna vår spannmålshandels önskansvärda rigtning; bestämt skall ett försummande åtföljas af en reaction, lik den som afbröt vår activa transitohandel efter Continentalkrigets slut. Nordiska transitohandelen med Spannmål ligger dock icke ännu, sorn den bör, inom Sveriges gränsor. Nej den är till större delen rig - Den ?.3 December. a55 tad, på vår bekostnad, öfver samma ställe, som uppstod från sina ruiner till följd af ÖstersjöCompagniets förfelande och vår obeslutsamhet.
I I till skilda delar af landet utsiiiida arbetande iiiedleniinar, sorii saiiilade ocli studerade återst&amp;eiide alster af en då niistan utdöende konstslöjd. Ehurii föreningens tillghgar oftast ej tilläto önskvard,z iippköp af viirdefiilla gamla viifiianer och broderier, grundlades redan d&amp; den vackra sainliiig af dylika, livaraf i den iiii litvidgade lokalen. ktinin.stone de viktigaste blifvit synliga för de besökande. Vid dessa inköp var .herr Jakob Kulle nied sin klinnedoin ' om och siintresse för den sydsvensks .textilslöjden föreniiigeii en liögst viirdefiill ocli välvillig hjillp~re. Han skaffade ej blott gamla intressants exemplar litan äfven arbeterskor saint invigde de f ö r v h d e stockholinskorna i » roseiigång », ~iniiiikabaltew, iukrabbasii~w o, sfianisk~, ~rödlakaiiw, livilka vafnader nu t. o. in. utföras af i n h g a bland deni. Man ineddelade från början iindervisning i koiistväfnad ocli konstsöinnad, deltog i slöjd~itstalliiiiigar, t .. o. in. i Finland, ja i en viirldsiitställning i Filadelfia, tack vare. e11 medlems, fröken ' L. von Krmners frikostigliet. E j mindrk oförtratet ocli framgbgsrikt bedrefs den andra sidan af arbetet, iiäinligen. den, livarigeiioin det fiuare handarbetet skulle erhiilla en mer konstnärlig riktning ocli de arbetande jnföras i en sannare smaks fordringar. Handarbetets T~äniier fyllde tydligeii ett befintligt beliof, sk inycket mer soin nian här ocli i andra länder allt mer började f i ögonen öppna för det bedröfliga tillstånd, i hvilket det konstindiistriella arbetet i allmänhet råkat. De inarkliga framsteg kvinnofrågan i. vårt land gjort bidrog väl # fven i sin inhi liärtill.
Den andra frågan åter rörde lydelsen af rubriken till 4:de artikeln, hvarifrån BorgareSt:t borttagit orden »i större bränneri» och hade i afseende härå endast yrkats bifall till BorgareStds inbjudning. För 478 Den 30 Mars. öfrigt hade tvekan upstått huruvida inbjudningen skulle anses omfatta något mera ån nu omförmälda obetydliga redaktionsförändringar och möjligen afse BorgareStts beslut i dess helhet, hvarföre II. Exc., sedan redaktionsförändringsfrågorna blifvit afgjorda, ville framställa särskild propos. angående prot.-utdr:ts öfriga innehåll. Sedan framställda propos:r om upskof med afgörandet af frågan rörande 4;de mom. i 22:dra §:n samt å bifall till BorgareStrts inbjudning i afseende å rubriken till 4:de Art. blifvit med ja besvarade, gjordes proposderå, att prot.utdr. i öfrigt skulle läggas till handlingarne, hvartill jemväl svarades ja. Härefter öfvergick R. o. Ad. till fortsatt behandling af sjelfva förordningsförslaget; och förekom nu i ordningen S 40. Gr. af Ugglas: I andra mom. af g:ii 40 finnes, bland annat, stadgadt att, i läll redskapens storlek icke kan utrönas, bestämmes afgiften efter 100 kannors tillverkning under dygn. Detta kanntal har af Utsk:t naturligtvis blifvit bestämdt j sammanhang med den tillstyrkan, att det lägsta kanntalet vid bränvinsbriinning skulle bestämmas till 100 kannor. Då R. o. Ad. nu för sin del förkastat detta beslut och något lägre minimum än 300 kannor således icke finnes, tror jag att en återremiss af denna g är nödvändig. Den står ej heller i full öfverensstämmelse med hvad som eldigt förra förlattningeri åsyftades; ty enligt denna skulle afgiften beräknas såsom om bränning med 20 kannors panna egt rum, således efter högsta afverkning.
Ja, men han kan inte det heller. Och svara mig nu min nådiga, svara mig på samvete: år det underligt, om han är afundsjuk på er, därför att ni har idéer? Scavola. Iduns julklappsbasar. (Forts.) XXIX. Korkmatta. (Gåfva till mamma af 8- och 10-åringen.) En snygg o c h hållbar dörrmatta förfärdigas af begagnade buteljkorkar på följande sätt: Man utväljer de vackraste och jämnaste korkarne, skaffar sig därtill starkt o c b godt segelgarn, en god syl, för genomborrning af korkarne, samt en grof stoppnål. På dubbelt garn uppträdas först så många korkar, genomborrade i längdlinien, som man vill hafva mattan bred till, dock måste.rnan iakttaga att antalet jämnt innehåller talet 3. Ännu 2 dylika längder göras färdiga. Detta bildar nu bård på ena kortsidan, i det följande arbetas botlenmönstret jämte långsidornas bårder, hvilka alltid bildas af de 3 yttersta korkarne. Botten utgöres af ett rutmönster, som bildas af 9 och 9 korkar, hvarann gäng horisontalt, hvarann gång vertikalt ställda. Bårdens 3 första snören äro trädda, alla tills vidare skilda för sig, 4:de snöret trades efter följande mönster: 3 v. (vertikalt) 3 h. 3 v. o. s. v. De tre sista snörena äro som de tre första, endast horisontalt ställda korkar. När nu alla snörena äro trädda begynner man i ändan af hvarje rad stadigt tillknyta de båda snörena, hvarjämte, o m så önskas, ett snöre kan följa med från korkrad till korkrad under knutarne för att hindra dessas inkrypande i hålen och tillika bilda stad. För den, som vill underlätta arbetet, kan nämnas, att alla korkarne kunna uppträdas på samma snöre blott man väl ihågkommer ordningen vid trädningen o c h sedan rätt afdelar hela längden i jämna rader. Det myckna knytandet kan härigenom A. T.
S. D. Då flere Liand Förstärka Stats-Utslo'.tets Ledamöter och Suppleanter af detta Stånd dels redan voro, med permission, afreste, dels ock anmält sig till vinnande af sådant tillstånd, fann Ståndet för godt att till Suppleanter af besagde Förstärkta Utskott ytterligare utse och förordua. Biskopen m. m. Agardh, Biskopen Doctor Franzén. Pastor Primarius Doctor Hagberg, f. d. Siats-Rådet m. m. Poppius, Professorn Doctor Retzius, Prosten Lindmark, Prosten Liedzén, Prosten Källgren, Contracts-Prosten He1.én, Prosten Bexell, Professoren Doctor Bexell, S. D. Sedan Ståndet från Riks-Salen återkommit och der hört sig föreläsas Kongl. Majjts Nådiga svar å Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 29 April sistlidne år, med anmälan till bifall af åtskillige från näslförflutne Riksdag hvilande, samt vid innevarande Riksmöte af Rikets Ständer antagne förslag till ändringar i Rikets Grundlagar, fann Ståndet för godt högstberörde Nådiga svar till Expedtions-Utskottet remittera, till ingttagande vid uppsättandet af Riksdags-beslutet. Från Yällofl. Borgare-Ståndet.
Mot 7:de §. är Anmärkning gjord, äti bé* skrifning saknas om rätta förståndet af undanhållande, hvilket likväl skulle Vara nödigt, helst skiljaktige begrepp derom kunde uppstå- En sådan beskrifning anser Utskottet icke böra Uti Concours Bågen införas, utan bero af de föreskrifter om lysning och stämning, som tillhöra Utsökningsoch Rättegångs-Balkarne. Éj heller inser Utskottet behofvet af det stadgande, söm blifvit yrkadt, att ConcoUrs icke kunde äga rum i fåll Gäidenären inom två månader ifrån det han rymde eller höll sig Undan, gittade med vederböh» ligt bevis styrka nödvändigheten och orsaken tilt sin frånvaro, emedan om den orsak Gäldenäret! uppgifver finnes Lagligen grundad, och det såmedelst visar sig, att han icke afvikit för iråkad eförmögenhet att fullgöra sina förbindelse1-, nå* gen Laa-VcsiotteiS Betankanden. 529 gört tillämpning ej tan emöt honörn göras af Stadganderne om förrvmde Gäldfenärer, ellet sådane sorn sig undanhålla. Enär i 8:de § fastställes, ätt Coneours Skäll anses börjad, da Gäldenärs afträdes-ansökning ät upptagen, eller, om Borgenärerne sjelfva yrkat egendomens afträdande, å den dag Bätten dertill bifall gifvit, är ock hemställan gjord derom, att på lika sätt borde uttryckas när Coneours täger början i Boskillnadsoch Urarfvamål, äfvensom att det i allmänhet skulle Vara nödigt, att, när Cessions-ansökningar Upptagas, derom genom Domarens försorg blefve kungjordt; men, sorn EagEörslaget 7:de och' Side Capitlen bestämmer hurti med Boskillnadsoch Urarfvamål skall, förfaras, och deraf så • mycket mera följer, att, tia ansökningar deröm blifvit upptagne och föranledt
Mig synes att de böra beskattas; så har likväl icke tillgått, förmodligen emedan Bevillningsförorduingen äfven i denna del är otydlig. Då jag sålunda nu slutat granskningen af sjelfva den nu gällande Bevillningsförordningen, bör jag likväl icke lemna oanmärkt att den saknar stadganden, hvilkas uraktlåtande för mycket ingriper i medborgarnes, så väl moraliska, som juridiska rättigheter, för att icke fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, och utan hvilka Rikets Ständer säkerligen skola erfara, alt ganska få, om ej inga Medborgare vilja påtaga sig det samvetsgranna och litet tillfredsställande åliggandet att Taxera andre Medborgare, och utan hvilka stadganden den skattdragande ständigt behöfver frukta att, ehuru efter aldrig så lång tid, aldrig så mångå år, ej äga säkerhet för sig, ej äga säkerhet alt Enka och Barn få behålla de skärfver inan måhända på sin dödsbädd lemnat dem. Jag menar 1:0 alt en gräns Den 17 December f. m, sättes för KammarRättens godtyckliga behandling af "Rikets Ständers Deputerade’* nemligen Taxeringsoch PröfningsComiteerna, och 2:0 att en viss tid fastställes, eller, örn den redan är fastställd, i Bevillningsföiordningen utsattes, efter hvilken, örn också KammarRättens RevisionsContoirs anmärkningsprocent vore mera än 25 procent* inga anmärkningar mot de skattdragande eller Upphördsmännen få göras. Och dito en viss tid för de hegge Domstolarne, sorn öfver antnärkningarne skola döma, efter hvilken tid, om slutlig dom då i saken ej är fälld, den Embetsman som med saken fördröjt, men ej den skattdragande och Upphördsmännen eller deras Enkor och Barn, kunna lagligen förbindas att restantierna betala. Ty billigt är det väl att de skattdragande, som löna Domstolarne, skola äga den pretention att dessa Domstolar ej möjligen kunna så utdraga med målen på liden, att t. ex. de skattdragande kunna 2Ö år efteråt blifva nödsakade skatter betala.
De öfriga tre Stånden hafva godkänt Utskottets förslag endast med det undantag, att Ridderskapet och Adeln förklarat, att uti rubriken ”saltade och rå” ordet ”och” skulle uteslutas. Utskottet, som af hvad anfördt blifvit emot den i allmänhet föreslagna förhöjning i införsels-tullen å hudar och skinn icke funnit skäl att frångå dess förut i detta afseende gjorda tillstyrkande, har deremot visserligen funnit anmärkningarna angående skillnaden i vigt emellan osaltade torra, saltade torra och saltade rå icke sakna grund; men då, enligt hvad af öfverläggningen inom Borgare-Ståndet inhemtas, en icke ringa skillnad i vigt förefinnes äfven emellan de förstnämnde arne slagen, har Utskottet, som medger., att genom antagande af tre rubriker, med en för hvardera afpassad olika tull, skulle beredas största rättvisan vid tullbehandlingen, men dock anser vådan af de förut alltför mångfaldiga taxe-rubrikernas ytterligare tillökande böra' afhålla Utskottet från ett förslag i denna syftning, trott, att, då Utskottet, på sätt nyss är nämndt, vidblifvit sin förra åsigt om förhöjning till dubbla beloppet af den nuvarande införsels tullen å hvarje af de nu upptagne slagen hudar, det skall finnas mera med billighet öfverensstämmande, att de saltade torra hudarna, hvilka hittills inför-tullats mot den lägre afgiften, få vidkännas endast sagde tillökning af två gånger den tull, de förut dragit, än att genom deras sammanförande med osaltade torra ålägga dem en fyra gånger högre införsels-afgift, än den nuvarande; vid hvilket förhållande Utskottet, så i afseende å rubrikernas lydelse som införsels-afgifternes belopp, ansett sig böra vidblifva sitt förut i detta ämne äfgifna, af två Stånd godkända, förslag. Jernkeltingar. För den under smidt eller välsadt
Om Stater, hvilkas hela Författning varit så genomträngd, och ännu bär så många spår, af feodalism, och hvilka icke egt det tvingande behof af en genomgripande reform, sorn Sverige, gått så långt, synas vi hafva så mycket mindre ursäkt, örn vi af grundlösa farhågor låta oss afskräcka från de förändringar, som vår belägenhet högt uppmanar oss alt skyndsamt vidtaga. U skottet har derföre vågat till Grundlagsenlig behandling framlägga ett förslag, sorn utgår lian den grundsats: att Riksdagsmannavalen må ske samfäldt af alla valberättigade inom de district, som komma att bestämmas. Skälen för detta tillstyrkande äro redan anförda; men Ulskottet tror sig böra tillägga några anmärkningar, rörande de vådor, hvilka upphäfvandet af de nu varande Riks-Slåndens serskilda valrätt förmenas kunna för det allmänna medföra. Hvad först angår Ridderskapet och Adeln, har Utskottet, då det icke, i stället för samma Stånds nu egande representationsrätt, föreslagit någon serskild, samma Stånd tillkommande, valrätt, blott fortgått på en hos oss länge beträdd väg, på korta afsånd utmärkt af spår efter ärftliga företrädesrättigheter, hvilka blifvit undanröjda i den nion, de förlorat sitt fäste i allmänna tänkesättet; och Utskottet drager så mycket mindre i betänkande att fortsätta samma bana, som, ehvad lill bördsföreträdens försvar i öfrigt må kunna anföras, dylika anspråk, när de sakna stöd af allmänna tänkeBih. till R. St. 3 Sami, 21 Haft. 4 25 Constitutions-Utslioltets Memorial, N'.o 38, sältet, leda till en moralisk upplösning af den stat, der de öfverlefvat sig sjelfva. Bland de hos oss redan afskafFade bördsföreträdena äro ock sådane* som med den serskilda representationsrätten stå i nära sammanhang: uteslutande rätt tilt vissa embeten och rätt att allena kunna ega viss jord. Utskottet förutser, alt detta sammanhang skall bestridas, och vill derföre gå inkasten till mötes.
Committéen har under sina öfverläggningar fäst särdeles uppmärksamhet på det nu rå - 4io Betänkande om Rikets Pcnninge-Verk, dande misstroende till inteckningar uti fastighet på landet, såsom en af orsakerne till den öfver-, klagade förlägenheten. Detta misstroende till en säkerhet, som under vanliga förhållanden är och bör vara den redbaraste, har funnits härröra dels af obestämda och olika tillämpade grunder för uppskattning af landtegendomars värde, dels af ofullkomligheter uti nu gällande författningar om inteckning , enligt hvilka förmynderskap , krono-uppbörd och andra personliga förhållanden kunna tillintetgöra den genom inteckning åsyftade säkerheten eller åtminstone föranleda till vidlyftiga och kostsamma tvister, samt ändteligen af svårigheter och långsamhet, att, efter nuvarande författningar om försäljning af i mät dömd fastighet, utbekomma räntor och capitalbetalningar å penninge-försträckningar emot inteckning. Committéen, som ansett det vara af största vigt, att, hvad system för penninge-verket ock må bestämmas, förenämnda hinder för en redbar credit undanrödjas, har hos Eders Kongl.. Maj:t gjort särskild underdånig hemställan om åtgärders vidtagande för detta ändamål, Följden af närvarande förhållande är emellertid, att fastighetsegare, ehuru de kunna erbjuda full säkerhet, ofta förgäfves söka lån-biträden emot 6 procents ränta, på samma gång som RiksgäldsContoirets obligationer med 5 procents , ränta af capitalister inköpas äfven trud uppgäld, och Stockholms Stads Drätsel-Commission erhåller ouppsägliga lån emot sistnämnda ränta. RiksgäidsContoirets förmåga att uppfylla sina förbindelser kan visserligen ej betviflas , icke heller Gommissionens för hufvudstadens drätsel; Betänkande om Rikets Penninge-Verk. 411 tnen det undgår likväl ej uppmärksamheten, att förtroendet allena, icke den påtagliga absoluta säkerheten, ligger till grund för deras obligationers begärlighet. Principaler finnas, som kunna afgöra, om, huru och när förbindelserne skola uppfyllas, och man vet likväl ej hvem man skulle stämma till rätta, hvilken pant man skulle uppbjuda för att återfå sitt.
Här afses icke R. o. Adis, icke något särskildt Stånds, utan fäderneslandets intresse; jag anser frågan vara stridande mot fäderneslandets intresse och således intet skäl förefinnas att med afgörande! af densamma uppskjuta intill dess BorgareSt. fattat sitt beslut; utan att R. o. Ad. oberoende deraf mätte, i den ordning Riksd.Ordn. föreskrifver, ärendet afgöra. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag utber mig att till hvad den siste talaren anfört, få bifoga den upplysning, att den ena frågan angår införande af allmänna val inom denna krets i st. f. classval, den andra alt nedsätta valcensus. Begge dessa frågor hvila på den allmänna grund, som icke rörer något Ständ ensamt, utan tvertom hela Riket. Jag har blott velat upplysa härom, och i följd häraf synes mig, att R. o. Ad. hur allt skäl alt företaga denna fråga oberoende af huru den afgöres af ett annat Stånd. H. Ex. Hr Gr. o. L a nd tm. yttrade, att om de 2:ne ledamöter, sorn begärt bordläggning, afsågo att fä detta mål bordlagdt till nästa plenum, sådant icke kunde förvägras, men att, derest de åsyftade att Uisk:s mern. må hvila på bordet lills detsamma blifvit pröfvadt af BorgareSt., det ankomme pä R. o. Ad. all derom besluta. Hr von Troil: Jag är af Hr Gr. o. Landtm, förekommen i hvad jag ämnade yttra. Då frågan i föreg:de plenum blifvit första gängen lagd på bordet och 2:ne ledamöter nu begärt att densamma ånyo måtte bordläggas, kan sådant icke förvägras; men då anhåller jag, i likhet med Frih. Palmstjerna, att frågan i nästa plenum mätte till pröfning och afgörande förekomma, ulan afvaklan af det beslut BorgareSt. kan komma att fatta. Frih. Raab: Jag inskränker min anhållan, hvars beviljande icke lärer kunna förvägras, om Frih. Cederström vidhåller sitt yrkande, att frågan till nästa plenum må blifva hvilande på bordet.