Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Spannmåls-upnhandling till undsättning ensamt uppdrages en Landshöfding, hvad har då Landshöfdingen att iakttaga, och huru bör förhållas att Magazins - Inrättningen åter* bekommer sine förskotten Stats-Vtskottets Betänk and enl 1*5 Cg' 5 Arn Når och hani försäljningar af Spann* mål få till Magazins-Lagrens omsättning» af Allmänna Magazinsinrättningen verkställas. i §. Större försäljningar af Spannmåls-öf* Verskotter böra underställas Kongl. Majus Na. diga pröfning och skälen ti l sådane afyttringar då i underdånighet Uppgifvas. 1 §. När ocir på hvad sätt samt undet hvilka Controllör sådan Spannmål får å allmän, na Auctioner eller efter bestämda priser försäljas, samt Öfver - Styrelsens rättighet att emot Borgen och med eller utan Kanta lemna anstånd med. betalningen, till afsättningens befordrande. - 3 §-. Öfver - Styrelsens åliggande att tillse det dessa försäljningar i möjligaste måtto icke skada eller blifva menliga för enskifta Handels^ Industrien. 6 År t. Öm Brännvins-Bränningen för Magazins - Inrättningens räkning» 1 §. När och huruledes Brännvins - Bränningen tna i Stockholm vanligen verkställas: — Derunder förekommer att Brännvins - Bränningen bör hufvudsakligen ske af Vår-Säd och af sådan Spannmål som tagit skada. Likar/g till Riks.St. Fröt. i$i? i$ig, 157° Stats-Zhskottets Betänk andert! i §. Hvilka åtgärder böra vidtaga» nar flera pä hvaiandra följande goda år göra det nödvändigt att detina handtering till Spannmåls:; öfvers kottens consumerande och Lagrens omsättliing på allt sätt bör forceras. 3 i Ma gazins Inrättningen iijtiter inköriiSfeti af Brännvins-Brännings rättigheten i Städerne Carlscrona och Götheborg. 4 §.
At hindra hwem som hälst, dä han ärligen föder stg, ifrän et fritt ctisponeranäL af sina talander och stt arbete, det mä ste pä hwad sätt som hälst, äfwcn utan at arbeta under nägot skrä eller privrkzieraä näring — och at ej anse den medborgare som för öfrigt lesiyer ostraffeligt säsom tilräckcligt förswarad af sig sjelf, det more stridande emot de grundsanningar hwilka böra leda dem som stifta Lagar för et fritt Folk som het Swensta. Den magt som i progeärst tildelas Föräldrar at kunna ända tik 21 är twinga sina barn i ärstjcnst hemma hos sig, finner jag icke äga nägon grund i den tilgifwcnhet föräldrar äga rätt at fordra af stna barn. Dessutom tror jag detta stadgande wara stridande emot Lipriten af tvär allnränna Lag och förut gällande Författningar hwilka tilläta hwar och en wid is Sr at fiilponera hwad han sjelf kan förwärfwa och at gifta sig wid 18 är. Häruti mäste Lagens mening wara at hwar och en anses wid 15 är hafwa fiispoiitions rätt öfwer stt eget arbete och wid 18 är äga rätt at sätta hushäll. Men bäda dessa stadgande» wore förlorade, om föräldrar kunde twinga sina barn at tjena hos stg til 2.1 är. Ännu mindre grundad finner jag denna rätt hos fosterföräldrar. Ingen rättsinnad lärer uptaga och upfu B 4 fira karn annat än för at deraf dana gode och besked!,', ge mcnniskor, men ej för at derigenom bereda sig en osiri» dig rätt kil bess arbete fbr nägon witz tid. Det ivore af slt bedrägeri det mäst nedriga, at under sten af wälmc» ning uptaga et »värnlöst barn, fbr at deraf bereda sigen lifegen fbr wessa Sr, och det wore en ofbrsigtig om ej orätt, rois Lag som kunde tjena til mante! för et sädant up» förande.
(Fortsättn.) 17 till inköp af inventarier beviljade anslag af 7,300 Ridr, äskat förhöjning af det vid sednaste riksdag anvisade byggnads-anslag, den förre till 30,000 Ridr och den sednare till 100,000 Ridr B:ko, med anhållan derjemte af förstnämnde motionär, dels att direktionen måtte bemyndigas, att särskildt till fyllande af bristen i anslaget upptaga ett amorteringslån af 30,000 R:dr, dels att till amortering af och ränta å detta lån en summa af 3,000 Ridr, allt Banko, måtte anvisas att årligen utgå, intill dess lånet blifvit till fullo betaldt, 101:o. Uti en hos Bonde-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion har Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, i anseende till behofvet af undervisning för det stora antal döfstumma och blinda i riket, hvilka äro deraf i saknad, föreslagit, att medel måtte beviljas för anläggning i Götheborg af ett institut för döfstumma och blinda, samt underdånig framställning hos Kongl. Majit göras, att, sedan behörigt koslnads-förslag blifvit upprättadt, Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta Nådig proposition i ämnet; varande denna motion biträdd af flere Bonde-ståndets ledamöter.
Stus anhållan, som här blifvit ifrågasatt, eller att prygel skulle helt och hållet afskaffas. Jag tror också att, om man blott låter några år gå förbi, så skall prygel af sig sjelf sa småningom dö ut. Hvarje officer, som är nog gammal att kunna påminna sig förh:det för 20 år sedan, måste erkänna, att detta straff, hvarom nu är fråga, då mycket och ojemnförligt oftare användes. Om jag går i mina minnen tillbaka till för 25 år sedan, så kunde efter regeln icke en trupp vara sammandragen, äfven under kortare tid, utan att prygel måste utdelas; nu deremot har det funnits år, då vid det regemente, för hvilket jag har äran vara Chef, icke ett euda slag blifvit utdeladt. Andan bland soldaterna var förr sådan, att prygel behöfdes; men sedan man nu börjat vända sig till truppens ambition och egen hederskänsla, har förh:det betydligt förändrat sig. Att det är motbjudande att anbefalla detta slag af straff och förnärmande för den, som detsamma undergår, är tydligt och låter sig icke förneka, så mycket mindre som truppen kommer till insigt deraf, att det icke är 550 O o 11 29 Maj. en husbonde tillåtet att handgripligen tukta sina tjenare. Detta oaktadt vill jag icke nu med min röst biträda förslaget att helt och hållet afskaffa prygelstraffet, ty ehuru jag vet, att det stora flertalet af manskapet kan genom goda ord ledas nästan hvart befälet vill, så finnas dock individer, hvilka härifrån göra undantag. Dör dessa måste dock ett straff finnas, och jag vet sannerligen icke, hvad som nu skulle kunna remplacera prygel. Arrest är egentligen icke något särdeles straff för den indelta arméen; under vapenöfningstiden förfar man vanligen så, att karlen arresteras, men med tjenstgöringsskyldighet, och det är då endast en obetydlig tid, som han kommer att tillbringa i arresten.
På de skäl, som jag förut haft äran andraga, tillstyrker jag, lill undvikande af ombytlighet i denna lagstiftning, att inga andra förändringar måtte vidtagas i nu gällande 1835 års förordning, än de, som af behofvet oundvikligen påkallas, och får derföre, i denna punkt, instämma uti hvad BondeStåndel föreslagit. 36 Den 17 Mars f. ra. Hr von Rosen: I och för sig sjelft, ar i denna fråga PresteStls beslut hufvudsakligen öfverensstämmande med BondeShs. PresteSt. har beslutal, att ingen får anmäla sig för kortare tid än hela den tillåtna tiden, men derjemte föreskrifvit, att den tillåtna tiden skall inskränka sig till 3 månader. BondeSt. har sagt, att tiden kan utsträckas till 6 månader, men derjemte tillåtit brännvinsbrännare!) att anmäla sig för en kortare lid. I hufvudsaken hafva de förenat sig med hvarandra i afseende på bestämmande af terminen för minimitiden af skatlens utgående. Deremot hafva R. o. Ad. oell BorgareSt. bestämt tiden till en eller flere, t. o. m. tolf månader, så all här äro tvänne meningar, nemi. R. o. Ad:s samt BorgareSt-.s, enl. hvilken minimitiden skulle vara en månad, och de begge öfriga Ståndens mening, enl. hvilken ingen skulle få anmäla sig för kortare tid, än tre månader. Så står saken, och detta ar anledningen, hvarför Utsk:n velat att tre Stånd skulle förena sig. Då Iva Stånd å hvardera sidan yttrat sig lika, tycktes det för Utskm vara mera skäl, att de, som ej beslutat någon inskränkning i tiden, makade sig ihop med den), som bestämt ett visst antal månader. Detta är min öfvertygelse, och jag tror derjemte, att minimum bör blifva en månad, ly jag anser del vara obilligt att tnan skall skatta för tre månader, när man ej vill bränna mer än en. Nu deremot tvingas man att skatta för tre månader, och följden deraf blir, att man äfven nödgas bränna alla tre månaderna.
Skeppare åtnöjer sig med den ersättnings-skyldighet, honom uti frackt-liquiden påföres, (och ett sådant begifvande inträffar icke i andra än, mindre betydliga frågor, der klagomåls-kostnaden jemte tidspillan för den sjöfarande, äger öfvervigten) så kan deremot, elter erfarenheten, Den 3 Marlii, 255 merendels tagas för afgjordt, att de uppkomné större bristerne vid Spannemålens lossning, stadna för Magazinsyerkets räkning, då fråga om ålagd ersättning, dragés i återvinningsväg, under vederbörande .Domstolars, afgörande. Sådant antyder likväl icke något fel å Domaresidan — icke eller någon, rättvisan förnärmande skonsamhet emot Skeppame, emedan de, lika litet sorn Besättningarne, kunna i allmänhet skäligen misstänkas för tillgrepp uti låddningarne; ■ men visserligen är en så olycklig Ställning att beklaga, då, endast gen oni förlust af transporter, Allmänna Magazinslnrätiningen år i 820 förlorade 5g5 tunnor, 29 kappar, och år i&2J, 899 tunnor, 27 kappar diverse Spannemål; derom jag äger säkra verificationer att bilägga. Ett så eftertänklig! förhållande, sorn för ingen del legat inom Lagarnes eller Directionens magt att förekomma eller afhjelpa, banar mig väg tili den frågan: hvarifrån leda sig da desse aldrig upphörande transport-brister, för hvilkas ersättning, all Lagens kraft och den ifrigaste Tjenstemanna-controll är otillräckelig ? och huru skall oredan, såsom uppdagad, kunna afhjelpas? I förra fallet ger jag utan omsvep tillkänna min fasta och på erfarenhet grundade öfvertygelse: att ojemnhetem uti Spannemåls-mätningcn är hufvudoisaken till' alla de transport-förluster, §om hafva uppkommit __ och under ett oför» 206 Den 3 Martil. ändradt skick deraf _ äfven hädanefter skola uppkomma.
Hö in natura Bete för 3:ne Kor. Boställe samt Plantage-jord om 1 Tunnland 12-*- kappland enligt Chartte Beskrifningen. a. Ved-Bokhållare och Materialskrifvare, hvars göromål bestå uti tillsyn öfver alla yttre arbeten, Vedgården, Skogen och Material-förrådet, äfvensom Sprutans vårdande. Bön i penningar 150 100 Lisp. Hö in natura.1 Bete för s:ne Kor. Boställe samt Plantage-jord om 24 Kappeland, enligt Chartte Beskrifning. 1. Kammar-Vaktmästare. Lön i penningar O tn tH 200 Lisp. Hö in natura,” Bete för 2:ne Kor. Boställe samt Plantage-jord om 25 Kappland, enligt Chartte Beskrifning. 1. Slotts-Snickare. Lön i penningar 80 för denna Lön förrättar, Snickaren alla mindre reparationer enligt de föreskrifter honom serskildt lemnäs och allt nytt arbete efter skäliga priser. Lör Torn - Urets uppdragning och ställning bestås nuvaran532 Stats-Utskottets Betänkamlen de Snickaren så länge han vid Kongsgården qvarblifver och, efter dess afgång, Kammar-Vaktmästaren årligen in 90 Bete för en Ko. Boställe med Plantage-jord örn 285 Kappland, enligt ChartaBeskrifning. Gårdsdräng. Fön i penningar 120 Boställe ined Plantage-jord om 85 Kappland , enligt Charta Beskrifning. Fontaineur. Klockaren Ekström, hvilken hittills förrättat denne tjenst , kommer att dermed fortfara så länge han vid Kongsgården qvarblifver , mea efter dess död eller flyttning kommer den samma att bfsörjas af Trädgårdsmästaren , emot en årlig lön i penningar af 60 Slotts-Smed. Bön i penningar 5o Bete för en KoBoställe med Plantage-jord om 16 Kappland, enligt Charta Beskrifning.' Hvaremot han förrättar alla smärre reparationer och allt Stats-Utshottets Betänkanden. nytt arbete efter skälig betalning. 1. Barnmorska.
V i bedja härmed få hänskjuta till edert eget afgörande, hvem af de täflande bäst förtjänat det utsatta priset af 25 kronor vid » Iduns julklappsbasar ». I hafven själfva väl pröfvat ett och annat af det insända till den nyss gångna julen, och vi bedja Eder därför ofördröjligen insända edra röster, med tydligt angifvande af vederbörande signatur, till Redaktionen. H. II. vår förra uppsats hafva vi redogjort för &lt;W1 akademiens kvinliga pristagare. De äro, som vi sett ej många. Akademien har sedan sin stiftelse 1786 till täflande utdelat 53 stora och 19 mindre pris, och af dessa hafva, efter hvad förut visats, endast ett stort och sex mindre tillfallit kvinliga författare. Men akademien har lyckligtvis funnit medel att visa sitt erkännande äfven af förmågor, som ej deltagit i hennes täflingar. V i skulle eljes bland de af akademien uppmärksammade författarinnorna nödgas sakna våra främsta. När en vitterhetsidkare af blygsamhet eller andra orsaker håller sig tillbaka från täflingarna eller hans verksamhet ej fullt faller inom dessas område, kan akademien uppsöka denne och har därvid plägat själfmant öfverräcka sin stora prismedalj eller sin mindre skådepenning i guld (motsvarande det stora och det mindre priset). Denna form af belöning har dock ganska sparsamt användts. Knappt 20 personer hafva utom täflingen erhållit den stora medaljen och ungefär lika många den mindre guldpenningen. Den bland våra författarinnor, som på detta sätt blifvit mest hedrad af akademien, är Fredrika Bremer. Hon hade åren 1828 och 1830 anonymt utgifvit sina » Teckningar ur hvardagslifvet », hvilka väckt akademiens uppmärksamhet » såsom röjande ej mindre snille än tankegåfva samt utmärkande sig genom ett naivt och behagligt uttryckssätt ». Med anledning häraf öfverlemnade akademien 1831 sin mindre skådepenning i guld åt den då 30-åriga författarinnan. År 1844 fann sig akademien manad att tilldela samma författarinna sin stora prismedalj. Det var första gången denna utmärkelse föll på en kvinlig författares lott.
Fartyg, med eller utan destination till Svensk hamn, som inkommer och åter utgår i barlast; Fartyg, som, under resa utrikes orter emellan, anlöper Svensk hamn och der endast a/lemnar medförde resande jemte deras effekter, eller ock endast oflastar gods i annat fartyg för export; Fartyg, som af tvingande orsaker eller till inhemtande af ordres för vidare resa anlöper Svensk hamn och der icke verkställer lossning och icke heller företager annan lastning än af förnödenheter för besättning, medförda resande och fartyg; Fartyg, som i följd af liden sjöskada, hvarom sjöförklaring afgifves, anlöper Svensk hamn och der lossar sin last samt, efter"verkställd reparation, densamma åter intager och utför; Fartyg, som af nyss omförmälda anledning lossar sin last och densamma till större eller mindre del försäljer, då sådan försäljning inskränkes till hvad för bestridande af reparationskostnaderna bevisligen erfordrats; samt Fartyg, som, under resa emellan utrikes orter, i Svensk hamn lossar eller lastar varor till högst fjerdedelen af fartygets lastdrägtighet, för beräk nande hvaraf fartygets skeppshandlingar skola tjena till grund. I alla dessa fall skola dock fartygens skeppare ställa sig till efterrättelse de i Tullstadgan gifna föreskrifter om anmälan hos närmaste tullbetjent äfvensom om märkrullas aflemnande, samt, i tillämpliga delar, jemväl iakttaga hvad i nämnda Stadga finnes anbefaldt rörande uttagande af tullpass. § 8. Å inkommande varor, som enligt taxan förtullas med vissa procent af värdet, bör godsegaren uppgifva inköpspriset med tillägg af assurans, frakt och annan derå använd kostnad, intilldess de till lossningsorten aniändt. Godsegarens uppgift skall, så vidt ske kan, styrkas af faktura och konnossement. Företes icke dessa handlingar, vare tullkammaren pligtig, likasom den i allt fall är berättigad, att genom tillkallade tväune sakkunnige personer låta besigtiga varan och å angifningsinlagan anteckna antingen deras godkännande af det uppgifna värdet eller den tillökning deri, som de anse skäligen böra göras.
Hvad nu sednast angår Hr Printzenskölds påstående, att nabos lösningsrätt borde uphöra, så får jag anmärka att någon motion i detta ämne icke blifvit väckt, och att Utsk. vid sådant förhållande saknat al] anledning eller rättare sagt icke kunnat tillstyrka uphäfvande deraf. Hvad åter angår Hr Cederscliiölds anmärk., så vill jag förklara att den inskränkning i viderbos och nabos lösningsrätt som K. M:t föreslagit, hade LagUtsk. vid förra Riksdagen icke ansett nödig. Utsk. hade nemi. ansett viderbendes och nab o-lösningsrätt böra ega rum oberoende deraf att försäljningen skett till en slägting, men då K. Jl:t i denna omständighet funnit ett binder för bifall till R. Stms beslut, och ansett nödigt att en inskränkning skulle ske till förmån för slägtingar, så ansåg Utsk. med kännedom derom att uphäfvande af bördsrätt i stad högst påkalla dt af allmänna meningen; sig icke böra genom afstyrkande deraf motverka framgången af en lagförändring som allmänna meningen så länge fordrat, utan böra tillstyrka hvad K. M:t föreslagit, helst då antagandet deraf ansågs vara vilkoret för K. M:ts bifall till förslaget. Detta är orsaken, hvarföre Utsk. tillstyrkt den Kongl. Propos. sådan den befinnes. Ått derigenom kan inträffa det fall, som Hr Cederschiöld omnämnt, att om en son vore viderbo i huset och fadren hade sålt det till en broder, sonen likväl icke skulle ega lösningsrätt, kan visserligen icke nekas, men att göra lagen så i detalj, att den skulle medgifva ett undantag för delta särskilda och sällsynta fall, skulle blifva alltför kinkigt; utan anser jag det vara lämpligast alt antaga någon allmän princip, att då man säljer fastighet till en slägting, så uphör viderbooch naborätten. Hvad åter beträffar Frih. af Ugglas anmärkn., så röjer den att Frih:n antingen icke med tillräcklig upmärksamhet genomläst lagen, eller också icke förmått rätt bedöma dess innehåll.
Då denna inlrad under i838—1842 per mediumbestigit sig till 10,848 R:dr, torde densamma kunna förhöjas från dess uti nu gällande Riks-Stat upptagne belopp af 7.000 R:dr till Bih. till R. St. Extra medel och uppbörderj npptogos vid 184 > års Ståts-reglering till 12,000 R:dr. Inkomsten liar väl under åren 18i8 -1842 i allmänhet öfverskjulit denna summa; men torde dock, i betraktande al omöjligheten alt häröfver på förhand uppgöra en säker beräkning, böra utföras till oforändradt belopp 12,000. 25:o J/ilresse-modelj. vid sisllidne Riksdag beräknade till 3,000 R:dr, upptagas, i enlighet med Kongl. Propositionen, Lill . 3,3oo. Summa R:dr 4,44§>43o* Ex!ra ordinarie Inkomster. Ehuruväl det egentligen tillkommer Bevillnings-Utskoltet alt uppgöra och till Rikets Ständer afgifva förslag, rörande dessa inkomsters beräkning, har Stals-Utskottet likväl ansett sig böra, på sätt vid föregående Riksdagar egt rum, i sammanhang med beräknandet af Siats-Verkets ordinarie intrader, tillika uppgifva beloppet af de medel, hvilka under benämning af Extra-Ordinarie inkomster förmodas kunna, i händelse de för desammas utgörande nu gällande grunder icke undergå någon väsendtlig förändring, vara all påräkna. 26:0 Sjö! ull s-medlen beräknades vid 1841 års Stats-reglering för år 184a och följande år till nedannämnde belopp: Statsverkets nettoinkomst 2,428,000. — ■— Tullverkets aflöningsoch ornkostnads-stat' 562,000.
Den 5 Juni 1841 anhöllo Rikets Ständer, »för att i möjligaste måtto påskynda ett snart införande af decimal-systemet för Rikets mått, mål och vigt», att Kongl. Maj:t täcktes låta genom Dess Vetenskaps-Akademi utarbeta en kort handledning i ämnet, med komparativa tabeller, och anbefalla vederbörande undervisnings meddelande i folkskolorna, ifrån år 1842, om det nya på decimalräkning fotade systemet, samt att så snart någon allmännare kännedom derom kunde anses vara spridd, Kongl. Maj:t måtte, dock sednast inom 10 är, låta utfärda nådig Författning om det nya systemets antagande till efterlefnad; och efter det Kongl. Maj:t, under den 15 Juli 1841, åt Vetenskaps-Akademien uppdragit att utarbeta en för allmänheten lättfattlig och med komparativa tabeller försedd afhandling i berörde ämne, hvilken sedermera borde Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning underställas, begärde Rikets Ständer ytterligare uti underdånig skrifvelse den 22 Februari 1845, att sedan den handbok, hvilken bemälde Akademi fått sig uppdraget att utarbeta, blifvit färdig, Kongl. Maj:t mätte anbefalla vederbörande, att undervisning i folkskolorna blefve meddelad uti det nya systemet, och att så snart en allmännare kännedom derom vore spridd, Kongl. Maj:t täcktes låta utfärda Nådig Författning om dess antagande till efterlefnad, frän den tid Kongl. Maj:t kunde finna lämpligt bestämma. 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, A?.'o 6'2.
Jag måste således qvar-. hlifva vid min anhållan om återremiss, synnerligast som, derest R, o. Ad. bifaller betänk, R. o. Ad, derigenom sanQtionerat en oriktig uppfattning af R, St;s beslut. Den nu föredragna 4-'de punkten återremitterades. Ånyo föredrogs Gr. v. Fersens d. 16 dennes på bordet lagda motion derom, att R. St. må besluta en underd. skrifvelse med anhållan, det K. M. täcktes till nästa riksdag låta utarbeta och för R. St. framlägga, till den behandling 87 § Reg.F. föreskrifver, förslaglill reglemente för Provincialständer, hvilka hvarje år borde i länets residens sammankomma och afgöra sådana frågor, sorn röra provinsens, ceconomiska angelägenheter. Gr. Horn, Claes Fredr.: I följd af den af Gr. v. Fersen väckta motion vågar jag hemställa, om icke R. o. Ad. skulle äfven finna lämpligt att, vid handläggningen af denna fråga, utsträcka den till ett ämne, som med densamma halden närmaste gemenskap. Frågan är af constitutionel egenskap, ty man kan icke bortraisonnera, att frågan örn Landtständer icke är en privat inrättning. Den har en större omfattning, rörer landets constitutionella förhållanden. Jag tror, alt sådana Ständer skulle, såsom en utbildad rnunicipalinrättning, vara af oberäknelig nytta; men jag tvekar ej att yttra, att med den opinion, sorn för närvarande äger rum, stödjande sig vid de förhållanden, som finnas, nemi. vår Nationalrepresentation, detta förslag icke skulle med särdeles begärlighet omfattas, utan fruktar jag, att förslaget Pen ai Oc t ober. skulle misslyckas, hvilket vore illa.
Under åren 1855—1857 belöpte sig införseln deraf i medeltal till 2,25o centner årligen, vexte under 1861—1863 till 3,524 centner pr år och har under 1864 uppgått till 2,551 centner. I samma mån införseln af utländska messingsartiklar ökats, har den inhemska tillverkningen deraf blifvit nedtryckt. Så har, enligt tabellen litt. B., den för afsalu ämnade tillverkningen vid det förutnämnda bruket minskats: a) Af trådband och lattun från 835 centner årligen under 1855—1857 till 732 centner under 1858—1860, och ytterligare under 1861—1863 till 543 centner årligen; b) Af messingstråd ifrån 679 centner under 1855 —1857 till 398 centner under 1858—1860 och ytterligare 1861—1863 till 313 centner årligen, således till mindre än hälften af hvad den under förstnämnda triennium utgjorde; c) Beträffande tillverkningen af marinmetall under 1864 har den Svenska fabrikationen endast att sätta 878 centner emot de 2,551 centner, som från England under samma år blifvit införda, oaktadt de Svenska fabrikanterne rigtat sina största ansträngningar på höjandet deraf. Det lager af Svensk marinmetall, som förut hållits i Göteborg, har ock derföre under sistlidet år måst indragas. Låtom oss tillse och öfverväga orsakerna till detta resultat och hvarföre 88 Motioner i Preste-Ståndet 1865. N:o 57. en täflan af den Svenska industrien på detta område med den Engelska blir omöjlig, derest icke en skälig tullsats jemnar förhållandet. Dessa orsaker äro väsendtligen följande: l:o Den Engelska fabrikantens större kapitalstyr k a. Denna skänker honom flera hufvudsakliga fördelar framför den Svenske fabrikanten. Den första af dessa fördelar är: förmågan att drifva tillverkningen i ojemförligt större skala.