Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af väckt fråga otn lindring i Rustningsskyldigheten uti södra delen af Bohus Län. tran Stattoch BevillningsUtskottm; Af den 12 sistlidne Augusti; sijaia8» nafe N:o 413. Angående vackt fråga om KronoUtskyldernas erläggande in natura* samt nedsatt: Bing af Bevillningssprocenteö å fastigheter inom Blekinge. Af den 7 sistlidne Augusti i N;o 414. Öfver väckt motion om Kronotitskylders liqviderande medelst så kallade Conpons. Från Lagutskottet, Af den 7 sistledne Augusti: N:o 143. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående yrkad ändring i 17 Cap. 2 Den | September c, m% §. RätfegångsBalken och Kongl. Förordningen den a8 Junii 1798. Af den 12 sistlidne Augusti: N:o 145. I anledning af gjorde tnmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande om LagmansRätternes afskaffande. Frän Lagsamt Allmänna Besvärs• och OcconomieUtskotten: Af den 7 sistlidne Augusti: N:o 146. I anledning af gjorde anmärkningar vid LagUtskottets förut meddeldte Betänkande, angående väckt fråga, att alla s& väl af Allmänna Lagen föranledde Edgångar, *om andre uti serskildte författningar föreskrifne Edsformulairer, må varda granskade och rättade uti de delar, der felagtigheter kunna förefinnas. Af den 13 sistlidne Augusti: N:o 147. Angående mätningssättet af Hö och Kohl. N:o 148. Om SjöLsgens öfverseende m» m. Ut Supra. S. D.
Handy hos Ridder skåpet och Adeln: att den härå föreslagna tullen, 5 R:dr %, kunde vara lämplig, om förbud stadgades mot införsel af alla släta taftsband, till och med 1 tums bredd, men i annat fall borde denna tull höjas lill 25 procent eller 7 R:dr 24 sk. W; och inom Preste-Ståndet: att sagde lullbelqpp borde ökas till 25 procent eller 7 R:dr 24 sk. per W. B arky Ek-, inom Borgare-Ståndet: att värdet derå, 2 R:dr, och följagtligen jemväl tullbeloppen, 6 sk. vid inoch 24 sk. tunnan vid utförsel, vore för höga. Hecji i Tunnor, hos Bonde-Ståndet: alt den till 3 R:dr föreslagna införselstullen borde nedsättas till 1 R:dr, Sfen, Hvalfisk-, oarbetadt etc., hos Borgare-Ståndet: alt, i stället för den af Utskottet antagna redactionen ”oarbetadt, klofvet eller spjelkadt," det borde heta: Körder eller S Winger. Andra slag ? oarbetade, i Borgare-Ståndet: dels att nuvarande utförselstull, i sk. Utö, borde bibehållas, dels den af Tull-Comil.éeu föreslagna, eller 3 sk., antagas, dels 8 sk. och dels 16 sk. Utb desamma åsättas, eller ock att de måtte till utförsel förbjudas. Bleckslagare-Arbeten , hos Bonde-Slåndet: alt nuvarande tullbestämmelse derå måtte bibehållas. Blodig lar , inom Borgare-Ståndet: att de blifvit åsätta för högt både Värde och utförselstull, helst de förut varit tullfria och deras inköpspris i första hand ofta icke uppgår till mera än den föreslagna lullafgiflen. 16 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N\o 30.
— Beträffande åter Sekund-ChefsEmbetets vid Andra Lif-Gardet anförande om behofvet af Tvätthus och Krutförvaringsrum m. m. instämmer jag uti Chefens för Ingenieur-Corpsen mening, att dessa smärre anläggningar eller förändringar först kunna komma i fråga, när den nya strandgatan nedanför kasern-tomten blifvit utförd; äfvensom jag, lika med Sekund-Chefs-Embetet och Krigs-Kollegium, anser lämpligast att med pröfning af frågan om förändring af manskapets sängar och sängservis må anstå, till dess kokhus-byggnaden blifvit färdig och till regementet aflemnad. — Det extra anslag, 6om jag i följd häraf i underdånighet hemställer nu måtte hos Rikets Ständer begäras, utgör således, jemlikt Krigs-Koilegii här ofvan upptagna förslag, 408,940 R:dr 7 4 öre. 8:o. Arrestlokaler vid Indelta Arméen. Krigs-Kollegium har, uppå min anmodan, till Eders Kongl. Maj:t inkommit med underdånigt Betänkande i afseende å de åtgärder, som vore att vidtaga för arreststraffets fulla tillämpning vid indelta Arméen i anledning af Kongl. Förordningen den 29 Mars 1859, angående förmanskap och extra-judiciel bestraffningsrätt vid krigsmagten.
Preste-Ståndet den i4 Borgare-Ståndet den i4 Eonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående lindring i tiondeoch räntegifvares skyldigheter. (Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskms Uti., N:o 100). S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betragtande förekommit, dels att räntors och kronotiondens anvisande till löntagare, inrättningar m. fl. medföra for räutegifvaren högst väsendtliga olägenheter, enär den räntetagare tillagda rätt att få de räntepeisedlar, som kunna uppsägas till leverering, forslade ända till 8 mil inom de noria Länen och till 6 mil i Rikets öfriga provinser från räntegifvarnes hemvist, lemnar räntetagarne tillfälle att fordra en serdeles hög lösen, som räntegifvarne, för att undvika forslingsbesväret samt öfriga svårigheter, hvilka med levereringen in natura kunna vara förenade, vanligen mäste underkasta sig, dels ock att dessa olägenheter visat sig ökade i samma roon, som hemmansegare och åboer inom en och samma socken äro till räntornas utgörande indelte på flere löntagare. Till lindring i räntegifvares besvär, har visserligen blifvit genom gällande Författningar föreskrifva, att räntetagare ej må anvisa räntegifvare till sådana levererings-stälieu, dit man icke annorlunda än på obanade och okända vägar färdas kan, samt att tionde och räntetagare böra iagttaga, att bönder i en och samma by, äfvensom, så vidt ske kan, grannar och nästgränsande hemman blifva till ett och samma levereringsställe anvisade; men den lindring, som med dessa föreskrifter är vorden åsyftad, torde på många ställen, i anseende till serskilda förhållanden, icke komma vederbörande till godo.
1 å anslaget till Riddarholmskyrkans iståndsättande . .. i,o33: 5. 4'. å anslaget för de numera indragna Ullsorterings-anstalterna i Götheborg och Malmö 2,348: 42- 5. t ,3 I0 Utgörande, efter dessa afdraga de utaf Riksgälds-Kontoret, med anledning af 1841 års extra Statsreglering, före of vannämnde dag, verkställda utbetalningar R:dr 2,806,499: 32. 5. Enligt det för Riksgälds-Kontoret nu gällande Reglemente, har Riksgälds-Kontorel fått sig ålagdt att ytterligare, i stadgad ordning, tillhandahålla och utbetala här nedan uppräknade, vid samma Statsreglering beviljade och nyssberörde dag i Kontoret innestäende anslagsoch lönesummor, nemi. a) Återstoden af extra stats-anslagen för fängelsernas ombyggnad eller förändrade inredning R:dr 885,179: 17 11. b) Dito dito för upprensningen af Luleå och Liusne-elfvar 2,566: 32. — c) Dito dito för hamnbyggnaden vid Wisby 19,000: d) Dito dito för omläggning och förbättring af allmänna landsvägarne .. 79,831: 8. — af hvilken summa Kongl. Maj:t, enligt Fullmäktige, före nuvarande Stats-revisions början, tillhandakomna nådiga Bref, disponerat: Transport; 986,577: 9. 11. Återstående extra statsreglerings-utgifter. 32 Transport: för ett vägförbättrings-arbete inom Stockholms Län R:dr 3,58o: —• — „ ett dito inom Skaraborgs Län 2,170: —• — „ ett dito inom Kronobergs Län 2,000: „ 3 dylika arbeten inom Elfsborgs Län 18,668: /p. — „ 2 dito inom Gefleborgs
Sandstedt från Jönköpings län föreslagit, att Westra härads vägoch brobyggnadsskyldige hemmansinnehafvare måtte lemnäs rättighet att, såsom bidrag till underhållet af en i sednare tider anlagd bro öfver sundet å egorna till hemmanet Hallsnäs i Ramquilla socken och nämnde härad, få framgent använda den af berörde hemman utgående mantalsränta. Vid sednast hällne riksdag väcktes af samma riksdagsfullmägtig enahanda motion, hvilken af Rikets Ständer då afslogs; och som några förändrade omständigheter, hvilka kunna föranleda till bifall derå, sedan dess icke inträffat, hemställer Utskottet, att motionärens nu gjorda framställning måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 4 Februari 1848. STOCKHOLM, Ecksteikska. Ank. till Eocp.-Utsk. den 5 Febr., kl. 2 e. m. Utlåtande, angående Fältkamereraren H.
Beträffande åter den i afseende å löne-tillökningen för de 6 äldste Professorerne gjorde framställning; så är hvad Kongl. Maj:t härom föreslagit — - genom votering i Förstärkt Stals-Ulskott — bifallet, på sätt nämnde Utskotts Memorial N:o 33p, 3i:sta voteringen, utvisar; och inhemtas af det Stats-Råds-protocoll, hvarpå Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition är grundad, att, sedan det blifvit hegardt, ifrån Upsala Universitet, Lill löneförhöjning åt Professorerne i de verldsliga Faculteterna, Bibliothekarie» och Räntmästaren, äfvensom åt Professor Ka/seniamiSj intilldess löne-regleringeu inom Theologiska Faculteten kunde blifva fullbordad, 3oo R:dr för hvardera, samt ifrån Lunds Universitet till löne-förhöjning åt de 6 äldste Professorerne ifrån 3oo till 35o tunnor spanmål, eller 5o tunnor för hvardera, har Kongl. Maj:t i Nåder beslutat, alt af Rikets Ständer äska, för hvarldera Universitetet, lill löneförhöjning för de 6 äldste Professorerne, 3oo R:dr för hvardera, eller tillhopa 1,800 R:dr, som, tillika med de till löneförbättring och understöd för yngre Academiske Lärare begärde i,5oo-R:dr, utgör det i voteririgs-propositionerne upptagne belopp af 3,3oo R:dr. Då häraf utvisas, att afsiglen icke varit atL löne-1 i 1 lök n i lagen skulle tillgodokomma andra Professorer, än dem, som åtnjölo de uti uppgifteine ifrån Universiteten beräknade lönevilkor, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer mätte meddela den förklaring, att den för de 6 äldste Professorerne vid hvarldera Universitetet beviljade löne-tillökning af 3oo R:dr icke må åtnjutas af dem, sorn, jemte Professors-lön, tillika innehafva praebendeö, Stockholm den 5 Januari 1 84r• STOCKHOLM, Kongl.
Hvad angår Frih. Boyes anmärk»., att kungörelsen möjligen kunde komma presten tillhanda morgonen samma dag sockenstämman skulle pålysas, sä lian jag icke annat än instämma deruti, att det kunde vara omöjligt att om sockenstämman hinna underrätta sockennämnden; och derföre skulle jag önska, att vid sådan händelse sockenstämman icke komme att hållas den danea, utan uppskjöts till påföljde Söndag, derest icke ledamölerne i sockennämnden i alla fall vore tillstädes; ty jag anser sockennärnndeu, som är i tillfälle att lemna behöfliga upplysningar, nödvändigt böra vara närvarande. Beträffande Hr von Rosens anmärka. rör:de afgifters bestämmande vid sammankomst af deputerade från flera socknar, så medgifver jag visserligen, att, då föremålet för sammanträdet på förhand är kändt, deputerade kunde erhålla nödiga instructioner i afseende på beloppet af den afgift, som de å socknarnes vägnar äga att bevilja; men då under öfverläggningen kan upplysas, att deri communala angelägenheten, för hvilken sammanträdet erfordrats, är af vida större vigt än sockenbperne föreställt sig; så vore det icke rätt att binda händerna på deputerade oell hindra dem att bevilja en efter behnfvet lämpad afgift. Sådana vigtiga förslag kunna icke inia af den brådskande art, att en månads eller i4 dagars uppskof kan mia af någor» särdeles betydenhet; och jag vidhåller dirföie delta hänseende tillstyrkt. Frih. Hamilton, Hugo: Flere värde ledamöter hafva behagat framställa åtskilliga anmärkmr emot Utsk:ns förslag till redaction af 4 §:n • denna lag, åsyftande hufvudsakligen att förekomma öfverrumpling och omogna beslut. Till en början måste jag beklaga, att dessa anmärkn:r icke blifvit afgifna vid älerremissen af betänk., då de kunnat hafva blifvit af Utsk:n pröfvade, och de förändringar vidtagna, hvartill de kunnat anses böra föranleda. Ehuru iag Den 8 Mar» f. m. iG3
Resolutionen den 2 December 1746, såsom ersättning för ofvanberörde nybyggnadsoch reparations-skyldighet vid Näs kungsgård åtnjutit, vid innevarande års början upphört, anser Kongl. Maj:t det vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att berörda skyldighet från och med sistnämnda tid äfven kommer att upphöra: och tinner Kongl. Maj:t, i afseende på öiriga förslag och föreskrifter, hvilka Krigsoch Kammarkollegierna i sammanhang härmed framställt, ej skäl till annan anmärkning, än att, då underhållsoch nybyggnads-skyldigheten, efter nuvarande arrendetidens utgång, skulle öfverflyttas på blifvande arrendatorer, mot ersättning till Dalregementets Lönings-direktion för härigenom möjligen uppkommande nedsättning i arrendesumman, någon framtida jemkning af nu föreslagna ersättningsbelopp icke synes vara af nöden. På grund häraf och med afseende ä hvad vederbörande för öfrigt i detta mål upplyst och anfört, vill Kongl.
Orsaken hvarföre restrictioner, eller sladganden i afseende på bränvinspannornes och rörens form o. s. v. nu måste 430 D e n i Juli e. m. finnas, är tyvärr den, att R. o. Ad. och de öfriga Sl:n oell äfven Utsk:n, har frångått en rationel beskattning och rationel författning om bränvinsbränning och bibehållit det gamla systemet, att genom vissa stadganden inskränka och reglera hvad som borde vara fritt, När man likväl ingår i detta system, så mäste man vidare fullfölja det i sina detaljer, och icke rätta dessa efter ett annat, som eljest vore riktigare, men som icke passar in i det oriktiga system, som man ifrån början antagit. Man måste gä i samma riktning med detalj-reglorna, som med reglor hvarigenom man grundlägger författningen. Derföre anser jag det icke vara lämpligt eller rikligt, att, på sätt Hr von Hartmansdorff nu sednast nämnt, öfverlemna allt sådant ät den enskilda omtankan hos näringsidkaren. Då följer häraf hvad som hittills varit förhållandet, att författningens resultater blifva helt annorlunda än man hittills önskat dem och missbruket blir mängfaldigare än tillförene. I afseende pä ängrören, sä har jag sett, när de äro betydligt vida, så fylles panna hatt och rör med mäsk. När sedan atledningsrören tillsättas, så kunna de tagas der och utbytas emot högre anstalter, hvarigenom man förekommer den öfverkokning, som Frih. Raab omnämnt. Detta hindras likväl i betydlig mån om rören i sin diameter blifva inskränktare, hvarföre jag ännu bibehåller min mening. Hr A p o 11 o f: Jag instämmer fullkomligt med Hr von Hartmansdorff derutinnan att dessa små detaljer egentligen icke borde tillhöra lagstiftningen, men jag vet icke huru jag skulle kunna komma ifrån dem. Producenterna tvinga lagstiftaren att göra restrictioner genom deras ideligen förnyade uppfinningar att eludera författningen. Hvad vill lagstiftaren göra deremot?
Nederlags rätten, sou» Ridd, 0. AA, Prat, N;e 77. 7g, Den 28 Juni. försigtigheten ej tillät att lemna Wigby , och om hvars erhållande ansökningar inkommit ifrån större delen af Rikets, Stapelstäder, blef likväl ej, utom dem, som ägde den förut, beviljad till andra än Landskrona, i anseende till dess förträffliga hamn och lyckliga läge; men NedeilngsResolutioner beviljades åt åtskilliga orter, för att utröna på hvad ställen handelsrörelsen heidst skulle samla sig, samt derefter kunna lätta de friheter, som kunde en sådan ort beviljas — Den så mycket klandrade tillåtelsen , hvilken om hösten 1812 blef Götheborg gifven, att förtulla manufacturerade born ulls -varor, var, som vi håfve sett, en följd af Rikets Ständers uttryckligen i detta ämne bestämda önskan, och var^tvifvelaktigt ett försök, att utröna verkan af denna allmännare För-' tullningsfrihet, hvarom hos Riksens Ständer fråga äfvenledes uppstått. Afsigten är tydligt uppgifven, att vidare utsträcka denna tillåtelse, sorn dessulym, i ögnablicket då den gafs, hade särskilta både politiska och commer cielia anledningar, och sorn icke medgaf Förtullninc gen, utan med 20 proceit af varans värde efter factura. TullTaxorna omarbetades och förslag dertill uppgjordes; men osäkerheten både i anseende till den politiska och den commerciella ställningen; dessa årens krigiska företag; de mångfalldiga behof, som derutaf uppkotnmo, och isynnerhet den stora angelägenheten, att icke göra något som 1 dåvarande ögonblick kunde synas mindre vänligt emot en af våra förnämsta allierade, gjorde att dessa Taxor icke blefvo utfärdade. Det hade ock-1 Den 2 8 Juni. så, måhända, varit vida mindre båtande, än man föreställt sig. Det är lätt art göra upp en calcul, då man antar en gifven qvantitet varor och en gifven Taxa; men det är ej lika säkert, att Utslaget i verkligheten svarar emot en sådan uträkning. Det är i sådana fall, som
Hr Frih:n har påstått, att fortsättningen af jernvägarne skulle göras med inländska kapital. Det är detsamma som att säga, att man icke vill hafva några flera sådana, och jag anser det vara mycket olyckligt att nu söka hopsamla de små kapitaler, som kunde finnas, för detta ändamål, ty de behöfvas mer än väl för industrien i allmänhet. Det är ganska ledsamt, att den värde Frilun söker skrämma så många; men jag för min del tror, att vi för närv:de äro i en ganska lycklig ställning. Om vi taga de nya taxeringsvärdena och jemföra dem med skulderna, äfven om vi upptaga dem till 300 millioner, så hafva vi ju enorma tillgångar. Hvad särskildt Skåne beträffar, så är denna provins intecknad för 30 millioner med ett taxeringsvärde af 340 millioner, och har således en behållning af 310 millioner. Så är äfven förhållandet i andra provinser, och kan man kalla det en dålig ekonomisk ställning? Våra obligationer stå äfven ganska fördelaktigt i jemförelse med många andra rikare länders. Jag vill icke längre upptaga det Höglofl. Ståndets tid, men jag har blott velat till besvaring upptaga några af de anförda satserna. Åtskilliga ledamöter tillkännagåfvo sitt bifall härtill. Gr. Anckarsvärd: Jag har blott begärt ordet för att ut tala min förbindelse för Frih Raabs mig gjorda tillrättavisande, att den utländska skulden skulle vara 100 millioner. Jag tror ganska väl att han har rätt deri, att den utgör 200 millioner, om icke mera. Hvad Hr Tornerhjelms yttrande vidkommer, vill jag icke ingå i någon vederläggning deraf. Det tyckes instämma allt för mycket med de rådande åsigterna. Dock kan jag icke undgå att göra en anmärkning, nemi. att man kan ega en ganska betydlig egendom och likväl nödgas att, i följd af skuldsättning, gå från densamma, och det vore bedröfligt om Sverige skulle blifva tvunget att afstå sin jord åt utlänningar. Frih. af Ugglas: Det är icke min mening att vid detta tillfälle ingå i någon detaljerad undersökning af Gr. Anckarsvärds och Frih.
Maj:ö förordnad, dels igenom Medborgares förtroende wald, till förwalkning af ett sä betydeligt och för Riket gagnande Werk under Fullmägtiges upstgt i RiksgäldsConloiret, dä Dirertiyn inför Kongl. Maj:t och Delägarne ärligen gör redo för sin förivaltning, vch desi räkenskaper ärligen af walde Revisorer granskas, och desse räkenskaper hitkils altid warit i den ordning att någon grundad anmärkning sällan ägt ruin. Dä jag nu tillstyrker att widare utläningar stola uxhöra, är min tanka, att de redan af BrandförfäkringsWerket gjorde utläningar förblifwa oförändrade; pä sätt förstrifningarna innehalla, och att ingen fräga om deras inkräfwande kan aga rum, sa länge Debitor fullgör sine skyldigheter, och full säkerhet ar för penningarne, men sä snart nägra penningar inflyta böra de såsom Wcrkets öfrige medel r RtksgäldsContoiret insättasoch förräntas. Skulle dessa mina tankar af Högwälborne Herr Grefwen och LandtMarstalken samt Högloft. Ridder stapet - 8t>4 Den i8 Nsvember. skåpet och Adeln blifwa gillade, följer deraf, akt underdänig anhållan afgär til! Kongl/Maj:t om up« hafwande af Kongl. Kungörelsen af d. 22 Augusti 18«8 i den delen som angar penningars utlänande till private Personer af BrandförsäkriygsWerket med hwad dermed gemenffap ager, hwilket allt Högwälborne Herr Grefwcn och LcmdtMarstalkens sam! Högiofl. Nidderstapet och AdelnS högtuplysta ompröflvande ödmjukast underställes. Aerrr 8trLIe, dlils ^Vilkelm. Fragan tyckes nu egenkeligen wara derom, huruwida RiksgäldsContoiret bör betala ränta för BrandförsäkringsFondens medel under den tid-densamma ännu.i Conkoirek kan komma att innestå.
Nämna vi nu, jemte allt detta, det särdeles väsendtliga, att han ofta lyckades i situationerna lägga mycken komisk kraft, och på sina taflor anbringa månget med trefnad igenkänneligt drag ur svenska folklifvets natur och seder: så må vi ej förundra oss öfver den ofantliga gunst hos sin samtida theater-publik, hvaraf han var i besittning. Den svek honom ytterst sällan: och förmodligen blott en enda gång så långt, som vid uppförandet af ”Den tokroliga natten, eller Lyckan står de djerfve bi”, – en komisk opera, om hvilken StockholmsPosten (1792, N:o 13) berättar, att den blef ”uthvisslad”; en här i landet (säger denna tidning) ”alldeles ny händelse”. Deremot finna vi, att t. ex. ”Skärgårdsflickan”, tryckt 1789, kort derefter gafs för nittonde gången, och att ”Kronfogdarne”, som första gången uppfördes den 12 September 1787, redan den 4 Mars 1790 uppfördes för den femtiondefemte. Icke utan skäl knotades och bannades understundom Recensenterne öfver hans alltför stora popularitet, och varnade så väl allmänheten, som honom sjelf, för hans oarter; men bägge två slogo förmaningarna lika obekymradt i vädret, och fortforo att tillsammans roa sig af hjertans grund. Icke heller uraktlät han, att uppvakta sin principal, ”den vördade Allmänheten”, med de oinskränktaste betyganden af tacksam underdånighet. Exempelvis må jag ur företalet till ”Mor Bobi och Skolmästaren” anföra följande ställe: ”Om denna nya lyriska komedi vinner det smickrande bifall som de förra, så har jag vunnit mitt ändamål. Det är detta bifall, denna ovärderliga ynnest utaf både Högre och Lägre, som har uppmuntrat mig ... Åskådarnes nöje och välbehag har varit mitt enda ögonmärke. Jag vill alltid göra mig en ära af att säga med en utländsk författare: Le Public seul est aujour d’hui mon étude, mon Dieu, mon Père. C’est lui seul que je crains, que je respecte.
Jag för min del är af den öfvertygelse, att de penningar icke äro bortkastade, som för onödigt tryck i denna väg utgifvas, endast för att få bibehålla de få blad deraf, hvilka man vill utesluta, men som för framtiden äro af stor Den 4 Juni f. m. vigt för nationen. Yi hafva haft tider, då man förbjöd tryckningen af riksdagsprottn, och vi hafva sedan haft en tid, då de väl blifvit tryckta, men icke så fullständigt, som de vid tillfället varit förda, utan i det skick, hvaruti de blifvit efterlemnade. Jag kan icke förmoda annat, än att det med lätthet skulle kunna så organiseras, alt man skulle kunna få öfverläggningarna hastigt ufskrifna och af ledamöterna justerade. Dervid är naturligt att denna justering med noggrannhet måste verkställas, ty eljest kunna våra yttranden möjligen blifva behandlade med samma partiskhet af stenographen, som man nu beklagar sig öfver hos lidningarnes referenter. Jag anser det således, om våra yttranden skola i en tidning intagas, vara alldeles oundgängligt, att de förut samtligen blifva justerade; men sedan våra samtliga öfverläggningar på det sältet blifvit till trycket befordrade, skulle man deremot naturligtvis icke behöfva någon särskild tryckning af prottn, och den tillökning uti kostnaden, som dervid uppkom genom det större antal exemplar, som derigenom erfordrades, skulle blifva högst obetydlig. Bladets vohlmer skulle blifva af samma antal som prottn nu. Jag har hört Hr Rosenblad framställa den åsigt, att om den kostnad, som nu användes till tryckningen af ii o till 60 volumers proh, i stället användes för litterära ändamål, sedan blott ett urval af discussionerna blifvit tryckt, så skulle derigenom en större vinst för samhället uppkomma af dessa penningar. Jag har intet emot, att, då tiHgångarne sådant medgifva, man lemnar bidrag till litterära samlingar; men jag bestrider och kommer alltid att bestrida allt urval ur våra förhandlingar. De exempel af oskick, som någon gång kunna inträffa, uro nyttiga alt känna, och hvad som dervid föregått skall varna för hvad som komma skall. Frih. Raab: