Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Månne det ej vore bättre, att tillåta er. person att från hvad ort som hälst skaffa sig en Gesäll, som gör ett skickligt arbete. En Mästare kan på andra vilkor icke anskaffa goda och säkra arbeten, ock han. kan ej eller lemna köparen försäkringsbevis om arbetets duglighet. Sedan Herr Ribbing förenat sig uti bifall till 2 Momentet af denna §. anhåller jag, att äfven första Momentet må godkännas, och .att således hela §. framställes till Ridderskapets och Adelns bifall. Herr Cederschjöld: Till hvad Friherre Cederström anfört skall jag anhålla få lägga några ord. Man har här sagt, att det icke vorerådligt, att tillåta en Mästare att taga i sin tjenst Gesäller i sådane yrken, som han ej förstår. För min del skulle jag tro, att det må blifva Mästarens egen sak, om hail'låter en sådan Gesäll fuska bort sin för - 5j6 Den 12 November c. m. tjenst oclt reputation. Dessutom får jag fråga: om det icke är omöjligt tillexempel fölen Sadelmakare eller Vagnmakare, att bestämma någon tid, när en vagn kan blifva färdig, eller sjelf ansvara för bela arbetets duglighet, så framt honom ej tillätes alt disponera flere slags Handtverkare? Hvad åter angar senare momentet, så bar Herr Hjerta klandrat det, och till skäl derföre anfort sin utrikes för värfvade erfarenhet, att förenade handtverkerier icke äro nyttige utan snarare skadlige för Haudtverkarne sjelfva. Om så är, så tror jag, att man icke behöfvér befara, att Bolag här skola bildas, för att bedrifva särskildte handtverk, helst man hos våra Handtverkare icke synes hafva skäl att befara några olyckor af samhällighet och dristighet i företag. Här har äfven blifvit yttradt, att en person med capitaler skulle kunna förlägga liela fabriker.
N:o 5' i3 till Lag-sarnt Allmänna Besvärsoch OecoinieUtskot en remitterat ett af Riksdagsfullmägtigen från Hallands Län Anders Svensson till Ståndet ingifvet memorial, af innehall, att, ehuru hafvet och de vaxter, sorn från hafvet genom stormväder uppkastas pä landet, isynnerhet hafs-tång, icke kunde, efter Molionairens tanka, vara att anse såsom nå. gons enskilda tillhörighet, helst den längst utmed stränderne liggande landsträckan , till minst 20 famnars bredd, alltid blifvit betraktad såsom en Allmänning, der hvar och en af Allmogen egde rättighet att hafs-tång uppliemta; så hade likväl åtskillige hemmans-innehafvare i Halland, hvilkas egor gränsa mot hafvet, företagit sig att göra förenämnde rättighet Allmogen stridig; i anseende till hvilket förhållande Anders Svensson funnit sig föranlåten hemställa, om icke alla de hemmansegare, som förut haft tillstånd att bortföra hafs-tång, måtte dervid varda bibehållna,' och inga förbud deremot utfärdas, innan Allmogen inom hvarje Härad eller Län blifvit hos Konungens Befallningshafvande i äair net hörd, Detta hafva Utskotten i öfvervägande tagit. Och ehuru, Utskotten veterligi, icke något serskildt stadgande finnes för bestämmandet af dispositionsrätten öfver den hafs-tång, sorn på hafsstränderne af vågorne a 4 Lagsamt Allm. Eesv. 6. Oet, Utsk. Uti.
BorgareStåndets beslut, rörande denna HandtVerkerivara. or 0 Pipskaft a - 5 25 50 Dito Dito 50 Plogar ■ * «, £ 25 5° Enahanda förhållande anser Utskottet här jemväl böra ega rum. 1 50 Poineranser RorgareStåndet derifrån afstån . ■ ■ •S — M W.mn..-». Enligt Utskottets Förslag. Enligt H. Ridderskapets och A. delns Beslut. Enligt Vallon.BorgareStåndets Beslut. Jemnknings Förslag. Inkommande, a c/ä CJÖ ft> 3 aT Inkommande. Utgående. w 3 *• Inkommande. d av pjo O) 3 a Porcéllain oäkta alla slag 50 25 Oäkta Porcellaine tillverkas till erforderligt behof, och kan Utskottet sålunda ej tillstyrka, att dess införsel underlättas genom nedsatt Tull 1 1 > :5o Qvicksilfver eller Mercurius 20 10 Såsom oumbärlig, dels å Apotheken, dels vid bedrifvande! af vissa Fabriker och slöjder, tillstyrkes bifall till nedsättning af Tullen å Qvicksilfver, hvarom de öfrige Stånden jemväl torde sig förena i !„ i Qvercitron bark a 20 2 5 Anledning till rubbning af trenne Stånds beslut rörande denna vara förefinnes ej, hvarföre ock torde Vid Utskottets beslut få förblifva. 1 >. 80 ( Rhabarber-pulfyer 1 5 / 2 5 o . • A detta nödvändiga medicinal $ finner Utskottet sig ej kunnä föreslå en förhöjd Tull, utan hoppas att Väliofl.
Från Ridderskapet och Adeln har till Utskottets handläggning blifvit öfverlemnad en af Herr J. M. Palmcrantz väckt och af Friherre And, Cederström, uti ett särskildt afgifvet yttrande, förordad motion, deruti anföres, hurusom Skolläraren Janas Reuter under en tid af 40 år med outtröttligt nit egnat sig åt uppfostrings-väsendet och i denna verksamhet ådagalagt utmärkta förtjenster, hvilka voro i hela landet allmänt kända och syntes påkalla äfven Rikets Ständers uppmärksamhet och erkänsla. — Redan år 1818 hade Reuter uppfunnit en förändrad undervisnings method för innanläsning, hvarigenom nybegynnare kunde på en särdeles kort tid inhemta denna kunskap; och sedan han derefter i hufvudstaden inrättat en elementarskola, med tillämpning af de då för tiden nya principerna af ämnes-läsning och fri flyttning, hvilken läro-anstalt af den år '1825 tillsatta uppfostrings-kommittéen omfattades med den uppmärksamhet, att dess stiftare anmodades till kommittéen afgifva en beskrifning öfver skolans organisation, läroämnenas indelning m. m., blefvo slutligen de för denna läro-anstalt antagna grundsatser i det väsentligaste tillämpade uti det af Kongl. Majit utfärdade nådiga reglemente för nya elementar-skolan i Stockholm. Sedermera hade Reuter under åren 182J—1835 innehaft befattning såsom föreståndare för Hillska skolan å Barnängen och derefter inrättat en särskild undervisnings-anstalt på Eriksdal invid Skans tull; men sedan den allmänna elementarundervisningen uti de offentliga läroverken mer och mer vunnit den utbildning, att enskild verksamhet derför icke vidare påkallades, hade Reuter numera återgått till det första föremålet för sina sträfvanden, nemligen den förberedande skolans ändamålsenliga ordnande.
Nu år hans öde, att ännu i Januarii Månad vet han icke hvari hans lön år samma år; och då erfarenheten visat att skillnaden kan uppgå till nåra tredjedelen af lönen; så bör man också finna huru svårt det blir för hönö n att göra säkra beräkningar på sine utgifter förenlighet med inkorusterne. Den proposition Kongl. Maj:t gjordt, år lika fördelaktig för Staten som för Embetsmannen; men det sätt att afgöra frågan, sotn Utskottet föreslagit, år deremot en försämring för Embetsmånnen, ända till ett tillstånd, mycket sämre ån det, hvarulur Konungens Nåd velat dem förhjelpa; och det år i syftningen lika orättvist, som det är, i formen, olagligt. Såttet att beräkna markegången hörer ovilkorligen till 1815 års Beslut; och någon förändring deri har ej, hvarken af Konungen, eller någon Riksdagsman blifvit begärdStatsUtskottet har alltså Öfvertrådt grånsorna för sin pröfnings-rått, då den ingått i pröfning derom; och jag begär, att om Kongl. Maj:ts proposition ej kan bifallas, all annan förändring må uteblifva. För denna min anmärkning begår jag äfven remiss. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Statsutskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid nu gjorde anmärkningar, till StatsUtskottet återremitteras. Ropades Ja, Den 4 April f m, Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 21 sistledne Mars afgifne och den 2 5 i samma månad eftermiddagen på bordet la;;de Utlåtande, öfver de hos Prästeoch BondeStänden gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående framtida dispositionen af Wéndtholms Hofstalläng ; och fann Ridderskapet och Adeln att, enär Utskottets sistnämnde Betänkande, redan blifvit den 5 sistledne Mars eftermiddagen af Ridderskapet och Adeln gilladt, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde låggas till händlingarne. Företogs till pröfning BancoUtskottetk den 21 sistledne
De rättigheter våra förfäder förvärfvat, hafva vi redan efterskänkt, men den oss ålagda heliga pligten alt vaka för fäderneslandets sanna val, äga vi ej rättighet att afsäga oss förr, än vi erhålla en säker garanti, att denna pligt på annat sätt blifvcr bättre uppfylld. En hvar af R. o. Ad:s medlemmar, som linner denna pligt för lung att uppfylla, står det ju öppet ali när som helst afsäga sig adelsskapet, och såmedelst befria sig från densamma. Af hvad jag nu yttrat må man dock ej draga den slutsats, sorn skulle jag gilla det inom Adeln gällande representationssättet. Dess felaktiga och ändamålsvidriga beskaffenhet ligger i öppen dag; men jag anser dock felet ej vara större, än alt det kan afhjelpas. Föredrogs Gr. Frölichs, David, d. 25 sistl. Aug. på bordet lagda motion, alt ett särskildt Utsk. måtte tillsättas, för alt afgifva betänk, öfver landets financiella och ekonomiska ställning, eller 140 Den 4 September f. m. ock en comité efter riksdagens slut må för samma ändamål tillförordnas; hvarvid H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att detta mål blifvit först å föredragningslistan uppfördt, derföre att R. o. Ad. under d. 26 sisth Aug. beslutat, att detsamma borde hvila till föredragning denna dag. Gr. Frölich, David: Innan jag anhåller att få något vidare utveckla motiverne i min motion, ber jag att få preliminärt framställa en delning deraf, som torde öfverensstämma med de anmärkmr emot dess dubbla egenskap, som blifvit gjorda. Man har nemi. ansett, att uti densamma finnas tvenne motioner, den ena om tillsättande af ett särskildt Ulsk., och den andra om anslag till en comité', som efter riksdagens slut borde, när K. M. så fann för godt, företaga financefrågorne.
Skrifvelse J\:o '197. 159 man såväl till Carlstad som Skara elt afstånd af icke mindre än 12 å 15 mil, men till Wenersborg räknade man derifrån endast 4 å 5 mil, hvarförutan äfvenledes borde tagas i betraktande, att hela norra Bohuslän hade närmare till Wenersborg, än Götheborg. Ehuru Wenersborg räknades lill Skara stift, lomme dock af nyss a niord a skäl lördelarne af ett högre läroverk derstädes fullt ut lika så myckel Carlstads still till godo, som Skaras, och dessutom äfven till väsendtlig del Götheborgs. Wenersborgs skola hade för öfrigt i många är varit ett mycket väl kändt läroverk, som årligen besökts i medeltal af omkring 50 lärjungar oell från hvilket hvarje är flere ynglingar afgåtl till akademierna, hvarest de med heder tagit studentexamen. Enär de i berörde framställningar anförda förhållanden synas ådagalägga, att utvidgningen af läroverket i Wenersborg, hvilken jemväl varit vid sednaste riksdag af E. K. Majit föreslagen, är af verkligt behof påkallad, och då härtill kommer, att af alla de på real-linien fullständiga läroverken, Wenersborgs, näst Norrköpings, är besökt af de flesta lärjungar, halva Rikets Ständer lör Wenersborgs skolas utvidgning till eli fullständigt högre Elementar-läroverk med Rektor, 3 Lektorer och 8 Adjunkter, anvisat en tillökning i skolans anslag af 9,000 R:dr årligen under vilkor att läroverkshusets byggnad och underhåll ej al Staten bekostas. 30:o. Vid pröfningen af dessa frågor hafva Rikets Ständer fästat uppmärksamheten dervid, alt verkställandet al den betydliga utvidgning af de högre läroverken, som vid förra riksdagen beslutades, flerestädes mott hinder i anseende till svårigheten att erhålla lämpliga personer lill de mänga j^nya lärareplatserna och synnerligen de högre af dessa eller Lektorsbelattningarne.
Ständer nödig ansedde proportionen af 5 till 8; att väl ingen funnes, som icke insåge, att den lättare och med mindre kostnad kunde anskaffas efter utvexlingens början, om den då skulle pröfvas erforderlig, och om Banco-Styrelsen erhöile så beskaffade autorisationer, som den i alla fall måste erhålla, så framt den skulle kunna ansvara för utvexlingens oafbrutna fortgång, den måtte hörja med hvilken proportion som helst emellan den redbara fonden och sedel-stocken; men alt, ville man emedlertid ändteligen vinna den omförmälde proportionen, vore ingenting lättare. Man behöfde blott att, i likstämmighet med hvad sistlidne Riksdag förordnades, öka behållningen å den så kallade anticipations-fonden med ett erforderligt, icke betydligt anslag af Bankens påräknade räntevinst för åren i835 och i836, hvaremot det såkallade spanmåls-creditivet och Öfrige influtne till silfverköp anslagne behållningar af omkring i,y74>00° R:dr B:co, hvarföre afdrag å sedelstocken ej vore tillåtet, då icke behöfdes för detta ändamål. Varande slutligen af åtskillige Ledamöter inom Riks-Stånden uppgifne de serskilde garantier, hvilka de, hvar för sig, ansett böra iakttagas till betryggande af realisationens framtida bestånd. De framställde, här ofvan intagne allmänna inkasten emot Bankens öppnande till silfver-utvexling för det närvarande finner Utskottet visserligen redan vara inom desse Riks-Stånd så väl och fullständigt vederlagde, att något ytterligare besvarande deraf synes öfverflödigt, men då det likväl torde anses för en skyldighet från Utskottets sida, att häröfver jemväl sig yttra, går Utskottet nu att delta i korthet fullgöra.
Delta Stånd har förklarat, att de orepresenterade, men till representation qvalificerade roedborgare-klässerne böra beredas rättighet att till Riksdagen sända Fullmägtige, helst i ett femte Stånd. Ridderskapet och Adeln har så vida besvarat samma fråga som Ståndet förklarat sin gemensamma tanka vara, alt representationen bör utgöras af Ombud för fem Stånd, och, vid uppräknandet af dessa Stånd, först nämnt de nu varande fyra, men om det femte blott yttrat, att dess sammansättning kommer, efter utredning i Constitutions-Utskottet, att närmare bestämmas; af hvilket yttrande väl synes följa, att delta femte Stånd skulle utgöras af nya element, men utan allt införlifvande af några sådana element i de gamla Stånden kan anses bestämdt ogilladt. Borgare-Ståndet har i denna fråga icke lemnat annat utlåtande, äa tillåtelsen att föreslå flera valklasser, än fyra.
R:dr 32 sk. vara alltför lågt, för att kunna afhålla skogsegare från att medelst afyttring af den oskiftade gemensamma skogens produkter äfven på otillåtet sätt deraf draga största möjliga fördel, samt sådana strängare föreskrifter i berörda hänseende erforderliga, alt hvarje delegare, som under skifte med otillåten skogsafverkning beträdes, skall icke allenast ersätta det huggnas värde, utan äfven utgifva ett förut till beloppet bestämdt vite, så högt, att detsamma kan antagas i icke obetydlig mån öfverstiga vinsten af det otillbörliga förfarandet; skolande såmedelst de öfrige delegarne uppmuntras att oftare än Bih. till R. St. Förslag till underd. Skrifvelse, N:o Sil. hittills beifra öfverträdelser emot förbudet, samt ifrågavarande missbruk sannolikt blifva mer oell mer sällsynta. Vidare har erfarenheten ådagalagt det förhållande, att under pågående laga skifte jordegare mångenstädes, hänförda af vinningslystnad eller skadebegär, icke funnit betänklighet dervid, att, sedan inegorna blifvit graderade, tillgodogöra sig deras värde, dels genom att derifrån bortföra matjorden, dels medelst flåhackning samt dermed likartad s. k. skumplöjning jemte påföljande bränning å ängsvall, som sålunda väl under några år göres sädesbärande, men emellertid utsuges och förderfvas för efterträdaren. Denne eger visserligen den utväg öppen, att genom domstols anlitande derför fordra godtgörelse; men äfven om sådan honom lillerkännes, motsvarar sällan denna godtgörelse den lidna, stundom ovärderliga förlusten, helst om mark, som består af tunn mylla på sandbotten, varit föremål för den förre jordegarens egennytta, i hvilket fall den på matjorden beröfvade marken blifvit nästan obrukbar. 1 betraktande häraf kan för ifrågavarande förfaringssätt lämpligen bestämmas enahanda påföljd, sorn för otillbörligt användande, under skifte, af skog och torfmosse, i synnerhet som det icke är sällsynt, att, för uppnående af omförmälda ändamål, skiftes slut genom obefogad klagan uppehälles.
Då senare o m aftonen makarne åter började att samspråka o m barnets hårfärg, gjorde bankiren sin fru uppmärksam på de hvita strimmor, hvilka nu här o c h där blänkte i hans eget, förut så korpsvarta hår. Dagny Obs. Inbjudningen tiii Pristaflan sid. 148. DAGNY TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITTERARA INTRESSEN FREDRIKA-BREMER-FORBUNDET ' RiksdC %geii och fiichkololntil EJlr 07wd, Niigot om den upyfoshtilude kritiken selene Dxkntnl, Hedda Gtilblei M S, Knstimm, seet gjeniiem de seneie k s skjonlittei,zfui E L, Syster Rose Gerhude och de spetalske p&amp; Sandvichso.unn Louzse A~Zmsen, Lidt fra en Fdlesskole i Norge Meddelanden fran Fredrika-Bremer-Forbundet Prlstaflan. ' För Förbundets medlemmar kr 2 50 Pris pr hrgång {For icke medlemmar 400. hemstudier. Ledning for hemstudier inom olika amnen lamnas af Fredrika,-Bremer-Forbundet Ledningen innefattax 1) AZZwmnm] &amp; d eller a,~tvtsrtz~2gar s wande Zitt~atzrt, &amp; gift l kr. 2) S t d q Z m. 5 9 3) RM oeh f m t s a t t M ' it2ny, hvarwd lajungen hm rdtt att hvm fjortonde dag ursanda en s3rriWig upysats och forfrabgningar 1-5 Afgift for hal&amp; for hvaqe amne Nazinare upplysningar meddelas genom FredrikaJ3remeï- Forbundets byrh -. Riksdagen och flickskoIorna. *) Under loppet af nära femtio år har tid efter annan inom riksdagen väckts förslag, som afsett kvinnobildningens höjande. Vid 1844 års riksdag väckte magister Anders Lagergren p&amp; riddarhuset motion om upprättande af en normalskola för fruntiinmersundervisningen.
N:o 64, med förslag till åtskilliga förändrade stadganden uti 6:te Art. 2, 3, 5 och 6 Afd. af nu gällande Bancoreglemente; N:o 65, angående tillökning i löneinkomsterne för registratorn vid Rancodiscont-verket Adolph von Ehrenclou-, N:o 66, med förslag till åtskilliga förändringar i 4 Art. af Bancoreglementet den 15 Juni 1841; N:o 67, med förslag till ändring af åtskilliga reglementariska stadganden uti 8 Art. af 1841 års Bancoreglemente; samt N:o 68, med förslag till ålskillige föreskrifter i 5 Art. af 1111 gällande Bancoreglemente. S. D. Vid föredragning af Banco-lJtskottets den 17 dennes på bordet lagda memorial N:o 69, med förslag till åtskilliga förändrade stadgau den uti 6 Art., 4 Afdelningen af nu gällande Bancoreglemente, biet detta memorial af Ridderskapet och Adeln bifallet, utan annan förändring, än att uti 9 punkten, i stället för följande mening: ”utan att inberäknas i nämnde Disconts och Lånecontors bestämda belopp”, skulle införas: ”11- , tan att inberäknas i de till nämnde Discontsoch Lånecontor anvisade belopp”. S. D. Remitterades till Banco-Utskottet en af Herr Rosenblad, Bernhard, denna dag väckt motion, att Bancofullmägtige måtte berättigas intill nästa Riksdag, vid Handelsoch Näringsdisconterne, bevilja de kostnader, som kunna finnas oundgänglige i och för införandet af vexlars discontering; tillika med de i anledning af denna motion afgifne yttranden. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 17 dennes på bordet lagda utlåtande N.-o 318, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse i fråga om afyttrande till Stockholms stad af den staten tillhöriga så kallade fatebursegendomen på Riddarholmen. S. D.
Å sin sida belönade Nanny den käre vännen genom att förtro honom alla sina framtidsplaner, särdeles den förnämsta, den om stugan, kon, katten och steglitsan. Och Gottlieb hjelpte henne tjenstaktigt att både bygga och reda in. Han ordnade äfven skolan: uppgjorde tabeller, inrättade förskrifter, uppfann priser och slutade med att lofva det han årligen skulle skicka Nanny en uppsats goda råd och hvem kunde veta, om ej han en gång komme sjelf. "Ack, det är jag säker på", sade Nanny en eftermiddag, "ty när Gottlieb blir gift, så skall han väl ner med sin rika fru och visa henne för slägten." "Kanske behöfs det icke att komma ner", svarade Gottlieb småleende: "får min värda tant råda, så utser hon säkerligen en hustru åt mig här i trakten." "Åh, hvem skulle det kunna vara?" frågade Nanny nyfiket. "Jag ser nu", återtog Gottlieb, "att det gudskelof ingen våda är att mamsell Nanny råkar i fara hon rodnar icke en gång, när hon hör omtalas att man redan vill gifta bort hennes vän!" "Hvarför skulle jag rodna för det?" frågade Nanny helt öppenhjertigt. "Jag måtte väl begripa att herr Gottlieb en gång skall derhän!" "Men ändå..." "Hvad för ändå?" "Jo, du är god du!" "Och se'n så ha vi ju öfverenskommelsen." "Det vet jag nog också anmärkte jag blott att du icke tycks få svårt att hålla den!" "Är herrn ledsen för det?" sporde Nanny med en liten retsamhet, som klädde henne så väl, kanske just derföre att den syntes vara främmande för hennes natur. "Visst icke, mamsell Nanny tvertom är jag förtjust öfver att du troget följer mitt råd ... och de äro icke så oäfna någondera af mamsellerna i prostgården." "Är det en af dem?" frågade Nanny, och härvid blef hon icke röd, utan blek, såsom hon förr brukade vara... "Ack, de äro så vackra!"
Maj förfallen, men ännu icke till inlösen företedd obligation 4: 33. — samt den till alla de öfriga obligationernas förfallodag, den 10 i nästa månad, å dem upp löpande ränta 8,400: 4. — jj ^ visar sig att, efter ofvannämnde afdrag, de med ifrågavarande upplåning förenade ränteutgifter uppgå till ett sammanräknadt belopp af r:dr 88,011: 16. 8. Härvid bör dock erinras, att denna summa kan komma att i någon, fastän ringa, mån minskas genom besparandet af räntan mellan inlösningsoch förfallodagarne å dem bland sednast uppsagda obligationer, som, under den korta tid, de ännu äro räntebärande, kunna varda till inlösen anmälda. Enligt Riksgälds-kontorets afslutade räkenskaper för åren 1847—1849, hafva detta verks samtliga utgifter, oberäknadt den under 1847 och 1848 godtgjorda kredit i v-skuld till Rikets Ständers Bank uppgått: under år 1847 till r:di » » 1848 » » » » 1849 » » 3,577,795: 29. 4. 4.648,548: 22. 6. 4,103,426: 21. 6. 12,329,770: 25. De vid sist hållna trenne riksdagar till utgående anvisade, men den 15 innevarande November ännu icke utanordnade, anslag och lån utgöra, efter afdrag af uppkomna besparingar, följande belopp, nämligen: Slats Utskottets Memorial, M 5. Enligt 1848 års Anvisade vid r i k s dagen fteglem. 1840 — g. m. 1841 1844— 1845. 1847— 1848. 12 Utaf den för ombyggnad af Strömsholms kanal och slussverk anslagna summa, att utgå med 50,000 r:dr årligen 300,000 — 51. 1 » anslaget till häradshäktenas ombyggnad och förseende med celler .
Vi mottogos vänligt af den unga husmodern, bjödos på söt mjölk och bakelser och fingo tillåtelse att bese »staburen» med dess ofantliga staplar af fladbröd och stora lårar med torkadt och rökadt fläsk, inpackadt i groft, torrt salt. Näst de stora bylten af osmält ister, hvilket här blott begagnades till seldonssmörja och dylikt, väckte korfvarne vårt medlidande, ty likt arma förbrytare hängde de i taket, ett rof för sol och vind, och så förtorkade, att ingen korp ens skulle vågat sitt näbb för att bita i dem. I staburens andra afdelning fans sängkläder, snöhvita fårfällar inberäknade, nog för att fröjda själen på en mor med tio giftasvuxna döttrar, och här fans icke ens en sådan ännu. Under vår synförrättning i staburen kom husbonden hem, och vi fingo af honom en del upplysningar om landtbruksförhållandena här uppe. Vi hade under våra vandringar flerestädes sett stora stenblock, på hvilka ordet Flom jemte ett par årtal och en hand voro inhuggna. Nu lärde vi dock fullt förstå hvad skada en dylik vårflod kan anställa; mannen pekade på den blågröna Lågen nere i dalbottnen och sade: »Der lägger flommen våra åkertegar.» Det vill säga, den rifver med sig matjorden från den branta bergshällen. Bonden hade sin säter en mil från gården, hustrun visade oss den sadel, hon begagnade, när hon red dit upp, och vi tänkte båda, att det måtte vara en vacker syn att se henne på detta sätt färdas på den ensliga sätervägen. Skjäggestad besöktes under dessa dagar ofta af resande, alla åkande, och bland dessa var en sportman på »bicycle», en yngling, som körde rent för lifvet i hopp att vinna en medalj. Han kom störtande in, »som en fem år gammel hanmyre og drak lemonade værre end den gløende enden af den bådshage», som vår Ambrosius uttryckte sig, störtade ut och körde bicycl'n i sönder, men räddade kanske derigenom sitt unga lif.