Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
kl. 2 — 3 e. m. Med. D:r Anton Nyström. J. [3050] För dem som önska ett v e r k l i g t välgörande och oöfverträffligt medel för att bevara tänderna för brand och andra skadliga åkommor, och som håller munnen och tandköttet fria från bakterier — * sålunda det bästa preservativ — finnes detta att tillgå å Apoteket i Jörlanda. — Som jag från utlandet lyckats förskaffa mig sammansättningen på denna af stora auktoriteter erkända M u n t i n k t u r såsom varande det ypperligaste medel för sitt ändamål, får jag härmed rekommendera densamma hos den stora allmänheten. Erhålles franko mot insändande af 1 kr. i frimärken. Återförsäljare erhålla 30 proc. rabatt i parti, varan fritt levererad i Göteborg. Smärtfri tanduttagning, Liktornsoch (Pris 2 1 B Hamngatan. F. H a Med. Nageloperationer kr. pr st.) O B S. Nedre botten. Till landsorten mot efterkraf. fältskär. Företrädesvis magoch hudsjukdomar. OBS. Behandlar företrädesvis Götgatan 57, 2 tr. Allm. telef. Antiseptisk behandl. Properhet. gällande för Musikalier, Musiklån m. m. [2855] Panorama international, [2551] Bokto Carl piensburg efter fritt val säljas till olika pris, från och med 1 krona uti 26 Hamngatan 26. Öppet h v a r j e dag från kl. 10 — 10. Fr. o. m. d. t. o. m. d. | |; l:sta serien af Sachsiska Schweiz och Dresden. Entrén är: Äldre 30 öre. Sönoch helgdagar 25 ö. Barn 20 ö. Hvarje söndag nytt program. OBS. Hundar få ej medtagas. 7 T Elkan &amp; Snhildknechts 2 Barnsjukdomar. [2540] BIKUPAN D:r Robert Lönnberg, 49 Regeringsgatan 49, D:r OTTO SANDBERG Sturegatan 24. [2892] predikningar af E. Schiitz. Pris: häft. bunden i vackeit guldpressadt klotband 3 kr.
Och den förste sonen, som hon föder, skall nämnas efter hans döda broder; att hans namn icke nederlägges i Israel. Om mannenom icke täckes, att han tager sina svägersko, så skall hans svägerska uppgå till porten för de äldsta, och säga: Min svåger nekar sig vilja uppväcka sinom broder namn i Israel, och vill icke hafva mig till hustru. Så skola de äldste i stadenom låta kalla honom, och tala med honom. Om han då står, och säger: Mig faller icke i sinnet att taga henne; Så skall hans svägerska träda till honom inför de äldsta, och draga honom en sko af hans fötter, och spotta uppå honom, och skall svara och säga: Så skall man göra hvarjom och enom, som sins broders hus icke uppbygga vill. Och hans namn skall heta i Israel: Dens barföttes hus. Om två män träta tillhopa, och ensderas hustru löper till, att hon vill undsätta sin man ifrå hans hand som honom slår, och räcker sina hand ut, och fatter honom om hans hemlig ting; Så skall du hugga henne handena af, och ditt öga skall icke skona henne. Du skall icke hafva tveggehanda vigt i dinom säck, större och mindre; Och i dino huse skall icke vara tveggehanda skäppa, större och mindre. Du skall hafva ena fulla och rätta vigt, och ena fulla och rätta skäppo; på det att du skall länge lefva på landena, som Herren din Gud dig gifva skall. Ty den som detta gör, han är Herranom dinom Gud en styggelse; såsom ock alle de som illa göra. Kom ihåg hvad de Amalekiter gjorde dig uppå vägenom, då I drogen utur Egypten; Huru de kommo emot dig på vägenom, och slogo dina eftersta, alla de svaga som efterst drogo, när du mödd och trött vast, och de fruktade icke Gud. När nu Herren din Gud låter dig komma till ro ifrån alla dina fiendar omkring dig i landena, som Herren din Gud dig gifver till arfs till att intaga, så skall du utskrapa de Amalekiters åminnelse under himmelen; det förgät icke.
Utskottet i sitt afgiftia Betänkande till RiksStånden likväl redan sagt, hafva föranledt till en ökad import och förbrukning af främmande varor och vållat att, i samma mån som den tillväxt, allmänna Handels-balancen blifvit missgynnande (Tab. i).” ”Det är upplyst, att en Handels-Tractat med England på jo år gör att'Nederlags-handein icke kan upphäfvas. Men mig torde tillåtas att invända, hvarföre den dock skall utvidgas och hvarföre den icke blott i och för denna Handels-Tractat bör inskränkas eller för öfrigt icke tillåtas. Jag vill medgifva, att Nederlagseller Transito-handeln, icke till Tullförsnillning och förbudna varors inpraktiserande missbrukad , är nyttig. Ringa är dock vinslen: Nederlags-handlanden får icke i sträng bemärkelse - Den 20 Juli. kelse vara speculant, utan mäste blifva blott e& Cominissionair. Jag vill också medgifva att med; den nytta, denna handel bibjingar, den kan utvidgas i anseen e till an ra Nationer och måhända förmånligast i anseende till de Amerikanska Staterna; men ännu står den beslutne principen , att den bör upphöra, om den miss», brukas och blir skadlig, förbigången och obesvärad. Jag yrkar derföre detta, och för egen del, att de Städer, åt hvilka Nede; l ags-fri het är ellef blifver förunnad, hvilket jag dock önskade matte foreskrifvas, under strängaste tillsyn och pl säkert fö t näringssätt, må anses hafva sin, frihet förverkat, så snart den till Tullförsnillning och icke tillärna varors inprakfiserande missbrukas och en i så måtto bjifver för Rikets Näringar, Stadens rättmätiga intrstjyr och handelsbalancen skadlig Ut supra. Ex Protocollo. M. M. Rosbeck. Tnmsumt af Trotocollet, hållet i Riksens Högloft. Stanners Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotts Plenum t Lurdagen den 15 Juli l8l5» S.
Riksdags-ordningen, Utskottet samma motion återlemna för den åtgärd, Rikets Ständer finna med åberopade § öfverensstämmande. Ank. till Bxp.-Utsk. den 23 Dec. 1859, kl. 1 e. m. % Memorial. Genom remiss från Bonde-ståndet har Stats-Utskottet fått emottaga en af Riksdags-fullmägtigen Johannes Andersson från Skaraborgs län inom bemälda Riksstånd väckt motion om ändring i gällande stadganden rörande skjutsningsbesväret; men som Utskottet anser detta ärende icke tillhöra dess handläggning, får, med stöd af 44 § 3 mom. Riksdags-ordningen, Utskottet samma motion återlemna för den åtgärd, Rikets Ständer finna med åberopade § öfverensstämmande. Stockholm den 22 December 1859. STOCKHOLM, tryckt hos g. e. ljunggeen, 1859, Sta t sMt skottets Utlåtande N:o 29. \ N:o Ank. till F.xp.-Utsk. den 4 Jan. 1860, kl, 12 midd. Utlåtande, t anledning af väckt fråga om anslag af allmänna medel för reparation af S:t Marie kyrka i Sigtuna. (U. A.) Uti en hos Preste-Ståndet väckt motion, som blifvit tili Stats-Utskottet remitterad, har Komministern Åsbrink hufvudsakligen anfört, hurusom kyrkan i staden Sigtuna, S:t Marie eller Dominikanerkloster-kyrkan kallad, vid en af domaren i orten den 17 September 1858 hållen besigtning befuunits vara i så bristfälligt skick, att fara vore för handen, det kyrkan inom kort tid komme att förfalla till ruin, derest icke bristfälligheterna blefvo snart afhulpna; och skulle, enligt ett af enskild person upprättadt kostnadsförslag, för kyrkans iståndsättande erfordras en summa af 37,000 R:dr R:mt.
Dsn Dcn 18 November. 995 Den 27 Augusti 1804, eller ungefärligen en manad ester det ! frägawarande beslut widlogs, haft wa Herrar Fullmägtige aldrasörsi tillätit Kongs. Lrzarecks-Direciionen att uti Contoiret mot Z ProCent fä förränta sine bchällne medel; widare och pä Expeditions-Secreterarens nu mera Herr Stals-Secreteraren och Riddaren Ilerlstelms till Protocollet den 12 Ilovember nystnämnde är ä Kongs. Ordens Castornes -vägnar amnäldte anhällan, hafwa Herrar Fullmagtige äfwen bifallit, att de Kongl. OrdensCastorne tillhörige medel skulle mot 5 Procents ränta uti Contoiret fä insättas; och hwarwid såsom "skäl anföres, art Herrar Fullmagtige hade sig bekant, det KonglOrdens Castopne icke äga tillfälle att ä fastigheter göra Ukläningar, utan beständigt redan frän Kongl. Riksgälds Directionens tid hast sine Carita!, hwilkas belopp är obetydligt, un Riksgälds-Fonden innestäende; hvarefter under loppet af arén 1805, 1826, 1807, och lill den 28 Julii 1808, dä Contoiret ånyo öpnades för almänhetens insättningar af Bancomynt, Obligationer, stälde sä wäs till ätstillige andre Castor som Scdelhafwaren, med Herrar Fullmägtiges serskilda tillåtelse blifwit u färdade till belydetige Summor, sä att hela beloppet af det salunda mot s Procents Ränta insckte Bancomynt utgör något öfwer Ro. 200,002 Specie.
Sällskapet vid middagsbordet utgöres af aktörer. Sällström sjunger, Braun är icke inbjuden, Blanche representeras af » skådespelaren Ekström ». För öfrigt är det hela en mycket sann bild ur verkligheten. Eller Jean skall på aftonen spela Knäckselis roll, en af de främsta i August Blanches Positiv hataren. Fruktande för den oförbätterlige Jeans vanor, uppsöker honom Blanche på morgonen spektakeldagen. Jean är inte hemma; han är utgången, heter det. Alla sättas i rörelse för att uppsöka den försvunne. Teaterns personal löper åt alla väderstreck. Ingen Jean finnes, oredan är stor. Då får man af en händelse veta, att » broder Jean » gripits af slottskanslibetjänter och nu sitter på gäldstugan. Blanche skyndar dit och finner honom berusad, spelande för kamraterna i vild fröjd Knäckseils roll. Blanche löser ut honom, bär honom ned i vagnen och låter honom ett par timmar därefter uppträda. Läs nu i » Skådespelarens äfventyr » Jean Högqvist! Där få vi hela scenen lifslefvande för oss. » Jag gick upp » — skrifver Ekström — » följd af vaktmästaren, och snart befann jag mig i ett tämligen rymligt rum, där kring ett bord, fyldt med glas och buteljer, ett dussin manspersoner i skjortärmarne hade plats, ibland dem bror Jean, höjande glaset liksom till en ny skål. » Du här! Vågar jag hoppas, att du flyttar hit på en månad, så Gud signe dig! Din skål, välkommen hit i dessa fridens bygder; ' Gudskelof, här har man ro undan världens stormar; ljuft att här i lugn få bo, medan världen gormar! Så drack man hans skål under jublande hurra! ' Jean1 — - sade jag — ' har du glömt, att du skall uppträda i afton på Nya Teatern, och att du blott har en timme på dig för generalrepetitionen? Var ordentlig åtminstone för i dag! ' Jean tog ett nytt glas och sjöng en ny kuplett. ' Dig vänta guld och lagrar !1 skrek jag i hans öra, ty han hade ibland sina ryck, då han var känslig äfven för dessa, i synnerhet när han druckit mycket. Jean. tömde ett glas till och svarade:
Om han då tänkte sig möjligheten deraf, alt sjelf vara född af föräldrar, som saknade stadigt hemvist och kringströko landet samt lefde af tiggeri och tjufnader, månne han då skulle finna sig straffvärd derföre, alt han under barnaåren, följande föräldrarnos exempel, utöfvade olofliga tillgrepp så ofta tillfälle sig dertill erbjöd? — Om han derefter, så snart han kommit till mognare förstånd, inseende det orätta uti det lefnadssätt, hvarvid han af föräldrarne blifvit invand, beslöt alt på ärligt sätt förtjena sin föda, samt af sådan anledn. i ersättning derför erbjöd sina krafter åt samhällets tjenst, månne han ej skulle anse sig hafva fullgjort allt hvad på honom ankommit för att beträda en bättre bana? Om dä samhället, i stället att välvilligt antaga och begagna sig af delta anbud, lemnade detsamma ulan uppmäaksamhet och nöden slutligen tvang honom att ånyo beträda brottets väg, månne han ej med skäl skulle kunna anse orsaken dertill böra tillräknas, icke honom sjelf, utan samhället? Om han då, beröfvad sin frihet och i fängelse inkastad, der ej fick åtnjuta en mensklig behandling, och slutligen, i likhet med de uppsåtlige förbrytarne, tilldelades en vanärande och grym bestraffning, månne han icke skulle finna det vara ursäktligt, om hos honom vaknade en känsla af hämnd mot det samhälle, af hvilket han så orättvist och grymt behandlades?
Ledamöter af Nämnden må ej uteslutas från utöfningen af deras Riksdagsmannarätt i Stånden, men träde tillsammans dagen efter den, då valet i Ståndén förrättadt är, och skiljes ej åt förr, än do flesta rösterna om en Person sig förenat. Omröstningen ibland Nämnden skall ske per Capita och med slutna sedlar. Hvar och en af Nämnden uppgifve ibland de af Stånden föreslagne, den han anser böra utköras. Falla dervid rösterna, till mer än hälften af de röstandes antal, på En man, vare Han behörigen vald. Aro åter rösterna så delade, att en sådan full pluralitet 3 3 Sami, 2 Käft. 18 Förslag till ändringar i Grundla gar nr. flesta rösterna erhållit, och, om Han ej antages, af den, om hvilken, näst efter honom, de fleste af Nämnden sig förenat. Inträffar den händelse, att Två eller Tre Personer undfå de flesta och lika många röster, anställes först särskild votering, enligt sistnämnde §, öfver den ordning, hvarutinnan om dessa Personer bör röstas; och skall sedan, vid hvarje ny omröstning, på enahanda sätt en voteringssedel afläggas, intilldess en bestämd pluralitet är gifven. I den händelse, som i 94 § af Rcgerings-Formen omtalas, skall Nämnden väljas inom Tionde dagen efter den, som i Riksdag s-kallelsen till Ständernas sammankomst är utsatt, och Riksstånden skride till Konungaval dagen efter sedan Nämnden är vald. § Skola Riksens Ständer tillsätta förmyndare för en omyndig Konung, sammanträde de, sist dagen efter den, då Riksdagen å Rikssalen öppnad blifvit, och utvälje, genom allmän omröstning, i deras särskilda Plena, till en Nämnd, Sexton personer för hvarje Ständ, hvilka röste per Capita om de af Plena till antalet bestämda Förmyndare, som skola vara antingen En, Tre eller Fem. Hvarje Ledamot af Nämnden uppteckne å en sluten vallista de Män, dem lian anser förtroendet värdige, och så många, att de med en person öfverstiga det af Ständerna utsatta antal.
H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt: Sedan Hr Dalman begärt den af mig väckta motionen på bordet, borde jag ej utsträcka denna öfverläggning; men jag har hört 2:ne ledamöter, Hrr Cederschjöld och Dalman, ingå på ett ämne, som jag hoppades alltid borde anses icke utgöra föremål för våra öfverläggningar, nemi. afsigterna hos dem, hvilkas mening man ej delar. Man säger, att denna motion kommit från ett håll, som förut slått till rätta derför, att det ansetts misskänna 75 § Riksd.Ordn. Jag trodde, att sedan Riksrätten derom fällt sitt utslag, borde man ej återkomma på en sådan sak; och jag hemställer till den värde talaren sjelf, såsom varande ledamot af Constit.Utsk., huruvida icke vår grundlag tydligen antydt, huru det skall tillgå med anmärkn:r, som göras emot Konungens rådgifvare’, och att icke i följd deraf äfgjorda frågor sedermera skola blifva föremål för Ståndets öfverläggningar. Jag har ofta sett Hr Dalman framställa en prophetisk blick öfver afsigter hos personer, som kanske i det hela dela hans mening, men som icke framställa sina meningar på ett sätt, som öfverensstämmer ined hans önskan. Jag har också ofta sett, att han misstagit sig på denna prophetiska anda, och får vid detta tillfälle förklara, att om han anser min framställn. vara föranledd af någon önskan att genom uppskof tillintetgöra den förevar, frågan, så har han fullkomligen bedragit sig. Jag har endast framställt mih öfvertygelse. Jag äger icke den förmåga eller tydareegenskap att kunna intränga i mina motståndares afsigter, och jag gör dem alltid den rättvisa att anse hvad de yttra stå i fullkomlig öfverensstämmelse med deras öfvertygelse. Det är derföre jag, i ändamål att bereda antagande af BondeSt:s inbjudm, väckt denna motion, emedan de flesta invändningar emot det beslut, BondeSt. önskat, varit föranledda af det morn., som motionen rörer. Den 12 Mars f. m. .3, Det är således för att bereda antagandet af inbjudn. oell icke för att motarbeta densamma, som jag väckt min motion.
Ty Feuillet tål icke den möderne uppkomlingen, äfven om han som målaren i Uhonneur d ' artiste är en hedersman eller som George Morel i La belle au bois dormant är en god, ädel och mönstergill industriidkare. Alla dessa barn af revolutionen, af en ny tid sakna hvad Feuillet lidelsefullt älskar, hela den utsökta och naturliga takt, hela det nobla och eleganta väsen, alla de fina och raffinerade vanor, hvilka ligga i blodet hos en född aristokrat. Läs fru de Montaurons ord i Lhonneur d ' ar tistel » Ni talar » — säger hon — » om revolutionen. Min gud, ja, det har funnits en sådan, men om den också beröfvade oss våra privilegier, stundom äfven våra hufvud, har den icke kunnat taga ifrån oss det där privilegiet, som jag tror, att ni kallar atavis ?n, det vill på gammal franska säga egenskapen hos ett blod, som har blifvit renadt och forfinadt i .den ena generationens ådror efter den andra under fem eller sex hundra år. Glöm ej att det icke endast är blodet, som blir raffineradt genom en dylik ärftlighet, ett dylikt urval från släktled till släktled; det är också uppfostran, smak, takt, lefnadsvett, alla våra sinnen och alla våra egenskaper. » Detta är ungefärligen hvad Feuillet själf tänker. Han är aristokrat ända ut i fingerspetsen. Hvad hälst han skildrar, skildrar han som en världsman. Ingen stark kolorit, ingen naturalism. Feuillet eger sin publik i salongen och vid hofvet. Äfven om han ibland förefaller affekterad, blir han aldrig rå, simpel eller banal. » Je me suis jeté dans cet extreme pour éviter le naturel d^ujoimThui, qui me parait trivial à 1 ' excès — yttrar Rosalba — » 1 ' horreur du mauvais goüt me pousse peut-ëtre dans Tafféterie. » Typen för hans män är en fullblodig kavaljer, typen för hans kvinnor en oklanderlig världsdam.
De Flaggor, som vittna om Gustaf III:s och Carl XIII:s Segrar vid Svensksund, Fredricshomn och Hogland : de Segertecken , sorn utmärkte de minnesvärda dagarne vid Pulkila och Revolax , samt slutligen de, hvilka återkalla hågkomsten af Carl Johans sista ärorika Fälttåg Alla dessa dyrbara Minnen af Svenska Fältherrars och Krigares Snille, Mod och Tapperhet, ses nu uti denna Kyrka, hvilken så väl derföre, som emedan så många store Män och Konungar der hvila, med skäl kan anses såsom Sveriges Pan« theon. Hos nästan alla Nationer i Europa finnas Tempel, hvarest de törgängliga qvarlefvorna af deras Regtnter och Stora Män samt Minnena af deras Vapenbragder förvaras: Britternas Westminster, Fransmännens St. Denis, Invalide och NotreDameKyrkor: Casanska, Isacsoch FästningsKyrkorns i St. Petersburg: GarnizonsKyrkan i potsdam ; DomKyrkan i Roschild med flera; och hvilka ofantliga Summor hafva ej Blifvit använda, att värdigt pryda dessa Tempel, att resa Minnesvårdar till de Hjeltars, Stat; mäns och Lärdas minne och ära, som der erhållit deras hvilorum. Månne då icke den Helgedom, der vi nu se likasom hopade de stömsta minnen af Sveriges förflutna ärorika Tidehvarf, månne man icke borde förmoda , att der finna de vanliga Prydnader och Tillbehör, om ej kostbara, dock ägande ett värdigt och mot det hela svarande utseende ? Men motsatsen inträffar: Uti RiddarholmsKyr^ kan finnes hvarken Predikstol, Chorskrank och ej eller någon AltarDecoration,-sorn är värdig sin plats , utan både till sammansättning och utseende ojemnförligt under de, hvilka finnas i Stockholms alla HufvudKyrkor. — Ja 5 så medelmåttig, att, ehuru den nu blifvit provisionelt restaurerad, den på sin höjd kan pryda en LandsKyrka.
Si, jag vill icke låta stoppa mig munnen till; Herre, du vetst det. Dina rättfärdighet fördöljer jag icke i mitt hjerta; om dina sanning och om dina salighet talar jag. Jag fördöljer icke dina godhet och trohet, uti den stora församlingen. Men, Herre, vänd dock icke dina barmhertighet ifrå mig; låt dina godhet och trohet bevara mig alltid. Ty mig är ondt uppåkommet, der intet tal på är; mina synder hafva tagit mig fatt, så att jag icke se kan; de äro flera än håren på mitt hufvud, och mitt hjerta hafver öfvergifvit mig. Låt det täckas, dig, Herre, att du undsätter mig; skynda dig, Herre, till att hjelpa mig. Skämme sig, och på skam komme, alle de som efter mina själ stå, att de skola förgöra henne; falle tillrygga, och komme på skam de mig ondt unna. Förskräcke sig uti sine skam de som öfver mig ropa: Så, så. Fröjde sig och vare glade i dig, alle de som fråga efter dig; och de som dina salighet älska, säga alltid: Herren vare högeliga lofvad. Ty jag är fattig och elände, men Herren sörjer för mig. Du äst min hjelpare och förlossare; min Gud, förtöfva icke. En Psalm Davids, till att föresjunga. Säll är den, som låter sig vårda; om den fattiga; honom skall Herren hjelpa i den onda tiden. Herren skall bevara honom, och hålla honom i lifve, och låta honom gå väl på jordene, och icke gifva honom uti hans fiendars vilja. Herren skall vederqvicka honom på hans sotesäng; du hjelper honom ifrån alla hans krankhet. Jag sade: Herre, var mig nådelig; hela mina själ, ty jag hafver syndat emot dig. Mine ovänner talade ondt emot mig: När kan han dö, och hans namn förgås? De komma till att skåda, och menat dock intet af hjertat; utan söka något, det de lasta måga, gå bort och förat ut. Alle de som mig hata, tassla tillhopa emot mig, och tänka ondt öfver mig.
Dissertatio Gradualis om Kalfdans – dito, om Krogar – dito, om hela Verlden – Dissertatio Philosophico-Historica om ett par gamla Skor – Parallel mellan ett Örlogs-skepp och en vacker Flicka – Plutarchisk jemnförelse mellan Cajus Julius Cæsar och en ABC-bok – dito, mellan Octavius Cæsar Augustus och en Stekrofva – Apologie för elaka Käringar – Oratio Panegyrica öfver en Ljussax – Oratio Physico-Philologica om alla Himmelens Väder – Betraktelse öfver en Gås – dito, öfver en Brödsmula – dito, öfver en Näsa – Grundlig betraktelse öfver en Fläsk-pannkaka – Apocryphiska betraktelser öfver en Svafvelsticka – Philologico-Physico-Moraliska Tankar öfver ett Knott – Ouvrage à la Mode om en Loppa och en Sexstyfver. Man kan ej föreställa sig ett brokigare hvimmel. Hvad skall man nu, såsom konst-domare, säga om detta tvifvelsutan alltför ymniga strögods? Skall man åberopa, till svar, en sextio-årig rättvis förgätenhet? – Sextio-årig är förgätenheten; men icke rättvis. Ur tre synpunkter lönar sig bekantskapens förnyelse; och öfvergår i den tredje till äfven ästhetisk njutning. Ty, för det första: derigenom, att vi af Dalins vittra qvarlåtenskap erhållit just hvad ordspråket kallar ”både likt och olikt”, erhålla vi tillika en så fullständig menniskokännedom af skalden sjelf, äfvensom af hans umgängskretsar och de personer som voro honom närmast bevågna, en så klar återspegling af hans (inre och yttre) lefnadsöden i sitt sammanhang med den tidens enskilda förhållanden, lynne och seder, att vi näppligen – och måhända blott med undantag af Bellman – hos någon sednare svensk poet träffa dess make.
”De årliga inar”kegångstaxorne skola upprättas genom deputerade af alla ”RiksSt., nämnda på det sätt hvarje Stånd särskildt för sig ”föreskri Iver; hvad desse fastställa, tjenar till efteilefnad, ”såvida ej ändring deruti i behörig ordning sökes och vinsnes. Det är således årliga markegångstaxor, som skola finnas. Dessa kunna visserligen uppgöras efter medium af fem, tio, eller huru många föregrde år som helst, ty det strider icke emot den upplästa §:n; men att bestämma medium utaf tio eller fem år såsom markegång för fem följande år, är rakt stridande mot föreskriften, att de årliga markegångslaxorna skola upprättas på sätt §:n nämner.