Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
O: rs co re i 3 P B dS M O re PB •V ?> persedlar. rättningar, expenser. Tabell, utvisande kostnaden för Indelt Infanteri och Kavalleri, jemförd med kostnaden för en lika stor styrka, tagen ur allmänna beväringen. Årskostnad för nummer. Årskostnad för 20,239 man infanteri. Årskostnad för 3,300 man kavalleri. Summa Årskostnad. Årskostnad för nummer. Årskostnad för 20,239 man infanteri. Årskostnad för 3,300 man kavalleri. Summa Årskostnad. Årskostnaden lör Beväring 898,168: 98 högre än för indeld trupp. TAB. 11. Tabell, utvisande kostnaden för indelt Infanteri och Kavalleri, jemförd med kostnaden för en deremot svarande styrka, tagen ur allmänna beväringen. Indeld. Ur Allmänna Beväringen. Årskostnad för nummer. Årskostnad för 20,239 man infanteri. Årskostnad för 3,300 man kavalleri. Summa Årskostnad. Årskostnad för nummer. Årskostöad för 24,500 man infanteri. Årskostnad för 3,500 man kavalleri. Summa Årskostnad. Årskostnad för Beväring 1,615,536: 81 högre än för Indeld trupp. 77 Bil. B. Approximativ beräkning af <lcn ökade kostnad, sorn uppstår genom organisation af armceus beväringsmanskap på det af kommittcradc föreslagna sätt. 1. För beväringsmanskapets utredning. Enligt i Krigskollegium uppgjorda beräkningar kan kostnaden för hvarje beväringskarls förseende med beklädnads-, remtygs-, utredningsoch tross-persedlar under 34 dagars möte om året, inoch utryckningsdagarne deri inbegripna, upptagas till ett årligt belopp af 15 Rdr 32 öre, hvaraf erhålles en dagkostnad af 45 öre för hvarje tjenstgörande karl.
På dessa med flere skäl blefvo de då i ämnet, väckte motioner af Utskottet afstyrkte; och blef berörde Betänkande af samtlige Riks-Stånden godkändt. De skäl, hvilka sålunda förut befunnits fullgiltiga, torde jemväl nu böra såsom sådane anses. Bifall till motionärens förslag skulle ock innebära ett ytterligare steg till kronohemmanens lösryckande från Statens disposition och öfverlemnande ät enskilde, utan att desse sednare fuligjort de måttliga fordringar, som genom nu gällande stadgar äro derför föreskrifne. Utskottet tillstyrker derföre, att den väckta motionen må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stockholm den 19 Juni 18(10. STOCKHOLM, typockafiska föreningens boktryckeri. 1860. Sammansatta Stats-, Bevilln.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 20. 1 N:o “20. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Juli 1860, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om drawback eller restitution af erlagd tillverknings-afgift för exporteradt bränvin.
— Sådana luckor i vår lagstiftning hafva vi nu att fylla. Såsom rätt utgångspunkt dertill anser jag således den sats, att "folksamling, sorn tredskas emot och efter förnyade ”uppmaningar alt skiljas, har, redan dermed, emot lagen ”uppsatt den råa mängdens väldkraft; och redan dermed, ”således, berättigat och lörpliglat makten att med sin be”väpnade styrka uppträda på lagens sida och genomdrifva ’’dess bud.” Väl höres ofta, när så skett, huru klandret försäkrat, att ”det var onödigt, och att folksamlingen för bl i fv i t oskadlig och sjelfvillig! skingrat sig, om den lemonts oantastad,” Men nu hade embetsmyndigheterna annorlunda bedömt hopens lutenhet — och hvem var väl närmast om denna bedömmanderätt? Hvem ägde säkraste elemcnlcrna dertill? — Förstnämnde klandrare och hopens förespråkare? — eller de embetsman, som tillsattes att vaka öfver samhällets trygghet och med sitt rykte och med hela sin välfärd för denna ansvara? — Ofta, visserligen, är närmaste anledningen till folksamlingen ingalunda politisk, eller ens allvarsam. Den kan f. o. m. vara rent af pojkaktig; (ty det är ofta spordt att, på förnuftets vägnar, hafva sammanlupne gamle män blifvit pojkar allihop, ja, pojkar af odygdigaste beskaffenhet) men, hvad är deraf att sluta ? — Alt folksamlingen skall få blifva upplopp? — och att delta skall få sin vilja ? — och omsider lå urarta till uppror? Belgiska revolutionen i83o begynle med ett pojk-upplopp efter en representation af deri Stumma i Pqrtici, och hade (den gången åtminstone) icke limat, om den - Den 17 October f. ni. denna gnista genast blifvit släckt. — Det enda , sorn i fördragsamhetsväg är förståndigt af deri ringhål tiga anledningen till folksamligen alt sluta, det är att medlen till dennas förskingrande derefter graderas; men detta förmår ingen lagtext.
Såsom ytterligare bevis torde jag äfven få nämna, att bönderna i min socken ålagt sin riksdagsman vid denna riksdag att väcka motion om lagmansrätternas upphäfvande. Frih. Boye har fruktat för permanenta domstolar. Jag kan icke dela denna farhåga, emedan ju hastigare slut rättegången får, ju mindre tror jag, att man skall behöfva anlita domstolarna. Hvad beträffar Frih. Boyes förslag att, med förkastande af detta betänk., antaga det nästföljande, ser jag intet hinder att i alla händelser antaga de correctiv, som nästföljande betänk, innefattar. Beträffande åter Hr Strussenfelts svar på mina anmärkningar mot redactionen, så, ehuru jag ingalunda vill stå under häradshöfdingens arbitrage, ang:de en tjenares behörighet att uppträda såsom sin husbondes ombud, då han dertill fått dennes uppdrag, vill jag likväl, då flera ledamöter yrkat bifall till betänk, och rättelse i de af mig nnmärkta delar, frånträda min begäran om återremiss, och instämma i anhållan om propos. till bifall. Hr Dalman: Sedan jag sednast yttrade mig, har jag blott hört ett enda motskäl, som förtjenar att upptagas, nemi. det af Gr. Mörner anförda, att allmogen skulle hindras från att sjelf utföra sina rättegångar och från den complettering af bevisningen, som kan äga rum vid Jagroansrätten. Jag får likväl säga, att efter de begrepp, jag har om rättegångar och sättet för deras utförande, talar detta skäl snarare emot lagmansrätternas bibehållande. Det är just den lätthet, som allmogen har att complettera sin bevisning i andra instansen, som gör, att den negligeras i den första; och derföre händer också, att då målen icke blifvit utredda inför häradsrätten, blifva de återförvisade. Men en sådan åtgärd vidtages lämpligare af hofrätten, än af lagmansrätten, och kan icke utbytas mot det förslag, som Gr. Cronhjelm framställt, att låta hofrätten höra vittnen vid localdomstolarna, hvilket jag anser oformligt.
Sojidité, noggrannhet och ordning är allt hvad man begär; och crediten växer med hvar dag, då sådant iakttages; men skulle denna Banquier eller Köpman handla och redogöra med öpperj bok, så motverkades hans aibete af alla detri, som hade ett interesse deruti, och hans credit kunde ej bibehålla samma styrka, derest han icke redan samlat en öfverlägsen rikedom; och resultatet blefve möj igtvis förlust i stället för vinst. På samma sätt skulle förhållandet bli med Banken; en jemförelse skulle ständigt före-, komma mellan dess sedlar och reela fond, sorn, så snart några! extraordinaira omständigheter tillstötte, hvilka gåfvo anledning tili Den 29 Majt, 605 nrsstroende, genast kunde skak» hela bygg-; naden. Jag vill blott exempelvis föra i Ridderskapcts och Adelns minne händelsen förlidet år, då på en gång hastigt uppkom en farhåga för brist på koppar-skiljemynt. Det försvann ur rörelsen; alla gömde på deras behållningar deraf, och Banken ålitades strängt till utvexling. Genom kloka anstalter häfdes denna terreur, och brist på skiljemynt har sedermera icke existerat. Men om man i den stunden haft kännedom om Bankens ringa återstående behållning af myntade slantar, skulle ändamålet icke blifvit vunnit. Alla hade nytta, men ingen skada af denna hemlighet. Vill man, att Banken icke skall någongång återställas i sina functioner, såsom VäxelBank, då må den såsom en Banquier, den der upphör att betala, framlägga sin Stat, och derigenom tranquilisera sina Borgenärer; men i motsatt fall kan jag aldrig medgifva annat än hvad erfarenheten ock bestyrkt, att nemligen en Banks bestånd icke medgifver fullkomlig pu. biicitet, och att ingen Bank i något land periodiskt kungör sitt bokslut, det vågar jag tryggt påstå. Engelska Banken allmängör ingalunda på bestämda terminer hela sitt tillstånd. Den annoncerar blott en gång om året, dividenden af revenuen, som kan till Acticägarne utdelas. Men deremot, så snart Parlamentet fordrar nia gon speciel uppgift, får den ej vägras.
Hyrlakejer » 4 Hårfrisörer, sorn icke äro borgare » 2 Hästhandlare eller sädane, hvilka, såsom yrke sälja och byta hästar, erlägga, utan åtskillnad på hufvudman eller följeslagare på resor, hvarje person, som sig med sådan handtering befattar B:ko R:dr 25: — Och skall med vederbörande uppbördsmans qvittens styrkas, att bevillningsafgiften för löpande året blifvit rikligt erlagd eller säkerhet derför ställd, innan Konungens Befallningshafvande eller vederbörande magistrat meddelar dem pass, hvilket pass bör uttryckligen innehålla, att de till en sådan handel äro berättigade. Jernbärare, vid slångoch tackjernsvågar B:ko R:dr 1: — Kammarjungfrur, lika med beljenter. Kammartjenare » » 5: — Kockar, hos private » »10: — Skeppskockar, se sjömän. Konstberidare, Lindansare, eller andra kringresande in~ eller utländske personer, som, med serskildt tillstånd, gifva representationer af mekaniska konster m. m., eller sådane, sorn kringföra och visa främmande djur, o. s. v., erlägga för hvarje representationsdag: i Stockholm B:ko R:dr 4: — samt i alla öfriga städer och orter » » 2: — Åliggande del alla förenämnde, att, innan de från staden eller orten afresa eller pass dem meddelas, med bevis af kronans uppbördsman styrka, att reBih. till R. St. Prot. 1830 & 1831, 3 Sami., 1 Afd., 4 Höft. 3 !8 Bevillnings-Utskottets Betänkande, M i. presentationsafgiften blifvit erlagd; och skall qvitto derå, jemte betyg, att be-^ vilbiingen för löpande året blifvit gulden eller säkerhet derför ställd, ovillkorligen företes å den ort, dit de sig begifva, innan någon representation der får uppföras. Afreser sådan person från orten, utan att bafva denna bevillning för hvarje representationsdag erlagt, ansvarar derför den, sorn pass till resan meddelat eller för resans fortsättande detsamma åtecknat.
Man talar här om, att det understundom kunde vara ganska nyttigt alt kunna tvinga vissa stora egendomsegare, hvilka begagna mycket statfolk, att sjelfva underkasta sig den ökade fattigtunga, som de ådraga församlingen. I den sednast utfärdade författnm har likväl i detta afseende bestämmelserna blifvit (så skärpta, att jag är öfvertygad att, i de flesta fall, de nämnda personerna ganska gerna frivilligt underkasta sig skyldigheten att draga försorg om sina egne fattiga. Något utöfver hvad som nu är stadgadt i dessa hänseenden tror jag således icke böra medgifvas, enär ett sådant medgifvande så lätt skulle kunna missbrukas och kunde leda till svåra olägenheter; men om R. 0. Ad. emellertid skulle anse att några ändringar böra ske i förevar:de fall, så måste jag dock pä det allra högsta lägga R. 0. Ad. på hjertat, att dessa icke mätte göras sä utan alla kontroller, som Utskrn föreslagit, utan alt åtminstone något af de alternativer, som här blifvit föreslagna eller som af Frih. Alströmer i hans reservation blifvit uppgifne, jemväl mätte tagas i betraktande. Gr. Posse, Gustaf Mauritz: Rätta grunden för fattig vården skulle jag tro vara den, att den kommun, som dragit nytta af arbetaren, också är pligtig att försörja honom på hans ålderdom, då hans krafter icke längre tillåta honom att arbeta. För att nu endast hålla mig till landet skulle jag tro, att de två källor, ur hvilka den största fattigdomen härflyter, äro dels att egendomarne skötas med statfolk, dels att, der hemmansklyfning eger runa, en mängd backstugor uppstå, der personer sätta sig ned mot en ringa penning och söka förtjenst, hos hvem de kunna få den. När de då arbetat sin tid ut sä att de äro orkeslösa, hafva de ingen annan att hylla sig till än församlingen. Dessa tvenne omständigheter tror jag vara de, som mest böra afses vid ordnandet af fattigvården på landet.
Köping och Stockholm, angående en jernvägsbibana mellan 235: 7. » och Uttersberg, angående en jernväg mellan 235: 5 Köpingsön, angående jordafsöndring från . ^ Köpingsån, angående utvidgning och rätning af ... L. Ladugårdslands kyrka, angående statsbidrag för tornbyggnad vid . 239. Lagerstedt, L. G., angående pension till 167: 68. Lagkatekes, angående utgifvande af 148: 125. Landskrona, angående försäljning af kronans tomter i 120. » oeh Vestra Stambanan, angående jernväg mellan . 235: 12. » angående uppförande af en byggnad vid straffängelset i 210. Landshöfdingars rätt att föra ordet vid Markegångs-deputerades sammanträden, angående . 90. Langlet, Casp., angående eftergift af ådömdt ersättningsansvar i anledning af hans balans 79, 191. Landtbruks-akademien, angående anslag till 122. » » angående en hyresersättning till .221. » möten, angående anslag till ... 122 » institut i Skåne, angående inrättande af .53, 96. » skolor, angående anslag till 122. Landtförsvars-departementet, angående anslagen under 71: Land/statens lönereglering, angående . 122. Landtå g sg arden, angående upphörande af 33. b) Lappmarks Ecklesiastikverk, angående j ^ Larsson, Marcus, angående inköp af en tafla utaf 148: 117. Lee, Stora, och Wenern, angående kanaloch slussanläggning mellan 158: 35 Leksands socken, angående ersättning för vattenskada åt 105. Lembke, J. H., angående pension till . 167. Lerdahls Slom, angående afsöndring af jord från 68. Lessing, M. L., angående pension till . 167: 48. Lewenhaupt, Grefve och Landshöfding angående pension för 138. Lifbergningsbåtar, angående medel till anskaffande af 209.
Besvo. Ekon.-Utsk:t. Nu Jiar emellertid det ifrågavarande förslaget, uppstäldt af Hr Akerman och godkändt af tre Stånd, blifvit remitteradt till Bevilln.-Utsk:t, hvilket bevisar, att det icke är något önskningsmål; ett förhållande, hvilket Den 4 April f. m. 15 jemväl ådagalägges deraf, att Bevilln.-Utsk:t vid 1862—63 årens riksdag ansåg denna fråga ostridigt afse grunderna för den bevillning, som genom tull borde utgå; men som Utsk:t uti sitt vidare raisonnement förklarade frågan icke röra någon bevillning vid då pågående riksdag, utan endast afse uppgörande af ett förslag till tulltaxa till den derpå följande, ansåg Utsk:t frågan då utgöra ett önskningsmål, hvarpå K. M:t egde fästa det afseende, Han för godt fann, hvadan LJtsk:t ansåg tre Stånds beslut i frågan göra tillfyllest. Detta var dock enligt min tanke origtigt, ty frågan hade bordt behandlas såsom ett bevillningsirtål, hvadan votering i förstärkt Bevilln.-Utsk. skolat ega rum. Ått detta mål icke varit ett önskningsmål, synes äfven af de ordalag, som med afseende å denna fråga blifvit använda i Riksdagsbeslutet. Denna angelägenhet är nemi. formulerad helt olika med önskningsmål. I Iråga om bevillning m. m., hvarom R. St:r ensamma besluta, heter det: »Vi hafva beslutit;» då det deremot säges: »Vi halve för vår del beslutit» uti sådane frågor, till hvilka äfven den andra Statsmaktens samtycke erfordras. Bland de anmärkningar, som i öfrigt blifvit framställda, är den väsendtligaste den, som rörer promulgerandet af 1865 års tulltaxa, hvilken, baserad på det med Frankrike afslutade handelsfördraget, på ett betänkligt sätt nedsätter tullen på de flesta importartiklar. Att på sätt vid denna regeringsåtgärd egt rum, underkänna och öfverträda R.
Att kommunerne som under sednare tider så allmänt ifrat för alt få läkare anstälda på landet, äfven sjelfva bidraga dertill, att läkarne genom beredande för dem af tjenlige boställen, sättas i tillfälle att behörigen upfylla sitt kall, till båtnad för kommunerne sjelfva, synes vara en billig fordran, och det desto heldre, som den upoffring de derigenom få vidkännas, icke kan blifva serdeles stor. Jag tillstyrker alltså bifall till denna punkt, och hade önskat alt man redan nu beslutat, hvad som snart mäste blifva ett allmänt stadgande, sä vida Provincial-läkare-platserne pä landsbygden skola kunna besättas, nemi. att det skall åligga kommunerna att bereda ifrågavar:de läkare tjenliga bostadslägenheter å de för dem baslämda stationer. Frih. Åkerhjelm: För att ytterligare lugna Hr von Hart mansdorff för den fruktan han hyser, så ber jag få nämna, att då denna fråga förevar inom StalsUtsk., så funnos der närvande tvänne motionärer af BondeSt., och de förklarade sig icke hafva något emot det här föreslagna vilkoret. rppå härefter framsläld propos. biföll R. o. Ad. hvad Utsk. i förevar:de puukt tillstyrkt och hemstält. 19:de punkten, ang:de extra Provincial-läkarc-beställningen i Westra härad af Jönköpings län; 20:de punkten, ang:de anslag till Farmaceuliska institutet i Slockholm; 21:sta punkten, ang.-de förhöjning af arfvodena för länens djur-läkare; 22:dra punkten, ang:de väckte motioner om anställande af serskilde djur-läkare för vissa delar af åtskilliga län; och 23:dje punkten, ang:de väckte frågor om anslag lill lön för barnmorskor. Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 24:de punkten, ang:de anslag för en Professor i kliniken för barnsjukdomar vid Carolinska medico-chirurgiska institutet. Hr Ekströmer: Jag vill icke yrka återremiss af denna punkt, ty det med K. M:s Nåd.
Vid alla möjliga besvärjelser, der man anropar smärre gudomligheter, tillägges ytterst en bön till den allrahögste, om allt det andra icke hjelper. I synty-sanat främhålles han uttryckligen, såsom vid jernets ursprung: Tuo ukko ylinen luoja, Itse ilmojen Jumala Ilmasta veen eroitti, Veestä maati manterehen. Ukko llmoinen Jumala Hieroi kahta kämmentänsä Vasemmassa polven päässä; Siitä syntyi kolme neittä, Koko kolme Luonnotarta Rauan ruostehen emoiksi, Suu sinervän siittäjiksi.130 På ett annat ställe sjunger Wipunen för Wäinämöinen de "djupa ursprungsorden om tidens begynnelse." Kuinka luojansa luvalla, Kaikkivallan vaatimalla Itsestänsä, ilma syntyi, Ilmasta vesi erosi, Veestä manner maatelihe, Manterelle kasvut kaikki.131 De anförda orden framhålla väl å ena sidan, att verldens utveckling skedde enligt skaparns vilja, men äfven å den andra, att denna skapare sjelf måste hafva funnits i elementerna, då luften kunde uppstå "af sig sjelf." Öfverallt i ursprungsorden och lu'ut hänföres den yttersta makten till skaparen. Helt säkert skulle man icke i en sednare tid med sådan hemlighetsfullhet begagnat sig af dessa trollformler, om luoja betecknat de kristnes gud. I veren sulku-sanat (manuskript, för hvilket jag har att tacka Prof. Lönnrots godhetsfulla meddelande) säges: Jumaloista tunti tullo, Apu eineisten emistä; Varjele vakanen luoja, Katso kaunonen jumäla, Jott'ei vietäisi vioille; och på ett annat ställe: Tulonen jumalan luoma, Luoma luojan valkiainen, samt Rauta on jumalan luoma.
Ett ärligen frukta. bärande exemplar af detta vackra träd växer och. frodas uti min trädgård i Grenna samt har aldrig lidit af vintrarna. H — N:R 731. G. W. kan få sin fråga besvarad. » s t på hvilket apotek som hälst. a 8, " C II O N:r 732. Östgöte frågar i ett föreg. n:r af [2130] » - ä ~ Idun, om det kan anses orätt inga i äktenskap Härtill svarar jag a. ett obetingadt nej. Då jag och min man förT3 enade våra öden, var jag blott sjutton, — han 9. z - a trettiotre itr — alltså samma skilnad i ålder, som här är fallet. Häromdagen firade vi värt O O silfverbröLop, och jag tror mig utan betän0 kande våga pasta, det få makar kunnat vara lyckligare än Sigrid och Karl. EO OJ o j S C • N:r 734. Då föräldralös redan genomgått 1 ra CN •S O .B x _ CO framstående gymnastikinstitut och således kan " 3. » " - * 03 &lt; - O uteslutande egna tid åt inhemtande af språk K — a. Till vårt parkettgolf bruka vi i närmaste kryddbod köpa vax och terpentin FAMILJSYMASKINER. HANDTVERKSSYMASKINER. tillsammans för en 2 5 - 3 0 öre, därpå skära vaxet i småbitar, lägga det i terpentinen och låta blandningen stå på ett varmt ställe, att vaxet må smälta. Sedan gnides golf vet därKostnadsfri undervisning! med medels en ylletrasa. Vaxet bör naturBILLIGA PRISER OCH BEKVÄMLIGA AF BETALNINGSVILKOR HOS S Josephsson &amp; Ågren ligtvis vara gult. Molly. Ett slädnät för parhästar bör (G. så väl på längd som bredd. Te på lingonris för reumatism (HÖRNET AF HAMNGATAN). måste kokas, då detta ännu är färskt; torkadt har det redan förlorat sin must och saft. Bäst är att på en gång koka så mycket, man auser sig beböfva, samt förvara det i väl korkade buteljer på svalt ställe.
VppUK lior ^LmtUZe Kilcr-Llunäen äen i; O-Nobcr i8l». Wördsamt Memorial. <<Vid Bewillnings-Utffottets den ir dennes afgifne Memorial med förestagne Regler och föreskrifter till de SkattskyldigeS och Taxerings, männens samt andre wedcrbörandes efterrättelse, har Wällofl. Borgare-Ständet förenat sig om den allmänna erinran, att den af Utskottet prvjecterade förändring uti 4 Art 1. H. 7. Mom. wvre stridande emot Bewillnings-Förordningens esprit, och de för afgifternes päsörande uti 1. Art. stadgade grunder; och som BorgareStändet fann denna afwikelse leda derhän att Tjenstehjon icke allenast komma att rakt emot föreskriften i i, Art. 1. Mom. Taxeras pä en gäng efter häda Tariff-rne, utan ock blifiva frikallade frän den allmänna skyldigheten att wid beräknandet af sin bchällna i komst äfwen upptaga sin lön och sitt underhäll, hwaraf pä en gäng syntes följa ett obehörigt undantag för dem, och en ej obetydlig minskning i Statens inkomster, bestöt Ständet, det skulle Utskottets Forstag i denna del äterförwisas, medanmodan kill U-skottet, gtt, jemlikt anmärkningen, rätta och lemka sä wäl Redactionen af 4. Reglornes runehäll, svin äfwen de uppaifne Formulairen i de delar deraf som a -gä Tjenstehjous debitering för be. hällen inkonrst. 3 Den ig October. 229 I följd häraf har alltsä Utskottet tagit detta ämne under ytterligare öfwerwägande; men dä af stadganden sä wäl i r. Art. 2. Moni. "att för Tjenstfolk som ej hafwa nägon serskilt inkomst, bör uträkning uppgöras endast etter Tariffen N o 2;" som ock uti 1. §. 1.
CECILE (afsides). Han talar om mig vändningen är fyndig! ERNEST (afsides). Det är tid att undertecknad uppträder på scenen! CECILE. Ni talade om en persons egna ställning ERNEST. Ja, hvilken en dag ser sig passioneradt älskad CECILE. Passioneradt! ERNEST. Utan att hafva gjort något för detta! CECILE (nästan afsides). Åh, något? ERNEST. Och utan att det ringaste hveta hvarföre? CECILE (utan att se upp från sitt arbete). Men man värderar ju alltid en person för dess egenskaper. ERNEST. Mamsell! CECILE. Dess dygder! ERNEST (afsides). Mina dygder! CECILE. Och för de förtjenster som man anar hos densamma. ERNEST. Ja, deri ligger just det farliga! Om man nu skulle ha öfverdrifvit dessa förtjenster, dessa dygder som ni behagat nämna CECILE. Huru? öfverdrifvit? ERNEST. Om denna person endast hade inbillade egenskaper CECILE. Inbillade? ERNEST. Fordrar inte då sanningen att denna person visar sig sådan den är? CECILE. Sådan hon är? ERNEST. Nej, sådan han är! CECILE. Men nej, ni misstar er denna passioneradt älskade person är ett fruntimmer! ERNEST. Nej, tvärtom! CECILE. Min herre! ERNEST. Såvida jag inte uttryckt mig orätt, eller också ni sjelf misstydt mina ord! CECILE. Min herre! inte ett ord mer i denna sak och tillåt (hon helsar som för att gå). ERNEST (hejdar henne). Af nåd, mamsell! . här är något missförstånd, någon hemlighet som måste förklaras! CECILE. Jag tror det nästan! ERNEST. Nyfiken som alla karlar, har jag sedan en timma sökt att försäkra mig om CECILE. Om hvad? ERNEST.