Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under öfwerläggningarne om detta ämne har hos Utskottet äfwen förekommit, att den Allmogen i Rikets Kust-Prowinser Nädigt förunnade Segla, tions-sriheten, utan behörig uppsigt och controll skulle lätteligen leda till Smyghandel med Stadsman, na-waror, Lurendrägeri och Tullförsnillning, i anledning hwaraf man ffulle kunna anse nyttigt om Sjö-' farande Allmogen, lika med Städerncs Borgerskap, owilkorligen förpliktades, att ej mindre wid närma, ste Tull-Kammare taga ordemeligt Tull«Pasi a den - Den rz Julik. iryz sä kallade egna afwel de till Afskeppning uti sina Farkoster intagit, än wid hemkomsten anlöpa samma Tull - Kammare och undergä behörig »visitation, innan de företaga nägon utlosining af deras hemförda waror-' Wld eftersinnande af wära Kusters olika läge, i afseende pä aiständec frän Utländska Orter, derifrån förbudet gods kunde hämtas, och äfwen det tilllätna, utan erläggande af behörig Tull inpractiseras, wägar Utskottet icke tillstyrka nägon bestämd för alla Rikets Kuster anwändbar Författning i denna del; utan hemställer wördsammeligen, om icke Riksens Högloft. Ständer ffulle hos Kongl. Maju i underdänighet anhälla, att fädane Författningar i afseende pä Allmogens Seglations - rättighet ä Rikets Kuster mätte widtagas, som ä ena sidan genom wederbörlig controll kunde förekomma Lurendrägeri och Tullförsnillning, men ä den andra icke hindrade en nyttig frihet för Jordbrukaren att utan betungande och mödosamma utwägar afyttra Landets producter och anffaffa sine egne förnödenheter. Hwilket allt till Riksens Högloft.
Mina sadelpåsar voro därför packade i lika god tid som hans och hästarna i ordning. Vi bundo dem vid hjulen på öfra sidan af vagnen, så att vi blott behöfde draga till bukjordarna och koppla kindkedjorna. Inom en och en half minut borde vi kunna komma i väg. Och så långt försprång kunna vi i alla händelser räkna på, trodde öfversten. De första föreställningarna gingo ypperligt, för lika fulla hus som dagen förut, trots den orimligt höga entréen. Efter hvar föreställning aflevererade sekreteraren litet öfver sextio dollars och hvar gång hade han fått lof att afvisa en mängd folk. Men först efter den fjärde började öfverstens uppsyn ljusna en smula. Han tål värkligen mera än jag trodde, sade han då gorillan kom ut från scenen. Femte gången gick det också ypperligt. Gorillan var ytterst lifvad och dansade briljant, men tömde nära på till hälften en ansenlig flaska, då det kom till slutnummern. Och publiken, som grundligt firat söndagen, var likaledes mycket lifvad och kände sig förtjust öfver prestationerna. Under den sista mellanakten observerade öfversten och jag gorillan mycket noga, men kunde icke varsna minsta tecken till begynnande redlöshet. Den var bara munter. Det går bra i alla fall, hoppades öfversten. En gång till kan han säkert visa sig utan att ställa till någon galenskap. Och det betalar sig! tillade han belåtet, då sekreteraren öfverräckte några och sextio dollars för den senaste föreställningen. Den sjette gick också efter önskan. Gorillan var galnare och dansade sin jig bättre än någonsin. Och. nu gentlemän om någon af er råkar hafva en fickflaska på sig kan ni få se gorillan taga en sup, upprepade forevisaren sin vanliga formel. Här min vackra gosse! sade en af de närmast stående och räckte fram en läderklädd flaska, den irländaren ögonblickligt förde till munnen. Men nästan lika fort lät han den falla. Cayenne! du förbannade hund! röt gorillan på tydligaste engelska och placerade i samma nu sin högra näfve enligt bästa boxningskonst på skämtarens näsa. Hästarna! hörde jag öfverstens röst i mitt öra och medan vi kröpo genom vagnen, steg där upp ett väl femtiostämmigt vrål från tältet. Inom några ögonblick voro hästarna lösa och vi i sadlarna.
Mäl wara åklagare, samt genom mäls-ägande eller beslagare andelen i böter och consisqveradt gods af ofta betydligt warde, i möjlig frestelse, utt af egna fördelar sörwillas wid Lagarnes tydning och tillämpning. — Till åtlydnad af sista Momentet af Lagens Zberopade rum, borde derföre dcste Tjenstemän, enär sä^ane Mäl, i den Rätt, dar de aro Domare, förekomma, alltid sjelfmant träda ifrän Ratten; men dä sädant i de fleste af desta Nätter, som till största delen utgöras af Tull - och Accis-Vetjcnte, skulle hafwa den följd, att för hwarje förefallande Tull-ärende, särskilde Ledamöter mäste tillkallas, hafwa Le Zörfaltningar, enligt hwilka deste Tjenste - Den 2 Aprik. 63 Tjensteman/ äro förordnade till Domare i Tull-och AccisNatter, ej kunnat undgä, att wacka Riksens Standeruppmärksamhet och omsorg till nödig rättelses befrämjande Dä nu harwid förekommer att, utom det Tull - och Aceis-Betjente icke alltid torde hafwa idkat Studier och undcrgätt wederbörlige förhör uti de för Domare-Embctet och Rattegängs-arenden sä högt magtpäliggande wetenflaper, de till lön och tjenst bero af en Styrelse, som sjelf delar befattningen samt att den, som upptäcker Lurendrägeri och understes, enligt Z Art. i. §. af Kongl.
Alla av fienden tillhöriga Krigsoch Handelsfartyg, Kapare eller Kommissfarare och dess gods är lagligt byte. Fartyg som förs av neutrala makters undersåtar, som tagit kaparbrev av Våra fiender eller de som skadat Våra eller andra nationers fartyg. Neutrala nationers krigsoch konvojfartyg, som befunnit sig i fiendens tjänst och kan skada Våra undersåtar. Fartyg, som vid uppbringningen inte haft besättning och där ingen kunnat visa sig vara ägare är lovligt byte. Art V. Hur lagligt byte eller uppbringningar till sjöss fördelas. Erövrade fientliga örlogsskepp, fregatter, kapare samt andra bevärade fartyg tillfaller kronan. Lasten tillfaller uppbringaren. Belöningar på mellan 5.000 och 300 riksdaler tilldelas uppbringarne beroende på fartygets värde. Sker uppbringningen genom äntring erhåller befäl och besättning 1 / 20 extra. ¼ av värdet betalas om fartyget sänkts, bränts eller jagats upp på stranden. Allt lagligt byte från handelsfartyg tillfaller uppbringaren. Det är dock Oss och kronan förbehållet att köpa livsmedel, som funnits ombord till krigskommissionens värde samt vapen och ammunition efter deras rätta värde. Om något av Våra eller Kronans eller Våra undersåtars fartyg blir tagna vid en träffning och kan återtas vid samma tillfälle utgår ingen belöning, utan fartyget återgår till sin ägare. Upphinns och återtas ett fartyg innan det hunnit till hamn betalas halva belöningen ut. Beskrivs många olika händelser, som ger olika delning av bytet. Skulle någon avlida på grund av uppbringningen erhåller änkan och barnen dubbel lott vid delningen, gäller dock inte befälhavarens efterlevande. Alla som skadas vid en träffning, där byte tas, så att de inte längre kan göra tjänst äger rätt till dubbelt byte. Ämbetsoch tjänstemän av militärcivil – klerikaleller medicinalstatus får andelar av bytet i proportion efter den grad de innehade vid tillfället. Bytet delas i 12 delar. 1 del till befälhavaren, 7 delar till flaggmän, stab officerare samt 4 delar till besättningen. Detaljerad redogörelse för hur delarna skall fördelas efter grad bland befälen. Art VI. Hur med utbetalning av byte förhållas bör.
Sitt, met äntring af jmat Äongf. §örortningen ten 15 3unii 1803 inne jaSer, angdente ffiUnaD mit npa Scrnrverfé-anlä^gs nittgar emellan fötra ocj norra orterna, rättig jeten till tplifa Qöerfs JOI anläggante öfmer jela Nifet matte, utom bergslag, förflaraS fri ocj allmän, td, efter Sett meterbörlig unterföfning, S^götillgdngen befritz ned tillräcflig; äfmcnfom att införantet af förbättrate tillmerfningS* metjoter matte tillgotonjuta all möjlig frijet ocj uppmuntran. §. 74. Sifaletes jafme QSi, till befortrante af 3ernmerfS anläggning snmm-f* . rwe o . ■ r r an Wggnini)<ir i gar t yvtfets norra orter, genom untertamg 0frtfmelfe ten 26 SKaj 1834, joS ^ongl. ‘Siajn jemftällt, att, i lifjet met jmat retan för MntacfjetnSaillmerfningen uti Norrbottens £än, till följt af .^ongl. 0pecial*Nefolutionen för npa Q3ergmerfs inrättante i Norrlänterna od) Sappmarfcn af ten 9 Sluguffi 1673, dtnjuteS ocj äntå till dr 1803 äfmen gällt för 0tdngjernS* ocj ämneSffmiten terffätes, 20 a 30 frijetS Sän, gruntate pd tarf jern inom berörte £än, af termarantc malm tillmerfatt. §.
Konungen 1 detta ärende behagar fatta, må så- snart sorn möjligt Allmänheten kungöras* Len af Utskotten yttrade tanke t att Hans Majit Konungen bäst är i tillfälle att urskilja hvad Sorn i desse Ekonomiske äréHder befordrar Eäderneslandets val, delat jag deremot fullkom-; 6ij BevillningsUtskottets Betänkanden. ligen ] och just derigenom är jag trygg, att besluten komma att åse Fäderneslandets sanna väl, med det afseende industriens utbildning förtjenar, och nödvändigheten att afböja enskildes oförtjenta lidande fordrar, hvarförutan en dass a£ närande medlemmar skulle beröfvas bärgning och sysselsättning.” Ut supra Fx Protocollo A, Fryxell. Ankom den 15 Oct. 1823- tillåtande, i anledning af gjorde an* märkningar vid Utskottets Förslag till en förändrad Tariff för HusbeliofsBrännvins-Brännings • Af giften. j\^ot den af Riksens Höglofl. Ständers Bevillningsutskott föreslagne förändring i Tariffen för Husbehofs Brännvins-Brännings - Afgiften, hvartill Höglofl.
Den beror helt och hållit af Den 2 Martil. 59 Sillfiskets fortgång. Men så länge detta ej blifvit mera utvidgad än hittills, är också denna Inkomst ganska osäker. I följe af dessa Förhöjningar, tillika med de öfriga Inkomst-titlar, som jag icke omnämnt, är nu den Ordinarie InkomstSumman Beräknad till 1,926,999 R:dr 47 sk. 3 r:st. Uti StatsTJtskottets Förslag år 1815, upptogs den till 1,681,895: 37. 7. i stället för att den 1812 räknades till i,5oo,468: 41- 9- Den har således Blifvit alla åren successive ökad och detta går an så länge Varupriserne fortfara att vara i stigande. Men om vi få några goda år, och Myntvärdet stadgar sig, kan väl detta ej alltid fortfara, och då blir också uträkningen riktig. Emedlertid är den förhöjning, som nu sednast är föreslagen, den betydligaste, ty den gör ej mindre än 245,604 R:dr. Vid Anslagen för de så kallade extra ordinarie Inkomster eller Bevillningar, skulle jag väl kunna anmärka, att Tulllnkomstenj ehuru Bibehållen vid sitt 1815 bestämda anslag af 935,349 R:dr, är derföre icke fri för all osäkerhet, ifall att de förslag skulle äga framgång, hvilka man ibland hört uppgöras till inskränkning af Handelsrörelsen. Men jag vill icke uppehålla piig dervid, utan endast erinra, att Postmedlenj som nu i Förslaget äro antagne alt utgöra 10,000 R:dr mer än förr, äro likväl, Lill sina mäst Betydliga Utgifter, Beroende af en Utländsk Magts välbehag, som kan öka afgifterna igenom sitt Land, och dessutom 6o Den 2 Martii. af Coursförhållanden, som äro ombytliga, under det att sjelfva Inkomsten inom Riket, när Taxan icke förändras, måste ungefärligen blifva alla år den samma. Jag bekänner att jag på dessa grunder icke finner något skäl till den föreslagna Tillökningen.
Och när, uti en feg, förderfvad tid, Ej trifves ljus, ej andas rätt och frid, Och våldet gifver egoismen hand, Att allt i mörker sänka och i band: Hvad gör den himmelska? Hon spiller ej Sin kraft i ofruktbara suckar; nej! I tro på en Försyn och stilla hopp Om bättre tider — än hon lefver opp, Och utsår, trägen, utan lof och lön, I qvalens jord lycksalighetens frön. Och månget frö förqväfves och förgås, Som ibland törnen och på klippan sås; Men månget frö ock lönar hennes ans Med mogna skördars rikedom och glans, Tyst växande, och ämnade till arf Åt ouppgångna sälla tidehvarf. O J, som då en fridsam jord bebon, Der rättvisan en återvunnen thron Emellan flitens herde-hyddor ställt, Och grödan mantlar fordna slagtningsfält! Välsignen dem, de ädle såningsmän, Af hvilka marken bröts! Välsignen den, Som slumrar här i jordens tysta famn! Måhända deras anspråkslösa namn Ej, genom tidens brak, ert öra nå: Men evigt deras gerningar bestå, Och deras andar, dubbelt salige, Med himlaglädje jordens glädje se. Yngling! fullbordadt är ditt lopp. Der sanningens eviga dag går opp, Och lifvets källa evärdelig qväller, Der lönas din dygd, Och aktar ej minnets eterneller I nattens och dödens bygd. Du har gått. Du var befunnen Pröfvad och oöfvervunnen, Verksam, tålig, trygg och trogen: Derför gick Du hem igen: Jag, ej värd att med Dig följa, Jag, för målet än ej mogen, Måste plöja tidens bölja, Kastas bland dess klippor än. TILL H. Κ. H. PRINS OSCAR. Dedikation af Psalmboksförslaget. Allt sannt, allt skönt, i hyddan, som på thronen, Ett genljud är från evighetens strand; De höga chorer gå på andakts-tonen, Som sjunga frihet, dygd och fosterland; Och hjelten famnar, lyst af religionen, Sin känslas urbild, — ja! med fallnad hand
Ilr Printzenskjöld begärde upplysning om de beslut, som i afseende på denna punkt blifvit af de öfriga RiksSt.-n fattade. Gr. Cronhjelm: Jag tyckte mig för en stund sedan höra, att Ridd.sccret. lillkännagaf, att något prot.utdr. icke från de öfriga Stånden inkommit, men som jag erhållit en promemoria från alla Stånden, kan jag upplysa att denna punkt, såvidt sådant af promemorian kan synas, är af dem alla bifallen. lindert. Ridd. Se erel. upplyste, att såsom förut blifvit uppgifvit, endast BondeSt:s prot.utdr. i ämnet saknades, och att såväl Prestesom BorgareSt., enligt de derifrån ankomne prot.- uldr., hade bifallit ifrågavar. punkt. Hr von Hartmansdorff: Då delta mern. förra gången förevar, talade jag för den mening, Utsk. här har yttrat, och jag hemställer derföre nu vördsamt, att R. o. Ad. mätte bifalla Utsk:s förslag i detta hänseende. Frih. Cederström, Anders: Förra gången detta mål förevar, talade jag emot den mening Utsk. här framställt, och på samma grund anhåller jag nu, att R. o. Ad. ville vidblifva sitt förra beslut. Hr Printzenskjöld: Sedan tre RiksSt. afgjort frågan, så att Ulsk:s förslag blifvit bifallet, så kan det vara likgiltigt huru R. o. Ad. nu beslutar. Jag skulle i detta fall finna lämpligast, att R. o. Ad. yttryckte en opinion, som vore öfverensstämmande med den af tre Stånd uttalade, och då jag för min del anser det vara af yttersta vigt, att den skyldighet för domare åter fästställes, som förut ålegat dem, nemi. att hålla allmänheten chartor tillhanda vid lingen, så ser jag ingen betänklighet vid att bifalla Utsk:s förslag. 390 Den 15 Mars, Gr. Cronhjelm:
Jag finner således icke något skål till återremiss cf Betänkandet, Friherre Ceder/trom, Jacob: Utskotten haf. va i deras betänkande upptagit och besvarat motionen samt upplyst, att Nämndemän icke kunnat befrias från de dem åliggande extra förrättningar, men derjemte anmärkt, att, ehuruväl de biträda Krono-B.etjeningen vid besigtningar m. rn., de drick icke stå under dess befäl, och Utskotten sluta Betänkandet med förklaringen , att de ej kunna tillstyrka bifall å motionen; hvarigenom, i händelse Betänkandet gillas, för hållandet förblifver alldeles sådant det nu år. Herr Rothlieb, Axel* Jag tillstyrker så mycket hellre bifall å Utskottens Betänkande, som jag tror, att det skulle ske Nämndemännen en stor otjenst, om man fråntog dem det enda tillfälle till förtjenst, de nu äga; ty under Tingen äro de alldeles i saknad deraf; men vid andra bi-förrättningar hafva de åtminstone något att påräkna. Herr Grefven och Landt Marjkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Lagoch OeeonomieUtskottens ifrågavarande Utlå - Den 5<> Maji e. m. 781 ty ingen af Municipal betjeningen i landet har så tryckande besvär som desse. Vid de flera motioner, som i afseende på berörde Municipalbetjening blifvit väckta och kommit OeconomieUtskottet tillhanda, har man ej lemnat ur sigte utvägen, att låtta Nämndemännens mÖda, hvaremot Fjerdingsmånnen blifvit lemnade ganska vanlottade. Nämndemännen hafva åtminstone den fördelen för sig, att för en del af sina förrättningar undfå betalning och vid de fleste meråndels mat, då åter Fjerdingmännen måste rida natt och dag ifrån den ena orten till den andra u-: tan att kunna påräkna hvarken penninge-ersåttning eller föda. Jag kan således icke inse, att Nämndemännen böra tillgodonjuta någon vidare befrielse ifrån dem åliggande skyldigheter; men som jag, lika med Herr Gyllenheim, finner, att de icke i något fall böra kunna utan
»Ja, hvad då?» »Jag kunde t.ex. få lust till att kyssa er.» Han betraktade henne fortfarande med stor uppmärksamhet för att se hvad intryck hans ord skulle göra på henne. Men det syntes icke ringaste förändring i hennes ansigtsuttryck, icke så mycket som den flyktigaste rodnad. »Sådant gör man, ifall man törs att man talar om det bevisar att man inte vågar», sade hon i det hon mötte hans blick med det största lugn. Han kände sig slagen af anmärkningen och af det ogeneradt öppna sätt, hvarpå hon framställt den. »Ni är en skarpsinnig liten fröken», sade han. »Och jag börjar nästan också misstänka att ni är en en ovanligt ärlig liten fröken. Jag kunde ha lust att bli bekant med er.» »Då får ni skynda på, för i morgon reser jag.» »Vill ni inte berätta mig något om er sjelf?» »Nej.» »Hvarför inte.» »Hvad skulle det tjena till?» »Det skulle roa mig.» »Ja, men inte mig.» »Nå, som ni vill.» Han vände sina ögon ifrån henne, utåt öfver skären som simmade dernere, långt under dem, likt uppstickande toppar af ett drunknadt högland. Snedt öfver fjorden drog sig en bred, gyllene ström af reflexer från den sjunkande solen. Allt glänste och glittrade i detta sista afskedsskimmer. Från en lustbåt trängde tonerna af ett smäktande solo på b-kornett och som ett aflägset brusande hördes badgästernas trampande af och an på badhusbron. Längst ut mot Kattegat sågs en fiskarbåt, stor som en mås, med en fläck af sol på sitt hvita toppsegel. Der gick en lång stund och det talades icke ett ord. Så hördes med ens skrapande ljud på hällen och William reste sig hälft, stödd emot armbågen, och lyssnade. Det flög ett leende öfver hans ansigte; han hade känt igen Pelle Wahlbergs och fröken Johnssons röster. »Det tycks vara flere än vi, som äro ute för att taga afsked med utsigten», sade han. De sågo hvarandra småleende in i ögonen och lyssnade; stegen närmade sig och rösterna hördes tydligare och tydligare.
Med anledning af Rikets Ständers Revisorers gjorda anmärkning vid granskningen af 1858 års räkenskaper, att det till rese-understöd för Ingeniör-korpsens Officerare anvisade årliga anslag af 3,000 R:dr Runt icke under revisions-året blifvit användt, får Chefs-embetet underdånigst afgifva följande förklaring: Bristen på Officerare för fyllandet af Ingeniör-korpsens tjenstebehof vållar i allmänhet stora svårigheter att ordna tjenstgöringen under sommar-månaderna i och för då pågående befästnings-arbeten och Sappör-kompaniets öfningar. Detta visade sig i synnerhet år 1858, då icke mindre än 7 Officerare voro upptagne af studier vid högre Artilleri - — 312 — läroverket å Marieberg, en anställd till tjenstgöring i General-staben och 2:ne kommenderade sorn lärare, den ene vid nämnda läroverk, den andre vid Krigs-akademien. Emellertid blef Kaptenen Friherre B. A. Leijonhufvud utsedd att komma i åtnjutande af årets rese-understöd. Men enär hans tjenstgöring i egenskap af arbets-chef vid de för Carlskrona reddförsvar samina år började befästnings-arbeten påkallade lians närvaro der under sommaren, kunde han ej förr än efter arbetstidens slut på hösten företaga sin utrikes vesa, hvilken lian, efter det Eders Kongl. Majit i nåder beviljat honom tjenstledighet under ett års tid, räknad, från den 1 Oktober, anträdde den 2 November 1858. Reseplanen omfattade Tyskland, Österrike, Italien och Frankrike, och, enligt den af Chefen för Ingeniör-korpsen för Friherre Leijonhufvud utfärdade instruktion, borde han, bland annat, inhemta kännedom om »hvad Österrike sednast gjort i befästnings v äg uti italien, synnerligen hvad angår Yicenza, äfvensom om de befästningar, som möjligen nu göras i närheten af Piemontesiska gränsen af mera passagére beskaffenhet», samt »då anledning vore till den förmodan, att åtskilligt göres för Venedigs försvar mot ett angrepp från hafssjdan, det likaledes vore af intresse att derom få kännedom,» o. s. v.
Vid förnyad föredragning af Hedervärda Bonde-Ståndets, medelst Protokolls-utdrag N:o 421, till Med-Stånden gjorda inbjudning att instämma i bemälda Riks-Stånds den 14 innevarande månad fattade beslut om aflåtande af underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, med anhållan att nu pågående Riksdag måtte i medlet af nästkommande December månad afslutas, fann Preste-Ståndet för godt förklara sig förhindradt att öfver ifrågavarande inbjudning yttrande meddela, förrän Stats-Utskottets förväntade Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens Åttonde Hufvud-titel, inkommit och blifvit hos samtliga Riks-Stånden pröfvadt. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets Memorialer: N:o 50, angående föreskrifterna i Usta och 2:dra Artiklarne af Bankoreglementet. 2:dra punkten lenmades utan anmärkning, vid den slutliga anmälan lät Ståndet bero, och öfriga punkter biföllos. N:o 51, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 4:de Artikeln af Banko-reglementet. 13:de punkten bifölls, med den förändring, att stadgas bör, det förvalt nings-kostnaderna för Låne-kontoret i Wisby få, i ett för allt, icke öfverstiga 5,000 R:dr Riksmynt, och öfriga punkter i Memorialet N:o 51 gillades; och N:o 52, i anledning af Registratorns vid Låne-kontoret i Götheborg A. Lindqvists ansökning om pensions-förhöjning.
Ifrån Högvordige PresteStåndet: 1:0 Memorial af Herr Prosten Sundius, hvari yrbas förbud emot Gårdfarihandlare, emedan de tillskynda Landet mycken skada, genom utspridande af luxe ibland Allmogen. 2:0 Af Prosten Grevillius, som anförer, att Gårdfari-handelsrättigheten ej borde förbjudas, men kraftiga författningar vidtagas till Lurendräjeriers hämmande; Att den directa Smyghandel, som en del Gårdfarihandlande etablerat, måtte förhindras, och missbruken i den Gårdfarihandlare medgifna rättighet på det strängaste bestraffas; samt att det fullkomliga upphäfvandet af denna rättighet borde uppskjutas, tilldess man kunnat erfara verkan af Kongl, Maj:ts nyligen utgifne Förordning. Prosten Grevillius finner billigt, att visse Härader i Elfsborgs Län fått rättighet att idka Gårdfarihandel, då desse Häraders innevånare / 336 Besv. och Ekon. Viik. Betankancteit. med sitt ringa lönande Åkerbruk skulle, utom denna Handel , vara urståndsatte att fylla sina nödvändigaste behof, och än mer att lemna något till Staten. Härvid har Prosten Lindroth till Ståndets Protocoll andragit, att Landshöfdinge-Ämbetena, i de Län, där Gårdfarihandel bevisligen gör skada, borde genom Kronobetjeningen ärli* gen infordra upplysningar om missbruken i denna handel, för att finna rätta sättet till deras förekommande; Och har Herr Biskops pen Doctor af Wingård likaledes ansett Gårdfarihandel såsom en nödvändig
IVlgjit in^ifne ansölinin^ur, bur Oireetionen för 8tröm8lloIm8 Ounuloell 8Ius8verli, med tillliänng^ifviinde, Iiurusom Osngloell 8Iu88vei'Ii6l8 reclun är >833, vid derä bällén besi^tnin^, nödi^ befunna omb^A»nad ej länore liunde uppskjutas» nlrrn äfvent^rande deraf, att bela denna segelled pä en fiänA blelve obrukbar oell förfölle lill ruin, af sädan anledning, oell under åberopande tillika af i^etie-eAgrnes oförmä^a att ästadkomma eller anskalfg cleo bet^dli»a summa af i,3l l,88^ k:dr, bvartill omb^AAnadskostnaden blifvit vid i833 ärs undersökning beräknad, i underdänigbet anbällit om ilrägavarande a> beles företagande oeb fullbordande pä 8tatens bekostnad» oell att, i sädsnt afseende» framställning till liikets nu församlade 8tänder mätte göras om beviljande, för berörde ändamäl, al ell anslag »k minsl 100,000 li^dr ärligen. ^Vcrc/rA-cr /'/'o/iosrH, ^v.'o 4o. 5 Ilävösvev kövcl, liar 8lov-^mivuIs-Iimil6tel8 ^ve6je ^.sclelninA, 6els uli clen unclevcläniAu Levältelse om vutlen-eommunieulions-unslsltevne i Kildel, 80m, i summuvllunA me6 XonZI.