Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då detta ärende varit föremål för öfverläggning, har jag yrkat stämmoböternas utgående af det skäl, att man derigenom skulle förmoda att skattebeloppen i allmänhet i rättan tid skulle komma att ingå. Delta är det hufvudsakliga ändamålet. Erfarenheten har visat att sedan stämmoböter stadgades, hafva alla de summor, som stodo i förliåIlande till slämmobölerna, ordentligare influtit; men deremot bar erfarenheten också visat, att de större skattebeloppen , i afseende hvarå nämnda förhållande ej ägt runi, icke lika ordentligt influtit. Så liar åtminstone inträffat i det län, som mig är i nåder anförtrodt. För min del finner jag rättvisa i hvad Utsk. gjort, att öka stämmoböterna i förhållande till skattebeloppet. Jag vill önska att de 4 sF, som öro stadgade som bot för uteblifven betalning af 2 r:drs contribution, göra samma verkan som de förut stadgade 8 sk. Det kan hända, att, då denna nedsättning föranleder till ringare bötesbelopp, samma nedsättning kommer att öka de botandes antal så, att, ehuru boten är förminskad, sammanräknade summan af böter likväl blir större än tillförene. Jag skall dock icke uppehålla mig härvid, utan på försök lemna bifall till i:a inom. af Utskls förslag, hvaremot jag tillstyrker afslag på det sednare. Jag tror ej att dylika böter böra tillfalla socknens fatligcassa; det skulle möjligtvis kunna leda derhän, att de skattdragande hellre gingo den vägen för att underhålla socknens fattiga än den lagliga. Alla de böter, som nu utgå af den tredskande, som ej infinner sig vid uppbördsstämman, skola nemi. till •§ af beloppet falla socknens fatligcassa till godo, d. v. s. han botar till sig sjelf. Om alla i en socken t. ex. öfverenskomma att på detta sätt underhålla sina fattiga, så skall uppbörden och redovisningen blifva ganska kinkig. Jag afstyrker att böterna delas sålunda, utan att fördelningen måtte förblifva sorn den hittills varit, nemi. hälften till kronofogden och hälften till Kronan. Hr Prytz, Lars Adolph:
156 IDUN 1893 » jag tager hellre en stämning, än jag hör ditt kält, » och till sist sett de lumpna slantarna i vredesmod slängas åt hustrun — ja, man blir vittne till mycket, när man under ett par årtionden vistas i andras hem. Hvad jag, som i mitt stilla sinne mången gång knotat öfver min ensamma lott i världen, vid tillfällen sådana som de nu nämnda prisade min lyckliga stjärna att ej vara bunden i slika bojor, nesliga som de förefallit mig. Nej, tacka vet jag frihet och oberoende! Så mycket är det ej en lärarinna kan förtjäna, men det hon förtjänar är hennes eget; och vi ensamma flickor hafva åtminstone det företrädet framför de gifta, att Hvarför vägren I ej att mottaga hushållspenningar, om de lämnas som ett slags nådegåfva eller åtföljas af förmaningar och klagovisor? Nej, låten herrarne få se, huru pass trefligt det blir att vara utan mat, utan lyse, utan ren tvätt m. m. m. m. Lika orimligt som det vore, att edra män skulle som ynnestbevis af er begära, att I stoppaden deras strumpor och lagaden deras mat, lika orimligt är det, att I skolen som ynnestbevis begära de penningar, som de gemensamma behofven kräfva. Skyldigheter mot skyldigheter! Ångan till hushållsmaskineriet få de ej förhålla; utan den måste det afstanna, om än kuggarne äro aldrig så dugliga. ert anspråkslösa program uppställa följande: en månatlig summa till hushållet, på förhand öfverenskommen och ej för knappt tilltagen, hvilken lämnas i förskott utan obehag och ej behöfver tiggas fram i bråkdelar. Till klädpenningar och nålpenningar skulle jag vilja återkomma en annan gång. » ödmjuka oss behöfva vi för ingen man ändå. » Men vi kvinnor äro i allmänhet — här i Sverige åtminstone — konservativa, och det där smakar allt för starkt af opposition, upproriskhet och strejk, tycker nog mången. Nej, då är det bättre, resonnerar man, att låta det gå i den gamla trallen; » bäst att taga skeden i vackra handen »; » den som är slagen till slant, blir aldrig riksdaler ». Låt mig till svar berätta en liten historia.
Hvad först angår behållningen af anslaget till Svea kanal, så medgiTver Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, att den, som utgör 714 R:dr 40 sk. 0 rst. och härrör från ett af Rikets Ständer för visst ändamål från Riksgälds-kontoret anvisadl anslag, hvilket synes derför ej vidare erforderligt, må till Riksgälds-kontoret återlemnas, dertill Styrelsen följaktligen får härmed anhålla om Eders Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift. Deremot.utgöra de 23 R:dr 34 sk. 3 rst. återstod af 008 R:dr 4 sk. 11 rst., som Kommiterade för norra väganläggningarne, på Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning, år 1845 aflemnat till Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, en behållning af sådana medel, som Eders Kongl. Majit i nåder anvisat efter andra grunder, än dem som nu följas vid fördelning af anslagen till allmänna arbeten, och böra således lämpligen ej öfverlemnas till Riksgälds-kontoret, utan hellre bibehållas af Styrelsen, som underdånigst hemställer, att Eders Kongl. Maj:t må meddela nådig föreskrift, att dessa 23 ltidr 34 sk. 3 rst. må få läggas och användas till förstärkning af den obetydliga tillgång, som bland ifrågavarande behållningar upptages med 151 R:dr 29 sk. 11 rst. och vid sistlidet års slut utgjorde 190 R:dr 28 sk. 1 rst., till bestridande af 287 — sädana utgifter, t. ex. för årliga vården af Gråda kanal, hvilka åligga Styrelsen, utan att andra medel äro dertill ännu anvisade.
Det händer ej sällan, att ett skifte först på 3 å 4 år afslutas, ilian alt denna tidsutdrägt härleder sig från andra orsaker, än sådana, sorn ensamt får tillvitas landtmätaren, dels derigenom, alt han åtager sig liera förrättningar på en gång, dels ofta genom försummelse och mindre arhetsnit. Under denna lid blir jorden i högsta grad vanskött. En hvar saknar lust att nedlägga arbete och kostnad på den jord, som efter skiftet ej blir hans; under ovisshet om utflyttning aktar man ej mödan värdt att underhålla husen o. s. v. Den förut omnämnda K. förorda, om skiftesverket i Riket, stadgar i 3 cap. 14 §tu: "Landtmätaren vare "s k y I d i g a 11, s å s n a r t förrättningen blifvit D ö »• j a d, ”d en utan uppskof fortsätta och ordentligen a f"sluta, der icke sådana Jaga hinder möta, som i "denna stadga upptagna finnas;” samt i 3 cap. i5 §:n: "Uppskjuter landtmätare med börjad förra 11- "ning utan laga skäl, ans vare sorn för tjensteför”s e e 1 s e särskildt stadgadt är, och e r s ä 11 e den "kostnad och skada, de lagar ne derigenom tillskyndas. " Genom detta lagstadgande är visserligen landtmätaren skyldig ersätta kostnad och skada, då en börjad förrättning uppskjutes utan laga skäl, och ansvaret är strängt, om det någonsin kunde utkräfvas; men det är efter min tanka omöjligt att beräkna den skada, sorn delägarne, under ett i flera år pågående skifte, lida, då denna förlust hufvudsakligast, som jag förut haft äran nämna, består i jordens vanskötsel, i husens förfall, samt skogens missvårdande. Jag skulle derföre anse, att ett annorlunda beskaffadt ansvar borde stadgas för landtmätaren, med bestämd tid, der ej laga hinder är i vägen, för skiftets afslulande, och föreslår derföre vördsamt följande förändring i skiftesstadgans i5 § 3 cap.:
Motion N:o 132. Banko-Utsk. Mern. Barnhuset, Stora i Stockholm, om beviljande af 10,000 R:dr årligen i och för inlösen af 100 barn efter högst 100 R:dr för hvarje. Motion N:o 13. Stats-Utsk. Utlåt N:o 66. Barnmorske-undervisningsanstalterna, om beviljande af ett årligt anslag å 2000 R:dr till lön åt två biträdande lärare vid dem i Stockholm och Göteborg. Motion N:o 57. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. under dån. Skrifv. Befordringsväsendet, om undersökning af. Motion N:o 102. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Belfrage, Johan Gustaf Wilhelm, Motion N:o 79, om förhöjning af den åt aflidne ^Majoren Lönnroths enka beviljade pension. Stats-Utsk. Utlåt. N;o 74. R. St. underdån. Skrifv. N:o 97. 3 Bennich, Axel Gustafsson, Motion N:o 73, om utarbetande af förslag till samtliga Landtränteriers indragning och öfverflyttande af deras kassaförvaltning på bankinrättningarne samt ledigblifvande Landträntmästare^ ensters bestridande tills vidare efter förordnande. Allm. Besv.-och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 35. — —- Motion N:o 74, om löneförhöjning åt Landshöfdingarne i Jemtlands och Norrbottens län samt åt Landskamereraren i förstnämnde län. Stats-Utsk. Utlåt. Bevillning, angående förändring i sättet för påförande af sådan å enskilda sedelutgifvande banker. Motion N:o 20. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 3, Utlåt. N:o 9 och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. N:o 94. om befrielse från sådan för pensioner. Motion N:o 103. Bevilln.- Utsk. Betänk. N:o 3, Utlåt.
Äfven i detta hänseende synes Lagen hafva afvikit ifrån billighet, då den icke tillerkänt henne annad rätt vid boets upplösning, än den alt återfå en tredjedel af de penningar och andra lösören, hon i boet infört, och lika del af mannens lösa egendom, samt af den förkofran boet under makarnes gemensamma vård vunnit, men deremot tillagt mannen eller hans arfvingar dubbel lott; och då morgongåfvan sällan förmått gifva hustrun en tillräcklig ersättning för detta lidande, har Lagen, medelst en så ojemn delning,-ställt mannen i ett slags nödvändighet att, genom serskild gåfva eller testamente, eller ock genom tidigt bemedlade öfverenskommelse!1 med sina egne arfvingar, söka alt det godtgöra. Dessa förordnanden, dern lian icke alltid förstått att inrätta efter Lagens fordringar, hafva merendels föraxiledt missämja i slägten och obehagliga rättegångar. Man har påstått, alt behofvet af medel för åkerbrukets upprätthållande och jordens häfd, samt nödvändigheten att, så vidt möjligt vore, bibe - Lag-Utskottets Betänkande N.-o /äl; hålla eganderätten af en viss fastighet inom en och samma slägt, skulla innebära giltiga skäl att tilldela hustrun en mindre lott i samfulligheten än mannen. Att man likväl, vid stiftandet af vår nu gällande Lag, ’ icke gjort något egentligt afseende på arfvingars behof af medel för brukandet af deras ärfda jord, synes deraf, att det efter landsrätt blifvit tillåtet att, undan barn och bröstarfvingar, genom testamente, lill skylda eller oskylda bortgifva den jord makarne före eller under äktenskapet förvärfva t, jemte alla ärfda eller förvärfda lösören, utan annan inskränkning, än att, efter domarens pröfning, borde afsättas, hvad till omyndige barns föda och uppfostran, efter deras stånd och värde, kunde erfordras, intilldess de voro i tillfälle att sig sjelfva försörjd.
A. Eriksson, v. Talman, N:o 410. Af Jolia» Persson från Upsala län, om statsanslag för norra jernvägsstambanan öster om Sighmafjerdcn till Upsala, samt. dess fortsättande vidare dt Sala. Då man vid genomläsandet af Kongl. Maj:ls nådiga Proposition om byggandet af Statens jernvägar finner, att den föreslagna norra stambanan, från Stockholm till Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o ålO. 663 Örsundsbro och Sevalla—Sala, med bibanan Örsundsbro—Upsala, blifvit tillstyrkt af endast 5:ne Stats-Rådets ledamöter, så år tydligt, alt den ej öfverensslåmmer med pluraliteten af Stals-Rådsledamöternes åsigt. Man linner äfven att sjelfva föredraganden, understödd utaf 5.ne Stats-Rådels öfrige ledamöter till alla delar tillstyrkt norra banans dragande uti en med den Kongl. Propositionen afvikande riglning; eller från Stockholm till Upsala och Sala, öster om Siglunafjerden, samt alt Irenne af Stats-Rådels ledamöter föreslagit såväl den östra linien till Upsala, som den vestra till Örsundsbro.
PresteStrs den 7 dennes på bordet lagde Prot.-Utdr. af den t i denna månad, innehållande inbjudning att deltaga uti en af Biskopen m. m. Doctor Hedren gjord framställning, att Exped.- Utsk., så fort ske kunde, måtte inkomma med förslag tjll Den ia Februaiii f. ni. i33 verkställighet af samma Utsk:s vid sista Riksdag under N:o 4^2 afgifna Memorial, angående tryckning af Rihanget till RiksSt:s protocoll vid innevarande Riksdag, beslöt R o. Ad. att instämma uti den af PresteSt. beslutade remiss till Exped. -Utsk. af Biskopen, Doctor Hedrens ofvannämnde anförande. StatsUtsk:s den 6 dennes afgifna och påföljande dag på bordet lagda Memorial om tillökad Betjening vid Utsk. blef, vid förnyad föredragning, af R. o. Ad. bifallet. A nyo föredrogs Gr. Lewenhaupts, Patrik, d. 7 dennes på bordet lagda motion, 0111 anslag till löner för ökadt Befäl vid Hallands Infanteri-Bataillon. Hr af Dalström, Gust. Jacob, uppläste följande: Gr. Lewenhaupt har framställt nödvändigheten af en förändrad organisation af Hallands Bataillon, hvarigenom Befälet skulle ökas med 6 Officerare och 4 Underofficerare. Dertill fordrades ett ytterligare anslag af a,5o6 R:dr. Genom denna organisation, då Befäls-personalen kommer att utgöra i3 Officerare och 8 Underofficerare, tror Hr Grefven, att Bataillonen ej mera skulle hafva behof af biträde vid exercisen af Elfsborgs Reg:te, hvarifrån årligen Officerare, Underofficerare, Corporaler och Trumslagare varit commenderade. Jag inser ganska väl, att Hr Grefven, vid uppgörandet af detta förslag, varit ledd af den lofvärda medborgerliga grundsats att hushålla med Statens medel, och derföre inskränka nya behof till det minsta belopp.
Skrifvelse ZY.o iQQ. alt besörjandet af sådana undervisnings-anslalter ovilkorligen bör tillbomma communerne, såsom ett både christligt och medborgerligt åliggande, hvarifrån ingen må undandraga sig; men att, i afseende på sättet och medlen att befordra dessa anstalter, communerne icke må tvingas genom någon allmän lag eller föreskrift, utan alt delta må bero på deras frivilliga öfverenskommelser och beslut, i följd af de locala omständigheter, som på hvarje serskildt ställe kunna förefinnas, och erbjuda sig såsom lämpliga för ändamålet; att Biskoparne och Landshöfdingarne må anbefallas, att med verksamt nit vaka öfver denna angelägenhet och, uti dertill utlysta sockenstämmor, kraftigt uppmana församlingarne lill inrättande af Folk-Skolor, samt att med dem samråda och öfverenskomma örn sättet och medlen, huru de böra tillvägabringas; att härvid, bland andra utvägar, bör i öfvervägande bomma, huruvida någon tillgång af kyrkornas fordna eller nu innehafvande egendom kunde vara att påräkna, samt huruvida någon del kunde anslås af de inkomster, som falla af lediga Pastorsoch Comministers-besfällningar, då tvister uppstå om deras återbesättande, äfvensom att en underd. berättelse om allt hvad sålunda förekommit och afgjordt blifvit, bör till E. K. M. i underd. insändas; att Dom-Capitlen böra hvarje år till E K. M. i underd. afgifva en omständlig berättelse om folkundervisnings-anstalternas fortgång, och de hinder, som i detta afseende kunna, på ett eller annat ställe, möta; samt slutligen att communerne må tillåtas, genom årliga collecter, bereda inkomster till förmon för deras Skolor, och att E. K. M. för öfrigt täcktes i Nåder vidtaga och begagna alla de åtgärder och utvägar, som kunna bidraga till ifrågavarande ändamål och dertill finnas lämpliga. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Mars i835. N:o 3oo. c Expeditions-Utskoltcts Förslag till und.
Mellan dessa båda §§ företer sig likväl den väsendtliga olikhet, att bland de föremål, hvarpå §:n 67 i nuvarande förordning föreskrifver att man vid fast egendoms upskattning bör fästa afseende, uptages i första rummet egendomens utrymme, hvilket uttryck i det nu förevarande förslaget är alldeles utelemnadt, utan att något motsvarande finnes deruti insatt. Det är just 78 Den 12 Maj f. m. på detta uteslutande jag velat fästa E. o. Ad:ns upmärksamhet. En annan talare har antydt, att de föreskrifter om uplysningars infordrande, som innefattas i förslaget till stadga § 27, och i instruktionen § 4, vöre alltför vidlyftiga, samt att han deruti önskade inskränkningar; men då han förmodligen ej kan vilja borttaga de föreskrifter, som stå i harmoni med den nu föredragna, af honom förordade §:n, så skulle han sannolikt komma att föreslå uteslutande af just de upgifter, som, enligt min tanke, äro af den störta vigt, nemi. dem om arealen. Man har lagt mycken vigt derpå, att §:n begynner dermed, att fast egendom skall upskattas till sitt verkliga värde. Jag skulle vilja sätta de Herrar, som mest hålla på denna bestämmelse, på prof. Jag skulle vilja sätta dem i hvar sitt rum med alla de föreskrifna upgifterna framför sig, för att verkställa en egendoms upskattning, och jag är fullt säker, att knappast två af dem skulle komma till fullkomligt samma resultat. Om det verkligen vore så lätt att utfinna det verkliga värdet af en egendom, huru kommer det då till, att, vid egendomsköp, priserna på samma fastighet kunna utfalla så olika? Då således erfarenheten visat, att särskilda personer, när det är fråga om att köpa en egendom och det således på det aldranärmaste gäller deras egen fördel, ofta bedöma egendomens värde så ytterst olika, så måste väl kunna såsom sannolikt antagas att detta förhållande skall så mycket lättare komma att inträffa, när det blir fråga om att för bevillnings påläggande upskatta denna samma egendom, — som mångfaldiga förhållanden då lägga hinder i vägen för en lika noggrann undersökning af alla på värdets bestämmande inverkande omständigheter.
Om den grundsats anses giltig, hvilken Grefve von Rosen framställt, att en Löftesman eller Bolagsman borde befrias från betalningsskyldighet, när de öfrige intressenterne saknade tillgång, så inser jag icke, hvarföre ej alla Borgesman i BancoDisconten, som böra betala för af sig komna gäldenärer, äfven skulle söka och erhålla eftergift, eller så kallad afskrifning. Herr Munck af Rosenschöld: Vid alla Riksdagar sedan 180g hafva ansökningar inkommit om eftergift af skyldigheter, som Lagen i sin stränghet ålagt, och Rikets Ständer hafva ofta derpå gjort afseende, utan Den 9 November f. m. 45 alt dessa ansökningar derföre till antalet blifvit ökade; vi hafva tvärtom vid denna Riksdag haft få mål af denna beskaffenhet. Herr von Hartmansdorff synes vilja betaga Ständerne rättigheten, att vid dylika Petitionsfrågor göra afseende på bevekande skäl och omständigheter. Jag är för min del af motsatt tanka, och fortfar derföre att tillstyrka bifall tili ifrågavarande Utlåtande. Grefve von Rosen: Jag kan icke erkänna den analogi Herr von Hartmansdorff velat uppställa emellan Borgesman i Disconten och det bär ifrågavarande Bolaget. En borgen i Disconten tecknas för 6 månader; här åter är fråga om en förbindelse, hvars uppfyllande först kom i fråga sex år efter Bolagets upplösning. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll StatsUtskottets förevarande Utlåtande. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till afslag å berörde Utlåtande. Ropades äfven Ja och Nej. Flans Excellence Herr Grefven och LtindtMarslsalhen förnyade de af honom nyss framställde arne propositioner, men de biefvo åter båda med Ja och Nej besvarade. Den q November f. m. Herr Rosenqvist: Jag anliåller alt få veta, huru Herr Grefven och LandtMarskalIceu uppfattat svaren på de framställde propositionerne. Grefve af Ugglas, Gustaf:
Oeconomieoell politie-årender, som rörs idkare samt gesäller, lärlingar och andra under handtverkerierne lydande arbetare, äfvensom alla mål, hvilka endast efter denna författning skola pröfvas, med det i 2 §. bestämda undantag, skola, i de fall då de ieke efter här ofvan upptagne stadganden handläggas af HandtverksSocieteterne, tillböra i första instantien, njen eljest i andra, Magistraternes, celi, i händelse ai missnöje med deras beslut, Kongl. Mapts Be-t Lagutskottets Eetdnkandett. q5 fallningshafvandes åtgärd; åliggandes alla dessa Autoriteter, att, i frågor så vål emellan Mästare samt deras Gesäller och Lärlingar, som emellan de forre och dem, som betingat arbete, lemna så skyndesam handräckning, att ordningen inom bandtverkcrierne, lill så väl deras idkares, som allmänhetens fördel, varder behöri. gen handhafd. §. 2.' Tilltal för förbrytelser emot hvad i 5 Art,’ 7 §. stadgas, upptages vid den Domstol, vare sig i stad eller å landet, inom hvars jurisdiction beslaget skett eller den obehörige tillverkaren blifvit med arbetet ertappad. §• 3. Af de efter denna författning utgående hofer tillfälle den ena hälften åklagaren eller målscgaren, och den andre en fond, som Magistraten i hvarje stad eger samla och i samråd med HandtverksSocieteten använda, dels till Soejetetens nödige utgifter och dels till understöd för gamle, af sig komne handverkarc och gesäller, samt för aflidne handtverkares och gesälJers fattiga enkor och barn. §• 4- Saknas, tillgång till gäldande af de i denna författning stadgade böter, varde de förvandla - g6 LngUtskottets Btiänkandtn. «3e på sätt i allmänna Lagen och sårskilde Författningar nu år eller hädanefter kan varda, angående vites böter, forordnadt. Alagd skade-ersättning varde, i brist af tillgång, med arbete aftjenad. §• 5.
Och ”sorn Yi låtit från Staten utesluta de till Kyrkobyggnadens fortsättande ”för detta år å Statsprojectet uppförde 5,460 Ridr, må samma belopp "tills vidare reserveras. —” Oaktadt denna Kongl. Majits Nådiga befallning bär Förvaltningen den 30 December 1834 i sin räkning affört och till Stockholms Station utanordna! besagde 5,460 Ridr, hvilka, ehuru i Stationens Cassa för år 1834 tagne till uppbörd, likväl finnas der mottagne först den Side Januari 1836. 119 Revisorerne anse sig böra anmärka berörde af Förvaltningen gjorde anordning såsom förtidig, helst Kongl. Majit först genom Dess den 19 Juni 1835 dit aflåtne Nådiga Bref medgifvit användandet af ifrågavarande medel. Såsom exempel hurusom alltför låga kostnadsförslag inleda Staten i företag, hvilka sedermera i kostnad vida öfverstiga hvad som varit beräknadt, få Revisorerne här tillika meddela innehållet af nyssnämnde Nådiga Bref: ”Vår Ynnest &c. Sedan Yi under den 22 Februari nästlidet år ”anbefallt Eder att till Oss inkomma med fullständiga upplysningar, ”på grund af hvilka förordnanden och föreskrifter förändringar i första ”arbetsplanen för Skeppsholms Kyrkobyggnad blifvit vidtagne med så ”betydligen ökad kostnad som den, hvilken utöfver förslaget derå sedermera uppgifvits för kyrkobyggnadens fullbordande erfordras; Så ”håfven J, uti underdånig skrifvelse af den 30 sistlidne Januari, med "öfverlemnande af ej mindre Befälliafvarens vid Flottans härvarande "Station, än äfven Architectens, Öfverste-Lieutenanten Bloms af Eder "infordrade förklaringar, öfver detta ämne Eder i underdånighet yttrat; ”Och då Vi nu i Nåder låtit
Nidderstapets och Adelns uplystare granskning och ompröfwande. Saknande en närmare kännedom af wärk Hofs Relationer med Utländska Cabinetterna och hwad hopp wi i anledning deraf kunna göra ost, at genom mägtigt biträde stadga Sweriges ^vacklande sjelfständighet, lärer ingen med säkerhet kunna bestämma, bwilken Thronföljare kan medföra för Riket de största fördelarne, bäldst Politiska ställningen i Europa ännu är sä inwecklad, at den frägay: »^wrlcen AllMnce är för Swerige hen föewä-ck-gaste, är swäk VIN ef omöjlig at rätt beswara. Hemliga Utskottet har, med de uplysningar, som kunnat dem meddelas, ansett Prins L»^- af Schleswig Hollstein, Sonderburg-Augustenburg, böra foreftäs Lil Thronföljare, och Kongl Maj t har i anledning deraf uti Dest til Riksens Ständer afgifne Nädiga Proposition, detta förslag i Räder gillat och tilstmckt samt til Riksens Ständers ompröfwande öfwerlemnat. Med grundad öfwertygelse om Kongl. MajitS listiga önskan för sitt folks sällhet och Rikets wäl. som säkerligen äfwen foranledt til denna Dest Nädiga Proposition, och dä Hemliga Utskottets Ledamöter, kallade af Ständens förtroende och lifwade af kärlek til Fäderneslandet, mer Andra Dand, 4i, 42. Zro Den 18 Julrr. med den uplysning, som omständigheterna ej