Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med vidhållande af hvad Utskottet i denna punkt af det förra Utlåtandet yttrat, får Utskottet endast hemställa, att det tillstyrkta anslaget af 4ooo R:dr årligen måtte få beräknas och utgå för 4 år, med tillsammans 16,000 R:dr B:co. 8:0 Vid Utskottets yttrande, i afseende på upprens-ningen af tolf forssar uti Ljunga-elf, har, utom de redan omförmålde allmänna anmärkningar, endast inom Bonde-Ståndet blifvit anmärkt, att Hafverö sockens invånare icke skäligen bordt, i olikhet med hvad för öfrige fattiga orter i Norrland blifvit tillstyrkt, affordras ett så högst betydligt bidrag till arbetets fullbordande. Då anledningen, hvarföre Utskottet ansett ett visst bidrag af ortens invånare böra lemnäs till detta strömrensningsarbete varit den, att åtskilige i trakten varande egendomar, äfvensom ett större skeppsvarf, troddes komma att deraf skörda fördelar, för hvilka någon motsvarande uppoffring äfven torde kunna påräknas, samt Utskottets förra yttrande blifvit af 5:ne Riks-Stånd lemnadt utan speciel anmärkning, vidblifver Utskottet berörde yttrande. 12 Stats-Utskottets Utlåtande, IV:o 435, Litt, C, g:o Utskottets tillstyrkan af anslag lill upprensning af Landa-forssen i Ljusne-elf har inora Borgare-Stårulet framkallat den anmärkning, att Utskottet icke bestämt, på hvilken tid detta anslag skulle komma att fördelas.
Det Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 81 Det äldre lagförslaget visade likväl, att hänsyn till straffets storlek oemotståndligen gjorde sig gällande vid pröfningen af förslag, huruvida det ifrågavarande skamstraffet (JErestraf) borde med det andra straffet förbindas; ty, då lagen bestämmer ett mindre straff än straffarbete, går det icke an, att, ehuru låga än motiverna till förbrytelsen kunde förutsättas vara, påbjuda, att, i förbindelsen med det lindrigare straffet, förlust af medborgerligt förtroende skall å det mindre brottet följa. Den uppenbarade sedeslösheteu medgifver möjligheten af förbättring och återvinnande af medborgerlig aktning; och derföre skulle det vara allt för hårdt att med ett straff, genom hvilket brottslingen icke undergår någon för bans framtida borgerliga anseende lederande behandling, förbinda en påföljd, som nedsatte aktningen för honom och upphäfde de deraf beroende rättigheter, genom hvilka bans lifs lycka kunde för alltid blifva belt och hållet eller åtminstone väsendtligen förspild. Derefter visar Kommissionen en mängd inkonseqvenser och svårigheter, som af straffpåföljdens stadgande skulle uppkomma. Slutligen i 3:dje afdelningen yttrar Kommissionen, bland annat, följande: “I materiel Henseeiide anser Man det skadeligf, at nogensombelst Forbryder ved “Dom bclsegges med et van at ren de Prsedicat, der som Straffeonde vedbliver, efteråt “den Sträf, han ilvrigt bar forskyldt, er udstaaet. Det staaer eSe&8Vtvm°e “ikke i Statens Magt at forebygge, at den, der har udstaaet Straffarbeide, i detmindste “under den ntervterende og i Grundlovens §53 a forudsatte Fovestillning om “denne Strafs Beskaffenked, derved ansees vanceret; og den, der bar udstaaet saadan “Sträf, bar folgelig, om han siden alvorlig bestrteber sig for ved retsindig
Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Okt. 1863, kl. 2 e. m. Memorial, angående afskrifning af åtskilliga inom linien i Biksgälds-kontorets räkenskaper balanserade fordringar. (R. A.) Sedan fråga uppställ, huruvida samtliga inom linien uti Riksgälds-konlorets bufvudböcker sedan liera år tillhaka med oförändradt belopp upptagna fordringsposter fortfarande behölde i räkenskaperna upplagas, bafva Fullmägtige i Riksgäldskontoret, uppå anmodan, uti afbiten skrifvelse meddelat nedanstående upplysningar rörande dem bland dessa fordringsposler, hvilka äro af den beskaffenhet, att någon vidare godtgörelse derför icke är alt förvänta, och hvilka Fullmägtige derför destohellre ansett numera kunna helt och hållet ur räkenskaperna alföras, som i allt fall ltiksgälds-kontoret, derest, emot förmodan, tillgång lill ytterligare albetalning å en eller annan utaf dessa fordringar skulle framdeles erhållas, måste fortfarande vara berälligadt komma i åtnjutande a! hvad som möjligen kan å samma fordringar ytterligare inflyta; varande de sålunda till afskrifning anmälda fordringsposterna följande, nemligen: l:o. Den under titel ”oersatt lombardfond vid f. d. G mer al-assistans-kontor el” bokförda fordran R:dr 57,723: 17. Sedan den genom f. d. General-assistans-kontoret, med förlag af allmänna medel, bedrifna pantlånerörelse i början af 1830:lalet upphört, beslöto och förordnade Rikets Ständer under 1840 och 1841 års riksdag, att det belopp, 40,423 R:dr 17 sk. 11 r:st.
P° o' cr 2 «t> "p1 cp* vers rs p° » S 3 O 3 "o1 cS’ .£3* c»-—^ 05 Orw t-t O ro ri cr ** « 85 SÖ» a c « «-*- 0: ; <-i 0 « Ö —r, Ö O: P «-* 3 M—* 8§ seS cy r1 pj. © 3 3 g 0 w 3 91. 91. ©ocfen. Uti benna tängb urtaga? enbaft be tjemmanöbetar, i affeenbe 4 tjwitfa bet af S£ayeringS*!ommittéen u|if)f!attabe 2:o. ©eban långben blifwit afflntab, flätt uti gögberHammanbraget öfwer faft egenbom införas Betoset af beit utaf (3) lär 3:o. förmtfcrtuftor i £a$ertng§l<nt<i&mta öfwer faft cflcnfcont uti or 18 ♦ ♦ 2if l)3röftunggsfommittcen faflftällb bemitlninggafgift Stnnot. t ®ayeringSläitgben fib. ®tto fib. ^PröfningS^fommittéen beflutabe förhöjning ener minffntng, fatt formuläret 6:o närmare uttoifar. £a£evtngd(dng& pfiuet fnfc»ait, (»tatcn tillfopttfl, fnft cgcitfcpm titPttt San, fpc Irtinlfen bcunUittng, enligt 3mteljafit>aren8 itantn. ©genbomen. §emman« 9tum» mer. SWam tai. Äammarfjetreit 91., 9lrrenbator Söetlnoifl fitttgögårb 1 g Dito gunnit titeb 4 por (ieitar, går bela året . Upplåtet till öanbtbrufö
Då öfverskotts-medlens belopp, enligt hvad ofvan synes, årligen i hög grad omvexlar och för icke längre tid sedan än år 1851 endast uppgick till 6,616 R:dr 32 sk. 9 r:st., men Förmyndare-Kammarens embetsoch tjenstemäns aflöning, hvilken först måste bestridas innan några öfverskottsmedel blifva att tillgå, nyligen, på grund af derom redan i sammanhang med Instruktionsförslagets afgifvande gjorda och sedermera förnyade framställningar blifvit i högst betydlig mån ökad, ligger det ganska nära inom möjlighetens gräns, derest den ifrågavarande förvaltnings-procenten icke erlades, att några öfverskotts-medel ett 14 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottels Betänkande N:o 90. och annat år icke allenast icke skulle uppkomma, utan att till och med Förmyndare-Kammaren skulle kunna råka i förlägenhet för bestridande af sina tjenstemäns aflöning. Utskottet har nemligen inhemtat, att, jemlikt Kongl. Brefven 13 Juni 1855, den 21 November 1856 och den 20 Mars 1857, FörmyndareKammarens aflöningsstat blifvit, hufvudsakligen med hänsigt till de stegrade lefnadskostnaderna och tjensteinännens ansvarsfulla befattningar, förhöjd med ett sammanlagdt belopp af icke mindre än 10,958 R:dr 16 sk. Banko, eller mera än hvartill öfverskotts-medlen under flera af de tio sista åren uppgått och jemväl vida mer än den anmärkta årliga förvaltnings-procenten, hvilken afgift, enär hela beloppet af de medel, som af Förmyndare-Kammaren förvaltas, enligt dess egen, uti de för Utskottet tillgängliga handlingar gjorda uppgift, utgör omkring 7 å 8 millioner, hvaraf en stor del ingår i den allmänna fonden, omöjligen kan, under hvilka förhållanden som helst, på långt när uppgå till hvad som motsvarar Udels procent af 8 millioner eller 10,000 R:dr.
Vi hafva redan, utom den vanliga s. k. allopathiska kurmethoden, flera andra, såsom den gymnastiska, den orthopediska, den hydropatiska, af hvilka åtminstone de två första åtnjuta understöd af Staten utan att man i dessas beviljande sett något tadelvotum emot Svenska Läkare - 672 Den 23 November e. m. corpsen. Visserligen pågår ännu striden emellan homöopathien och allopathien, och det är alldeles i sin ordning att den nya methoden måste genomgå en skarp skärseld innan den såsom lika berättigad uptages i vetenskapernas leder, men i flera andra länder har striden redan så långt framskridit att homöopatiens värde allmänt erkännes och dess framtid är tryggad. I Sverige äro vi ej ännu så långt komna, utan här hör man den ännu af motståndarne benämnas »qvacksalveri» och »charlataneri» m. m. d. hvarmed hvarje nytt brukar bränmärkas då det ej behagar de rådande. Så minnas vi väl huru vår stora Ling och hans numera prisade gymnastik smädades oell beskyldes för »spektaeulösa» sträfvande mot sunda förnuftet, hvilka ej voro värda att uptagas, m. fl. sådana föraktliga yttranden. Nu är det homöopatien hvarpå man ser ned med förnämt förakt. Jag har dock goda skäl att antaga det den ej är så alldeles värdeslös, och såsom bevis att den utomlands är vidt omkring utbredd och sedan lång tid ej endast uptagen oell undersökt utan ock erkänd, må det vara mig tillåtet att upräkna några fakta från utlandet. Så t. ex. känner man att från Amerika kunna namn upräknas på mer än 1,000 homöopathiska läkare. I Filadelphia ensamt finnas 52 praktiserande läkare, en liomöopatliisk Facilitet med 7 Professorer, och en homöopatisk sjukinrättning. I Klevcland finnes en homöopatisk K ollege med 7 Professorer; i Newyork äro 3 och i de öfriga Nord-Amerikanska staterna 11 homöopatiska Akademier och läkare-sällskaper. I Rio de Janeiro är en homöopatisk-medicinsk skola.
Palmstedt och G. E. Pasch att, efter tagen kännedom af det utaf Grefve Sparre uppgifna sätt för åstadkommande af nytt sedelmynt, utlåtande deröfver till Utskottet afgifva, så hafva bemälde herrar kornmitterade hos Utskottet anmält, att Grefven i deras närvaro anställt försök att Bih. till R. St. Prat. 1853 § 1854. 6 Sami. 1 Afd. 33 Baft. 1 2 Banko-Utskottela Utlåtande, IV: o 76. lipp form a papper med vatten-märken, som, enligt hans uppgift, skulle bidraga till förekommande af sedel-myntets förfalskning, men att dessa försök ej gifrit oell efter kommitterades tanke ej eller kumle gifva ett sådant resultat, att derut kunde slutas, huruvida de af Grefven föreslagna vatten-stämplar borde iöredragas framför de hit tills begagnade, eller icke; att Grefven derjemte för kommitterade tiilkännagifvit. att ett till alla delar genomfördt försök att åstadkomma sådana Bank-sedlar, sorn lian föreslagit oell hvarå lian till Utskottet allcmnat prof-ritning, icke kunde af honom utföras, så vida icke honom beviljades ett till omkostnaders bestridande nödigt anslag, och att för öfrigt något vidare leke kumle för närvarande å Grefvens sida åtgöras, helst han stöde i begrepp att företaga cn resa till utrikes ort; vid hvilka förhållanden kommitferade icke varit i tillfälle att om den uppgifna methoden vinna den kännedom, sorn erfordrades, för att om densamma fälla något afgörande omdöme.
Skall vi nu föreställa oss att t. ex. ett säteri, som innehafves af en frälse man, blifver till jrten inlöst af en ofrälse man, ,l:ten, om Frill. Palmstjernas motion antages, draga fjerdingsmans-bestyret, den andra deremot icke. Blefve detta likhet i medborgerliga rättigheter och skyldigheter? Månne då ofrälse man, som förvärfvat säteri-, rå- och rörseller insockne-frälsehemman kunde sägas hafva samma rätt, som en adelsman, egare till dylikt hemman? Det är icke tänkbart och i verkställigheten icke möjligt. Jag ber R. o. Ad. fästa uppmärksamheten derpå, alt det är en ganska viktig fråga, att icke rubba en handling, hvarmed R. o. Ad. har nedlagt en stor förtjenst emot fäderneslandet, då den gjordes, och vi skulle icke strafflöst söka alt återgå derifrån. Jag förnyar min begäran, att R. o. Ad. ville låta bero vid Exp.Utsk:s förslag till underd. skrifvelse. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Frih. Cederström har, såsom mig synes, icke gifvit akt pä riktigheten af Frih. Palmstjernas anmärkn. Frih. Palmstjerna gör icke någon invändning, att en hvar af de öfriga Stms medlemmar som det behagar, må kunna låta högre beskatta sina hemman. Frih. Palmstjerna har endast velat förbehålla R. o. Ad. sin, i privilegierne grundade rätt att bibehålla säteri-friheten å sina hemman. Denna rätt har allt hittills varit erkänd, och kan icke frånkännas Ståndet genom serskild förklaring af en eller annan ledamot, det må vara Frih. Cederström, eller hvilken annan som helst. Jag tillstyrker således att R. o. Ad. mätte instämma i det förslag som Frih. Palmstjerna gjort. Frih. Raab, Adam Christian: Mig förekommer otvetydigt att Frih. Cederström i denna fråga har fullkomligen rätt.
StatsUtsk. har i sitt första Betänk, icke anslagit några medel för jernvägarnes omedelbara påbörjande. Först genom en återremiss har raan lyckats få medel tillstyrkta, och jag tror, alt man gjorde visligt, om man inskränkte sig (ill att bevilja de medel, som erfordras för påbörjandet af vestra stambanan, på det att denna bana måtte blifva ju förr desto heldre fullbordad och -bereda landet den utlofvade vinsten i ekonomiskt och militäriskt hänseende. På grund häraf får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, alt särskild propos. målte framställas å den del af punkten, som rörer stambanan emellan Stockholm och Götheborg, på det att de ledamöter, hvilka vilja bifalla denna del, men afslå Utsk:s hemställan, rörande Skånska jernvägen, måtte dertill vara oförhindrade. Hr Hjärne, Harald: Jag för min del gillar det sätt, hvarpå StatsUtsk. sökt sammanjemka de olika meningarne i denna fråga. Då Utsk:s förslag, enligt milt förmenande, icke kommer att röna något egentligt motstånd, tror jag alt man icke behöfver upptaga 206 Den 1 November f. m. R. o. Ad:s lid för alt ådagalägga gagneligheten af förslaget. Men jag tror, alt man icke bör antaga förslaget med de ordalag, hvari det blifvit affalladt. Det slår nemi. att 4 millioner R:dr skulle anslås ”för en del af den slambana, sorn, utgående från Götheborg, kommer att, i riktning genom Westergöthland och Nerike, fullbor; dad förena nämnde stad med hufvudstaden.” När jag erinrar mig, att under den föregående diskussionen i denna fråga en ledamot af StatslJlsk., sorn äfven nu yttrat sig, dref den satsen, alt jernvägen borde börja vid Götheborg och sträcka sig uppåt Westergöthland, har jag all anledning alt tro, del StatsUtsk. vid förslagets npgörande velat uttrycka denna mening, ehuru ordalagen icke torde vara nog bestämda. För min del är jag af olika lanke med den värde ledamot, som ifrigast förfäktat
Wolf trodde att han skulle kunna förströ pojken genom att afleda hans uppmärksamhet från det ömtåliga ämne han grubblade på. Två gånger måste han upprepa sin fråga, innan Franz kunde svara dessa ord: "Far, han mår nog bra, men med mig bär det rakt åt fanders hvad det lider." "Hur så, Franz? Har du ondt i magen?" Franz Gründler, som tog detta skämt för rena allvaret, svarade i sorgsen ton under det han lade handen på hjertat: "Nej, men här." "Hvad vill det säga?" sporde mäster Wolf i menlös ton. "Jag förstår dig inte, Franz." "Ack, fader Wolf", utbrast den stackars pojken och blef blodröd i ansigtet, "ni förstår nog, fastän ni nu ska' låtsas som om ni inte gjorde det. Ni vet utan tvifvel att jag och Heinrich Mayers Annchen ska' bli ett äkta par med tiden och..." "Nej, det vet jag sannerligen inte", inföll mäster Wolf och tog på sig en så oskyldig min som möjligt. "Vet du, Franz, jag är nyfiken. Hvad kommer nu åt dig? Är du missnöjd med Annchen, den vackraste flickan i trakten kring Lützen?" "Ja", svarade Franz Gründler med så lågmäld stämma, att mäster Wolf knappt hörde det. Efter något betänkande lydde Frans Gründler mäster Wolfs råd. Han utsträckte sig så lång han var på soffan, och upptog dervid hela dess längd. Sedan han suckat och pustat några gånger tog sömnen ut sin rätt och inom kort snarkade Joseph von Bierichs förfärlige rival med vidöppen mun och näsan i vädret så våldsamt, som om han velat lyfta af taket på verkstaden. "Ja, håll du bara på", sade mäster Wolf småskrattande, "du blir ingen farlig motståndare till löjtnanten." Den gamle pistolsmeden hann knappt få sista ordet öfver läpparne, då Joseph von Bierich inkom i verkstaden. "Hvad är det för en figur?" sporde han och betraktade förvånad den nu snarkande Franz Gründler. "Er rival, herre", svarade mäster Wolf och såg godmodigt på löjtnanten. "Min rival", utbrast denne och tog ofrivilligt ett par steg tillbaka. "Hvad vill det säga?"
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 158, angående ifrågaställa extra stats-anslag till föremål, tillhörande Civildepartementets handläggning. Från Hederv. B onde-Ståndet. Till Stats-Utskottets återremitterades, med dervid gjorde anmärkningar, likaledes 10:de punkten lista momentet och lllte punkten af samma Utskotts Utlåtande N:o 158; hvaremot 2:dra momentet af berörde 10:de punkt af Ståndet godkändes. Den 1 Juli. Från Höglo/l. Bidderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 21 och 28 sistlidne Juni på bordet lagde Utlåtanden: N:o 163, angående låns beviljande för sänkningen af och en båtled mellan sjöarne Asunden, Jernlunden samt Stora och Lilla Rengen i Östergöthland; N:o 164, angående begärdt och af Kongl. Majit i nåder förordadt ytterligare anstånd med inbetalningarne å de staden Cimbritshamn beviljade hamnbyggnads-lån; samt N;o 166, i anledning af Kongl. Majlis nådiga remiss å Kongl. Kammar-kollegii berättelser, angående Sala silfververks ränte-ersättningsfond för redogörelsetiden ifrån den 1 November 1849, till samma dag 1852. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Stats-Utskottets den 21 och 28 sisth Juni på bordet lagde Utlåtande Nio 165, i anledning af Kongl. Majlts nådiga remiss å Dess och Rikets Kammarkollegii berättelse, angående kungsgårdars och öfrige kronolägenheters förvaltning ifrån den 7 November 1850 till den 20 Oktober 1853.
Memorial, med förslag till voterings-proposition, i anledning af liiksStåndens skiljaktiga beslut, i fråga om aflöningen för den hos Stats-Utskottets Riksgälds-afdelning anställde Sekreterare, (R. A.) Enligt Stats-Utskottet tillhandakomma protokolls-utdrag, hafva samtliga Riks-Stånden bifallit hvad Utskottet uti sitt den 25 sistlidne April afgifna Memorial JW 94, angående bestämmandet af aflöningen för Riks-Ståndens och Utskottens kanslioch vaktbetjening, föreslagit, med undantag endast af Utskottets hemställan, att arfvodet för den hos Utskottets Riksgälds-afdelning anställde Sekreterare mätte bestämmas till 500 Riksdaler i månaden. Denna hemställan har nemligen blifvit bifallen endast af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden bestämt arfvodet för bemälde tjensteman till 400 Riksdaler i månaden. Då således i denna fråga två Stånd stadnat mot två, måste, för den händelse intetdera af sistnämnda Riks-Stånd skulle vilja antaga Utskottets härmed framställda inbjudning att förena sig med de Riks-Stånd, hvilka gillat Utskottets förslag, frågan, jemlikt 73 § Riksdags-ordningen, afgöras genom omröstning i förstärkt Stats-Utskott; och får Utskottet, för sådan händelse, föreslå följande voteringsproposition : Den som, med godkännande af Stats-Utskottets utaf Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet gillade förslag, vill, att arfvodet för den hos Stats-Utskottets Afdelning för Riksgälds - Stats-TJtskottets Utlåtande JV2 120. 11 verket rörande ärenden anställde Sekreterare skall utgå med 500 Riksdaler i månaden, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, kommer berörda arfvode att utgå med 400 Riksdaler i månaden. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Juni 1863, kl. 3 e. m.
Tio procents inbetalning å alla enligt punkten Litt. c. tecknade aktier; e) vederbörligt intyg, att arbetet inom föreskrifven tid blifvit påbörjadt och sedermera, i öfverensstämmelse med arbetsplanen, fortsatt; samt f) särskild, likaledes å bolagets vägnar, utfärdad förbindelse, innefattande åtagande, att. under all framtid och utan något ytterligare bidrag af allmänna medel, vidmakthålla hela jernvägen, med allt hvad dertill hörer, i sådant skick, att den kan för allmänna trafiken begagnas. 5:o Under iakttagande af dessa, jemte öfriga för lånets utbekommade stadgade, vilkor, komma utbetalnings-terminerea att lämpas efter arbets-årens antal, så att, efter hvarje arbets-års ingång, motsvarande andel af lånesumman får lyftas; Ståts-Utskottets Memorial N:o 225. 5 dock bör, förrän något utöfver lånets halfva belopp utbetalas, på förut stadgadt sätt vara styrkt, att hela aktie-summan är tecknad samt aktie-egarnes förbindelser i afsende på denna summas utgörande blifvit vederbörligen deponerade, skolande aktie-egarnes inbetalningar ske i förhållande till de andelar af lånesumman, sorn lyftas och före lyftningen deraf. 6:0 Oftanämnde län får innehafvas utan kapital-afbetalning, mot erläggande af Fyra procent årlig ränta under den för arbetets utförande afseddatid; men efter nämnde tids förlopp skall å hela den utbekomna lånesumman, inom slutet af hvarje år, inbetalas Fem procent, hvaraf för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjortS beräknas Fyra procent årlig ränta, och återstoden utgör kapital-afbetalning. Skulle det förfallna inbetalningsbeloppet icke varda i föreskrifven ordning erlagdt, bör derföre af bolaget utgöras
Glad ända till ytterlighet, så att hon kan få ett helt sällskap att skratta, kan hon en annan gång med ett enda ord föra äfven den lättsinnigaste på de mest allvarliga tankar. Hos hvarje karakter förstår hon att finna den förmånligaste sidan och utforskar hvar och ens idéer, med en mine som tänkte hon på någonting helt annat. Hon är med ett ord en oförklarlig qvinna. Man måste endera hålla mycket af henne, beundra, tillbedja eller vända sig ifrån henne. Hon är endera en stor kokett eller en qvinna som ännu icke funnit sin rätta bestämmelse här i verlden och som icke arbetat sig upp till höjden af sina gåfvor. Hon kan ej ljuga, ej handla till hälften; hon är så uppriktig att man ibland kan misstänka henne för att icke tala sanning, så rättfram, att man vore frestad att beskylla henne för falskhet, då man icke känner henne. För att låta bli att älska eller hata henne, måste man göra såsom jag studera henne och ehuru jag redan sen någon tid gör det, sysselsätter jag mig dermed ännu med samma intresse ..." Dessa rader kunna gifva ett begrepp om det intryck, hon hos mången framkallat, och vi måste tillägga att Lady S. aldrig fick företaga sig någonting obemärkt, ehuru hon sjelf trodde det, ty hvarhelst hon befann sig, väckte hon intresse, och två läger bildade sig genast, det ena för att beundra, det andra för att klandra henne. Mary tilltalade Lady S. med en vänskapsfull förtrolighet, men uti hennes sätt röjde sig tillika en stor tillgifvenhet och beundran; uti det småleende och den blick, hvarmed Ladyn såg på henne, kunde man läsa att det förhållande, hvaruti de stodo till hvarandra, mindre var det af tjenarinna och matmoder, än emellan tvenne förtrogna som hvardera vilja bibehålla sin rätta plats, och den glömde Mary aldrig, ty hon var alltid uppmärksam och tjenstaktig. Lady S. yttrade sin önskan att så tidigt som möjligt lägga sig, före sina hyttkamrater, och hon gick derföre öfver däck med ett vänligt leende och en böjning på hufvudet åt de längre aflägsna, samt en handtryckning åt sina närmare bekanta. Hennes gång var lätt och ädel, icke förnäm; och man såg att hon, ehuru egande mycken verldsvana, dock gerna ville vara obemärkt.
Ridderskapet och Adeln Lag-Utskottets förleden gärdag pä bordet laada Bihang, lil. Me - 2L0 Den 14 October. Memorial, rörande den af Herr Manner st am wäckta Motion, om uppgift af en arbetsmetod för Lag-Comiteen. Or ropr,. Lx protocollo 6. Silverstolpe. Utdrag af Högloss. RidderffopetS och AdelnS Protokoll wid Urrima Riks. dagen i Orebro den 14 Oetob. i8rc>. S. D. ^3iföll Hoglofl. Ridderffapet och Adeln Stats-Utskottets Memorial rörande de pä All. männa Indragnings-Staten uppförde Extra Lo. ner och Pensioner m. m., i anledning af Utskottets förleden gärdag upplästa Memorial, inne. hällande desi sivar pä de anmärkningar som hoS Ridderffapet och Adeln wid det förenämde blif. wit gjorde. Oe supr». Lx ?rotocollo /l. 6. Lilkverskolps. Utdrag af Högloss. Ridderffapetoch Adelns Protokoll wid Urtima Riks. dagen i wrebro dea »4 Ottob. igro. S. D. 3)iföll Högloss. Ridderffapet och Adeln Expeditions. Utskottets genom i dag inkommit Me - Den 14 October. LIL Memorial gjorda förslag till nya Redactioner af de twenne §. i Riksdags-Vessutet som röra Nämndens omröstning öfwer Högsta Dom» stolen lamt fastställelse» af Jnstructionen för Full» mägtige i Rlksgälds-Contoiret. Ok rupr». Lx ?rokocollo 6. Silverstolpe. Utdrag af Protokollet, hällct hos Hög. wördige Preste'Ständer tvid Urtima Riksdagen uti wrebro den 14 October 1810.