Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domares i brottmål ersättning för skjuts och dagtraktamente, dels ock i fråga om rätt för Häradshöfding att vid extra förrättningar beräkna skjuts och dagtraktamente för ett skrifvare-biträde. VIII. B. 126, 174. A. 177. E. 280- —• N:o 32. i anledning af väckt motion om utarbetande af förslag till ny patentlag. VIII. B. 126. A. 174. — N:o 33. i anledning af väckt motion, om dels förklaring af Kongl. Brefvet den 8 April 1811, dels ock ny lagstiftning rörande flottoch farled. IX. B. 3. A. 35. — 3ST:o 34. i anledning af väckt motion, om utfärdande af särskilda föreskrifter rörande barkmätning. IX. B. 3. A. 35. •— N:o 35- i anledning af väckt motion om föriindradt sätt för utfärdande af sådana författningar, hvarigenom en förut gällande lagstiftning i en eller flere delar förändras. — N:o 36. i anledning af väckt motion om tillägg till och förtydligande af 2 kap. 6 S 1 morn. i Kongl. Maj:ts nådiga Stadga, angående försvarslöse och till allmänt arbete förfallne personer, den 29 Maj 1846. IX. B. 4. A. 36. — K;o 37. i anledning af väckta förslag till ändringar och tillägg uti — L — 113 uti de om Skiftes-verket i Riket gällande föreskrifter. Lagsamt Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 38- i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition med förslag till förordning om egors fredande mot skada af annans hemdjur och om stängselskyldighet, dels och i ämnet väckta enskilda motioner. — N:o 39. i anledning af återremiss af Sammansatta Utskottets Betänkande N:o 35, rörande väckt motion om förändradt sätt för utfärdande af sådana författningar, hvarigenom förut gällande lagstiftning i en eller flera delar förändras.
Generaldirektören framförde bevis på, att ställningen var ohållbar; men majoren hörde icke på. »Larsson är emot den», ringde det för hans öron, ideligen. Tredje Gustaf och Larsson. Detta var A och O, begynnelsen och ändan. Förfiningen och den progressiva råheten, smaken och plumpheten, skönhetslifvets blomning och dess död; envälde och bondtyrranni tjusarkonungen och Larsson! »Du gör mig väl det nöjet att äta middag hos mig i morgon?» sade generaldirektören, då de skildes. »Klockan 6 i all enkelhet.» »Tack.» Majoren tryckte hans framsträckta hand. På natten låg han länge vaken och grubblade öfver hvad som händt under dagens och aftonens lopp. Den personliga sympatien för de båda gamle vännerna hade kommit honom att tala så öppet, så rakt från hjertat, alldeles som i fordna dar; och nu smög det sig fram en känsla af blygsel deröfver: det hade icke funnits ressonnansbotten hos de andre för hvad han sagt. Depravationen hade gripit vida omkring sig; hans egne gamle kampkamrater voro smittade Minnet af mötet utanför operan trängde sig fram och fyllde honom med bitterhet. Ja, detta var den nya tiden. Och han sjelf var bara en naiv gammal romantiker, en landsortsbo full af löjliga fördomar och ideal. Löjliga? — nå ja — quand même! Hade han lefvat på dem hela sitt lif, fick han väl försöka att dö på dem också Då han om morgonen vid sin kopp kaffe ögnade i dagens tidning, slog honom strax ett ord till mötes: Lohengrin. Och från det ögonblicket var hans inre en tummelplats för de häftigaste strider mellan sunda förnuftets bud och minnets lockande sirénsång. Det sunda förnuftet och taktkänslan tycktes ändtligen ha segrat, då han vid sextiden högtidsklädd åkte förbi operan; men han kunde icke fara förbi utan att låta vagnen stanna och sjelf stiga af för att öfvertyga sig om, att huset var utsåldt. Huset var icke utsåldt; tvärtom, det fans sorgligt många platser att få köpa. Majoren köpte sig en parkettbiljett och skickade vagnen bort; satte sig att äta på operakällaren och bevistade Lohengrinrepresentationen i stället för generaldirektörens middag.
Dernäst tillåter jag mig några anmärkningar Öfver det behandlingssätt af dessa ärender, 1»vilket kommit i bruk och 12 II. 3g 3oG Den a8 Augusti. som, i min tanke, hvarken är grundlagsenlig! eller i längden kan förlikas med den monarkiska grunden af vårt regeringssätt. Om alla K. M:s planer paralyseras af StatsUtsk :s vägranden och detailgranskningar, hvilken regerar då i verkligheten, K. M. eller StatsUtsk.? Jag erkänner lt. St:s rätt att vägra anslag, och jag vet likaså väl som Oppositionen, att en sådan vägranderätt är det correctivmedel, som, enl. den constitutionella monarkiens natur, är nedlagdt i den andra Statsmagtens hand. Men det är otacksamt och obehörigt alt begagna dessa rättigheter i en tidpunkt, då man hellre borde med erkänsla skåda tillbaka på allt det nyttiga, som blifvit gjordt under de sista 20 åren; och jag erkänner icke, att det, hvarken enl. sakens natur eller enl. våra grundlagar, tillkommer StatsUtsk. och R. St. att i en sådan detail, som nu sker, ingå i pröfningen af behofven. Jag påstår, att det är ett misstag, sorn inrotat sig allt ifrån 1809, troligen derföre, att ingendera Statsmagten då insåg, att någon olägenhet deraf skulle följa, hvilket först visar sig i en sednare utveckling af förhållandet. K. M. kan icke undgå att meddela detaillerade utgifter om behofven, på det att R. St. eller deras StatsUtsk. deraf må kunna se, att medlen verkligen äro behöfliga och ämnade till nyttiga föremål; men annat är att lemna sådana beräkningar till ledning för omdömet, och annat alt underkasta dem gillande eller ogillande i sina minsta specialiteter. Enligt grundlagens anda och mening skulle, i min tanke, R. St. endast bevilja eller afslå summariskt på hufvud titlarna, men ingalunda inom dem befatta sig med detaillerna. Striden, om någon skall vara, blefve då, om Folket kan utgöra anslagen eller ej, och dermed vore R.
Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Febr. 1841, kl. a e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om aflöning för Secreteraren vid Bonde-Ståndets Canzli-Direction. (U. A.) Uti en inom Bonde-Ståndet väckt, lill Stats-Ulskoltet remitterad, motion, deruti hela Ståndet förklarat sig instämma, har Gustaf Bernhard äppelqvist från Blekinge Län anfört: ali, sedan Prolocolls-Secreleraren Sylvan, Stats-Utskottets Utlåtande , N:o 444- 7 för hvilken, såsom Secreterare vid Bonde-Ståndets Canzli-Direction, varit å Allmänna Indragnings-Slaten uppfördt ett anslag af 100 R:dr Banco årligen, uppå begäran, från samma befattning erhållit afsked, samt Bonde-Ståndets Canzli-Direction, enär berörde aflöningssumma följaktligen icke vidare vore disponibel, hos Stats-Utskotlet hemställt, att Utskottet ville hos Rikets Ständer föreslå, att enahanda aflöning af 100 R:dr Banco årligen, som allt sedan år 1800 varit anslagen och dertill tillgång nu saknades, måtte för ifrågavarande Secreterare å Stat anvisas, men Utskottet icke ansett sig, i följd af en i sådan ordning gjord framställning, kunna någon åtgärd vidtaga; så har motionären funnit sig föranlåten att, med stöd af 56 §. Riksdags-Ordningen, väcka den motion, att lill aflöning för Secreteraren vid Bonde-Ståndets Canzli-Direction ett belopp af 100 R:dr Banco må varda å Stat uppfördt, att utgå från den tid, då ProtocollsSecreleraren Sylvan ifrån tjensten afgick.
När jag känner mig opasslig, skall jag låta kalla er. Ni skall känna mig på pulsen, och jag skall räcka ut tungan åt er. Det sista klingar som en sarkasm. Struensee ser majestätet rakt i ansiktet. Där leker ett spefågelsleende omkring munvinklarna. Detta måste få ett slut! – Jag skall göra min plikt, säger han, och för första gången möter han monarkens blick med ett naturligt och lugnt uttryck i sina ögon. Från den stunden känner han det, som om han haft fast mark under fötterna, och hans väsen återfår sin trygga säkerhet. – Men för att kunna göra någon nytta som läkare, måste jag först vänja mig vid att bortse från majestätet! tillägger han småleende. – Jag måste lära mig att se människan i monarken. Och jag hoppas, Ers M:t tillåter mig att alltid vara fullt uppriktig. – Gärna, min gode doktor! svarar kungen nådigt. – Jag tycker om uppriktighet. Människorna äro sällan fullt ärliga mot mig. Hans blick blir frånvarande, och hans hållning slappas. Han fumlar med handen nedför bröstet och låter den ligga stilla öfver mellangärdet; mumlar några ofattbara ord och blir plötsligt förlägen, rycker till och återtager sin ansträngdt majestätiska hållning. – Godt, godt! säger han och nickar beskyddande. – Under den närmaste tiden hoppas jag icke behöfva er alltför ofta. Angående resan skall ni få order af hofmarskalken Au revoir! Struensee drager sig tillbaka med ett starkt intryck af, att det gömmer sig i konungens väsen någonting, som han icke förstår. Detta diminutivum af en människa är en sfinxunge, hvars gåta han måste lära sig tyda. Julisolen bränner de hvita vägarna, öfver hvilka kung Kristians lysande följe rullar i vagn på vagn genom tätnande dammoln söderut och västerut. – Konungens lifläkare åker med de ringaste i rang. Vid hans sida sitter en liten, korthalsad man med en stor hakpåse, som uppbär ett flegmatiskt ansikte med ett undergifvet uttryck. Det är Cancellirådet H. P. Sturz. Ingen som ser honom så, kan tro, att han är en diktare och en konstnär.
StatsUtskottets den 26 dennes afgifne, och den 2 7 derpå följde på bordet lagde, ytterligare Utlåtande angående förändring uti Indeldte Infanteriets Beklädnadssätt. Herr Berghman, Ambrosius Magnus: Som jag fattat innehållet af Betänkandet, hafva Rothållarne fritt val att antingen erlägga årligen 4 Riksdaler 36 skillingar, eller, efter Markegångspris, betala Staten värdet af de Släpmunderings persedlar KneckteContracterne utsätta. Detta är skäligt och något när lika med hvad jag vid sista Riksdagen föreslog; hvarföre jag för min del bifaller Betan» kandet. Hans Excellence Herr Grefven och Landt-t Marskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade StatsUfskottets Utlåtande till alla delar gilla, med tillägg, att början af 4:de punkten kunde erhålla följande lydelse: ”Vid skeende uppbrott till krig afmönstras munderingen, som då bör vara i mönstergillt stånd, till Kronan, hvars underhållsskyldighet sedan vidtager” Se c. 670 Den 29 Maji. Bifölls. Hvarefter Hans Excellence föreslog, att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas, att uti detta Beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Ropades Ja. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch Economiötskottets den 25 dennes afgifne, och den 27 derpå följde på bordet lagde, Memorial, innefattande förslag till jemkning uti de Bespective RiksStåndens särskilt fattade Beslut, rörande Husbehofs-bränvinsbränningen, och dermed gemenskap ägande ämnen. Herr Anckar sparre, Ingemar August:
175 ägt rum vid det belopp som Utskottet, på grund af K. M:t Nådiga Proposition, tillstyrkt; finner Utskottet, med oförändrad öfvertygelse, att beliofvet framdeles af en sådan serskild LäroAnstalt som den meranämnde Scholan, torde komma att upphöra, sig böra förblifva vid dess derom afgifna förslag, så i anseende lill det tillstyrkta Anslagets belopp som tiden hvarunder det på Stat må upptagas. Kunnande Utskottet icke föreslå någon ersättning för den af Hr Doctor Hedrén omförmäldte serskildte skuldsumma, 2000 R;dr B:co, hvarföre UndervisningsSällskapet häftar. 5:o 6:tc Punden, innefattande förslag till ersättning åt Upsala Academie för år 1810 mistadt anslag till StallStaten och RidScholan derstädes m. m. t i 11- liopa utgörande i44°' Rtdr 32 sk.|, hvilken ersättningspost H. BondeStändet afslagit, i förening med Utskottets serskildta Utlåtande N:o 134 > berörde ämne, är från Yällofi. BorgareSldndct, tillika med samma Utlåtande, återremitterad, sedan den föreslagne ersättningen blifvit motsagd af Hr Eckermanj som anfördt: att R. St:r år i8iq säkerligen på goda grunder skola fattat beslutet om anslagets indragning: att Ridskolan förut begagnats endast af någre få rike Mäns Söner, hvilka lätteligen genom erforderlig betalning bordt bidraga till inrättningens bestånd; alt för närvarande den ännu mindre skulle nyttjas, sedan en dylik vid KrigsAcademien funnes att tillgå, och alt dessutom af de till Universilelerne beviljade 18000 R:dr nödigt anslag till Ridscholun äfven kunde tagas. 176 Stats-Utskottets
Jag nekar visst icke, att i de 3 eller rättare sagdt 4, förslagen finnes mycket, som är värdt att behjerta. Lika litet som jag vill ingå i någon vederläggning af Hr Stjernsvärds hu afgifna anförde, lika litet ämnar jag inlåta mig i försvar för Utsk. mot det skarpa tadel Hr Sjernsvärd framställt. Jag vill blott anmärka, att ett bifall till motionen skulle ovilkorligen innebära en R. St:rs önskan, att K. M. måtte låta utarbeta ett nytt förslag till krigsväsendets ombildning efter de af Hr Stjernsvärd framställda grunder; och just dessa grunder är det jag anser så menliga. De innefatta hufvudsakligen nedslåendet af vår stående Armé, en fördel, som Sverige i sin fattigdom eger framför de största makter. Frankrike, Preussen söka förgäfves efter det element, vi redan ega. Jag vill dermed ingalunda hafva sagt, att vårt nuv:de krigsväsende är fullkomligt; långt derifrån mine Hrr! men icke tror jag det vara rätt, att Ståndet nu, endast på de här anförda grunder, beslutar en underd. skrifvelse i ämnet. Vi hafva nyss hört motionären, framdraga en ytterligare motionär, hvars arbete torde vara de fleste militärer bekant, och hvars värde jag ingalunda bestrider; men äfven med afs:de å denna auktoritet synes det mig vara för lösligt handladt, om Ståndet skulle i en underd. skrifvelse upställa motionärens grunder såsom dem, på hvilka planen skulle byggas. Det kan då invändas, att man skulle kunna anhålla, det K. M. ville nedsätta en komité för att taga alla de framställda förslagen i betraktande och derefter afgifva utlåtande; men vi hafva icke rätt att tvifla, det ju K. M. och Regeringen med tillräcklig upir.ärksamhet följer och iakttager, hvad tiden och omständigheterna i detta afsule kunna fordra; aldraminst vid denna Riksdag, då Chefen för Landtförsvars Depart:tet framlagdt ett så genomfördt oell tillfredsställande förslag. Jag tror mig häruti ega en borgen för att K.
Mot köld är man ej särdeles skyddad i rummen, och folket tycktes ej heller mycket frukta den; ty ehuru det i dag enligt vårt tycke, som voro nordboer, var särdeles kallt och vi derföre voro ganska tjockt klädda, suto Grekerna här med öppna fönster och hade ej mera kläder på sig än vanligt, de flesta med nakna ben utan strumpor. Sedan voro vi åter inne på det kaffehus vi i går besökt, och jag rökte åter min kaljan vid den lilla kaffekoppen. Här voro nu flere Turkar församlade från de Turkiska fartyg, som ligga här i hamn. De sutto tysta och allvarliga och sögo på sin tsjunbuk och drucko sitt kaffe, utan att särdeles tyckas bry sig om verldens gång. Sedan handlades ännu åtskilligt, fikon och russin för 1 1/2 piaster okan hvardera, och vi foro derefter alla om bord till oss, der vi åto en dugtig middag, drucko kaffe och på aftonen toddy, tills Norrmannen lemnade oss kl. omkring 7. Han, såsom tror jag alla Norrmän, hade en viss naturlig barnslig enfald och var öfverhufvud en högst harmlös man. Samtalet vände sig naturligtvis mest på sjösaker och frakter &c., som mot slutet blef mig något enformigt. Han berättade att han vid Hydra i tvenne dagar blifvit förföljd af en korsar ifrån Tripoli, men utan äfventyr kommit undan genom tvenne förligvindare, som kommit ner från Dardanellerna. Kallt väder med fortfarande NO vind; thermometern står på 6 1/2 Cels. Efter frukosten foro vi om bord på en Engelsk brigg, som låg nära oss. Kaptenen tycktes vara en sekterisk man, fröjdade sig storligen att man nu i Odessa fått en Engelsk kyrka, så att folket ej behöfde gå och spela billard om söndagen, talte mycket om de dåliga frakterna i våra tider, och hoppades på en annan bättre verld, der man sluppe allt trouble och besvärligheter och sorger för dåliga frakter &c. Han var ganska tråkig, såsom alla hvilka genast dra fram med dylika saker och föra dem till torgs för bekanta och obekanta och ej hålla dem för sig sjelfva.
Vidkommande åter frågån om bekläd-: nads-slitningspenningar för Arbetscommenderingar , kan Utskottet icke inse, hvilken fördel Soldaten skulle tillskyndas derigenom} att, på sätt Herr Wirgin yrkat, en sådan ersättning, till visst belopp bestämd, skiljdes från dea verkliga aflöningen, äfvensom Utj $kotle$ Allm. Besv. o. Otc. Utsi. Ur/. N;o 171, 17 skottet icke anset lämpligt» att, såsom }Mti Persson från Södermanland föreslagit» genom innehållning af en Viss del äf aflöningen, såsom beklädnads-ersatlning till commenderingens slut, Soldaten liksom sattes under ett tillfälligt förmynderskap. I anledning hvaraf och då deremot en serskild bokföring och redogörelse lör en sådan beklädnadsslitnings-ersättning, hvilken det jemväl biet» Ve svårt att elter rättvis och billig grund bestämma, endast skulle leda till onödig vidlyftighet uti vederbÖratides räkenskapsföring „ Utskottet hemställer, att jemväl dessa anmärkningar må lemnäs utan af. seende. Beträffande slutligen de aF Utskottet föreslagna ersättningar till Soldat och Rote» då Soldat under allmänt arbete skadas, så att han måste taga afsked , samt till Rote och efterlefvande Enka, enär karl under sådant arbete omkommer5 så» ehuru det måste erkännas, att, genom i senare tider vidtagna Författningar, i afseende på Soldatt-ns vård under arbetsförrättningar, ej mindre Roten än Soldaten tillskyndats betydliga för» delar emot förr» kan Utskottet likväl icke Bilt, till Bikt-St. Prot. 1828 — t83<5, 8 Stitl, i Afa, S %xdfa B-,det, pde H\t. i8 Ålim. Bes v', o. Otc. U/si. ViI. N;o 171'; frångå sin öfvertygelse om billigheten deraf, att
Gr. Lagerbjelke, Gust.: Hr Plagemans verksamhet har haft 2:ne rigtningar nemi. egen vinning och Statens tjenst. Om under sådana förhållanden någon pension bör honom tilldelas, skall den väl medgifvas honom för de tjenster han gjort Staten. Hans förtjenster: om det allmänna vore Utsk. icke särdeles bekant, och då K. M. dessutom icke haft tillfälle att i ämnet yttra sig, ansåg Utsk. sig icke böra upföra denne man på indragningsstat. Man måste väl medgifva, att om en tjensteman skall öfverflyttas på indragnings-stat, bör i allmänhet ansökning derom ingifvas till vederbörande Depart:sChef, som densamma föredrar inför K. M. hvarefter om så profves rättvist, ansökningen af K. M. förordas hos R. St:r. Hvad Hr Plagemann beträffar, är han möjligen i måDga 174 Den 9 December e. m. afs:den förtjent af understöd, och hans meritförteckning kan inverka mycket betänkningsvärdt, men Utsk. torde vara oskyldigt, då det icke varit i tillfälle att under sina öfverläggningar begrunda en meritförteckning, som först i afton blifvit afgifven. Att på grund af en sådan meritförteckning, ulan alt densamma granskas, bevilja pension lärer väl emellertid icke vara riktigt, hvarför om St:t för Hr Plagemann vill göra något, rättast är alt punkten återremitteras, då de företedda handlingarne kunna af Utsk. genomgås och vinna förtjent afs:de. Ett annat skäl, hvarföre pension nu icke kan tillerkännas Hr Plagemann är äfven det, att man icke vet beloppet. Det är visserligen sannt, att motionären föreslagit 2,000 Rdr, men endast en lönupgift är väl icke tillräcklig. Man bör väl veta, huru mycket tjenstemannen kunnat förtjena på sitt arbete. Man får väl icke antaga, att då en tjensteman öfverflyttas på indragnings-stat, han skall erhålla större inkomster än dem tjensten lemnar honom. Jag vet visserligen icke, om så blir händelsen här, men det är åtminstone möjligt. På grund af alla dessa skäl anhåller jag om återremiss af denna punkt.
Det har icke, säger vidare Afdelningen, undgått dess uppmärksamhet, att Kongl. M'aj:t under den 5 Juni 1822 utfärdat en författning, hvarigenom starka band lades på Gårdfarihandeln, till förekommande af dess missbruk och handels-skadliga verkningar. 1 sanning, jag prisar denna långt drifna uppmärksamhet} men jag kan icke i samma mått lemna Afdelningen mitt bifall, då dea säger, att en långlig erfarenhet visat, att de öfverklagade missbruken icke genom några författningar kunna förekomma,s. Den 5 Juni 1822 var det, som Kongl. Maj:ts sista 5|2 Beti), och Ehott. Utsk, Betånlcanäen.' Förordning rörande Gårdfarihandel utfår» dades, och redan några månader derefter har afdelningen inhemtat den långliga erfarenhet, som bevisar, att äfven denna Kongl» Författning är frugtlöst utgifven. Det tyckes, som om afdelningens sätt, att afgöra Gårdfarihandelns öde, vore nog mycket summariskt. För alt icke möta några hinder för den anklagades fördömande, har Afdelningen endast anfört de skäl, som illvilljan och afundsjukan oftast uppfunnit, och hvilka, när de någon gång egt verklig grund, alltid blifvit förstorade af skrånitet. Någon end^ omständighet har Afdelningens Betänkande uti domslutet icke framställt, hvarigenom det svåra i de upptagna tillvitelserna skulle på något sätt kunna mildras. — Regeringen har icke framgått på samma väg, utan äfven sett ämnet från den mindra förhatliga sillan, och den har då funnit, att 70,000 idoge menniskors hela timliga väl icke är en småsak, som lättsinnigt får förstöras; att dessa samma menniskor bebo en jordsträcka, hvars odlande icke kan gifva dem födan; att de uti sin flit och arbetsamhet endast finna medlen, att till staten utgöra högst betydande skattebidrag; Att productionen af inhemska fabricater på ett förvånande sätt med hvarje år tilltagit i de sju häraderne, sorn man nu så gerna ville låta dela öde med Gomorra; Att en betydlig del af tillverkningarna, hvil - Besv. och Ekon. TJtsk. Betnnkanäen.
Minister eller annan högre Embetsman, i egenskap at Eiector, trott kunna åstadkommas, och hvilket al Giundlagen velat förebyggas, lika mycket, ehuru ej sä omedelbarligen skulle kurna af samma person, såsom Bänkman eller till Bänkman väljande, beredas, och att således Grundi gens anda fordrar de i merarämnde § uppriknade personers uteslutande från deltagande i alla de föregående valen, kan jag likväl ej medgifva rigtighe* ten af den åt ordet Utskott gifna tydning och den, i följd deraf åt ifrågavarande stadgande utöfver bestämda ordalydelsen, gilne utsträc ning. Visserligen skulle i sådant tal eller skrift, der man någon gång af ordens sammanhang får sluta till deras betydelse, ordet Utskott kunna få en sådan, sorn nu deråt ville gifvas; men i fråga om Grundlagar, derom Regeringsformens 83 *§ stadgar: ”Efter deras ordalydelse skola de i hvarje särskildt fall tilHmpssj5 mäste orden ha en bestämd betydelse och den är åt ordet Utskott Den 24 Jannar ii. 5 gifven i 53 $• af Regeringsformen, der del heter: ’’de Utskott, hvilka skola ärendena bereda Uti Grudlagarne förekommer aldrig detta ord annorlunda, än med hänsigt till sädane beredande icke till väljande sammansättningar af Ståndens Ledamöter. Så vida den betydelse, aom Herr Grefve von Schwerin velat åt ordet Utskott gifva, att nemligen hvar och en af de 50 afdelningar, hvaruti Ridderskapet och Adeln indelas, äfvensom de valde Bänk. männen och Electorerne, utgjorde, hvarje sammansättning för sig, ett Utskott, varit den, som dermed i 41 $ af Riksdagsordningen å* syftats hade der icke b höfts sägas mera, än : ”1 Utskott må icke någon af förenämnde per. söner deltaga’’ och de tillagde orden: ”eller val till Utskotts Ledamöter’’ hade då icke någon egentlig mening.