Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Granskar man sålunda allvarligt 1 §, linner man snart nödvändigheten deraf alt, i sammanhang med 1S2 Dea 9 April f, m. stadgandet om motbok oell dess lievisande kraft, sä framt förebråelsen om en lapsus calami skall undvikas, här äfven bör inlagas i stadgandet luiru förfaras skall, när den som motbok fått, densamma ej vill förete; och, efter min tanka, bör derföre sådant iakttagas, huru man än beslutar om 2 §. Samme ledamot har sagt, att om I mom. af 2 § eller handelsboks bevisningsrätt borttages, sä tillintetgjordes i och med detsamma en hel hop små transactioner. Jag tror, att det rättaste oell önskligaste vore, all all sådan bandel gjordes contant; men inser ganska väl att så icke kommer att ske, ulan alt inom minuthandeln creditsystemet skall begagnas; men vid sådant förhållande önskar jag, både för köpmannens och köparens bästa, att det måtte ske på ett redigt sätt, så att man å ena sidan må förvissas om att kunna få betalt för de inlemnade vamme oell å den andra icke löpa fara att påföras annat än hvad man tagit oell till betingade priser. Del hufvudsakliga felet, som vidlåder detta betänk., är dock tillvaron af 3 §, och jag kan ej annat än förnya min begäran att den måtte borttagas; ty man må göra huru stränga utsökningslagar som helst, utsätta bysättning för många fall der sådan icke nu finnes stadgad oell söka befordra inrikes vexlar genom rättigheten att discontera dem i Banken, emot låg ränta, man skall dock alili ig fä dem i gång, sä länge man bibehåller stadgandet, att handelsbok skall hafva ovillkorlig bevisningskraft.
Slutligen måste jag uppriktigt bekänna, att jag älskar för mycket min Konung och fädernesland, för att stillatigande lemna en sak, som Utsk., genom sitt utlåt. JN'lo 44? afgifvit, och som ofelbart skulle blifva en bekymmersam våda lör fäderneslandets framtida väl Och jag vill förmoda och hoppas, att StatsUtsk. sjelft skall finna, alt ett stort misstag blifvit vid dess handläggning begånget , då jag förmodar, att detta utlåt. Nio 44 kommer att återremitteras, för alt vidare komma under StatsUtskls noggrannare pröfning och handläggning; hvarföre jag får vördsamt anhålla om återremiss. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Jag anmälde mig, näten talare pä detta rum förut hade yttrat, alt Sveriges försvar skulle stödja sig på folkbeväpning , ej på stående här; jag kan icke gilla denna åsigt. Samme talare har ställt följande fråga lill framtiden: ”Finnes inom Svenska folket den för ett sådant försvar be”liöfliga nalionalanda?” — Jag tror att svaret icke kan erhållas förr än efter slutet af första campagnen. Min tro är, att poetiska fraser icke duga vid förposterna , ej ens till hämmande af något Utsk:s möjligen skefva förslag. Talarens förslag om reductionen af den stående hären har blitvit belönad med några bravo-rop, som bort tysta mig; men sedan jag uteslutit från mitt anförande allt lrvad af andra redan blifvit sagdt, anhåller jag att få yttra några ord. Innan dess måste jag likväl hembära min synnerliga tacksamhet till den värde talare, som vägat nämna det Preussiska systemet. Deremot har jag icke, ulan ängslan, kunnat höra hans försök att åter uppväcka commissariaterna. Om någon inrättning bör vara af municipal-natur, så anser jag, att coinmissariaterna böra vara det.
Lagstadde arbetare betala endast sin skyddsafgift, och den betalar arbetskarlen också, och jag har icke anhållit, att de skulle befrias derifrån. Det är en särskild arbelsbevillning, hvilken icke betalas af de lagstadde, som gör skillnaden dem emellan. Men äfven om ingen skillnad skulle finnas, så tillkommer alltid för den lagstadde arbetaren, att det är husbonden, som hetalar för honom; men för den andre betalar ingen annan än han sjelf. Man har sagt, att denna arbetsbevillning borde qvarstå, oell att den icke utgjorde någon beskattning på fattigdomen, emedan de verkligen fattige få afskrifning. För att kunna göra sig reda för detta förhållande, skulle man ingå i en nog svår granskning af hvad som är fattigdom eller icke. Skall man taga för gifvet, att inga andra äro fattiga, än sådana som af socknarne erhålla fattigunderstöd, så komma väl mänga att. betala, som icke hafva råd dertill. Man kan väl sägas vara fattig, dä man förtjena r så litet, alt man med möda kan framsläpa sitt lif. Ilar man dä några husgerådssaker, som kunna utmätas för skatten, så blir väl denna betalad, men till hvad fromma det sker för individen, det lemnar jag derhän. Hr von Hartmansdorff: Man har sagt örn denna skatt, att hon vore en arbetsbevillning, och att man icke borde beskatta något annat, än behållning eller förmögenhet. Om sä vore, tror jag alt Ståndet skulle råka i motsägelse med sig sjelft, om del afsloge förevarande förslag. Hvad är afgiften på tjenstemäns löner annat än en arbetsbevillning? Hvad iben tjenst, Statens eller den enskildes, annat än arbetsförmågans användande? Derföre är det som tjenstemannen bekommer sin lön, och dä afdrag göres derpå, så är det en arbetsbevillning. Vill man lägga en sådan på den som arbetar åt Staten med sitt förstånd och sina kunskaper, så må val den som arbetar åt enskilda med sina händer också få betala för sin arbetsförtjenst. Man säger, att blott den bör betala, som har behållning.
n skj För dem af Allmogen, som resa öfver gränsen, i enskilde angelägenheter, för hvarje person . 8 sk. Till Inrikes orter eller Norrige: För Husbonde, Hustru eller Barn med Tjenstefolk 12 sk. För Gesäller, hvardera ... 6 sk. För Allmogen samt Corporaler yid Infanteriet, Dragoner, Ryttare, Soldater och Båtsmän, då de resa utom Länen eller till Norrige 3 sk. Besolutioner när Summan, sorn utsö kes, stiger till 50 R:dr 8 sk. derunder . ... 1 0 sk, i Supplicationsmål 6 sk. guppliquer, sorn ej röra Utsökningsmål , 4 sk. Y Hos CahcdlieStyrelsen, dem af Kongl. Majas ocl\ Rikets lollegier, sorn ej ega Domsrätt, Fiir-i yqltningen af SjöArsnderne, SundheesCollegi-. 'ft\o Bevillhings-TJtskötteté Betänkande?}. lim, HofCante.]} ers Ämbetet, Seraph i m er Or densi Gillet, SjöÄssurancvOfverRätten, samt alla af Kongl. Maj.t tillförordnade Directioner och Committéer. Algieriske Sjöpass i 24 sk; Ansökningar, som ej angå något Rättegångsmål, i hvilket fall nedanstående morn. länder till efterrättelse 6 sk» Attester 5 sk. Autorisationer och Fribref på Tullfri Spannmål . .. 22 sk. De derom utgifne Förbindelser . 6 sk. Besvär, som ej angå Rättegångsmål, hvarom se ofvan 6 sk.’ Bevis ur Diarter, Jordeböcker, Räkenskaper och andra Handlingar 5 sk. Bilagor , 4 sk.
Uti farten att måla silhouetter, borde vi lemna en teckning af v. häradshöfdingen Schafhausen; men hvarföre med vår underordnade talang kopiera den, som haft och har så många originaler, som tro att hvarje flickas ögon riktas på dem; som tro att hvarje familjefader, eller moder, äro artiga mot dem endast af spekulation. Som drömma sig blifva högt uppsatta, och likväl sedan stå stilla på första stadium af den tilltänkta banan, och slutligen dö, glömda af tideböcker och sörjda af ingen. Som denne «chevalier comme il faut» endast är en biperson utan allt intresse i vår berättelse, är det nog att säga, det han som bäst var i inbillningens jäsningsperiod; pojkaktig adelshögfärd utgjorde skummet. «Magistern,» informator under sommarmånaderna på Östervik, hade denna afton det missödet att ådraga sig Renatas ovänskap. Han var, som vi redan hört, vindögd, och det till nog hög grad; när han derföre som bäst såg i egna kort, trodde Renata att han såg på henne, och fann sig — oaktadt hans ungdom och plebejiska härkomst — litet smickrad, om man skall dömma efter utseendet; men snart varseblef hon att lagmanskan såg på henne med ett visst (af fröken) nogsamt kändt leende, och som hon hade otur i spelet, misstänkte hon nu att hennes granne såg i hennes kort; misstanken blef hos henne visshet; i sin häftighet gjorde hon bet på bet, och då han, som artig medspelare, beklagade hennes otur, trodde hon sig se att han gjorde sidoblickar åt lagmanskan; men oskyldig var han, stackars karl, ty de olyckligt vinda ögonen sköto alltid till ett annat, än det åsyftade målet. Fröken visade honom hädanefter det föraktliga bemötande, hvartill småaktiga menniskor äro i stånd. Lyckligtvis återfaller det löjliga alltid på dem sjelfva. När ungherrarne reste hem, följde alla dem till sjöstranden; der fingo de fremmande flickorna ett «raptus» af hemsjuka, och oaktadt Jeanettes vinkar — modren sade ingenting, endast inviterade sällskapet och de hemmavarande på kaffe Fredriks dag —, reste de. Bata behöll sin leksyster qvar.
Motioner, nya, af Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter, om inrättande af ett VäxelContoir, 28. — om Lönetillökning för Ledamöterne i Rikets Allmänna Ärenders Beredning, 33. — om Bevilinings-afdrag å räntan för Lån i Cassör, som icke höra ad pios usus, samt bestämmande, hvilka dit höra, 35. — örn Financerne, 3rj. — att inga nya utgifter må beviljas, 49- —' om Extra Roteringen i Skåne, 54- — 0111 Extra Roteringen i Nora, Lindes och Ramsbergs Bergslager, 68. — om bibehållande af Rikets närvarande Militaire-styrka, 69. — om Löneförhöjning för SubalternOflicerare och Underofficerare vid den indelte Armeen, 88. — om inrättandet af Sockenskrifvare, ()3. — angående Tullbetjeningens och visitationers afskaffande 98.— rörande Tullverkets Organisation, dito. — om inköp af en Tafla öfver Konung Carl XIII:s Kröning, 100. — om inrättande af Exercitie-Esqvadroner vid LifRegementets Dragonoch HusarCorpser, io3. — om medel till Brandförsäkring af åbyggnader å Boställsjord, 115.— om ändring i StängselsFörordningen af den 9 Febr. 1802, i/^5. — om en ny skattläggning å vissa, Bergsmanshemman, 148. — om inskränkning 141 uti exclusiva privilegiers meddelande, i5o. — om ett ökadt anslag för de Frie Konsterne och särskildt för Lithografien eller Stentrycket, 154- Motioner, nya, af Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter, om en Cassern för Andra GardesRegementet, 154* — om hembjudande till Staten af Höganäs Stenkolsverk, iö^. — om befrielse för Actie-ägare uti Höganäs Stenkolsverk från Bevillning för Grufvorne 166.— om anslag af medel till RiddarholmsKyrkans reparation, 179. — om understöd för Malmö Discont, 188. — örn Financerne, 197. — om
I kvinnor, hvilka dubbelt fast De vagga det hoinande er famn skummet nu hämten öfver brusten mast i skötet. om barnen slutit, den enkla krans vi knutit. Låt tyst oss fira Ett moln af natt ren stjärnan Ack, höljt. en stilla fest, bröder vid min sida, vi ha så många stjärnor i vår som ingen lämnar rund, frälsad, en högtidsstund, den sista som blir hälsad. följt, som slocknat i det vida. Hvar nödeld, som förbrann har hört oss vilsna Vår tvist haft många blott gåtan blef till kol, Tänd mastens spillra till ett bloss! stamma. Den, tungomål, hvilken, stödd af ingen, som människa densamma. var störst bland oss, skall böja knä i ringen. Er krans, som frusen Af ord vi fyndigt Hvarandra knutit väl vi nät. Räck fånga; kransen som vår vördnads når däcket sjunker men ej ett svar af evighet, blott svar likt sken på gnistrar skön, räck honom, som vi akta. sakta. Verner ånga. lön, von Heidenstam. Och än i denna morgons nöd på vrakets sköra jag bräder vet knappt mer om lif och död än fordom mina fäder. Nattrocken. Hvar fråga från Hvad blott en droppe hjärtan, som Berättelse vardt, l förblöda. böjd den ene kallat svart, den andre nämnt det röda. Dock i af ' - &gt;aC Mathilda Roos. spunno alla sina garn kring samma nystans och alla jordens kärna, vilsna barn ha styrt mot samma stjärna. En krans bär galjonen gyllene ett minne från lummiga men böljorna klättra kring lutande med sträckta och hvitnande De tumla med brak, rak, stränder, händer. vrak lltsedan i höstas hade det inom Björkska familjen varit en på dagordningen stående fråga, när fru Björk ändtligen skulle skaffa sig en ny nattrock. Frågan gick långt tillbaka i tiden; den väcktes redan för en åtta, nio år sedan, det vill säga, då nattrocken började bli så utsliten, att den var nästan helt och hållet betäckt af stoppar och lappar, både på längden och tvären.
Enär sådane personer icke, utan emot betydligt högre aflöning än tillförene ägt rum, stått att erhålla, har nämnda anordning för stadskassan visserligen medfört ökad utgift, som, genom samtidigt påbjuden höjning af den för latrinkärls hemtning förut bestämda afgift, dock till väsendtlig del blifvit betäckt, men förändringen — hvilket med densamma äfven afsågs — har dessutom visat sig välgörande genom minskadt antal stölder, ty, såsom nogsamt är kändt, föröfvades antingen åtskillige sådane omedelbart af den vid afträdesrenhållningen förut anställda betjening, bestående hufvudsakligen af mera eller mindre vanfrejdade personer, eller ock beredde så beskaffade personer leinnadt tillträde till egendomarne och af dem såmedelst förvärfvad närmare kännedom om lokalens beskaffenhet många tillfällen till uppgörande af planer för stölder, som sedermera föröfvades. I Öfver-Ståthållare-Embetets berättelse för åren 1851—1855 finnes, i fråga om gatubelysningen, omnämdt, hurusom den, för berörda angelägenhets hardhafvande, särskildt tillsatta styrelse, benämnd Lyshållnings-Administrationen, den 5 Juli 1852 med Gaslysnings-aktiebolaget afslutat kontrakt om besörjande af den allmänna gatubelysningen i hela hufvudstaden dels med olja och dels med gas, hvilket kontrakt den 4 Juli 1853 slutligen blifvit underskrifvet. Uti samma berättelse omförmäles jemväl, att Gaslysnings-aktiebolaget under loppet af år 1856 till Administrationen gjort framställning om skyndsammare anläggning af gaslysning äfven i de öfrige församlingarne *) mot förändring af vissa vilkor i ofvannämnde kontrakt, hvilken fråga icke var afgjord när Öfver-Ståthållare-Embetets berörda berättelse den 30 September 1856 afgafs.
Denna gång är det en ung fru i sorgdrägt, en väninna till värdinnan. Lisette går in och anmäler: » Fru kaptenskan von B. » » Tar inte emot, eller säg hellre, är inte hemma, » svarar hennes nåd, utan att se upp. Strax derpå hör hon det gå i salsdörren, något senare i porten - — den besökande är borta. — Det är då. verkligen för mycket begärdt, att hon skall taga emot den goda Elfrida. Min Gud, de äro nog vänner, och hon önskar henne allt godt. Men att oupphörligt behöfva se detta sorgsna ansigte, att höra hennes klagovisor öfver att hon så hastigt förlorat sina tre små barn efter hvar andra, det angriper hennes nåd allt för mycket. Hennes egen lilla Erik är ju Gud ske lof frisk, stark och välbehållen under sin bonne ' s uppsigt, hvarför skall hon då oroa sig öfver andras barn! Det återgifver dem icke lifvet. » Är nådig frun hemma? » frågar en gammal man. » Det tror jag inte, » lyder det hastiga svaret. » Se då efter en gång, jag kommer för den unga herrns gungas skull. Nådig frun ville helt och hållet bestämma, huru och hvar den skall sättas upp, och jag har redan för den skull varit här tre gånger. » Lisette går och kommer till baka. » Nådig frun tar inte emot. » » Men jag kan då icke ständigt återkomma, » säger mannen, » jag förspiller så mycken tid med detta onödiga gående. » » Om det är besvärligt för er, » menar Lisette spetsigt, » så kunna vi ju vända oss till någon annan. » Mannen rycker på axlarna och går lugnt derifrån. Der inne suckar hennes nåd: » Det är otroligt, hvad man plågas! Det beror derpå, att man tar sina moderspligter så allvarsamt! » Det ringer lätt och dröjande, och en ung, » Näsdukar för nådig frun! » » Godt, » säger Lisette och lägger paketet på ett bord. — » Skulle ni vilja vara så god, » stammar den unga flickan, » och anmäla mig för nådig frun? » » Nådig frun tar inte emot! » » Om ni ändå skulle försöka! » beder flickan med darrande stämma.
» Sju kronor och femton öre, » sade hon sorgset, » och vi ha i dag endast don tjugonde i månaden. Således elfva hela dar, till dess jag får mitt kvartal. » » Sju kronor! Det är ju en hel förmö- genhet. Fru Inger till Östråt, Henrik Ibsens storslagna ungdomsskådespel, hade man det sällsynta nöjet se uppföras å Dramatiska teatern å den matiné, som gafs därstädes i söndags middag af fru Anna Lisa, Hwasscr-Engelbrecht. Publiken syntes äfven hafva förstått att taga vara på detta tillfälle att få njuta af en verkligt gedigen dramatisk konstskapelse, och matinégifverskan hade glädjen se ett nära nog fullsatt hus. Själf utförde hon den ansträngande titelrollen på ett i allo förtjänstfullt sätt. Kraft och djup utmärkte, hennes tolkning af den stolta, hårda Tvänne artister af rang har hufvudstadens frun till Östråt, och hennes skildring i sista akten musikpublik åter haft nöjet stifta bekantskap af » kungamoderns » samvetskval efter mordet å med i den engelske violinvirtuosen mr Henri Nils Stenson samt hennes framställning af det Sueh samt den danska romanssångerskan fröken frambrytande vansinnet voro af ypperlig verkan. Margaretke. Petersén, hvilka den 7 dennes här En värdig medspelare ägde frn Hwasser-Engelgåfvo sin första konsert tillsammans. I synnerbrecht i sin man, hr Engelbrecht, hvilken utförde het den förstnämnde slog genast på det allra Nils Lykkes roll. Såsom den unga Eline Gyldenlifligaste an; hans teknik, utvecklad i svindlande löve var fröken Behrens öfverraskande lyckad, och bravursaker af Paganini, Sarasate m. fl., var hr Olsson gaf friskt och otvunget den unge Nils också öfverlägsen, på samma gång han förstod Stenson. De smärre birollerna voro ock i allatt ådagalägga både fin stilkänsla och innerlighet mänhet i goda händer; särskildt förtjänar hr i gedignare uppgifter, såsom Joh. Svendsens Grunders gamle kammarsven erkännande. romans. De spelande framkallades efter hvarje akt och Sångerskan vann ej sä med ens sina åhörare.
Sedan i 23 § blifvit stadgadt, att den embetsman, som utom embetet begått brott, derför han till fängelse i sjette grad, motsvarande straffarbete, dömd varder, skall mista embetet, förklaras i påföljande §, att om embetsman, för brott utom embetet, dömes till ringare straff, än nyss nämndt är, då skall han ock mista embetet, derest brottet är sådant, att hans embetsvärdighet eller medborgerliga anseende derigenom befläckas eller spilles. Dessa §§ har Utskottet sammanfört i en enda, innehållande, alt den embetsman, som begått brott utom tjensten af den beskaffenhet att hans embetsvärdighet eller medborgerliga anseende derigenom befläckas eller spilles, skall mista embetet. På denna omständighet synes nemligen ensamt böra bero om embetet må bibehållas eller ej; och då man i ena fallet varit nödsakad, att öfverlemna åt domaren att bedöma sådant, torde ock lämpligast vara, att i alla händelser åt honom öfverlåta en dylik pröfning. Utskottet har nu fulländat redovisningen för grunderna och de väsendtligaste afvikelser från det af Kongl. Maj:t i Nåder framlagda förslag till ny Strafflag, som Utskottet funnit nödiga och som föranledt skiljakligheterna i det af Utskottet omarbetade förslag. Denna redovisning innefattar äfven motiverna till de flesta af de förändringar, Utskottet föreslagit i den särskilda lagen angående verkställighet af fängelsestraff. Dessa förändringar äro nemligen till större delen ovilkorliga följder af dem, som Utskottet vidtagit i frihetsstraffet. I öfrigt har Utskottet ur denna lag uteslutit dels åtskilliga bestämmelser, såsom efter Utskottets åsigt, hörande till den särskilda ordningsstadga, som, enligt hvad i denna lag sägs, skall i afseende på fångars vård och be - Lag-Ulsholtets Betänkande, N:o 58. 57 behandling utfärdas, dels ock stadgandet att, om kroppsaga måste användas å hallstarrig fånge, läkaren ovilkorligen dervid skall vara närvarande
Vid 1840 års Riksdag upgjorde Revilln-sUlsk. ensamt förslag lill kurhusafgiflens utgörande och användande. 3:ne Stånd gillade, men del 4:de ogillade förslaget, hvarefter frågan hänskjöts till afgörande i Förstärkt SlatsUtsk. Fä samma sätt behandlades frågan om kurhus-afgiften vid 1844 års Riksdag. Vill man stödja sig på praejudikater, torde de af mig nu anförda vara fastare stödjepunkter än del Gr. Lagerbjelke åberopat. Vidare har bemälde Gr. påstått, att afgiften icke skulle vara af bevillnings-natur, derföre att RiksSt:n, uppå Serskildta Utsk:s framställning och utan StalsUtsk:s hörande, redan fattat beslut om de deraf inflytande medlens användande. Alt R. St. vid frågans afgörande icke behöfva laga i betraktande, att den ej blifvit af Stalsötsk. handlagd, följer tydligt och klart af Grundlagens ord i slutet af 2:dra mom:tet, 34:de §:n Riksd.-Ordmn, hvilka lyda som följer: ”Och bestämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundiagen, men icke den hvarje serskildt Ulsk. i allmänhet updragna befattning, huruledes eli mål, i enlighet med R. Sius deröfver tillhöriga beslutande rätt, bör afgöras.” Dessa ordalag lägga ju ett oöfverstigligt hinder i vägen för godkännandet af den utaf Gr. Lagerbjelke dragne konklusion, ali ifrågavaride afgift måste anses såsom en kommnal-afgift, derföre att frågan om dess användande ej blifvit af Stalsötsk. behandlad. Slutligen har Gr. Lagerbjelke yrkat, alt Serskildta Utsk., till följd af Merms återremitterande, borde upställa serskilda voter:spropos:r i afseende å utskänkningsoch utminnterings-afgiflerne.
Denna fordom rika och storväxta skog, som upptager en yta af öfver 40,000 tunnland, hade under lång tid varit utsatt för de mest oförsynta och djerfva åverkningar, hvilka, i förening med en i öfrigt föga ändamålsenlig hushållning, till den grad medtagit skogen, att densamma, om dessa förhållanden fått fortfara, skulle säkerligen inom några få år hafva varit alldeles bortsköllad, till stor skada både för Statsverket och för den skoglösa öns talrika befolkning. För att sätta en gräns mot förstörelsen och tillvägabringa en bättre ordnad förvaltning, erfordrades i främsta rummet en mera talrik och väl aflönad Jägeripersonal.
Den närmare fördelningen af ärendena, Departementen emellan, bestämmes af Konungen, genom en särskilt utfärdad, offentligen kungjord, stadga. Bland de Tre Stats-Råden utan Departement böra minst Två hafva förvaltat Civil Beställning. § 7. Alla Regeringsärenden, med undantag af sådana, som i 11 och 15 §§ omförmälas, skola inför Konungen i StatsRådet föredragas och der algöras. § 8. Ej må Konungen fatta något beslut i mål, hvaröfver Stats-Rådet höras bör, derest icke minst Tre af Stats-Råden, utom vederbörande Föredragande, tillstädes äro. Stals-Rådets samtlige Ledamöter, der de icke laga förfall äga, skola öfvervara alla mål af synnerlig vigt och omfattning, som, efter dem förut meddelade Föredragnings-Listor, i Stats-Rådet förekomma och Rikets Allmänna Styrelse röra. Sådana äro: Frågor och Förslag om nya Allmänna Författningars vidtagande; om Upphäfvande och Förändring af de förut gällande; om nya Allmänna Inrättningar uti särskildta Styrelsens grenar, med flere af dylik beskaffenhet. § 9. Uti alla mål, som hos Konungen i Stats-Rådet förekomma, skall Protokoll föras. Stals-Rådets tillstädes varande Ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen, till den påföljd, hvarom i 124 och 125 §§ vidare sUtdgas, ovilkorligen till protokollet sina meningar yttra och förklara; Konungen dock förbehållet att allena besluta. Skulle någonsin den oförmodade händelse inträffa, att Konungens beslut vore uppenbarligen stridande mot Rikets Grundlag eller Allmän Lag, åligge det då Stals-Rådets Ledamöter att kraftiga föreställningar deremot göra. Den, som ej särskild mening till protokollet anfört, vare lör beslutet ansvarig, såsom hade han styrkt Konungen att det beslut fatta. § 10. Innan ärendena hos Konungen i Stats-Rådet föredragas, skola de, genom nödiga upplysningars inhemtande från vederbörande embetsverk, af den Föredragande beredas. § 11.