Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Antagen till Sergeant vid Armeens Flottas Stockholms Escader; samma år commenderad som Sergeant med Hemmema Hjalmar under expeditionen lill Carlskrona och med Hemmema Styrbjörn tillbaka till Slockholm. 1803 d. 2 Juli undergick styrmansexamen. 1804 d. 17 Mars undergick artilleri-underoffieersexamen; samma år d. 14 Nov. undergick sjö— officei s-examen och d. 20 i samma månad utnämnd till Flaggjunkare. 1805 d. 1 April commenderad till Norrland under dåvarande Hr Capitainen och Ridd. Hjärnes befäl; samma år d. 4 Maj i Nåder befordrad till Underlieutenant vid Arme'ens Flottas Stockholms Escader; samma år d. 22 Juli undfick Nåd. Resol. på underlieutenantslön vid Escadern; samma år commenderad med Hemmema Hjalmar under expeditionen till Sveaborg. 1806 commenderad till Norrland med arbetscommenderingen under Hr Capitainen och Ridd. Liljensparres befäl. 1807 d. 1 Maj förordnad till VarfsAdjutant vid Stockholms Escader; samma år d. 19 Maj commenderad som fri Volontair på Fregatten Camilla under expeditionen till MedeIhafvet. 1818 i Sept., efter hemkomsten från Medelhafvet, commenderad att förrätta besigtning på kanoner samt ammunition vid Finspångs, Stafsjös, Akers och Öfverrums styckebruk. 1808 d. 8 Dec. i Nåder befordrad till Lieutenant vid Arme'ens Flottas Stockholms Escader. 1810, i April, commenderad att såsom Divisions - i? Den i Mars e. m. 1818 d. 11 chef afgå med en under Hr Capitainen von Horns befäl varande kanonslups-balaillon till Carlskrona, för att mot Engelsmännen agera. 1813 , uti April, commenderad att till Götheborg afresa och derstädes emottaga en under Hr Majoren och Ridd. Norbergs befäl och bataillon stående pluton kanonslupar, för att inot Norrige agera.
Hrr med sin upmärksamhet följt hvad jag förut sagt, skall han, såsom jag hoppas, finna, alt hela den förmenta inconseqvensen förfaller. Ty om jag förutsätter, alt antalet af brännerier blifver slörre, derest tiden i risk rån k es, så följer ju deraf, att ett slörre antal jordbrukare idka bränvinsbränning, då deremot, om bränningstiden blifver längre och bränneriernas antal nedgår, ett mindre antal jordbrukare syssselsälter sig med denna förderfliga binäring. För öfrigt, om vi på alfvar åsyfta 29* 452 Den 26 April e. m att skilja bränvinstillverkningen från jordbruket, så böra vi väl skrifva en sådan bränvinsförfatlning, att det kan löna sig att anlägga nya, verkliga bränvinsfabriker, och det måste väl medgifvas, att få kapitalister skola riskera sina kapitaler i en rörelse, sorn endast får under |:del af äret bedrifvas. Jag får erinra Hrnne derom, att Frih. von Kraemer yttrat en af mången med honom delad åsigt, att den nu under öfverläggning varande författningen, om den antoges, innan kort skall undergå förändring samt att man då måhända kan tillstädja näringens bedrifvande under hela året. Jag frå gar Eder då, om någon af Eder kan finna det vara skäl att nedlägga stora kapitaler i en rörelse, som är så äfventyrlig, så vansklig, att just under det man stiftar den lag, som skall reglera näringens verksamhet, uttalar man tillika den öfvertygelse, alt en förändring snart skall inträffa, alt lagen endast är en öfvergångslag. Man har åberopat Englands och Danmarks exempel, såsom bevisande * att jordbruket kan i hög grad blomstra ulan bistånd af bränvinsbränningen. Jag erkänner af allt mitt hjerta dessa exempels giltighet samt gläder mig deröfver, att vi äfven inom vårt kära fädernesland hafva dylika exempel att framställa.
Om man jemför den Fransyska lagstiftningen i sådana mål med den Svenska, så finner man, huru mycket högre dylika förbrytelser betalas i Frankrike, och derföre skulle jag snarare önska, att vi närmade oss till de lagarna i afseende på strängheten, än till de fordna Svenska lagarna, som i det fallet är» alltför milda. Jag begär således återremiss. Frih. Cederström, Anders! Då jag varit bland deni af LagUtskrs ledamöter, som deltagit i detta betänk., torde det också vara nödigt, att jag redogör för dc åsigtcr, som gjort sig gällande inom Utsk. Till den ändan vill jag uppläsa några ord af hvad Utsk. andragit.
Majt afgifna underdåniga berättelse hafva, till följd af Kongl, brefvet den 23 Februari 1858, under revisions-årets lopp följande telegrafanläggnings-arbeten blifvit fullbordade, nemligen: en tredje ledningstråd emellan Stockholm och Helsingborg, afsedd uteslutande för den utländska korrespondensen och upplagd från Stockholm genom Linköping till Jönköping å der förutvarande telegrafstolpar, från sistnämnda stad fortsatt till Halmstad genom nyanläggning längst utåt den så kallade Nissastigen, och från Halmstad utefter den äldre linien till Helsingborg; en ny telegraf-linie emellan Södertelje och Arboga, med mellanstationer i Mariefred, Strengnäs och Eskilstuna, alla tre den 1 Oktober upplåtna till allmänhetens begagnande, hvilken linie blifvit satt i förbindelse å ena sidan med Stockholms och å den andra med Örebro telegraf-station; samt en telegraf-linie emellan Wenersborg och Carlstad, med en den 17 September öppnad mellanstation i Amål, hvilken linie, fortsatt till Götheborg genom tråduppläggning 13 på deh äldre liiliens stolpar, i förening med den nya Södertelje-Arboga-ledningen samt den år 1856 fullbordade Orebro-Carlstaås-linien, bildar en ytterligare sammäribindningstråd emellan Stockholm och Götheborg; äfvensom nya telegraf-stationer blifvit öppnade i Engelholm den 3:dje och i Enköping den 12 Oktober; hvarförutan den förutvarande optiska telegraf-förbindelsen emellan hufvudstaden och Dalarö blifvit utbytt mot en elektrisk telegrafledning, hvilken sedan den 17 Augusti varit i verksamhet. Slutligen har ock den, på grund af Kongl, brefvet den 30 Oktober 1856, under loppet af påföljde år inrättade telegrafstationen i Råneå, hvilken, af brist på tjenlig lokal, icke förut kunnat inredas, blifvit den 31 Augusti 1858 upplåten till allmänhetens begagnande. Kostnaden för ofvan omförmälda anläggnings-arbeten samt för stationernas inredande och förseende med nödiga machiner och redskap m. m. har uppgått till 302,697 R:dr 69 öre Rnnt.
Constilutionsniimn den för sig under riksdagen finner nödig, tillsiiltes af nämnden. De sålunda anställde tjenstemän och betjente njute under riksdag samma säkerhet och skydd, som riksdagsmän, Förslag lill ändring i Grundt. — Riksdags-Ordn. 21 het med Riksdagsmän, och erhålle vid Riksdagens slut en efter göromålens vigt och mängd lampad vedergällning af Statsmedlen, hvilken af Stats-Utskottet, efter öfverläggning med L a n dt/n arska Ulen och Talmannen, föreslås och, j sammanhang med den öfriga Statsregleringen, af Riksens Ständer bestämmes. Till nämnde betjening, hvilken af Stånden sjelfva tillsattes. räknas hos Ridderskapet och Adeln fyra Canslister, i Preste-Slåndel en Notarie och två Canslister, i Borgare-Ståndet sammaledes, och i Bondeståndet två Notarier och fyra Canslister. I hvartdera af Utskotten, för hvarje Division, en C ans lis t, hvilken, jemte Sekreter arne, för or dnes af Utskotten sjelfva, med det undantag, Som i 33. §. finnes stadgadt. Skulle i något Utskott en talrikare betjening oundgängligen tarf vas, anmäle Utskottet sådant hos Ståndens Plena, hvilka derom förordne. Bonde-Ståndets Sekreterare uge att, förr än han sitt Embete tillträder, följande Ed inför Ståndet aflägga: »Jag N. N., utnämnd och förordnad, alt vid della allmänna Riksmöte, vara det Hedervärda Bonde-Ståndets Sekreterare, lofvar och svär vid Gud och Hans Heliga Evangelium, åtti jagvill och skall med all min förmåga iakttaga Konungamaktens och Riksens Ständers rättigheter, i öfverensstämmelse med den af Konung och Riksens Ständer till efterlefnad antagne RegeringsForm af den 6. Jag skall ock ställa mig till ovilkorlig efterrättelse
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIL BECKMAN, 1857. t licvi/lmnys-U/skottrts Utlåtande M 9: ) Ank. till Bnp. Utsk. deu 4 Maj 1857, kl. 2 e. m. tillåtande.•, / anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock liiks-ständens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar «/ Betänkandet N:o 5, angående ifrågaställda förändringar i föreskrifterna om allmänna bevil/ningens utgörande. Vid behandling inom Riks-stånden af nämnda betänkande, med dervid fogadt förslag till ändringar i gällande bevillnings-stadga, hafva åtskilliga delar deraf blifvit till Utskottet återremitterade, äfvensom Riks-stånden i vissa punkter fattat sins emellan och ifrån Utskottets förslag skiljaktiga beslut; hvadan ock, sedan utdrag afRiks-ståndens protokoll i ämnet, med tillhörande diskussioner, den 21 i denna månad kommit Utskottet i så fullständigt skick tillhanda, att hinder för ärendets handläggning icke mött, Utskottet uti ofvan anmärkta hänseenden tagit detsamma uti förnyadt öfvervägande; och får Utskottet nu deröfver afgifva utlåtande. t Yttrandet pag. 7. i fråga om nedsättning af bevillning för rörelse och näring samt fast egendom. Utskottets, med anledning af i ämnet väckta motioner, gjorda hemställan, att någon nedsättning af bevillningen för rörelse oell näring samt fast egendom icke mätte af Rikets Ständer beviljas, har blifvit återremitteradt afVällofl. Borgareståndet, med förklarande att en procents bevillning bör ega rum äfven för näring och rörelse Hih. till R. St. Utlåtande M 0. Dc ledamöter, på hvilkas yrkande omförmlilda beslut blifvit grundadi, hafva hufvudsakligen anfört: att det vore orättvist, att den ena sanihälls-niedlemmen skattade högre och den andra lägre procent af sin årliga inkomst.
Det är sant, att Bolagets rätt, var, att af egna mede! erhålla ränta å Actierne; irsén hörde icke Discontvinsten till Bolagets egna medel; och då «>u Staten borttager Disconten, som gaf en vinst, deraf räntan till Acfieägarne betaltes i så frågsr jag: ligger icke i denna handling en moralisk förbindelse på Staten, att sjelf betala råntorne, eller gifva annor ersättning i stället? Herr Pahlman: Flera värde Talare hafva framställt, att för CanalRolaget företedde sig en grundad anledning, att yrka ersättning för den förlorade Disconträtfen. För mig åter vi* sar det sig som ersättnings-skyldigheten ej kunde sträckås till andre än deni, hvilke vållat förlusten. Jag kan aldrig medgifva, att Riksens Ständer varit orsak dertill j och om de sorn verkligen vållat skadan, skola godtgöra den, lärer sådant tillkomma Directionen sjelf, sorn berent densamma genom öfverträdelse! af gällande Reglementen. Ehuru, såsom förut anmärkt är, Ridderskspet och Adeln beslutat, att framdeles gifva Bolaget ersättning, finnes det likväl cj på något sätt bestämdt, huru och af hvem den skall utgå. Men då jag ej kan frånskilja den tankan, att den, som ådragit förlusten, bör den saluma gälda, lärer i min öfvertygelse Bolaget få hålla sig till Directionen. tivad åter afskrifningen af de Den i 6 Jurin f. m. 1,100,000 Riksdaler beträffar, och det förnärmande fordringsägarna derigenom skulle lida 9 sä är j?.g af den tanka, att de, som tillstyrkt de mesurer man nu klandrar, ej på oriktiga c&lculer bygdt det påstående, att Borgenärerna blifvit vida bättre lottade genom det Staten öf. verta ger utredningen, än om den i laglig väg skall verkställas; då deras förlust otvifvelaktigt blifvit mycket större.
Stockholms skärgård belägne egendomar för transport till hufvudstaden af egna förråder af hö och ved med mera, på ett afstånd, som icke utgör öfver 6, men ofta l'/2 mil, samt någon afgift härför tillförne ej blifvit erlagd; alltså och då dessa båtar, hvilka till 5/6:delar äro öppna och således i någon mån icke kunna hänföras under rubrik: »halfdäckade», enär detta förutsätter, att halfva båten skall med däck vara försedd och icke, som här är fallet, försedde med plankor för att stärka relingen; måste afgiften, såsom tillkommen på grund af en af Utskotten åberopad äldre författning, som aldrig varit förut tillämpad, vara endast ett från vederbörande Uppbördsmäns sida påfunnet beskattningssätt, hvilket rättvisligen bör afskaffas, särdeles som båtarne sällan eller aldrig passera de vid inloppet från hafvet anlagde fyrar och håkar, samt de personer, som föra dessa båtar, icke äro att anse som sjömän, och derföre icke ega något begrepp om fyr eller båk eller känna huru en sådan ser ut. Det borde i detta fall varit af behofvet påkalladt att dessa märken varit afmålade. » M 4. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Aug. 48S4, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om reglering af Postiljonernes lonevilkor.
Ty huru dyrbar är ej » hufvudsaken » i en familj, som består af många medlemmar, tillhö- rande det täcka könet. Och såväl som det gifves kurser, dit en förståndig m o d e r sänder sin lilla tös, sedan h o n slutat skolan, att lära sig matlagning, väfnad, konstsöm eller dylikt, så kunde hon väl sända henne att lära modistens fina, alltid lika nödvändiga yrke. Ty olika anlag hafva alla dessa unga, som gå ut i lifvet, konsten är blott att sätta hvar o c h en på sin rätta plats o c h att gifva dem sin del af det praktiska lifvets uppfostran, en del s o m de kanhända i en framtid behöfva anlita för att försörja sig med. Tänk huru många fäder i vårt gamla Sverige, som skulle prisa den dag, då de sluppe gifva ut 100-tals kronor pr år för att deras fruntimmer skola hafva någorlunda presentabla hufvudbonader. — Låtom oss i hast göra ett öfverslag. Två hattar för hvarje årstid behöfver hvar o c h en af d e m. Ä r o de unga damerna * vuxna, fås nog ej dessa pjäser, lågt beräknade, tillsammans under 12 å 15 kronor pr person. På fyra gör detta 8 hattar pr årstid, summa 50 å 60 kronor höst o c h vår, således omkring 120 kr. pr år, en rätt försvarlig summa för deiij hvars inkomster ej äro stora. Vore nu någon af dessa ungdomar kunnig i hattsömnad, kunde säkert lika vackra o c h stiliga hattar erhållas för betydligt mindre summa., Och så det medvetandet, att man varit mammas hjälpreda o c h besparat pappa en hel del bekymmer för de usla penningarne, dessa b e k y m m e r, som taga bort så m y c k e n frid i många hem. För att få saken i gång o c h på ett tillfredsställande sätt ordnad vore väl bäst o m någon ville ställa sig i spetsen därför o c h vidtala en erfaren o c h fin modist, s o m för en viss öfverenskommen summa anordnade kurser, där damer ur den bildade klassen finge grundlig undervisning, ställd på termin, så att det från början blefve allvar, ej lek.
Cederström, Jacob: 7a §:n Reg.F: 11 inne håller mot slutet: "ägande R. St. allena ratt att genom banken utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas. För att ställas i conformitet med denna föreskrift, tarfvar 1 §:n af denna lag för enskilda banker, hvarigenom dem tillätes att utgifva tryckta eller graverade creditsedlar, följande tillägg, som bör införas näst efter ordet ”creditsedlar," nemi. "hvilka dock icke för mynt i Riket må er 1 .. » k unna s. Gr. Frölich, David: Jag ämnar icke vara vidlyftig rör:de denna punkt, emedan jag så väl muntligen som skriftligen och i tryck sökt ådagalägga de motiv, hvarföre jag önskat, att denna § måtte ställas i enlighet med 5 §:n af 11. St:s vid i83o års riksdag stiftade samt af K. M. fastställda lag för R. St:s bank; utan inskränker jag mig lill att föreslå, alt förevar. § måtte erhålla följande redaetion: "Enskilda stånde det fritt att, till bankrörelses bedrifvande med egna creditsedlar, stifta bolag inom alla Rikets län. Uti länsstyrelsens residensstäder skola bankernes hufvudcontor dock alltid förläggas. Bankafdelningar eller vexlingsconlor, utan rätt att utgifva andra egna förbindelser än in - Dea i8 Februari e. m. 43i visningar lill viss man å hufvudcontoret, måge dock nti Rikets öfriga städer eller andra tjenliga ställen inrättas.” Fi ib. Boye, Ludv.: I anleda, af hvad Frih. Ceder ström yttrat, anhåller jag få förklara, att jag icke har något att erinra mot det af Hr Frihtn föreslagna tillägget i denna §. Då Gr. Frölich önskat öfverensstämmelse emellan denna § uti Utslcns förslag och en viss punkt uti K. M:s för R.
De vid granskningen yppade anmäi kningar, äfvensom de af enskilda framställda, skulle då ock, efter kommitterades åsigt, beledsagade af Konungens befallningshafvandes yttrande, öfverlemnas, för att, jemte de vid granskningen i berörde kollegium förekommande erinringar, i ett sammanhang af kollegium till pröfning företagas. Med förutsättande, alt beslut uti förevarande ämne kunde tidigt år 1848 utfärdas och således jordransakningarne påföljande året företagas blefve de nya jordeböckerna upprättade for år 1850, och inom medlet af år 1852 till Kammar-kollegium insände; men då, i kommitterades tanke, sådant icke vore 22 Siats-Utskottets Utlåtande, IV,-o 2^2. lämpligt om, räntornas beräknande i öfverensstämmelse med nya jordeboken skulle fördröjas, intill dess densamma blifvit sluteligen granskad och uppkomne anmärkningar afgjorde, helst om fel upptäcktes, rättelse ändock kunde i laga ordning beredas, ansågo kommitterade det stadgande böra meddelas, att nya jordeboken skulle, i afseende å räntornas debiterande, tillämpas ifrån och med året efter det, för hvilket densamma vore upprättad och således i nyssnämnde händelse början göras med 1851 års räntor. Vidkommande den serskilda personal, som tilläfventyrs uti Kammarkollegium torde blifva af nöden, för att kunna förr omförmälda granskningsarbete med nödig skyndsamhet utföra, så vore kommitterade, enligt deras förklarande, icke i tillfälle att yttrande derom afgifva, utan torde det på kollegium få ankomma, att sedan de i afseende på jordeboks-liggarens upprättande nödige föreskrifter blifvit meddelade, inkomma med den underdåniga framställning, hvilken af omständigheterna då kunde påkallas. Angående sedermera hvad vid jordeboks-liggarens upprättande i afseende å dess innehåll skulle iakttagas, så börde, jemlikt kommitterades åsigt, förekomma i första rummet grunderna för egendomars och lägenheters fördelning under behöriga titlar.
IX. 207- — N:o 144. angående Bergs-Kollegii indragning. IX. 249. — N:o 145- angående anslående af f. (I. Profoss-bostället vid West, gö,tha regemente, Backabo N:o 5 Thorbjörnsgården till boställe åt en sifrskild Länsman i vestra distriktet af Gudhems härad af Skaraborgs Län. IX. 249. — N:o 146. i anledning af Kongl. Mnj:ts nådiga proposition, angående användandet af influtna medel för ett exporteradt och i Tripoli försåldt parti krut. IX. 240. — N:o 147. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om beviljandet af en gratifikation, till vedergällning åt kapeteneu A. Hahr, i och för utgifvande af hans generalkarta öfver Sverige. — N:o 148. i anledning af Kongl Maj:ts nådiga proposition, angående afsöndring åfjord från f. d. Hautboist-bost ii 1 let Ingeshult vid Elfsborgs regemente till plats för en folkskola i Seglora församling af Elfsborgs Län. IX. 249- — N:o 149- i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående öfverlåtelse på Jerlåsa församling at kronans rött till dana-arf efter Serafia Lindskog. IJL 250. — fl - ög Expeditioner till Kongl. Maj:t, llikets Ständers: — N:o 150. angående förändradt sätt för utgörande af Kronotionde, anslagen till kyrkohevdarne i Nöbbelöfs och Ottarps pastorater i Malmöhus Län. IX. 250- — N:o 151. angående tillstånd att till Häradshöfdinge-bostall.e använda f. d. liv 11 mästar-bostället Hörrum m. ni. IX. 250- — N:o 152. i anledning af Kongl.
Deremot, och i sammanhang med förevarande ämne, har Utskottet trott sig höra vördsamt hemställa, att Rikets Högloflige Ständer ville till Kongl. Maj:t frambära den underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t, efter JNådig pröfning af Professoren Nilssons förrberörde underdåniga Relation, täcktes vidtaga sådana åtgärder, som för ett ändamålsenligt bedrifvande af Fiskerierne i Riket, kunna i Nåder finnas erforderliga. Stockholm den 4 Februarii 182g. la Best>. och Oecon. Utsk. N:o 5i. Utlåtande, i anledning1 af vackt fråga om Gästgifvare-Gårdars anläggande å Vermdön. Herr Friherre Cederström, Anders, liar uti ett till Högloft. Ridderskapel och Adela ingifvet, och derifrån till detta Utskott remitteradt Memorial föreslagit, att Gästgifvare-Gårdar måtte anläggas på Vermdön med bestämdt håll, så till lands, som till sjöss, för resandes och sjöfarandes lättare fortkomst; hemställandes Herr Friherren tillika, att vederbörande Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes yttrande kunde varda upplysningsvis infordradt. Detta har Utskottet i Öfvervägande tagit; och som i § af 1734 års Kongl. Gästgifvare-Ordning tydeligen föreskrifver, huru förhållas skall när, af en eller annan orsak, ny Gästgifvare-Gård bör anläggas; så kan Utskottet icke anse den väckta frågan vara ett föremål för Rikets Höglofl. Ständers pröfning; utan lärer det ankomma på Motionairen, att, i den ordning åberopade Besv. och Oecon. Utsk. Bet:de. N.o 5lj 52. i3 lagrum föreskrifver, gora frågan på vederbörlig ort anhängig, i händelse han dertill finnér sig befogad. Stockholm den 4 Februarii 182g.
Bland annat är vordet anfördt att, enär de i gällande skolstadga befintliga föreskrifter, såsom de i §§ 100 och 118, hvilka hafva till ändamål att inom den i öfrigt för läroämnena bestämda latitud reglera deras inbördes förhållande och längden af pensa, så att öfveransträngning för lärjungarne icke uppkommer, visat sig i berörda hänseende otillräckliga eller overksamma, i det alt den allmänneligen vedertagna, på nämnda skolstadga stödda undervisnings - 28 Expcditions-VIskottets Förslag till t/nderd. Skri/ve/se, N:o 17i. ordning verkligen frarnbragt öfveransträngning, det måste vara angeläget att i stadgan införa ytterligare positiva bestämmelser, hvilka innebure garanti deremot. I Rikets Ständers tanke torde såsom orsaker lill den i nu ifrågavarande hänseende ofta ej utan skäl förda klagan kunna antagas dels ett ovist nit hos lärare, som glömt att kunskapen ej stegras i mån af det qvantitativa uppdrilvandet af de intellektuella krafternas verksamhet, dels sättet, på hvilket undervisningen meddelas, och dels de i skolstadgan för särskilda klasser föreskrifna kursers alltför stora vidlyftighet. I fråga om befordran lill läraresyssla har, bland annat, blifvit föreslaget, alt ingen bör till ordinarie lärare antagas, som icke minst i 2:ne år tjenslgjorl vid elementar-läroverk, samt befunnits tjenlig för sitt blifvande kall; Rikets Ständer instämma deri, att för läraren, såväl som för hvarje annan embetsman, det inåste vara nödigt att innan han befordras till ordinarie syssla, hafva förvärfvat öfning och skicklighet i det, som hans befattning tillhör. Härutinnan föreskrifver gällande skollag, alt läraren skall “hafva förvärfval någon öfning och erfarenhet i lärarekallet", hvilket utan tvifvel måste befinnas vara en otillräcklig bestämmelse, helst densamma tillämpas och efter ordalydelsen mycket väl kan tillämpas sålunda, att berörda kompetensvilkor anses uppfyldt af den, som, eller att hafva aflagt vederbörliga kunskapsprof, varit någon tid anställd vid ett elementar-läroverk, vare sig högre eller lägre, såsom biträdande eller vikarierande lärare i ett visst ämne.
Fullmägtige ej borde få deltaga i beslut, som kunde röra deras förra befattning. Men detta kan ej hafva afseende på de blifvande Fullmägiige, och jtg scr således cj, att Herr Den 9 September f. m, 319 von Hartmansdorff kan vara jäfvig att deltaga uti Stats-Utskottets öfverläggningar. Herr von Hartmansdorff: Då flere Ledamöter anse mig, oaktadt min befattning uti RiksgäldsContoret kunna vara Ledamot af StatsUtskottet, bör jag anmärka, att sedan Ridder. skåpet och Adeln hedrat mig med sitt förtroende, att vara Fullmägtig uti RiksgäldsContoiret, blef jag, som då hörde till Förstärkta StatsUtskottet, derifrån utesluten. Det förhållande, hvari en Fullmägtig står till StatsUtskottet, är af den beskaffenhet, att jag ej tror mig böra emottaga förtroendet, att vara Ledamot deruti, utan iår detsamma mig afsäga. Grefve Cronhjelm-. Den uppgift den siste värde talaren lemnat, rötande valet till Förstärkta StatsUtskottet, vill jtg icke bestrida, men får erinra, att Electorerne ej kunna anse sig förbundne, att hämta vägledning af temporaira beslut, då de hafva Riksdagsordningen att följa. Herr Carleson: 41 §. Riksdagsordningen stadgar tydligen, att de personer ej få väljas, som man kan fordra redo utaf. Jag frågar då, om icke StatsUtskottet kan fordra redo af RiksgäldsContoirets Fullmägtige för de åtgär. der, sorn nästföregående dag blifvit vidtagne. H rr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, att, sedan Herr von Hartmansdorff afsagt sig befattningen att vara Ledamqt i StatsUtskottet, 320 Den 9 September /. m. finge Herr Landt Marskalken anmocfa Herrar Electorer, att innan nästa Plenum utse en annaa Ledamot i StatsUtskottet efter Herr vaa Hartmansdorff.