Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Erforderliga utgifter för denna Skola och inköp al nödige Spånniaterialier, hvilka sednare förarbetade, årligen säljas för Skol-Inrättningens räkning, sammanskjuta Stadens Invånare med omkring 400 R-dr Banco, hvaraf en vid Skolan anställd Lärarinna undfår i Lön 383 Rall’ 16 Skill., hvilken lön blifvit ökad med årliga räntan utaf 333 R:dr Banco, som Stadens nu varande Kyrkoherde, Contracts-Prosten, Magister Testrup skänkt till Inrättningen. Af det i Tabellen upptagne årliga Faltigförsörjliingsbeloppet 1,153 R:dr 24 Skill, sker utdelning hvarje månad, hvarförutan under den kallare årstiden kött-, ärtoch gryn-soppor utdelas till antal af 1,200 portioner i månaden. Dessutom erhålla 10 fattiga Enkor fria boningsrum och eldningsämnen uti så kallade Brockska och 12 å 14 behöfvande qvinspersoner enahanda förmåner uti OElreikska Enkehuset. Som under de senare fem åren afgifterne af handel och sjöfart till Fattigförsörjningen blifvit genom rörelsens aftagande betydeligen minskade, hafva Stadens Invånare i samma mån fått för ändamålet vidkännas ökad beskattning, hvari dock minskning för framtiden är att påräkna, sedan genom Testamentarisk afhandling den i5 September sistlidet år, nu mera aflidne Handlanden Henric Suell förordnat att hans qvarlåtenskap 3,333 R:dr 16 Skill. Banco skall tillfalla Stadens fattige, och årliga räntan till deni utdelas, jemte särskildt i sådant afseende anslagne 200 R:dr samma mynt, och jemväl stadgat, att sedan bemälte Suells enda arfvinge, Systren Gustafva Suell tig-Inrättningen under enahanda vilkor som de ofvannärnde 3,333 R:dr 16 Skill. Sluteligen anmärkes att Stadens inkomster af Tolag-, Bro-, Väg-, Hamuoch Mätare-penningar under sistförflutne
— N: r 277, Fley (Kammarherren J. von Holst, Stockholm). Klass IV. Vindthundar. Hederspris fbr en samling vindthundar: Friherre F. von Blixen-Finecke, Näsbyliolm. Andra pris: N: r 278, Miska(Friherre F. von Blixen-Finecke, Näsbyholm). Klass V. Taxar och Fox-terricrs. Första pris: N: r 310, Grethel (Grefve L. Douglas, Gerstorp, Malmslätt). Andra pris: N: r 311^, Javette (Direktören R. T. Hennings, Vallstanäs, Rosersberg). — N: r 312, Bob (H. Hewett, Esq: re, Stockholm). Extra pris: N: r 303, Tom (Handlande 0. C. Wetter * lind, Stockholm). Klass VI. Vallhundar. Andra pris: N: r 329, Raric (Handlanden S. Ekman, Malmö). — N: r 330, Polhem (Kaptenen O. Nordenfalk, Hlek-lieni, Almvik). Tredje pris: N: r 327, Tay (H. K. H. Kronpriusen). Klass VII. Still skapshund ar. Första pris: N: r 381 », Marco (Studeranden friherre C. G. af Ugglas, Upsala). Andra pris: N: r 340, 07 / (Disponenten II. A. Rcichcn * berg, Stockholm). — N: r 364, Fritz (Jägmästaren G. Kast * mann ’ s Ras-Hund-Odlings-Anstalt, Nääs, Axvall \ — N: r 408, Uripp (Hofjägmästaren H. af Petersens, Erstavik, Stockholm). — N: r 413, Bob (H. K. H. Kronprinsessan). — N: r 427, Bell (Godsegaren A. von Möller, Skottorp). Tredje pris: N: r 341, Bmnj (Fabrikören F. Agrell, Boo, Vestra Harg).
Sparre och Frih. Gripenstedt lemnat, ber jag få fästa R. o. Ad. uppmärksamhet derpå att dessa icke äro hemtade från Riksgälds-, utan från Statskontoret, hvadan Stats-Utsk:t icke heller kunnat tillgodogöra sig desamma. Slutligen vågar jag anhålla om en ändring i motiveringen. J)er står: »är Utsk:t fullt öfvertygadt att fullm:ge, derest sådant erfordras, skola kunna, med begagnande af denna rätt, utan alltför hårda vilkor genom inhemsk upplåning på kortare tid anskaffa de härtill behöfliga medlen.» Jag föreslår att ordet »inhemsk» måtte få utgå, emedan det är af vigt att fullm:ge ega fria händer att, om så behöfves, upptaga lånet i utlandet. Med denna förändring anhåller jag om bifall till punkten. Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik: Stats-Utsk:t har under denna diskussion blifvit klandradt, bland annat derföre, att det icke hört fullrmge i Riksgäldskontoret öfver frågan. Henna beskyllning tror jag vara obefogad, emedan för icke längre sedan än den 17 November ett Betänk, blifvit afgifvit, som upptager Riksgäldskontorets tillgångar för statsregleringen, och nå - 344 Ben 28 November. gra förändringar icke sedan dess kunnat uppstå. Det synes mig således ganska naturligt, synnerligen som tiden brådskade, att Stats-Utsk:t icke inhemtat några upplysningar af fullm:ge, och detta så mycket mera, som några ytterligare upplysningar icke stå att få. Kalkylen utvisar nu en brist på 5,191,475 rdr, hvaraf visar sig att några tillgångar till nu ifrågav:de utgift icke finnas, och det torde väl vara mindre rådligt att grunda sina beräkningar på möjligen blifvande framtida tillgångar. Jag vill icke nu upptaga tiden med någon pröfning om hvilketdera sättet för penningarnes anskaffande som kan vara det lämpligaste, men vill dock säga, att om också en uttaxering af summan på bevillningen är det säkraste och tryggaste, så medför det likväl den olägenheten, att under en längre tid trycka folket.
Denna majoritet, föga smickrande för den mening, som vunnit, och hvaraf motiönairen ej skördar någon större frukt, än de personer, hvilka han påminte om Engelska Minislerens förfarande vid en dylik händelse, var så ringa, att någon mindre icke lä -er kunna inträffa, enär den utgjorde blott en enda röst, som kan anses hafva varit motionairens egen, till följd af hvilken hela diseussionen förorsakats. Om jag hade varit närvarande, skulle jag säkerligen afgifvit min egen reservation, men då jag ej var det, återstår nu för mig ej annat, än att förena mig med Herr Hjerta uti hans reservation. Ett annat förfarande af mig skulle ådagalägga en / Den 14 October e. m. 245 feghet, sorn ej ens mina ovänner lära kunna tillskrifva mig, och hvaröfver mina vänner, såsom jag hoppas, aldrig skola få någon anledning att beklaga sig. I Herr Hjertås reservation finnas många satser, hvilka jag sjelf så ofta drifvit med understundom lika ogillade uttryck, att jag ej kan annat än vid detta tillfälle blottställa mig för allt det obehag, hvilken en så beskaffad discussion, som den förevarande, möjligen kan föranleda. Oberedd på en sådan discussion, vågar jag ej ingå i den detailvederläggning, som måhända påfordrats; oberedd på den vändning discussionen tagit, har jag ej eller gjort några anteckningar, och är deraf hindrad att i den ordning, och det system i vederläggning, som ämnets vigt påkallar, gå tillväga mot mina motståndare. Hvad sjelfva saken beträffar, anser jag mig i första rummet böra förklara, att jag näppligen tror, det i någon annan representation, än hos oss, en discussion, sådan som denna, kunnat äga rum. I sakens primitiva skick stod Herr Hjertås reservation ensam, och såsom hans enskilta mening. Ridderskapet och Adeln hade redan uttryckt genom pluraliteten sin mening att inbjuda de öfrige Stånden till deltagande i beslutet om de 70,000 R:dr tili materielen. Något annat syftemål känner jag ej, alt pluraliteten hade, tyden bör ju vara nöjd, när dess mening segrat.
— Sekelslutets pingst; poem af Theodor Lindblom. Att blifva sjuksköterska; en praktisk vägledning för unga kvinnor vid valet af lefnadsbana af Fru Brita. (Forts. o. slut.) — Från Iduns läsekrets: Friskare vind! Af — heim. — Hvari ligger ielet; af Inga Schenfelt. Idun Prenumerationspris pr år: Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher I d u n m. pl. Idun ensam Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr k r. 9: — » 7: 50 j B: — (Aftonbladets hus.) Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Aurora nyligen samundervisningsfrågan bragtes på tal i vårt land • med anledning af förslaget om de lägre elementarläroverkens och pedagogiernas ombildande till samskolor, erbjöd sig ett osökt tillfälle att anställa en jämförelse mellan elementarskolorna för gossar och flickor. Och de voro ej få, som öppet uttalade den åsikten, att flickornas undervisning genom en sådan reform snarare skulle försämras fin förbättras. Det kan också icke nekas, att den utveckling, vårt flickskoleväsen under de sista decennierna ernått, i flere afseenden ställt det i järnbredd med och i några — till exempel språkundervisningen — till och med framom den af stat och kommun så varmt omhuldade elementarskolan för gossar. Och till detta storartade resultat har man kommit genom ett fåtal energiska kvinnors arbete, som långt ifrån att understödjas på ett verksamt sätt af staten eller den allmänna opinionen, ofta haft att öfvervinna djupt rotade fördomar. (H^l Då vi nu hunnit till den gynnsamma tidpunkten, att kvinnans bildTräffas å. b y r å n k l. Allm. Telef. Tryckeri Aktiebolag 6:te årg. Utgifnlngstid: hvarje Iduns helgfri fredag. - r a d. Storckenfeldt. ningsrätt blifvit allmänt erkänd, kan det vara tid på att se tillbaka på det långa och mödosamma arbete, som föregått segarn, och egna en tacksamhetens minnesgärd åt de föreståndarinnor för flickskolor, som onekligen gjort den största insatsen i detta arbete.
Hon förordar hvarken fängelse eller bål för dem, men hon undviker dem principielt och anser sig kunna tro dem o m hvilken låghet som helst, då de ej äga någon salighetsdogm att stöda sin dygd på. Fru Höögh är en fullödig patriot. Hennes äro de odödliga orden: » Låt oss först grundligt befästa Karlsborg och sedan prata om freden. » Se här ännu ett citat efter henne: » Jag tackar Gud, att jag föddes på rätt sida om Kölen, och resignerar under att ej ha fått lefva under storhetstidehvarf vet. » Vi ha påpekat fru Hööghs moraliska mod, då vi nämnde om, hur hon kunde räknas till dem, som vaka öfver, att våra intellektuella krafter ej urspåra i otillbörlig frihet. I dessa dagar, då skolreformationen rönt allmänt bifall, har fru Höögh i societeten gjort front emot den med följande yttrande: » Gud ske lof, att jag åtminstone ej behöfver begråta studentexamens död och se allmänbildningens fasta stöd vara undanryckt mina efterkommande! » Trots bestämda åsikter och känslan af eget värde saknar fru Höögh ej hjärtats ödmjukhet. Det är omöjligt att beskrifva den utomordentliga nedlåtenhet, hvarmed hon behandlar alla underordnade, från sina barns lärare och lä- rarinnor till det enklaste objekt för hennes välgörenhet. » Människor äro ju dock, när allt kommer omkring, alltid människor, » säger hon ofta djupt. Som husmor äger hon naturligtvis en obestridd öfverlägsenhet. På en vink lyda henne husföreståndarinna och tjänarinnor, hållande huset i det prydligaste skick under hennes outtröttliga vaksamhet. Hennes döttrar hafva upplärts till att veta, hur ett hus styres, på samma gång de äga alla talanger och med säkerhet yttra sig i alla ämnen. Hennes två söner ha goda platser i verken, och en man af rang har yttrat de berömmande orden o m dem: » Fru Hööghs söner äro födda till att avancera. » Att få ett inbjudningskort till hennes middagar, hvilkas matsedlar äro celebra, är att få ökadt själfförtroende. En mycket framstående artist har förevigat fru Höögh i en stor duk, hvilken skall stråla för eftervärlden m e d en kvinnobild, som utgör ett exempel på vårt lyckliga kulturtillstånd.
Efter slutad taxering, åligge Taxerings-Comiteen att, jemte en ur hvardera af de tre öfriga Classerna, föreslå tre Borgare till Ledamöter i Pröfnings-Comileen, hvilket i protocollet antecknas. § Hl Sednast inom lie veckor efter det Taxerings-Comiteerne i städfcrne slutat sina förrättningar, skola protocoll, handlingar och längder af de personer, som, enligt 103 §, blifvit förordnade att dem föra, vid bot af 1 B-dr lill stadens fattigförsörjning, för hvarje dag, dermed längre dröjes, ingilvas till Magistraten, hvilken vid enahanda bot åligger, att samma handlingar - Bil. till Bev.-Utskottets Betänkande, N:o 11. 65 lingar lill Konungens Befallningshafvande inom ålla dagar derefter insända. Om en allmän Pröfnings-Comité i hvarje Län. § 112. För alt granska Taxerings-Comileens åtgärder vid tillämpning af denna stadga, skall i hvarje Län en Pröfnings-Comité hållas, som åligger vidtaga alla nödiga rättelser, och, efter inhemtad noga kännedom, tillse, alt fastighetsvärdet å landet, äfven med afseende på de skiljagtigheter, som emellan Taxerings-Districten sig förete, alltid sättes till dess rättmätiga belopp, men aldrig under den summa, som för hela Länet blifvit påräknad, oeh i bifogade minimi-tariff är upplagen. § 113- Denna Comité skall beslå af Landshöfdingen, som med rösträttighet förer ordet, samt Tjugu Ledamöter, hvilka Landshöfdingen utser bland de af Taxerings-Comiteerne föreslagna medlemmar, med Fyra af hvarje stånd och elass; hvarvid iagttages, att icke flere från en Comité kallas, än Comitéernes antal det medgifver, så att en circulerande ordning Comitéerne enielian, så vidt sig göra låter, följes. § 114.
Hr Gedda haf redan sagt, D e n 9 Ma j e. m. 5n ätt knekfe-contracten icke erbjuda någon lämplig garanti för ändamålet; oell jag skulle tro, att det vorm bättre, om Ständerne ville bifalla införande af passevolance-afgiften, somen Statsutgift, under förklaring, att denna afgift icke kunde nedsättas utan Konungens medgifvande, äfvensom' alt bestämdt i debetsedlarna skulle liyarenda rotedelägare debiteras folden Summa, sorn i passevolancé-afgift på hvar och en belöper sig, men på samma gång deruti få afkortning, så att allmogen städse bibehöll i minnet, att det icke är annat än eftergift af en afgift, sorn så länge får äga rum, sorn Ständerne äga medel , motsvarande anslagets behöflighet för aimee ns vapenöfningar. Jag anser icke detta sorn en ordlek; jag anser det å min sida som en ganska allvarlig gärd af förtroende, på det att de rustande må ihågkomma, alt den utgift, hvarifrån dd sålunda befrias, åter kan i en framtid dem påläggas. De äro i ett visst afseende att anse mera sorn entrepi enörer för Statens rakning, än som skattdragande för denna afgift, nemi. för rustningens upprätthållande; hvarföre det är angeläget, ätt man ställer så till vid införandet af förändringen, att den del af allmogen det angår, alltid inå hafva i friskt minne, att det är en gammal skyldighet, som man skjutit upp ätt utfordra, så länge statscassan vill ersätta den med contant, på det man ej må glömma bort hela skyldigheten efter några tiotal, och Sedermera armdens vapenöfningar få stå tillbaka, samt Ständerne kunna säga: nej, vi gifva inga anslag. — Jag anhåller om återremiss och ber StatsUtsk. fästa uppmärksamhet dervid, att jag ingalunda velat motsätta mig en lindring för allmogen, hvilken lindring jag tvertom önskar, utan för att erhålla en nyttig garanti, på det saken, som man vill, icke må hafva dåliga följder i framtiden. Frih. Cederström, Jacob: Frih.
J ag blef så glad att jag skrek till, men sedan blef jag så förlägen, för Kungen trodde att han skrämde mig, och s å satte han sig Fyra dag. af K. Gust. 26 bredvid mig , och talade så goda och vackra ord, att jag aldrig kan glömma dem. Men det finns någon annan, som inte heller glömmer hvad ni sagt honom, och som tänker på er s tändigt och jemnt. G e r t r u d . Hvem kan det vara? Vet ni inte det? Ja, det är sannt, också tycker j ag rätt myck et om honom. Har ni inte märkt att, när man betraktar honom så der i profil, så har han emellanåt ett visst tycke af Kung Gustaf men på de sednare veckorna har det tycket tagit betydligt utaf . E r i k J a n s s o n . Men han är också god och ädelsinnad. G e r t r u d . Ack ja! snillet har tryckt sin stämpel på hans panna, och när h an l er, s trål ar godhet u r hv arje drag . E r i k J a n s s o n . Han är värd en ädel flickas kärlek. G e r t r u d . Han är värd hela verldens kärlek; man k an inte se honom, u tan att håll a utaf honom. Om hvem tal ar ni, kära barn? G e r t r u d . Om kungen, natu rligtvis. Kungen! ah , det var en annan sak, stack ars flicka! stackars Mauritz! G e r t r u d . Stackars Mauritz? har då någon olycka händt honom? Den störs ta af alla, den att i nte vara afhållen af den flicka, han h ar kär. G e r t r u d . Säg intet det Riksdagsman, jag håller mycket af Mauritz rätt myck et ändå, men jag k än 27 ner mig s å besynnerlig ibland, så underlig til l mods; han är inte s å som jag ville han skulle vara, men j ag skall bjuda till att älsk a honom, säg honom det. Tack, jungfru Gertrud, ni är en god och rättsinnad flicka farväl! farväl! G e r t r u d . Kom snart tillbaka till oss Rikdagsman, och h elsa Mauri tz ifrån mig . ( Erik Jansson går .)
Löneersättning åt Expeditions-Sekreteraren C. G. Ulfsparre 275: Summa 2,194: 7. 4. A extra utgiftsmedlen, 35,ooo R:dr, under jule Hufvudtiteln anordnadt. Pensioner, gratifikationer m. m. år 184* s*f 1843. åt enkor och barn efter aflidne embetsoch tjenstemän m. fl. 6,711: 10. 8. 7,013: 8. — Arfvode åt Kansli-ljådet Wahlström . • 800: 800: Understöd för Katolska Församlingens fattige 300: — —■ Hänteoch kapitalafbetalningar å Kongl. Theaterns skuld 13,340: 12,960: Gratifikation åt aflidne militäre embetsoch tjenstemäns enkor och barn, emot underdånig redovisning, 4,155: 4,127: 10. 8. Nådegåfvor åt sådane behöfvande, som ej undfå årligt understöd, . 600: 666: 32. —• För vakthållningen m. m. vid en eldsvåda i Wenersboi'g 747: 23. —. FinansDepartementet, /'or ett af Kongl. Anordnadt å extra utgifts-anslaget under 8:de Hufvudtiteln, 6ooo R:dr. år 1842. är 1843. Till inlösen af Professoren Hedenborgs samlingar 1,150: 1,100: — Gratifikation åt Boktryckaren Deleen 300: 300: Transport: 1,450: 1,400: — Transport: 1,450: 1,400: Gratifikation åtaflidne Collega Scholae Eklunds enka Reseunderslöd åt Landskaps-målaren, Professoren Fahlcrantz . Till inlösen af Kansli-Rådet Liljegrens samlingar Gratifikation åt Öfverste-Löjtnan ten Södermark Dito åt Kyrkoherden Lönners enka »•••»*«•••
Staten en förlust uti ersättningsväg till köparen vid återgången af den sednare handeln, då, enligt det contract köparen erhållit, i händelse af handelns återgång, det förbehölls köparen, att genast till fullo få sig godtgjorde sådana bevisligen gjorde utgifter, som af contractet varit en följd, men deremot säljarens contract innehöll, att ersättningen i händelse af återgång skulle gifvas för alla i och för fartygens utrustande bevisligen gjorda utgifter, och om således ersättningen efter ordalydelsen i säljarnes contract fått bestämmas, hade köparens anspråk på ersättning i och för fartygens utrustning af icke mindre än 494>88r R:dr B:co säkerligen ej på långt när kunnat stiga så högt, enär dessa försålda fartyg enligt 2 momentet af contractet borde aflämnas med fulla inventarier som för hvarje uppbörd stadgas, med 3:ne månaders utredning af alla slag, upptacklade, målade och enligt Reglementet klargjorde, och då derjemte 3:dje momentet af contractet innehåller, att alla effec - 9° Den 14 Maji. ter sora sålunda lämnades, skulle vara i godt och brukbart stånd, så blifver det i alla fall oförldarbart åtminstone för den, som ej sett special-räkenskaperna häröfver, huru det varit möjeligt, att ersättningskostnaden kunnat uppstiga så högt, om vilkoren uti 2 och 3 momenterna af contractet blifvit tillfullo uppfyllde, och då StatsUtskottet till alla delar antydt de förhållanden jag nu haft äran upptaga, kan jag ej förklara, att Utskottet ej med detsamma hos Konungen anmält GeneralAmiralen till ställande under lagligt tilltal; lika oförklarligt förefaller det mig, att Utskottet under sådana omständigheter, och efter att hos Kgl. Majrt reclamera ersättning af gooo R:dr Hamb. B:co och iooo pund Sterling, såsom för litet influtit på den första handeln, enligt contractets innehåll, tillstyrker Rikets Ständer att helt enkelt afskrifva hela den summa, som i och för ersättningens bestridande lyftats på lilla creditifvet, till och med utan allt förbehåll af något afdrag å de summor, som nu reclameras.
Allm. telef. Fruntimmerssjukdomar, Förlossningar. f ö r d a g a r. de bästa källor Bengzon. Pris 1 kr. [1369] Pianoundervisning meddelas af van och erfaren lärarinna, elev af fröken Thegerström. Pris: I elevens hem 1,50, hos lärarinnan 1 kr. Svar till » Skicklig », å Iduns byrå. [1396] af dem, som önska vårdas af egen läkare hos föreståndarinnan, fröken E. Storckenfeldt, helgfria dagar kl. 12 — 2 e. m. å hemmet; och af dem, som önska vårdas af hemmets läkare, hos d:r T. Hellström, kl. 9 — 10 f. m. och 2 — 3 e. m. helgfria dagar och 9 — 10 f. m. helgdagar, Drottninggatan MS 97. Betalningsvilkoren äro O m 2 0 öre i frimärken insändas till S k a n d i - navisk Modetidning, Stockholm, erhålles pr omDIVERSE. emottager i sin nya, efter nutidens fordringar inrättade lokal vid Valhallavägen patienter, lidande af ineller utvärtes sjukdomar. Patienterna kunna efter eget val vårdas antingen af den läkare, åt hvilken de själfva vilja anförtro sig, eller och af den vid hemmet anställda läkaren. Anmälan om intagning göres RÖD, narig och slsroflig hud och hy, ömliylda händer m. fl. hudåkommor botas och förekommas säkrast med Liebrichts Lanolin, som gör huden hvit, mjuk och smidig. Intet annat medel uppfyller sitt ändmål som detta, och bör det ovilkorligen användas af alla, som ha behof af att använda något för händer, hud och hy. OBS. Förordas af Helsovännen N~:r 4: för 188!) som säger: » Professor Liebricht i Berlin har upptäckt ett medel mot röda, ömkylda och missvårdade händer. UTedlet är Lanolin » etc. etc. — Serliner Klinische Wochenschrift yttrar att » händer röda som kräftor återfå sin naturliga färg, och t. ex. skådespelare, som eljes med smink förstöra sin hy, bevara den frisk med Lanolin ».
Ni förstår mig nu, Skytte. Hvad har jag således att klaga? Jag har smakat det skönaste, lifvet kan bjuda. Jag kan icke älska mer, ty mitt hjerta bortgaf på en gång all sin kärlek; men jag får finna mig deruti. Jag är en utbrunnen vulkan, ihålig med lifvets aska i sitt djup. Men denna tomhet, – denna hopplöshet ... ack, jag måste bekänna allt: jag är förtviflad ... Ligelius kastade sig på sin säng och dolde ansigtet i händerna. Men i nästa ögonblick steg han åter upp och tillade i alldeles förändrad ton: – För fan, jag tror, att jag har varit svag ... varit löjlig ... jag har också druckit mycket, och ni får skrifva denhär utgjutelsen på vinets räkning. Jag är annars en glad själ, glad in i roten af mitt väsende, och afskyr känslopjunk. Skål, friherre Skytte! Jag har spelat komedi med er, men om ni tager den för allvar, så går jag öfverallt ur vägen för er. Andre löjtnanten lemnade nu kajutan, för att göra ett slag öfver däck och se till det vakthafvande manskapet. Skytte följde honom. Han frågade karlarne efter Ruys. Ingen hade sett denne. Man letade öfverallt och fann slutligen hans kavaj liggande under ett af akterfönsterna i kaptenens kajuta. Den gamle flibustieren hade genom detta fönster släppt sig ut i sjön, simmat till den plats, der skonerten var sänkt, och der gått till botten. Förste löjtnantens plötsliga försvinnande gjorde djupt intryck på besättningen. Den ansåg det för ett olyckligt förebud, och hvarje man kände sig hemfallen åt en nedslagen sinnesstämning, åt dystra aningar, som genom ömsesidiga meddelanden ytterligare stärktes. Skytte och Ligelius, som erinrade sig Ruys’ besynnerliga uppförande och förvirrade sinnestillstånd, kände sig nästan förvissade om hans öde. Ligelius befallde emellertid att utsätta skeppsbåtarne och undersöka det närmaste grannskapet kring fartyget.