Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Götheborgs och Bohus-Läns Skärgård, holmars upplåtande derstädes 104. Götheborgs Hamnbyggnad, lånebidrag för ..*.. 283, 308. Götha Hoj-Rätt, anslag för 4 nye ledamöter derstädes • . 35, 69, 162. fg. Halland, Vatten-aftappningar derstädes 156. Halländska Kyrko-hemmanen egande-rätt till m. m 182, 271. Hammarby egendoms inköp för Statens räkning 92. Hammarskatt, ändring i 1843 års Kungörelse, om nedsättning deri 33. Handelsoch Sjöfartsfonden, nedsättning i afgiften till 113, 208, 269. — dess ingående till Riks gälds-Contoret ibid. Handtverksgesäller, understöd för sådane i vissa fall 238. Hapaniemi, Capitaines-boställes öfverlåtelse till Haparanda Stad 82, 219. Hauffman, Krigs-Råd, afskrifning af Brattströmska balancen 48. Hedenstjerna, Lagman, sportel-ersättning 35. Hegardt, Prof. Secret., löne-ersätlning 42. Hemmantals-räntans upphörande angående, 281. Hernön, Sundels derstädes upprensning 156. Hjelmaren, upprensning af ett grund derstädes . 156. Hingstar af utländsk, ädel race, inköp af, angående 156, 230, 260, 301. Hofhållning, se Stats-Reglering, l:a H. T 35. Hof-Rätterne, åtskillige nya tjenster, angående 35, 69. Hofstat, Konung Carl XIV Johans, pensioner för 42. Holmars, i Bohuslänska Skärgården, upplåtande 104. Höltagården Rannäs, Räntans derå eftergifvande, angående 52. 8 Hortlax by, befrielse för hemmansegare derstädes frän erläggande af tillökningsskatt 84. Hufvud-titlarne , se Statsreglering Hus man SS katten, om dess upphörande 33.
”ja men det är bättre att vara herre, än kung, när man är i fängelse, ty kungen fick ej ens titta ut i gången utan vakt, och der sitter herr Erik ofta flere timmar;” knekten hade ock tillagt, att det kunde han gerna få göra, ty nog är den gången lika säker som hvarje annat fängelse, när vakt står utom dörrn. Nog stå de gamla, många aln tjocka, gråstens murarna både mot herre och kung. I skymningen lästes dock fängelsets inre dörr och för natten var herr Erik instängd i kung Eriks fängelse. En liten stråle af hopp började gry för Sigrid. Så ringa den än var, så kunde hon ej underlåta att fästa sig dervid. Så fullt upptagen än hennes själ var af tanken på fadren, så glömde hon dock icke, att äfven fråga hvad qvinnan visste säga om Johan Fleming. Hon lugnades ganska mycket, i afseende å hans öde, genom den berättelse qvinnan afgaf, om huru fruarna i slottet sagt, att de hoppades, det han icke skulle behöfva lida något. Sigrid fann snart ett hem i samma boning, der hon, genom mäster Sigfrids bemedling, hade funnit en fristad, då hon ur slottet bortförde den svårt sårade Enevald Fincke. Det var hos en gammal, stilla enka, af borgerligt stånd. Gumman tog nu helt kärligen och vänligen emot den unga, blida jungfrun, hvilken hon biträdt med att sköta hennes sjuke fästman, till dess han hunnit bli så mycket bättre, att gumman ensam kunde vårda honom. Här hade Sigrid tillfälle, att i lugn öfverväga den plan, hon börjat att uppgöra. Skulle hon lyckas att ur fängelset rädda sin far, så hade hon för honom till en början ett säkert gömställe i Nådendals kloster, till dess utväg blefve, att fly längre bort från det farliga grannskapet af Åbo. Sigrid öfverlade noga allt. Den fara hon sjelf utsatte sig för, ifall hon blefve upptäckt, den aktade hon icke. Hon tänkte blott på möjligheten af, att kunna rädda sin far. En ytterst liten båt med tvenne åror, anskaffades af mor Anna, och gömdes under ett skjul vid åstranden. Så snart det blef mörkt, var Sigrid i ordning till sin äfventyrliga färd.
Clarae Församling, hvardera R:dr - ■ 20: — 3 D:o i Jacobs D.o 13: 16. 2 D:o i Catharinas D!o 2 o! —• 1 D:o i Ulricas Eleonoras D:o 50: jemte Påskpenningar 16: — Desse Löner voro väl redan på 1696 års Stat uppförde, men hafva vid de i senare åren för Penninge-Löntagare beviljade Löne-förbättringar icke kommit i fråga att förhöjas! Och, då Prästerskapet så i Stockholm som annorstädes egenteligen lönas af Försarnlingarne, har Stats-Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka bifall å förevarande Motion. Ståckholm den 13 April iSiS - *o5 Stuts-Utskottets Bttånkanden. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande öfver gjord Motion om anslag af allmänne medel till förfärdigande af en Tafla öfver Högstsalig Konung Carl XLIT.s Kröning. H öglöfl. Ridderskapet oell Adeln har under den 15 och 27 sistledne Januarii till Stats-Utskottet remitterat Herr Lorenzo Hammarskölds Memorial, jemte åtskillige i anledning deraf gjorde anföranden, om medels anslående till fullbordande af den utaf Herr Professorn von Breda påbörjade Tafla öfver Högstsalig Konung Carl XIII:s Kröning; hvarvid Herr Hammarsköld förmält, att denne Tafla med Högstsalig Konungens bifall blifvit påbegynd och skulle kosta 25,000 R:dr , hvilka i 4 Terminer borde utgå. Och hafva någre Ledamöter af Högloll. Ridderskapet och Adeln bit rädt Motionen, andre åter dels trott berörde pris vara alltför högt, dels ansett Statens tillgångar för närvarande icke medgifva denna kostnad. Vid handläggningen af detta ämne, har Stats-Utskottet inhämtat, att vid 1809 och 1810 arens Riksdag hade; fråga hos Höglofl.
Stadgan angående afviltringsverket i dessa Län, daterad den 10 Februari 1824, och under samma dag gåfvos särskilda nådiga förordnanden, dels om afvittrings-landtmätarnes antal, dels om inseendet öfver dem och kontrollen af deras verksamhet. Enligt den nämnde nådiga instruktionen skulle arbetet bedrifvas skyndsamt och säkert, men att intetdera varit fallet visar, i förra afseendet den omständigheten att afvittringen efter ett fjerdedels århundrades oafbruten verksamhet ännu icke på långt när är slutad, och i sednare afseendet den mängd af återförvisningar som ägt rum. Alt ingå i en speciel undersökning om orsaken till dessa missförhållanden är här icke stället, utan 45 torde jag i detta afseende endast få åberopa den af mig sednast afgifna underdåniga årsberättelse. Här må det allenast i nåder tillåtas mig nämna, det hufvudsakliga skälen till det mindre förmånliga resultat af arbetet, som visar sig, varit dels de liera gånger inträffade ombytena af styresmän gch af afviltrings-landtmätare, dels den mera noggrannhet, hvarmed delta arbete nu måste bedrifvas mot hvad som i början ägde rum. Det måste nemligen antagas att för hvarje tjensteman fordras ett eller annat år, innan han kan med sin befattning blifva fullkomligt hemmastadd, och att, innan erfarenhet och vana inhemtas, arbetet skall fortgå med mera både långsamhet och osäkerhet, än som är fallet när det handlägges af den, som under en längre tids öfning förvärfva t sig den säkerhet och vana vid författningarnes tillämpning, hvilken i alla bestyr är så ytterst vigtig. Men orsaken må vara hvilken som helst, så är det dock bestämdt gifvet, att långsamheten verkar ofördelaktigt för landet och dess inbyggare i ekonomiskt afseende, och då, enligt hvad domhafvanden i Södra Ångermanland uppgifvit, de många ingrepp i andras ägo-områden, hvarom ransakningar förevarit, äro att tillskrifva dröjsmålet med afvittringarnes slut, måste det medgifvas att långsamheten inverkar ofördelaktigt äfven i moraliskt hänseende.
Som mili föresats är, att så litet som möjligt yttra mig i saker, om hvilka jag icke äger desto fullständigare kännedom, och jag icke tänkt på Hr von HarlmansdorlFs ifråga var. förslag, så vågar jag hvarken tilleller afstyrka detsamma, och det så mycket mindre, som jag vid många tillfällen haft skäl att vara missnöjd med Jandlmäterilaxan, och fruktar för alt jag kunde få skäl att blifva missnöjd med en taxa, som jag sjelf hade tillstyrkt. Frih. Sprengtporten: liwan R. St. på ordinarie stat uppföra anslaget för det ifrågavar. elnbetsverket, hvarförinnan iuriUtandet af en sådan styrelse kan anses såsom pro - 238 Den 23 Mars f. m. visionel, och då dess framtida organisation lian komma att bero på den erfarenhet, som kan inhemtas intill nästa riksdag, då K. M. blir i tillfälle att aflåta förnyad propos. i ämnet, skulle jag tro, att R, St. icke äga anleda, att hos K. M. särskildt framställa en underd. önskan, att någon taxa måtte bestämmas, hvarefter de embetsman skola godtgöras, hvilka af allmänheten anlitas. Skulle K. M. finna en sådan åtgärd nödig provisionel! intilldess embetsverket kan erhålla sin l ätta form, så lärer K. M. icke underlåta att vidtaga de åtgärder, som kunna leda lill ändamålet. I anledn. af hvad man yttrat, rör:de resereglemente för dessa embetsman, får jag äran upplysa, alt StalsUtsk. icke kunnat länka sig annat, än alt samma resereglemente, som gäller för andra embetsman, äfven skulle tillämpas på dessa personer. Jag kan således, hvarken i ena eller andra omständigheten, biträda Hr von Hartmansdorffs förslag. Hr von Hohenhausen: Jag förenar mig helt och hållet uti hvad Frih. Sprengtporten nu anfört. Jag anser nemi. icke nödigt att en taxa bestämmes för personer, uppförde på en provisionel stat. De arbeten, lill hvilka R.
Mjmlvärde såsom en negativ fördel, hvilken skyddar för förluster genom mynlfluctuationer, håfve vi väl förvärfvat oss, men de positiva fördelarne, lifvad rörelse och produetion, vinnas ej genom att nu lägga händerna i kors, såsom mången synes tro. Olvifvelaktigt skulle, under det åter inträdda rättstillståndet, under en fortsatt fred, en sparsam Regering och under en rigtning af produclionen till annat än bränvin, som inom Landet uppsupes, tillräckliga capital kunna så småningom uppkomma, utan tillhjelp af creditens häfstång, men då så väl jordbruket som alla andra de betydligare näringarne äro behäftade med stark skuldsättning lill hög räntefot, under hvilken producenten arbetar hufvudsakligen för alt betala räntor och med föga utsigt att någonsin förvärfva något öfverskott; så blir mången nödsakad fortfara med en näring, som han tyd el i gen ser icke bär sig, och hvars produetion, på en låg ståndpunkt i jemförelse med andra Länders, han saknar förmåga att förbättra, änskönt han dertill eger kunskap och skicklighet. Huru mången jordbrukare tvingas ej att forcera sin sädesproduetion under jordens utmattning, huru mången Idkare af Bergsoch Bruksrörelsen fortfar ej att tillverka Tackjern, Stångjern och Spik, utan vinst och under skogarnes alltför starka afbrukning? All sådan forcerad produetion, i synnerhet då den består af råämnen, utgör en i många fall oersättlig riksförlust. Numera, sedan upplysningen i desse fall stigit, skulle detta missförhållande upphöra i den stund ökade capital eller ökad credit anskaffas. •flur till Bancooch Lag-Utsk. Betänk.
Nåja, min unge hade inte mycket att vara glad åt, hon var en liten fattig gatunge, som sålde violer och som for illa och som jag tog upp med mig i ateliern och målade. Jag hade lycka med henne. Se här, det kan kanske intressera dig att läsa, hvad min pariserlärare skref, när han underrättade mig om, att jag fått mention. Och faster Malin tog fram ur den buckliga byrån ett tjockt, gulnadt papper, skrifvet med en nästan oläslig handstil. Den store franske konstnären komplimenterade sin svenska elev »för den första utmärkelsen, som säkerligen skulle följas af flera, för det första steget upp till ärans solbelysta höjder!» — Ja, dit kom jag aldrig, sade faster Malin långsamt, jag hörde väl till dem, som passade bäst att stanna i skuggan. — Ja, men hvarför? Hur kunde faster öfverge sin konst, lämna Paris och bosätta sig i den här småstadshålan — en håla är det, det får faster medge, fast hafvet gör det vackert om sommaren. — Ja nog sved det svårt, men jag hade inte något val. Min far var förmögen, när jag började, ja jag vet då inte så noga, när jag egentligen började, jag kluttrade och målade, innan jag kunde läsa och skrifva. Jag hade varit två år i Paris och arbetat på ateliern, då jag fick det där brefvet. Och ett par dagar senare, fick jag ett annat, hemifrån. Det hade gått utför med bror Arvid, han hade gjort något, som måste repareras, pappa fick betala så långt det räckte, men det räckte inte till, så att alla fingo sitt och då fick jag naturligtvis resa hem. — Det förstår jag inte. Faster hade väl hunnit så långt att faster kunnat lefva på sitt arbete därute. — Åja, nog hade det gått, med umbäranden förstås, men det hade inte kostat på mig. Det var emellertid inte slut med den ekonomiska ruinen, far fick slaget strax efter olyckan och då fans det inte annat att göra än att fara hem och sköta honom. — Och målade faster alls inte hemma? — Inte kan man måla och sköta en sjuk på samma gång! Man kan aldrig tjäna två herrar, isynnerhet inte om konsten är den ene. Åtminstone kan man aldrig göra något ordentligt. Så inte blef det mycket målning af, de tio åren pappa lefde.
Ankom den 10 Nov. i823> Betänkande, i anledning af vacht Motion„ om byggnader å soldate-torpen vid Östergötldands Lif-Grenadier regementen, samt desse regementens befrielse från bevakning vid Wadstena corrections inrättning. l^ti ett från Hederv. BondeStåndet remitteradt Memorial, har RiksdagsFullmägtigen Besv. och Ekon. Utsk. Betankanden. 14^5 Anders Joachimsson från Östergöthland fört klagan deröfver: 2:0 Att ett stadgande i sednare tider tillkommit, enligt hvilket de rustande i Östergöthland åläggas, att, tvärtemot hvad vid Indelningsverkets början varit brukligt, bygga stugorne å grenadiertorpen fem alnar höga samt betydligt stora; hvilket stadgande förmenas leda sitt upphof från en af Herrar Regementschefer gifven föreskrift, i den så kallade Compagnie» Chefs Instructionen, hvilken sedermera af GeneralAdjutanten för armeen blifvit fastställd; 2:0 att en bevakningscorps af Lifgrenadier-regementerna blifvit förlagd vid Wadstena corrections inrättning; hvilken åtgärd synes Motionairen ej allenast orättvis, enär det icke lärer med Författningarne instämma, att ett indeldt regemente eller någon del deraf commenderas till ständig garnisons tjenstgöring under fredstid, derigenom äfven en större slitning af munderingarne härrörer, till betydlig tunga för de genom ständigt påkommande förändringar i uniformen och befälets egenvilliga cassationer redan nog tryckte Rusthållare, utan äfven obehöflig, om, i stället för grofva brottslingar, endast sysslolöse och mindre brottslige personer intagas ä correctionshuset, då så val ändamålet af stiftelsen vanns, som olägenheten af militair bevakning kunde undvikas. i466 Besv. och Ekon. Utsh.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, alt bland de flere anmärkningar, som mot ConstilutionsULskottels förevarande förslag blifvit gjorde, fann Ben g Mars f. m. *97 Hans Excellence den af Herr Rosenqvist framställde först böra särskilt pröfv-as och af~ göras, emedan, om densamma bifölls, i och ined detsamma alla de öfrige bade förfallit I anledning hvaraf Hans Exeellcncc hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg den, af Herr Rosenqvist mot ConstitutionsUtskottets förevarande förslag gjorde anmärkning böra såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka tillCönstitutionsUtskottet hänvisas. Ropades Ja och Nej. Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Herr Rosenqvists berörde anmärkning bör förfalla,. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Rosenqvist begärde votering. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde till justering följande voteringsproposition: Den som anser, att till ConstitutionsUlskotlet bör, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, hän visas den anmärkning, att de af GonstilutionsUtskollet omförmälte grundlagsstadganden* uti hvilka TJtskotlet tillstyrkt vissa ändringar och tillägg, mätte oförändrade bibehållas, voterar Ja. Den det ej vill voterar Nej. 198 Den 9 Mars f. ra. Vinner Nej, kommer ofvanberörde anmärkning alt förfalla. Hvilken voteringsproposition af Ridderskåpet och Adeln gillades samt derefter anslogs. Voteringen började klockan 2 e. m., och befunnos efter dess slut klockan 3 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne blifvit öppnade, rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 37. Nej — 78.
Cederström, likaväl som jag, ifall han närmare ville betänka saken, kunna ana, att den transportersättning och den fördel, som tillskyndas Dalallmogen genom forsling af jern, möjligtvis ifrån Smedjebacken till Westerås, i händelse Strömsholms canal icke blefve farbar, komme att fullt ut motsvaras, ifall nämnda canal göres färdig, af den lifligare transport emellan bruken af malm och kol , samt från bruken till lastageplatserna vid canalen af dessa bruks tillverkningar, alldeles på samma sätt som i England , der diligencerne blifvit förflyttade från de orter, der jernvägar blifvit anlagde, till bivägar, och der samma diligencer finna så mycken mera förtjenst. Den anmärkt!., som Hr Ribbing emot detta förslag framställt, eller att man borde vänta med anslags meddelande till allmänna företag, intill dess man kunde fördela den summa, som Staten kan använda, på alla skatt - Den 24 Mars f. ra. 3o5 skatlskyIdige, har redan af flera föregående talare blifvit bestridd;) och får jag för min del endast dervid göra den observation, att om denna grundsats skall göras gällande i afseende på ifrågavär. statsbidrag, så gör den sig äfven sedan gällandé i fråga om skattejemkning och skatlenedsättning, hvarmed likaledes borde anstå till dess man blefve i tillfälle att kunna verkställa en sådan jemkning och nedsättning så jemnt, att hvarje skattskyldig finge deraf fördel. Detta är dock overkställbar!, och jag måste således äfven bestrida den sats Hr Ribbing framställt. Man bar anmärkt, att bolaget beräknat sig 5 proc. ränta på det tillskjutna capitalet; jag ber då få fästa uppmärksamheten derpå, att bolagets tillskott är caleuleradt till 600,000 r:dr, och att, då bolaget ej beräknat sig inkomsten af canalen till högre belopp än i5,ooo r:dr, och denna summa utgör endast ränta till 2^ proc. å förenämnde belopp, det klarligen skönjes att man blott räknat 2^ och icke 5 proc. ränta; vid hvilket förhållande jag icke kan biträda Gr.
Men en talare har redan erinrat derom, att denna fortsättning, som K. M. omtalar, numera genom händelsernas gång icke existerar, och att tvekan kan upstå, huruvida Köping-Hults-banan någonsin kommer till verkställighet. Mig synes fördenskull, att då hufvudfrågan i allmänhet blifvit återremitterad, och då man vet att inom nästan alla Stånd representanterna är delade i tvenne ungefär lika starka delar, hvardera förordande den ena eller andra af de ifrågavar:de banorna, fordrar billigheten, att åtminstone medgifva ålerremiss å denna punkt, på det att StatsUtsk., efter att ånyo hafva tagit frågan i öfvervägande, må kunna inkomma med ett fullständigt motiveradt förslag öfver ärendet Den 25 September. 305 ärendet i sin helhet. Möjligen afstyrker StalsUtsk. anslag till denna jern vägsan läggning, men Utsk. kan icke destomindre förklara, det Utsk. anser Gölheborgs-banan vara den vigtigaste näst den Skånska; eller Utsk. kan med ett ord betrakta frågan i sin helhet. Detta afldippes om man nu bifaller ifrägavaride punkt. Jag ber för öfrigt att få fästa upmärksamheten pä ett förhållande, nemi. att troligen vid ingen bana så noggranna och fullständiga undersökningar blifvit gjorda, som ang:de den bana jag motionerat. Detta är också ett förhållande, som icke var kändt, då den K. Propos. afgafs, emedan man då icke hade några andra nplysningar om denna bana, än sådana, som voro en följd af, så att säga, okulär-undersökuingar. Men, jag upprepar det, här är nu icke frågan om att fatta ett definitivt beslut öfver detta ärende, utan blott att icke på förhand afklippa pröfningen deraf; och det är derföre som jag ännu en gång anhåller om punktens ålerrepaitterande. Gr. von Rosen, Adolf Eugene; Jag förenar mig i allo med Frih. Cederström i afseende på hans anmärkn.-r mot Gr.
Härvid får Comile'n i underdånighet anföra, att Rikets Ständer i underdånig Skrifvelse den 11 Junii 1818 hade erinrat, det Lån af Saltpeterfonden för åtskilliga andra publika behof blifvit meddelade, under yttrande af den önskan, att dädanefter någon annan disposition å dessa Statens medel ej måtte göras, än som instämde med deras egentliga ändamål, till hvilken underdåniga hemställan Eders Kongl. Maj:t den 3o i samma månad lemnade Nådigt bifall; hvaruppå, genom Nådig skrifvelse af den 19 Januarii 1820, förordnades, att då Rikets Ständer i deras åberopade underdåniga anmälan icke yttrat något om de förskott, hvilka voro af Salpeterfonden lemnade till fullbordande af det nya Gevärsfactoriet i Carl Gustafs Stad, emot framdeles ersättning, och underdånig hemställan blifvit gjord, huruvida utbetalning af ytterligare förskott från meranämnde Fond till Factoriets fullbordande, hvartill några andra medel ej voro anslagne, måtte få äga rum; så och enär desse förskott dessutom blifvit lemnade till en för Försvarsverket högst nödig inrättning och i mon af blifvande tillgångar borde ersättas, funne Eders Kongl. Maj:t ej något hinder, af dess nådiga bifall den 3o Junii 1818 till Rikets Ständers hemställan, möta Comiterades för Gevärsfactori-inrättningen att, i den ordning och på de villkor, Kongl. Brefvet den i3 April 1813 innehöll, af Saltpeterfonden förskottsvis utbekomma de till Factoriets fullbordande nödiga medel, i följd hvaraf 5,000 R:dr den 10 Februari 1820 ytterligare blifvit härtill utbetalde. Deremot anmälde Rikets Ständers Revisorer, vid granskning af samma års räkenskaper år 1822, det de trodde anledning till denna försträckning icke hafva kunnat hämtas från Rikets Ständers ofvannämnda underdåniga Skrifvelse den 11 Juni 1818.
De göra inbördes concessioner för att ernå sine ändamål; Konungen är likasom undanskymd af dem; och vanligen härröra Regeringens beslut från Ministrarnes passioner. De äro sjelfve Regenter; enhvar har sine favoriter, som beherrska och leda honom. Man frågar ej-efter Ministern , utan efter hans (premier Commis. Kan väl något osäkrare och förhatligare finnas, än ett sådant styrelse - 46 Den 23 Februarii f. m. sätt. Och detta är hvad man föreslår Sveriges fria folk! Och detta vill man att vi, Nationens Representanter, skulle antaga! Malte vi aldrig blifva så blinda! Friherre Cederström, Jacob: I Herr Rosenblads förslag, att till nästa Riksdag upskjuta dessa Grundlagsfrågors afgörande, kan jag ej instämma. Jag anser det vara nyttigt och nödvändigt att nu afgöra dem. En del deraf finnér jag kunna antagas; en annan del torde behöfva ändras. Ulväg att bereda sådan ändring till nästa Riksdag, har hvarje Representant, genom motion derom hos ConstitutionsUtskottet. Friherre Boijes farhåga för en MinisterStyrelses införande genom bifall till Förslaget om StatsSecreterarnes förvandling till föredragande StatsRåd, delar jag icke; ty 4 §• RegeringsFormen förblifver oförändrad, och den lyder sålunda: ”Konungen eger att allena ”styra Riket, på det sätt denna Regeringsform föreskrifver; inhämte dock, i de ”fall, här nedanföre stadgas, underrättelse ”och råd af ett StatsRåd, hvartill Konungen kallar och utnämner kunnige, erfarne, ”redlige och allmänt aktade infödde Sven”ske Frelseeller Ofrelse 1Män af den re”na Evangeliska läran,” Så länge denna §. står qvar i dess närvarande skick, ser jag icke, huru föredragande StatsRåd skulle kunna mer än StatsSekreterarne inverka på Konungens beslut. Men det finnes ett an - si Den 23 Februarii f. m. 47 nät 'skäl, hvarföre jag icke kan tillstyrka bifall till ifrågavarande förslag till Grundlagsförändring, det nemligen, att i den nya redactionen af 6 §.