Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
; Jag anhåller således om återremiss af Uf. skottens Betänkande, åtföljd af dessa mina anmärkningar. Då man uti ett ämne, så vidt omfutande som detta, vägar yttra sig, och dervid endast varit ledd af en varm Patriotisms och . Människo-kärlek, tor e det ursäktas, om i någon del visar sig misstag. Jag har sökt medel-. VD«» 15 Aptit. -och derunder erinrat mig anledningarne till dessa Ständers sammankallande, nemligen att hjelpa den oskyldigt lidande, men ej Banqueroute-Spelaren, eller den förmögne. Den förre står ej att hjelpa, den sednare be* hofver idet ej. Den rättvise och billig» Medborgaren har ej blifvit förnärmad, då, genom det här uppgifna förslag, Banquens consolitiering vinnes. Med noggrann och oafbruten uppmärksamhet ‘har'jag under hela denna Riksdag följt allt hvad i detta magtpåliggande ämne påkallat min forskning, och dervid i min Öfvertygelse sölit -förena enskilt och allmän nytta. För mången torde det vara likgiltigt, hvilka verkningar som uppkommo af Financiella operationer, men ingen kan vara liknöjd att bibehålla den frihet, som vi en gång med 'åta förverfvadt oss Ehuru jag på intet vis kan dela deras tänkesätt, som i denn* tidpunct kallsinnigt anse såsom likgiltigt för Staten, hvilken som är ägare af Svensk jord, så kan dock denna Uliberulitets-sats ingalunda jemföras med de olyckor,som ofelbart inträffa, om den större och verksammaste delen af 'Nätionen, genom dels redan gjorda indragningar, och dels genom verkan af de åtgärder, hvartill Utskotten tyckas syfta, tröttnar vid Ständers magt, önskar en förändring, lätt att göra då den påkallas af Mimonna rösten. 1765 ars Riksdag, dess olyckliga följder, snm påförde oss 1772 års Revolution och SäkerhetsActcn m. m. borde erinra oss hvad som är att förlora vid ett' af Ständer förhastadt steg. U*, Ridd. och Ad. Prot.
Vid jemförelse af ofvannänmde resekostnadsersättning med åtskilliga andra summor, som för resor, äfven till vida aflägsnare orter, under revisionsåret utgått, har det förefallit Revisorerne som skulle, vid bestämmande af beloppet utaf ifrågavarande resekostnadsersättning, hvaruti ingå kostnaderna för blott några få dagars uppehåll vid kongressen, nödig sparsamhet med allmänna medel ej blifvit iakttagen, hvilket dock varit så mycket mera önskvärdt, som utgifter för dylika uppdrag synas ofta återkomma. § 9. Jemte det Revisorerne hänvisa till den redogörelse, som uti förlidet års revisionsberättelse finnes intagen, angående inlösen och försäljning af enkel bränvinsbränningsredskap, få Revisorerne meddela, att vid slutredogörelse en brist af 104,757 R:dr 95 öre uppstått, utgörande skillnaden emellan inlösningskostnaderna och försäljningspriset för berörde redskap, samt att detta belopp, jemlikt Kongl, brefvet den 16 Oktober 1863, blifvit af bränvinsbränningsmedlen för samma år godtgjordt. § 10. Förlidet års Revisorer anmärkte, hurusom kostnaden för kontrollen å bränvinstillverkningen uti riket i förhållande till beloppet af tillverkningsafgifterna för denna handtering syntes dem nog dryg; och då denna kostnad hufvudsakligen utgjordes af Ofverkontrollörers och Kontrollörers arvoden, hemställde Revisorerne, om icke dessa arvoden, fastän vid ett föregående riksmöte nedsatte, kunde, utan fara för kontrollens behöriga handhafvande, ytterligare nedsättas. Nu församlade Revisorer, som tagit kännedom om den i anledning häraf afgifna underdåniga förklaring, men funnit densamma icke fullt tillfredsställande, hafva, enär Bilagan Litt. I. till 1865 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 15. Uppgift å under år 1863 Enligt Kongl. Fångvårds-styrelsens räkenskaper: General-direktören W. Stråle 2,477: 68. E. o. Kanslisten Th. Departements-chefen R. Th. Enligt Stuteri-öfverstyrelsens räkenskap: Chefen D. Silfverstolpe, för resa till:
Med anledning af de utaf Revisorerne gjorde framställningar, rörande halten och vigten af det nyare silfver myntet, få Rikets Ständer hos E. K. M. underdånigst anhålla, dels att Myntverkets Styrelse måtte förständigas, det hädanefter vid utmyntningen bör iagttagas, att det tillåtna så väl Öfversom Under-remedium i minsta möjliga mon begagnas, samt dels att, då nu gällande reglemente för Myntverket af den 30 April 1836 icke i allmänhet innehåller, hvilkendera profnings-metlioden, antingen den äldre, på så kallade torra vägen eller den i senare tider antagne på våta vägenj bör vid Myntverkets profningar begagnas, sådant tillägg eller förändring i samma reglemente måtte stadgas, att, vid alla profningar inom Myntverket, en och samma method, helst på den så kallade våla vägen, ovilkorligen skall användas, äfvensom att nämnde reglemente måtte i sin helhet blifva öfversedt och granskad t. 27:o Då Revisorerne anmält, att Postverkets fordran hos Norrska Statsverket, stor 16,485 R:dr 34 sk. 2 rst., på grund af Kongl. Brefvet den 11 Juni 1836, fortfarande balanceras, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det sådane föreskrifter måtte varda i Nåder meddelade, att liqvid för berörde fordran må kunna vinnas. 28:o I betragtande af det jemförelsevis alltför ringa beloppet af Norriges bidrag till Handelsoch Sjöfaits-fonden hafva Rikets Ständer ansett sig böra förnya deras vid sistförflutne Riksdag hos E. K. M. gjorda underdåniga an - 8o8 Expeditions - Utskottets Förslag till lind.
Folket. Detta består, såsom man vet, af trenne särskilde folkstammar, nemligen: Svenskar, Finnar och Lappar, med hvar sitt särskildta språk, hvaraf dock Lappskan och Finskan röja likhet med hvarandra, synnerligast i benämningar å ting, men otvifvelaktigt är det Lappska mindre odladt. Eget är det emedlertid, att då Finnarne, med få undantag, hvarken tala eller förstå Svenska, detta språk deremot, sådant det bland Norrbottens Allmoge förekommer, i allmänhet talas af Lnpparne. Orsaken här till torde dock kunna tillskrifvas dels de sednares nomadiska lefnadssätt, som ofta förer dem ned till kustlandets betesmarker, hvarvid de sältas i ständigare beröring med Svenskarne, dels ock Svenske Nybyggares bosättning i Lappmarken. Norrbottningens lynne ulmärkes af en viss stolthet, som dock saknar detta städade uttryck, hvarigenom det således lätt, men origtigt förblandas med sträfhet och ogenhet, och hans ömtålighet om sina rättigheter är lika så påtaglig, som hans flegma, i afseende på saker, som icke röra honom närmare eller kanske personligen. Den bildningsgrad, under hvars inflytelse han sig befinner, är säkert fullt jemnförlig, ja öfverträffar måhända Sveriges öfriga Allmoges, men den är dock, för vår tid, för låg, för att icke påkalla åtgärder för dess utvidgning. Till seder är folket i allmänhet oförderfvadt, och om sedlighet heldre trifves hos medellösheten, för att ej säga fattigdomen, än hos förmögenheten, så har Länet åtminstone, i della afseende, vunnit under de föregående åren. Den böjelse För yppighet i kläder, som utmärkt Allmogen, bibehåller sig likväl synnerligast hos ungdomen, men företrädesvis hos ogifte af det andra könet. — Bränvinsconsumtionen, som i öfrigt icke varit öfverdrifven, skulle säkerligen mycket aftaga, om införseln sjöledes af denna vara till Länet förbjöds, Folket är i allmänhet händigt och arbetssamt, men håller sig fast vid gamla bruk och vanor och använder derigenom deras verksamhet stundom mindre lyckligt.
Rdr 26 sk. 7 r:st. må, i likhet med andra restitutio ner af för högt beräknade och erlagda bevillningsafgifter, få till regementsskrifvaren Hanngren eller hans rättsinnehafvare, utaf Riksgäldskontorets medel utbetalas; skolande, derest denna utbetalning blifver af Rikets Ständer beviljad, Utskottet härom underrätta Fullmäktige i Riksgäldskontoret. Ank. till Exp.-Utsk. d. 11 Juli 1851, kl. 7 e. m. Utlåtande, i fråga om verkställigheten af beviljade resti tutioner utaf Riksgäldskontorets medel. (R:gs Afd.) Bland andra af Kongl. Majit, till redogörelseverkets förenkling och ärendenas skyndsammare afgörande, enligt Statskontorets hemställan, beslutade ändringar i föreskrifterna rörande åtskilliga utbetalningsfrågors behandling, har, genom det i Författningssamlingen införda Kongl. Brefvet af den 8 Juni sistlidet år, blifvit stadgadt: att då, till följd af Kongl, kungörelsen den 17 April 1828, frågor om restitution af i kronans kassor orätt influtna medel böra af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande upptagas samt afgöras genom utslag, hvilka skola Kammar-rättens pröfning underställas, och då härigenom all möjlig säkerhet med hänsigt till dessa frågors behöriga handhafvande syntes vara beredd, så och enär den, jemlikt äldre stadganden, Statskontoret i sådant afseende tillhörande åtgärd inskränkte sig till meddelandet af förordnande om det fastställda beloppets utbetalning, skulle Kongl. Maj:ts Befallningshafvande framgent ega att utgifter af nämnde beskaffenhet anordna.
Directionens ofvannämnde underdåniga hemställan af den i5 Januari innevarande år, med dervid fogade transsumt af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Thealer-Directionen af den i5 Maj 183g, utvisande, att, då föreslagen plan för 1 heaterns förvaltning under loppet af 5 år, eller intill den 1 Juli 1844» blifvit i Nåder fastställd, och enligt hvilken plan anslaget af Stats-verket blifvit taget i beräkning för upprättandet af Kongl. Theatern? stal, äfvensom en förteckning, utvisande, att emellan Direclionen samt Kongl. Theaterns personal blifvit afslutade ett stort antal contract, hvilka fortlöpa utöfver den 1 Juli 1841. Då, enligt hvad ifrågavarande Nådiga Skrifvelse äfven innehåller, Rikets Ständer vid innevarande Riksdag beslutat indragning och upphörande af de anslag, som tillförne varit för Kongl. Theatern å Rikets stat uppförde, och Föl jag t ligen den nu gjorde Nådiga framställningen om enahanda anslags beviljande å Extra Stats-regleringen innefattar samma fråga, som sålunda redan blifvit af Rikets Ständer pröfvad och afgjord, hemställer Utskottet, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, att, i anledning af Kongl. Maj:ts nu aflålne Nådiga Skrifvelse, Rikets Ständer icke kunna någon annan ytterligare åtgärd vidtaga. Stockholm den a3 Februari x841- StaU-Utshottets Utlåtande, N:o 453. It N:o 453. Ank. ill Exp, TTtsk. den 3 Mars, kl. 1 e. ro. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående /niis lag till arfvoden för adjungerade Ledamöter i Svea och Götha Ilof1 Rätter.
Talmans-conferencen öfverens.kommas om följande dagens föredragningsäm - Den 9 J u n i i f. m. 255 nen, på det desamma må i möjligaste måtto hos alla Stånden tillika afgöras; men Herr Rosenqvists Motion, att hvarje Betänkande skulle ovilkorligen tryckas, och derefter öfver en Plenidag hvila på hordet, innan det finge till afgörande företagas, kunde föranleda till hinder för uppfyllandet af Grundlagens berörde föreskrifter; alltså och då §• Riksdagsordningen lemnade tillfälle att, på der föreskrifvit sätt, a:ne serskilte gångor lägga hvarje Betänkande på bordet, och någon ytterligare derutöfver sträckt åtgärd i afseende å målens uppskjutande, såsom Herr Rosenqvist nu föreslagit, icke vore med Grundlagen förenlig, fann Hans Excellence sig icke kunna å Herr Rosenqvists ifrågavarande Motion meddela någon handläggning, utan ansåg densamma böra förfalla; hvaruti Ridderskapet och Adeln äfven hördes instämma. Herr Rosenqvist: Jag anhåller att få reservera mig emot det beslut, som nu är fattadt. Föredrogs å nyo Lagsamt Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottens den iösistlidne Maji under N:o 3a afgifne , och den 29 i samma månad på bordet iagde, Betänkande, i anledning af väckta frågor rörande näringsfriheten. Herr Lefren _, Johan Pehr: Då jag tog mig friheten att framställa den motion, hvar - 254 Den 9 J u n i i f. in. om nu är fråga, hade jag för afsigt, att söka tillvägabringa en behandling af ämnet, afvikande från den behandling det erhöll vid sista Riksdag. Då åtskilde man inre och yttre näringsfriheten uti 2:ne särskilta frågor; den ena behandlades af Lagoch EkonomiUtskotten, den andra af BevillningsUtskottet. Följden var, att Sverige i 5 år tillgodonjut.it del, den jag anser icke vara tjenlig för oss, under det inre näringsfrihet icke är medgifven.
Den 30 April. dikater, om, på grund af enskilde riksdagsmäns motioner, sådane frågor om understöd skulle af StatsUtsk. till beviljande föreslås och sedermera af Ständerne bifallas, som åtskilliga af dem hvilka blifvit till Utsk. återremitterade. Jag tror att man bör betrakta, att på denna 9:de hnfvudtitel finnas pensioner för civile embetsoch tjenstemän anslagne lill belopp af 25,000; för dessas enkor och barn, likaledes 25,000 samt för Militäre embetsoch tjenstemäns och under-officerares enkor och barn 25,000; till ersättning för mistade löne-innehållningar, 5,000; Wadstena Krigsmanshus-kassa 40,000 r:dr, förutom armoch lastpenningar 9,000 r:dr, som enl. Ständernes beslut blifvit till denna titel öfverflyttade. Ilr von Hartmansdorff, Aug.: Det är lätt att yttra sig, på sätt Hr von Troil nu gjort, när han icke vill säga emot hvilka personers pensionerande han vill rösta; men efter han upräknat de anslag, som på denna titel äro upförde till pensionerande af embetsoch tjenstemän, samt deras enkor och barn, så tillåter jag mig att uttala den anmärkn:n, att det förmodligen icke finnes något land, der man så litet sörjt för pensioner, som i Sverige; och jag skulle önska att Hr von Troil, om han vet något sådant, äfven ville upgifva det för StatsUtsk. Föredrogs och bifölls StalsUtskrs d. 10 dennes på bordet lagda mern. N:o 109, ang:de bestämmanctet af den RiksStms och Utskms kanslibetjening tillkommande aflöning. Föredrogs ånyo K. M:s d. 26 dennes e. m. på bordet lagda nåd. propos. till R. St., aug:de Hospitalernes förbättring och underhåll. Hr af Sillén, Lars Cahr., hade inlemnat ett sålydande anförande: Uti den af K. M. aflåtna nåd. proposm till R.
Dine hästar gå i hafvena, uti stor vattens träck. Efter jag sådant hörer, så är min buk bedröfvad; mine läppar darra af rop var går i minom ben om; jag är bedröfvad vid mig. Ack! att jag hvila måtte i bedröfvelsens tid, då vi uppdrage till det folk, som emot oss strider. Ty fikonaträt skall icke grönskas, och der skall ingen frukt vara på vinträn; arbetet uppå oljoträt felar, och åkrarna bära ingen födo; och fåren skola ryckas utu fårahusen, och intet fä skall vara uti fähusen. Men jag vill glädja mig af Herranom, och glad vara i Gudi, minom Frälsare. Ty Herren Herren är min kraft, och han skall göra mina fötter lika som hjortafötter; och skall föra mig upp i höjdena, så att jag sjunger på min strängaspel. Detta är Herrans ord, som skedde till Zephania, Chusi son, Gedalja sons, Amarja sons, Hiskia sons, uti Josia tid, Amons sons, Juda Konungs. Jag skall taga bort all ting utu landena, säger Herren. Jag skall borttaga både folk och fä, både himmelens foglar, och fiskarna i hafvet, samt med afgudarna och de ogudaktiga; ja, jag skall utrota menniskorna af landena, säger Herren. Jag skall uträcka mina hand öfver Juda, och öfver alla de som i Jerusalem bo; alltså skall jag borttaga det qvart är af Baal, dertill de namn, Munkar och Prester, utu desso rumme; Och de som på taken tillbedja himmelens här; de som honom tillbedja, och svärja dock vid Herran, och vid Malcham derjemte; Och de som affalla ifrå Herranom, och intet fråga efter Herran, och intet akta honom. Varer tyste för Herranom Herranom; ty Herrans dag är för handene; ty Herren hafver tillredt ett slagtoffer, och budit der sina gäster till. Och på Herrans slagtoffers dag skall jag hemsöka Förstarna och Konungsbarnen, och alla de som bära en främmande kyrkoskrud.
Äfvenledes och jemlikt Talmännens vid samma tillfälle träffade öfverenskommelse, föreslog Hr Gr. o. Landtm., samt biföll R. o. Ad., att Const.Utsk:s Mern. JM 6, ang:de verkställd granskning af de i Stals-Rådet förde prot., icke skulle före .d 5 nästkommande Juli uptagas å föredragn:s-listan, men då upföras främst å densamma. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 på natten. In fulem protocolli, Albert Munck. Tliorsdagen den 22 Juni 1854. Plenum kl. 6 e. m. Just. 5 prot.-utdr. för d. 21 dennes, samt pleni-prot. för d. 26 sisth April f. m. Frih. af Schmidt, Carl Joli. Georg: I anseende till fö restående afresa från hufvudstaden, får jag äran afsäga mig min plats såsom ledamot uti Bevilln:sUtsk., hvarjemte jag vördsamt anhåller, att vid min Riksdagsmanna-rätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer, att utse en ledamot i Bevilln:sUtsk. , efter Frih. af Schmidt; samt, i anseende till dels nu, dels förut upkomna ledigheter bland Bänkmännen inom 8, 9, 10, 12, 13, 22 och 24 Bänkm:s-afde!n:ne, tillkännagaf att val till återbesättande af dessa ledigheter bland Bänkmännen, kommer att förrättas i nästa Onsdags plenum. Föredrogs ånyo Statslltskis d. 14 och 21 dennes på bordet lagda Utlåt. M 123, i anledn. af väckte motioner, ang:de förändradl användande af den till skolorne i städerne inom Lunds stift, och provinsen Halland af Götheborgs stift, utgående Helgonskyld. 414 Den 22 Juni. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Denna saks behandling liknar mycket det sätt, hvarpå frågan om Hallands rotering blifvit bandlagd.
»Ser du», sade den ene korpen till den andre, »han är blott en dag gammal, denne gudaättling, och ändå ser jag honom skrudad i brynja. Nu är fredens ålder slut; nu är vår tid inne. Vi och ulfvarne ha länge hungrat, men ser du, hur hvassa ögon den gossen har! Ja, vår tid har kommit. Vi skola trifvas.» Sköld-Borgar hade af sin fader Heimdall fått lära fågelspråket. Drott kände det äfven. De förstodo hvad korpen sade, och det fyllde dem med ängslan och bekymmer för de kommande slägtena. De tolkade det så, att stridsåldern hade med detta barn kommit i världen. Sköld-Borgar hade en frände, som hette Hagal, hans närmaste vän. Till honom skickade han Halfdan att uppfostras. Hagal hade en son, som hette Hamal, jämnårig med Halfdan. Halfdan och Hamal lekte som gossar tillsammans, vordo tillsammans ynglingar och svuro hvarandra evig vänskap. De voro de skönaste människosöner i Midgard; i valkyriedrägt skulle de sett ut som valkyrior. Och de voro hvarandra till utseendet så lika, att det var svårt att säga hvem som var Halfdan eller Hamal. Men däruti skilde de sig, att Halfdan var ordrik och Hamal tystlåten, Halfdan snar att fatta beslut och utföra dem, Hamal eftertänksam och besinningsfull, men djärf, äfven han, i beslutets värkställande. Halfdan hade stora snillegåfvor. I de af Heimdall lärda heliga runorna vardt han kunnigare än sin fader, och han blef forntidens störste skald, den ypperste i Midgard. Han var frikostig och älskade att strö guld omkring sig. Och när nu därtill kom, att han vardt den starkaste hjälten bland alla sina samtida, så är ej att förvånas öfver, att han beundrades mer än de fleste och vardt besjungen från slägte till slägte. Den, hos hvilken snille och skönhet, styrka och frikostighet äro förenade, han synes mången vara fullkomlig.
Nå väl! så gammal jag är, förklarar jag, att bot icke verkar på mig. Derföre föreslår jag, alt vi skola handla generöst; vi skola skänka denne ledamot all den utmärkta aktning, honom tillkommer, men vi skola icke skrämmas af hans hot. 320 Den ii Oetober c. ra. Underteckn. Ridd.Secret.: Det är svårt för mig att nu i ögonblicket, utan sammanhang med de yttranden, hvarpå det liar rapport, ur prot. uppläsa Frih. Boyes yttrande; men jag skall återgifva det hufvudsakliga deraf, såsom jag lill prot. fattat det. Underteckn. afbröts här af Frih. Boye, hvilken yttrade: Jag afstår från min begäran i detta afseende, emedan de ledamöter af R. o. Ad., som voro närvar., då jag yttrade mig, torde erinra sig, att min mening icke varit någon annan, än den jag nyss antydt. Det är sannt, jag framställde en jemnförelse emellan — märken det — emellan första anläggningen af den klubb i Frankrike, som tillvägabragtes af de kraftfullaste män, i de mest medborgerliga afsigter, och hvad den sedermera blef. Jag förklarar ytterligare, att jag icke befarar något sådant här; men jag undanbad mig att få höra talas om conferencerna, för att slippa minnet af Franska Jacobinerklubben, och jag anhöll, att Gr. Frölich, då han omtalade conferencernas beslut, ville framställa den såsom sin egen mening. Nu frågar jag: ligger deruti något fel? Jag tror mig äga svaret att påräkna i R. o. Ad:s eget omdöme, och jag går ifrån den saken. Hr Dalman har uti sin framställning angripit mindre mina satser, än min person, i synbart ändamål att från den fördömelse för mina inconsequenser, som skulle läggas på mig, hemta skäl för en fördömelse af mina åsigter. Anfallet mot min person eller mitt handlingssätt oroar mig icke; men det skulle smärta mig, om den förklaring, jag går att afgifva, skulle tillintetgöra mitt åsyftade ändamål, så att satsen skulle förloras. Mitt individuella väsende är af intet värde mot saken, och jag skulle gerna säga med den dygdige Scliweitzaren:
Stir ej måtte vidtaga någon åtgärd med ani. af motionärens framställning i afside å utarbetande af en byggnadsordning för landsbygden, anställande af Länsarkitekter m. m. Denna hemställan blef äf R. o. Ad. bifallen. 2:dra punkten, deri Utskit tillstyrkt R. St:r att i underd. skrifvelse till K. M. anhålla, att förslag till allm. bestämmelser för bebyggandet af städer, köpingar samt sådane platser å landet, der, till följd af jernvägsanläggningar, grannskapet till andra större kommunikationsleder eller ock af andra orsaker, städer eller köpingar synas komma att upstå, må, på sätt K. M. lämpligt finner, upgöras ■och derefter till 11. Stir öfverlemnas. Hr v. Koch, Nils Samuel: Jag ernar icke motsätta mig hvad Utsk. i denna punkt föreslagit, men jag anser mig böra meddela uplysning derom att den andre statsmakten, nemi. K. M., re dan varit betänkt på en åtgärd i denna riktning. Det är kanske kändt för R. o. Adis ledamöter att K. M. för flera år sedan tillförordnade en Komité för öfverseende och upgörande' af förslag till nya polisförfattningar för städerna. Till denna Komité har K. M. öfverlemnat ett förslag till brandoch byggnadsordning för staden Helsingborg, samt äskat Komiténs utlåt., huruvida icke någon allmän författning skulle kunna utfärdas rör. städernes byggnads-, hamnsamt brandordningar. Nämnde Komité har redan slutat sitt första arbete och inkommit till K. M. med underd. förslag till polisordning för Rikets städer. Byggnads-, hamnoch brandordningen deremot H. lil. ‘ 4 »0 !) e n 7 Jann ari. utgör f. n. föremål för Komiténs öfverläggningar. Arbetet år fullåndadt, men ännu icke justeradt. Jag kan således icke bestämdt säga hvad som blir Komiténs beslut, i hvilken jag haft äran deltaga; men jag kan uplysa att man inom Komitén funnit ganska stora svårigheter möta vid att upgöra en allmän byggnadslag för städer och köpingar Om öfriga platser, som i Utsk:s Bet. omnämnas, har icke varit fråga inom Komitén.