Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr von Hartmansdorff: dag anhåller att ytterligare få fästa uppmärksamheten på Hr af Billberghs framställning, att sådana anslag, som äro bestämda för år, måtte få fortfara icke blott under de 5 kommande åren intill nästa riksdags början, utan äfven under loppet af samma riksdag, d. v. s. intilldess en ny statsreglering är uppgjord. Det är af största vigt, att allm. arbeten, t. ex. sådana, som röra vattencommunicationer och fastningsbyggnader, icke afbrytas, ty derigenom uppkomma större kostnader, än om arbetet får oafbrutet fortgå. Frih. Palmstjerna: Vid sista riksdagen beslöto R. St., att anslagen för vattencommunicationer samt fästningsbyggnaderna vid Carlsborg och Carlskrona skulle få fortfara att utgå äfven det 6:te året, om icke dessförinnan urtima riksdag inträffade och Ständerna fattade något beslut i afseende på dessa anslag. Jag för min del tror, att R. Ad. vid närvar, tillfälle bör fatta enahanda beslut och bestämma hvilka arbeten äro af sådan natur, alt anslaget fortfarande bör utgå, intilldess en ny statsreglering vidtager; och jag skulle tro, alt strömrensningar, vattencommunicationer äfvensom fästningsbyggnaden vid Carlsborg äro af denna natur, emedan ändamålet med det ena, lika litet som med det andra, så hastigt kan vinnas, att ju icke efter 5 års förlopp mycket ännu återstår ofullbordadt. Hvad de öfriga punkterna angår, är förhållandet med dem något olika; men hvad som synes angeläget och ändamålsenligt är, såsom jag nämnde, att anslagen för vattencommunicationer och fastningsbyggnaden vid Carlsborg fortfarande utgår äfven det G:te året, hvilket jag derföre tillstyrker såsom äfven öfverensstämmande med hvad R. St. vid förra riksdagen beslutade. Hr Cederschjöld:
Efter Stars-Utskottets ranka skulle detta ändamål winnås o,n namnen Ordinarie och Extra Ordinarie Stater aldeles borttogos och för hwarje Collegium, Werk, Stat eller Corps, blott uprätkades en Stat som hrvarken kallades Ordinarie eller ExkraOrdinarie, utan blott Stat för del Wecker, och hwaruppä upfördes ffelfwa Ordinarie Aflönings-Skaten, hwilken icke wore någon förändring underkastad, sa länge Werket bibehölle sin wanliga organisation, och af inträffande omständigheter icke fordrade ett förändradt skick eller förnyad Reglering i akt deremot pä en sä kallad Allmän utgifts Stat upfördes alla sädsne Utgifter, som wörö någon förändring underkastade. Den 22 November. rrn fästade, samt pä en allmän Jndragningö-Skar, alt Hwad som kunde tvid afgäng till Stars-Werket indragas och besparas. StatS-Utskottet kan icke annat inse, än att detta skulle tvid Srats-Regleringen medföra bade enkelhet och lätthet, äfwen som tvid en Revision as Stats - Werkets Förwaltning, enär en sadan komme art werkställas. I enlighet med denna princip har Skats-Urskottek upräktat de af StatS-Utskottet för nästa ar i8io projecterade Stater och hemställer till Riksens Högloft. Ständer huru wida denna mechode wid de Hädanefter ärligen ffeende SkalS-Regieringar, m« tjena till efterrättelse.
Skulle binder möta för inmäsknings verkställande i uppgifvet kar å anmäld dag, blifver det bi änneri-idkai ens förlust, och karet måste stå obegagnadt, lills den dag åter infaller, på hvilken det får i sin angifna nummerordning ånyo till inmäskning användas. Örn desti/lering af bränvin. § 37. Hvar och en, som lofligen idkar bränvinsbränning på landet, må under den tid, för hvilken han härtill sig anmält, med samma redskap, sorn blifvit till bränvinsbränning uppgifven, utan serskild afgift omdestillera det råa bränvin, han tillverkar. § 38. Hvar och en på landet boende egare eller innehafvare af jord, för hvilken han får idka bränvinsbränning, må under den derför icke lofgifna tiden för omdestillering af bränvin till eget husbehof, utan serskild afgift, begagna en panna af högst 6 k:rs rymd, kokrummet inberäknade och af den form, som för pannor i i:sta klassen Ur föreskrift en. Apothekare må alla tider af året, för pharmaceutiska behof, utan afgift nyttja Ivänne deslilleringspannor, en om högst 20 och en om högst iaktrs rymd, ulan afdrag af kokrummet. Omdestillering af bränvin, oberoende af rättighet att sådan tillverka, må alla tider af året ulöfvas med pannor af högst 47 k;is rymd, kokrummet inberäknadt. Tillstånd till sådan omdestillering på landet meddelas af Kongl. Maj:ts befallningshafvande. 16 Hör till Bevitln.-, Lagsamt Allm, Best.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, jV.e f. Mom. 3. I släderna utarrenderas För tre å i sender rättigheten att omdestillera bränvin med det antal pannor af högst 47 k:rs rymd, som af Kongl. Maj:ts befallningshafvande, hvar i sitt län, bestämmes. Mom. 4•
„ om ändring af 2, 15, 17, 22, 49 och 59 §§ (hvilande sedan sista Riksdag och nu goda. a. i£ 44 kände) 3 — 9 6-9 a. a. ii 44 a. a. ii 44 a. a. ii 44 Kongl. Maj:ts Nådiga Svar * 1 2 2,3 1,2 „ d:o af tl §. Se Riksdagsmannaval. „ d:o af 14 §. Se Stockholms Stad och Fahlu Bergslag. d:o af 26 §, angående ordningen för RiksStåndens uppträdande å Rikssalen vid 4 45 i 45 i 45 Riksdagens öppnande Svar på återremiss Se Grundlags fr å g o r. om ett tillägg uti 41 §, angående Landshöfdingars behörighet, att vara Ledamöter i Stats-U tskott och Stats-Reviy 45 a, V 45 b. V 45 sioner 3 24 1-7 b. V 45 Svar på återremiss . 3 32 G ä. y 45 ,V 45 a. V 45 å. Riksgälds-Contoret, i anledning af 1841 och 184.1 arens revisioner af dess förvaltning, 8e Berättelse* „ angående understöd för Enkeoch PupillGassa n .***.,*.. om priescription för liqviderande af dess äldre skulder. Se Prrescriptioustid* „ om Bevillningsmedieos och öfrige Statsmedels ingående till* Se Bevillnings medel. Fulimägtiges Berättelse, angående* Se Berättelse. * angående Riksdagskostnadernes utbetalning derifrån. Se Riksdagskostnaderne* , om dess förvaltning sedan början af sist förllutne Riksdag , angående ny lokal till, eller tili Riks-Ar chiv ^ * * * Svar på återremiss **,*♦% I anledning af skiljaktiga beslut . om det för dess årliga utgifter erforderliga belopp ,..,.* , med förslag till reglementariska stadganden angående dess inkomster och tillgångar samt deras uppbördsoch redovisningssätt „ med förslag till reglementariska stadgan* den, angående de under innevarande Riksdag beviljade tillfälliga Stats-Gtgif ter m. m* * .
SIRI (rycker handen till sig). BIRGER. Ja, se der! SIRI. Hur kan jag veta sådant! BIRGER. Seså, jag vill inte plåga er längre. Kom nu och sätt er, så skall jag berätta. – Nej inte der! Här skall ni sitta. Seså. Vänd er hitåt. Såder ja. Hör nu på: Jag var inte mer än tjugu år, när jag träffade Ida, och jag hade inte varit bekant med många fickor. Jag blef betagen i henne med ens. Jag visste inte hvarken om hon var elak eller god, jag visste bara, att hon var den vackraste flicka jag sett. Vi blefvo bekanta först efter förlofningen, och ju närmare vi lärde känna hvarandra, dess mindre blef det qvar af hvad jag trott vara tillgifvenhet. Hon är så kall, så förfärligt kall, och hon kylde också mig. Men jag behöfver någon att hålla mig till, antingen jag är fattig eller rik, antingen jag kan ge presenter eller ej. Ser ni, det fins stora, vuxna karlar, som ha behof af ömhet precis som små barn. Min mor dog när jag var en pys på nio år. Men jag mins henne så väl. Mörka höstqvällar, när det stormade riktigt, då kunde jag ligga med lakanet upp öfver öronen och skrämma upp mig sjelf med att hela huset skulle störta omkull. Och när jag såg upp tyckte jag att väggarne begynte vackla. Hvilken obeskriflig trygghet var det icke då, när mamma kom fram till min säng – tyst och stillsamt, som hon alltid brukade – stoppade täcket omkring mig och kysste mitt hår! Ibland kunde jag narra henne med att låtsa som om jag sof, och så helt plötsligt vända mig och slå armarne om hennes hals. Och som jag skrattade. Då var all rädsla försvunnen... Så väl jag mins det ännu, fast det är så länge, länge sedan! Det var så härligt att känna, hur det fans en som höll af en så öfver allt annat i verlden. Det var den lugnaste lycka, att få trycka sig in emot hennes axel och lita så fast på henne, tycka att hon hade makt till allting och veta, att hon alltid skulle vara den samma, att ingenting kunde hända, som skulle förmå henne att ändra sinne. Men ni gråter! Hvarför gråter ni? SIRI. Jag gråter inte.
Likväl glömde hon icke bort hvad gäddan sagt henne, utan gick in i eken, afklädde sina gamla trasor, smyckade sig i den granna ädelstens-skruden, fäste en gull-krona i sitt gula hår, och var så inom en kort stund förvandlad, ifrån en stackars trasig Ask-unge, till den vänaste prinsessa som någonsin kunde finnas i verlden. Derefter sadlade hon sin gångare, satte sig upp och red till kyrkan, och syntes det när hon kom, alldeles som när sol rinner upp på himmelen öfver en hvit sky. Vid hon nu vandrade gången fram och satte sig emellan drottningen och hennes dotter, for der ett sådant sken öfver hela kyrkan, att det lyste i hvar endaste vrå, och allt folket vände sig i bänkarne och tittade bara efter den främmande ädelstens-jungfrun; men den unge prinsen fick ett sådant sår i sitt hjerta, att han tyckte sig aldrig kunna lefva utan henne. Det var så rätt ingen som lyddes på presten, om inte den elaka styf-modern och hennes dotter; kan tro de skulle på något sätt dölja sin harm, ehuru de gerna önskat prinsessan tusen mil borta. Men de fingo inte länge besinna sig, ty rätt som det var steg Ask-ungen plötsligt upp ur bänken, och hastade ut, redan långt förrän messan var läsen till lykta. Nu kan man tänka att der blef en uppståndelse! Den unge prinsen lopp straxt efter; ty han hade satt sig i sinnet att han ville veta hvem hon var, huru det ock månde aflöpa. Sammaledes ock det andra kyrko-folket; alla sprungo de upp ur sina bänkar, och sjelfve presten med, så att han i brådskan glömde både bok och breviarium. Som den lilla nu skulle ut igenom kyrko-dörren, hade prinsen låtit tjära tröskeln, att hon tappade sin ena guld-sko, och sjelf var han så i hack och häl efter henne, att hon ej tordes vända om för att hemta den. Hon hade så ingen annan råd än att skynda till sin häst, och säga som tillförene: »ljust för mig! mörkt efter mig!» och försvann så i blinken ur allas åsyn. Derefter red hon hasteligen till den stora eken uppå berget.
Det tyckes mig otvifvelaktigt, att det anslag, sorn då gjordes, nemi. 60,000 r.dr, hvaraf 42,ooo till eleinenlar-läroverken och resten till academierna, det synes mig, säger jag, att denna sednare summa, fördelad på alla skolor och gymnasier i Riket, ostridigt är för liten och alldeles otillräcklig för att ersätta för lusten af den stora uppmuntran, som ligger i de dubbla åren, och jag kommer tillbaka till den öfverlygelsen, att om man inginge på något nytt, utan alt var a säker på fördelarna deraf, så skulle man förlora emot den ställning hvaruti man nu befinner sig; ty nu vet man åtminstone, att både kyrkans och läroverkens angelägenheter skötas. Försättes åter ställningen i ett annat skick, så vet man ej så noga hvad man kan vinna derpå i det hela. Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s betänk. N:o i 16 återremitterades. Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk:s den 5 sisth Dec. på bordet Ingda betänk. N:o 117, ang:de föreslagen indragning af vice pi esidents-embetena i Hofrätterna och förändrad benämning of hofrätts-ledamöter, samt om ordningen för upprättande af förslag lill ledamöter i Hofräller och Collegier. Till pröfning företogs Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts den 5 sisth Dec. på bordet lagda betänk. N:o 1 18, ang:de upphörandet af det s. k. Hemförare-båtgillet i Götheborg. Hr Ede nh j elni, Gillis: Som det synes mig att Götheborgs handlande skulle på något sätt vara missbelåtne med det s. k. hemförare-båtgillet, kan jag ej finna hvarföre icke nämnde handlande kunna begagna sig af samma rätt som öfrige K. M:s undersåtare, att med sina besvär directe vända sig till K. M., utan att behöfva i en så ringa sak besvära Ständerna att vara medlare mellan Konungen och de klagande.
Maj:t i blåder gillat, hvad Collegium i förenämnde afseende anfört och hemställt. Utskottet har derjemte i öfvervägande tagit de förhållanden och omständigheter, som 1111 af Motionairen blifvit uppgifne såsom skäl för den yrkade befrielsen ifrån byggnadsoch underhållsskyldigheten, nemi. att Tulliutraderne på Gottland så ansenligt ökats, att de numera utgöra en högst betydlig Statsinkomst ifrån denna Ö; att Tullljenstemännen blifvit hugnade med större löner, samt slutligen att Tullafgifterne å allmogens exporterade varor i senare tider blifvit förhöjde. I sådant afseende får Utskottet, enligt meddelade underrättelser ifrån Kongl. General-Tullstyrelsen, vördsamt upplysa: att, vid Wisby Tullkammare, hafva i Tullintrader, hvaraf provenuen ingått till Stats-Verket, influtit: åren 1780, 1790 och 1800 . 24.254: i3. 11. eli er efter medelberäkning för hvarje af dessa år 8,084: 36. 7^. men, som denna summa ingått i Silfver R:dr, så bör för jemförelsen med efterföljande år, beloppet evalveras uti Bancosedlar efter curs å 136 sk. med en cursförhöjning af 14,822: 3. 3^t Deremot åren 1810, 1820 och i83o i Bancosedlar 48,966: 5. 7., eller efter medelberäkning för hvarje af dessa år 16,322* io|. Hvaraf det således visar sig, att Tullinkomslerne ifrån Gottland under de 3o sistförflutna åren, långt ifrån att hafva ökats utöfver det verkliga belopp, hvartill de uppgått under den föregående tiden, betydligen understiga detsamma. Hvad dernäst angår den uppgiften, att
Om här vore fråga om att afskaffa detta K. bref, så skulle jag genast svara ja dertill, ehuru detta bref är ett af de vackraste bladen i Gustaf lilis krona. Det är nemi. ett af Konungens vackraste prerogativ att kunna säga: Jag gifver nåd, — Jag förlåter; men då förhållandet nu är sådant att en och en half million menniskor är af en åsigt och en och en half million af en motsatt åsigt i fråga om detta K. brefs tillämpning; hvarföre skall man då icke gifva utslag i saken, hvarigenom en sådan splittring menniskor emellan kan afhjelpa;? De laida herrarne, som yttrat att de icke kunna begripa hvarföre detta K. bref skall tillämpas på tryckfrihetsmål, hänvisar jag till Just.ombudsmannen, som tydligen deducerat skälen och orsakerna dertill, och jag här hört sägas att Just.ombudsmannen skall vara en skicklig jurist. Ur Frih. o. Landtm, yttrade, att under discussionen den mening blifvit framställd, att ifrågavar. förslag vore oJämpligt och onyttigt. Gr. Frölich: Dä så väl jag som flere andre ledamöter anhållit alt detta förslag må förklaras hvilande lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, så hoppas jag att Hr Frih. o. Landtnäs framställning blifver i enlighet dermed. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, i anleda, af Gr. Frölichs anförande, finge i R. o. Ad:s minne återkalla den ordning i framställandet af proposlr rör:de Const.Ulsk:s förslag till grundlagsförändringar, hvilken blifvit följd under hela denna riksdag, alt nemi. först framställningen varit, huruvida R. o.
Och när efter några dagars romanfastande ett stadigt paket ankom, skulle man hafva sett moderns och dotterns forskande blickar, medan salig fänriken försigtigt – till besparande af segelgarnet – löste, i stället att skära af, knuten. Ändtligen ligger der herrligheten för öppen – fruntimren kunna knappt andas af bäfvande förtjusning. ”Ha vi fått de böckerna vi begärde, min vän?” hördes gemenligen då fru Emerentia yttra. ”Är Naturmenniskan med, är Arkadien med, är det Bortauktionerade Barnet med?” ”Alltsammans, mor, alltsammans!” Och vidt och bredt från början till slut, ända ned till de imponerande orden ”Tryckt hos Lindh i Örebro,” läste fänriken hela titelbladet. Med blyg röst frågade nu Blenda: ”Är der ingen riddarroman, pappa?” ”Åhjo här ha vi ju Rudolph von Werdenberg.” Nu voro alla belåtna, ty om mamma och pappa helst fröjdade sig åt la Fontaines ömsom humoristiska och idylliska familjmålningar, klappade dock aldrig Blendas hjerta så hårdt som då fadern med sin uttrycksfulla röst läste de vackra riddarböckerna, der tornerspel, mystiska hjeltar med slutna hjelmar och borgfröknar, sömmande i guld och silke, hvimlade om hvarandra med bakgrund af vindbryggor, götiska torn, hemliga domstolar och framför allt dessa tjusande varelser, som nämdes kringvandrande trubadurer, under hvilkas skepnad så ofta en förklädd älskare, stundom en älskarinna, dolde sig. Men vare sig nu att böckerna handlade om familjeller riddarlifvet, kände sig dock den lilla slägten så fängslad – fruntimren vid sina sakta surrande spinnrockshjul, som tycktes gå af sig sjelfva, fänriken vid pipan och sitt föreläsarekall – att eftermiddagen och aftonen flögo bort som en vindfläkt; och om ofvanpå all denna själsnjutning man icke hade annat än kornmjölsgröt för kroppen, så betydde det visst ingenting, ty, sade husmodern, sedan hon likväl först ur skafferiet uppsökt en bit kallt kött åt far:
Under förutsättning häraf och med åheropande af hvad sålunda är upplyst, får jag angående denna sak, i följd af KonstitutionsUtskottets föreskriil, anmärka: l:o emot Herr Presidenten Skogman, att han genom sin, under den tid han var Statssekreterare, tecknade kontrasignation å Kongl. Majrts ofvanomförmälda nådiga skrifvelse den 7 November 1826, ej mindre gjort sig skyldig till förbiseende af 76 §. Regeringsformen, helst Herr Presidenten, medelst sin underskrift å Kongl. Majrts herörde beslut, måste, oaktadt beslutet icke blifvit i StatsRådet fattadt, anses hafva detsamma i egenskap af Statssekreterare kontrasignerat, enär ett motsatt förhållande icke blifvit uttryckligen utsatt, icke ens antydt, än ock, vid det förhållande, att icke något Protokoll i målet blifvit fördt, brutit emot 38 §. i nyssåberopade Grundlag, som förklarar Föredraganden ansvarig derför, att de af honom kontrasignerade, från Konungen utfärdade, befallningar instämma med deröfver förda Protokoll; 2:o emot H. E. Herr StatsMinistern för Utrikes ärendena Friherre Stjerneld, att, ehuru H. E. Herr Grefve af Wetterstedt, genom förnyelsen den 12 Juli 1836 af de å Barthelemyfondens vägnar utgifna förskrifningar, icke tillika uttryckligen förnyat Kabinettskassans borgensförbindelser för skulden, hvaraf följer, att de sistnämnda år 1839, såsom varande öfveråriga, till sin kraft och verkan upphört, 11. E. Herr Friherre Stjerneld likväl, medelst sin den 10 April sistberörde år tecknade ytterligare förnyelse af Kabinettskassans ifrågavarande löftesförbindelser, ånyo belastat kassan med en borgen, som redan var förfallen, och såmedelst bidragit till en öfverträdelse af 76 §.
Hvad beträffar rättigheten att afsäga sig sina medborgares förtroende, hvilken icke är för en landstingsman medgifven, får jag uttrycka den förhoppning, att valmännen icke skola med sitt val falla på den, som skulle rygga tillbaka för en ringa upoffring, och att hvar och en skall anse ett sådant förtroende alltför dyrbart och hedrande, för att man skulle önska frånträda detsamma. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till g:n oförändrad och dels bifall dertill med den förändring, att ett dagtraktamente af Fyra Rdr Rmt skulle tillerkännas landstingsmännen vid ordinarie sammanträdenframställde H. Exc. propos. på bifall till §:n utan förändring och, då dervid svarades många ja jemte åtskilliga nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Liljencrants begärde votering. Uplästes och godkändes följande voter.-propos.-. »Den sorn bifaller § 24 uti komiLerades förslag till förordning om landsting, röstar la; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller S. o. Ad. ifråg:de g med den förändring, att ett dagtraktamente af Fyra Rdr Rmt skall tillerkännas landstingsmannen vid ordinäre sammanträden.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda; Ja — 18. Nej — 8. S 25- Tillkännagafs vara antagen af Prest,eSt.t, Gr. Mörner: Jag kan icke rätt inse skälet, hvarföre K. Mtts rätt att utse Ordf. i landstinget skall vara mera begränsad än K. M:ts rätt att nämna Talmän för Borgareoch BondeStm, hvilka icke behöfva tagas bland de valda ledamöterna. Jag anhåller derföre att i §:n måtte göras den förändring, att K, M:t må ega rätt utse Ordf., utan att det bestämmes att han skall tagas bland landstingsmännen. Gr. Lagerbjelke: Jag instämmer i detta afs:de h o. h. med Gr. Mörner.
Ständer framhärda rc. Uppläst hos Ridd. och Adeln den z Julik. Prest - Ständet den z Borgare-Ständet d. z Bonde-Ståndet d. z , wördsamt Memoria!! 4-!ppä ankomne Remisier ifrän de Respective Stånden till Riksens Ständers Statsoch Banro-Uk ffott, 976 .' Den z Julik. skott, akt sig utlaka , huru med styrelsen af Vancooch Riksgälds-Werken bär förhällas, enar Riksdag inträffar a annat ställe än i Hufwudstaden? hafwa Deputerade ifrån hwardera Utffottet till gemensam öfwerläggning sammanträdt, och med afseende a alla derwid förekomne Considerationer, till hwardera Utskottets närmare ompröfning hemställt: Att r:o När Riksdagar komma att hallas pä annat ställe än i Stockholm, saint Fullmägtige L egenskap af Riksdagsmän wistas a Rikkdags-orten, till fulltaligt antal, äfwen för afgörande afwigtigare mål, Styrelsen dä anses wara pa Rikvdagsorten; Och twartom när samma antal qwarblifwer i Stockholm. -:o Att derest fulltaligt antal af Fullmägtige icke befinnes pä näaotdcra stället, Styrelsen dä kommer att wara i Stockholm, samt till antaletv fyllande Suppleanter att wäljas, wid den tid, och pä satt hwardera Ständer härom förordnar. Uti denna af Deputerade samfällt gjorde hemställan , finner Banco-Ulskottet, hwad Banco-Styrelsen angar, all anledning att instämma. Orebr» den 2Z Junli i8i2. ^Lcolr Oe la Oa rclie. Ib. eickman, 6ust. I). äVilcke. L. Okman. ' Helsingius. Utdrag af prstoeollet, hället bos Rikstns högloft. Ständers Banco - Utskott wid Urtima Riksdagen t Örebro den z Iukii I8l2.
De anmärkn:r jag då gjorde åsyftade ingalunda hvad Hr Brinck afser, att sätta ett annat förslag i st. f. det, som Coust.Utsk. godkänt, ulan de angingo blott jemkningar deraf. Hr Cederschiöld: Då detta är en principfråga, som torde vara vigtig att få afgjord, tager jag mig friheten hänvisa till 57 § Riksd.Ordn. som uttryckligen lemnar hvarje ledamot i Utsk. rättighet att få med reservation beledsaga derifrån utg:de utlåtm. Förenämnde § innehåller nemi.: ”Vill ledamot, som ej i Ståndets fattade beslut instämt, sin särskilda tanke hos de öfriga Stånden anmäla, slånde det honom fritt, genom särskildt mern. eller dictameu till prol., hvilket må MedStånden tillställas, enär han de för kommunikationen och prot. nödige exemplaren till Sekret, aflemnar. Lag samma vare, dä någon remiss gär från Riksstånd till Utsk., eller utlät, från Utsk. till RiksStånd ;n grundlagens föreskrift i det fallet är klar och oförtydbar; och då det är en rättighet att till prot. dictera en från Utsk:s mening skiljaktig tanka, della dictamen skall innehålla hvaruti skiljaktigheten består, lärer väl ingen, utan att kränka grundlagens tydliga bokstaf, kunna bestrida en Utsk:s ledamot rättighet alt få sin särskilda mening Ständcrne meddelad. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Jag ber, att endast för historikens skull, få tillägga, att icke blott vid 1S44 års riksdag tillgick som Frih. Haab omförmält, utan äfven vid 1S40 och 1S34 årens riksdagar. Vid den förstnämnde framställde Const.- Ulsk. ett förslag, ungefär i samma riktning som det förevar:de; R. o. Ad. förklarade då såsom sin gemensamma tanke, att sjelfskrifvenheten skulle uphöra, åsyftande derjemte en klass-fördelning. Frih.