Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ali FullmägLiges handlingssätt icke vid hågötdera af dessa befordringstillfällea varit i strid med Reglementet, utan tvärtom, dermed fullkomligen öfverensstämmande, torde, genom det nu anförda, finnas nogsamt ådagalagdt; och detta förhållande är af Herrar Revisorerne sjelfve erkändt och medgifvet. De Ledamöter som vid hvartdera tillfället utgjort Pluraliteten, hafva intill närvarande Lid icke i ringaste mohn fått anledning befara, att deras åsigt skulle hafva varit oriktig eller förhastad; och genom de af Herrar Revisorer meddelade Opinionsyttringar, äfven med förutsättning, att desse grundat sig på en närmare och säkrare kännedom om de läflandes relativa skicklighet och passande egenskaper för hvardera tjensten än den BancoStyrelsens egne medlemmar varit i tillfälle att sig förskaffa, kan ingen af dem betagas det medvetande att hafva efter öfvertygelse och hästa förstånd iakttagit, ej mindre Banco-Verkets fördelj än de i det gällande Reglementet med tydliga ord antydda 7?å'^-grunder för Sökandes inbördes anspråk, till de slag af tjenstebefattningar, som här voro i fr Aga.
Majit, efter inhemtande, att en stor del af de stadgar, som i städerna, utom Stockholm, uti ekonomioch polismål tillämpades, blifvit utfärdade af städernas Magistrater, och att dervid ej sällan gränserna för dessas rättigheter öfverskridits, i synnerhet så lill vida, som vitén och andra ausvarspålöljder, deribland till och med kroppsstraff, blifvit i strid såväl emot antagna lagsliftningsgrunder, som emot gällande lag och författningar bestämda, genom nådigt Cirkulär den 26 September 1840 Ecep edit i o n sU Is ko lie Is Förslag till anderd. Skrifvelse, iV.-o 32. 35 anbefallt Sine Befallningshafvande i samtliga länen att från vederbörande Magistrater eller i desses ställe varande stads-styrelser infordra underdåniga förslag till de ordningssladgar, som kunde anses behöfliga att, i stället för de af nämnda myndigheter utfärdade, af Kongl. Majit fastställas, hvarvid jemväl borde föreslås sådana jemkningar i de af Kongl. Majit rörande städernas ekonomioch polismål meddelade reglementariska stadganden, som, i anseende till förändrade förhållanden, kunde finnas af behofvet påkallade; så, och efter det åtskilliga sådana förslag, jemte Kongl. Majits Befallningshafvandes deröfver algifna utlåtanden till Kongl. Majit inkommit samt förberedande åtgärder i öfrigt vidtagits, förordnade Kongl. Majit den 19 Oktober 1855 en komité af sakkunnige män att, efter tagen kännedom af alia handlingarne i målet, uti frågan afgifva underdånigt uttlåtande och förslag i det fullständiga omfång nyssberörda nådiga Cirkulär utmärkte. Denna komité blef år 1859 färdig med underdånigt förslag till en “Ordniugs-stadga för rikets städer“; hvarjemte komitéen algaf särskildt underdånigt yttrande angående städernas byggnads-, brand-, och hamn-ordningar.
Om nemligen de 66 millioner, som Nationen årligen bortspelar på Lotteriet, till dess ”dagliga behof användas, inbringa de, ge”nom konsnmtions-afgifter, 5 å 6 millioner ”till Statskassan.” Ehuru i mindre scala måste förhållandet äfven bli detsamma hos oss, och den osäkra inkomst af cirka 60,000 Riksdaler, som Statskassan de senare åren påräknat, är lätt, ja mångfaldigt godtgjord också genom sjelfva Lotteriets afskaffunde, ty i Sverige är icke denna förhatliga inrättning, såsom i Frankrike, till enskilta spekulanter bortarrenderad och inkomsten såmedelst ställd på säker grund. Tvertom är det lika möjiigt, och har, innan denna ohyggliga uppfinnings bortmotionerande kom i fråga, af erfarenheten besannats, att Staten derpå förlorat mer än 60,000 R:dr B:co, och att det omoraliska vågspelet kan lia ändå menligare följder för Statskassan, ådagalade en LotteriDirektör inom Riddarhuset sista Riksdag, i det han, under ett svaromål mot mig om Lotteriets mångfaldiga konstknep, yttrade, att det vore möjligt att Staten derpå årligen kunde förlora en million R:dr, i synnerhet om LotteriDirektionen icke finge, hvad jag bestridde, godtyckligt förbjuda vissa numror. Oberäknad t obehörigheten af ett hasardspel, som skulle kunna och således lätt kan, bringa Stats - Den a5 November. kassan i millioner Riksd:s förlust, i stället för den osäkra inkomsten af 60,000 R:dr, så upplyste IÖ2Ö års Statsutskott, att Lotteriets tillgångar uppgå till minst 217,000 R:dr, utom brudgåfvo-fonden 16,435 R:dr och hus och byggnader till ett icke ringa värde; hvadan det till och med i Slatsekonomiskt afseende vore en verklig fördel att, ju förr, dess bättre, afskaffa nämde inrättning.
Fångvårds-styrelsen åt ifrågavarande detalj synes hafva egnat ali den omsorg, som varit möjlig med hänsigt till den obestridligen knappa aflöning, hviken fängelsernas predikanter i allmänhet bestås, hafva dock Eevisorerne trott sig böra uttala den önskan, att Styrelsen måtte med oförminskadt nit fullfölja denna bana och fortfarande söka bereda fångarne all den religiösa och sedliga omvårdnad, som omständigheterna kunna medgifva. Af den afdelning, i de underdåniga berättelserna, hvilken redogör för disciplinen inom fängelserna och Krono-arbets-korpsen, hafva Revisorerne, bland annat, inhemtat, att antalet af rymningar och de vid revisions-årens slut icke ertappade rymmare utgjort: „ . • Vid årets slut ej jmnmgar. ertappade rymmare. Vid fästningssamt allmänna straffoch arbets-fängelser, för mankön år 1852: ._ 19. 10. » » » 1853: 24. 10. » qvinkön » 1852: . 6. — » » » 1853: 3. 1. » Krono-arbets-korpsen år 1852: 24. 10. » » » 1853: 21. ■ 6. eller af rymningar 49 år 1852 och 48 år 1853, samt af de vid årets slut ej ertappade rymmarne 20 det förra och 17 det sednare året; och hafva af rymningar ej mindre än 13 år 1852 och 11 år 1853 skett från allmänna straffoch arbets-fängelset på Långholmen. Bland andra förseelsér, för hvilka extra judiciella bestraffningar blifvit ådömda, uppgifves fyllerioch bränvins-smuggling till följande antal: år 1852. år 1853. vid fästningssamt allmänna straff-och arbets-fängelser för mankön 109. 155. » qvinkön 1. 5. » Krono-arbets-korpsen 157. 142. - 156 af hvilka förseelser ensamt vid fängelset på Långholmen 49 inträffat det förra och 97 det sednare året.
"efter tvänne års tjenstgöring”; införes: ”efter de tvänne sistföiflutne årens tjenstgöring”. 18 och ig §§:ne. äro, den förre af alla Stånden och den senare af 3:ne Stånd, godkände. 20 §. i momentel är likaledes af 3:ne Stånd antaget. 1 afseende på 2 momentet, deL Preste-Slundet ansett bora alldeles utgå, har Bonde-Ståndet beslutat, att den Kronofogde tillkommande exe~ cutions-rätten skulle utsträckas till Länsman, men, då intet annat Stånd biträdt detta tillägg, lärer detsamma förfalla. I öfrigt är Utskottens förslag enstämmigt godkändt af Borgareoch Bonde-Slånden samt af Ridderskapel och Adeln, med ett tillagdt vilkor, att restlängd å medel, för hvilkas uttagande Kronofogdes handräckning söjkes, skall vara uppläst och godkändt å Sockueslämma. Utskotten få i anledning häraf inbjuda Borgareoch Bonde-Slånden att ti lika antaga detta vilkor, i hvilket fall §:n erhåller följande förändrade lydelse: ”För uttagande af oguldet tillskott, hvarom i föreskrifven ordning är iSockoeslämma beslutadt, samt restlängd i Sockne stämma uppläst och erkänd, skall genast, på Nämndens an mälan, lemnäs handräckning af Kronofogden i orten samt städernes executorer, såvida icke den skattskyldige kan visa qvitto å redan erlagd betalning. Förebäres annat jäf, må talan derom anställas, utan att medlens uttagande deraf uppehålles. ” Skulle denna inbjudning icke antagas, hemställes till Ridderskapet och Adeln att afstå Irån det omförmäldte vilkoret, då stadgandet blifver sådant det i Utskottens förslag lyder; men om dertill icke eller lemnäs bifall, lärer stadgandet i 2 momentet, helt och hållet förfalla.
(Rgs. Afd.) Sedan Rikets Ständer under sistförlidna Riksdag, genom bifallandet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om nedsättning i provinsen Jemtlands rotering, medgifvit, att, då den derstädes indelade nummerstyrka komme att minskas till 925 rotar, deraf 400 skulle underhålla en särskild kavalleri-trupp, bestående af 200 nummer eller tvänne sqvadroner och motsvarande den inom denna provins redan befintliga Hästjägare-korps, samt. de återstående, på fyra kompanier för - Stats-ljlsknltels Ullålande, N:o fOG. 5 delade, 525 rotar utgöra en Fotjägare-korps, skulle de, genom det dåvarande Fältjägare-regementets reduktion, uppkommande besparingar ä dess aflöningsanslag, i den män de blefve disponibla, få fritt och obehindradt af Kongl. Maj:t användas, dels till beredande af framtida kontant aflöning åt furirer, gevärshandtverkare och spel i nummer vid den nya Fotjägare-korpsen, dels ock för ordnande af Försvars-verket inom nämnda provins, med särskildt afseende pä bchofvet af eget befäl åt Wester-Norrlands läns talrika beväringsmanskap; sä har Kongl. Maj:t, medelst Nådig Skrifvelse af den 11 nästlidne Juli (införd under N:o 91 i l:sta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoller) gifvit Rikets nu församlade Ständer tillkänna, att Kongl. Maj:t, under den 21 April 1852, låtit för Jemtlands Fältjägareoch Hästjägare-korpser utfärda nya Intcrimsaflönings-stater, slutande sig för den förra korpsen å R:dr 19,152: 4. — samt för den sednare ä » 10,459: 30. 9. och således å tillsammans R:dr 29,605: 34. 9.; varande dessa stater så uppgjorda, att desamma, så vidt lokala förhållanden med gifvit eller andra omständigheter icke föranledt jemkning, både till personal och allönings-förmäner öfverensstämde med de stater, som för andra jemförliga korpser äro gällande; hvarjemte härvid äfven afsetts att för framtiden bereda tillgäng till allönande af det befäl, sorn fortfarande borde finnas för ofvannämnde läns beväringsmanskaps vapenöfningar, hvartill den inskränkta befäls-personalen vid den nya Fältjägare-korpsen framdeles ej kunde påräknas, emedan densamma väl behöfdes för Jemtlands läns ej heller fåtaliga beväring; och hade, enär lönetillgångarne för Fältjägare-regementet och Hästjägare-korpsen tillsammans utgjorde 38,876 R:dr 19 sk. 9 rst., således ett öfverskott af 9,270 R:dr 33 sk. uppkommit, för att till detta särskilda aflöningsbehof kunna begagnas.
Men du gifver nogsamt tillkänna, att du af din fader ärft natur och sinne, och varnar oss för det vi, i lika motto, skole förvänta af dig. Derföre må du vara beredd att svara för rätta med de andre finnarne, med hvilka du dig förbundit hafver, och stå din egen fara." Vakten slöt sig kring Johan Fleming och han nedfördes åter i sitt fängelse. Hertigen stod en stund qvar på samma plats, men började sedan gå fram och åter i det han sade: "Hade icke den förrädarn nära narrat mig med sitt fagra anlete och blida min, att gifva honom fri. Herren förlåte mig, att jag så ernade lemna mina och riksens fiender qvar, för att stämpla ondt och föra oskyldiga menniskor i olycka, genom sina illfundigheter. Herren känner mig och vet, att jag icke eftersträfvat regementet, utan fast mer gjort allt hvad i min förmåga stått, för att bibehålla det åt min broders son, konungen i Polen; men ätt han, mot all ed och försäkran, som en menedare och förrädare, sitt eget fädernesland med krigsfolk öfverfaller, och vill med papisteri och svek oss alla i olyckan föra, och sätter till befallningsmän sådane, som den blodhunden Klas Fleming och dylika. Nej, visserligen måste de ogerningsmännen alla förgöras. Så länge adeln är för mäktig i landet, äger kronan ingen makt." De sista orden uttalades halfhögt, men om för resten detta tal var ernadt att höras af vår Herre, eller af den tjenare, som stod vid dörren, eller af hertigens eget samvete, är ej lätt att afgöra. Kanske det var ernadt litet åt dem hvarje. Den utnämnda domstolen hade sin session på rådhuset i Åbo. Joachim Scheel, Bjelkar, Lejonhufvud, Brahe och flere andra, sutto kring bordet. Fångarne fördes nu öfver torget, mellan led af soldater, under ljud af trummor och pipor, opp till rådstugan. Anklagelsen upplästes. Nio punkter, alla rigtade mot Arvid Eriksson Stålarm. Han hade fört afvig sköld emot fäderneslandet, hade stått Hans Furstliga nåde efter lifvet, och så vidare. De andres brott omtalades icke. Nu framsteg
Anckarsvärds erinran mot nödväni digheten alt hos Kongl. Maj:t i underdånig, het begära en Kungörelses utfärdande om hvad vid kruts forslande genom landet iakttagas bör, vördsamt skolat upplysa, att, då dea senast i detta ämne utgifna författning, eller Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-Collegii tryckta Circulaire-Bref af den 17 September 1804» blott handlar om sådana transporter, som för Kronans räkning verkställas, hvaremot föreskrift ännu saknas, huru, till skyddande 24 Statssamt Allrn.Besv.o Oee.-Ltsk. Ltl.Niö45. af menniskolif och egendom, vid krufs transporterande för enskilde Bolags och personers behof, förfaras skall, Utskotten, med inseende af ange ägenheten deraf, att de strängaste försigtighetsmått vid denna farliga vajas handterande vid alla tillfällen varda iakttagne, ansett sig icke sakna skäl till deras 1 ämnet gjorda hemställan, hvadan Utskotten ock densamma härigenom få förnya, Då Utskotten, till stöd för sitt afstyrkande af Vestra Bergslagens äskade kruttill verkningsrätt, bland annat åberopat Kongl, Brefvet den 10 April 1810, sorn uttryckligen afslår en lika beskaffad af Österoch Vester-Norbergs Bergslag framställd samt i administrativ väg då upptagen och behandlad anhållan, ansågo Utskotten sig, till förekommande af en öfverflödig vidlyftighet, så mycket hellre kunna undvika att in extenso intaga de flere och omständligt utvecklade motiv, hvilka i högstberörde Nådiga Bref innefattas, som Motionairens framställning om erhållandet af ilrågavarande tillverkningsrätt, var villkorligt yttrad, elter så vida Vester* Bergslagen ej skulle, vid tillfällen af dess krutbehofs fortskaffande emellan Krutbruket och Grufvorne, kunna förhjelpas till enahanda lindring i betalningen med nya Köp» parbergs, Wermlands och flere andra Bergslager, samt Utskotten, i det föregående af dess Utlåtande, redan tillstyrkt, att all tran*. Stattsamt Allm.
Mii j:ts uppmärksamhet å otili i äcU 1 ighelen af dessa bildningsoch sju kvärdsanstalter både för de unga läknrnes fullkomligare undervisning genom en vidsträcktare klinik och för länets samt akademiens behof af läkarevård för deras sjuka? dervid direktionen anmält, att, lill undanrödjande af de beklagliga olägenheter, som sak nåd t utrymme å dessa sjuk vårds-inrättningar nu medför, direktionen vore betänkt all enligt upprättad ritning låta påbygga gamla lazaretts!)uset i Lund och loise detsamma med Ivaline flyglar; all lill detta byggnadsföretag, jemlikt kostnadsförslag, erfordrades en summa af 62,125 R:dr, oberäknad den för inventarier, i Ibljd af sjukvårdsanslalternas utvidgande, behöflig» summa af 14,776, eller tillsammans 76,901 R:dr; men alt då direktionen, sorn genom sorgfällig hushållning under föregående åren samlat ett kapital, stort 63,344 R:dr 21 sk. 4 i:sl. b:ko, häraf, i anseende till de \ id Åtskilliga donationer fästade vilkor, icke egde alt fritt använda mera än 10,376 R:dr 36 sk. 2 r:st., direktionen funné sig föranlåten i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t ville bereda institutum clinicum och länslazarettet i Lund ett amorleringslån af sjutiofein tusen Riksdaler banko, alt pitalet erlägga ränta lill tre för hundra om året, och att med högst två för hundra årligen kapitalbeloppet återgälda. Kongl. Maj:t, som anser förenämnde ifi Agaslällda lånebidrag behöfliga, öfv erlem nar lill Rikets Ständer, huruvida, på sätt Kongl.
I ena fallet är det egendorasherrarne, som böra juridiskt åläggas att draga försorg örn sina fattfge, och i andra fallet församlingarne, som böra solidariskt ansvara för de fattigas vård, hvilka icke tillhöra någon viss person. Om nu det gamla stadgandet stöde qvar, att det skulle fordras samtlige röslegandes bifall för införandet af en rote-indelning, så är det ju tydligt, att den som har 176 Den 30 Augusti. mångå stattorpare äfven skulle genom att säga nej kunna undandraga sig tvånget ali underhålla dem, sedan de blifvit fattige. Det af Hr Gripenstedt framställda förslag att plurima vota inom roten skulle gälla, tjenar tilt ingenting, utan skulle genast kunna eluderas; ty då jag ensam eger hela församlingen, sä har jag ju i och med detsamma sjelf plurima vota, och då är det naturligt att en person, som åsamkat en församling en mängd fattiga, äfven skall kunna undandraga sig att, som sig bör, underhålla dem. Om åter Utsk:ns förslag antages, så är det lika naturligt, att om det t. ex. finnes ett hemman, der på | finnes förmöget och godt folk, men den sista | är fördelad i små backstugor etc., i hvilka bo en mängd personer, sorn sedermera falla fattigvården till last, då är det, säger jag, naturligt att, enär dessa personer icke uteslutande arbetat hos någon viss jordegare utan hos församlingen i sin helhet, alt dessa personer böra underhållas af församlingen i sin helhet. Skulle nu Ctsktns förslag antagas, skulle det vara ytterst lätt att på de återstående |:delarne hvälfva hela faltigundefliållet af en hop uslingar, till hvilkas elände de alldeles icke äro skulden. Hemmanen här i landet äro i allmänhet icke af beskaffenhet att tåla en sådan extra pålaga utan ali sjelfva förr eller sednare falla under fattigvården. Jag tror fördenskull att det vore ytterst farligt alt antaga ifrågavar:de förslag och icke heller önskar jag att det nu gällande stadgandet skall oförändradt qvarstå, utan jag förenar mig med Frih. Alströmer, och a'nhåller om bifall (ill hans förslag.
I betraktande af hvad om Under-löjtnanten Forshalls sjukdomstillstånd sålunda förekommit samt af läkare blifvit intygadt, har Kongl. Maj:t, med anledning af Rikets Ständers vid 1854 års Riksdag, uti underdånig skrifvelse den 1 December samma år, ailä tua svar ä Kongl. Majits nådiga framställning om obotlig ansedd sinnessvag, lam eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie beställning i Rikets tjenst, velat härmed föreslå Rikets Ständer, att Under-löjtnanten Forshall må med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller nådigt afsked ur krigstjensten, fä på Allmänna Indragnings-staten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, hvilken, med afseende å det belopp, hvartill den behållna delen af lönen för ForshselUunder de sednast förflutna fem åren i medeltal uppgått, skäligen torde kunna bestämmas till Fyra Hundra Riksdaler Riksmynt. De till målet hörande handlingar skola blifva vederbörande Utskott tillhandahållna, och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. C A R L J. M, Björnstjerna. Utdrag af Protokollet öfver Land/försvars-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rädet å Stockholms Slott den 21 Oktober 1859. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern Friherre Be Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Statsråden: Wallensteen, Gripenstedt, Ahnqvist, Eknemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Departements-chefen, Statsrådet Björnstjerna, uppläste till justering följande, på Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse, No 34. ifrågavarande fyr blefve serdeles tjenlig, enär den skulle gifva en högst nyttig ledning för alla seglare, hvilka kommande från norra orten och sökande Oregrundsgrepen, genom storm och strömsättning, under mörker eller mist, råkat så långt vestvart, att Örskärs fyr ej syntes, eller ostvart så, att fyren å Eggegrund vore utom synvidden, hvilket inträffade midt för Björnklippan; samt att, om en fyr der hlefve anlagd, hvars lysningskrets utsträcktes till 2:ne tyska mil, den äfven skulle utgöra en god ledning för fartyg som komme norr ifrån och ämnade segla öster om Gräsön, då en s. k. krysspejling å Örskärs och Björns fyrar lemnade en vinkel, hvarigenom verkliga nordliga afståndet från den förra fyren kunde bestämmas och kursen sättas så, alt de manga och högst farliga klippor, hvaraf Gräsöns hela östra sida vore omgifven, med mera säkerhet undvikes; varande, till vederläggande af det inkast, som möjligen kunde göras mot ifrågavarande fyr, alt den lätteligen komme att förvexlas med den på Eggegrund, anfördt, alt, om sistnämnde fyr loges för den å Björn, skulle alltid kursen sättas sydostlig, för att leda midt emellan Björn och Örskäret, då, efter någon segling, fyren å Björn snart blefve synlig och misstaget förklaradt. Skulle åter fyren å Björn af norr ifrån kommande fartyg antagas vara den å Eggegrund, så måste äfven i detta fall, kursen sättas sydostlig, för att med säkerhet passera Björn, i hvilken händelse innan kort Örskärets roterande fyr blefve synlig och fartygets läge bestämdt. För dem, hvilka komma öster eller söder ifrån, kunde en forvexling ej gerna ega rum, helst Örskärets fyr ej lemnades ur sigte, förr än fyren å Björn vore synlig; och borde dessutom ett sådaut misstag ej kunna komma i fråga, så vida Björnfyrens lyskrets blefve 2:ne tyska mil.
Samhället må förordna 5 men för att återgifva åt Kyrkans Lärare en rättighet eller rättare en pligt, som tillhört deras Ämbete* den att, om möjligt, återskänka åt en olycklig Moder dess Maka, åt det oskyldiga barnet dess Föräldrar, och åt de förvillade, bättringens, försoningens och hoppets lugn, åtminstone för att befria LärpÅmbetet från det ovärdiga, det för Christia Lärare förnedrande, att i Kyrkans an* tekningar förvara ett Slägte hvars ursprung ^ch sjägtledningar äro en hemlighet för den& LagUtskottets B et linh anden. 317 sjelfve, för deras Lärare och ej sällan för deras egna Föraldrar. Med Herrar Doctorerne Palm och Hedren har Herr Doctor Lundblad till alla delar sig förenat. LagUiskottet får till svar å desse an* märkningar anföra, att Utskottat icke underlåtit öfverväga de skål, som en dess Ledamot Herr Ribbing, framstält f ir sitt bemödande af ifrågavarande ämne; men Utskottet, hvars åsigter varit rakt motsat* ta dem hemälde Ledamot yttrat, har trott, det Betänkandet endast borde innehålla jemte en öfversigt af ämnet, deskål, hvar* på Utskottets öfvertygelse och tillstyrkande grundade sig, och såmedelst innefatta en iudirect vederläggning af det motsatta omdömet, utan att göra denna vederlägg* ning till hufvudföremål lör ett Utlåtande, sorn det ålegat Utskottet att afgilva öfver de till dess handläggning remitterade Motionerne. Utskottet har ej heller försummat, att inhemta kännedom af det yttrande Herr Doctor Hedren vid förra Riksdagen i denna fråga afgifvit; men deremot tillstår Ut* skottet gerna, att det bland mördade oäkta barn ej räknat dem, hvilka genom Vanskötsel bortgått. Om ock det må kunna för säkert antagas, att
Alt åtskilliga Blekingska socknar hafva endast 5 mil Lill Cal o o inar, men deremot 20 och derutöfver lill Stifts-staden Lund; ett förhållande, sorn måste försvåra undervisningen i Blekinge, enär dels åt densamma icke möjligen kan egnas lika sorgfällig tillsyn, som derest afslåndet från Stifts-staden vore mindre, och dels många ynglingar i nämnde Provins hafva nog lång väg alt färdas, för att kunna utan stor kostnad begagna sig af Lunds Elemenlar-läroverk. 2:0 Alt antalet af Lärjungar i Lunds Cathedral-Skola är så stort, alt den ej kan emottaga flere; hvaremot antalet af Gymnasister i Calmar är särdeles inskränkt; samt 3:o Alt den föräldra-önskan ofta uttalat sig, alt, då i hela Lunds Slift icke finnes något Gymnasium, det i Calmar målte slå grannprovinsens studerande ynglingar öppet, men att, oagladt håde oförvägrad och erbjuden tillgänglighet dertill, har verkställigheten dock mött ett stolt hinder i den rådande betänkligheten, alt, ulan indigenals-rätt förlägga ortens ungdoms hildning lill ett fremmande Stifts Läroverk. På grund af ofvanstående skäl, och då härtill kominer, alt den föreslagne utvidgningen af Calmar Stift icke lärer leda lill någon minskning i de löne-föi möner, sotn innehafvare!! af Biskopsstolen i Lund 4iro tillslagne, har ULskottet ansett sig hösa tillstyrka, alt Rikets Ständer ville till Kongl Maj:t frambära underdånig hemställan, alt, sedan Stifls-styrelsen i Lund fått tillfälle att i ämnet afgifva underdånig föi klaring, Kongl. Majit läcktes i Nåder pröfva och afgöra, om icke Calmar Stift må, genom förening med Blekinge Län, varda utvidgadt. Stockholm den 2 Juli 1840. Reservat io n: af Riksdagsmannen Ola Jeppsson från Blekinge Län, som förklarat sig icke kunna instämma i Utskottets förslag, då en stor del af Blekinge Län skulle, genom deri förändrade Slifls-indelningen, tillskyndas en klin - st lim.