Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Srandet till aila delar gistadr. Men hwad angick Utskottets tillika gjorda hem, ställan, huruwida Riksens Ständer kunna sinna kjen, ligt alt hos Kongl. Mai:t anmäla den underdåniga önskan, der Kongl. Maj:t wid tilldckande af arfwoden utaf ofwanberörde beskaffenhet framför andra täckes l Na, dig akanka hofwa sadana Embetsman, hwilkas sivaga könings wilker sätta dem mi wcrkeligt behof of slike understöd, ansgg Pr?ste»Smndel för sin del dek icks wara Niksens-Scänder tillsiandigk, att Uti frågor stin endast af Konungens Nådiga walbchag bero, Kongl, M i:t med stikå underdäniga hemställande» beswära hwilket härigenom skulle de öfrige Respec>iwe Sländen samt Stats Utjkollel wördsaml cch -vänligen meddelas k!x protocoiio P E. ^Imc^vist. S. D. Uti Protocolls s Utdrag af den itsta dennes lämnar Högloft. Ridderskapct och Adeln detta Stand del af dest, i anledning af Riksens Högloft. Ständers allmänna Veswärö.och Oeconomi^-Utskotts un. 52 Den Z Januarii. under ben 24 näsiledne October asgifne yttrande öfwex atjliilige Memorial, angående Rikets Förswars,we>k, saktade beslut, att I hwad Herr Ofwerste, Lieukenan ten och Riddaren koppbs förslag beträffade, la.a all öfwerläggning hwila, men att i afseende pa Herr Doctor käb-wi Memoria!, rörande GothlandS förswar hos Kong!. Majit i underdånighet anmäla, dst mätte aila matt och steg tili Prowinöens säkerhet, som med Innewanarms önjlniugar öfwerensstämma, genom dest Nådiga sörborg bliswa widtagne.
Arrende-medel af Kungsgårdar och andra Kr ono-Lägenheter ; 6.0. Stubbören, 7:0 SilfverTionde, Myntar e-lön och Slag skatt; 8:0 Koppar-ränta och Slagskatt; samt 9:0. Avesta Kopparoch ManufacturTull: gillades, i enlighet med Ståndets den 91 sisth Februarii, i anledning af Betänkandet, N:o 5-1, fattade beslut; 10:0. Tionde och Hammarskatts-Jernet: bifölls; 11:0. Alun-Tionde, 12:0 SvafvelbruksTionde och 13:0 Kalkugns-afgift på Gottland: Utlåtandet härom i Betänkandet, N:o 54, bifölls, i enlighet med Ståndets beslut den 91 sisth Febrtiarii; och då, enligt yttrandet öfver Trettonde Inkomst-titeln, den-; iProf. Utdrag den 21 April 182g, samma upphör, och den härigenom uppkommande minskning för de skattskyldige bör vid deras taxerande till bevillning afses, ansåg Ståndet Bevillnings-Utskottet böra, genom Utdrag af Protocollet, af beslutet erhålla del; 4:0 Mantalspenningame: Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 123, angående denna Inkomsttitel, bifölls; 15:0 Lagmansoch Häradshöfdingeräntan med Tingsgäsmings - penningarne : gillades} 16:0. Gernings-ören: gillades, i enlighet med beslutet den 21 sistlidne Februarii; 17:0. Sterbhus-afgiften : bifölls. 18 .'O. Bötesmedel; 19:0. hulr agne och bespar de MiliticeBoställsoch Lörängsräntor', 20:0. Cavallerie-Regementernes Häst-Vacan. ce Spannmål', 21.o Ständige Role-Vacanceajgiften; 22:0. Tillfiillige Rote-Vacanceafgiften; 20:0. Kneckte-Rote friheis-medel och 54:0.
Direktionen till sådan utsträckning, finge för dessa gaslyktor, som kommo att lysa under den för gaslyktorne i allmänhet bestämda tid, enahanda betalning af 60 R:dr Runt årligen per stycke uppbäras, som för Argandsk lampa utgått eller skulle utgå; hvarjemte den, genom första kontraktet, bolaget medgifna vilkorliga rättighet att, äfven efter de första 30 årens utgång, under ytterligare 30 år begagna sitt gasverk för afsättning åt enskilde förbrukare utsträcktes till 1950 års slut. De för den sålunda beredda utsträckningen af gaslysningen erforderliga arbeten och nödige anordningar verkställdes vederbörligen, så att, sedan åtskilliga andra förbättringar jemväl blifvit efter hand vidtagne, såsom alla halfva gaslågors längs Skeppsbron utbytande mot hela, inrättande af gaslysning i Berzelii park och å återstående delen af Nybrohamnskajen, äfvensom partiela förbättringar i afseende å oljebelysningen verkställde, gatubelysningen den 31 December 1860, då Lyshållnings-Administrationen upphörde och Gatuläggningsoch Lyshållnings-Styrelsen i stället trädde i verksamhet, verkställdes med följande antal lyktor, nemligen 1,840 gaslyktor, deraf 1,548 med hela och 292 med halfva lågor samt 515 oljelyktor, deraf 310 Argandska och 205 små lyktor. I anledning af dessförinnan uppkommen fråga om förstärkande af belysningen å Gustaf Adolfs torg med flere allmänna platser, har Administrationen meddelat sig med Gaslysnings-aktiebolagets
Med anledning af Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 35, hvarigenom blifvit tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Vexel-Controllörs-befattningarne i Stockholm och Götheborg må upphöra, och de derföre utgående arfvoden indragas, har Herr Edenhjelin, G.j inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln, väckt en till Stats-Utskottet remitterad motion, deruti, på det anförde skäl, att nuvarande Vexel-Controllören i Götheborg, genom indragning af det tjenslen åtföljande arfvode, skulle, efter en 24-årig nitisk tjenstgöring, sjuklig och vid en uppnådd högre ålder, blifva i saknad af all utväg till sitt lifsuppehälle, är vordet äskadt, att bemälde Controllör, ifall tjensten komme att upphöra, måtte, för sin återstående lefnad, å Allmänna IndragningsStaten få uppbära de 800 Ridr, han förut såsom arfvode innehaft, äfvensom att, om förhållandet med Vexel-Controllören i Stockholm vore enahanda, jemväl denne måtte samma förmon tillerkännas. Då ifrågavarande befattningar endast varit och äro af tillfällig egenskap, i följd hvaraf den dermed förenade ersättning icke blifvit såsom lön fastställd, utan endast utgått i form af arfvode, kan Utskottet ej finna annat, än att de nuvarande innehafvarne, hvilka, om ett sådant förhållande vid uppdragens emottagande icke saknat kännedom, äfven måste, ifall befattningarne komma att, såsom öfverflödiga, indragas, frånträda de af dem uppburne arfvoden, i följd hvaraf Utskottet hemställer, att motionen må lemnäs utan afseende. Ank. till ExpUUk. den 31 Juli, kl. 2 «. a.
Jag är en vandringsman, och har lång väg att färdas.» Jätten tog till orda: »det kan väl vara sannt som du säger; men det är icke med detta svärdet, såsom med andra svärd; hvem helst man vidrör med dess udd, han blifver genast död; men om man vidrör honom med fästet, qvicknar han till igen.» Vid svennen fick höra detta, kände han en stor lust att ega det kostbara svärdet, och sade, att jättarne väl kunde gifva honom det, så egde de intet vidare att tvista om. Huru han nu lade sina ord, tyckte jättarne att rådet var godt, och de gjorde såsom han hade sagt. Men pojken band det kostliga svärdet vid sidan, drog hundra-mils stöflorna på sina fötter, axlade den underbara kappan, och tyckte att han nu var väl utrustad för sin vidlyftiga resa. En afton, sedan det blifvit mörkt, kom ungersvennen uti en stor ödemark, som aldrig ville taga någon ända. Vid han nu såg sig omkring åt alla sidor, för att finna natt-herberge, blef han varse ett litet ljus som tindrade emellan träden. Svennen gick dit, och fann en mycket liten koja; men uti kojan bodde en gammal, gammal gumma, som tycktes hafva sett lika många mans-åldrar, som andra menniskor se vintrar. Pojken trädde så in, helsade höfviskt, och sporde om han fick låna hus öfver natten. När nu käringen hörde honom tala, sade hon: »hvem är du, som kommer hit och helsar så vackert? Jag har bott här medan tolf eke-skogar vuxit upp, och tolf eke-skogar ruttnat ned; men ännu kom här aldrig någon, som helsade så vänligt.» Svennen genmälte: ’jag är en fattig vandringsman, som söker efter det sköna slottet östan om solen och nordan om jorden. J kunnen väl inte visa mig vägen, kära mor?’ »Nej,» sade gumman, »det kan jag inte. Men jag är rådande öfver djuren på marken, törhända finnes någon ibland dem, som kan hjelpa dig till rätta.» Svennen tackade för detta goda löfte, och så blef han der öfver natten.
Af detta skäl önskar jag alt här i Sverige bränvinsskatten måtte blifva ju min dre, ju bättre, och att man må taga sina skatter hvar helst ifrån man för öfrigt kan, men ej från denna näring. Alskillige talare hafva yttrat sig om Konungens rätt att förbjuda bränvinsbränningen, och påstått att derom ej behöfdes någon föreskrift i författningen. Men just hvad desse talare anfört emot införandet 20 * 308 Den 26 April f. m. af ifrägavar. ord, föranleder mig anse deras qvarstående så mycket nödvändigare och riktigare. Vid den omständigheten, att K. M. i Sitt förslag ej intagit dem, fäster jag mig föga. Det kan mycket väl hända att kontrasignanten af glömska eller förbiseende låtit något sådant undgå sin uppmärksamhet; eller ock är det möjligt, att de, som hylla vissa grundsatser, äro af kärleken till dem sä betagne, att de förbisett grundlagens stadgande i detta fall. Man kan visserligen säga, alt då det i grundlagen är föreskrifvet, all K. M. äger lagstifta i ekonomiska mål, det kunde vara öfverflödigt att upprepa detsamma i författningen; men på de skäl, Frih. Cederström anfört, kan jag ej finna, att det på något sätt skadar, ulan Ivertom gagnar. När dertill kommer alt den nya bränvinsförfaltningens förfäktare anse orden böra uteslutas, anser jag dem så mycket hellre böra stå qvar. Man säger alt denna författning är ett önskningsmål. Jag lemnar dock derhän huruvida hon derföre kan anses, då hon varit handlagd af LagUtsk., sorn har med lagstiftningen alt göra, af Bevilln.Utsk., som har beskattningen, och ej blott af Allm. Besv.-.o. Ekon.- Utsk., som har önskningar alt framföra. Jag tror i alla fall, alt der sådant kan vara tvifvel underkastadt, der bör man akta sig för att göra frågan än tvifvelakligare, genom uteslutning af ett stadgande, som förut stålt i författningen. Man skulle eljest säga: hvarföre häfva dessa ord blifvit uteslutna? Jo derföre! att man afstått från tanken att K. M. äger denna rätt.
Prästen har icke framdragit ett enda acceptabelt skäl för sin mening – det hela är ett exalteradt spegelfäkteri med ord och ändå har det en oförklarlig dragningskraft Det kommer sig väl däraf, att han är så ensam och hans själ så trött och utpinad. Återigen talar prosten, men nu är hans röst förändrad, den har ömma och inträngande tonfall, han ber som om han både om frälsning för sitt eget barn. – Jag besvär er, herr grefve låt icke de sista veckorna af ert lif gå förbi utan att tänka på lifvet efter detta. Gör åtminstone hvad i er förmåga står för att kunna skiljas hädan med något hopp. Struensee ser mörkt på prästen, slår sedan ögonen ner och säger: – Ni måste ha en god fond af godhet, människokärlek, öfvertygelse och ämbetsplikt-trohet för att kunna arbeta så ifrigt för mitt väl och icke bli otålig, fast jag icke kommer er närmare. – Ända till er lefnads sista dag skall jag icke upphöra att förmana och bedja er, och jag hoppas så säkert, att Gud skall välsigna mina bemödanden. Jag är rädd för, herr grefve, att det är de olycksaliga böjelser, som så mycket bidragit till er olycka, det är äregirighet eller rättshafveri, som gör er orättvis mot sanningen. Hur är det möjligt att ni ännu kan älska en böjelse, som störtat er i ett sådant elände. – Ack – säger Struensee och skakar sitt hufvud – det där är redan förbi. Jag är mycket liten i mina egna ögon. Och hur skulle jag också kunna vara äregirig här? Medan han säger detta, skymtar den tanken dunkelt fram att hela samtalets karakter blifvit förändrad – prästen tager nu allt för afgjordt – och kallar det för rättshafveri att tvifla på meningar som aldrig bevisats. – Å – svarar prosten – passionen rasar ännu helt säkert i er själ! Det fattas den blott tillfälle att åter bryta ut som förr! Men mot sanningen kan den dock ännu opponera sig, om ni tillstädjer det. Tag er till vara därför! Den föraktade sanningen hämnar sig! Detta gör ringa intryck.
På grund af dessa förhållanden och vid öfvervägande af hvad Direktionen öfver Arméens pensions-kassa anmält, angående kassans behof af understöd från Statsverket i och för pensioneringens upprätthållande, samt då skäligen icke kunde ifrågasättas, hvarken att de för särskilda pensionsklasserna nu bestämda pensionsbelopp skulle förminskas, helst Kongl. Maj:t, uti Dess Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, framställt den af flere orsaker påkallade nödvändigheten af pensionernas förhöjning, ej heller att, för möjligheten att bibehålla nuvarande pensionsstater, Arméens befäl skulle med ökade afgifter lill pensions-kassan betungas, har Kongl. Maj:t föreslagit Rikets Ständer att, till förmån för Arméens pensionering enligt nu fastställda grunder, bevilja följande anslag eller kreditiv, nemligen: l:o Anslag till fyllande af den i pensions-kassans inkomster för år 1852 utöfver kreditiv-suuiman yppade och redan vid sistförflutna Riksdag anmälda brist 20,234 R:dr 45 sk. 2 rist banko, för så vidt berörde belopp icke betäckes genom de af Rikets Ständer derför påräknade medel, nemligen Arméens pensions-kassa för åren 1852, 1855 och 1854 tillkommande andel i del af Rikets Ständer då jemväl beslutade. förhöjda vederlaget för de till Statsverket indragna rusthålls—afgiftérna; i följd hvaraf, och med antagande att denna pensions-kassans andel, enligt hvad ofvan berördt är utgörande 15,166 R:dr 10 sk. 11 r:st banko, uppå skeende re qvisition från Riksgälds kontoret, utfaller, endast skilnaden emellan ofvan nämnde tvenne summor, eller 5.068 R:dr 34 , sk 3 r:st banko, motsvarande 7,603 R:dr 7 öre Riksmynt, behölde anvisas; ' 2:o.
Utlåtande, angående beviljandet af anslag till fortsättning af reparationen å Linköpings domkyrka. (R. A.) Sedan Domkapitlet i Linköping uti underdånig skrifvelse af den 20 Juni 1859 anmält, att åtskilliga reparationer å Linköpings domkyrka blifvit för en kostnadssumma af 90,630 Ridr R:mt verkställda, dels med lån å 30,000 R:dr samt ett anslag, utan återbetalningsskyldighet, af 37,500 R:dr, dels med kyrkans egna tillgångar, men att för återstående, af behofvet påkallade reparationer erfordrades, enligt uppgjordt kostnadsförslag, ytterligare ett belopp af 100,586 R:dr, till hvars anskaffande kyrkan saknade medel, samt Domkapitlet, på sådan grund, anhållit, att Kongl. Majit måtte hos Rikets Ständer göra nådig proposition derom, att ett anslag till förenämnda belopp, 100,586 R:dr, måtte för reparations-arbetenas fullbordande beviljas att utgå antingen på en gång eller fördeladt på 10 år med en tiondedel under hvartdera; föreslog Kongl. Majit uti nådig Proposition af den 17 November nämnda är, att Rikets Ständer för berörda ändamål måtte för statsreglerings-perioden 1861—1863 bevilja ett årligt anslag af 10,000 R:dr, hvilket anslag jemväl blef af Rikets sednast församlade Ständer anvisadt att från ,Riksgälds-kontoret utgå. Arbetet har sedermera, efter det Kongl. Majit gillat en af öfver-intendents-embetet, på grund af anställd undersökning, uppgjord plan för utförandet af de reparationer, som närmast borde å kyrkan företagas, blifvit i enlighet med samma plan fortsatt; men då, sedan sistberörda anslagsmedel hinna användas, ännu 70,586 R:dr erfordras till fyllande af den summa, som i ofvannämnda kostnadsförslag blifvit för kyrkans iståndsättande beräknad, hafva Kongl.
Vid alla riksdagsmannaval - uppbäras och redovisas. För en af hvartdera Universitetets fullrnägtige bör ofvannämnda reseoch underhålls-koslnad utgå från academie-fonden. Underteckn. Ridd.Secret. anmälde, att PresteSt. afslagit det förra förslaget, men bifallit det sednare; att BorgareSt. uppskjutit afgörandet af båda förslagen, men att RondeSt. bifallit begge ifrågav. förslag. IL Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Constit.- Utsk. vid sistl. riksdag förklarat de föreslagna förändringarna i i3 och 17 §§. Riksd.Ordn., ehuru hörande till ett förslag, kunna partielt afgöras, och då PresteSt., hvilket frågan närmast rörde, bifallit det ena, men afslagit det andra, ansåg II. Ex. sig böra framställa särskild proposition å hvardera förslaget. Uppå derefter gjorda särskilda propositioner blefvo begge förslagen af R. o. Ad. bifallna. x:sta period. 5 mom. af 14 §. Riksd.Ordn.: 5:o Ingen må för Städerna till Riksdagsman utses, som ej minst tre år varit Magistratsperson eller mantalsoch skattskrifven borgare i Staden, ej heller någon brukande bergsman. Underteckn. Ridd.Secret. anmälde, att detta förslag blifvit uppskjutet af PresteSt., afslaget af Borgai'eSt., och bifallet af BondeSt. Ilr von Troil: Jag vågar tillstyrka afslag på den ifrågav. förändringen. Anledningen är, att den skulle göra en ytterligare inskränkning i valbarheten, oaktadt ett af de största fel i vårt representationssätt är, att de väljande sällan hafva tillgång på tillräckligt antal valbara personer, som på en gång öga skicklighet för riksdagsmannakallet och läglig - Den a4 Mars f. m. 4a? het att sig detsamma åtaga. Den nu ifrågavar. §. åsyftar endast att göra bristen ännu större, emedan den utesluter de borgare, som flyttat på landet. Jag får fästa uppmärksamheten derpå, att dessa personer, som i följd af denna förändrings antagande icke skulle blifva representerade i BorgareSt.
Sig kunna göra någon serskild och af ett sådant sammanhang oberoende framställning till Rikets Ständer, i afseende på ordnandet af Privathariks-rörelsen, funne E. K. M. Sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att, rörande dessa för Riket magtpåliggande ämnen, beslut å Rikets Ständers sida, så snart möjligen ske kunde, måtte vidtagas. Till besvarande af Högstberörde Nådiga Skrifvelse få Rikets Ständer nu hos E. K. M. underdånigst anmäla följande i afseende å Riks-Bankens Låneoch Creditiv-rörelse fattade beslut: 1:° Utlåningen mot pant af Lårie-Banco-Obligalioner och Silfver-sedlar kommer från och med 1846 års början alt upphöra; hvaremot Banco-Fullmägtige ega att låta infria berörde Obligationer, då sådant af innehafvarae äskas. 2:o För hvarje gren af den lånerörelse, som bedrifves genom Banken Expeditions-UIskottets Förslag till ur.d. Skrifvelse, N.o 191. 807 eller Disconterne, bestämmes ett maximum. Finnes någon del af de fonder, hvilka blifvit anvisade för belåning af Actier och publika papper eller af Guld och Silfver samt Jern, Koppar m. fl. vågförde effekter, obegagnad, ega Fullmägtige att, under en lid af högst 3:ne månader, öfverlemna de icke använda medlen till den af dessa Lånerörelse-grenar, som deraf kan vara i behof, med förbindelse för Fullmägtige att, i händelse berörda medel före nämnde tid varda för det ursprungliga ändamålet erforderliga, desamma då genast återtaga. 3:o Rikets Ständers Bank utlånar penningar och meddelar Creditiver, på sätt här nedan säges; men Banco-Fullmägtige åligger, då de firma sådant för Bankens säkerhet nödigt och med dess fördel öfverensstämmande, att vägra nja lån och creditiver, äfven när intet är att anmärka emot den erbjudna säkerheten. 4:o
Fäderneslands händelser under dess mäst ärofulla period; och Hr Nore'us har derföre hemställt, att helldre en summa af fioo R;r måtte denne Författare tilläggas för de redan utkorane delarne af nämnde Historia, än det belopp beviljas, sorn i Utskottets Utlåtande N:o IJ9 blifvit föreslaget, emedan j T Betan kander), N.'o 2^2. igi om Hr Strinnholm sattes i tillfälle, att fortsätta sitt påbegyndta arbete, en Historia om Konung Carl Xl:s Regeringstid äfven erhölles. I hvilket tillstyrkaude hafva instämt Herrar Santesson och PVinberg. Vid pröfningen af de bägge serskildta motionerne, som utgöra föremål för Utskottets 2:ne Utlåtanden N:s i38 och r3g har inom Utskottet anledning ansetts icke saknas till den förmodan, att Hr Strinnholm, med den stilistiska förmåga han visat sig äga, skulle söka vinna den belöning af 2000 R:dr B:co sora för erhållandet af en fullständig Historia om Konung Carl Xl:s Regeringstid blifvit af Utskottet föreslagen, och uppnår han detta mål, så. är derigenom för honom äfven beredd en mera passande vedergällning för dess nit att gagna det allmänna, än man velat för närvarande honom tillskynda. Utlåtandet N:o 243 utreder vidare orsaken hvarföre Utskottet för en hlifvande Författare af Konung Carl XI;s Regering företrädesvis ansett sig böra tillstyrka belöning, och med åberopande deraf samt af de skäl hvilka grundlaggt Utskottets Utlåtande N:o 138 kan Utskottet icke frångå dess i detta ämne redan afgifna yttrande; ehuru Utskottet anser för en tillfredsställelse för sig att förklara, att, när en gång den nu ifrågakomne Författaren fulländat sitt arbete, han bör anses förtjent af någon vedergällning äfven af Allmänna medel, samt att Utskottet hoppas, det R.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Ribbings förslag var, att ifrågavar. punkt skulle erhålla följande lydelse: För personer, hvilkas m an ta lss k rifning sort icke kan utrönas och 1 a ga-k ra f t v u n n e t beslut förklarat, att de icke till något visst fattigvårdssam hälle höra, bekostas likaledes af K. M. och Kronan den oundvikligen nödvändiga fattigvården, intilldess någon församling kan dertill förpligta s. Hr von Hartmansdorff: Jag vill blott yttra, det jag icke har något emot, om R. o. Ad. skulle hellre vilja antaga Hr Ribbings förslag än Utsk:ns. Hans är något omständligare, men i hufvudsaken lika med deras. 54o Den 15 M a r s f. m. Hr Prindensköld: Jag bestrider sä mycket mer antagandet af Hr Ribbings förslag, som det innefattar en uppenbar motsägelse, då nemi. Ilr Pwbbing i början af förslaget säger det fattighjonet icke tillhör någon församling, och sedan tillägger, att K. M. och Kronan skall bekosta underhållet till dess någon församling kan dertill förpligtas. Hr von Hartmansdorff: Här är ett ord ’’lik alecies, ” som bör utgå, emedan den första delen af mom. fått en förändrad lydelse. Jag inser äfven riktigheten af Hr Printzenskölds anmärkn. i afseende på Hr Ribbings förslag, och vidblifver derföre Utsk:ns. Hr Ribbing, Arvid: Det var en försummelse af mig, då jag uppläste mitt förslag, att jag icke uteslöt dessa ord. Om jag icke gjorde det — som jag likväl tror — faller det af sig sjelft, att orden ,J1 i k a 1 e d e s" samt ”intilldess någon församling kan dertill förpligtas” böra utgå, och då qvarstår mitt förslag oantastligt. Sedan härefter R. o.
Jag vill ej upptaga tiden med detaillerada anmärkningar vid Bevilln.TJtskts ifrågavar, betänk., enär detsamma, efter mitt omdöme, på det hela innefattar sådana grunder, att en ändamålsenlig tulltaxa kan efter dem uppgöras under fortsatt tillämpning af det system, att, utan förnärmande af existerande interessen, med hödig varsamhet öfvergå till ali den frihet i handel och tulIförfattningar, som med Rikets sannskyldiga hästa finnes förehlig. Då återremiss af Utskts betänk, blifvit begärd, anhåller jag att få göra några anmärkningar vid i2:te punkten bland de af Utsk. föreslagna grunder för tullbevillningens bestämmande. Utsk. föreslår i denna punkt: att för beredandet af en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet nied främmande länder R. St. måtte till K. M. öfverlåta rättigheten att minska eller nedsätta den i tullbevillningstaxan utsatta tull. Härvid anmärkes: 1:0 Att nedsättning 1 ttillafgifter kan blifva nödvändig icke blott i följd af reciprocitetsförhållanden till främmande länder, Utan ock då exporten af vissa varor behöfver underlättas, samt förnämligast till förekommande af tullförsnillning, då erfarenheten visat, alt förhöjd afgift på en inkommande vara inbringar mindre tullinkomst, än en fäare. Om t. ex. den af Bevilln.Utsk. föreslagna förhöjda tull på caffe' blefve antagen, och det efter några års förlopp skulle befinnas, att, Utan sannolik anledning lill minskad förbrukning af denna vara, tullen å densamma inbragte mindre, än förut efter en lägre afgift, så vore det af största vigt för både statens inkomst och den redlige handlandens skydd emot tullförsnillaren, att afgiften kunde genast åternedsättas, 2:0 Att rättigheten till nedsättning af tullafgiften, då omständigheterna det påkallat, hittills ansetts tillhöra K. M. enligt ordalydelsen af 60 § i Reg.P. 3:o