Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men förmodar Kollegium, det mångfalden af Artilleri-förråds-persedlars benämning, indelning uti klasser samt särskilda beskaffenhet, som allt icke kan alltid tillräckligen bedömas af andra personer, än dem som derom inhemtat särskild kännedom, möjligen föranledt Revisorernes erinran. I anledning af anmälan uti 8 §. om afskrifning utaf aflidne Krigs-Kassören Brattströms balans uti Kollegii Artilleri-Afdelnings hufvudbok, till efterföljd af Rikets Ständers vid sednaste Riksmöte tagna beslut, får Kollegium nåden tillkännagifva, det verkställighet deraf, med bifogande af erforderliga verifikationer, ägt rum uti 1844 års bokslut, till åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 5 December samma år. Vid 1842 och 1843 års räkenskaper för extra anslaget till gevärs anskaffning, anmäles uti 1 och 2 §§. om gevärstillverkningen vid Husqvarna faktori och vid Krono-faktoriet uti Carl Gustafs stad, utan att dervid någon anmärkning eller erinran finnes framställd. Likväl bör Kollegium derom i underdånighet lemna den upplysning, att, af de, genom kontrakter med Husqvarna ägare af den 10 Februari och 11 Augusti 1843, betingade 9,000 st. infanteri-gevär, 7,000 st. blifvit godkända, och utaf återstoden äro förliden höst till besigtning anmälda 300 stycken, samt förliden Januari månad 1,000 st., såsom fullt färdiga, uppgifna till besigtning, hvilken begynnes den 1 instundande Mars, samt att vid Carl Gustafs stads faktori, som, under de ifrågavarande åren, stod under ombyggnad med en under tiden inskränkt arbetspersonal, väl icke blifvit tillverkade infanteri-gevär, som skulle beko - — 357 — stas af extra anslaget; men har deremot faktoriet, enligt Eders Kongl, Majrts nådiga föreskrift, hufvudsakligen varit sysselsatt med tillverkning af studsare till reserv för Arméens skarpskyttar samt pistoler och modellgevär.
Jag skulle bordt bli glad deröfver, men det smärtade mig. Säkert hade titulaturen kostat honom ansträngning. Jag svarade: Hvad är det då, Axel har att säga mig? Jag ville fråga Celia någonting. När man håller af en menniska, när man mycket håller af en menniska, är det då rätt, att icke berätta för den om de faror, som kunna hota? Nej, det är orätt. Man bör låta henne få veta sådant svarade jag, till hälften obeslutsam, till hälften undrande, hvart detta skulle leda. Än om man derigenom skulle bereda den afhållna varelsen stor sorg fortfor gossen med en förstulen blick. Ja, blott det länder till verklig nytta för den person man håller af, så bör man icke undanhålla henne sanningen. Godt; jag har det ifrån Celias egen mun. Nu vet jag, hvad jag har att göra. Med dessa hemlighetsfulla ord lemnade Axel mig; jag måste medge, att hans tal verkat dåligt lynne hos mig för hela dagen, så att äfven Josef undrade deröfver. Jag förtrodde dock icke åt Josef Axels fråga. Mån' jag gjorde orätt deri? d. 25 Juni. Jag är blek och matt. Jag har legat sjuk, illa sjuk. Jag har yrat, sett syner, som dock så nära slogo in med verkligheten. Hvad är dock sjukdom, deri man vanligen ligger utan medvetande, emot den sjukdom, som emottager oss sedan vi blifvit friska. Jag menar den bleka hopplöshetens sjukdom, medvetandet att vår skönaste dröm varit en falsk illusjon, att tron på den älskade varit en ... vantro. Ofta tänkte jag, under de få så lyckliga, månaderna: »månne icke denna lycka är för stor för Celia?« Men jag vågade icke länge tänka en sådan tanke. Jag afbröt den och beslöt att lefva i den närvarande stundens lycka. Nu finner jag att min lycka var för stor för denna jorden. Derföre är min olycka nu större, än fruktan nånsin kunnat förespegla mig den. Säkert måtte Celias natur vara bra stark, då hon icke dukat under för ödets hårda slag. Vansinne hade varit bättre. Dock nej, min Gud, jag vill icke knorra emot din försyn, dina outgrundliga vägar. Kanske har du igenom den hårda pröfningen velat föra Celia till dig.
Dit skulle räknas» utom vanliga bidrag såsom frivilliga gåfvor, aflidne fattighjons qvarlåtenskap och saköresmedel, jemväl andra tillskott deni församlingen åtagit sig utgifva» nemligen två skäppor s]>anmåi af hvarje hemman årligen, en afgift för hvarje hållen lekstuga, 1 R:dr, samt besparingar och afdrag af tjenstehjon» och andra arbetares löner och dagspenning» hvilka skulle förvaltas efter de för Spar-banker i allmänhet antagne grunder, och till insättarne återställas» så vida de antingen förvärfvade sjelfbestånd eller afflyttade, men, i fall de afleda eller nödgades, anlita fattigvården, , tillfalla nämnde inrättning» 2:0. af Herr A. R. von Sjrdoiv, som förmält, att de tid efter annan utkomna Författningar uti förevarande ämne lem mule rum för olika tillämpning, i synnerhet då tvist uppstode socknar emellan, till hvilkendera ett fattighjon rätteligen hörde» som saknat egentligt hemvist och under längre tid drifvit omkring i landet» En stigande befolkning samt senare Författningar om hemmansklyfning och jordafsöndring, i förening medi den på flera ställen antagna bruknings-method» att» i stället för torpare med jordbruk och vanliga tjenstehjon, antaga stat-torpare, statdrängar och inhyseshjon» hade i fråga om fattigförsörjnings-skyldigheten föranledt flerfalldiga förhållanden» vid hvilkas bedömande nu gällande Författningar icke vora lämplige. En ny stadga i ämnet borde likväl icke ingripa uti socknarnes rättighet, att sjelfve inom sig bestämma» huruledes fattigförsörjningen med minsta kostnad bör regleras, men deremot bestämdt antycla, hvilka, som till fattigvårdsåtnjutande äro berättigade, den ena eller andra menighetens eller jordegarens eller andra enskida personers skyldighet till fattig-försörjningj och i sammanhang Ingsnmt Allm.
De två kejsare, som hitintills burit det kristna namnet, hade varit lömska, menediga män, som rasat mot sin egen släkt, liksom mot sina undersåtar. De kristna prästerna predikade emot förnuft och frihet; det kristna livet förekom henne som en svängning mellan vild hängivelse åt vällust och laster och en lika otyglad hängivelse åt köttets dödande genom avskyvärt självplågeri. I båda fallen framstod det fula i hela sin vederstygglighet, parande sig hos den stora hopen med kärlek till smuts och lumpor. Läran om naturens förfall var henne en lögn, då hon såg naturens skönhet; föreställningen om ett i grunden fördärvat människoväsen förekom henne lika ovärdig som farlig, och Hermione betraktade som en frukt av denna lära de gruvliga missljud, den brist på självbehärskning, det åt ytterligheter hemfallna, åt fanatism och alla slags lidelser överlämnade liv, varpå den kristna kyrkan framvisade så talrika prov skärande motsatser till de lugna, harmoniska bilder av förädlad mänsklighet, som den hellenska filosofien hade danat, och för vilka Julianus var ett så härligt mönster. Men den Kristus, om vilken Teodoros predikade för Hermione, var ju en helt annan än den ande, som uttalade sig i kristianernas liv, åskådningssätt och inbördes strider. Han var ju det skönaste och fullkomligaste väsen i människoskepnad. Hans lära var ju den enklaste och likväl den mest upphöjda, som en människas läppar uttalat. Hans gudamänsklighet förekom ju även Hermione som en förnuftsnödvändighet, och det budskap han förkunnat, det kall han med sin död fullbordat, som det högsta bevis på gudomlig vishet och kärlek. Vad skulle hon då tro, vad skulle hon då göra? Umgänget med Teodoros hade sått tvekan i hennes själ. Hon kände det djupt i detta ögonblick, sedan bönens hänförelse försvunnit. Hon lutade pannan i sin hand och tänkte på sin fader, på hans gråsprängda lockar, på den strid, där han kämpade i första ledet. Skulle Krysanteus' dotter kunna svika honom? Denna fråga förskräckte henne. Skulle hon då undfly umgänget med Teodoros?
Nu antydda omständigheten synes ådagalägga klokheten i den föreskrift, som i förevarande hänseende är gifven i konkurs-lagens åberopade §. Dermed sammanhänga ock åtskilliga andra bestämmelser i denna lag, hvilka jemväl lägga hinder emot antagande af föreslagna stadgandet. Hvad dermed i sjelfva verket synes åsyftas, eller att göra det möjligt för en redlig affärsman, som blifvit bragt i nödvändighet att göra konkurs, att kunna afbryta konkursen utan att bero af hvar och en borgenärs godtycke, måste derföre, efter Utskottets omdöme, sökas på annan väg, än den motionären anvisat; och riktningen af denna väg har Utskottet jemväl ofvan antydt. Endast på så sätt lärer frågan kunna nöjaktigt lösas; och derföre får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Herr Björcks ifrågavarande förslag icke må någon lagstiftningsåtgärd föranleda. Stockholm den 22 Januari 1858. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1858. Lag-Utskottets Betänkande M 66. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Febr. I8S8, kl. 2 e. m. Betänkande i anledning af väckt motion om en förändring af Domkapitlens organisation. Hos Högvördige Preste-Ståndet har Herr Biskopen Björk vackt berörde motion. Efter Herr Biskopens deri yttrade åsigt lemnade domkapitlens nu varande organisation ej erforderlig säkerhet att dessa kyrkliga myndigheter alltid utgöras af män, hos hvilka håg och skicklighet för förvaltande af kyrkliga angelägenheter kunna förutsättas.
Men icke sant — det företer en bjert kontrast till “ Rocöco “? Vi hafva ej på länge på vår kungliga scen sett ett stycke så mättadt med lidelse, der de stora passionernas kamp varit så envåldsherskande * Det gör i det afseendet knappast intryck af att härröra från samma person som detföregående. Och dock fins det ett samband dem emellan, en egenskap som är gemensam, och som förut blifvit sagdt, den ligger i. det psykologiska intresset, som för Molander är det första och det sista.Ett teaterbref från Chicago. Till ” Dagens krönika ” af A. Heyne. La mort civile, drama i fem akter af P. Giacometti, är ej främmande för den svenska skådebanan. I öfversätt-ning och genom hr Hillbergs delvis förtjenstfulla framställning af hufvudrollen intresserade det under namnet Corrado någon tid ganska mycket den svenska teaterpubliken. Såsom hr Hillbergs landsman och en varm vän af den sceniska konsten, önskar jag derför få redogöra för de intryck jag erfor vid åskådandet af “ scenens furste “ — såsom man benämner Tommaso Salvini — i en roll enkom skrifven för honom och i hvilken han utvecklar hela storheten af sitt öfverlägsna mästerskap. Under medeltiden stäldes allt det bästa, som då fram-bragtes i vetenskap och konst, i kyrkans tjenst. Det bästa i poesi, i musik, i målning, skulptur och arkitektur tjenade då i mer eller mindre mån religiösa syften. Under renäs-sanstidehvarfvet började visserligen de verldsliga furstame och herrarna att täfla med de andlige i att uppmuntra, beskydda och understundom att bortskämma konstens idkare, men först i en senare tid förmådde de sköna konsterna lyfta sig till full oafhängighet. Den dramatiska konsten, som under sekler var kyrkans slafvinna, kämpade ihärdigt för sin frigörelse men lyckades icke förrän i våra dagar intaga sin plats i den menskliga odlingens tjenst såsom jembördig med hvarje annan af andens uppenbarelser på det skönasområde. Samma plats som kyrkorna under medeltiden in-togo bland folken, intaga nu teatrarne.
Pro t. 1850 §■ 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 42 Höft. 5 34 Slafs-Utskottets Ullålande, N:o 303. danial, sä hade, uti afgifvet underdånigt utlåtande af deri 31 December 1538, Kommersekollegium, i sammanhang med förslag till ny reglering af tokigs medlen, jemväl i underdånighet tillstyrkt den kontroll å användandet af dessa medel, att, sedan räkning deröfver blifvit för hvarje år inom påföljande Mars månad afslutad och derefter af revisorer, valda inom Magistraten och Borgerskapet, granskad, densamma skulle inom Juni månads utgång öfverlemnas till Ofver-Ståthållare-emhetet i Stockholm och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i landsorterne, hvilka, efter tagen kännedom deraf, skulle desamma inom påföljande September månad till Kommerse-kollegiuin insända. "T Då emellertid Kongl. Maj:ts härefter till Rikets år 1844 församlade Ständer aflåtna nådiga proposition, angående förändrad reglering af tolags-medlen, icke blifvit af Rikets Ständer bifallen, har icke heller det i sammanhang dermed föreslagna förändrade redovisningssätt kommit till verkställighet. Hvad nu beträffar det af motionärerne väckta förslag, att räkenskaperna skulle till Rikets Ständers revisorers granskning öfverlemnas, så förekommer härvid, att, enligt Kongl. Brefvet den 21 September 1715, ifrågavarande uppbörd blifvit anslagen till vidmakthållande af bryggor och packhus jemte andra nödiga byggningar samt till utgörande af andra omkostningar; och då dessa medel således blifvit städerne från äldre tider anslagne för bestridande af förefallande kommunala behof, har Utskottet så mycket mindre kunnat det nu väckta förslaget understödja, som dessa medel icke kunna hänföras till sådane med statsverket gemenskap egande allmänna medel, hvilkas förvaltning, enligt den för Rikets Ständers revisorer gällande instruktion, är underkastad deras granskning; hvartill, jemlikt samma instruktion, ock erfordrades, att redovisningen förut skulle hafva undergått behörig granskning i Kongl.
S. D. Efter förnyad föredragning af StatsTJtskottets memorial, N:o 11, deri Utskottet ansett den ifrån Ridderskapet oell Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden dit remitterade Kongl. Majds Nådiga Proposition, angående beskattning af Tullqvarnar, Walkoch Stampverk för andras betjenande å städernas områden, m. m., icke lill höra Stat t>Ut skottet. handläggning; beslöt Ståndet, att den Nådiga Propositionen skulle lill Bevilinings-, i stället för lill StatsUt kottet, remitteras. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets Memorial N:o 10, innehållande, att Utskottet ansett de af Bonde-Ståndet dit remitterade motioner af Peter Jon son, Anders Daniels, on, Hans jansson och Lars Larsson, om. jemnare fördelning af roterings-besväret, m. m., icke tillhöra Utskottets handläggning; och beslöts, i anledning deraf, alt berörde motioner skulle till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet remitteras. S. i). Föredrogs och lades till hand linga! ne Stats-Utskottets memorial N:o 9, innefattande att, sedan Borgare-Ståndet till Stats-Utskottet remitterat Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, om Curhus-afgiftens fortfarande, men denna afgift icke inginge ibland Stats-verkets inkomster, utan vore en serskild åtagen bevillning, så hade Stats-Utskottet, med anmälan härom, ansett sig böra handlingarne till Borgare-Ståndet återställa.. Den 15 Mars S. P. Vid förnyad föredragning beslöt Ståndet att remittera till Stats-Utskottet r 1:0 Nits Perssons ifrån Södermanlands Län memorial, med yrkande, att vid inqvartering af tågande trupper, full ersättning för deras förplägning målje husvärdarne tillerkännas, ‘ a:o Per Jönssons ifrån Christianstads Län motion, angående ersättning lill kuslortens invånare i nämnde
Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens : Om rättighet för Listers och Bräkne Häraders innevånare, att leverera deras Krono - Den 21 December e. m. 329 Tionde och Afrads-Spannemål till Krono-Magazinet i Carlshamn; om undersökning af de Civile Läroverkens närvarande beskaffenhet; om inrättandet af en Statistisk Bureau; rörande nedsättning af LoLsoch Båk-afgifterna för Ångfartyg i allmänhet, och andre under (> löts djup gående fartyg; angående dels inrättande af ett Allmänt Arbetsoch Correctionshus i Hufvudstaden, dels anslag af Löner för Fångpredikanter och Yaktbetjente; och i fråga om disposition af Recognitions-Skogarne. Bevillnings - Utskottets ; Med förslag till en ny författning, angående Bränvins-bränningen och de derföre bestämde afgifter; angående Riks-Ståndehs skiljaktiga beslut i frågan om Doupletta Chartors insändande från Post-Contoiren genom Magistraten till controlls vinnande å afgående bref; och med förslag till voterings-propositioner i afseende på Riks-Ståndens olika beslut, rörande Fullmagters och Lysningssedlars förseende med stämpladt papper. Bevillningsoch Lag-Utskottens: Angående vissa ändringar och tillägg uti Kongl. Förordningen den 20 December 1815 i hvad den rörer Bränvinspannors mätning och stämpling, samt ansvar för Oläglighet dervid. Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens : Om införande här i Riket af Draivback .eller restitution af Tull för Råämnen, då de 330 Den 21 December «. rn. förädlade utföras; i anledning af väckt fråga att Salt och Sill mätte få tullfritt införas; och med förslag till reglementariske föreskrifter vid den föreslagne och till en del gillade Tariffen för Tuii-Bevillningens beräkning å inkommande och utgående varor.
Att dessa bety de liga Trädvaru-Qvantiteter årligen från Wermeland kunna utskeppas, med där varande skogars bestånd, känner jag bestämdt; då det varit min skyldighet, att besöka dem alla, hvilket jag äfven fullgjort. Säkerhet i denna handel , eller visshet att den kan fortsättas , utan farhåga för inskränkningar, skall göra Skogs-ägaren försigtigare vid begagnandet af sine Skogar och verka deras skiftande, hvarigenom denna näringsgren, den enda vissa trakter äger, skall alla tider blifva beståndande. Och skulle Herr af Wingärds ofvan intagne anförande åtfölja Utskottets i ämnet afgående Betänkande till Höglofl. Ständerne. Ut Supra N:r 22. Riksens Höglofl. Ständers BevillningsUtskotts Memorial angående den f öreslagne förhöjningen af de af PostInrättningen till Statsverket inflytande inkomster m. m. Sedan Vällofl. BorgareSråndet och Hedervärda BevillningsTJtsk. Betänkanden, 335 BondeSfåndet bifallit BevillningsUtskottets Betänkande af en i dennes, angående Postlnrättningen och de deraf till Statsverket inflytande inkomster m. in., och Höglofl. Riddetskapet och Adeln , efter förehafd granskning af Utskotets genom åtskillige Anmärkningar föranledde, den 22 i denne månad afgifne Utlåtande , äfven dertill lemnat dess begifvande, men Högvördige P esteStåndet deremot den 25 dennes, med bifall af hvad meranätnnde
Enl. min åsigt äga städerne icke en sådan rättighet, emedan jorden blifvit städerne lemnad för vissa ändamål och får således icke användas till något annat. Om det således skulle befinnas, att denna jord begagnas för andra ändamål, än hvartill den blifvit först lemnad, så skulle det ju kunna hända, alt jorden blir skattlagd och Staten såmedelst tillskyndas en inkomst. Jag tillstyrker bifall till betänk. Frih. Raab: En talare har sagt, att han icke bort några skäl anföras, de der kunde verka till .afslag å betänk., och en annan ledamot har äfven talat om skäl med lillkännagifvande, att skälen för bifall till betänk, äro af den beskaffenhet, att motskäl icke skulle kunna framdragas. Förhållandet lärer väl vara, att desse Hrr icke vilja lyssna till de skäl, som innefattas i den uplästa reservationen. Den, som afgifvit denne reservation, har sannolikt sökt göra dem gällande inom Utsk. ehuru man der, likasom här, varit döf för dem. Men då man nu här sagt, att skälen i Utsk:s betänk, äro så serdeles talande, tillåter jag mig att upläsa några af desse skäl: ”Beträffande åter riksdagsfullmåktigen Strindluuds motion har Utsk. tagit densamma under noggrant öfvervägande och dervid insett den stora vigt och nytta, såväl i historiskt, statistiskt sora ekonomiskt hänseende, en fullständig utredning af städernes rättigheter, inkomster med mera, skulle för R. St. medföra vid behandling af frågor rör:de städerne, samt af sådan anledn. funnit sig böra vördsamt tillstyrka R. St. att uti underd. skrifvelse hos K. M. anhålla” etc. Detta inbegriper alla de så mycket omtalade skälen för bifall till Utsk:s betänk., hvilka, om de närmare granskas, inskränka sig endast dertill, att Den 29 Mars f. m. 169 Ulsk:s majoritet behagal finna, att utan något anfördt skäl raan borde bifalla hvad motionären Strindlund föreslagit.
Jag vet icke, hvilken religion det är, hvars prester aldrig uttala den Högstes namn utan inne i det aldra heligaste på årets största högtidsdag! Förstår ni då inte, att så bör man framhviska ordet kärlek och ej som ni och edra likar bära det på läpparne och minutera ut det till flammor och fantasier för en dag eller en timme eller en sommar! — Louise för all del! — Och sedan, när den stund kommit, då en ung flicka hör det från en mun, som ej lärt att ljuga, och det uttrycker hvad hjärtat djupast känner — då språket är ju så ömkligt fattigt, då är det samma ord, som ni profanerat, som ni uttalat fåfängligt för att tjusa, för att dåra. Hennes röst skälfde af rörelse, då hon fortsatte: — Det är ni, som är skuld till, att den första erfarenhet, jag fick af lifvet, var en erfarenhet af falskhet och lättsinne. Kommer ni ihåg den hälsning, ni skickade mig genom min bror? »Säg din syster, att jag aldrig i sex veckor varit till sammans med en ung flicka, som ingenting haft att ångra.» Jag var inte nog naiv att inte tycka hälsningen vara oförskämd, men tillräckligt naiv för att sörja öfver den. Jag förstod då hvad ni och edra känslor voro värda. — Jag menade det aldrig så. — Nej, ni menade aldrig något. Och sedan när min man kom — Så förlofvade ni er med honom. — Nej, nej, det dröjde länge, mer än två år. Jag älskade honom, men vågade ej säga ja, därför att minnet af hvad ni sagt mig och jag hört, stod emellan oss; hur kunde jag veta om jag värkligen var botad efter allt det söta gift, ni hviskat i mitt öra, om jag riktigt vaknat upp efter det myckna, som förvirrat mitt hufvud och mitt hjärta — Och slutligen därför, att jag ej vågade tro på honom, han kunde ju också ha slagit vad med en vän, att han skulle få mig kär i sig — som ni gjort. — Det kommer jag inte ihåg. — Det är möjligt. Ah, nu har jag sagt det och det har lättat underbart och ändå inser jag så väl, att ni ej förstått mig utan att det är som om jag talat till er på ett främmande språk, som ni ej mäktat fatta.
Herr Prosten har derjemte anhållit, att då, inom Jönköpings Län , Mantal Capellans-Eoställen ännu icke erhållit befrielse från rotering, och 36 Mantal, vid i8n års rotering sorn underroterade oriktigt betraktade hemman, mot rättvisa och billighet blifvit ålagde en tillökad Rotering, derifrån desamma af 1826 års Rotejemknings Commission, ehuru utan påföljd, ansetts bör* frikalläs, dessa, in summa utgörande ,184 Mantal, matte, såsom skälig lindring i den Roteringshörda de, utöfver i allmänhet lagda grunder, ännu bära, tilläggas den Rotefrihets afgift, som enligt sistnämnde Rotejemknings Commisions.förslag, bör erläggasafsådane spridda hemmansdelar inom Läner, af tillsammans i8-/ä Mantal, hvilka, ehuru af den natur, att ordinarie Rotering af dem skall bäras, likväl icke, i anseende till deras afskiljda läge, kunnat till effective Rotar indelas* Sedan Allmänna Besvärsoch Oeconohiie-Utskottet, ej mindre med afseende å äinnets beskaffenhet, än med hemtad anledning deraf, att öfrige under denna Riksdag Väckta frågor om jemkning i Rustoch Rotelingsbördorne blifvit tili Statssamt All - 1Statssamt Allm, Besv. 0. Oec.-Utsk,Uti. N.06 3. 19 manna Besvärs och Oeconotnie-U tskottens gemensamma yttrande öfverlemnade, inbjudit Stats-Utskotlet, att i handläggningen häraf deltaga, hafva de förenade Utskotten, hvad hemställdt och yttradt blifvit, i behörigt öfvervägande tagit; och vidkommande först den af Herr Contrscts-Prosten Nordin framställda och af Herr Prosten Gumalius understödda klagan, öfver Eoteringens tryckande beskaffenhet, inom de trenne Småländske Länen, samt Motionairens, i sammanhang dermed» gjorda förslag, att, till beredande af någon lindring härutinnan, bevilja Rotarne befrielse, antingen från Mötes-passevolance-afgiften,' eller ock från den Bevillning för Hemmansvärden, som efter andra Artikeln af Bevillnings förordningen erläggas bör, så och enär, enligt hvad af Herrar Prostarne Svedelius och Dillner erinradt blifvit, och med Verkliga förhållandet jemväl öfverensstäm mer, Provincerne Dalarne och Jemtland vidkännas en ännu strängare Rotering än Småland, samt härtill kommer, att, på saft Herr Prosten Forslind välgrundadt anmärkt, en partiel jemkning, inom någon viss Province, af den ojemnhet i Roteringsbördans fördelning, som öfverallt i Riket anträffas, i stället att medföra det dermed åsyftade ändamål, blott skulle öppna nya anledningar för misgnöjen och växande enskilda anspråk, anse Utskotten den inom Småland nu öf verk lagade allt för dryg* Roteringstunga icke serskildt för sig böra under a o Statssamt Allm.