Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r ofördröjligen verkställd granskning, å RiksStaten upptagas; finnande Anders Danielsson tillika förundransvärd!, att Utskottet icke fästat uppmärksamhet vid det lönebelopp som af Styrelsen blifvit GeneralTullDirecteuren beviljadt, ett lönebelopp, som, fastän denne plats icke vore att anse såsom den förste och mäst magtpåliggande i hela Riket, ännu aldrig inom detta Land skall ägt sin like såsom contant löne-anslag. Hvaremot många Ledamöter af Ståndet ansett Utskottets förslag i denna punct böra bifallas. Då Utskottet besvarade de anmärkningar, som äfven i detta hänseende gjordes inom R. o. A. vid Utskottets beräkning af den behållna inkomstsn af Tullmedlen, tillkännagaf Utskottet, att i förevarande fall Utskottet tagit till ledning det icke blott för närvarande, utan rinder en följd af år existerande verkliga förhållandet, hvilket, enligt räkenskaperne, Utskottet uppgifvit för år 1821 med 1826, äfvensom för år 1827 L Betänkanden, N:o 337. 37 enligt Hr GeneralTullDirecteurens uppgift, samt calculationvis för år 1828, och Utskottet åberopar nu det derjemte meddeldte yttrandet, att, ”du för innevarande år en förändrad reglering med Tullpersona”len blifvit vidtagen, hvarigenom omkostnaderne åt”minstone för tillfället och innan de på Expectance”Stat förflyttade Tjenstemän och Betjente hinna att ”åter användas eller afgå, komma att i någou mohn ”ytterligare ökas, tror Utskottet sig hafva rätteligen ”förfarit, då det för Tullverkets utgifter afsatt en ”summa af 45o,ooo It:dr, hvilken i alla fall är att ”anse ej såsom ett anslag, hvilket ovilkorligt kan för ”Tullverket användas, utan såsom ett Calculations-be”lopp närmast det, som enligt Stat och Författningar ”kommer att utgå.” Efter hvad Utskottet äfven redan anmält, medtaga Tullverkets Aflöningskostnader största delen af AnslagsSumman. R.
Daler sunt för hvarje person, spm var emellan 15 och 60 år. Såsom man finnér i tabellverket öfver Hallands län, så är antalet af dem, som skulle erlägga denna afgift, något öfver 10,000. Om jag nu multiplicerar detta tal med 2 Daler s:mt, så får jag en summa af något öfver 20,000 Daler s:mt, som skulle utgå ifrån dessa hemman. Dessa utskrifnings-penningar voro icke ursprungligen lagda på jorden utan på personerna och utgick derföre med ett i förhållande till folkmängdens ökning stigande belopp. Om jag nu får evalvera dessa Daler s:mt i spanmäl efter dess värde vid den lid, då utskrifningen bestämdes, så får jag en summa af 17,682 T:r spanmål. Skulle man återigen vilja värdera Daler sunt efter det myntvärde, som nu derå är satt, så skulle jag likväl derigenom få en summa af 17,682 R:dr inko, sorn Halland skulle i st. f. utskrifnings-penningar utgöra till Statsverket. Nu betala de icke mer än 11,000 R:dr. Således se vi deri en stor besparing för Halland. Man kan väl billigtvis icke begära någon annan förändring, när man påstår, alt den ordinarie roteringen är orättvis, än att få återgå till det gamla, och detta skulle, så - 458 Den 23 Mars e. m. sorn jag visat, för dessa hemman blifva vida ofördelaktigare än det nuvande, hvaröfver man nu klagar. Flere talare hafva sagt att de Halländska hemmanen äro svaga och hafva endast högst få T:ld sandblandad mager jordmån. Om detta är fallet, och om, såsom Landshöfdm i Halland här uplyst, undsättnings-lån ofta förekomma för dessa hemman i anseende till missvexter och emedan innevånane äro i mindre goda omständigheter, så föreställer jag mig att det finnes tvenne sätt att rätta dessa missförhållanden, utan att man behöfver ingå på en så vådlig väg, som den, hvilken här blifvit föreslagen, nemi. en nedsättning i_ rotevakans-afgifterne.
Bergslag 871 SkM I Lindes och Ramsbergs 9,828 „ I Grythytte och Hellefors 700 „ och I Hellefors-distriktet 46 „ Garkoppar har tillverkats: Summa 11,443 SkÄL Vid Mårsätters kopparhammare äro smidda kopparplåtar: Bergslag till . < „ Hjulsjö Bergslag 2,000 „ „ Lerbäcks Koboltmalmsbrytning vid Wena och Johannisbergs koboltverk i Lerbäcks Bergslag har fortfarit under föga gynnande konjunkturer för afsättning och lemnat slammad kobolt: 9 Ar 1842 8,607 U. „ 1843 8,807 „ „ 1844 8,422 „ „ 1845 9,598 „ „ 1846 8,565 „ „ 1847 5,735 „ Zinkblendegrufvor på Isåsa och Knalla hemmans ägor i Lerbäcks Socken hafva år 1847 begvnnt att arbetas. På malm från dessa och angränsande likartade grufvor inom Godegårds socken af Linköpings län är grundad en zinkhytta vid Vinterviken i hufvudstadens grannskap. Jerntillverhiingen har varit utsatt för en allvarlig krisis under åren 1843 — 1845, i anseende till då nedtryckta pris å alla jernprodukter. Mest ledo deraf grufvebrytaren och tackjernstillverkaren, hvilken i följd af öfver-produktion under året 1843, måste påföljande åren sälja tackjernet till underpris, hvilket åter i viss mån förbättrade tackjernshandlandes och stångjernstiilverkares vilkor. Till lättnad i Bergslagens allmänna betryck, till hvars ökande äfven kan hänföras forlönernas stegring under sista åren med ungefär 33J procent, hafva dock utomordentliga åtgärder blifvit vidtagna.
När det tillförene och ganska lange funnits en vice-president, så anser jag det vara skäl, alt han bibehålies. Hvad åter beträffar den andra frågan, nemi. att assessorerne skulle benämnas hofrättsråder, så instämmer jag visserligen med Hr Rosenblad deruti, att då man klandrar titelsjukan och dess följder, samt R. St. vilja den beskatta, så anser jag icke skal, att R. St. skulle sjelfva vilja uppmuntra densamma: men jag anhåller vördsamt att få isynnerhet fasta uppmärksamheten på 18 §:n Reg.Ftn, deruti stadgas, att vederbör, skola inkomma med förslag till de embeten och tjenster, derå Konungen utfärdar fullmakt, der sådana hittills ägt rum; men följden af den förändrade benämningen fruktar jag högligen skulle blifva, att de förslag lill ledamot i Hofrätterna i den ordning, som hittills iakttagits, skulle förändras eller uteblifva. Jag för min del anser, att uti en constitutionel stat de förslag, som ingå till Regeringen, äro af ganska stor betydenhet. Om det visserligen må vara Regenten obetaget att icke vara af förslagen i juridiskt afseende bunden, är det likväl af stor vigt, att dessa förslager existera. Mycket vore ännu att i detta ämne säga, men jag vill icke dermed upptaga H. Ståndets tid. Dessa vigtiga domareplatser komma då troligen att tillsättas i Cabinetlsconseljen, och man torde icke då alltid äga samma garanti vid verkligt dugliga personers nämnande till dessa betydliga platser, icke endast såsom ledamöter i en öfverdomstol, ulan äfven derigenom att ofta Rikets högsta domaresäten förses af Hofrättens ledamöter,— och icke mindre genom det förmanskap, som K. Hofrätten utöfvar öfver alla s. k. underdomare och liela den uppväxande domarepersonalen, hvarigenom lycksökeiiet, hvaröfver man klagar, skulle blifva ännu större och följderna ännu svårare, om detsamma erhöll fast fot inom domarecorpsen. Jag förenar mig på nu anförda skäl med Hr Rosanblad uti begäran om afslag å betänkandet. Jag gillar icke Utsk:s förslag att borttaga assessorerna och göra Hofrätternas samtliga medlemmar till hofrättsråd.
Sen för Oiifet migtiga berg&banbteriugen f)ar ^ongf. 50taj;t unber be febnare åren få mpcfet mera bort följa meb fm upp* märffambet, font unber benna tib prtfen på SftfetS bttfaubfafli* ga erporttvara, jernet, icfe obetpbligt nebfallit, få att conjunc* turen för benna ^anbtering marit miitbre förmånlig än förut. Set fptteb mara fatt utom all tmifmel, att orfafeit härtill i be* tpbltg mån bör föfaé beruti, att unber bet mängbcn af be ©menjBa jermtdlmerfarne, i förlitanbe på ntalmerneö erfänba gobbet, förblifmtt mib bet gamla tillmerfning&fättet, eller bet få fallabe tp|B*fmibef, b<m mait på utlänbjB ort, färbeleö i ©tglanb, bemöbat ftg ocb äfmett Ipcfatö att, genom förbättrabe arbets* metbober, ocb oaftabt bermaraitbe malmeré tninbre goba befBaffen* bet, uppbringa jermtillmercningeu i flere affeenbeit till (tfa gob* bet, font bett ©menfBa, bmilfet naturligtmiö genom eu (Torre concurrence (fulle på ©menfBa jerm-banbeln fjafma menligt tu* flptanbe.
46 och 47 föreslagna liqvidations-gr under na för redan utevarande $å väl Fastighetssom Odlings-Iån, hvilka äro ställda att återbetalas i Sedlar, äro inga anmärkningar gjorda; och får Utskottet desamma härigenom ytterligare till Rikets Ständers bifall anmäla. Utskottets tillstyrkan pag. 5o, Lil. att vid sä kallad omsättning af lån, sorn eger runi dä, efter skedd försäljning, panten ombytt egare, inbetalnings-skyldigheten må fortfarande beräknas efter ursprungliga Capitalet, är också utan anmärkning Jemnad, och varder härigenom förnyad. Banco-Ulskottets Utlåtande N.o 82. 39 Åtskilliga anmärkningar hafva deremot uppstått vid det, å samma pag. tinder Lit, b, framställda Förslag, att den sä kallade tränsport-rättigheten pä annan pant måtte afskaffas, och alla inbetalningar, de må utgöra högre eller ringare belopp, ingå till allmänna Lån-fonden, Det har blifvit yttrad t, alt transporträttighetens bibehållande vore med ingen olägenhet förenadt, enär betalnings-vilkoren dervid förblefve enahanda och säkerheten likaledes, samt endast lånets innehafvare ombyttes. Detta yttrande synes hafva härrört från någon förblandning emellan Lånomsättning och Lån-transport, ehuru Utskottet, pag, 47» 48 och 4f)> S(ökt utreda den bestämda skillnaden dem emellan.
Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående anslag till upphörande af åtskilliga nya byggnader vid Ultuna Landtbrnks-Instilut. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 191, i anledning af väckt motion, angående utvidgning af östra flygeln af Rikets Ständers hus. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 192, i anedning af väckt fråga om anslag af allmänna medel lill understöd för kyrkobyggnader, i stället för nu brukliga Kollektoch Stamboks-insamlingar. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Utlåtande, N:'o 53, i anledning af gjorda anmärkningar inom Riks-Stånden vid förehafvande af Utskottets Betänkande, N:o 38, i fråga om ändring i vissa delar af 17 kap. Handels-balken och andra författningar, rörande borgenärers rätt och företräde för hvarannan till gäldenärs egendom. S. I). Föredrogs ånyo Konslitulions-Utskotlels Memorial, N:o 67, i anledning af Ståndets beslut, rörande Konstitutions-Utskottets Memorial, N:ris 58 och 65. Borgare-Ståndet åberopade dess förut lättade beslut och föreläde Konstitutionsutskottet och uppsätta den voterings-proposition, som deraf föranledes. S. D. Föredrogos ånyo Banko Utskottets Memorialer: N:o 41, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Memorialet, N:o 56, rörande Banko-statens löneförmåner, m. m. Prot.-Uldrag den 8 Oktober 1860. 807 Yttrandet, pag. 2, lades, med godkännande till handlingarne, löne-staten, med livad dertill hörer, godkändes, och den slutliga anmälan, pag. 5, lades till handlingarne. N:o 42, angående föreskrifterna i 4:de Artikeln af Banko-Reglementet. Bifölls.
Det vore dessutom utan ändamål att tillämpa denna §, då Herr von Printzencreutz icke innehar någon förtroendesyssla, och således ej utan dom och ransakning kan skiljas från Embetet. Hela resultatet skulle då blifva en begäran, att Kongl. Maj:t icke vidare måtte tillåta Herr von Printzencreutz, att i StatsRådet föredraga. Jag tillstyrker derföre, att anmärkningen må förfalla. Friherre TVrangel: ConstitutionsUtskottets magt hafva vi kommit i erfarenhet af; den är stor, ja större än någon annan magt jag känner. Om Ständerne i sine beslut felat, så kan det derigenom jernnäs, att Kongl. Maj:t ej lemnar sin sanction; men om ConstitutionsUtskottet gör aldrig så rasande, äro vi tvungne att underkasta oss det. Förgäfves har jag sökt ge - Den 24 Juli i f. m. i3g nomläsa Grundlagen, för alt finna något ställe, som lemnar ConstitutionsUtskottet en sådan magt, och jag är ännu af den öfvertygelse, att denna magt är grundlagsvidrig. ConstitutionsUtskottet har satt Herr von Printzencreutz endast under 107 §. förmodligen derföre, att de känt, det han ej innehafver förtroendesyssla, och att detta, så väl som alla andra mål, behandlade af ConstitutionsUtskottet skall lemnäs utan afseende. Man vill inbilla oss, att rättvisan blifvit bättre utförd än förut; men den har verkligen blifvit sämre verkställd. Mycket mera skäl är, alt till närmare upplysningars vinnande återremittera Betänkandet, emedan det är ganska mörkt. Herr Tham har ansett föredragningen och beslutet ej vara för landet skadligt. Jag tror deremot, att all inverkan på eganderätten är skadlig. 800 familier i elände för en föredragning framställa en verklig olycka, synnerligen i ett land, der det får ske utan påföljd. Jag anhåller om återremiss af Betänkandet, för att få detsamma bättre upplyst. Herr Cederschjöld: Det är ej min afsigt att ingå i hufvudsaken, huruvida en anmälan om Herr von Printzencreutz bör ske eller icke.
Vid ärendets föredragning förklarade Kongl. Maj:t, att det borde ankomma på Direktionen för Nya Trollhätte-Kanal-Bolag alt vidtaga sådan åtgärd, hvarigenom i laga ordning kunde blifva utredt och bestämdt, huru stor jordrymd å ömse sidor af Sluss-kanalen tillhörde Sluss-verket, samt af hvilka egor den utgjordes, hvarefter och sedan beslut i afseende derå biifvit meddeladt och vunnit laga kraft, Kongl. Maj:t ville uppå förnyad underdånig anmälan i ämnet, angående den väckta frågan om vederbörande lägenhets öfverlåtande till Bolaget, under skatte-mannarält, vidare utlåtande i Nåder meddela; och har, med anledning häraf, Bolags-Direktionen, jemte förmälan, att den rättegång, hvilken i följd af berörde Nådiga beslut blifvit anhängiggjord och Kongl. 31oj:ls Nåd. Proposition, I\’:o 5. 11 sorn, enär det öster om Slussen närmast belägne jordutrymme, utan motsägelse från något håll} städse tillhört Sluss-verket, endast anginge Sluss-verkets territorium på vestra sidan, nemligen den vester om Sluss-kanalen i Götha Eif utskjutande udde, hvarå egande rätts anspråk blifvit gjorda af åtskilliga sågverksegare vid Lilla Edet,—■ hotade att blifva ganska långvarig, så att det af Direktionen med dess underdåniga ansökning om skatteköps-rättighet åsyftade ändamål, att till enskild man kunna försälja nämnde Slussverk för anläggning af någon större fabrik, måhända blefve tillintetgjordt, derest frågan om rättighet för Bolaget att till skattelägenhet få inlösa sjelfva Slussen och Sluss-kanalen jemte dess i öster belägna utmål, skulle oskiljaktigt sammanhänga med frågan om eganderätten till den vester om Sluss-kanalen liggande Udden, under den 23 Februari 1848 i underdånighet anhålHt, att, oberoende af den väckta rättegången, skalteköpsfrågan måtte till
Den enda verkan uppå Statens fördel och rätt, som detta bifall skulle kumla medföra, är den, att, om en gång uti en efter de flestes öfvertygelse långt aflägsen framtid, Canalens behållna afkastning skulle lemna tillgång till 5 procents årlig utdelning af deras å Actierne tecknade insättningar, då först, enligt Ständernas beslut vid föregående Riksdagar, fråga om Ränta och Capital afbetalningar å Bankens Bygg - Stats-Utskottets Be tänk anden. 123 nads Lånebiträde kommer i fråga, skulle dessa 5 procent, pä hvad af Actie-egarne ansågs tillskjutit, eller 121 procent, blifva i-5:del mera än å de 100 procent, till hvilka de nu anses tecknade, och således för Banken medföra samma verkan, som att tiden att fordra afbetalning för dess fordran först vidtoge när afkastningen uppgått till 6 procent å det sistnämnde Capitalet, Fem procent å Actie-egarnes redan bestämde insättning af ioö procent å deras tecknade Actie-Capital 3,141,200 R:dr uppgår tili 157,060 R:dhvaraf följer att förr än Canalen ger en behållen afkastning till utdelning bland Actie-egarne af en sådan summa, delta heräkniugssätt icke kan hafva någon verkan på Bankens fordringsrält. De fleste anse icke detta förhållande någonsin kunna inträffa, men om det och skulle vara att förvänta, så har denna Canal-inrättning då visat sig af den Allmänna nytta, att Staten, utan att göra denna hårda beräkning med redan nog lidande Actie-egare, borde finna en rik, ehuru icke omedelbar ersättning genom den förkofran uti landets näringar och rörelse, hvarifrån en sådan inkomst endast kunde härflyta, och Actie-egarne skulle ändock icke finna annat än en ringa och icke iz,\ Sta ts-Utskotte ts Betä n kail den. afvundsvärd ersättning för sine uppoffringar. Frågan synes således endast innefatta:
Dm 2 a Julli e. m. lia* Utgörande med hästar, tvänne facta» som jag ingalunda uppger såsom ett föremål för klan* der, nu afven af hvarje annan än mig obehörigt, sedan mer än ett ConstitutionsUtskott icke deraf hämtat anledning till anmärkning mot Konungens Rådgifvare; men då Utskottet ganska riktigt bevisat och erkänt, att dé om hästars presterande ingångna Contracter fordra Ständernas godkännande, för att för fram» tiden Vara gällande> kan jag, efter den åsigt af ämnet jag här antydt -, icke ett sådant godkännande tillstyrka ; hvarförutan jag till Ridderskapet och Adeln vördsamt hemställer om icke Ridderskapet oell Adeln skulle linna skäl, att inför Konungathronen frambära sin underdåniga anhållan, att sådana Contracters afsltitande för framtiden icke mätte komma att ä* ga rum, Dessa ära de anmärkningar jag funnit mig föranlåten att anföra emot Utskottets Betänkande, Jag nedlägger dem nu inför Herr Grefven och JjandtMarskalken samt Höglo!!. Ridderskapet och Adeln , öfverlemnande till Ståndets upplysta bedömmande att afgöra, huruvida de kunna föranleda till den åtérremiss, hvarå jag vördsamt vågar begära Herr Gref» vens och LandtMarskalkens proposition, Friherre Wrangel, Henning : Jag förenat mig med Herr Riben, och anhåller äfven om Iterremiss. JMd. vili Åd. Prot. Vi Band. 7k li5 a" Den 24 Julii é. ni. Herr Rappe, Carl, anförde skrifteligen : (Se Bilagan N:o |.) Herr Tham, Wollrath: Jag instämmer hufvudsakligen uti de anmärkningar Herr Ri» ben framställt, och anhåller] blott, att få göra ett par tillägg. Ordet Hemligheter har eri vidsträckt betydelse. Jag tror således, att i om något annat än jord skulle roteras , borde sådant bestämdt utsättas ; jag anser likväldet» ta vara stridande emot 1810 års beslut, dådet bestämdes, att all oroterad jord skulle roteras, men icke Herrligheter.
Då emellertid anordningarna i hemmet spela sin icke oviktiga rol i släktets andliga uppfostran, torde det ej _ vara ur vägen att i Idun, som vill vara ett språkrör för hemmet, yttra några ord därom — ej för att pröfva det omöjliga, att skrifva något slags recept för den goda smaken, men för att efter en orienterande blick tillbaka, på de prydande föremålens framträdande i tidigare dagar än våra, framställa några allmänna synpunkter, som kunna vara att minnas och beakta, när vi genom dekorativa anordningar vilja försköna våra hem. Hemmet skall vara harmoniskt, det vill säga i samklang med de personer det innesluter, och dess olika föremål skola ingå som delar af det hela, af den ram, som omgifver oss. Det är vi, som äro hufvudsaken, om oss, om vår smak och våra intressen skall hemmet vittna. Men om vi, för att följa andras exempel eller modet för dagen, samla^ omkring oss föremål, som äro främmande för vår smakriktning, då inkomma i hemmet främmande element, som svårligen kunna sammansmälta med det öfriga och bilda harmonisk enhet. Detta gäller om hemmet i sin helhet, således äfven om möbler och öfriga bohagsting, som först och främst skola bedömas efter den praktiska nytta de göra oss. Vi skulle emellertid syssel sätta oss med de uteslutande eller åtminstone öfvervägande prydande föremålen, de som med sitt innehåll, sina former och färger äro afsedda att tillfala känslan och ögat. Vi finna dem allmänt företrädda på väggen, och mot dessa prydnader rikta vi nu vår uppmärksamhet. Bruket att smycka väggen har gamla anor. Stanna vi inom vårt eget lands gränser, lär vår kulturhistoria, hur redan tidigt våra förfäder vid festliga tillfällen brukade behänga bostadens grofva väggar med brokiga väfnader eller s. k. bonader, hvilka med lifliga färger gjorde sitt till att öka hemmets trefnad. Detta bruk fortlefde in i nyare tiden, dock undanträngas så småningom den enklare väfnaden från de kungliga slotten och andra bostäder för förnämliga personer, då den ursprungligen från utlandet införda ståtliga gobelinen håller sitt segerrika intåg.
De förre embetsmännen, statssecreterarne, voro således inskränkte att vara rådgifvare i blott de ämnen de föredrogo och voro icke Statsråder; — således kunde de icke Konungen råd gifva i alla riksstyrelsens angelägenheter, hvaremot nuvar. föredragande hafva rättighet och pligt att göra begge delarna. Vill man icke häruti se en förändring, så beskaffad, att det är 2 särskildta slag af embeten, så ligger frågan icke inom tvisternas område; men 0111 man kallt betraktar saken, så finnes en stor skilnad, så myckel märkligare, som, just för att tillvägabringa denna skilnad, hela grundlagsförändringen är gjord. JVu säger vidare 35 §in Reg.Fin, alt de personer, som innehafva förtroendeembeten, icke kunna på annat sätt skiljas derifiån, än att Konungen kungör sitt beslut i Statsrådet, hvars ledamöter vore pliglige att deremot göra und. föreställningar, om de finna sig dertill skäl äga. Konungen har rättighet all skilja en sådan man från förtroendc-embrtct; men lian skall l)cn »6 Augusti f. in. 341 dock göra det på det sätt och i den fonn, som denna 35 § föreskrifter. Sedan Han det gjort, så blir följden deraf afskedels utfärdande genom formligt beslut i Statsrådet, och förrän en sådan actus föregått, lärer väl ingen, med begrepp om juridiska former, kunna säga att afskedet är utfärdadt, och att personen är afskedad. Nu har icke en sådan händelse ägt rum; Konungen har icke i Statsrådet afskedat de ifrågavar. 2:ne herrarne; ty det är en personlig handling sorn skall äga rum, att de äro från deras embeten skiljde, och Statsrådets ledamöter hafva således icke deremot kunnat göra de föreställningar, som grundlagen föreskrifter. Deraf följer att de icke äro skiljde fransina embeten.
England hvarken nedlåtit sig elier förödmjukat oss så, att det inblandat sig i vår inre Styrelse och föreslagit sådana åtgärder, ehuru Herr Baron Wirsén vill fästa uppmärksamheten på det nödtvång, hvari Styrelsen skall varit försatt, att icke motsätta sig importen af varor , för poliii. ka fördelars skull, som verkligen ernåtts. Norriges behof hade ändå tillräckligen blifvit afhulpet, om högre tull på utländsk Spannmål blifvit vidtagen, och om, i synnerhet sedan 1815 års gröda blifvit bergad, bränvinsbränning inom vårt eget land blifvit tillåten , heJdst mycken till brödföda oduglig säd och potatoés till bränning kan användas. Då hade Producentens och Consumentens interét blifvit gemensamt hefrämjadt. I allt fall var ej nödigt, lemna blott vissa personer den stora vinsten att införskrifva bi anvin. Herr Baron Wirsén nämner väl att blott för 2 månaders consumtion bränvin alla dessa 5 åren sannnanlagdt blifvit infördt. Jag lindrar då hvarifrån det bränvin kommit, som på alla de andra månader af dtn tid, då bränvinsjiränning var 444 J).en 5 Juli e. m. förbuden, förtärdes, äfvensom om Herr Ra» ronen täger i beräkning allt det bränvin, som blifvit insmygt, och den sprit och rumin, som, under namn af bränyin, inkommit. Nog af, att för mångå millioner R:d. bränvin för den tiden kommit utifrån, och att införseln till och med anticiperat på framtidens behof, hvarom ännu oförsålda betydliga lager vittna. Man bör dock, jag medger det, något taga i betraktande, att behofvet af spanmål utifrån mind-kades genom bränvins-införsefn, rnen i allt fall fick man betala utlänningen för tillverkningskostnaden, som i våra liesta Provinser är mindre än utomlands, och man förlorade vinsten för ladugårdsskötsel af dranken.