Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ut supra. S. D. Bevillningsutskottets, den 16 Juni afgifna och den 19 derpå följande på bord t lagda, Memorial, angående allmänna Barnhus ts andel af Stämpel-afgiften för kort, föredrogs å nyo och bifölls. Ut supra. S. D. Återremitterade Ridderskapet-eeh Adeln Lagsamt allmänna Besvärsoch Oeconomi*. Utskottens, den 22 Juni på bordet lagda Memorial, af den 1 nästföregående , angående Luderplatser och allmänna Skallgångar. Ut supra. S. D. Å nyo föredrogos och biföllos följande LagUtskottets, den 25 och 26 Maj afgifna och den 22 dennes på bordet lagda Memorial : i:c I anledning af Herr Prosten Doctor Agrell? Memorial om arfsrätt för oäkta barn; och vardt det alternativ, som tillstyrker bibehållande af nu varande stadgande i detta ämne, af Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallet. 2:0 I anledning af återremissen rörande Executionsoch ConcursFörfattningarna. Ut supra. Den 28 Jani, c. ni. S. D. Vid förnyad föredragning bi föllos följande Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconom ieU(.skotten-, den 1 Juni afgifna och den 22 pu bordet lagda, Memorial, nemligen: i:o I anledning af Grefve Gyllenborgs Memorial angående Stängsel-skyldigheten. 2:0 I anledning af Lagmannen Norel Memorial om .utarbetande af förslag till allmän BergverksStadga. Ut supra. Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofl. Ridderskapets och Adelns Plenum, eftermiddagen den 28 Juni »815- S. D. Afslogs LagUtskottets, den 13 Juni afgifna och den 22 derpåföljande på bordet lagd», Memorial, i anledning af återremissen af Utskottets Betänkande om original SfUiIdsedlars uppvisande vid lagsökning. Ut supra.
Det är gifvet all en sådan författning utgått ifrån åsigten af ett slags nödvändighet för Staten ali vara förmyndare för tjenslemännen, välförståendes under förutsättning att de i allmänhet äro obemedlade, ty det är gifvet att om de äga en enskild förmögenhet, ett förmynderskap, som har för ändamål tillse den efterlefvande familjens förmåga, att bekosta en afliden makes och faders jordfästning, samt derutöfver kunna för den närmaste (iden fylla de nödvändigaste lefnadsbehofven, icke är af nöden. Nu är sådant visserligen endast undantagsvis förhållandet, och tjenstcmännen äro i allmänhet obemedlade, men då så är och meningen varit att tänka och ställa väl till för dem, har man i min tanka alldeles tagit fel om sältet, oell utgått ifrån cn falsk synpunkt, hvarigenom man i st. f. alt gagna, endast motverkat ändamålet. Det är nemi. kändt, att den obemedlade ynglingen, som inträder i tjenst, vanligen länge får arbeta åt Slaten utan all ersättning, och således under afvaktan på den omsider utfallande ringa lönen måste lefva på kredit. Lönen räcker knappast lill lefnadskostnaden, än mindre att godtgöra de skulder, han under de lönlösa åren åsamkat sig, och ställningen försvåras än mera derigenom alt han, då lön ändteligen erhälles, får aftjena s. k. begrafningshjelp. 1 visst fall, eller om han ända till sin död kan stanna qvar i tjenst, utfå visserligen hans arfvingar det kapital, som innehållits under hela hans tjenstetid, men han har ju, under de 6 månader afkortningen elTektivt ägt rum, måst skuldsätta sig till eli motsvarande belopp, och under hela sin tjenstetid, å denna i följd af Statens förmynderskap ådragna skuld måst betala ränta, hvilken icke godtgöres, och således blifver en gifven förlust, som i l:sta rummel drabbar bonom och derigenom äfven hans arfvingar. Stadnar han deremot icke qvar i tjensten intill döden, behåller Staten som god pris den innehållna lönebesparingen. Jag vill likväl icke uppehålla mig med att visa orättvisan 8 Den 17 Maj. af stadgandet.
Använd en salva af 1 del zinkbittermandel och — om gröten är hård — oxid på 10 delar gul vaselin, ingniden flera 1 qvarter grädde. Litet linskuren lök, uppgånger dagligen. Skaffa er en salva af 1 fräst i njurtalg eller ister, tillsättes äfven. del hvitt precipitat och 1 del zinkoxid på 20 När korfmaten nu blifvit blandad, är bäst att en steka litet deraf på en stekpanna och delar vanlig vaselin och gnid in densamma afprofva den för att få den efter smak, lagom på ögonlockskanterna 2 gånger dagligen. söt eller salt, hvilket sistnämda icke iix godt Fakta dem med concentrerad amykos och låt att en gång för alla bestämma, då smaken på dem i öfrigt vara i fred så mycket som möjligt. salt ur mycket olika. Den som vill kan inblanda rensade, förvälda russin. Stoppas Zaima. Se svar till Lisa 21 år i n:o sedan i rengjorda tjocktarmar af oxe eller 7. Ät så ofta och så mycket som möjligt, svin med talgeller ister-sidan inåt. Korfisynnerhet leta och söta saker samt mjölven kokas i något saltadt vatten, som icke (srärkelse-) haltiga födoämnen; drick oskumfår koka för häftig och under jemn tillsyn, så mad mjölk och potter. (För att stå ut med att korfvarne icke gå sönder. en dylik kur, fordras dock en god mage! J. Om ni dess utom rör er litet och sofver Mor Sara. (ligger) mycket, torde den önskade effekten ej uteblifva. Edra armar bli naturligtvis N:r 134. I Idun kommer med snaraste en också fetare genom en dylik kur. Att de artikelserie af särdeles intresse att påbörjas, också bli idealiskt runda och vackra, kunna och kommer i denna serie, behandlande skilda vi dock ej lofva er. områden på qvinnans arbetsfält, äfven denna fråga att finna uttömmande svar. Red. Icke (?) kokett prenumerant. Blir ni ej bättre N:r 127. Cinclairs kallvattentvål har jag genom användande af de medel, som loreanvändt och funnit den utmärkt.
(Paus. En Betjent passerar förbi.) Äro portarne stängde? Endast bakporten är öppen, för att bibehålla kommunikationen med Ers Excellens's bekanta och vänner. De öfrige äro besatta med säkert folk. Konungen är vid Drottningholm. Innan ett ilbud hinner dit, är oväsendet förbi. (Paus.) I alla fall, (Till Betjenten.) säg till min förste Jägare, att han tager den snabbaste hästen i stallet, hastar till Drottningholm och öfverför till Konungens tjenstförrättande Kammarherre underrättelsen om hvad som här passerar. Fort! (Betjenten går. Riksrådet stannar vid fönstret. Oväsendet tilltager.) Yra folkmassa, vet du sjelf, hvarför du nöter ut dina lungor? Man har för afsigt att depopularisera mig. Bah! Konungen har i revolutionens degel smält hattar och mössor till ... en enda krona; och den skall förblifva det. Bevare oss Gud, från en sådan yrande frihetstid, som vi öfverlefvat, RIKSRÅDET (för sig sjelf). BETJENTEN. RIKSRÅDET (talar afbrutet). 81 då Sverige styrdes från de utländska ministrarnes hoteller, då sjelfsvåld hette frihet, partifanatism nit, kärlek för ordning despotism och intrigen var ... politik. (Han stadnar åter vid fönstret.) De kunna spränga mina örhinnor, men icke rubba min öfvertygelse, att nationen fordrar en monarkisk och fri statsförfattning, som lemnar åt thronen nog magt att inom riket vidmakthålla ordning och bevara landets anseende utom gränsorna. (Röster utom scenen). Ned med Riksrådet, ned med Scheffer, ned, ned med honom! (Constans instörtar förskräckt.) Trettonde Scenen. RIKSRÅDET. CONSTANS. BETJENTER, som emellanåt hasta öfver scenen. Min far, min far! CONSTANS. Uppskrämda, arma barn! RIKSRÅDET. CONSTANS. Hvilket förskräckligt oväsende! Hör du, hör!
Jemte det ofvanberörde framställning blifvit, genom nådig Skrifvelse den 17 November sistlidet år, af Kongl. Majit meddelad Rikets Ständer, till det afseende Ri - g Ståls-Utskottets Utlåtande N:o idb. kets Ständer kunde finna sig föranlåtne att derå fästa, har, uti en inom BorgareStåndet väckt motion, Herr Wennerström, med åberopande af de skäl, sorn utaf församlingarne blifvit i den till Kongl. Maj:t ingifna underdåniga ansökningen framställde, anhållit om det begärda låne-understödets beviljande under de i ansökningen upptagne vilkor. Stats-Utskottet, som, efter erhållne remisser å såväl den Kongl. Skrifvelsen som omförmälde motion, förehaft delta ärende och tagit kännedom om dertill hörande handlingar, har inhemtat, hurusom Kongl.
Video, (med fasta löner försedde. 18. Caracas. ' Då alla nu tillsatte Gen.consuler och consuler, jemväl de som äro med fast lön försedde, aga att uppbära consulad-afgift af fartyg, och enär denna rättighet icke torde kunna dessa embetsman under deras tjenstetid eller förr in vid deras afgång från tjenslen betagas; torde R. H. St., i ändamål att, der sig göra later, genom öfverenskommelse och ersättning genast afskaffa consulad-afgiflen, böra intill nästa riksdag å handelsoch sjöfartsfonden i detta ändamål anvisa en särskild summa af /[,ooo. Summa H. b:co r:dr 25,000. Anmärkning: Då, enligt den på officiella handlingar grundade uppgiften i undertecknads motioner, sjöfarten år 18)8 ensamt i consulad-afgifter erlagt 33,3 i 5 r:dr 16 sk. II. b:eo, skulle den nya regleringen kunna verkställas med ofvannämnda summa, som med 12,333 r:dr 16 sk. II. b:co understiger det belopp, som nu till consulernes aflöning utgår. Ett ökadt bidrag till handelsoch sjöfartsfonden från Norriges sida, som jemväl blifver delaktigt af den åsyftade fördelen, torde med all visshet af nästa Slorthing kunna påräknas. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Det må med skäl tillhöra de ledamöter af delta Stånd, som hafva en närmare kännedom om handelns behof oell olägenheter, alt bedomina fördelarna af det förslag, som blifvit väckt och Ekon.Utsk. nu framställt till II. St:s antagande, att utbyta consuler och consulad-afgifter emot generalconsuler och viceconsuler, som icke äro aflönade.
Tänk, när jag kommer in på min första riktiga bal — det kanske blir hos landshöfdingens — o, hvad mitt hjärta skall slå. Men inte skall jag visa mig landtlig och blyg, må du tro, nej, jag ska ' komma in i salen vid tant Theas sida med minenaf en världsdam, blaserad och med halfslutna ögonlock, och se vådligt stram och stolt ut — så här — » och hennes rosiga ansikte antog ett skräckinjagande uttryck, fast leendet satt kvar i mungiporna. » Och så skall jag ha en solfjäder, som jag skall lära mig att använda af Siri — hon kan, du! Hon slår löjtnant Vide på axeln med solfjädern och säger: ' Usch, hvad löjtnanten är retsam jämnt ', och så ser hon på honom — så här. » &gt;Akta dig, Dita, om vinden vänder sig och tuppen gal. » » Och så kanske du kommer fram till mig och säger: » Kan jag hoppas på att vara igenkänd, min fröken? » ' Kandidat Pihlqvist, om jag minns rätt! ' ' Frökens program är väl alldeles fulltecknadt, annars kanske j a g. O, hvad det blir roligt, du Johan Jakob, roligare än de dumma gamla gymnasistbalerna med saft och vatten och karameller! Så kommer jag naturligtvis att förlofva mig. » » Med hvem då? » » Med en, som jag skall tycka gränslöst mycket om, och som gör allt, hvad jag ber honom om, en, som är rar och stilig och treflig och snäll. » » Söta Dita, » inflickade jag blygsamt,; det där slår ju alltihop in på mig. » » Kuggad, Johan Jakob! Inte vill jag ha dig! Du är ju bara student och inte mer än tjugu år. Om tio år har du avancerat till adjunkt hos en prost nånstans borta på bondlandet, hvars äldsta dotter är bestämd till din äkta maka. Hon har slätstruket hår och milda blå ögon och är väl hemmastadd i » alla i ett hem förefallande göromål ». Hon kommer att bjuda den goda pastor Pihlqvist på kakor, som hon själf har bakat. Du tycker om kakor, Johan Jakob!
Hwad wikars angär de i följd af en föreslagen indragning till anttis», uplätne öfwerstödige hästkreatur, sä skulle jag rrs 1660 Den 28 December. tro, att ingen Landtbrukare, kunde för det närwarande hälla pris nied dem som i och för luxens underhällande säkert lära göra de högsta anbuden. De bästa söhlston och hingstar skulle derföre dragne frän siu Oeconomiska bestämmelse, troligen endast komma, alt paradera lör rquipagen i hufwudstaden eiler wid ett mönsterbord under någre CavallerieOlficerare. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Sjunde Häftet. STOCKHOLM. Hörbergska Boktryckeriet, i84o - Lördagen den 16 Maj 1840. Plenum kl. g f. m. o j\_nyo föredrogs och bifölls BancoUtsk:s den ag sisll. April e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 13, i anledn. af väckta motioner, dels i allmänhet, om lån ifrån banken till understöd för kyrkors byggande, dels särskildt, om dylikt lån för uppförande af domkyrka i Hernösand. Hr af Donner, Gustaf Wilh., uppläste följande: Då StatsUtsk. erkänt nyttan och vigten af gymnastiska central-instilutet, både i anseende till syfte och hvad det för samhället, under sin korta verkningstid, uträttat; då detta institut icke blott tillhör den enskilda medborgareclassen, utan jemväl hvarje annan samhällsclass; då gymnastik, såsom den vid nämnda institut bedrifves, är ett verkligt sannt utvecklingsmedel för kroppen i dess friska tillstånd samt elt kraftigt hjelpemedel i de flesta chroniska sjukdomar, och då dessutom Utsk. sjelft vistordat detta institut vara det enda inom den civiliserade verlden, är det måhända mindre väl betänkt, att Utsk. icke tillstyrkt R. St. att å stat uppföra det anslag, 6,075 r:dr, som finnes upptaget i K. M:s nåd. propos., rör;de gymnastiska central-instilutet.
Af ' Hugo Tigerschiöld och A. T \ Gellerstedt väntas ock diktsamlingar. I illustrerade upplagor väntas ett urval af Elias Sehlstedt ' s visor och Snoilskys » Svenska bilder ». Den förra samlingen illustreras af Carl Larsson, den senare af Albert Edelfelt. Inom den berättande literaturen motses med största spänningen Selma Lagerlöfs » Gösta Berlings saga », som nu föreligger afslutad i manuskript. Vikna Lindhé skall utgifva en roman » Genom bränningar ». Däremot är ovisst, huruvida Werner von Heidenstam i år får färdig sin nya roman » Hans Alienus ». Novellsamlingar väntas af Ernst Lundquist, Daniel Fallström, John Johnsson m. fl.Ord vid Fosterländska studentförbundets Gustaf-Adolfsfest i Upsala den 6 November 1891. Bland mycket annat, som i vår tid blifvit föremål för klander, ja hån och begabberi, är också firandet af historiska minnesfester. Än har man däri sett blott en tom slentrian, än chauvinismens narraktiga skryt, som glömmer orden: » Yfs ej af fäderns ära, en hvar har dock blott sin », än har man sagt, att ett sådant firande framkallar en falsk idealism, en känslostämning, som brusar högt under högtidsstunden jubel, men fördunstar med detta utan att kvarlemna någon sedlig behållning för lifvet. Giltigheten af dessa domar vågar jag dock bestrida, och jag kan göra det med den visshet, som en personlig erfarenhet gifver. Jag vet nämligen, att ett af det oförgätligaste och bästa intrycken i mitt lif varit hvad jag erfor, när jag första gången fick deltaga i Upsala studentkårs gripande hyllning åt hjältekonungens minne den 6 November.
Hoppet om förskoning eller åtminstone mildring i straffet hade sin dryga del i dessa tankeyttringar. Brahe förmodade, att det skulle stämma de maktägande till miskund, om han sökte hos sin son inskärpa grundsatser af sådan halt, hvilket tillika innehölle en vink om ett förändradt uppförande å hans egen sida, om man skänkte honom lifvet. Så snart dödsdomen blef bekant, for grefvinnan Brahe till Drottningholm, der hofvet då vistades, och kastade sig för konungaparets fötter. Från de höga läpparna flöt endast balsam och honung; men i känslan bodde is och i de kungliga tankarna endast längtan att blifva qvitt den besvärliga bönfallande. Konungaparet tyckte – och det framskymtade äfven under samtalet med fru Brahe – att hennes man gjort bäst, om han lydt gref Hårds råd och följt hans föresyn samt begifvit sig på flykten. Brahe hade då på en gång räddat sig sjelf och sparat sin öfverhet den förlägenhet, hvaruti hon blifvit försatt, då hon nödgades blifva ett overksamt vittne till sina förnämsta kreaturs bestraffning. Konungaparet hänvisade slutligen den förtviflade makan att söka beveka landtmarskalkens och talmännens hjertan, ty i detta fall tillhörde benådningsrätten ständerna, hvilka det förmodades ej vara omöjligt att öfvertala; men just för att vinna dem, ansåg konungaparet för den olycklige grefven förmånligast, att öfverheten ej blandade sig i saken, emedan ständerna ej ville veta af en delad myndighet och, för att visa den i hela sin vidd, sannolikt skulle afslå en bön, som beledsagades af en kunglig förbön. Om också någon sanning fanns i denna åsigt, var det dock hufvudsakligen för att undgå ytterligare blottställa sig sjelfva i denna ömtåliga sak, och för att blifva qvitt efterhängsna böner och jemmer af de sakfällde högförrädarne och deras anhöriga, som Adolf Fredrik och Lovisa Ulrika på förenämnde sätt visade grefvinnan Brahe ifrån sig.
St:r måtte i underd. skrifvelse framföra, hvad i början af denna min motion förekommer. Om remiss till behörigt Utsk. anhålles. Remitterades till Allm. Besv. och Ekon.Utsk. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande äf plenum kl. 6 e. m. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates, upläste 2:ne motioner af följande innehåll: 90 Den 3 December f. ru. l:o. Emot den d. 10 Nov. 1855 af K. M. utfärdade instruktion för Landshme m. fl. hafva så väl från många enskilta, som inom den offentliga pressen, och slutl. af R. St:rs Hr Justie-Ombudsman högst väsendtliga anmärkn:r blifvit framställda; men då dessa sannolikt, för att blifva rättade och leda till "önskad påföljd, behöfva ett stöd från R. St:rs sida, har jag ansett mig böra begagna min riksdagsmannarätt för beredande af ett sådant ändamål. Jag vill härvid mindre uppehålla mig vid författningens allmänna syftning, hvilken synes vara den, att hos Landshme koncentrera en ännu vidsträcktare myndighet än hitintills — en syftning, som alltför mycket står i strid med den opinion, som under sednare tider och Riksdagar allt mer utvecklat sig om nödvändigheten att inrätta kommunalnämnder, såsom utgörande ett slags representation för länet, hvars tanka Landshm, i vigtiga frågor, bör inhemta och hvilken, som man hoppas, småningom skall leda till den sjelfstyrclse, hvarförutan landets angelägenheter icke, under nuvar:de förhållanden, kunna, på ett tillfredsställande sätt, handhafvas. Denna del af frågan torde således, utan behof af utredning från min sida, blifva af Utsk. och R. St:r undersökt och diskuterad i sammanhang med de flera motioner om kommunalstyrelser, som blifvit vid Riksdagen väckta. Jag vill här i främsta rummet fästa mig vid de delar af den nya Landsh:ge-instruktionen som handlar om Landsh:nes myndighet öfver både sina underordnade och sina egna kolleger i embetet.
Vid första föreställningen var äfven minneslexanotillräcklig. Det hela var ett jemmerligt prof på vårdslöshet hos en kunglig teater. Hvad skulle en främling hafva tänkt om det skådespelshuset, i fall han den aftonen för första gången infunnit sig i Dramatiska teaterns salong? Han skulle nog hafva behöft en föreställning af “ De unges förbund “ eller af “ Séraphine “ för att plåna ut det första intrycket. Ibsens stycke går förfarande på ett sätt som är den snillrika författaren värdigt. Steensgård är onekligen en af hr Frcdriksons bästa karaktersskapelser, och så olika Wilhelm Wiehes framställning på den danska kungliga teatern än var i mycket, vore det sannolikt orättvist att påstå, det denne öfverträffade Fredriksons. Båda dessa skådespelare hafva träffats i det lyckade bemödandet att lägga vigt på och framhäfva Steensgårds ofantliga inbilskhet, hvilken nödvändigt måste af skådespelaren särskildt betonas, mera kanske än författaren sjelf aktat nödigt, ty i annat fall är karakteren mindre lätt att förstå, då Steensgård, ehuru med mycket godt hufvud, låter narra sig af alla menniskor. Om hr Fredrikson kunnat eller ansett riktigt att gifva sin Steensgård någon yttre älskvärdhet, hvilken Wiehe icke försummade, skulle verkan af figuren vara kanske ännu större och otvifvelaktigt ännu närmare författarens afsigt. Sådan Steensgård nu emellertid framställes af hr Fredrikson, är han i alla fall ett, bland många andra, bevis på hvilken begåfvad karakterskådespe-. lare nämde konstnär är. Att han icke kan spela Almaviva så som sig bör, öfverskyles af så många andra förträffligt utförda roller. Huru Johannes Brun löser sin uppgift som Daniel Hejre känner jag icke af personlig erfarenhet, men enligt samstämmande intyg skall det vara något af allra första ordningen, och han torde väl vara den ende af Hejre-repre-sentanterna på de nordiska skådebanorna som kan jemfö-ras med vår Almlöf. Den som känner Brun från blott Jeppe och Michel Perrin har svårt att föreställa sig honom som Hejre, men vi få väl tro på försäkringarne.
Beträffande räntan för de obligationer, som i anledning af den nu förestående upplåningen komma att af riksgälds-kontoret utfärdas, så anser sig utskottet hvarken böra eller med behörigt iakttagande af det allmännas fördel kunna föreslå samma räntas belopp; utan torde bestämmandet häraf desto heldre böra åt fullmäktige öfverlemnas, som de äro bäst i tillfälle att lämpa räntevilkoren efter de omständig - Stats-Utskottet* Utlåtande, N:o 184. 5 heter och förhållanden, hvilka ej mindre vid upplåningens början än under dess forlgång böra tagas i noggrannt betraktande 3 och är utskottet förvisadt, att fullmäktige icke skola underlåta att, så vidt af deras tillgöranden beror, söka erhålla den erforderliga lånesumman emot den minsta ränteuppoffring, som omständigheterna möjligen kunna medgifva. Likaså synes det utskottet lämpligast, att rikets ständer äfvenledes åt fullmäktige öfverlemna att, med afseende å de tider, då den till ränta och amortissement för lånet anvisade årliga tillgång samt härtill för öfrigt disponibla medel äro att påräkna, fastställa betalningsterminerne för så väl obligationernas kapitalbelopp, som derå upplöpande räntor; lärande det jemväl lä ankomma på fullmäktige att bestämma, huruvida och till hvad belopp obligationer med kortare uppsägningstid må utgifvas. — Ehuru utskottet delar fullmäktig ges åsigt i fråga om lämpligheten och ändamålsenligheten af obligationernas indelande i vissa serier, anser utskottet dock någon serskild föreskrift ej heller behöfva härom af rikets ständer meddelas. Deremot och då ett hittills ,‘aknadt stadgande angående dylika obligationers förbindande kraft, fastän de icke äro af samtliga fullmäktige underskrifna, måhända torde vara erforderligt, så finnér utskottet sig böra tillstyrka rikets ständers bifall till hvad fullmäktige i sådant hänseende hemställt.
Denna Afffrifts enlighet med Originalet intygar klans särta.'^ Utdrag af krotocollet, hältet t Riksens Högloft. Ständers Lonstitutions-Utskott den 29 Maj 1309. S. D. Sedan, under öfwerläggningarne angående de ^.rticlar, som uti Utskottets Förslag til en ny Regeringsform komma at intagas, nägre Utskottets Ledamöter warit af särskilde meningar, och nu, tvid justeringen af berörde Förslag, derwid förblefwo; sä skulle desia meningar uti detta krotocoil intagas, för at til Riksens Högloft. Ständers klena åtfölja Förslaget. Wid 13 §. angående Konungens rättighet at göra krig och fred, yttrade sig Riksdagsmannen platts kellsson, at om Stats Rädets Ledamöter enhälligt afstyrkte et af Konungen tilämnadt anfallskrig, borde, efter Riksdagsmannens tanka, Konungen wara förbunden, ät ä StatsRädets mening göra afseende. I denna tanka instämde de öfrige Ledamöter af Bonde-Ständet. Wid 382 Den 2 Junit. Wid 16 Z. anmärkte Herr Biskopen Doctor dlol-6'ii, at han icke i annan mening kunde bifalla hwav uti denna Z. om en fri Religionsöfning stadgades, än at derigenom icke ffulle wara förändradt hwad Allmänna Lagen om Swensk Mans Religion förordnade. Wid 35 H. yttrade sig Herr^fwerstenSkjöldKr-Lnä, at, efter hans tanka, borde Konungen, i stället at kunna afsätta en Landshöfding ifrän desi ämbete, äga makt, om en sadan Ämbetsman icke noggrant upfyllde sina skyldigheter eller werksiällde Konungens befallningar,' at pä et halft eller et är 8U8pen6era honom, stom da skulle fä behålla hela eller halfwa lönen. Härmed förenade sig Herr Lxx>eZilion8.8ecreteiLren Friherre ^lanncrbcim och Herr ?rofs88orn Doctor samt Ledamöterue af Bonde-Standet.