Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
å 6,000 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 4 procents ränta, 6,000: — » utdikning af Hudeneds mader i Gäseneds härad, å 24,750 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 5 procents ränta, » dito af madångar vid Bostorps, Björstorps m. fl. hemman inom Sems och Skölfveneds socknar, å 5,000 R:dr, emot dito dito, — » dito af Starlanda mader på Dalsland, å 28,860 R:dr, emot dito dito, inom Elfsborgs och Skaraborgs län: för utdikningen af mossar, belägna omkring ån Ätran, inom Wartofta härad af Skaraborgs och Redvägs härad af Elfsborgs län, å 14,640 R:dr, emot åter Transport: 10,020,863: 91. 12,883,592: 66. 40,000: — 5,129: 72. 4,528: 44. 3,592: 28. 8,209: 29. 2,644: 12. 4,579: 75. 6,000: — 6,950: - 5,000: — 3,950: — 12,974,176: 26. 38 — Transport: 10,020,863: 91. 12,974,176: 26. betalning af 8 procent, med beräkning af 3 procents ränta, 14,640: 14,640: — inom Skaraborgs län: för sänkningen af sjön Östen inom Wadsbo härad, å 8,329 R:dr 50 öre; återbetalas jemte kronoutskyl derna, 6,663: 14. 6,246: 64. » kanalanläggningen genom Kottholmsnåset vid Tidaån samt upprensningen af Sågströmmen inom samma härad, å 6,189 R:dr 75 öre; dito dito, 4,166: 88. 3,832: 95. » sänkningen af sjön Lången och upprensningen af Kräftån inom Wadsbo härad, å 11,550 R:dr; dito dito, 9,816: 85. 9,239; 34. » utdikningen af Hedeberga egendoms andel i Mönarps mossar inom Marks bärad, å 1,500 R:dr; dito dito, 540: — 420: — » dito af Dagsnäsoch Höryda samt en del af Stora Bjurums mossar inom Gudhems härad, å 10,200 R:dr; dito dito, 10,220: 19. 9,404: 19. » sänkningen af sjön Orien och ån Orian inom Ransbergs socken af Wadsbo härad, å 6,800 R:dr; dito dito, 8,650: 66. 8,650: 66. » sänkning och upprensning af Lida-ån, å 126,000 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 5 procents ränta, —- — 46,000: — inom örebro län:
Visst var vår jaktlöjtnant litet blyg och tyckte att det var mer än mensklig lycksalighet att sträcka sitt hopp till något högre än att kyssa hennes hand; men då han varseblef att Rosenbergs ring försvunnit, då visste han – att tala med fru Kathrina – hvad klockan var slagen och tog mod till sig. Att börja med satte han sig bredvid Gabriella, utan att släppa hennes hand; men då han såg en tår smyga sig fram i hennes öga, förmådde han ej längre beherrska sina känslor. Han lutade sig ned – och den första kyssen satte en högre rodnad på Gabriellas varma kinder. ”Jag vet ej huru man kan lefva efter en sådan stund som denna!” var det första ord han yttrade. Då satt Gabriella, omsluten af hans arm, med hufvudet lutadt mot hans kind; och äfven hon tänkte att en sådan salighet, som denna, ej mera kunde återkomma i detta lif. Den kyss, hon utvexlat med Rosenberg, var kall mot dem, som hon nu utbytte med Arve. Hårdt slutna till hvarandra, fasthöllo de den förflygande minuten – men den flydde likväl, och med den drömmen och berusningen. Ett skri, blott ett, men det så skarpt och genomträngande att det uppväckte de lycklige, hördes utifrån. De sågo åt fönstret – der grinade Antons förställda ansigte emot dem. ”Herre Gud, den galna menniskan!” ropade Gabriella och sprang häftigt upp. ”Hvad har han nu fått i hufvudet?” Himlen var försvunnen; afgrundens budbärare qvarstod. ”Jag skall gå ut och tala med honom,” sade Arve, närmande sig fönstret. Han kunde likväl icke hindra sig att taga ett steg tillbaka, då Antons vilda ögon nästan syntes vilja sluka honom. Gabriella sprang emellertid ut på gården. ”Kom in, söta Anton!” bad hon hjertligt. ”Det är ju ingen så förfaslig olycka du sett! Jag är nu Arnmans fästmö; och så snart pappa kommer hem, skola vi be honom om hans samtycke.” Anton ryckte sig ifrån henne.
St:r genom antagande af det ena eller det andra skulle liksom ställa Konungens hofhållning under en slags administration. Då ingen har bestridt att ju de i hof-förvaltningen uppstådda bristen bör af R. St:r fyllas, och alla således derom lära vara ense, så synes det mig vara både klokast och R. St:r värdigast, att på en gång anvisa den summa af 800,000 rdr, som för bristens betäckande erfordras. Beträffande åter frågan om den tillökning uti det ordinarie hofhållnings-anslaget, som kan vara behöflig, för att förekomma så beskaffad brist för framtiden, så har man visserligen sagt, att den K. Proposm och det dervid fogade Statsråds-protokollet icke skulle lemna någon ledning för omdömet i berörde afseende; men detta innefattar dock, så vidt jag förstår, ett fullkomligt misstag. — Hr Finans-ministern har nemi. till Statsråds-protokollet uttryckligen gifvit tillkänna, att om 250,000 rdr beviljades för hvartdera af de fyra åren, eller tillsammans för hela nämnde period 1,000,000 rdr, så skulle dermed icke allenast den uppgifna bristen kunna betäckas, utan äfven jemnvigt emellan inkomster och utgifter med säkerhet vinnas, samt all vidare underbalans förekommas. Då nu 800,000 rdr er - 334 Oen 11 Februari f. m. fordras för betäckande af den redan befintliga bristen, återstår således al hela det begärda fyraåriga anslaget endast 200,000 rdr, deraf en ganska stor del torde få användas såsom räntor linder amorteringstiden.
» Jag kom inte hit förrän salig Klara var död, och det blef nu min tur att ha öfverinseende om det välordnade hushållet. Magnus var då något öfver tjugu år oeh hade * nyss blifvit student. Anders Fryxells dödsår är, som bekant torde vara, 1881 och icke 1871, såsom genom Boklig kunskap var inte i hans smak och tryckfel uppgafs i biografien öfver Eva Fryxell i hans examen hade inte gått med någon synförra numret. I samma uppsats, sid. 50, spalt 3, The Fish Jubilee Singers, negersångarne, hafva nu står: 1881 utkom » Bidrag till Sveriges historia ändtligen lämnat hufvudstaden, sedan de här på nerlig glans. Att göra besök i granngårdarna efter 1872 », hvilket bör vara — » Sveriges historia föga mer än en månad gifvit ej mindre än 32 — eller med bössan öfver axeln ströfva omkring efter 1772 ». säger trettiotvå — konserter, alla för fulla hus. i skog och mark, syntes vid denna tid vara Detta är ju något alldeles enastående Nekas kan det enda som intresserade honom. Snart utnog ej, att deras prestationer äro af ett visst intresse och deras program omväxlande. En framsträckte han likväl sina resor in till närmaste stående musikkritiker har med ganska mycket fog stad, och vi hörde, att han där hvarje afton om dessa prestationer användt det betecknande bevistade ett konstberidaresällskaps prestauttrycket » andlig varieté », och häri ligger nog till tioner. stor del dragningskraften. De hafva ock därför » Han tycker om hästar, det passar sig bra, » Teater och musik. kunnat samla publik ur alla samhällsklasser. Som sagdt, de förtjäna ock att höras, och vi taga för sade kusin Gabriel, som nu väckte fråga om, Kung!, operan. Fru Ellen Gulbranson, född Nordgifvet, att den tourné, de nu anträdt till landsatt sonen skulle gå in vid något regimente, gren, har under de senaste dagarne uppträdt som orten, skall för dem varda lika framgångsrik som bli militär, liksom han själf en gång varit, och gäst å vår k. operascen, först som Elisabeth i deras sejour i Stockholm.
Dock hade damerna kommit öfverens att ej be om pengar för sin förening, utan hellre sluta arbetet, när pengarne toge slut. Men det blef som enkans oljekruka. När det lidit om några månader och herrarne ej hörde af något attentat mot deras kassor, veknade deras hjertan. Ofta hittade eu femma, ibland t. o. m. en tia vägen till syföreningen. Sutto några herrar en afton vid ett spelparti, hände det ofta, att värdinnan fick vid supén mottaga vinsten för syföreningens räkning. Många bäckar små göra en stor å. Ett år anordnades en soaré med dans, ett annat år sällskapsspektakel; behållningen gick till syföreningen. Afbränningarna voro obetydliga, hvar och en hjelpte till i sin mån, allt enkelt och anspråkslöst. — äfven behållningen, men den räckte dock att värma många små, som fröso. Under årens lopp insattes öfverblifna medel i sparbanken att qvarstå och förräntas, så att, om hårda tider stundade, det skulle finnas något att ta till. Första året nådde inkomsterna ej ens upp till hundra kronor, men sedan tog det sig för hvarje år. I höst börjar denna syförening sitt åttonde år, så man ser, att den ej blef ett ögonblickets barn. Noggranna räkenskaper föras, och namnen på de personer, som erhålla kläder, upptecknas, jemte specifikationen på det gifna. Det är nämligen nödvändigt vid följande utdelningar att kunna se, hvad hvar och en erhållit, för att kunna dela någorlunda jemt. Skulle någon finna sig tilltalad af denna enkla organisation af en syförening och finna sig böjd att inrätta något dylikt (och förstås äfven utföra det), vore förf. innerligt glad. Säkerligen stå Iduns spalter öppna för förfrågningar i detta ämne, om sådana skulle anses behöfliga. Säkert är ock, att den lilla möda, man offrar på ett dylikt företag, blir rikligen ersatt af den tillfredsställelse, man erfar, att man i någon mån bidragit att » kläda de nakna ». - ma. Från Anne-Marie till Lissie. Flickfunderingar öfver eft svenskt » Bon marché! » » Kära Lissie!
Och som denna rättighet är vbcstridelig; sä blifwcr jemwäl den fölgdcn deraf lika ostridig, att meranämde af mig förcflagne 6 ärs betalningstid är sä mpcket mer till Statens än Lewerantörcrncs förmän, svin dche sist» nämde med stöd af Lag äro till Contant betalning berättigade. Widkommande dernäst Högloft. Staks-Utflottcts derifrän hämtade betänklighet ivid den af mig tillstyrkte 6 procents ränta, att nämligen en dylik förhögning af 1 procent skall förordsaka Kongl. Majit och Kronan en ärlig förlust af 40,000 R:dr Specie., Sä och enär berörde af mig förcflagne ränta icke öfwer» stiger hwad Lagen bjuder, samt det för öfrigit pä Statswcrkct ankommer, att derest penningar för s procents ränta kunna anskaffas, dermed godtgöra Lefwerantörcrncs fordringar, och sämedelst undwika utgörandet af 6 procents räntä till dem; sä kan ät» minstone jag för min del dcstomindre anse Kongl. Majtts och Kronans winst genom i fräga warande ränte» Den !4 September, ^ ränke-minstaing frän 6 till 5 procent, säsom stät till Lefwerantörernes äläggandc, att ätnöjas med s pro» cent, som af mahanda stäk anledning kunde wara att ännu mera minsta räntan. Det är deremot uppenbart och ostrkdigk, att ÄM dc§e fordringsägare icke skulle fä mera än <s procents ränta » be dä mäste emot deras wilja emot billighet , samt jemwäl emot Lagens tydcliga stadgande widkännas förbcrördr ärliga förlust af 40,000 R:dr, som för hela tiben, enär behörigt afdrag för de skeende afbetalningarne stedt» utgör 440,000 R:d. Spccie
Så lange Carthago icke var söndradt, var det starkt, och Romarne förmådde intet mot detsamma; men sedan Carthago blifvit splittradt i partier, så påtvingades det af Romarne del ena villkoret efter det andra, till dess det slutligen, efter alla dessa concessioner, ej ägde några medel lill sitt försvar. Vi hafva ej mycket politiskt anseende, ej mycken politisk styrka att vedervåga, och ju mindre en stat ar, destomera bör den vara på sin vakt. Det finnes äfven en annan omständighet, som bör tagas i betraktande. Representationen sjelf är en delegation, och det beror af representationens sammansättning, huruvida denna delegation uttrycker landets önskningar eller ej. Det är icke här tillfälle att ingå i pröfning, huru förhållandet är med Svenska representationen. Att den fullkomligen motsvarar detta sitt ändamål, tror jag dock ej, och är jag öfvertygad att, om än en minoritet, dock en ganska aktningsvärd minoritet skall ogilla representationens förfärande, om den i denna fråga skrider till några ytterliga åtgärder. Om icke denna skuld nu blifver betald, då våra tillgångar äro betydliga, så skall måhända i en framlid, enär dessa tillgångar förminskats och skulden likväl måste gäldas, en dåvarande representation fördömma den nuvarandes handlingssätt. Jag vill äfven tro och vågar påstå, att det är oppositionens eget interesse, alt göra något för denna sak. Oppositionen har under denna riksdag några gånger ådragit sig anfall och förebråelser för förhastade reformer. Delta må vara med rätta eller icke, jag vill ej utlåta mig deröfver; men det ligger i oppositionens bestämda intresse att visa, att det var af kärlek för fäderneslandet, som den begärt dessa reformer, och att dess mening aldrig varit att åstadkomma någon split eller söndring inom Staten. Vore representationen svag, vore den en lekboll uti den andra statsmaktens händer, så skulle äfven jag rösta emot hvarje betalning af denna skuld, för att, om icke annat, förstärka den minoritet, som åt R. St. icke bevarar dess af grundlagarne helgade anseende; men representationen är i närvar, stund starkare, än den någonsin har varit, och styrkans första skyldighet är rättvisa; den andra är moderation.
Utskottet inser således ej någon enda giltig orsak, hvarför man skulle åsidosätta den klara och ovedersägliga rättvisan af en jemnlik egendomsfördelning emellan barn, sorn, med lika anspråk på föräldrars kärlek oell omvårdnad, också måtte vara lika berättigade till deras förmögenhet, dä den går i arf; och hvarföre man skulle låta barnens rätt ankomma på den tillfälligheten, huruvida fadren bosatt sig inom eller utom stadsporten, nedlagt sin förmögenhet på det ena eller andra stället, ingått i det ena eller andra ståndet, med mera dylikt. Förgäfves må man invända, att föräldrarnes rätt att göra testamente skulle tjena att undanrödja det obilliga häruti. Man bör ihågkomma, att, efter nuvarande Lag, någon ändring uti arf-följden till arfve-jord på landet, elier till derför ei hållet vederlag, icke får göras genom testamente, äfvensom huru många anledningar till uppskof, ja hvilka fördomar uppresa sig emot vidtagande af utvägen att genom testamente godtgöra Lagens orättvisa i denna del; oberäknadt att testamenten lättligen, för felande laglighet i någon formalitet, kunna varda kraftlösa. i2 Lag-Utskottets Betänkande, Bi.o gg - Att några menliga följder af den ifrågavarande lag-förändringen icke äro att befara, det vitsordas tillräckligen af förhållandet inom den ort (nemligen de feni häraderne i Småland, som utgöra det så kallade Wärendslandef), hvarest lika giftorätt och lika arfs-rätt i snart 600 år varit gällande. I)et vöre lyckligt, om man för andra lagförändringar hade en dylik erfarenhet att åberopa och stödja sig vid. Utskottet understödjer följaglligen de yrkanden, som åsyfta lika giftorätt och lika arfsrätt för båda könen; hvaremot Utskottet icke kan biträda Nils Perssons förslag, att rätt till morgongåfva och fördel af bo oskifto, hvarom Lagen i g och 17 Cap. Giftermåls-Balken. handlar, måtte upphöra.
Ifall någon betänklighet skulle upetå Den 26 Mars f. in. 391 äfven emot den bordläggning, som jag ifrågasatt, ifall nemi. ärendet är af en så brådskande beskaffenhet att några dagars upskof kan medföra olägenheter, anhåller jag dock att Hr Gr. o. Landtm, måtte till e. m. upskjuta öfverläggningen härom, på det man under mellantiden må komma i tillfälle att taga kännedom om förslagens innehåll. ITr Printzensköld: Jag tror mig ega någon anledning för moda att det vore af vigt om det ifrågavarande skrifvelse-förslaget kunde af B. o. Ad. definitift behandlas ju förr desto heldre. Jag anser icke de båda loir framställda motförslagen vara af den öfvervägande vigt, att man ej kunde godkänna Exp.Utskd.s förslag; men om också B. o. Ad. skulle finna företrädet böra lemnäs åt något af de andra förslagen, önskar jag att det måtte ske så fort som möjligt., och jag får för min del förklara att jag vida heldre röstar för antagande af något af dessa förslag, än jag anser att frågans afgörande bör fördröjas. Orsaken härtill tror jag för hvar och en af Eder, Mina Herrar, vara tydlig och klar. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag anhåller blott att få förena mig med Frih. Tersmeden om bordläggning af såväl Exp.- Utskits skrifvelse som af de båda här afgifna förslagen. Hr Ca r Äfven jag har icke annat att yttra än förena mig med Frih. Tersmeden och Hr Mannerskantz; men jag vill tillägga den önskan att Utsk:ts förslag till skrifvelse måtte komma att ställas främst på föredragningslistan till nästa plenum. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då flere ledamöter begärt Exp.Utsk:ts ifråg:de skrifvelse-förslag ånyo på bordet, komme detsamma att der hvila tillika med de af Hr Nordenfelt och Gr.
Då man icke i allmänhet funnit lämpligt att genom reglementariska föreskrifter hänvisa bankdirektionerne till de olika slags värdepapper, som finge vid lånerörelsen antagas, och icke ens ansett sig kunna eller böra förbjuda de enskilda bankerna att sins emellan lemna försträckningar eller ingå förbindelser, utan det fast heldre mer och mer erkännes, att bankerna just genom inbördes förbindelser befrämja den allmänna rörelsen och tillika både understödja och i viss mån kontrollera hvarandra, synes än mindre skäl vara för handen att genom lag förbjuda tillfälliga belåningar af enskildes lottbref i annan bank. Förbudet att i en bank belåna samma banks lottbref har deremot helt andra grunder, såsom att bankdelegare eljest skulle på sådant sätt kunna sjelfva upptaga bankens tillgångar och undandraga dem allmänheten, samt att hypotheket för erhållet lån icke innefattade annan säkerhet, än som redan genom aktie-inbetalningen blifvit hos bankbolaget ställd.» Frih. Gripenstedt: Hvad först beträffar den frågan, huruvida ett bestämdt stadgande bör intagas derom, att depositoch kreditiv-rörelse skall af bankerna bedrifvas, anser jag, i likhet med Gr. Sparre, att man icke kan förutsätta, att icke bankerna skola komma att idka dessa rörelsegrenar, äfven om derom icke lemnäs bestämd föreskrift. Då dessutom bolagsreglorna skola af K. M. pröfvas, lär K. M. icke underlåta att i sådant afseende gifva erforderlige föreskrifter, hvarföre jag anser af ingen vigt, om stadgandet här intages, ehuru jag visserligen icke har något emot detsamma i och för sig. Hvad åter angår Frih. Tersmedens förslag, att annan enskild banks lottbref bör kunna mottagas såsom säkerhet, måste jag, oaktadt de af Finans-komitéen utvecklade skäl för inskränkningens borttagande, likväl påyrka att det nu befintliga stadgandet måtte qvarstå, ty obestridligt är att i kritiska tider dessa lottbrefs värde kan reduceras till noll och intet värde, och att de således icke innebära någon säkerhet. Då Utskits förslag således i min tanke är välbetänkt, anhåller jag att detsamma måtte bifallas. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik:
Om man vill jemföra behofvet af understöd för ifrågavar. anstalt med behofvet för t. ex. räddningsanstalten vid Stora Råby i Skåne, hvilken längre fram i dag torde förekomma under öfverläggning, och för hvilken Utsk. icke ansett sig äga tillgångar; så finner man, att vid denna räddningsanstalt är fråga om alt till sina pligter återföra sådana vilseförda, som, under åtnjutande af sina sinnens fullkomliga bruk, kommit på villovägar. De döfstumme äro, att jag så må säga, just genom saknad af en del yttre sinnen, uteslutne från de lockelser och förvillelser verlden har att erbjuda; och jag tror, att de åtminstone ej äro i en svårare belägenhet, än de vilseförde. Jag anser till och med att, om man toge i betraktande behofvet af medel för uppfostran i allmänhet, så att räddningsanstalten vid Stora Råby icke heller behöfdes, gjorde man bättre, än att använda stora summor för de döfstumma. Jag tillstyrker således bifall lill Utsk:s betänkande. Det torde dessutom ej böra lemnäs å sido, att, såvida läkares utsago lemnar vitsord, de döfstummes antal här i landet måste komma att tilltaga, i den mån brännvinets omåttliga bruk fortfar. Hr Dalman: Den siste värde talarens yttrande föranleder mig till den reflexion , att det lärer vara en betydlig skilnad emellan att bevilja anslag till en inrättn., som ännu icke visat något resultat, och hvilken icke har någon bestämd garanti för sitt fortfarande, såsom förhållandet är med den s. k. räddningsanstalten vid Stora Råby, och att lemna bidrag till en inrättn., hvilken grundar sig på ett betydligt capital, som försäkrar dess bestånd, och sorn enl. mångårig erfarenhet visat obestridligt gagneliga resultater. Jag skulle i öfrigt tro, att ett anslag af 10,000 r:dr årligen för en inrättn., som på en gång uppfyller ett roenniskoälskande föremål och i veltenskapligt hänseende är af högt intresse, ej kan anses alltför betydligt, och jag skulle föreställa mig, att omsorgen för de döfstumma är i samma
Län sluteligen tillagt , att det skäl, som deraf velat hemtas till Motionens vederläggning, att LandsFiscalerne icke ätnjöto lön af Staten, var en anledning mer för honom alt yrka nämnde tjenstemäns upphörande, på det de icke måtte ligga allmänheten till last. Då vid senaste Riksmöte fråga likaledes varit väckt om Landsfiscals-tjensternes indragande vid innehafvarnes afgång, hade 12 Besvoch Oecotil Utsk. den samma blifvit af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotiets pluralitet understödd, men lärer, elter discussion hos RiksStånden, icke till vidare åtgärd hafva föranledi. Utskottet, som det nu åligger att, i denna å nyo väckta fråga, utlåtande afgifva, vill, å ena sidan, ingalunda bestrida, att utmärkt nit och rent bemödande hos en tjensteman kunna mången gång ersätta hvad som i sjelfva tjenste-befattningens organisation finnes bristfälligt, likasom, i omvändt förhållande, den i Statsmachinen bäst beräknade länk ofta kan blifva utan nytta för det allmänna; om vid verkställigheten påräknad skyldig redlighet uteblifver; Men Utskottet kan ock, under tillämpning af denna åsigt på frågan 0111 LandsfiscalsTjensterne, å den andra sidan, icke frångå öfvertygelsen, det ändamålet med nämnde ijenster, tillsynen öfver För. faltningarnes efterlefnad, i betydlig mon förfelas, dels derigenom, att, då Landsfiscalens uppmärksamhet omöjligen kan jemt utsträckas olver hela Länet, dymedelst ock för mycket tillfälle öppnas lör godtycke vid denna åklagaremakts utöfning, dels genom det förhållande, att Staten ej eller torde kunna fordra tillräcklig noggranhet af en tjenare, som den icke aflönar, enär just förmonen af lön bör medföra ansvaret för åsidosatta pligter. Besvi och Ocean. Utsi.
IV. R. 71. XVIII. B. 45, i59. XIX. A. i3o. E. 440. XX. A. 3. ■— om befrielse från, för Torps prestgård å Dahlsland. XIII. B. 625. A. 649- XV. E. 1 13. —- angående förändring i Södra Skånska infanteri-regemen tets, i följd af f. d. Adelsfane-boställenas befrielse från ordinarie roterings utgörande. XV. R. 62. XXII. B. 56. XXIII. A. 162. XXIV. E. 144. — soldat-, angående den nya ordinarie. XV. R. 62. XXII. B. 56. XXIII. 162. XXIV. A. 28, 39. XXVI. U. i37, 171. A. ig5. E. 23g. — ordinarie, Skånes, angående jemkning i. XV. R. 62. XXII. B. 207. XXIII. A. 174. XXVI. E. 29. — båtsmansordinarie, angående längder på tillökad, inom en del Län. XV. R. 62.' XXII. B. 57. XXIII. 162. XXIV. A. 53. XXVI. U. 137, 171. A. 200. E. 239. — om lindring i utgörande af. XVIII. B. 2o5. XIX. A. 289. — båtsmans-, om åtskilliga förändringar uti dess utgörande å landet.