Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af stora taxan 77: 6. t. Al Iilla dito . • 1 • . • • so. 3. 10. 102*9 11 Sta btco 542: 9. n. En af Hofrättens yngre ledamöter, kand oell värderad för skicklighet och redbarhet, som hösten i838 utnämndes till Fiscal och sedermera våren 1839 till ledamot, hade — utan all slags löntjenstgjort inom Hofrätten omkring sexton år, då han omsider erhöll befordran till fiscalstjensten, och kom i åtnjutande af en årlig inkomst af circa 55o r:dr btco. Härtill må anmärkas, att denna befordran gick i vanlig tur, utan att någon yngre under tiden blifvit föredragen. En Protonotarie har i årlig lön E11 Cancellist har i årlig lön 29°* Utdelning af taxan i83g 1021 g. i 1. De flesta Cancellisterne stanna för alltid vid denna tjenstegrad, såsom sällan ägande full skicklighet till högre befattning. Äfven Vaktbe tjeningen är i verkligt behof af förbättrad inkomst; och Götha Hofrätt behöfver 2tne, eller i det minsta en ny Hofrättspost. Jag hänförer mig vördsamt till mitt ofta åberopade förslag, och anhåller vördsamt om remiss till II. StalsUtsk. Den x5 Februari e. m. 123 Litt. A. Nedannämnde nuvar. ordfor. å K. Götha Hofrätts fyra divisioner hafva tjenstgjort och tillträdt Hofrtsråds-löner i följande ordning. n År. Mån. SJ JQ Fredrik Söderblom ; u född 1780 Aug. a5 utnämnd till Assessor 181 1 Juli J 1 CO till Hofrrsråd .824 Dec. 3o u Ordför. efter J.
P. TJERNLUND. JOSEF OSCAR ALMQVIST. J. ERIKSSON. Cr. Må eg ur dt. 2 f i Kapital-slut öfver Manufaktur-diskont-fonden för år 1863. Debet. Balans från år 1862: Skuld: Till Rikets Ständers Bank, Kongl. Kommerse-kollegii kreditiv till Manufaktur-diskonten, emot 3 procents årlig ränta å det begagnade kapitalet 2,250,000: — Obetald ränta vid 1862 års slut 28,883: 72. Balans från år 1862: Resterande kapital å F. Rippes lån 1,419; 59. upplupen ränta derå 422: 40. dito dito å Rosenborg & Vinstoch förlust-konto. Inkomster: Transport: Resterande kapital å F. Utgifter: l:o Aflöning 20,266: 67. 2:o Arfvoden till Kongl. Fondens vinst för år 1863 har alltså utgjort Balans till år 1864: Skuld: Till Rikets Ständers Bank, Kongl. Kommerse-kollegii kreditiv till Manufaktur-diskonten, emot 3 procents årlig ränta å det begagnade kapitalet 2,250,000: — Obetald ränta vid 1863 års slut 26,566: 74. Kapital-slut öfver Ull-diskont-fonden för år 1863. Debet. Balans från år 1862: Skuld: Till Rikets Ständers Riksgälds-kontor för af kreditivet år 1862 begagnade medel, kapital 62,340: — Obetald ränta vid 1862 års slut 1,481: 36. Balans till år 1864: Tillgång: 1:0 Behållning i Rikets Ständers Bank 3: 1. 2:o Säkra fordringar: Balans från år 1862: Tillgång: l:o Behållning i Rikets Ständers Bank 5: 36. 2:0 Säkra fordringar: Vinstoch förlust-konto. Inkomster:
Derigenom att hälften af Rönerna skall bestämmas och uppföras i Tunnor Spannmål, och denna betalas efter Markegång, uppkommer dock för Stats-Verket en af Markegångs priset beroende ytterligare utgift, enär Staten icke äger mera, lin 32,000 Tunnor odisponernd Spannmåls - Inkomst, sorn å lika sätt, eller efter Markegångs-pris ingär. Benna utgift består i skillnaden imellan Statépriset 45 R:d Tunn., samt det, hvartill Markegången derutöfver kan bestiga å 14,510^ Tunnor, hvarmed, enligt Calculen, hela beloppet a£ Rön Spannmålen, 46,510' Tunnor, öfverskjuter Kronans nyssnämnde Spannmåls - Inkomst; och om Markegången skulle uppgå till 7 R:d Tunnan, som likväl synes vara det högsta,- blifver StatsVerkets omförmäldte ytterligare utgift 36,276 R:d 12 sk-, sorn, lagd till förenämnde Rön-förhöjnings belopp, skalle utgöra en Summa af omkring 1 56, 176 R:d, och hvartill, uti den redan Riksens Höglofl. Ständers pröfning underställda uppgiften af Stats-Verkets behof, nödiga medel finnas upptagne, Slu - T) en a 8 Juni, Slufeligen hemställer Utskottet, att denna Löne-, tillökning mätte med nästa års början sarnteliga vederbörande tillgodokomma; hvilket allt dock vördsamt öfyerlemnas till Riksens Högloft, Ständers närmare heprbfyande. Och får Utskottet jemväl upplysningsvis tillägga, att hvad beträffar den af Kongl. Majit, txti dess ofvan högstberörde Nådiga proposition, framställda fråga om regleringen af ^liUrair^-Staterna, och den Penninge-Löntagande Krigsmag-. tens Löne-v'dkor; så har Utskottet äfven funnit tillgång härföre uppkomma i Öfverskott och Ben sparingar på Stats-Vei kets Inkomstsoch Utgifts,-.
Och hos dem, som det ännu ej förunnats att annorledes än i bild umgås med dessa besjungna nejder, föda de till nytt lif den gamla åtrån att, som den icke mindre gamla, sydländskt vältaliga frasen lyder: cedére Napoli e pol morir. Familjen på Annedal. Novell af Amtj Palm, Belönad med hedersomnämnande vid Iduns sista pristäfling. (Forts.) f ö r s y n e n s ingifvelser komma i sådana ögonblick «3l Den späda gossgestalten släppte ej sitt fasta tag om pälsärmen, faslän han med den andra handen grep tömmarne och tvang hästen att stryka baklänges, så att slädan kom närmare vaken. » Tag fast i fjättern, » hördes hans röst med underligt lugn klang genom mörkret, och då Torsten fattat tag, manade han på Pärlan och körde honom upp ur vaken. De voro fortfarande tysta, men deras händer sökte hvarandra. Återstod nu att finna vägen. Torsten var genomvåt, och det var aderton graders kyla. De måste finna vägen. Så försökte de köra öfver glanskisen högre upp, ty Torsten var öfvertygad o m, att vägen gick där. Men Pärlan vägrade att gå öfver glanskisen, ulan gicki stället, som de trodde, åt land ett godt stycke. Torsten gick bredvid, han vågade ej sätta sig upp i slädan, då skulle han frysa ihjäl. Så förgick en stund full af pinande tankar. Hvad skulle Henriette tänka? Hur rysligt orolig hon skulle vara för dem. Tilll slut tornade de emot träd, således voro de i land, men hvar? Torstens kläder voro nu en enda ismassa, men han gick likväl framåt, ehuru trögt o c h dröjande. Så förmådde han ej mera, snön låg här djup. Han lutade sig mot slädkanten. » Jag förmår ej mer, » sade han, och hufvudet sjönk. » Tag min rock, ack tag, » bad Maurice och började knäppa upp den. Torsten gjorde en ansträngning för att öfvervinna den besynnerliga domnande känsla, som smög genom hans lemmar. » Nej, nej, det tjänar till intet, » svarade han, » jag vill försöka ännu en gång, » o c h han gick ännu några steg framåt.
Siaj:t, pd unberbdnigt fötflag af ©u»ernörö Små dr äro nit förflutita feban Äongl. Siaj:t ttteb NifetS ©tänber ben t^oHman-^j. ^ prätlga [agbeflämmelfer fada, h^ärmeb förfäbren anfett ftg böra märna ben rena eoattgeliffa läran, benna beraS, lifafom roar, byrbarafie ffatt; och för ftvenffe män hot numera upphört allt af fruf^ tan för ftraff al|irabt trnditg att i bet yttre finta ftg tid ett lära, ben be inom ftg funna fötfafla. (Erfarenheten, unber ben tib ben nya lagen haft att roerfa, atttyber icfe någon af benfatntna frantfadab tvdba. 2)en ftprelfe fig tillbragit febait fifta 9lildbag. 97 £T>en oro od) rörelfe inom tprlan, forn länge förefunntté, t)ar ide gifmit anlebning till fortfatta admarligare belpmmer; antalet af bern, font från furtan l)ålla ftg flilba, Ijar ide tilltagit, men beremot l)afma flere till benfamma återmänbt; inga trodbelännare af annan lära, än ben rena evangelina, Rafina begärt att till förfamling få förena ftg. gör Äongl. 9Jtaj:t f)ar bet marit en tillfrebdfiällelfe att erfara, t)uru bet fmenfla prefterflapet, fajlän rneb glednanbe leb, i anban af ben tära, till Ijmars tjenare bet är fatt, rneb allmar för be tmiflanbe framläder benna läraö f)öga fanningar famt nteb lärlel od) faftmob foler återföra be rcilfelebba; l)maraf Äongl. 9Jtaj:t od tiHförfer ©ig en för bet d)rift
Om så sker,— hvil - De n 19 April f. m. 209 hvilket, enl. 56 §:n Reg.Fin, icke lagligen kan hindras — så skall nationens uppmärksamhet mera riktas åt della håll, opinionerne derom mera utvecklas och stadgas, samt de splittrade Asigterna måhända mera sammanjemkas. Ett hvilande förslag hör äfven, hvarvid jag faster ett stort afseende för ett godt resultats vinnande, från den andra statsmakten framkalla ett contraförslag, som, i förening med en stadgad opinion hos nationen, otvifvelaktig! för nästkommande Ständers Const.Utsk. skall blifva en god ledning vid utarbetandet af ett mera antagligt förslag till representationens ombildning, än det, hvarom vi nu öfverlägga; och skola vi sålunda komma det önskade målet ett steg närmare. — På dessa skäl förenar jag mig med dem, som önska Coust.Utsk:s förslag livilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Vårt nuvar. Const.Utsk. har, vid detta ärendes behandling, icke ägt någon ledning genom kännedom af Regeringens å si g t er, ehuru frågan utan motsägelse är den vigtigaste, som under riksdagen blifvit handlagd. Jag inser således de stora svårigheter, som Utsk. haft att bekämpa, äfvensom den osparda möda, som på förslaget blifvit nedlagd; och med anledn. deraf måste jag på .det högsta ogilla den bitterhet, hvarmed några talare anfallit detsamma. Man har t.- o. m. dervid användt skämt och gyckel, som ingalunda kan vara värdigt och passande vid behandlingen af en så maktpåliggande nalionalangelägenhet som denna. Sjelf utsk.ledamot har jag erfarit de svårigheter och de obehag, som åtfölja detta kall, samt allt det klander den får uppbära, som icke blindvis följer en viss fractions, att icke säga majoritets fana, inom detta Hus, utan med blicken fästad på fäderneslandets väl handlar efter bästa förmåga och öfvertygelse.
413- — Nio 21- om tillägg till 9 § i Kongl. Förordningen den 16 November 1849, angående iakttagelser i afseende å passagerareångfartygs byggnad m. m. lil. 413- ■— N:o 22. angående ändringar i Kongl. Stadgan den 13 April 1808, om jagt oell djurfång, samt i Kongl. Kungörelsen den 24 Oktober 1851- lil 413 — Nio 23. i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition, angående ändringar, i stadgandena om inrättningen af Allmänna Bevärings manskapet. TII. 414. — Nio 24 Förordnande för Häradshöfdingen, Assesoren G. Lagerstråle att vara Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans Suppleant. III. 593. — Nio 25- angående val af Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans Suppleant. III. 593 — Nio 26. angående förhöjning uti del i vissa klasser af nu gällande Rese-reglemente bestämda dagtraktamente. III. 593- — Nio 27. angående åtgärder för befordrande af grunddikning å boställsjord. lil. 59-3- Nio 28- angående utarbetande af sammandrag af administrativa m. fl. författningar. III. 593- — Nio 29. angående tillägg vid 28 § Regerings-Formen. IV. 76- — Nio 30. i anledning af Kongl. Majits nådiga Propositioner om ändring i 39. 40 m. fl. §§ i Regerings-Formen och 4, 6 m. fl. §§ i Riksdags-Ordningen, samt om förändring i oell tillägg lill Riks-Akten. IV. 76. — N:o 31. angående eftergift af kronans rätt till dana arf efter enkan Ulrika Solia Ekedal, född Nordenberg. IV. 77. — Nio 32. angående utbetalning af det för ombyggande af Långebro vid Christianstad under sednaste Riksdag beviljade statsbidrag. Nio 33 angående anvisandet af medel, för år 1857, till National-Musei-bvgguaden.
All uti våra nuvarande fasta folkskolor, såväl i städerna som på landel, sammanföras stora skaror af barn i olika åldrar, från 7 lill 15 år, der o (last en ensam lärare skall bland så högst olika försigkomna lärjungar, jemte vidmakthållande af ordning, äfven gifva undervisning i allt ät alla på en gång, utgör ett missförhållande af ganska svår beskaffenhet. Under en sä mångfaldig sysselsättning måste lärarekraften till stor del fruktlöst lörspillas och undervisningen, förmedlad genom föga kunnige monitorer, latt blifva underhaltig, långsam och otillfredsställande. Deremot, genom alt dela skolan, förminskas den läll förvildande sammanhopningen; genom att bland läroämnena särskilja de lägre och för alla nödvändiga, kunna dessa bibringas af lärare med inskränktare anspråk, hvarigenom åter ulan ökad kostnad ett större antal lärare kan underhållas; genom dessas verksamhet uti en mängd tält spridda småskolor kan den för alla nödvändiga undervisningen göras åtkomlig för alla; Och genom ett ändamålsenligt ordnande af dessa småskole-lärares verksamhet kan slutligen vinnas det vigliga syftemålet, att icke genom skolan upphäfva, utan tvärtom lifva en allmän och väl ordnad undervisning i hemmen. Rikets Ständer hysa den öfvertygelse, alt, i den mån, genom en lifaktig vexelverkan emellan sådana, af kristligt nitiske lärare skötta, småskolor och hemmen, dessa folkbildningens grundkrafter hinna frambringa allt mera vär - 206 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N.-o 245. defulla frukter, ett med sakens framgång vexande nit skall framkalla frivilliga uppoffringar för dessa nära hemmen liggande skolors förkofran.
i lagen utsträckas lill mer än en straflärl eller grad. I det föregående är ådagalagdt, huruledes Rikets Höglo!!. Ständer, efter alt hafva väckt frågan om allmänna lagarnes öfverseende oell förbättring fort - R. St. Just. Ombudsm. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Besv. och Oecon. Ulsk. Bet.-de. IV.-o 76. ig alt samma rättighet må tillkomma Skatlchemmans-egare, hvilkas skog icke är från angränsande Kronoskog afrösad; hvilket sistherörde yrkande jemväl blifvit frainställdt uti Joh. Jac. Rutbergs serskildta Memorial, hvarå Utskottet emottagit Hedervärda Bonde-Ståndets remiss, sedan det förra Betänkandet, den 3 sistlidne Januarii, till Riks-Slånden redan ingått. Utskottet, som i sitt förra Betänkande endast sträckte sitt yttrande till de af Motionairen yrkade åtgärder, får nu, på grund af de gjorda anmärkningarna, och, till yndanrödjande af de hinder, som ligga i vägen för ett friare begagnande af tjäraBränningen, tillstyrka, att Kronohemmansoch Nybygges-åboer i de norra Länen må, der deras hemman och lägenheter äro afvittrade och a frösa de, fritt på sina områden få till tjäru-bränning begagna de inom deras områden befintliga stubbar, rötter och vindfällen, och att öfrige Kronohemmansoch Nybygges-åboer, der afvittringen ej ännu framgått, må, genom erhållande af mot hemmanets eller lägenhetens storlek proportioneradt och provisionelt anslaget område å de till deras lägenheter angränsande ännu ofördelade marker, komma med de förra i lika rättighet, Ilyad beträffar Skattehemmans-egares tjäru-brännings - 20 Besv. och Oecon.
Det var som hade det fattats för att göra hennes bostad till ett värkligt hem. Det manliga, mörkhyade ansiktet och det gullockiga barnhufvudet Hon hörde åter de raska stegen förbi sin dörr uppför trapporna. Hvad han måtte vara lycklig öfver att hans barn var räddadt! Ja, så mycket på bättringsvägen, att det spelade »Gubben Noach» med ett finger på pianot för att hälsa pappa välkommen. Nu ljödo åter de lätta fruntimmersstegen. Hon satt och lyssnade som första aftonen, men med hvilka olika känslor! All bitterhet, all afund voro försvunna, hon kände sig glad öfver deras glädje, nästan lycklig öfver deras lycka. Plötsligt trängde toner ner till henne, milda, veka toner. De spelade åter Wieniawskis legend. Men den lät i afton som en hymn — en tacksamhetshymn! Hon tyckte, som om de ej blott spelade för sig själfva utan för henne. Milda, försonande, tröstande tankar strömmade med musiken in i hennes själ. Hon tänkte på, att äfven främmande personer kunna vara något för hvarandra, det berodde bara på, om man ville, om man ej stängde till sitt hjärta för att få vara ensam, egoistiskt ensam med sig själf och sin sorg. Olycklig, ja men ej hopplöst olycklig, så länge man ej förlorat förmågan att deltaga i andras olycka och framför allt att glädjas åt andras glädje! Hon såg upp mot porträttet, makens och barnets ögon tycktes följa henne, hvart hon gick i rummet, hvar hon satt. Några stora tårar runno ner för hennes kinder, då hon fortsättande sin trösterika tankegång hviskade: — Och ingen är fullkomligt ensam, som öfverallt följes af goda andars ögon. ELLYS FÖRSTA BAL. Mamma, mamma, här är bjudningsbrefvet! Det är till om tisdag åtta dagar. Jag får ju gå! Vaktmästaren står i tamburen och väntar. — Ja visst, hälsa och tacka. Elly rusade ut och gaf den långe vaktmästaren, som stod i tamburen och väntade, det jakande svaret, hvilket oförtöfvadt antecknades på bjudningslistan. — Är det mycket stort? kunde Elly ej afhålla sig från att fråga.
Till lättnad ufi det besvär verkställandet deråt kunde komma att medlöra, enär uti de fleste Extra RoieringsRotar många Delägare finnas, hvilka jemväl för el t mindre betydeligt Hemmantal till Rotering äro indelte, har jag tUl dem öfverlemnat , att utse en af Rotehållame , som å egne och de öfrigas vägnar kunde vid det omför - mälta tillfället afgifva deras yttrande; och för att än mera befrämja denna åsyftade lättnad , h fva Roieringsdelägarne blifvit underrättade, att, om de funno sig nöjde att antaga den af Kongl. Majit dem i Näder föreställde proposition, de kunde undgå att sammankomsten bivista. Deraf följer således, att det icke är såsom något äfventyr Rotedelägarne förelagdt att uturagtlå en inställelse vid sammankomsten borde såsom bifall tili det föreslagna betraktas, utan har såmedelst endast tillfälle blifvit Roteägariie beredt , att genom stillatigande berörde bifall tillkännagifva; och då, efter det till Kongl. Maj:t i underdånighet blifvit inberättadt hvad vid sammankomsten förelupit , det på Kongl. Majlis Nådigste pröfning och godtfinnande ankommer, både i hvad mer eller mindre mohn. Kongl. Majit finner skäligt antaga de yttranden, som af de vid sammankomsten närvarande Rotedelägare antingen allmänt , eller serskildt hvar för sig, uti frågan afgifvas, och äfven hvad verkan uteblifvandet från förrättningen må för de Rotar, som sig dervid icke inställt, medföra, förmodar Den 4 Mnji, e. m. 121 jag, det Herr Baron, Justitieombudsmannen och Commendeuren täcktes finna, att så mycket min. dre något af årlig utskyld är af mig för Rotehållarne stadgad, som afgörandet utaf frågan mig icke tillhör, utan jag endast skall verkställa Kongl. Maj:ts Nådiga Befallning om Ro<i teDelägarnes hörande dtiuti, samt det Protocoll, som dervid kornmer att hållas , till Kongl. Maj:ts Nådigste granskning sedermera insända.
Utskottet har till pröfning förehaft följande hos Ridderskapet och Adeln samt Preste-slåudet väckta och till Utskotlet remitterade motioner, nemligen: af herr Freidenfelt, Fredrick, som, enär nu gällande bestämmelse, enligt hvilken civile tjenstemän först vid 65 års ålder egde alt med hela 6 Ståls-Utskottets Utlåtande, iV:o {25. lönens bibehållande såsom pension från tjensten afgå, ofta måsle föranleda dertill, att maktpåliggande befattningar fortfarande bestriddes af personer, hvilka icke vidare innehade den för desammas behöriga förrättande erforderliga drift och arbetsförmåga, hemställt, att nämnda föreskrift måtte på det sätt förändras, att em betsoch tjensteman, som uppnått 60 lefnadsoch 3o tjensteår, blefve berättigad att såsom pension uppbära hela lönebeloppet för den tjenst, han sednast och minst i fern år på stat innehaft och beslridt; och af Prosten Berg, som på enahanda grunder föreslagit, att embetsoch tjenstemän måtte kunna uppföras å indragningsstat vid fyllda 60 års ålder och efter omkring 35 års tjenstetid, så framt med läkarebevis styrkes, att sjuklighet oell svaghet börjat inträda lill men för embetets eller tjenslens beli öriga skötande; varande af motionären derjemte erinradt, att civil-statens pensions-kassa onekligen skulle, genom nu föreslagne förändring och i följd deraf besparade pensioner, småningom vinna en förstärkning, som borde sätta den i stånd alt utbetala pensioner till lönernas fulla belopp, så att bördan af denna utgift kunde öfverllyttas från cpde hufvudtiteln tili nämnda pensions-ini ätlning.
Jag befarar, att vi ännu äro vid början af den pågående krisen, ty det är väl tämligen klart, att de nu från utlandet inkomna vexlar äro endast sådana, hvilka icke blifvit till betalning accepterade, och att de, som nu blifvit dragne på 30, 60 eller 90 dagar, ännu icke återkommit, och då de komma skola ännu mera föröka de redan inträffade fallissementerne. Hvar och en, som köper eller säljer spanmål på Stockholms torg vet nogsamt, att straxt före upbörden eller uti Januari månad äro spanmålspriserne lägst, och jag föreställer mig att tyngden af denna prisernes nedtryckande kommer i år att kännas ännu mer än under vanliga förhållanden. Då vi nu veta, att spanmål alldeles icke köpes, och då den inträffade krisen icke torde kunna anses hastigt öfvergående, utan ot vi fvela k tigt blir fortfarande, tror jag, att allt, som kan göras till förekommande af en ytterligare inskränkning af den redan mycket knappa tillgången på penningar, måste verka välgörande, Min vördsamma hemställan är således, att StatsUtsk. ville vid denna fråga fästa afs:de, och icke af det ogillande dess Betänk, rönt låta sig afskräckas ifrån att utfinna utVcägar till motverkande af följderna utaf de nu inträffade förhållanderna. Den närvide ställningen synes mig så sorglig, att, för att afböja densamma man bör vara betänkt på hvilken åtgärd som helst som icke för Staten medför någon våda, vore det också den att den ifrågasatta statsregleringen och de betydliga lönetillökningarna skulle för något år upskjutas. Man kan väl icke rimligen neka, att under en tid som den närvide, då landets alla innevånare måste tänka på besparingar, Statens tjenstemän böra deltaga i umbäranden, desto heldre som orsaken till de förhöjda löneanslagen till en del förfallit, just genom den nedsättning i priset å alla varor, som blifver en följd af den nu rådande penningekrisen.
1815 års riksdag var icke så lång som denna, emedan ärenderna blefvo hastigare behandlade, 1818 års riksdag var längre, än denna hittills varit, och ovisst är, om denna blir så lång som den. Men det kan vara likgiltigt. Några dagar eller månader iner gör ingenting till saken. Det är icke de nya ansigtena vid riksdagarna, som väcka motioner till förändrad lagstiftning, synnerligast hvad oeconomiska lagstiftningen beträffar. Det finnes bland Ståndens äldste ledamöter de, som redan i8oq väckt motioner om förändringar af oeconomiska lagstiftningen, hvilka förändringar äro ganska behöfliga, men ännu icke inträffat. Att dessa ledamöter förnya sina motioner är naturligt, 0111 de äro öfvertygade om deras nytta och gagn. Man mäste således ett af två, antingen inskränka riksdagsmännens motionsrätt till lagstiftningsfrågor eller ock tåla , att representanten efter sin öfvertygelse förnyar eller väcker motioner. Af Utskrns skicklighet beror, om dessa motioner hastigt kunna pröfvas och expedieras från Utskin för att ytterligare underkastas Ståndens pröfning, och om de blifva så utredda, att gagn och nytta deraf kari uppkomma, eller ingen ioS f)en 11 September f. ra. livtla af detta arbete kan förväntas, eller de förändringar, soia föreslås måste af Styrelsen ogillas på grund af bristande sammanhang oell noggrannhet. Detta är följden af Utsk:ns sammansättning i allmänhet. Men skulle det blifva R. o. Ad:s gemensamma tanka, att R, St. böra hvart 3:dje år sammankomma, måste jag förklara, att jag aldrig handeln denna tanka, öfvertygad, att det är förbiseende af nationens interesse, sorn leder dertill, och att de urtima riksdagar, som måste blifva en naturlig följd af sådana behof, sorn icke kunna uppskjutas, skulle betunga staten och nationen med en ganska betydlig summa, hvilken icke skulle ersättas af hågen att oftare sammankomma för att öfverlägga om allmänna ärenden. Pir von Troil, Emil: Det förslag, sorn Constit.Utsk. framlagt, har blifvit klandradt från ?:ne sidor. Den ena utgöres ensam af Frih.