Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådiga för» klarande hufvudsakligen grundade sig på Allmogens begifvande, att utgöra dagsverksskyldigheten till Kungsgårdarne, eller för densamma lemna ersättning under viss tid , ett begifvande i så motto villkorligt, sorn Allmogen dervid hade fästat det förbehåll , att äfven inom berörde tids föilopp vinna befrielse derifrån, så framt rättigheten dertill kunde ådagaläggas, samt enär dessutom en undersökning , hvarigenom Allmogen blifvit beredd det tillfälle att få utrönt, huru dagsverken frän början tillkommit, och om de voro af den beskaffenhet, som kunde berätti» ga till den sökta befrielsen, icke vore skedd, helst föremålet för de med Allmogen hällne sammanträden inskränkt sig till dess hörande om beloppet af penninge-ersättningen, utan att fråga dervid förevarit om sjelfva grunden för dagsverksbesväret, och huruvida detsamma, såsom en Hemmanen åtföljande skyldighet må anses, hafva Rikets Ständer, enär dessutom här vid inträffade , att Flyinge och Dahlby Kungsgårdar, med Stuteriets fortfarande, komme att för Statens räkning förvaltas, hos Kongl, Maj:t i underdånighet anhållit, att en fullständig undersökning måtte i Nåder anbefallas, om beskaffenheten af de dagsverken, som till förenämnde Kungsgårdar blifvit utgjorde, och huruvida Allmogen från dem lagligen boide vinna befrielse, samt att, i sådant fall, AHmogeu, utan hinder af det år 1813 lemnade vilkorliga begifvande, kunde fa njuta befrielsen tillgodo, särdeles som Rikets Ständer ansågo, att Stuteriets bibehållande, vid dess då varande Häst-antal, med åtföljande större Siats - Betänk. om Dahlby o. Flyinge Kungsgårdar. i87 summa, icke borde stödjas på beräkning af ifrågavarande dagsverken, så framt de icke utgjorde en Allmogens ovilkorliga skyldighet. — Efter den åtgärd, sorn Kongl. Majit, tillvinnande af den utaf Rikets Ständer sålunda begärde närmare utredning af detta ämne, i Nåder vidtagit, har, genom de i följe deraf till Kongl.
Rådgifvare hafva gjort en rigtig observation, då de sagt, att nya tider fordra ny taktik; hvaraf följer, att Indelta Arméens organisation, och öfrige förhållanden derefter, utgör en alltjemt ökad tryckande börda för de rustande. Det är icke möjligt att, med kännedom af förhållandet, påstå, att jordbruket bör bibehållas vid en sådan tunga, och att den icke bör i68 Den i3 Mars f. m. utgöras af Allmänna Bevillningen; men då jag i detta fall förenar mig med Herr Hjerta, tillstår jag, att jag tillika skulle önska, det man gjorde indragningar af Arméens jiumeraire. Jag tycker mig se ett oriktigt förhållande deruti, att Arméen, under djupa freden, skall vara på fullkomlig krigsfot. Visserligen sko partiella indragningar; men till hvilket andamål? Jo äfven för Statslur. en, för underhållandet af öfverflödig musik, Underbefäl ra. m. Ingenting göres likväl för det hufvudsakliga ändamålet med Indragningar, corn, efter min tanka, borde -vara att bespara medel för underhållet af den trupp, sorn qvarstår. Jag tror ock, att den uppgifna summan 23o,ooo R:dr är alltför öfverdrifven. Den skulle måhända kunna nedsättas ända till 100,000. Vi känna ganska väl, att dessa medel stundom blifvit använda till ändamål, främmande för Arméens underhåll, såsom gratificationer åt det högre Befälet, arfvoden åtAdjutanterne vid Staben, både bär och i Norrige; byggnader, möbler, kyrkoprydnader m. m. Jag tror sådana utgifter vara så främmande för det egentliga ändamålet, att Utskottet, om det beräknar verkliga behofvet, torde finna 4^5 R:dr, för hvarje Nummer, af alla vapen öfver hufvudet, tillräckligt. Men om, emot all förmodan, Utskottet skulle tillstyrka upptagande af någon vidare Passevolance utaf landet, anser jag detta icke kunna ske på annat sätt, än att Kongl. Maj:t
S. D. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets, den 2 i denna månad afgifna och den 4 derpå följande på Bordet lagda, Memorial angående förslag till ett förnyadt Reglemente för RiksgäldsContoiret, tillika med efter nu varande förändrade förhållanden upprättad aflöning och PensionsStat. Ut supra. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls till behandling enligt 5Ö:te §:n Regeringsformen , ConstitutionsUtskottets, i Memorial af föregående dag, föreslagna ändring i 68:de §:n Regeringsformen. Ut supra. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskildes vid midnatten. In fidem Protocolli A. G. Silverstolpe. JDen 6 Augusti, f. tu. 18? Söndagen den 6 Augusti. Plenum klockan 9 om morgonen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofl. Ridderskapets och Adelns Plenum e. m. den 5 Augusti 1815. S. D. Å nyo föredrogos och biföllos följande, förlidne gårdag afgifna och på bordet lagda, Handlingar från StatsUtskottet, nämligen: 1:0 I anledning af återremiss i frågan om en på Allmänna Arbetshusfonden anvist utgift. 2:o Angående Lönförhöjning för Controlleuren vid det inom RiksgäldsContoiret, i afseende på Chartors Hvitstämpling, inrättade Contoir. 3:0 I anledning af väckta motioner om en gratification till StatsCommissarien och Riddaren Widegren. 4:0 Angående gratification för StatsCommissarien och Riddaren Frodelius. Ut supra. S. D.
Ja, Jeromio var icke ens så nogräknad om tjenligheten af detta tillfälle, ty, blefve Guilielmo dödad och han hade Rinaldo på sin sida ... dessa voro de skickligaste i truppen, så var han öfvertygad om, att den öfriga personalen på sin höjd skulle stadna vid blotta misstankar och aldrig våga skrida till en anklagelse emot dem, på hvilka hela deras existens berodde. Tillfället erbjöd sig snart. Som truppen icke haft någon särdeles framgång i staden, beslöto de att försöka med de större kyrkbyarne, som komme att ligga i deras väg. De gjorde då försök i den första och se de lyckades slå an ganska bra; finska allmogen tycker icke illa om sådant, som de med gemensamt namn kalla komedier. De dröjde der således några dagar och blefvo der rätt hemmastadda. Nu kom Guilielmo öfverens med Rinaldo, att denne skulle inbilla Jeromio, att Guilielmo redan hunnit glömma bort Stella och att han nu gjorde sina slag hos en vacker bondflicka på något afstånd ifrån kyrkbyn. De ställde sig således på lur på en skogsbacke vid vägen med laddade pistoler. Men under det de väntade, passade Rinaldo på (då Jeromio var bortvänd) att byta om platsen för bössorna, som voro snarlika, åtminstone så tillvida, att Jeromio, som var förvirrad af starka varor, ingenting kunde märka, helst det var temligen mörkt. Rinaldos pistol var nemligen icke försedd med kula. Några af Guilielmos vänner hade Rinaldo äfven inbjudit att lura på Jeromios företag. Jeromio skulle skjuta först och, derest han ej träffade, skulle Rinaldo skjuta sedan. Ena pistolen skulle sedan läggas i Guilielmos hand, liksom han skjutit sig sjelf. Guilielmo ansåg sig icke spela något högt spel, då han sakta kom gåendes förbi skogsbacken. Men både han och Rinaldo hade icke tänkt sig ett fall, som också verkligen inträffade. Jeromio åtnöjde sig icke med att ifrån platsen vid sitt träd lugnt sigta på sin ovän, utan betagen af raseri sprang han, innan Rinaldo hunnit förekomma honom, rakt på Guilielmo och lossade sin pistol.
Dec. 1:0 Till Tjenstemän och Vaktbetjenie, anställde hos Rikets Ständers Herrar Revisorer af Statsverket. arfvoden samt för vid. förrättningen åtgångna skrifmaterialier, ljus m. m. Enligt Kongl. Brefvet den 21 Oktober 1859. Kostnader i följd af 1859 års Stats-revision 2:0 Ersättning till innehafvare af Kungsgårdar inom Christianstads län för arbetsskyldighetens upphörande. >9 Enligt Kongl. Brefven den 10 Juni och den 8 Sept. 1854 samt den 17 Mars 1857. Till disposition af Kongl. Majt:s Befallningshafvande i Christianstads län. Ersättning för hofveri-skyldigbetens upphörande åt följande: innehafvaren af Tomarps Kungsgård; ytterligare ersättning för år 1858 1: 50. innehafvaren af Beckaskogs Kungsgård, äfvenledes för år 1858 2,320: 62. 3:o Kostnader för upprättande af Formulär till Förvaltande Verkens räkenskaper, m. m. Enligt Kongl. Brefvet den 19 November 1858. Till Kamereraren J. Th. Skrifvelse Transport: 4:o Resekoslnads-ersätlning och traktamente m. m., åt följande 'personer, anställde uti Kommittéen för utarbetande af Förslag till militära helsovårdens i riket ordnande, nemligen: 10,773 74 Enligt Kongl. Brefvet den 4 Juni 1859. Till Herr Siats-rådet och Chefen för Landtförsvarsdepartementet m. m. J. M. Björnstjerna, såsom ersättning för förskottsvis utbetald kostnad dels för tryckning af 200 exemplar utaf Kommitterades afgifna Förslag till grunder för ordnandet af den militära helsovården, dels för berörde exemplars häftning, tillhopa 397 36 5:0 Kommittéen för Kommunal-lagstiftningen i Riket.
Sluteligen får jag tillstyrka, att det yttrande j afseende på Tullverkets reglering, att nemligen det icke tillhörer Utskotten, att i sådant ämne föreslå några speciella föreskrifter, måtte i Betänkandet alldeles utgå-, och att Utskotten borde inskränka sig dertill, att vid nu varan-; de förhållanden och Riksdagens annalkande slut tillstyrka en underdånig anhållan , att Förslag i afseende på TullVerkets Reglering kunde på Konungens Nådiga befallning uppsättas, för att till Riksens Ständers pröfning och fastställande vid nästa Riksdag förekomma j anseende jag, då ingen gränslinia är uppdragen för Riksens Ständers åtgärder i afseende på TullVerket, att ett obestämdt förklarande af hvad Riksens Ständer bör frånkännas är så mycket mindre lämpeligt, och till Utskottens bedömmande öfverlåtit, söm det obestämda i uttrye-' ket: speciella föreskrifter, skulle möjeligen kunna föranleda till åtgärder längre uts täckte, än Riksens Ständer åsyftat, och med deras rätt borde förenliga anses, Jag anhåller vörd; 3°2 Den 13 Maji. sammeligen, att Betänkandet måtte med denna Anmärkning återremitteras. Grefve Mörner, Carl Stellan: Jag hade den förmodan, att Statsoch OeconomiteUtskottens Betänkande rörande Tullverket ej skulle mött så mångå Anmärkningar af Herr »F Nf*m hof, som nu inträffat, enär dessa Utskott med största sorgfällighet sökt gå de Ledamöters önskningar till mötes, som i denna fråga gjort Motioner. Af Betänkandet inhämtas, hurusom Utskotten icke allenast tillstyrkt, att LandtTullsBevakningen skulle upphöra , utan äfven att TullVerkets Räkenskaper af Riksens Ständers Revisorer borde granskas; men hvad sjelfva det Reglementariska af Organisation angår, hafva Utskotten icke efter Grundlagarne arn sett sådant höra till Riksens Ständers befattning.
Jag får till Ståndet hemställa, om ej vi borde uttala den meningen, att Hr Baron och Landtm, mätte å Ståndets vägnar anmoda Vällofl. BorgareStts Talman till sitt Stånd framföra, att R. o. Ad. med erkänsla emottager den inbjudning, BorgarcSt. genom sin Talman låtit framföra. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om Ståndet ansåg någon vidare åtgärd, i anledn. af BorgareStts inbjudning, erforderlig. Ropades nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Gr. Horn i sin nu föredragna motion föreslagit. Ropades ja. Hr Hjerta, Larst Så väl af hvad inom detta Hus blifvit yttradt, som af det svar R. o. Ad. lemnat på deri framställda propostn, synes det klart, att några olika tankar ej finnas inom Ståndet om fördelen af en allmän klubb; men jag tior likväl, att man föreställt sig möjligheten af en sådan klubb uti en ljusare dager, än verkställigheten kommer att visa. Jag tror icke, att ändamålet ■finnes genom att allenast anskaffa en local, utan arne andra omständigheter måste afses, först att man icke onödigtvis kastar ut en utgift utan motsvarande besparing, och för det andra, alt man vinner det afsedda ändamålet, att någre ledamöter komma på klubben. Jag hade föreställt mig, att många ledamöter af Ståndet skulle yttra sig öfver ifrägavar. förslag, och är derföre nu ej fullt beredd att anföra mina betänkligheter; Den 19 Februari f. m. 167 men mig förekommer del, som om man icke nog tagit i betraktande, innan man går i författning om verkställighet af della förslag, att ett bifall lill de särskilda Ståndsklubbarnas tillstängande äfven mäste erhållas af de öfriga Stånden.
Den höga tullen skall locka till tullförsnillningar, och Riket skall uppfyllas med Utländskt oförtulladt kram, under det våra egna Fabriker, i brist af afsättning måste nedläggas. ’’ Och skulle desse särskilde meningar, uppå begäran, till de Respective Riks-Stånden åtfölja. Ex Protocollo /. Lorich, 446 StatsUtskottets Betänkandem N:Q 648. Ankom den 9 Dcé. 1823. R; HSt. Statsoch B e vilinings-Utskotts Memorial, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående Tidningars förseende med Charta? Sigillatae Stämpel. Vid föredragning af Siatsoch Beviiihings-Utskottens afgifne Ulåtanden, N:o 564 och 63l, uti frågan om Tidningars och Dagblads förseende med Chartse Sigillätse Stämpel, hafva Höglöfl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige PresteStåndet samt Vällöfl.
Ehuru Ständet instämde med Utskottet deruti, akt kill Riksens Ständers Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Conkoret icke ma öfwcrlämnas nä,gon iätkighet till ökande eller minskande af den bcwlllning, som genom nygjord Taxering blifwer bestämd, kunde Ständet luwäl, uppå de skäl som nedanföre wid Utlätandet öfwer Tabelle, ne anförde blifwa/icke gilla det i sammanhang härmed gjorde förslag, att Tarifferue eller aigistcrne mätte ökas utöfwer det belopp, hwartill de nu blifwit föceflagne 4 0 Z anseende till fragan huruwida Minimi afgift bor fastställas för hus i Städerne eller icke, fann Ständet , i likhet med del senare af Utskottet föreflagne mne Sllternativcr, att en sädan afgift icke bör för HuS i Städerne erläggas. Med antagande af hwad Herr Dlrecttur S-m-sssn till UtskotUts Prvtocoll, den zi sistlidne December, tlll grund för denna mening anfört, fästade stg Ständet husmudsakeligen wid de skäl, att en dylik skyddsafgift endast skulle drabba de fattigare Medborgare, om i alla fall icke komma att betala efter Jnkömst-Tariffen; att dea i sielfwa werket innebegripcs ej mindre i Staden än ä Landet uti den Minimi afgift, hwartill en öwar kör sitt yrke eller Näring bör anses, samt att, dä Utskottet i r §. af 1.
Någonstans ska' man ju gå, när man blir trött af sina egna fyra väggar och nu är detta det nyaste. För resten får man lätt vanor ifall man inte aktar sig. Jag skall se till att bryta af det här.» »Hvarför det?» »Jo, det är inte nyttigt med vanor. För resten märker jag att hon lägger an på mig fint gör hon det, förstås, men det undgår mig inte. Hon yrkar alltid på att jag skall känna mig fullkomligt fri och inte komma utan när jag har lust, men jag känner det ändå som ett slags anspråk och den känslan måste jag afskudda mig.» »Såå? Hvad tycker du för resten om henne?» »Bra. Hon är en originell företeelse och hon intresserar mig. Har du aldrig sett henne?» »Jag såg en skymt af henne vid bangården du mins...» »Hon är lustig. Det är någonting af urmenniska hos henne, någonting kraftigt och bastant. När hon rör sina armar är man alltid rädd att kläderna ska' spricka. Om jag vore bildhuggare skulle hon få stå som modell för mig till en barbardrottning... Och så är der något så helt och samladt i hennes själslif, något som tycks höra hemma i en annan tid än vår. Hon grubblar aldrig, plockar aldrig sönder något, är aldrig osäker och villrådig. Detta är detta för henne. Förr var hennes man medelpunkten i universum, nu fruktar jag att det blir jag. Hon kan inte dela sina känslor, hon skänker det alltsammans åt en. För öfrigt är hon en menniska med ett ytterst modernt och frigjordt tankelif; och det drager mig till henne. Hon har sett mycket och erfarit mycket man kan tala med henne om allt. Och trots sin barbarkvinne-natur har hon något af detta känsligt fina, som gör att minsta skiftning i ens stämning genast uppfattas. Ja. Och så är hon något af ett stort oreflekteradt barn; jag har hört henne skratta ett par gånger och det var något så frigörande och förfriskande. Hon skrattar så hjertegodt och grundligt som hade hon en stor, djup fond af lifsglädje inombords. Men när hon blir allvarsam är det som om hela verlden vore svart och död för hennes ögon. Hon är så olik dig och mig och alla de andre: hon har en sådan afundsvärd omedelbarhet.»
Uppgifver någon i orlofssedel eller annan sådan enskild handling, som i 12 Kap. 5 § nämnes, hvad han vet osannt vara, och deraf annan vilseledas eller skadas kan; böte högst etthundra Riksdaler. 18 §. Regagnar sig någon svikligen af orlofssedel, pass eller annat dylikt bevis, som för annan utgifvet är; straffes med böter från och med tjugo till och med tvåhundra Riksdaler. 19 §. Låter man ej så lysa fynd eller hittegods, som i lag stadgadt är; böte högst dubbla värdet af det hittade. Förtiger man fynd eller hittegods, då ägaren eller annan dertill berättigad sig anmäler eller eljest tillkännagifver; straffes sorn för bedrägeri i 1 § skils. 20 §. Draga äkta makar något lönligen undan hvarandra; barn undan föräl drar eller fosterföräldrar; sterbhusdelägare eller andra, som i samfäldt bo eller bolag 7 50 8ro, undan hvarandra; varde straffade med böter till högst dubbla värdet af det undandragna. Är brottet med synnerligen försvårande omständigheter förenadt; må till fängelse i högst ett år dömas. 21 §. Brott, som i 2 § 5 mom, 8 § 1 morn., 11, 12, 13, 14, 19 och 20 §§ omförmälas, må ej åtalas af annan än målsägande: ej heller må brott, som i 10 § sägs, åtalas af annan än den, som brefvet afsändt eller till hvilken det skrifvet är, eller af den, som äger, i vård häfver eller emottaga skulle det, som eljest brutet eller öppnadt blifvit.
Hvad åter angår den omständigheten, att det skulle blifva svårt att befrias från ett sådant förmynderskap, så til' dermed icke värre än f. n., enär Domstolarne ännu icke vägrat en till myndig ålder kommen men i omyndighet förklarad person att åter varda myndig, då han sådant begärt och förmyndaren detsamma tillstyrkt. Samma förhållande kommer att ega rum äfven med qvinnan. Det Kongl, förslaget åstadkommer således ingen rubbning i bestående förhållanden. Hr Adlercreutz har äfven talat om svårigheten att få reda på de qvinnor, som voro och icke voro myndige, i händelse det Kongl, förslaget skulle antagas, ty, säger han, det är troligt att en mängd ogifta qvinnor fortfarande vilja hafva förmyndare. Jag delar icke denna förutsättning. Det är visserligen sannt, att under öfvergångs-perioden en mängd ogifta qvinnor till följd af sin upfostran och långt framskridna utveckling t. ex. qvinnor vid 50 eller 60 år icke kunna vänja sig vid alfärslifvet, och det vore obilligt, om lagen af dem fordrar, att de skola vårda sina angelägenheter, hvarföre ock K. M. föreslagit, att de skola få begära förmyndare, men sedan lagen varit i verksamhet så länge, att det upväxande slägtet blifvit förtroget med pligten att vårda sina angelägenheter, likasom nu gällande lagen gör det till en pligt för männerne, tror jag icke, att ett särdeles stort antal qvinnor skola finnas, hvilka icke heldre vilja sköta sjelfve sina angelägenheter än att vända sig till förmyndare. 1 sammanhang härmed måste jag fästa upmärksamhet på de olägenheter, som upkomma deraf, att qvinnan måste hos Domstolen anmäla, att hon vill blifva myndig, för att sedan bära detta vittnesbörd, som man säger, på fickan. Det är visserligen sannt, att åtgärden att gå till Domstolen för erhållande af delta vittnesbörd icke är särdeles besvärlig, men det är så mycket mera besvärligt, att vid hvarje transaktion, om man vill vara säker, att transaktionen är gällande inför lagen, nödgas taga afskrift af de handlingar, som utvisa qvinnans myndighet.
— Malmöhus dito, Öfversten Ström 67: 18. — Christianstads dito, General-Adjutanten Friherre Cederström 142: 13. — Södermanlands dito, Öfversten Kuylenstjerna 94: 41. — Westerbottens dito, Majoren Brömsen 224: 11. — Helsingland, Landssekreteraren af Geijerstam —. 123: 16. — Norrbottens län, Landskanireraren Halleen 232: 40. — Det måste förefalla anmärkningsvärdt, att så många Landshöfdingar år 1848 skulle haft laga hinder att uppfylla detta sitt embetsåliggande, om man också icke vill sätta i fråga, att Landshöfdingen af den i lönen ingående resekostnadsersättningen bör ersätta resekostnaden till den, som förrättar ett honom åliggande göromål. På den grund, att Regementschef, som i 4:de klassen åtnjuter skjuts efter 4 hästar och 3 R:dr 32 sk. 0111 dagen, anses böra öfvervara beväringsmönstringarne, har Chefen för 2:dra Lifgrenadier-regementet, Generalmajoren Boij, beordrat Löjtnanten C. G. Törnebohm att fullgöra detta uppdrag och tillagt honom skjuts efter 4 hästar och 3 R:dr om dagen, då en Löjtnant eljest reser med 2 hästar och åtnjuter 1 R:dr 16 sk. om dagen. De tillförordnade Mönstringskommissariernes reseoch traktamentsräkningar uppgå också till ej obetydliga belopp. Sålunda har, till exempel, Länsnotarien Wijkander, för mönstringen af Nerikes regementes beväring, år 1848 beräknat skjuts och — 92 — vagnpenningar till 59 R:dr 14 sk., samt 27 reseoch förrättningsilagar och 10 expeditionsdagar för upprättande af förteckning, förslag och brefvexling, eller tillsammans 37 dagar, å 1 R:dr 16 sk., 49 Rulr 16 sk., utom för rullors upprättande m. m. öfver 1,704 man, å 2 Rulr för lOOule, 34 R:dr 4 sk., eller tillsammans 142 R:dr 34 sk.
Jag tror det vara Den 4 December e, m. 333 för det Allmänna vigtigt, att, der en öppen Kungsådra finnes stängd , eller, om jag så får säga , moraliska hinder emot strömrensningen gifvas , dessa måtte häfvas, likasom de pbysiska tillintetgöras genom Stiömrensnrogs-Fonden, Der Kungsädra blifvit lagligen stängd , kan sädant icke komma i fräga • roen der den blifvit olagligen stängd , bär en laglig rättelse vinnas. Ur denna synpunkt önskar jag, att förslaget må blifva beståndande. Friherre Cederström Jacob: Vid de af Herr Ribbing framställda betädkligheter emot förslaget, att, då klagomål förspörjas öfver tillstängd Kungsådra, undersökningen skall föras på den klagandes förskjutande kostnad, får jag anmärka, att den olikhet äger rum mellan hvad Utskotten föreslagit , och den hittills enligt allmänna Lagen gällande föreskrift, att en klagande nu icke kan , på egen anmälan om förhållandet , få någon undersökning utförd utan vidlyftiga omkostnader och rättegångar, som ofta räcka längre än hela hans lifstid. Derföre anser jag det vara bättre, att genom en publik Actors utförande af saken bereda hvar och en utväg , att komma till sin egande ratt. Jag anhåller på denna grund om bifall å Betänkandet. Herr Ribbing: De anmärkningar jag vågar underställa Ridderskapet och Adeln, hafva icke varit rigtade mot dispositionen af medel till inlösen af sådana rättigheter, på grund hvaraf enskildte äga att tillstänga Kungsådra , utan endast emot den del af Utskottens Betänkande, 334 Den 4 December é. m. sorn tillstyrkef anställande af allmänna undersökningar. Leder nu Utskottens Betänkande till någon ändring i våra allmänna Rättegångsformer, eller hvad allmänna Lagen om Kongsådra stadgar, så har frågan af Oecor.omie-Utskottet obehörigen blifvit behandlad och en Lagfråga skulle derefter komma att i grundlagsvidrig ordning i önskningsväg inför Kongl. Maj:t framställas. Leder icke betänkandet tili någon ändring , hvartill tjenar det då , om icke att åstadkomma det oroande , hvarom jag nyss talat ?