Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Warder nägon af trycket härstädes inkommen eller Utländsk hit i Riket införd Skrift utaf en eller flera främmande Srarers Sändebud eller deras Regeringar anmäld såsom innefattande sädane ämnen, hwilka kunna föranleda tili mistnöje med andra Magter, åge Konungen, akt derom, efter sakens och omständigheternas beskaffenhet i Räder förordna, samt, om han sä nödigt pröftvar, om Skriftens sequestrerande och indragning, genom Dest Hof-Cantzler eller Justiiiä-Cantzler, sä wäl hos Boctryckare som Försäljare eller andre utspridare läka föranstalta, och hwarmed sörhäiles pä sätt, som, angående beläggande med qwarstad, har framföre stadgadt finnes; Stolan - Den i y Lebruarii. 787 sandes, tvid alla sädana fall, den af förenämnde Embetsman, som om werkställigheten erhåller Konungens Rädiga befallning, genast owagerligen infordra Tryckfrihets-Commubens utlåtande om den i fräga warande Skrisken. Finner Eommitöen, som ej ager inga uti någon pröfning utaf politiska constderationer och förhållanden, arr Skriften, efter Lagens bokstaf, ej älalas kan, da mä ej någon rättegäng, hwarken emot Boktryckaren eller Författaren anställas; men för utspridande bör den, som emot förbudet deraf bryter, till answar stända, jemlikt 4 Z:s 9 mom. Pä Konungens Nädiga pröfning mä det ankomma, cm Förläggare eller Boktryckare mä, i thy fall, till mer eller mindre del af Skars - medlen njuta nägon ersättning för omkostnaden till tryckning och papper af hwad utaf Uplagan kunnat indragas. Skulle den oförmodade händelsen inträffa, akt Tryckfrihets-Commuem, med anledning af IO8 tz. Regenngs.Formen, warder till answar stöld, uptages och afgöres malek af Swea Hof-Rän, uppä äkäran af Advocat-Fiscalen derstädes.
Var Presterskapet något värn föl' konungamakten under 1756 års riksdag, eller var R. o. Ad. det? Sveriges historia visar, alt det är hos folket konungamakten haft sitt rätta värn, och icke hos någotdera af Statens aristocratiska elementer, och hvarje Stånds författning måste alltid innefatta sådana. Vi veta icke hvart den representation, som nu finnes, tager vägen; vi veta ej hvilka påståenden den i en framtid kan göra och genomdrifva, oaktadt all den återhållande kraft, hvilken man i former trott sig hafva vunnit; vi veta detta lika litet, som någonting annat för framtiden. Men utan afseende på förmodanden härom, bör, i min lanke, normen för den nuvar. frågans afgörande vara Öfvei tygelsen, alt det nuvar. machineriet är för tungt, så att liazarden derigenom erhåller en oundviklig och ganska stor makt i mål, hvilkas afgörande endast borde bero på mogna öfverläggningar. Det är hela detta förfarande att förstärka Utsktn, att återremittera betanien, sammanjemka besluten, ändra efter inbjudningar o. s. v., som ej kan hafva något välsignadt resultat uti ett land, der opinionen redan har utsträckt behofvet af politisk frihet till en o v i 11 k o i-1: ^ fordran att få sysselsätta sig med Statens stora och allmänna ärenden. Gr. Horn har erkänt sig icke hafva varit nog uppmärksam på Utskts betänk. N:o 67, der de propos:r godkändes, Den ij April f. m. 09 hvaröfver sedermera i förstärkt Const.Utsk. röstades; men han liar sagt sig hafva trott att den i delta betänk, begärda omröstningen blott var ämnad till en ledning för Coust.Ulsk., samt att det vore gifvet, alt man nu skulle kunna afslå det på detta sätt af förstärkt Const.Utsk. beslutade resultat. Hr Gripenstedt har i detta afseende yttrat en mening, som i det närmaste öfverensstämmer med min. Här har sedermera en talare framställt den tanken, ali det vore hardt, om man skulle blifva tvingad alt ingå på det, man ieke tycker om.
Uti Rikets Ständers Riksgälds-kontor: till Fullmäktige: Herr Justitie Borgmästaren, Kommendören af K. W. O., Riddaren af K. N. 0. Gustaf Holm, Herr Grosshandlaren, Riddaren af K. N. O. Anders Berg, och Handlanden, Riddaren aif K. W. O., Herr Anders Magnus Brinck; Och till Suppleanter, med skyldighet att, vid förefallande behof, i tjenstgöring inträda uti följande ordning: Prot.-Utdrag den li Mars 1854. 157 l:o Herr Rådmannen, Riddaren af K. W. 0. Carl Gustaf Gustafsson, 2:o Herr Rådmannen Sven Johan Schönmeyr, och 3:o Herr Lagmannen, Riddaren af K. N. 0. Christian Sundin. Vid Låne-kontoret i Götheborg: till Direktör: Herr Grosshandlaren Christian Arvidsson; och till Suppleant: Herr Rådmannen J. 0. Gréen; vid Låne-kontoret i Malmö: till Direktör: Herr Rådmannen Lars Billström; och till Suppleant: Handlanden, Herr P. G. Barkman; och vid Låne-kontoret i Wisby: till Direktör: Herr Rådmannen Pehr Herman Lindström; och till Suppleant: Handlanden Herr Lars Jacobson; Om hvilka val underrättelse skulle, genom utdrag af Protokollet, till vederbörande meddelas. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid i dag anställde val till Fullmäktige i Rikets Ständers Bank och deras Suppleanter, Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor och deras Suppleanter samt Direktörer vid Rikets Ständers Låne-kontor i Malmö, Götheborg och Wisby med deras Suppleanter, hafva följande blifvit af Bonde-Ståndet utsedde, nemligen: Till Fullmäktige i Banken: Erik Mallmin, från Westerås län, med 93 röster. Matts Pehrsson, „ Stockholms „ „ 77 „ Josef Holm, „ d:o „ „ 77 „ Till Suppleanter: Olof Johansson, från Stockholms län, med 92 röster.
1.50 2.00 2.50 I i VIN FRÅN SSIINOS. Detta vin är ren drufva, behagligt 1.2b) \, med en svag muscatsmak. Det rekommenderas af läkare såsom synnerligen 1.75 helsosamt, och är, utspädt med vatten, en särdeles angenäm d r y c k. Kr. Th. Wiriborg &amp; Cns Försöken i Stockholm tillverknngar af CARL MALMBERGS VÄLRENOMMERADE HANDSK-AFFÄRER. köpas billigast i Concentrerad ÄTTIKA på flaskor för utspädning. För handskarnes hållbarhet ansvaras. Glacé-, kul. 4 knapp., breda silkessömmar ._ kr. 1: 50 SENAP, blandad efter engelsk och fransysk smak, flere sorter. Biffstekssås, D:o d:o 5 snörknäppen D:o d:o 6 knapps Mousquetaires » 2: — samt SOJA, alla d:o » 2: — slag, såväl eleganta som enklare, Glacé- och Gants de Suédes från 2 till 20 Malda kryddor (garanteras oblandade) på bleckdosor med genomborradt lock. flere gånger prisbelönade och fullt jämförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. Rekvisitioner från landsorlen mot efterkraf. CARL IS^Lstl.iaa.JoGrsEIFFELTYGET till klädningar öfverträffar alla utannonserade klädningstyger både i styrka och pris. Det är nya utsökta mönster och kan endast fås hos undertecknad till 40 öre mtr Order expedieras mot efterkraf. Profver endast då 20 öre bifogas. Kungsholms Ekiperingsaffär, Stockholm. [1718] JE. Sandberg. B illigaste sättet att hålla småpojkar snygga är att hos A. Williamson Stockholm, Vesterlånggatan 57, 1 tr. upp, köpa helylle hemstickade Tricotkläder ä kr. D e som till påsk önska hafva af dessa kläder torde med första insända order, emedan jag till julen måste afsäga mig öfver tusen order, som för sent inkommo.
Då nu EbedMelech, den Ethiopen, en kamererare i Konungshusena, hörde att de hade kastat Jeremia uti kulona, och Konungen satt uti BenJamins port, Så gick EbedMelech utu Konungshusena, och talade med Konungenom, och sade; Min herre Konung, de män handla illa med Propheten Jeremia, att de hafva kastat honom i kulona, der han må af hunger dö; ty i stadenom är intet bröd mer. Då befallde Konungen EbedMelech den Ethiopen, och sade: Tag tretio män med dig af dessa, och tag Propheten Jeremia upp utu kulone, förr än han dör. Och EbedMelech tog männerna med sig, och gick uti Konungshuset under fataburen, och tog der gamla och utslitna paltor, och lät dem neder med ett rep till Jeremia i kulona. Och EbedMelech, den Ethiopen, sade till Jeremia: Låt denna gamla och utslitna paltorna under dina armar omkring repet. Och Jeremia gjorde så. Och de drogo Jeremia upp med repena utu kulone, och Jeremia blef så i gårdenom för fångahuset. Och Konung Zedekia sände bort, och lät hemta Propheten Jeremia till sig, till den tredje ingången på Herrans hus; och Konungen sade till Jeremia: Jag vill fråga dig något; käre, fördölj intet för mig. Jeremia sade till Zedekia: Om jag säger dig något, så dräper du mig dock; och om jag gifver dig råd, så lyder du mig intet. Då svor Konung Zedekia Jeremia hemliga, och sade: Så sant som Herren lefver, den oss denna själena gjort hafver, vill jag icke dräpa dig, eller få dig de män i händer, som efter ditt lif stå. Och Jeremia sade till Zedekia: Detta säger Herren Gud Zebaoth, Israels Gud: Om du utgår till Konungens Förstar af Babel, så skall du blifva lefvandes, och denne staden skall icke uppbränd varda, utan du och ditt hus skolen vid lif blifva.
DiscontVerk; p) angående den af ÖfversteLieutenanten Tornerhjelm förde klagan öfver förment lidande vid liquiden af dess skuld lill Malmö f. d. DiscontVerk; ro) örn arfvode för ÖfverCommissarien Ek för dess biträde vid Discontgöromålen; 11) angående befrielse från hysättning för åtskillige f. d. FilialDisconternes Gäldenärer från BancoUtskattet an - 364 gående bestämdt stadgande liuru i sådane fall, då en å Bankens Auction försåld fastighet inropas af förre ägaren, vid liquiden bör förhållas; från Lagutskottet om rättighet för fordringsägare att sjelfve välja utmätningsman. P. 5oo. — om Stalsoch BancoUtskottens Utlåtande angående inlöste Douppletter och Trippletter af Malmö f. d. DiscöntVerks på Banken stälde assignationer. P. 5o2. — om Statsoch BancoUtskottens Utlåtande angående förre Handlanderne Kock och Ståhle beviljad befrielse från bysättning för skulder till Malmö f. d. Discont. P. 5o2. — om LagUtskottets Betänkanden: i) angående förändring i io Gap. i och io §§. RuttegångsBalken; 2) angående skyldighet för Konungens Befallningshafvande att genom Promotorialer befordra enskild tes Lagsöknings-ärenden, då Gäldenärerne vistas i andra Län; 3) om utmätte fastigheters försäljande endast i Uppslag; 4} rörande Löftesmäns rättighet att uppsäga borgen. P. 5o3. — om LagUtskotlets Betänkande, angående minskadt antal Nämnd vid så väl Lagtima som Urtima Ting. P. 5o3. — om remiss af Herr Munck af Rosenskjölds anmärkningar vid flere StatsUtskottets återremitterade Utlåtanden, angående Allmänna Magazinslnrättningen.
Det är alldeles icke till förmån för den, som vill idka en rörelse af större omfattning, att inledas deruti, utan att på förhand hafva erhållit bekräftelse på att han dertill är behörig. Icke heller kan jag finna, att sökandet af ett sådant tillståndsbevis skulle förorsaka honom någon tidsutdrägt, värd att omnämnas, ty han måste naturligtvis göra några preparativer, innan han kan sätta sin handel i verket, och jag tror icke att våra auktoriteter i allmänhet äro så särdeles långsamma, eller att de söla åtminstone med sådana resolutioner, för hvilka de få betalning. Jag anser således att föreskriften om tillståndsbevis - Den 13 Jani e. m. 209 bevis icke kan medföra några olägenheter, men att den deremot är i hög grad betryggande såväl för den enskilde, som för den allmänna ordningen, hvarföre jag anhåller att punkten måtte bifallas, sådan som Utsk:t uppställt den. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å förev:de punkt följande yrkanden blifvit gjorda, nemi. l:o att densamma måtte utan förändring bifallas; 2:o af Gr. Hamilton, att den skulle erhålla följande förändrade lydelse: »att den, som i stad vill idka handel, skall, utom i de fall 10:de punkten omförmäler, göra anmälan derom hos Magistraten; att den, som vill i flera Städer idka handel, skall derom på hvarje ställe göra anmälan på enahanda sätt; samt att den, som anmält sig att i stad idka handel, bör, om han tillika vill idka handel å landet, iakttaga hvad i 8:de punkten derom föreskrifves»; 3:o af Hrr von Koch och Fahnehjelm, hvilka förklarat sig instämma i Gr.
Jordbrukare blifva i allmänhet på detta sätt skuldsatte, nemligen med skyldighet, att betala med Silfver, äro, efter hvad jag med visshet inser, oberäkneliga, och bland dem bör jag anmärka att dessa gravationer skola lägga det kraftigaste band på enskilda crediten. Den af ållskogen som har Bancolån, kan ej vidare mot inteckning få penningelån , hvarken i publik fond eller af privat man, och när flere egendomar äro uti en_ inteckning belände i Ban - s 50 Hanco'Uiskottets JBetilnlqnden. quen, så kan ingendera af dem särskildt executivt säljas. Deremot har jag föreställt mig att ända» målet nied berörde låneanstalt kunde vinnas, i händelse att större maximi-belopp för utlåningen bestämdes, hvarigenom större Egendomar, Ilvars egare bereda den mindre jordbrukaren förtjenster, kunde begagna lånerätten. För 2000 R:drs lån, kan egaren af en Egendom af 30 till 50,000 R:drs värde, ej gravera den med första inteckningen ; således blifva desse ohulpne; men en stor del af dem äro i största förlägenhet och just sådane Egendomar är det, sorn i allmänhet sakna köpare och genom dylika lån, sorn de ifrågavarande,' i fall de voro större, kunna lättare säljas., Ostridigt lärer defc ock vara att exporteurer, bruksegare och större possessionater äro främst i tillfälle att anskaffa SilfverFxporteurer äro del* Bruksegare, dels Seminanter; och Possessiohater äro exporteurer af skogsproducter. Att desse, som förlägga den mindre jordbrukaren skola utestängas, måtte jag påstå vara en besynnerlig utveckling af beslutet om ny fon4 för fastighetslån.
Dessutom torde jag få erinra, all ifall varningen icke verkligen skall anses såsom ett gyckel, utan det är meningen att den skall kunna efterkommas, så torde det vara nödvändigt att den verkställes mera än en gårig; ty om en enda varning vore tillräcklig för att genast kunna bruka vapen, så vore det ju rakt af omöjligt Tor upprorsmännen alt hinna Undan, innan våld emot dem lagligen kunde utöfvas. Jag Tår slutligen fästa uppmärksamhet derpå, alt, åtminstone efter hvad jag tror, i alla andra Riken, der upprorslagar finnas, det är föreskrifvet, att varningen skall tre gånger äga rum, och om jag icke mycket missminner mig, sä innehåller också K. M:s propus, i ämnet ett så beskaffad! förslag. Jag anhåller att K. M:s propos. i denna elei måtte blifva uppläst, ty det är möjligt att jag misstagit mig, Hr von Hartmansdorff: En talare har fruktat, alt om R. o. Ad. skulle göra någon förändring i denna §, i hvilken BondeSt. gjort en redactionsförändring, skulle derigenom liela lagförslaget gå under. Jag får vördsamt erinra, att Hr Lefren, såsom jag tror, från början föreslog, att R. o. Ad., i sådan händelse, icke skulle besluta den förändring, sorn BondeSt. gjort, hvarigenom §:n förmedelst 3 Stånds beslut Lilefve i den delen lika med Utskts förslag. Men som denna redactionsförändring ej angår något af de Fel, sorn här nu blifvit anmärkta, så bör ali farhåga i sådant hänseende vara undanröjd. Föremålet för BondeSt:s Förändring vore orden: ”eller ock de, som desses embeten Företräda.” Dessa ords bibehållande harman här tillstyrkt. Deremot har BondeSt. beslutat — ”eller ock de, som behörigen förordnade äro alt desses embeten förrätta,” eller något dylikt, ty jag minnes icke säkert ordalagen.
Det oaktadt, stå de oundgängliga vilkoren qvar med sina anspråk på garantier för förnuftig och sedlig bildning hos dem , som skola , antingen såsom väljare eller såsom valde, utörva representationsrätten. Ifrån den constitutionella fictionen, att denna bildning sannolikt förefinnesvid och öfver en viss förmögenhetsgrad och saknas d-erinu lider, äro vi genom våra samhällsformer alldeles bortkomne, och derigenom tillika befriade ifrån den, samhällen sönderslitande valcensusfrågan ,.. utan att någon'syftning till anarki låtit sig under dessa förhållanden Kär förnimma. För den sedliga bildningen kunna med vårt samhällsskick inga andra garantier erbjudas, än de betydelselösa, men oundgängliga, som innefattas i vissa åldersoch frejd-qvalificationer, hvilka för väljarena äro tillräckliga, samt den: större garantien af medborgares aktning: och, förtroende , som här visserligen bildar en cirkel i bevisningen. Förståndsbildningen är, med serskildt afseende på Stats-ändamålen , dels den allmänna,. dels den speciella för yrket.. Dén förra, höjd lill full visshet i medvetandet, finnes säkerligen icke hos de väljande mangrant, ehuru aristokratiskt: eller oligarkiskt man ville inrätta val-listörna. Man har härvid intet annat att trösta sig med , än förlitandet på den lyckliga instinct, sorn, enligt statsmäns och häfdateknarens nära nog enhälliga vitsord, har utmärkt» dé omedélbära folkvalen öfverhufvud i både äldre och nyare Stater. Eårtigängaren skall visserligen stundom blifva tagen i fosterlandsvännens, ställe; men det: är mycken sannolikhet förhanden, att dessa sorgliga undantag skola med detta valsätt blifva färre, än med något annat, Keist det Svenska folket, sorn i sin Sockenstämma har ett nära uråldrigt communal-institut, har, i allmänna val-angelägenheter, en stor grad af erfarenhet. En annan omständighet, sorn får i görligaste måtto ersätta bristen på tlieoretisk allmän bildning, är en, genom en fortsatt verksamhet i sådana värf, sorn bero på medborgerligt förtroende, förvärfvad vana och praclisk skicklighet.
Än örn man här, i det gamla Sverige finner det enda hyfsade folk, som har mynt, utan myntfot! Månne man då längre skall förundra sig öfver, att ingen enskild credit der kan finnas • att de handlande vid hvarje företag spela hazardspel på statens stora spelhus; att näringsidkaren handlar istället för att arbeta, och att arbetaren önskar förtära innan han förtjenar; ty förskotter af ett sig ständigt förändrande mynt äro att likna vid insattserne i spelet. I ett sådant skick vacklar allt: icke endast varuvärden, utan hvad än vigtigare är: seder, lagar, styrelsegrunder. Sederna, foster af menniskokraftens yttre och inre verksamhet, fordra en lugn och naturlig utveckling: men den kan ej finnas i en stat, der drifhjulet icke jemt röres af tidens flod, utan af lyckans hvirflande vindar. Lagarne, kunna ej annat än vackla emellan förtrytsamhetens hårdhet och medömkans svaghet, der man vid hvarje förändring, endast tror sig böra skylla på tvenne orsaker: bedrägeri vid spelet eller olycka i spelet. Styrelsen, kan ej bestämma Statsskeppets kosa på industriens haf, om hon ån känner både sin ståndpunkt och dess strömmar: ty, hon har varit nödsakad, att stålsätta^ sig ernot oordningens fordringar, och hon kan således ej nalkas compasen, utan att förvilla den. Dessa olägenheter böra håfvas, om Svenska Folket vill bibehålla sig frihet. Och lika Den xo Februari!, visst det år, att det år Svenskarnes ädelhet och dess Regents moralitet, som gjort dess bibehållande möjligt, nnder så djupt inverkande villervallor, lika visst är det, att Representationen nu bör med allvar tånka på deras förekommande. Men, icke må man tro, att häruti ligger all orsak till den nu Öfverklagade förlågenheten. Åhågnn, att hastigt framhjelpa någon viss näring har alltid utmärkt vår sednare tids felaktiga Lagstiftnings-principer. Och se der, en vigtig fråga för ett Särskilt Utskott att upplösa! Månne ej den Stat, som vinkar jordbrukaren till arbete på utmarken, innan han har sina hus i ordning, sin väg till saluplatsen och en köpare att vänta, missleder honom?
Alice satt i en högryggad, snidad ekstol framför elden. På armstödet bredvid satt Georg – hennes nacke hvilade på hans arm. Hon hade slutna ögon. – Är du sömnig, Alice? – Nej – hon såg upp, hufvudet låg djupt bakåt. – Hur kan du tro? — Men det är så skönt att få hvila, hon suckade. Jag har liksom aldrig haft hvila i hela mitt lif förrän nu. Han skrattade lågt och böjde hennes hand, som han höll i sin, löst fram och tillbaka, medan han gungade med foten mot mattan. – Du – som aldrig gjort annat än latat dig Hon flyttade hufvudet längre in mot hans axel, så att hon då och då kunde se upp till honom, medan hon talade. – Vet du då inte, att jag är född med oro i blodet, med nerver, som alltid darra, antingen af längtan eller ångest? – Ser du, jag tror det, att jag hade en så trist barndom, att det Han böjde sig ned och kysste henne häftigt. Om du visste, hvad din hals är frestande, när du talar så – så – med hufvudet bakåt. Halsens mjuka linier, strupen som liksom böljar under det skära, varma hullet, och Han knäppte upp de öfversta knapparne i hennes klädningslif och kysste henne på halsen flera gånger Åh, Georg, då!– Men hon tryckte sig smekande närmare intill honom och lade båda armarne kring hans hals. Georg då – Det var en nedrigt chic korsett du har – ljusröd med silfver – Känner du inte den ännu? Hon skrattade lågt och borrade hufvudet djupare in mot hans skuldra. De sutto tysta några ögonblick; det sista ännu flammande vedträet i brasan bröts knastrande och föll ihop till glöder. Alice rätade sig i stolen och började knäppa igen sitt klädningslif. – Så jag måtte se ut! Det är då för väl Anna Saxe inte kan se mig i kväll. – Hvad du måtte ha för en storartad respekt för henne? Eller vill du kanske spara henne för afundsjuka? – Hör på, Georg! Alice drog sig helt in i andra hörnet af den breda stolen – hufvudet på sned inemot kanten af ryggstödet – och såg uppmärksamt på sin man.
Vöre den så beskaifad att den yrkade öfversigt och förbättrande af något Bihang till Riks.St. Fröt. igsj - igxg. 354 Lagoch Besvärs-Utskottens Betänkanclen. reglementarisk!, skulle jag vara bland de förste, söm derpå afgåfve ett yttrande. Men då alla Motionerne tala om upphäfvamle af en ordning, sorn är en tillämpning af ett Kiks-Stånds Privilegier och just, i och igenom denna egenskap är erkänd och benämnd att vara af PrivilegiiNatur, skulle jag tro, det vara detsamma, med Städer utan ordning för sin näring, för sin handel, för konst och slöjd , som med Skatteman vid Hemmans Bruk utan förstånd, utan erfarenhet. Het mäste erkännas, hvad det Vällofl. Borgare-Ståndet också yttrat, utan att anse sina Privilegier vara jiersonliga, att Ordning för utöfning af rättigheter är i alla Samfund nödvändig, en Ordning nemligen så fri, så öppen som det med hvars och ens kraft och förmåga i Samhället, relativt til1 de grunder, hvarpå Samhälls-Byggnaden är anlagd, kan bestå. Dessa grunder kallar jag Städemes Privilegier. De äro gifne af framledne Svenska Konungar, ganska månge af den odödlige GUSTAF 2:dra ADOLPH, från hvars Tidehvarf Svenska Städerne räkna sin uppkomst och sitt välstånd, och det just genom den ordning, som denne vise Konung i Svea Städer infört. Den så benämnde Skrä - Ordningen (jag skulle önska den blefve kallad Handtverksoch Slöjde - Ordning) är från denne Konungs tid uppkommen. Den har ingått i Städers Privilegier: Städer äro efter en. sådan Ordning grundade: Städer hafva på grund deraf sin representations-rätt; Borttages, upphäfves, nu denna Ordning, hvad blir då följden? Visserligen den samma, som, då band lossas, visar sig:
I 14 ”års tid har CanalDirectionens lösen, vid ”hvarje Riksdag, varit penningar, mera penJ’nmgar; och samma lösen kommer säkert ”att under ännu många Riksdagar låta lidera sig, i fall man äfven nu lyssnar till Den 3o December f. m. 127 ”Directionens declamationer, och sätter tro ”till dess förslager. Då Götha Canal vid ”1809 års Riksdag projecterades till anläggning, ansåg jag företaget både för tidigt och ”för stort, att i Rikets, genom ett olyckligt krig, då utblottade tillstånd, påbörjas; ”men som freden, fastän med förlust af ”både Finland och Åland, likväl var åier”slälld, och andra vidtutseende planer utslagit efter önskan, samt en godtrogen och ”menlös RegeringsForm var hastigt förfat”tad och ännu hastigare antagen; så begag”nade man tillfället och genomdref äfven ”projectet om Götha Canal, såsom varande ”ett det aldra dråpeligaste företag, hvars ”manga beprisade fördelar för landet visa”des i perspeclivj och gjordes åskådliga i ”speculationens Laterna Magica. — Privilegier utfärdades; — actier tecknades; — Dis”conträttighet beviljades, och arbetscom”menderingar af Indelta Armeen lemnades ”till CanalBolagets disposition. Man våga”de lofva, — ja, till och med försöka, att ”planmässigt öfvertjrga Nationens Represen”tanter, att Bolaget skulle af egne medel ”utföra det patriotiska företaget; och Na”tionen omfattade projectet med så utmärkt ”välvilja och förtroende, att man nödsaka”des afbryta actieteckningen för att förebomma den förmodade stora vinstens delande emellan för många personer. — Re”dan år 1815 måste likväl