Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bianco; vid Götheborgs Station upphandlade a;g kannor Bränvin; äfvensom vid Carlskrona Station är, under 8 månader, uppköpt, hvarje månad, gammalt finare och gröfre linne för ett sammanräknad t belopp af 334 Frdr 8 sk. Banco. Men då desse anmärkningar innefatta en mindre summa, i förhållande lill Förvaltningens vidsträckta omfattning; så, har Utskottet ansett sig endast härom böra g eira anmälan. Revisionen, af åtskilligeutaf förenämnde Verks Räkenskaper har blifvit försvårad, 1:0 derigenom, att en del Vevideationer »ro sammanhäftade i ef t band med Hufvud-JBokcn eller Cassa-Räkningen, och 2:0 att på flere stätten hänvisningarne dels varit origtige och dels alldeles saknats.. Utgifter lie vid åtskillige Verk för Tidningsblad hafva ådragit sig Utskottets uppmärksamhet, och, i afseende på hvilka utgifter, anmärkning jemväl blifvit gjord, af Revisionen i Kongl*. Kain mai:-Rätten* SA. hav L.ex* v kli Utgifter* Sjöraätaings-kostnader Extra utgifter .. Jrirs-Vishottttt Berättelse. A7;o 345. 3 Stockholms Station blifvit utbetald en summa af i58 R:dr rfisk. Banco för 10 serskilda Tidningsblad och deraf 5 exemplar af någre ibland dem. Med anledning häraf får Utskottet hemställa: att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det mätte något bestämdt varda stadgadt, i afseende på utgifter af ifrågavarande beskaffenhet» Stockholm den 20 November 1834» N:o 3/p» Ankom till Exp.-Utsk. der» 20 Wov, Berättelse, angående verkställd granskning, af Kongl. QuarantainesCommissionens i Slockholm Räkenskaper för år i83i.
Provisorisk löneförbättring har, såsom bekant, sedan 1857 års riksdag utgått till tjensternännen med kontant lön vid de sämst lönade indelta regementena. För åtnjutande häraf äro stadgade vissa vilkor, som göra, att vid tillfälle af tjenstledighet eller sjukdom, tjensteman, uppbärande provisorisk löneförbättring, drabbas af löneafdrag efter en helt annan och i allmänhet mycket strängare grund än hans vederlike, med alldeles enahanda tjenstebefattning vid ett regemente, der befattningen åtföljande ordinarie lönen är så hög, att provisoriskt tillägg icke erfordrats eller kunnat ifrågakomma; och likväl äro den förre tjenstemannens löneförmåner i det hela taget vida sämre än den sednares. Enligt 1833 års normalstat, är vid Skånska infanteriet kompanichefens lön 700, och andre kaptenens 450 rdr, hvadan sålunda begge dessa löner, med hänseende till de motsvarande tjenstebefattningarnas olika vigt, ansetts skola stå till lr. arandra i ett förhållande som 14 till 9. Icke desto mindre, och enär, i följd af R. St:rs beslut i fråga om provisorisk löneförbättring åt en del befäl och underbefäl vid indelta arméen, sådan förmån icke må tillgodokomma någon kompanichef vid nämnde armé, har det inträffat att en kompanichef vid södra Skånska infanteriregementet måst åtnöjas med en lön icke stort större än den vid hans kompani anställde 2:dre kaptenens, oaktadt båda dessa tjenstemän voro aflönade med kontant lön, som således utbetalades direkte af statskassan, enär, såsom vi veta, Skånska infanteriet icke har några för löntagarnes gemensamma räkning utarrenderade boställen. Huru kom det sig nu, att nyssbemälde kompanichef blef så styfmoderligt behandlad. Förklaringen torde vara den, att R.
Om betalningsrätt för dessa fordringar, der de i Föreståndares eller Uppbördsmans fasta Expeditions-Utskottets Memorial jy.-o 296. i3 egendom intecknade blifvit, vare Lag, som om intecknad fordran här ofvan sagdt är. i4:de, i5:de, i6:de och i^ide §§. blifva lika med i3:de, i^de, i5:de och i6:de §§. i gamla Lag-redactionen. Rikets Ständer framhärda etc. I ' Memorial, med öfverlemnande af Utskottets Förslag J\:o zg5. De örändringar uti framställningen af Lag-Utskottets, i Betänkandena Nrris 49 och 121,afgifna förslag till förändrad redaction och inbördes ordning af åtskilliga §§. i ^Cap. Handels-Balken, som i Expeditions-Utskottets närlagde förslag, N:o 295, till underdånig Skrifvelse i ämnet, förekomma , äro en följd deraf, att endast Högl. Ridderskapet och Adeln samt Högv. Preste-Ståndet helt och hållet bifallit Betänkandena, hvilka Hederv. Bonde-Ståndet deremot afslagit, men Vällofl. Borgare-Ståndet bifallit, utom i hvad angår den föreslagna nedflytlningen af omyndigs förmonsrätt; hvaraf följer, att, då två
Såsom ett bevis, huru andra personer i den ort, der Hr Gyllenhaal är jordbrukare, tänka i afseende på den ofvanomförmälda, yrkade ändringen i Skiftesstadgan, anhåller jag att få åberopa ett till K. M. af Hushållssälskapet i Skaraborgs län afgifvet utlåtande vid ett tillfälle, då öfverlägg - Den 3 Mars e. ra. ning hos Sälskapet förekom rörande de åtgärder, som i anledning af sednare årens inträffade missväxter i länet lämpligen kunde böra vidtagas i afseende på skiftesverkets fortgång i länet. Vid detta tillfälle väcktes af Hr Tham, Wolrath, enahanda förslag med det, Hr Gyllenhaal nu framställt, eller att, på sätt 1812 års Enskiftesförordn. stadgade, blott den skiftessökande borde erhålla utbrytning och de öfriga, som icke i det nya skiftet vilie ingå, vid förra ägodelningen hufvudsakligen bibehållas. Sälskapets ledamöter yttrade sig deröfver i sitt underd. betänk, sålunda: ”Hushållssälskapets ledamöter hafva ansett sig icke böra ”instämma i detta förslag.
470 Den g Januari Då mig i Nåder är anförtrodd närmaste tillsynen öfver en af Försvarsgrenar ne, nemligen Fästningarne, anser jag min pligt fordra att upplysa, huruvida detta Yttrande, i afseende på denna Försvarsgren, kan anses rigtigt eller ej, och huruvida på detta Vapen större kostnader blifvit använde, än Landets nu varande ställning kräfver, eller huruvida de ens mot behofvet kunna anses svarande. Anslagen till denna Förvaltningsgren hafva de sednare åren uppgått till Femtio å Sextio Tusende Riksdaler årligen. Då icke allenast FästningsVerkens underhåll, utan äfven dermed alla åtföljande Hus, som utgöra ett antal af circa 240 större och mindre Byggnader, utom Bryggor, Stängsler m. m., genom delta Anslag borde vidmakthållas, och derjemte ytterligare ChartaeVerket på samma Anslag är inbegripet, åberopar jag den erfarenhet hvar och en afRidderskapet och Adelil sjelf äger om Byggnaders kostnad, för att vördsamligen hemställa, huru fullkomligt Byggnaderne med ett sådant Anslag kunna vara underhållna, Min förvaltning är mig anförtrodd under Tyslhets-förbindelse; det är således icke stället liär inför ett Protöcol], sorn tryckes, alt ingå uti någon detaillerad undersökning om Fästningarnes nytta och nödvändighet; men det tror jag mig likväl till Högloflige Ridderskapets och Adelns behjertande böra framställa, att, efter Landets förändrade ställning, genom förluten af Finland och föreningen med Norrige, de Försvarsverk, som mot Norrska Den g Januarii. 471 gränsen voro anlagde, äro raserade; att, om någon ytterligare minskning af Försvarsverk skulle kunna komma i fråga, den, i min oförgripliga tanka, är så ringa, att den ej förtjenar att nämnas, så framt den ej skulle blifva menlig för det mäst ovilkorliga Sjelfförsvar; men att deremot ganska vigtiga behof i detta afseende tillkommit, som ej ännu äro uppfyllda, hvaribland främst och hufvudsakligast må nämnas en Place d’Armes i det inre af Landet.
Företogs val af Sex Ordinarie Ledamöter uti Ridd.-Direkt:n samt Tre Suppleanter; och befunnos, vid valförrättnings slut, hafva blifvit utsedde lill Ordinarie Ledamöter: Gr. Mörner, Carl Göran Dettloff, Hof-rälts-råd med 92 röster. Frih. Rennet, Carl Stephan, Kammarherre . , 112 , Frih. Roije, Fredrik, Kammarherre , 120 , Hr Ulfsparre, Georg, Kansli-råd , 114 , Hr Tornerhjelm, Joh. Abrah., Öfverst-Lieuln. „ 89 „ Hr Orakel, Gust. Ant., Ranko-Commissarie . „ 112 , Suppleanter : Frih. Posse, Joh. Aug., Amanuens med 78 röster. Frih. Koskull, Ulr., Kabinetls-Kammarherre . „ 76 , Hr Rjörnstjerna, Osc. Magn. Fredr., Kammarh. „ 49 „ Hr Aminoff, Joh. Fredr.: Sedan nu val till Ordf. i Ridd.- Direkt. blifvit verkställda samt H. Ex. m. m. Hr Gr. De Geer, i denna befattning, icke mer ingått, på den grund, att H. Ex. förklarat sin helsa ej medgifva ett fortgående af den upmärksamhet och omvårdnad, som är oskiljaktig ifrån en Ordf:s skyldighet; och då R. o. Ad. i så många afseende står i tacksamhets-förbindelser till H. Ex. Hr Gr. De Geer., så får jag hos H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, samt H. R. o. Ad., vördsamt hemställa, om icke R. o. Ad., behagade utse vissa af dess ledamöter, som för H. Ex. Hr Gr. De Geer, å R. o. Ad:s vägnar hembär Ståndets tacksamhet för den tid H. Ex. haft besväret af Ordf.-befattningen i Ridd.-Direkt:n. Anhållande jag om propos. på det af mig framställda förslaget.
En knnnig Embetsman uplyser, att fänglisiorne inga till Kongl. Krigs.Collegium och dar kunna wara tillgängelige. Herr I^uZerbeim. I aulednina af hwad Herr Friherre I^iljencrunts nu anfört, får jag anmärka, att endast Commendanterue ä Fästuingarne till KrigsCollegium insända förteknmgar öfwer de a fästningarne warande arbetsfängar, pä dek KrigS-Eollegium mä kunna granska der af dem werkftalde arbete, men att alla andra fängförrckmngar frän Kongl Ma;:cs Den 24 November Befallningshaswande insändas kitt wederbörande Hos Rätt, der de af Advocar-Fisctten undergå den förut omnämnde granskningen. Om jag icke för öfrigt fruktade, att för mycket mipbrnka Högloft. Ridderskap,!! och Adelns tälamod, sckulle jag Utbe. dja mig akt fa underställa Högloft. Nidderstapet och Adelns uplysta ompröfrvandc, om icke de förbrytelser, hwilka af Justinos Canceilercn blifwit atala» de, och maien till laga siul bragte, kunde anses wara af den egenskap, att de sedermera icke, borde .tillhöra Justistm-OmbudsmannenS Embelsbesattinna. Ehuru altid tillförene ett mål, hwilkcl blifwit lili flut bragt, icke fält, ntan Kongl. Majtts särffildte »adiga tillstånd, äler upccigas, har jag likwäl trott mig böra förestå, att JustiriD-Ombudsmannen, i händelse han icke anstig veu af Justities Eancelleren fogade åtgärd wara nog kraftig, borde äga, att ett sadank mai äler uptaga, och tvid detsamma foga dea utgärdHan kunde anse der förtjena, pa der icke gagen skulr le kunna mihtänka, att en förbrytelse mätte warda för lindrigt ansedd; Men om Högloft.
Deremot utgjorde den sammanlagda importen, under de r6 åren 1826—»841 > endast 36q8 hästar, efter ett medelvärde af 5o R:dr, upptagne till 184, >46 R:dr,. eller för hvarje år öfver hufvnd 2.31 hästar, värda 1 r,5©9 R:dr. Om alla af mig nu åberopade, på offentliga handlingar grundade, facta,. som jag hoppas fullständigt ådagalägga, att hästafveln inom Sverige gjort så betydande framsteg, som någonsin med våra små tillgångar varit att förvänta, må man likväl ej föreställa sig, att vi ännu uppnått den ståndpunkt, dit vi både böra och kunna komma. Racerne böra ännu upphjelpas genom ädlare hingstar, till förekommande af de arf-fel i afkommans byggnad,. Bih, till R, St. Prot. 1844■» 4 Sami. 2 Afd. 5 Haft.. 3- 18 Stateoch Ekon,-Utskottens Utlåtande; N:o 25, sora vanligen insmyga sig, då, såsom nu är fallet, en och samma beskällare är stamfader för hela den ädla racen inom ett Stuteri, och det är för sådant ändamål, Kongl. Maj:t, på Stuteri-Styrelsens derom gjorda underdåniga anhållan, af Rikets. Ständer äskat ett anslag af 10,000 R:dr. Sverige producerar tillräckligt antal hästar både för Cavalleriets remontering och för jordbrukets behof. Deremot är ej förhållandet lika fördelaktigt i afseende på hästar för bergshandteringen samt större vagnshästar*. Man är dock betänkt på afhjelpandet äfven af dessa brister, så framt ej nödiga tillgångar komma att saknas.” STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, 1844. Stalssaint Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, Nio 26. 1 M 26. Ank. till Exp. Ut>k. den 22 Dec. kl. 1 e. rn. Utlåtande, i fråga om an ställandet af ytterligare en lärare vid Apologist-Skolan i Haparanda. Från Högv.
St. i egenskap af hevilla, bevilja o. s. v.; men deruti linnes ändock icke något uttryckligt stadgande eller undantag, som inölväger ordalydelsen i dy §:n, utan de värde ledamöter, sorn läst sagde §5 och läst dem om igen, hafva hvarje gång, när de skolat komma derhän, att de ordin, inkomsterna icke kunna ändras ulan Konungens sanclion, måst göra ett språng i raisonneinentet, sorn i logiskt afseende är lika stort, som om de personligen velat springa från ena sidan af Landtmlsskranket till den andra. — En värd ledamot, Frih. Cederström, har sökt att bortblanda saken nied att lala örn skattläggning, sorn dr en verkställigliels-åtgård, hvarmed förevar, principfråga icke har något sammanhang. En annan person har talat om 77 Ij: 11 och derutur uppräknat åtskilliga titlar af Den 8 April f. in. kungsgårdar och kungsladugårdar ro. m., sora Konungen icke må utan R. Sirs samtycke Kronan afhända, för att deraf draga den slutsatsen, att detta vittnade för Konungs och Ständers gemensamma beslutanderätt öfver Statens inkomster; men lian har noga aktat sig att ur samma § uppläsa den clansulen, som lyder, att dessa Statens egendomar skola förvaltas efter de grunder, R. St. derom föreskrifva. Jag tror, att allt detta visar huru ledamöterne på den sidan 'endast hafva att tillgå ntiiitets-skiil, jag vill icke kalla dem svepskäl, emedan jag förmodar att de värde ledamöterne sjelfve varit öfvertygade om hvad de velat bibringa ,Huset. Jag vill blott tillägga, att i alla de fall, der undanlag äger rum frun Ständernes allena beslutande-rätt i beskal tningsfrågor, eller der Konungens deltagande med dem i lagstiftningen ar föreskrifvet, finnas särskildta stadgaliden derom i grundlagen intagna, såsom uti 80 §:n Reg.F:ti om indelningsverket, och i 87 §:n om stiftandet af allmän civil och criminalsamt kyrkolag 111. fl. §§.
Men nu förhåller det sig så, att 1812 års afskrifningsregkte föreskrifver, det alla roagasinsrum der spannemål förvaras skola till deras kubikinnehåll utsättas på platta dertill gjorda och vid väggarne uprättade jernlänkar med vissa afdelrtingar, hvarå vid hvarje af - Den 7 Januari. 15 delning kubikmåttet står antecknadt, och således i det närmaste ■visar tunnetalet af den i behåll varande persedlen, så att man derefter skall kunna bedöma huruvida anledning till verklig brist förefinnes, i hvilket fall, men icke eljest, extra inventering genom noggrann vägning och mätning skall anställas. Att utan misstanka om balance hos upbördsmannen, blott för att utreda det öfverskott genom afskrifningsproc. som i liqvid bör honom godtgöras, årligen verkställa en dylik inventering, det strider således uppenbart emot författningens både anda och mening, utom det att kronan, genom de kostnader som med hvarje inventering äro förknippade, förlorar vida mer, än om man lemnar den hittills följda praxis i afseende på afskrifningsproc:ns utgående till upbördsmannen oförändrad. I 1812 års oftanämnde reglrte omförmäles visserligen, att om räkenskapsslutet visar öfverskott eller brist, så skall förfaras på det och det sättet; men jag hemställer till en hvar af Eder mine Hrr! som har erfarenhet i räkenskapsväsendet, huru det är möjligt, att af ett räkenskapsslut erhålla bestämd kännedom om brist eller öfverskott finnes förr än inventering försiggått; ty det måste vara klart, att då en räkenskap uptager å ena sidan inkomsten till så och så många 1000 T:r och å den andra hvad som blifvit utlefvereradt med derå beräknad afgångsproc., så skall räkenskapsslutet utfalla med skillnaden emellan inoch utlefvereringen. Huruvida brist eller öfverskott i verkligheten är för handen emot hvad räkenskapen visar, det kan, såsom jag redan nämnt, icke annorlunda än genom inventering utrönas. Jag anser mig således icke vederlagd i hvad mitt påstående beträffar, att i 1812 års Regi:te lagstiftaren alldeles icke åsyftat, att genom afskrifningsproctn öfverskotte r kunna bildas, om hvilka upbördsmannen icke eger rätt att disponera.
I underdånig skrifvelse den 18 Augusti 1834, hade Rikets, Ständer anhållit, att transporter af såväl Kronans manskap som af Kronoeffecter i allmänhet från en ort till annan inom Riket derefter alltid måtte verkställas sjövägen, antingen på Kronans egna eller på hyrda fartyg, då ett sådant transportsätt kunde begagnas. Den 23 October 1859, då nämnda skrifvelse, jemte Krigs-Collegii och Förvaltningens af Sjöärendena den 8 Januari 1833 deröfver afgifna utlåtanden i StatsRådet föredrogs, förklarade Föredraganden q) lika med Stats-Rådets Ledamöter sig finna detta ärende ega ett oskiljaktigt sammanhang med frågan om sättet för tågande truppers fortskaffning, derom ny författning då var under utarbetning, samt hemställde fördenskull, att Kongl. Majit täcktes förklara detsamma ej föranleda till serskild åtgärd. En stor del af Handelsoch Finans-Expeditionens protocoller hafva icke, på sätt eljest är ölligt, blifvit underskrifne af de Stats-Råds-Ledamöter, som för hverén gång varit i Conseljen tillstädes. o) Tit. Rosenblad, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, Hård, Gyllenhaal och Grip. p) Föredragande Tit. Danckvardt. q) Tit. Grip. STOCHHOLM, HOS 3. HJERTA, 1840. Constilutions-Utskotlets Memorialj N:o 13. 1 Reservationer: Herr Cederschjöld ville hafva anmärkt, dels att han under större delen af den tid Utskottet varit sysselsatt med pröfningen af de anmärkningar, som blifvit gjorde vid läsningen af StalsRåds-protocollen, varit af sjukdom hindrad att Utskottets sammanträden bevista: och dels att han i de flesta af de mål, i hvilkas afgörande han deltagit, varit af olika mening med majoriteten. Af Prosten Hallström:
Ehuru Rikets Ständer dela den åsigt, att afsöndring af jord från hemman lör alltid, under eganderätt, icke må, utom i vissa undantagna fall, vara hädanefter tillåten, hafva Rikets Ständer likväl ansett tillämpningen af denna grundsats icke böra sträckas till mosse, som är odlingsbar, men i dess närvarande skick onyttig. Rikets Ständer hafva således beslutat att, genom införande, i 12 §• 1 morn., af orden: för alltid eller näst efter uttrycket: ”såsåsom i nämnde ff. sägs”, jemväl för framtiden bibehålla den, enligt 2 Cap. 11 §. af Förordningen den 19 December 1827, nu gällande tillåtelsen till dylik mosses upplåtande under eganderätt. Efter 13 §. i detta Capitel hafva Rikets Ständer beslutat tillägga följande stadgande: Hvad i förestående i3 ,$*. rörande undersökning stadgadt är, må ej tillämpas i frågor om på lifstid eller vissa år redan afsöndrad lägenhet af mindre j rdrymd och beskaffenhet, än som i denna eller 1827 års Författning om afsöndring af jord från hemman tillåten är, så vida afhandlingen om öfverlåtelsen blifvit intagen i Härads-Rätts Protocoll; utan må egaren af lägenheten densamma behålla till besittningstidens slut. Det i 18 föreslagna årliga uppläsandet af Författningen så väl i kyrkorna som vid hvarje mantalsoch skattskrifning, hafva Rikets Ständer ansett mindre leda till det dermed åsyftade ändamålet, än att vid mantalsskrifningarne borttaga en för den vidlyftiga förrättningen i alla fall knapp tid och utan serdeles nytta öka den redan stora mängden af Författningar, som skola årligen, enligt serskilde påbud, i kyrkorna uppläsas. Rikets Ständer hafva således beslutat, att stadgandet härom bör ur Författningen utgå. Deremot hafva Rikets Ständer funnit ett nytt stadgande böra i 18 §. upptagas af följande lydelse:
När bon sedan fick stryka på foten, var det ingalunda för någon oartig Linus, utan för sin syster Katarina, som ej nöjd med att gifva namn åt den 2 augusti, äflades att nå den i moderna tider ovanliga äran att prunka på två dagar om året och sedan dess också verkligen bibehållit sig både den 2 augusti och 25 november. Fastän det verkligen kan sättas i fråga, hvarför såd.-mt tilläts just i vårt århundrade, må det till ursäkt för hennes öfvermod påminnas därom, att hon i vår äldsta kalender härskade öfver ej mindre än 3 dagar, eller utom de ofvannämnda äfven den 21 mars, IDUN / 189? och att hon som gifvit namn åt 5 helgon, h varbiand ett svenskt, i utlandet kunnat ståta med ännu flere märkesdagar. Af dessa forntidens ryktbara kvinnor var det den heliga Katarina från Alexandria som i våra dagar gjorde sitt segertåg i Norden och åter intog sin forna plats jämte den heliga Brigittas dotter, Katarina Ulfsdotter, men huru detta skedde, kanske någon annan kan berätta. Aqut. U p notisboken. Förbil Förbi, oåterkalleligen förbi är nu sommarens stora, glada, strålande utställningsfest! I söndags natt, när tolfslaget ljöd, slötos portarne bakom de sista besökarne. Minaretens elektriska flamma slocknade, och det blef med ens så mörkt och tyst på det vida utställnings fältet. Dock ännu lefver » sommarens stora händelse » i allas våra hjärtan. Och den skall länge lefva där. Den skall lefva där som ett ljust minne, som en trygg visshet o m hvad vårt Sverige förmår af arbete och o d - ling, som en dådkraft till nya, ihärdiga tag för fosterlandets fredliga utveckling. Äfven Iduns lilla vrå, vår » salong » där ute, står nu öde och tom. De sista blommorna ha vissnat ned i vaserna, den sista gästen har tecknat sitt namn i vår » gyllene b o k ». Men länge skall hos oss minnet lefva af alla de vänskapsbesök, som svenska kvinnor denna sommar aflagt i » Iduns salong », och af de varma sympatier för vår tidning och dess sträfvanden, de därvid så ofta uttalat eller nedskrifvit. Vårt vördsamma, af hjärtat gångna tack!
Då högst få från skollärare-seminarier utexaminerade skollärare blifvit tillsatte åren 1842 och 1843, skulle denna ränta, innan betydligare anspråk på pension kunna ifrågakomma, hafva stigit åtminstone'till 17,650 R:dr, ett belopp, som, tillika med församlingarnes års afgift, 7,350 R:dr, lemnar en för pensioner användbar årlig summa af 25,000 R:dr. Antalet af vid folkskolorna anställde examinerade lärare utgör, enligt de uppgifter, sorn nyligen från konsistorierna inkommit, för det närvarande 1,513. Ibland dessa äro 143 prester, hvilka med högst få undantag icke qvarblifva vid skollärarebefattningarne så länge, att de blifva pensionsberättigade, utan söka befordran inom kierici-staten och således icke behöfva vid detta tillfälle ingå i beräkningen. De återståendes antal utgör då 1,370. Enligt i sednare tider gjorda iakttagelser, rörande dödligheten vid olika åldrar, skulle, om alla dessa lärare nu voro 25 år gamla, 836 af dem lefva 30 år härefter; och med all sannolikhet >an antagas, att af de då lefvande åtminstone hälften före nämnde tid af en eller annan orsak från lärarebefattningen algått. Härtill kommer äfven, att ganska många lärare först helt nyligen blifvit tillsatte och ännu icke hunnit 25 års ålder, så att deras pensionering ej kunde ifrågakomma förr än några år efter 1872, under hvilken tid fonden blir i tillfälle att ytterligare tillvexa. Af allt detta kan med säkerhet den slutsats dragas, att ofvannämnde tillgångar, om de på omförmäldte säLt för ändamålet användas, skola blifva tillräckliga för nuvarande folkskolelärares pensionerande. Huruvida de jemväl i en framtid kunna blifva tillfyllestgörande för ett ökadt antal lärare, är icke möjligt att nu förutse eller bestämma; men äfven om efterkommande skulle blifva salta i nödvändighet alt fö.stärka tillgångarne, böra de med tacksamhet erkänna närvarande tids åtgärder för ifrågavarande ändamål.