Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Iso) 1 Gener nl-Landlmäteri-lcon tor et: eli 3-fots längdmått af messing, med fina ritser i sillverinläggningar, vid + 15° Celsii noggrannt inom 0,oooi fot, ocb deladt i tiondedels fot eller tum, deq yttersta tummen i tiondedels tum eller linier; ett kann - 12 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 4. mätt af glas vid nämnde temperatur noggrannt inom 0,ooo4 kanna; samt en skålpundsvigt af förgyld messing, noggrann inom 0,oooi skålpund, allt räknadt i afseende å noggrannheten öfver eller under. 2:o) I hvarje läns kansli, samt i hvarje stad u Rådhuset: ett 2-fots mätt af messing, med förgylda, mot mcdel-linien vinkelräta ändplaner, emellan hvilka måttet räknas, indeladt i fot och tiondedels fot eller tum, den sista tummen i tiondedels tum eller linier; och skola dessa likare vara vid nyssnämnda temperatur noggranna inom 0,ooi fot; samt en skålpunds-vigt af förgyld messing, noggrann inom 0,oooi skålpund, allt likaledes öfver eiler under. §. 5. a) Måttstockar, hvartill äfven räknas mätskalan, skola vara af någon styf metall eller metallblandning, eller ock af ben, eller något hårdt trädslag, och må de justeras och krönas, som hålla en half, en, två eller flera fot. bj Å måttstockar af två eller flera fots längd, som i handel, uppbörd eller leverering begagnas, skall på ena sidan utsättas fotmåtten, hvaraf åtminstone det yttersta skall delas i 10 tum och åtminstone yttersta tummen i 10 linier. Äfven skola å sådana måttstockar anbringas dimensionerna å de kuhiska målkärlen, hvarigenom dessas riktighet lätteligen pröfvas. 1 öfrigt må ock å 2 fots, eller det gamla alnmåttet, den hittills gällande indelningen i qvarter, verktum och deras underafdelningar i halfva, fjärdedels och åttondedels verktum tills vidare utsättas, till lättnad för öfvergången till decimaldelningen. 8. 6. aj
Enär de uti punkterne 7—14 upptagne kostnader utgått till ändamål, hvilkas behöflighet och nytta för det allmänna icke synas böra ifrågasättas, men till bestridande hvaraf serskilde anslag icke varit anvisade, hemställer Utskottet, att berörde kostnader, tillsammans uppgående till 7,332 Ridr 33 sk. 8 r:st., må genom beloppets allörande å öfverskotten af Stats-verkets inkomster varda godtgjorde. 15:o. För fullföljande af Kongl. Maj:ls och Kronans talan uti ett af Kongl. Svea Hof-rätt afdörndt mål emellan Kronan och arrendatorn af Ryda Kungsgård, M. Stangenberg, angående ersättning för husröta, enligt Kongl. Brefvet ilen 14 September 1843, 1,815 R:dr 26 sk. 9 rist. jemte 5 procents ränta från den 1 Augusti 1841 till och med den 28 September 1843 ... 190 42 „ 6 „ Summa 2,006 R:dr 21 sk. 3 rist» hvilket belopp blifvit å Upsala Läns depositions-räkning nedsatt.. Sorn, efter hvad Utskottet erfarit, omförmälde tvistemål ännu icke blifvit af Kongl. Majit i Dess Ilögste Domstol pröfvadt och afgjordt, samt 8 Stals-Utskoltets Utlåtande > N.-o 8a. Stats-verkets åliggande att utgifva ofvanberörde, genom Hof-rättens och IJnder-domstolarnes sammanstämmande beslut, till betalning ådömde, summa följaktligen ej är slutligen bestämdt, anser sig Utskottet, i delta sakens skick, icke kunna tillstyrka den äskade godtgörelsen af ifrågavarande 2006 R:dr 21 sk. 3 r:st. 16:o. Kronan ådömd rättegångskostnads-ersättning, 13 R:dr 16 sk., uti ett emellan Kronan och Bruks-idkaren B.
Ståndet bero yif} dep i sajnma Betänkande förekommande slutmening. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets nedannämnde Utlåtanden och Memorial: N:o 45, Utlåtande, i anledning af e|f till Utskottet aflenmadt prof på nytt sedelpapper; Bifölls. N:o 16, Memorial, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Utskottets Utlåtande N:o 11; Voterings-propositionen antogs och Memorialet lades till handlingarne; och N:o 4 7, Utlåtande, i anledning af väckta förslag om Bankovinstens användande, samt om Bankens deltagande i ett utländskt lån; Prot.-Utdrag den 15 Februari 1860. 245 Första oell Andra punkterna biföllos, hvaremot Utskottets förslag' i Tredje punkten förkastades. S. P. Föredrogos Stats-Utskotlets följande Utlåtanden och Memorial, nemligen: N:o 411, Utlåtande, i anledning af väckta frågor, huruvida de vid sednaste riksmöte embetsoch tjenstémännen beviljade löneförhöjningar skola bibehållas och på ordinarie stal uppföras, eller om nedsättning1 deri bör ega rum m. m. Med ogillande af Utskottets hemställande^ i första och andra punkterna, antog Ståndet de i Herr Björcks vid Utlåtandet fogade reservation framställda förslag; Utskottets hemställanden i Tredje punkten biföllos; Vid det nederst å pag. H förekommande yttrande, angående embetsoch tjenstemäris perisionsrätt, lät Ståndet bero; Fjerde punkten bifölls. N:o 49, Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riks—statens Andra Hufvud—titel, och N:o 50, angående dito under Tredje Hufvud-tileln.
I allt öfrigt galle äfven alltid om Sockenstämmor i Fattigvårds-mål hvad nämnde Förordning om Sockenstämmor i i allmänhet innehåller, der ej genom denna Stadga för särkilda fall annorlunda (öreskrifves, $• 4, Fattigvårdsstyrelsen i hvarje Församling eller Socken bör samvetsgrant fullgöra allt hvad densamma enligt denna stadga åligger eller särskildt af Församlingen uppdrages samt så väl L den närmare Styrelsen öfver Fattigvården, som i förvaltningen och användandet af dess tillgångar rätta sig efter de föreskrifter, Församlingen i öfverensstämmelse med de här lagde grunder, meddelar. Hos nämnde styrelse anmäles den, för hvilken Fattigvård sökes; och styrelsen pröfve bans behof. Der ege och enskilde vårdare klaga öfver de dem anförtrodde personers uppförande, samt desse ofver sine vårdare; och styrelsen söke, så vidt ske kan, att bereda godvilliga rättelser, när omständigheterna det fordra; men anmäle eljest målet hos Konungens Befallningshafvande. Fattigvårdsstyrelsen håfve för öfrigt sjelfmant tillsyn, att skyldigheterna å ömse sidor vppfylbs, så i som utom Fattighuset, så hos dero, tom af församlingens gemensamma Fattig - J54 Betänkande om Fattigvården i Riket. värd emottagit Fattige, Behöfvande eller Nödlidande, som hos de enskilde, hvilka eljest enligt Stadgan hafva Fattigvårdspligter. Vid Sockenstämma i Maj månad hvarje år gore Fattigvårdsstyrelsen redo. för sin förvaltning det föregående året; och vare styrelsen i och derför fri från vidare klander om redogörelsen då genorn Sockenstämmobeslut godkännes ellert i annat fall , icke inom en månad derefter hos Konungens Befallningshafvande öfverklagas. §. innehåller om Kyrko-Råds rättigheter och skyldigheter, galle i tillämpliga fall äfven för Fattigvårdsstyrelsen uti dess. befattningar. I Stockholm ställe sig vederbörande till efterrättelse hvad om Fattigvårdsstyrelsen derstädes särskildt nu är eller framdeles kan blifva af Kongl..
R:dr 274,679: 4. 9.; och 9:o samma Collegii Utrednings-Af delnings d:o 299,880 R:dr 14 sk. 4 r:st., utgöras dels at reserverade medei lill anvisade utgifter, sorn vid arets slut annu icke hunnit bestridas, inea sedermera bordt besörjas, dels af förskottsvis beslridde utbetalningar, som icke kunnat formell afl01 as, och 14 Ståts-Utskottets Utlåtande, N'.o 353. innefatta således icke besparade medel, hvilka för andra behof kunna af Rikets Ständer disponeras, helst då, i händelse besparing å någon anvisad utgiftspost skulle uppstått och uti de behållna medlen inbegripes, dess användande på Kongl. Maj:ts Nådiga ompröfvande så mycket mera ankommer, som Rikets Ständer endast anvisa hufvudsumman af anslagen för Krigs-Gollegii Departement, och fördelningen sedermera af Kongl. Majit bestämmes. 10:o 189g års Mötes-Passevolance-Fond 74,858 R:dr 41 sk. Genom Nådigt Bref af den 27 Augusti 1831 har Kongl. Majit förklarat denna, likasom gamla Passevolance-Fonden, slående under Kongl. Majits disposition; och har Siats-Utskottet, angående behållningen ej mindre at båda dessa fonder, än af nya Passevolance-Fonden, under Nio 78 afgilvit serskildt Utlåtande. Illo Militice-Boställs-Cassans behållning 465,803 Ridr 1 sk. 8 rist. Denna Cassa bör besörja nybyggnader och vissa reparationer i indeldta Armeens boställen samt utbetala inqvarlerings-ersätlning lill Officerare, som äro i saknad af caractershus å dem anslagne boställen, hvarförutan löner till ålskillige tjenstemän uti Kongl. Krigs-Collegium af denna Cassa utgå.
Om anmälan af redskap för kränvins tillverkning eller distillering. § 33. Vid mantalsoch skattskrifningen bör all bränvins-tillverkningsoch distillcrings-redskop, som då icke är till begagnande anmäld, ärligen uppgifvas tilt beskaffenhet äfvensom pannerymd, om sådan åsatt är, tillika med stället, der redskapen finnes. Ofver Bil. till B milin. m. fl. litsle, Bet. 9 Öfverg år redskap tilt (innan innehafvare eller varder den eljest från stället flyttad, björ i färm falle: den, som redskapen öfver låtit, och uti. det sednare den, som lilli t fljllningen verkställa', inom 8 dagar derefter sådant skriftligen anmäla, i stad lins Magistralen, och å landel hos närmaste Kronobetjent, hvilken skall amnälningsskriften till Häradsskrifv aren öfverlemna inom 8 dagar sedan den inkommit. Då redskapen öfvergålt lill annan innehafvare, bör denne jemväl uppgifvas. Anmälan, som nu sagd är, vare dock ej nödig, då redskap förfiytlns till dens verkstad, som sådan förfärdigar. Olker uppgifter, som göras enligt 1 morn. i denna §, skall mantalsoch skönskrifvare inom 14 dagar frän mantalsoch skntiskrifningarnes slut (ill Kongl. Majlis Beinllningshiilinnde insända socknevis upprättade förteckningar. De skriftliga anmälningar, som enligt 2 moni. till Magistrat och Häradsskrifvare inkomma, skola inom 8 dagar derefter till Kongl. Majlis Befallningshafvande insändas. § 34. Af de uppgifter, som enligt föreskrifterna i denna artikel till Kongl. Majlis Befallningshafvande inkomma, lennie han vederbörande Kronobeljente och tillsyningsman erforderlig del. 8 Alt V. Otti försegling af redskap för branvins tillverkning eller distillering. § 35. Under de månader, då, enligt denna författning, bränvins-tillverkning icke får utöfva.
Uti skrifvelse af den 15 Juni 1818 hafva Rikets då församlade Ständer i afseende på Tullverkets räkenskaper framställt underdånig anhållan i enahanda^ syfte, som Revisorernes förstberörda erinran, nemligen, »att sagde räkenskaper måtte så inrättas, - 393 - »att sjelfva hufvudboken utvisade sammanhanget med levereringarne, hvarigenom de »ifrån Tullverket till statsverket ingående summor komme att till alla delar öfverens»stämma med Räntekammarens bok, och att sålunda några levereringar icke för ett »föregående år upptogos, hvilka ej det året blifvit verkställda.» Jemte det Kongl. Majit behagade åt en särskild Kommitté öfverlemna att i dessa hänseenden, äfvensom öfver andra i den underdåniga skrifvelsen förekommande frågor, sig utlåta, blef bemälda Kommitté i nåder ålagdt att omsluta den sista färdiga hufvudboken öfver tullmedlen, så att den kunde tjena till ett pålitligt formulär för framtiden, samt att jemväl utreda och bestämma de förändringar, som i förening dermed måste föreskrifvas till specialredogörelsens efterrättelse; och har Kongl. Majit, efter det Kommittéen detta uppdrag fullgjort, under den 24 November 1819 i nåder gillat och fastställt Kommitterades i sådant afseende gjorda omslut af 1817 års hufvudbok och detsamma till General-tullstyrelsen Öfverlemnat, för att från och med 1820 vid först skeende hufvudbokslut tjena vederbörande till efterföljd, hvarjemte Kongl. Majit förordnade, att Tullverkets redogörelse skall i afseende på levereringarne afskäras vid en viss termin, nemligen, likasom för kronouppbörden, vid April månads slut det påföljande året, hvarförinnan, då tullkamrarne ålåge, att redan till den 20
Tvärtom äro Utskotten af den tanka, ej allenast att beroende af enskilda skogstillgångar i dessa afseeliden, heldst bör af Staten undvikas, åtminstone intill dess sig visat, nied hvad framgång och förkofran enskilda skogshushållningen blifvit idkad, utan ock att de hittills nästan allmänt saknade efterdömen af skogsvården, sorn af Staten kunde gifvas åt det färre antal parker, sorn för dess räkning bibehållas, skola Verka fördelaktigt äfven genom efterföljd bos enskilde nu varande eller blifvande skogsegare; Men då Utkotten på sätt ofvanberördt. är, anse högst angeläget att ali sammanblandning emellan Statens egande och Landets nyttjande rätt undanrödjes, så vida den förra skall vinna behörig helgd, hafva Utskotten skolat föreslå, att då, på sätt Kongl, Majrts Nådiga proposition innehåller, någre Kronoparker eller sådane Krono-Allmänningar, till hvilka Kronans dispositionsrätt finnes vara enahanda, som till Kronoparker, för Kronans behof undantagas, ali enskild mulbeteseller utsyningsrätt derå varder behörigen afvittrad, så att de, som ege en sådan rätt, erhålla i vederlag derföre någon viss andel ef Parken eller Allmän - 4>d« Sam). £ Banch 58 S tats-TTtsko t te Is Be tänk andelia liuigen: AtL besittningsoch den möjligtvis förvärfväde skatterätten till de å sådane parker varande nyhemman och intägter, antingen för Kronans räkning inköpas, eller ock samma lägenheter medelst utbyte föreläggas utom den del af skogen, sorn Kronan sig förbehåller.
Konseljpresidenten Hall framhöll med stor kraft, att den föreslagna nya författningen faktiskt icke innebure en inkorporation af Slesvig. I sin hemställan om förslagets framläggande för riksrådet yttrade han: » Hvarje sådant påstående skulle så långt ifrån finna hemul i hvad som i verkligheten ligger i de författningsförändringar som påtänkas, att det icke torde bli svårt för oss att tillintetgöra hvarje försök å Förbundets sida att på denna väg närma sig sitt mål. Ty skilnaden mellan särskildt och gemensamt forfar att förbli den samma som hittills. Hertig-dömet Slesvig behåller sin särskilda minister och öfriga administration, sina egna domstolar och sin rättsförfattning, samt slutligen, och detta är hufvudpunkten, sin särskilda representation för sina provinsiella intressen. Så länge dessa egendomligheter bestå, har intet steg tagits, som kan uttydas som en inkorporation. » 1 Detta öfverensstämde fullkomligt med Manderströms egen definition: » Slesvigs 1 Se A. H. E. Fich, Geheimeraad Hall o g Krigen, en aktmessig Fremstilling, Kbhvn 1668, sid ii.provinsiella autonomi synes tillräckligt betryggad genom vidmakthållandet af hertigdömets särskilda riksdag. » Men å andra sidan hade Hall äfven låtit förstå, att den föreslagna nya författningen vore ämnad att i framtiden uppbära rikets hela konstitutionella utvecklingf och detta åsyftade ganska tydligt en inkorporation.1 Men det var just detta på förhand gjorda öppna tillkännagifvande som Mander-ström ansåg såsom politiskt oklokt. Och så vidt sjelfva författningsförslaget gaf anledning till en sådan tolkning, ansåg han hela författningen framkommen i otid. Mander-ström hade velat, att Tyskland skulle bringas att vara den af de tu motståndarne, som först öppet blottade sig. Han beräknade, att Danmark då skulle afgjordt fa den europeiska diplomatien på sin sida.
Skulle någon enskild man eller någon Corps , militär eller civil, eller ock någon menighet, af hvad namn den vara må, antingen af egen drift eller med anledning af befallning, försöka att våldföra Riksens Ständer eller deras Utskott eller någon enskild Riksdagsman, eller störa friheten i deras öfverläggningar ocb beslut, vare sådant ansedt som Constit K t iönsUtskottets Forslag till ny Riks dags-Ordning. 57 förräderi, och ankomme på Riksens Sländer att slika förbrytelser i laga ordning beifra låta. §• i 14- Konungen läte Ridderskapet och Adeln, Presterskapets Borrerskapet och Allmogen, deras nuvarande privilegier åtnjuta. Förändring eller jemkning deri kan ej af Konungen och Riksens Ständer beslutas, såvida icke, å allmän Riksdag, iner än halfva antalet af de närvarande ledamöterna utaf det Riks-Ståndj hvars privilegier äro i fråga, förändringen eller jemkningen redan medgifvit. Inga nya iStårtcfo-Privilegier må hädanefter hvarken af Konungen eller Riksens Ständer förlänas. Bih. till R. St. Prot. 1845. 8 Sami. 14 Haft. STOCKHOLM, I. Constilutions-Utskotlet» Memorial, N-o »6. 1 Reservationer. Af Herr Grefve Gyldenstolpe, A. G.: ”Öfvertygad em rigtigheten af den åsigt, alt ett lands allmänna lagar, således äfven företrädesvis dess grundlagar, böra bärledas ifrån och stodja sig på bestående häfdvunna förhållanden, och att man derföre vid sådana lanars stiftande och förändring bör fästa afseende mera på det verkligt nationella, än på det möjligen rationella, bar jag, vid afgöiandet af frågan, huruvida den nya Svenska Kiksförsamlingen borde utses genom samfälda val eller genom Ståndsoch Class-vaJ, röstat för de sistnämnda. Jag gillar alltså fullkomligt de i Utskottets förslag angifna grundsattser för valsätt och valbarhet, äfvensom för bevarandet af de serskilda Ståndens ömsesidiga deltagande i National-representationen.
Hon hade så gärna velat fråga h o n o m något o m doktor A l m, men hon visste inte, hur h o n skulle börja, o c h h o n fick hjärtklappning, bara h o n tänkte på att försöka, så h o n fann det rådligast att låta bli. Det kanske går på hemvägen, tänkte h o n. Och då gick det också, m e n på helt annat sätt än Ella tänkt sig. Thure Backman o c h Einar Lindvall, s o m Ella icke talat många ord med, togo hastigt afsked o c h försvunno nsd på närmsta tvärgata, o c h sedan doktor Landell frå- gat, hvar h o n b o d d e o c h några andra likgiltiga frågor, sade han tvärt o c h utan inledning, alldeles s o m de k o m m o under en gaslykta: » Jag kan hälsa fröken från doktor A l m. » Det h ö g g till i Elias hjärta, o c h h o n sade m e d konstlad röst: » Jaså, tackar. » H o n k o m icke ens i håg att bli förvånad eller fråga hur han mådde. Och doktor Landell beslöt sig för att taga reda på, hurudan h o n var, denna flicka. Koketterade bra, det gjorde hon, m e n det låg liksom något under allt hvad h o n sade o c h gjorde, så m a n icke riktigt visste, hvar man hade henne, och ö g o n e n hennes kunde se så hjälplösa o c h hängifna ut. Hans gamle vän, s o m var en präktig karl, hade ju först gått o c h talat o m henne helt rörd i ö g o n e n o c h sedan, då han sökt h e n n e förgäfves ett par gånger, aldrig mer nämnt hennes namn, bara ibland m e d v e m o d i g röst häntydt på att han var gammal nu o c h dessutom sjuklig, o c h att unga flickor b o r d e gifta sig m e d något så när jämnåriga, o c h så hade han igen k o m m i t in i sitt gamla ironiska, hypokondriska ungkarlslynne o c h smått pedantiska vanor.
Den allmänna rättskänslan förnärmades, domstolen toge skada till sitt anseende, — en skada, som i sin mån äfven träffade öfrige domstolar, hvilka, om än oförtjent, vanligen finge vidkännas någon del af det klander, son, efter hvad erfarenheten vittnade, icke uteblefve, då embetspligter eftersattes; att samtidigt med de omförmälda målen äfven många andra angelägenheter tagit Rådstufvurättens erabelsverksamhet i anspråk, borde väl icke betviflas, emedan i annat fall skulle nämnda domstol under tre års tid icke haft synnerligen stor verksamhet; men dermed vore icke bevisadt, att dessa öfriga embetsgöromå! upptagit ali embetsmännens tid, och de kunde så mycket mindre lända till någon ursäkt, som ifrågavarande Rådstufvurätt ägde flere examinerade domare och utan tvifvel äfven större juridisk skicklighet, än många andra Rådstufvurätter i Riket; samt att det för öfrigt borde tillåtas mig erinra, alt icke någon af de andra Hofrätterna i Riket dömde med samma undseende, som det öfverklagade Utslaget visade, — ett undseende, som, efter mitt underdåniga förmenande, mera skadade än gagnade ej mindre det allmänna än den enskilde, ej mindre domaren, än den rättsökande. Denna framställning af skälen för mitt underdåniga ändringssökande har jag trott mig böra göra derför, att densamma äfven innefattar en redogörelse för mina åsigter i allmänhet uti så beskaffade frågor. Kongl. Majrts Nådiga Utslag i saken är ännu icke meddeladt.
En värd ledamot har sagt, att munderingarne skulle af kronan kunna underhållas på vida billigare vilkor än af rusthållarne, enär kronan hade medel i händerna att låta förfärdiga persedlarne till mycket lågt pris. Jag har någon erfarenhet i hithörande frågor, men jag har aldrig kunnat komma under fund med det af den värde ledamoten påpekade förhållande. Jag vill icke ingå i någon undersökning om priset för en kollett eller ett par ridbyxor, tillverkade för kronans räkning, t. ex. på Långholmen, ehuru det för kronan torde medföra minsta kostnaden att låta tillverka persedlarne vid nämnde ställe, men af erfarenhet vet jag att rusthållarne kunna åstadkomma förfärdigandet af nämnde persedlar på lika billiga vilkor hos sockenhandtverkarne. Jag ber att få fästa uppmärksamheten vid de faux-frais, som skulle blifva oundvikliga, för den händelse kronan öfvertoge ifrågav:de underhålls-skyldighet. Det är klart, att då kronan skall af rusthållarne emottaga munderings-persedlarne, måste magasiner för dessas förvarande upprättas; och dessutom måste kronan årligen uttransportera munderingarne till de olika mötesplatserna. Alla de utgifter, som häraf måste blifva en följd, skola naturligtvis ingå i passevolans-algiften, och följden blir, att rusthållarne inom kort skola finna rustningsbesväret efter den skedda förändringen vida mera betungande än tillförne. Framställningar till rusthål - 384 Den 16 Mars. larne i enahanda syfte, som det nu föreslagna, hafva tid efler annan blifvit gjorda, men de hafva mött ett enhälligt motstånd; och alt en dylik åtgärd ej heller nu kan hafva någon framgång, synes bäst deraf, att Bonde-St. afslagit Utsk:ts hemställan. För den händelse man skulle vilja vidtaga någon åtgärd till underlättande af rustningsbesväret, — hvilket jag dock icke anser varn af behofvet påkallarit, enär rusthållarne äro synnerligen väl lottade i förhållande till öfriga rustande, — så vore den enda lämpliga att lemna bidrag till åstadkommande af rustkammare
I öfverensstämmelse med Rikets Ständers, under 1840 och 1841 års riksdag, fattade beslut och stadgade vilkor vid beviljandet af det sedermera utbetalda stats-anslaget för ombyggande af Strömsholms kanaloch slussverk, böra, sedan nämnde kanals och slussverks ombyggnad blifvit fulländad, de i Riksgälds-kontoret deponerade aktierna i Strömsholms gamla slussverks Bolag till det nya Bolaget återställas eller förstöras; hvarförutom den, såsom lösen för de felande aktierna samt derå outtagna utdelningar, till Riksgälds-kontoret inbetalda och derstädes innestående summa då bör till det nya Bolaget utanordnas. På sätt i 5 § af det för Strömsholms nya Kanalbolag utfärdade privilegium föreskrifves, skall, till bildande af en fond för framtida större reparationer, afsättas utaf kanal-inkomsterna en viss årlig summa, hvilken kommer att utgå med endast 4,500 R:dr under den tid, som erfox-dras för amorteringen af det Bolaget, i egenskap af räntefritt förskott, tillförsäkrade bidrag från handelsoch sjöfartsfonden, men sedermera bör utgöra det i åberopade privilegium bestämda belopp af 7,500 R:dr; skolande låneoch säkerhetshandlingarne för de sålunda afsatta och utlånta medlen till Riksgälds-kontoret ingifvas samt under dess vård förblifva. Bevakningen af samma handlingar, likasom sjelfva utlåningen, kommer dock att af Bolaget, på eget ansvar, ombesörjas. Sedau de af Kongl. Maj:t