Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti slutligt memorial, afgifvet den 28 December 1858, har Advokatfiskals-Embetet ytterligare anfört, bland annat: att det gjorda försöket att lossa sambandet emellan RådstufvuRättens klandrade beslut den 18 Augusti 1853 och de sedermera med Munck af Rosenschöld såsom den ansvarige författaren, i stället för med Skantz, vidtagna åtgärder väl icke kunde lyckas, så vida ej den åsigten gjorde sig gällande, att fastän Rådstufvu-Rätten nyssberörde dag förklarat Munck af Rosenschöld skyldig genmäla stämningspåståendena, samt tillämpat detta beslut uti sednare beslutet den 10 nästpåföljande November, Rådsufvu-Rätten likväl sedermera under de förhållanden, som varit för hand, kunnat såsom författare antaga Skantz eller någon annan; att det af Rådstufvu-Rätten till stöd för beslutet den 23 December 1854 anförda skäl, att Munck af Rosenschöld icke vederlagt den uppgift, Skantz framstält och gjort sannolik, nemligen att häri ej förr, än efter det den åtalade skriften redan blifvit tryckt och spridd, varit i någon beröring med Munck af Rosenschöld, utan sedermera låtit sig af denne förledas att öfvertaga författareansvaret, utvisade förvillelse i begreppet, angående hvilkendera af de bägge tilltalade bevisningsskyldigheten ålegat. När Skantz, sedan hans erkännande att vara författare icke blifvit antaget såsom tillfyllestgörande, och han återkallat samma erkännande, derefter fått sig förunnadt tillfälle att styrka, det han blifvit till erkännandet lockad eller förledd, hade det för Rådstufvu-Rätten bort vara uppenbart, att ifall Skantz icke förmådde åstadkomma laglig bevisning derom, erkännandet mäste stå fast, och att det icke var Munck af Rosenschöld, som hade förbindelse att vederlägga, hvad Skantzsålunda föreburit; samt att, efter det Rådstufvu-Rätten förklarat den sednast ingifna handlingen, hvilken skulle innehålla namnsedel, icke kunna sådan egenskap tilläggas, densamma otvifvelaktigt bort, så snart Munck af Rosenschöld det begärde, till honom återställas.
Jag tror det tillhöra befälet att taga sjelfmant befattning med dessa syner, ej blott för bibehållandet af den militäriska disciplinen, utan äfven i3(i Den 10 Norember. för det moraliska samband, som bör äga rum emellan rotehållare» och soldaten. Men det ar ock en sanning, att vid dessa syner ske missbruk; det är nemi. en praxis, att landsliöfdingarna, i kungörelsen 0111 syn; rs hällande, ålägga 10- tarna att skjutsa synförrättningens ledamöter Detta tilhör dock ej Representationen att afhjelpa; utan hvar. och en, som öfver något sådant vill klaga, äger att i laglig väg söka rättelse vid domstol; men jag tror dock, att det vore af vigt, att Regeringens uppmärksamhet fastades på dessa missbruk. Sv ners hållande anser jag vara af vigt för alt tillse, det äfven soldaten fullgör sina skyldigheter. Emedlertid finner jag skäl att afslå betänk, i denna punkt. Hr Gunther, Garl Gust.: För mig skall det vara likgiltigt, om R. o. Ad. bifaller eller afslår detta betänk. Då det förra gången förevar, yrkade jag återremiss för att få de ändringar deri, som man nu tillvägabragt. Det kan vara likgiltigt, säger jag, om R. o. Ad. afslår betänk, emedan jag är öfvertygad, att det bifalles af de 3:ne öfriga Stånden; men det förundrar mig att här på detta rum, der den mesta kunskap i detta ämne borde finnas, få höra, att man vill bibehålla nu gällande författning, som stadgar, att syner böra hållas hvart 3:dje år, och att man klandrar som en afvikelse från författningen, der det ej sker. Man har sett, att vid bålsmanshållet ett annat förhållande äger rum, nemi. att torpsyner der endast hållas, då de anses behöfliga. Det är mitt syftemål, att så äfven må tillgå inom den indelta armeen, och då kan svn ske på ett ställe, utan att behöfva öfvergå hela eoropaguiet eller sqvadronen.
49 afseende och rättvisligen böra tagas i betraktande, sä vid påyrkande, som vid bestämmande af det ansvar, hvilket kunde komma att drabba Herr Fogaten; C) öfriga publika handräckningsärenden; — i afseende på hvilka åberopats, hurusom dels Instruktionen för Exsekutionsbetjeningen den 15 Januari 1834 innefattade föreskrifter för Aktuarien hos Öfverstålhållare-embelet att öfver dessa ärenden föra särskilda Diarier, att fördela dem till verkställighet emellan Exsekutionsbetjenterne, att dervid bestämma en lämplig kort tid, inom hvilken hvarje ärende skulle vara uträttadt, samt att, om denna tid ulan fullgiltig orsak öfverskredes, derom genast göra anmälan inför öfverståthållare-embetets kansli; dels ock i öfrigt vöre stadgadt, alt Sekreteraren, sedan ärendet blifvit verkstäldt och handlingarne till honom från Aktuarien aflemnade, hade att besörja uppsättning af den erforderliga expeditionen, hvilken derefter skulle af Öfverståthållaren eller, i hans frånvaro, af Understålhållaren underskrifvas. På grund af mina anmärkningar och med åberopande af hvad upplyst blifvit om de tider, under hvilka Öfverståthållaren och Underståthållaren, hvar för sig, såsom Öfverståthållare tjenstgjort, visade Advokatfiskals-embetet, medelst en uppstäld tablå, huru lång tid hvart och ett af de för långsam behandling uppgifna 103 ärenden varit på hvar och en af bemälde Embetsmäns handläggning beroende; och inhämtades af nämnda tablå, att af sagda 103 ärenden 13 under hela och 57 under största delen af deras liggetid berott på Öfverståthållaren; hvaremot 33 under längsta delen af liggetiden afbidat Underståthållarens handläggning.
S. D. StatsUtskottets Utlåtande N:o 2i4> i fråga om Lönförbättring för KronoBetjeningen på Gothland och i Robus Län, samt angående tryckningskostnaden af Landshöfdingarnes ÄmbetsKungörelser, föredrogs å nyo och bifölls. S. D. Föredrogs å nyo Statsoch BancoUtskottens Betänkande N o 224, i anledning af Rikets Högloft. Ständers Revisorers Berättelser, angående den åren 18-20 och 1822 förrättade granskning af Götha Canal Bolags, Götheborgs och Malmö f. d. Discontlnrättningar med följande vid Betänkandet bilagde särskildta Utlåtanden; gö8 Prot. Utdr. d. 25 Jun» 1823. N:o 2125, Litt. A. Angående Fullmägtiges i RiksgäldsContoiret åtgärder för verkställigheten af Ständernes Beslut om Disconternes öfvertagande af nämnde Contoir. N‘.o 226, Litt. B. Rörande tillåtne omsättningar af Lagsökta och till Lagsökning förfallne Lån. N:o 227, Litt. I fråga om Decharge för Directionen öfver Götha Canal Bolags f. d. DiscontContoir uti Götheborg i N;o 228, Litt. D. I fråga om Decharge för Directionen öfver Götha Canal Bolags f. d. DiscontContoir uti Stockholm. N:o 229, Litt. E. Angående förra Kamereraren vid Götha Canal Bolags f. d. DiscontContoir i Götheborg, C. A. Iggerströms ansökan om afskrifning och eftergift af dess iråkade Balance. No 230, Litt. F. I fråga om Decharge för Directionen öfver Götheborgs förra DiscontWerk. N:o 231, Litt. G. Om inlöste dupletter och tripletter af Malmö förra Discont ^Yerks på Banken dragne Assignationer. N:o 232, Trot.
Jag tror deremot att den nakna, klara sanningen, framlagd i klara, värdiga ordalag, är hvad en skrifvelse från Ständerna till K. M. i allmänhet bör innehålla och icke ett språk, som genom grannlåterna mera förvillar sinnet än lernnar det tillfälle att redigt opiat ta hvarom frågan är. Jag har efter måttet af min ringa, högst inskränkta förmåga sökt gå denna sednare väg, så att den, som icke har så lätt fattningsgåfva, skall vid skrifvelsens genomläsning kunna förstå dess syftning samt inse pä hvad punkt man ställt de båda rikena, i jemförelse till hvarandra. Men att, pä sätt Gr. Sparre gjort, i svassande ordalag framställa dessa förhållanden, det vågar jag påstå omöjliggör upfattningen huruvida det är Sveriges eller Boriges skuld att Unionen icke upfvllt sin Itest lim melse. Det finnes ett gammalt ordspråk, som säger, att det ieke är ens skuld att tvänne träta; men vid förevarande tillfälle tror jag icke att detta ordspråk är tillämpligt. Dessa äro de skäl, pä hvilka jag grundar mitt omdöme att Exp.Utskits förslag är bättre än de båda här uplästa. Gr. Posse, Knut: Med anledning af det oegentliga och för Sverige mindre tillfredsställande sätt, hvarpå Unionen represeute - 38* Den 2(5 Mars f. m ras f. n. genom de håda rikenas flaggor, vågar jag anhålla att bland de punkter i den anderd, skrifvelse», hvilka skola opiats såsom blifvande föremål för Komiténs granskning, afven måtte inflyta en så lydande: Unionens representerande genom en för håda rikena gemensam örlogsfiagg. Jag anser icke att def för Norrmännen skulle vara särdeles smärtande eller svårt att antaga denna förändring, örn de ville rätt npfatta Unionens fordringar. De nuvarande färgerna påminna icke om något särdeles kärt för Norige. Får man tro historien, borde snarare de blå och gula färgerna för Norige vara kära och påminna om den tid, då de förvånade verlden med sina hjeltedater på sjön.
A, K* (jenom Remiss af den 23 sistlidne OctQberJ har E, K, M. till Riksens Ständers Stats-Utskott i Nåder öfverlemnat en af framlidne Landshöfdingen och Commendeuren af Wibelis efterlem» uade Enka, Louise af Wibell , född Eskolin, i underdånighet ingifven ansökning, att i Nåder ■varda bibehållen vid hälften af den Pension» 1000 R:dr årligen, som på Allmänna Indragnings-Staten blifvit hennes man tillagd, vid det tillfälle, då, i anseende till hans ålder och sjuk* lighet, afsked från Randshöfdinge-Embetet * Wermlands Län, honom i Nåder beviljades; Och hafva Riksens Ständer , med afseende å framlid» $e Landshöfdingen t?0! Fädernesland Underdåniga Skrifvelser. *95 det gjorde uppoffringar och allmänt vitsordade förtjenster, velat förrberörde af hans efteriemnade Enka gjorde ansökning i så måtto bifalla, att, derest efter inhemtad kännedom om boets verkliga tillgång, hvarom, i saknad af Bouppteckning, Riksens Ständer ej kunnat erhålla tillförlitlig upplysning, E, K. M. skulle i Nåder pröfva någon Pension för hennes sorgfria utkomst erforderlig,; Sökanden då må å Allmänna Indragnings-Staten ett sådant understöd till belopp af 500 R:dr Banco årligen åtnjuta, sa länge hon deraf kan finnas i behof. Hvilket, till svar å E. K. M:ts Nådiga Remiss, Riksens Ständer få i underdånighet anmäla; Och Riksens Ständer framhärda etc. N:o 373.’ Uppl. o^godk. hos sarntl.
Rikets sednast församlade Ständer, att ett statsbidrag af en million Riksdaler bör utgå med 200,000 Riksdaler såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och 800,000 Riksdaler såsom lån, utaf hvilket bidrag halfva anslagssumman 100,000 Riksdaler och af lånet 450,000 Riksdaler finge under nu innevarande Statsregleringsperiod utbetalas. Genom Kongl. Maj:ts deu 24 Februari innevarande år meddelade beslut har den ändring i ursprungliga planen för detta arbetes utförande blifvit, till fördel för trafiken, i Nåder fastställd att, i stället för anläggandet af en. med afseende å lokala svårigheter för kanalbyggnad, föreslagen jernväg af 2,350 fots längd vid Håfveruds bruk, skall, medelst aqumduct, öfver vattenfallet derstädes och anbringandet af slussar, beredas en oafbruten segelled emellan Wenern och de flere sjöar och vattendrag, som genom kanalanläggningen dermed förbindas. Det bolag, som genom kontrakt förbundit sig fullborda ifrågavarande kanalanläggning inom utgången af 1868, har inkommit med underdånig ansökan, att Eders Kongl. Majit, för att befordra kanalledens snara fullbordande, täcktes till Rikets nu sammanträdande Ständer aflåta nådig proposition derom, att återstoden af det utaf seduaste Ständer till ifrågavarande kanals utförande utlofvade anslag och lån måtte få utbetalas omedelbart efter Riksdagens början, utan afbidan af uppgörelse utaf statsreglering^. För utsträckning af Kinda båtled från sjön Rengen till Linköpings hamn beviljades vid förra riksmötet ett statsbidrag af 875,000 Riksdaler, hälften såsom anslag och hälften såsom lån, af hvilket statsbidrag 470,000, hälften såsom anslag och hälften såsom lån, skulle under innevarande statsregleringsperiod utbetalas. Det bolag, som genom kontrakt förbundit sig att fullborda arbetet enligt fastställd plan inom 1870 års slut, har påbörjat och mod drift hittills fortgått med anläggningarna.
Dertill har jag korat öfverståthållaren Carl Sparre. Hans aktningsbjudande utseende skall göra intryck på utländningen. Dessutom är det en man af verld och stort anseende, som till och med i sina yngre år bevistat ett par af min morbrors, Fredrik den Stores, fälttåg. Hans slägtskap till Tessin, som var förtrogen vän med kardinal Passionei – påflig nuntius vid romersk-kejserliga hofvet under Tessins beskickningar i Wien – och flere ryktbare Romare, samt svåger till den namnkunnige grefve Nils Bjelke, hvilken Clemens XII upphöjde till senator af Rom 1737, skadar ej heller. Med 2000 riksdaler till sin utstyrsel och ersättning på runstycket för allt hvad han ger ut från det ögonblick, han sätter sig i resvagnen, bör baron Sparre vara belåten 92. – Nå, Gösta, hvad tycker du om min plan?« – «Jag är utom mig af beundran och förtjusning. Det är endast Ers Maj:t, som kan hitta på något så storartadt förträffligt. Alltsammans är fullkomligen värdigt Gustaf III.« – «Skål reskamrat!« Och de klingade. Och fradgans hvita perlor hoppade af fröjd på drufmustens rubinbotten. De blott till hälften tömda buteljerna blefvo en välkommen sportel för kammartjenaren, när konungen gått till sängs. Hela sommaren vidtogos anstalter för resan genom Tyskland till Italien och Frankrike, och den utgjorde ämnet för alla samtal, för tusen gissningar. Men festerna vid hofvet ledo under tiden intet afbräck.
Vid 1840 och 1841 års riksdag beviljade: till länshäktenas ombvgnad och förseende med celler 900,000: » härädshäktenas dito dito .. 100,000: — -— » fängelse-byggnader i Stockholm . 170,000: » dito i Öfriga städerna. S:r 1,300,000 V — 162 Derå är affördt: år 1843, för läns-häktenas ombyggnad 136,304:47. » 1848 dito dito 95,383:22. » 1853 dito dito 2,463:20. » 1853 dito dito 569:47. 9. 900,000: — 34,500: 170,000: 19,000: — Återstod vid 1853 års slut, från Eiksgälds-kontoret outtaget och i Fångvårds-styrelsens hufvudbokbalanseradt af anslaget till härads häktenas ombyggnad 65,500: af dito till fängelsebyggnader i städerna utom Stockholm . S:r 1,123,500: 176,500: .1,300,000: Vid 1847 och 1848 års riksdag beviljadt anslag till uppförande af fängelser efter cell-systemet, att utgå med ^ årligen under åren 1849, 1850 och 1851 ..." 300,000: — Derå är affördt: år 1850 197,126:28.10. Vid 1850 och 1851 års riksdag för samma ändamål beviljadt anslag, att likaledes med ^ årligen utgå åren 1852, 1853 och 1854, 300,000: Vid 1853 års slut återstod hos Fång vårds-styrelsen reserveradt 55,949: 43. 7. samt från Riksgäldskontoret outtaget anslag för år 1854 . 100,000: Sammandrag.
Kongl, Majus Nådiga Proposition om rättighet för Sparbankerne i Riket att emot Ränta i Banco-Disconten insätta en del af deras fond, för att i nion af behofvet kunna åter derifrån uttagas och disponeras ni, m, af dea 19 »ysslidne November. Proe, Utdr, d. i Dac. sim. Till Stats - Utskottet: Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den. 19 aistlidne November, angående upplåtande af 2:ne Tunnland jord på Lotten N:o 8. af Eskilstuna Kungs-Ladugårds egor, till inrättande af en 117 begrafningsplats för Eskilstuna Stadsoch Landsförsamlingar. B evilla ingsXJtsliottet; Kongl. Majtts Nådiga Proposition, angående Curhus afgifjens fortfarande, gifven den 19 njsslidne November; och till Lag - Utskottet : Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den 26 nästlidne November, med öfverlemnande af förslag till ny Prestvals förordning. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Remitterades till Stats - Utskottet: Herr E. J. Vestmans Memorial, angående begärd förhöjning uti hushyre-medlen, för Lands*. Brot, Ut dr, d. i Ge c. it»S, 7g böfdinge-bostället i Hernösand, eller det förslag, ali Slaten må Residencehusel inlösa. Baneo-Utskottet: 1:0 Herr 1. P. Hembergs Memorial, angåen» de begärd förändring af den säkerhet, sorn Rikets Ständers Bank nu eger, för ett till Uddevalla Stad beviljadt Lån; och Sto Herr Fr. Langenbergs den 28 sistlidne November på bordet lagda Memorial, an» gående begärd tillåtelse för Allmänna Brandstod* - Bolaget för Städerne att af Rikets Ständers Bank erhålla 3 a 4 procents ränta å Contante medel, sorn för Bolagets räkning i Banken insättas. Lag-Utskottet: Ito Herr E.
Derborta kommer en skara ridande, en stor skara, det månde vara en mäktig man som rider i spetsen, med präktig klädnad och glänsande vapen. Nu färdas de utför trappan, som från vester leder ned till bottnen af klyftan. De skynda synbarligen; är anföraren gode, kan han ock hafva skäl dertill, ty den gode, som icke kommer fram i dag innan den sista solstrålen upphört att lysa på thingvallarna mister sitt godord. Andra äro tidigare komne. En liten stad har i hast uppstått der nere vid stränderna af ån. På de fyrkantiga stenmurarna, som en gång uppförda ligga qvar från thing till thing, resa sig hastigt små kojor, bodar kallade, af trä eller af vadmal. I hvarje sådan bod vistas en gode eller annan storman med sitt följe; förhängen afskilja boden i en mängd rum. Taflan börjar blifva alltmera brokig. Der utanför en bod sitter en grupp qvinnor, der gå männer genom gatorna att helsa på vänner och bekanta, somlige att bedja om hjelp till den stundande rättegången. Nu är fredagen inne, thingets första dag. Redan tidigt på morgonen är folk i rörelse. Derborta vid klyftan Allmannagjå stå godarne och nämna domare till de vigtiga fredagsdomstolarna. Der står t. ex. en bredvid den domare han utvalt och ropar med ljudelig röst: “jag tager vitnen derpå, att jag nämner denna Jon Thorbrandsson till domare att döma om alla de saker, som komma för domstolen och lagen förpligtar honom att döma om och bjuder jag saksökande och sakvärjande att jäfva denna domstol och unnar jag honom säte i domstolen, om han icke jäfvas; förkastas han efter lag, skaffar jag en annan rätt domare i hans stad. Jag nämner nu till Vestfjerdingsdomstolen, en laglig domstol.“ Det synes icke blifva brist på saksökande. Det är icke få, som vandra upp på lagberget för att kungöra sina angelägenheter. En stor del af den thingsökande allmänheten är der tillstädes och framför alla lagsagomannen. Der står en med tvenne vitnen bredvid sig och förkunnar: “jag tager vitnen derpå, att jag lyser dråpslag på Vigfus Ulfsson.“
M:t härför i öfrigt föreslagna vilkor varda iakttagna. 30:o Jemte det E. K. M:t, med anledning af Direktionens för Svenska Slöjdföreningen gjorda underdåniga framställning om tillökning i del från stats verket utgående årliga bidrag till den af föreningen i hufvudstaden inrättade söndagsoch aftonskola, uti Dess Nådiga proposition om stats-verkets tillstånd och behof, af anförda skäl, föreslagit, att det under innevarande stats-reglerings-period med 6,000 R:dr banko utgående årliga anslag tdl nämnda läro-anstalt mätte lör framtiden ökas med 6,000 R:dr R:mt, och således utgå med 15,000 R:dr sistnämnda mynt, har E. K. M:t, som äfven funnit angeläget, att ifrågavarande skola, med afseende å dess inflytande på den inhemska slöjd-skicklighetens utveckling och förkofran, egde tillgång å de fysiska apparater och modeller, som erfordrades, för att undervisningen må blifva fullt ändamålsenlig, uti särskild till Rikets Ständer den 23 Maj nästliden år aflåten Nådig proposition äskat, ali Rikets Ständer äfven mätte bevilja det af skolans direktion för dylika apparaters och modellers anskaffning begärda belopp 9,000 R:dr samma mynt.
Af dessa ord lärer den slutsats otvunget kunna dragas, att Halländska Adelns gamla friheter och rättigheter, till så stor del som de för framtiden borde bestå, äro intagne i 1723 års privilegier för hela Rikets Ridderskap och Adel, samt att något, sorn uti dem icke blifvit upptaget, ej eller borde gälla; och då nu 8:de punkten i dessa privilegier från rotering endast frikallar Halländska Adelns sätesgårdar och insockne frälsehemman, med tillåtelse att, om några af Adelns då varande utsockne hemman skulle med orätt hafva mist insockne rättigheter, som samma hemman af ålder, nemligen den tiden, då landet ifrån Danmark till Sveriges lydno och devotion, egt och befinnas vara deitill berättigade, så tilläts dem att en sådan rättighet återvinna; och då vidare uti 9:de punkten uppräknas de onera, från hvilka utsockne hemmanen befrias, samt, ibland dessa, icke nämnes utskrifning eller rotering, måste det antagas, att sistnämnde hemman, efter 1723 års privilegier, voro dessa onera underkastade; dock att, enligt 10:de punkten, ”när Riksens larf och lägenheter förefalla, som uti ”lagen förbemälde ärooch någon contribution och hjelp måste utgöras, då "skulle icke något påläggas Adelns landtbönder och utsocknefrälsebemman, 'utan menige Ridderskapets och Adelns, som sjelfve några landtgods ega, Kongl, Muj-.ts Nåd. Proposition, N:o 29. 11 ’’goda ja och samtycke”; och skulle då alltid räknas 2 frälse mot elt Kro”no-och skattehemman; och således skulle äfven hållas om ”utskrifning hos ”Allmogen till Riksens värn och försvar samtyckt och heviljad blifver”. År 1721 indelades Halland till hålmanshåll efter samma grunder, som gällde för Blekinge; men denna indelning upphäfdes 1723 och nuvarande roteringsverk uppgjordes i stället 1726.
Hofrättens utslag stadgade straffbestämmelse, döma klaganden (Borgmästaren i nämnde stad) att, för de genom Kongl. Hofrättens utslag honom till last förda tjenstefel, böta Ett Tusen Etthundratjugufem Riksdaler Riksmynt, som, enligt företedt taxeringsbevis, motsvarade löneinkomsterna för år 1851 af den Rådmanstjenst, i utöfningen hvaraf åtalade fel - 100 aktigheterna blifvit begångna; kommande nämnda böter att gå till treskiftes emellan Konungen, staden Kalmar och Advokatfiskalen i Kongl. Hofrätten. I ett aktionsmål, för hvilket redogöresiti 1864 års embetsberättelse (sid. 19 och och följande), hade Ordföranden i Olands Norra Mots Häradsrätt blifvit af Kongl. Göta Hofrätt dömd, för begångna felaktigheter under domare-embetets utöfning, att böta Tjugufem Riksdaler Riksmynt. Öfver detta utslag har Häradsrättens bemälde ordförande anfört underdåniga besvär, men, enligt nådigt utslag den 14 Juli 1864, har Kongl. Majit icke funnit skäl att i öfverklagade utslaget göra ändring. Likaledes hafva Landssekreteraren och Landskamreraren i Norrbottens län hos Kongl. Majit i underdånighet öfverklagat Kongl. Svea Hofrätts utslag den 12 Mars 1863 uti ett aktionsmål, som omförmäles i 1864 års embetsberättelse (sid. 21 och följ.); men Kongl. Majit har genom nådigt utslag den 19 Januari 1864 förklarat skäl icke vara anfördt, som kunde verka ändring i Hofrättens utslag. Härmed afslutas redovisningen för anstälda åtal. Närmast derefter följer ett ärende, som varit föremål för domstols pröfning, ehuru talan icke varit riktad emot någon person, utan frågan gält undanrödjande af ett olagligen tillkommet vitesförbud. Händelsen var nemligen denna:
Ändtligen kom jag fram till Leyden, hvilken stads urgamla rykte och lärdomsglans jag ej hafver nödigt vidröra för en person så skickelig i humaniora som min käre broder, och i en månads tid var jag ständigt ambulatorisk mellan föreläsning och disputation och disputation och föreläsning. Äfven hemma utlades och diskuterades theologi, ontologi etc., ty min contubernal och rumskamrat van der Schink var en flink metaphysicus, ehuru väl fallen för trätor och ej olik de figurer, om hvilka den satyriske baron Holberg så skalkagtigt skrifver i Nils Klim, och hvilka i landet Potu uppfostras liksom jakthundar och stridstuppar hos oss. »Distinguo», »subsumo» voro aldrig ur hans mun, och alt, spiskvarterets cabeljou och Deventer mumman på mor Klaasjes ölstuga, blef status controversiæ. När vi trulsade hem på aftnarne med kritpiporna i munnen i våra blommiga nattrockar af calminck och satin (ty så lustvandra altid herrar studiosi vid Academia Leydensi men med välkrusade peruker på hufvudena) stannade vi i månskenet och ritade syllogismer och figurer i sanden på gatorna med våra tofflor, disputerande så ölet sqvalpade i magarne. Men mina äfventyr, frågar min hiärtans broder! Hör då min i begynnelsen så rosiga och til ändalykten så sorgsna historia med madame Ruhnkenia. Du bör dervid veta, att denna dame är den vackraste qvinsperson jag sett i Holland. De holländska qvinnfolcken i gemen äro eljes långt ifrån graciösa. Med små hufvuden, blek fadd hy, och en trög, disharmonisk skepelse i kofta och roberonde, sitta de orörliga utan expression eller vivacité, som gummor på söta mors kinesiska fat.