Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kommandit-delegare må sina lotter till annan person öfverlåta, efter anmälan hos bolagets styrelse och under iakttagande i öfrigt af de föreskrifter, bolaget i sådant afseende bestämt. 36 ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N.-o 183. § 6. Når solidarisk bolagsman från bolaget afgått eller ny sådan deri vunnit inträde, skall uppgift hårom, genom styrelsens försorg, efter hvarje ordinarie bolagsstämma, så vål aflemnas till vederbörande Rådstufvurätt, för att i dess inteckningsprotokoll intagas, som ock i allmänna tidningarne kungöras. § 7. Mom. 1. I banken skall finnas en förteckning öfver samtlige såvål solidariske bolagsman som kommandit-delegare, hvilken förteckning tillika skall innehålla uppgift om det antal lotter, en hvar innehar. Mom. 2. I denna förteckning skola alla behörigen skedda förändringar i eganderåtten till lotter genast antecknas. En hvar, som sådant önskar, stånde fritt att, å de tider banken hålles för allmänheten öppen, af denna förteckning taga kännedom, äfvensom att, emot afgift, erhålla till rigtigheten af vederbörande tjensteman bestyrkt utdrag derutur. § 8.
För att kunna göra deli 54| Lagutskottetr EettinkaitdeK. sådan, oell vinna ändamålet med dess anläggande, borde borgenär, då lian inför Domstol inställer sig, i ändamål att bevaka sin rätt, först varnas för falska uppgifter och mened, sedan muntligen eller skriftligen för Domaren uppgifva förhållandet med sin fordran, ehvad omständigheterue i nu gällande ConcoursEd äro förutsedda eller icke, samt slutligen aflägga eden, inskränkt endast till betygande, vid Gud och Hans Heliga Evangelium, alt dea bevakade fordran vore, enligt uppgifterne Tigtig, så sant honom Gud hjelpe till lif «ch själ,u Ut^Supra, Ex Protocollo, Joh. Jac, Kisman, i N:<o i53. 'Ankam* den t September j823. Betänkande ofver åtskillige af FiscalsÅmbetet i Rikets. Ständers Bank väckte och af Högloft. Bankoutskott tet hos Rikets Ständer anmälde frågor, ovi ändring och undantag i allmänna Lagar och Författningar LagUtskattets B»)iukandtHt 94g för betryggande af BancoVerkets säkerhet. Sedan uti skrifvelse lill Rikets Högloll. Ständer af den 9 sistl. April, deras BancoUtskott med öfverlemnande af Bankens FiscalsÄmbetes förenämnde, under den 9 September 1822 afgifne Memorial, ansett sig icke tillböra, att öfver ämnen af ofvananförde beskaffenhet, ingå i förberedande pröfning, utan tillstyrkt, att hvad BancoFiscalsÄmbetet derutinnan framställt, måtte blifva remitteradt till Lagutskottet, med anmodan, att, efter jemnförelse och granskning af de åberopade Lagrummen, hos Rikets Ständer föreslå sådane stadganden, hvarigenom Bankens på förre Författningar och särskilde
Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller all få instämma med de ledamöter, som yrkat, att benämningen silfverspecie finge qvarstå, pä det att man ej malte göra sig en onödig kostnad och förlust, genom de nu gängse sedlarnes cassalion. Om vi här i landet hafva några penningar att räkna, såsom en ledamot af BondeSt. sig utlåtit, så lära vi nog komma under fund med alt räkna och benämna dem. Att förlora lid och kostnader på denna tvist, skulle jag önska att vi undveke. Hvad åter beträffar det nya myntet och den nya enheten, så är det en särskild frå - 424 Den 23 November f. m. ga, hvartill vi sedan komma. Jag är i det fallet ense med dem, som önska att elt annat namn måtte gifvas åt den nya enheten. Men efter som man nämnt, att inga större mynt borde preglas än enheten; så får jag erinra, att nästan i alia länder, der enheten är något låg, finnas silfvermynt af större värden. I Frankrike fem-francs-stycken och i Preussen på 2| tbaler och så vidare; men della hörer lill en särskild fråga, som jag hoppas att R. o. Ad. icke nu ville fästa sig vid, utan helt enkelt, med afslag å Utsk:s betänk., behålla den gamla benämningen af riksdaler silfver specie. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.. Då Ståndet anser nödigt att med en fråga, af så ringa vigt som denna, upptaga tiden, hvilken fråga jag i öfrigt anser fullkomligen likgiltig, sa får jag endast och allenast afstyrka alt, i st. f. den Svenska benämningen riksdaler, om man så behagar med bifogande af ordet specie, hvilket då har sin tydliga och bestämda bemärkelse, antaga den för Svenska språket alldeles främmande benämningen species, helt simpelt. Intet skäl finnes, att för Svenska ting begagna främmande uttryck, när Svenska finnas. Ex. IT r Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum kl. 6 på e. m. komme att fortsättas. Hr Gripenstedt:
Utdrag den 21 Octoher 1829. i63 N:o 291, angående understöd till beredande af communication medelst Äng eller Tramp-fartyg emellan Stockholm och Slätterne vid Bottniska viken, bifölls; Nto 292, i anledning af väckt motion,- rörande underhålls-skyldighelen af en Nyr qvams bro, bifölls} N:o 293, i anledning af erhållen åter^ remiss å Betänkandet, N:o 75, rörande frågan om underhållande af Hallsnäs bto, bifölls; N:o 294, i anledning af erhållet aterremiss å Betänkandet N:o 209, rörasnde afskrifning å förra Magazins-fondens äldre fordringar, samt angående grunderne för dyli«i Ika afskrifningar hädanefter, lades till Handlingarne; N:o ag5, i anledning af för detta Kajnereraren vid Götha Canal-Bolags f. d. Discont-Contoir i Götheborg, C. A. Iggeströms till Utskottet ingifna ansökan, i afseende på dess uppbördsbrist, bifölls; »64 Prot. Vtilrag den 21 Ociobef 182g. och N:o 296, innefattande berättelse om verkställd granskning af 1825 oc^ 1&26 årens räkenskaper Öfver Hospitals-och Barnhus-fonden samt Lazarettsoch Curhtts-räkenskaper* ne för sistnämnde år, bifölls. SD. StatssSmt Allmänna Besvärsocfi Oeconomie-Utskottens Utlåtande, Nio 72 , i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om den så kallade Mötea-Passevolancen för de indelta Regementena ra. m, föredrogs å nyo och bifölls. S. D. Å nyo föredrogos följande Lag-Ut skottets Betänkanden : N:o 107, öfver Riksdags-Fullmägtigen Herr P.
Skulle det likväl bifallas, är dermed ingen fara förenad. I alla fall tillstyrker jag afslag. Gr. Gyldenstolpe: Gr. Cronhjelm har menat, att jag ej har någon kännedom af uppbördsverket. Jag vill ej påstå, att jag känner det i hög grad; mdn deremot vill jag påstå, att han ej kan inse, huruvida motionärens mening varit annorlunda, än som den finnes i Utsk:s utlåt, införd, och jag skulle förmoda, att StatsUtsk. upptagit dess innehåll sådant det blifvit Utsk. meddeladt. Huruvida motionären haft några inre bevekelsegrunder och suppositioner, tror jag ej, att någon af oss kan veta; men då förefaller det mig besynnerligt, att Gr. Cronhjelm framställt, det motionären hållit sig vid blott en del af debiteringen, då likväl framställningen är generel. För min del skulle jag tro, att motionen afser alla anmärkningar, som kuhna göras emot debitering. På dessa skäl anhåller jag om bifall till utlåt, och att erhålla upplysning, huru detta mål i de öfriga Stånden är afgjordt. Ilr Sandelhjelm, Paul: Det vöre väl för staten och den skattskyldige, om så kunde ställas, att båda kunde undgå att genom efterräkningar få betala för författningarnas otydlighet. Hvad restitution af för mycket erlagd skatt angår, så är en tid af 3 år bestämd, inom hvilken den skall sökas; det synes då Ock, att statens rätt borde vara reciprok, hvilket den Ock är. I fråga öm bevillning äger väl ej den skattskyldige att få rättelse, om lian ej anmäler sig inom viss tid; men detta rörer blott hvad som kan vöra honom för högt ålagdt; Misstag kunna emedlertid begås äfven af skickliga embetsmål!, och ännu är ej förordningen så klar, att de icke kunna undvikas i följd af olika förstånd om dess mening; Detta är anledningen till de hufvudsak ligaste anmärkningarna, och i sådant fall är ingenting naturligare, än att den, som blifvit för lågt debiterad, skall betala; Men en viss tid bor vara, efter hvilken han är fri, och denna är redan stadgäd till 3 år.
Utskotten hafva, vid öfvervägande af dessa förslag, funnit desamma vara icke allenast af den outredda beskaffenhet, utan äfven , i Utskottens tanka, under de förhållanden, som motionären antyd t, så olämpliga för det med dem afsedda egentliga ändamål, nemligen förhindrande af en större och allmännare fattigdom, att Utskotten anse sig böra hos Rikets Ständer hemställa, att hvad i berörde hänseenden af Herr Munck af Rosenschöld blifvit föreslaget, icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Slockholm den 26 Mars 184r• Slatssamt Allni. Besv.- och Ekon.-V t skottens Utlåtande, N.o 186. 9 N:o 186. Ant. till Exp. Utsk. den 3o Mars i84i, kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om förändring uti Kongl. Brefven den 2 Maj 1826 och den 18 Juli 182/, sä vidt de röra stockfångst för sågverken i kVesteroch Norrbottens Län. Uti en hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till Utskotten remitterad, motion, har Riksdagsfullmägtigen Anders Nordmark från Westerbottens Län anfört: att genom Kongl. Brefvet af den 2 Maj 1826 blifvit förordnadt, att de till stockfångst för sågverk i Wester-Norrlands, Westeroch Norrbottens Län af Krono-allmänningarne upplåtne skogslragter, borde till hemman indelas , efter de i Afvittrings-stadgan för Länen bestämda grunder, enligt hvilka sådane hemman, efter tillgodonjutande af högst i5 frihets-år, skule utgöra den ränta och utskylder, som hemman i orten allmänligen ålåge; dock att, i de fall, der serskilda omständigheter påkallade undantag, sådant borde till Kongl. Maj:ts Egen Nådiga pröfning i underdånighet hemställas; att likväl, efter motionärens åsigt, det vore otvifvelagtigt, att skogarne i nämnde
1893 » Låt bli renskrifningen och dikta själf, Gö- ran, någonting om våren, det kanske du nog » — hon afbröt sig tvärt. » — skulle få in i någon tidning, så finge vi alltid några kronor, » fortsatte han försmädligt. » Du tror, att man kan slå nödmynt af poesien och bringa fram en jublande vårsång ur en frostbunden jordmån. » Han reste sig och sköt häftigt stolen tillbaka, hvarefter han kom ut till henne. » Sådant skräp, » sade han föraktligt pekande på modeartiklarna. » Åh ja, inte är det prima kvalitet, » sade hon leende, » men mina kunder ha just icke så odlad smak, och väl är det, ty då skulle jag inte kunna tillfredsställa dem. » Han satte sig i gungstolen och började häftigt gunga fram och åter. » Har du någon gång haft framtidshägringar, » frågade han, » eller enklare sagdt, har du hoppats nägot stort af lifvet. » » Nej, Göran, hur skulle jag kunnat det, » sade hon blygt. » Jag har ju ingen talang, som skulle kunna höja mig öfver medelmåttan. Jag har bara önskat mig » — hon tvekade. » Nåå? » » Solljus! » » Jaså, det kallar du bara! » » Ja visst, Göran, ty jag har aldrig drömt om det som en yttre glans, som rikedom eller sådant, nej då, bara i hemmet — ungefär som ljusa, glada tapeter i ett rum, förstår du. » » Efter 30 öre metern, jag förstår. Jag vill, att solljuset skall genomströmma mig. Och nu ser jag bara reflexen! Åh, hvad den där hvita väggen gör ondt i ögonen! » Han vände sig åt andra sidan. » Om jag skulle köpa litet grön kalikå och sy ihop till rullgardiner, du Göran. Det vore bestämdt bra. » » Det hjälper inte. Ingenting hjälper. » Hon såg sorgset på honom och fick tårar i ögonen. Hvad han säg gammal och trött Inom femtonhundrakronorstrecket har priset, 50 kronor, tillerkänts fru Sofle Le Moine, f. Brandt, Jerna, hvilkens uppsats förträffligt belyser förhållandena på landsbygden.
Då jag emellertid hört att Bevilln.-Utsk:t lemnat tullbestämmelserna i afseende på bränvin öppna till dess R. St:r afgjort frågan om skatten, så torde betänkligheterna något minskas; men det är ett annat förhållande, som af flere talare blifvit omnämndt, och hvaröfver Bevilln.-Utskrt nu icke yttrat sig, nemi., huruvida det skulle vara förhoppning att få drawback af Utsk:t beviljad. Detta vore af vigt, enär jag talat med många bränvinsbrännare i detta hänseende, och jag tror att de för sin del ej skulle hafva någon särdeles betänklighet mot förhöjning af skatten, om endast drawback beviljades. Då staten behöfver en ökad inkomst, hvilken på något sätt måste åvägabringas, så vill jag, oaktadt någon betänklighet, för min del icke motsätta mig den föreslagna förökningen till 75 öre. Gr. af Ugglas, Ludvig: Efter de upplysningar, som Hr Fåhraus lemnat, torde den betänklighet, som kunde hysas i anledning af hvad Gr. Mörner yttrat, vara försvunnen. Jag understödde vid sista riksdagen frågan om drawback, och jag anser nu, att, när man från våra angränsande länder vid utförsel af bränvin får sig drawback beviljad, det skulle vara högst orätt, om ej samma rättighet lemnades åt den Svenska fabrikanten. Likväl bör man tillse att säkerhet finnes för att varan i thv fall verkligen blir utförd och såld, och att icke samma förhållande här kommer att inträffa, som en och annan gång häudt utomlands, nemi. att drawback först uttages och varan exporteras, men endast för att sedan på ett eller annat sätt insmuglas igen. Hvad sjelfva skatten beträffar, så instämmer jag med Gr. Liljencrants i det af honom gjorda förslaget; och jag gör det hufvudsakligast derföre, emedan jag anser,j att man bör se till att statsinkomsterna på något håll må kunna ökas. ben 6 Maj e. itr.
A den gjorda framställningen att, i några uppräknade fall, alltför iinga ansvar skall blifvit ådömdt ecclesistike tjenstemän för i tjensten begångna fel, anse Utskotten, för sin del, afseende ej böra fästas, synnerligast som det berott på den eller dem, som saken angått, att uti det beslut, hvarigenom ett sådant ansvar blifvit ådömdt, i vederbörlig ordning söka rättelse. Af dessa orsaker och då Kongl. Maj:t genom Ecclesiastik-Departementet är i tillfälle, att i Nåder taga kännedom om tillståndet så väl af kyrkoväsende! och prestembetets utöfning, som af den allmänna uppfostran och undervisningen, samt Kongl. Maj:t ej lärer underlåta att rätta de felaktigheter, som kunna förefinnas, och att låta verkställa nyttige ansedde förbättringar, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att Riksdags-fullmägtigen Huss’ ifrågavarande förslag måtte förfalla. Hvad derefter vidkommer yrkandet, att Consistoriernes domsrätt i afseende på presternes embetsåtgärder måtte upphöra och presterskapet jemväl i Bih. till R. St. Besv-. och Ekon.-Uttkottent Utlåtande, N:o i$. sådant hänseende lyda under de verldsliga domstolarne; så enär hos Utskotten upplyst blifvit, att en i enahanda syftning väckt motion öfverlémnats till handläggning af Lag-Utskottet, hvars utlåtande i anledning deraf är att till RiksStånden införvänta, anse sammansatte Utskotten sig icke böra för närvarande med ifrågavarande ämne taga befattning. 1 afseende å framställningen om Biskopsoch Doniprost-embetenas förenande, komma Utskotten att afgifva serskildt utlåtande,: i sammanhang med väckt fråga om förstnämnde embetens indragning. Stockholm den 21 November 1844. 4 STOCKHOLM, tryckt nos W. F. Dxt.waty, 1844. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut slottens Utlåtande, N:o ii. , 1 N:o 14.
N:o 53. 175 ducerande Provincernes handlande; och då det är sannolikt, att om penningar skola i uppjåningsväg kunna inflyta, denna upplåning säkrast och kanske endast i Hufvudstaden kan verkställas, skulle jag, för att förkorrta vägen för de behöfliga lånens utbekommande, ödmjukast vilja föreslå , att Bauco-Styrelsen, då upplåning sker, afsälter ungefärligen en tredjedel af upplåningssurnman, samt underrättar Discont-Directionerne att upplåning är gjord, och att så och så mycket är för spannmåls-provincernes handlande att tillgå, då Discont-Directionen borde genom annonce i Provincebladen underrätta dem. om den befintliga tillgången, till hvars begagnande den, som lån åstundar, inom viss bestämd prasscriplions tid, borde sig anmäla, så verificerad som Utskottet föreskrifvit. Härigenom undvikes åtminstone den omvägen, att först genom commissionair göra förfrågan om penningar funnes; och det kunde så mycket mindre blifva något äfventyr för Banken af denna till Lånets utgifvande förflytande expectance-tid, som, efter dess tilländagående, penningarne borde lill hvilken handelsclass som helst få utgå; skolandes dessutom, då upplåningen sker emot 3 procents ränta och med 6 månaders uppsägelse, utlåningen på 4 månader mot 6 Proc. nödvändigt gifva vinst, äfven om det skulle i7Ö Biltill Banco-Ulskottels Bet. N.o 53. erfordras en hel månad för tillkännagifvande af den befintliga tillgången, oell afvaktande af den derefter ingående låue-ansökningen. När två millioner blifva alt tillgå för handeln i allmänhet, som egentligen för nödvändighets-varors uppköp bör understödjas, synes det mig icke vara mer än billigt, att en million blir att påräkna enkom för Sädes-handeln; och för de orter, der denna utgör enda eller väsendtliga näringskällan, vet jag i sanning intet bättre medel till välmåga och arbetsframgång än just ett för deras Spannmåls-handel tillgängligt och tillräckligt rörelse - capital.
Under sista Bret utl8mnades 42 lBn ined 2,950 kr. och Bterbetaladea 2,242 kr. Det nu nii~nndw visr7.r nigra af cle Btgii~: der som vidtagits fol. att foi-biittra hj~lpbeholvancles stiillning. Hvarje siirskildt fall xf betyclr profvas dock fiir sig. Man forsolrer diirvid att komina till klar insilrt om hvad soin vgllat obestinclet, for att sedan, med beraknande af de resnrser, soin den bjitlpsolrande och hans narmaste lmnna hafva, uppgora en plan for uppriittelsearbetet, clarvid en hvar, som har nBgot med den behofvande att gora eller k m vara d i g att bidraga pb ett eller annat siitt, fBr sin sarslrilda uppgift. Besluten om hvad som bor gorns fattas vid sammantrtiden B Centrnlbyriin, dari representanter for de olika foreningar soin arbeta i den tralit. d8r den hjalpsokaude bor, de1ta.p. Utredningen 01-11 forhBllandena &amp; I: dessforinnan gjord af en)) besokare)), son1 afgifvit skriftlig rapport om hvad han inheintat gelloin besol: i hemlnet samt genoin samtal med anhoriga, arbetsgifvare och de personer, till. hvillm den Bjiilpsokande refererat 111. fl. sa.inimantriiden och lran liimna de rnuntliga upplysningar so * erfordras. P i llonom beror nat~~rligtvis i hog grad, att sake11 frhu borjnn lroinmer in pB rBtt spBr. I de flesta fall iir det dock flera af lromiths ledamoter, soin kanns till den hjalpsolrande; i alla Iiiindelser Br denne kiind af lrretssekreteraren, som npptagit ansokningen.
Alma såg det denna gång med nöje. "Gå bara," sade hon, "så att vi riktigt i ro få ställa i ordning här." John varnade dem för att röra vid hans papper och gick. Salongsgolfvet var ännu inte skuradt. Derför bar Alma dit alla krukväxter, sprutade vatten öfver dem, torkade krukorna rena, afskar de torra bladen och jemnade mullen ofvanpå. Hon var klädd endast i en rödrutig morgonrock, och håret hade under rörelsen fallit ned. Då råkade Nymark komma just som olägligast. Det förtretade Alma en smula, men hon bad honom likväl stiga in i hennes mans rum, som redan var städadt. För ingen del, han ville inte störa. "Men får jag inte se på er här? Ni passar så bra bland blommorna, ni, som sjelf hör till dem." Alma rynkade sin panna. Nu fann hon alls intet behag i detta slags språk; det föreföll henne dumt och innehållslöst. "Jag gör ingenting, så länge ni ser på," sade hon med bestämdhet till Nymark, som stod på tröskeln och stödde sig mot dörrposten. "Då tvingar ni mig väl att gå bort." Alma svarade just ingenting härpå, ty hon önskade verkligen inom sig, att han skulle gå. Nymark sade farväl och gick. Derefter fortfor Alma ej med samma ifver att pyssla om blommorna. Allt efter litet tänkte hon på Nymark och upphörde med arbetet för att eftersinna, om han kanske kände sig sårad och om han alls numera skulle besöka dem. "Det är detsamma," sade hon för sig sjelf, "och det är äfven bättre så." Hennes samvete var utomordentligt lugnt och hon kom till det fasta beslut, att hon ej skulle köpa sig nya toiletter, såsom hon hade tänkt, och ej heller gå i sällskap. De följande dagarna tänkte hon endast på detta. Men hvarje gång det ringde på tamburklockan, ryckte hon till och trodde, att det var Nymark, som kom. Men när det ej var han, kände hon sig liksom besviken och blef misslynt, utan att hon dock gjorde sig reda för af hvilken anledning. Och det var i sjelfva verket ej den enda orsaken till hennes misslynthet. Ännu annat kom till. Annat, som egentligen just inte var någonting alls. Hemmet var åter fullständigt i ordning, hvarje vrå putsad och städad.
Kollegium redan vid ett föregående tillfälle ådagalagt, tiondejernsskatten öfverhufvud vore nära nog lika hög i de egentliga bergslagerna, densamma dock utginge vid särskilda masugnar ganska olika, nemligen från och med två procent af årstillverkningen eller något derunder till 3 eller 4 samt i vissa 12 SlaisUtskottets Utlåtande N.-o 33. fall ända till 5 procent; att enär en så beskaffad näririgsskatt,' som alltid skulle utgöras med viss andel af den åstadkomna produkten, antingen tillverkningen åt näringsidkaren lemnade någon eller ingen behållning, icke allenast måste blifva högst betungande för näringsidkarne, utan äfven kunde blifva menlig för sjelfva näringens eget bestånd och möjliga förkofran, lage redan härutinnan en ganska enkel förklaringsgrund till den af Rikets Ständer vid 1844 års Riksdag vidtagna åtgärd, att då, i anseende till jernhandteringens betryckta ställning, medgifva tiondejerns-skat.tens nedsättning till halfva beloppet, ehuru det vore tvifvelaktigt om under jernhandelns närvarande allmänna ställning och med de låga priser, hvartill det Svenska stångjernet i allmänhet måste afyttras, äfven med en ringa nedsättning i skatten någon verklig hjelp eller nödig uppmuntran kunde beredas tackjcrnsbergslagerne, hvilka mer och mer måste vidkännas följderne af samtidigt stegrade både koloch spanmålspriser, under det föga eller ingen utsigt funnes till ernående af högre försäljningspris å det frambringade tackjernet; att emellertid det icke dröjt längre än till 1848 års Riksdag, innan Rikets Ständer, oaktadt exportpriset för stångjern ingalunda uppnått dess under 1830:talet vanliga medelhöjd, åter uppsatte tackjerns-skatlen med 50 procent utöfver det år 1844 fastställda beloppet; att, under tilltagande dyrhet ä malmen, kolprisen de 29 sednaste åren ökats med 40 å 50 procent och spanmålspriserna, i förhållande till tackjernets värde, i högst betydlig mån stigit emot hvad de tillförene i medeltal utgjort, så att under de sista åren bergsmannen måst använda af sin lika svåra som drygt beskattade tackjerns-tillverkning vid pass dubbla beloppet emot förr eller föga mindre än 2 hela skeppund tackjern till anskaffande af en tunna råg; samt att, då jemväl stångjernspriserne alltsedan år 1842 i medeltal stått betydligt under hvad de nästföregående decennium varit, de nu anförda båda omständigheter, nemligen koloch spanmålsprisernest fortsatta stigande under i allmänhet ganska låga eller fallande priser å så väl tackjernet, som det till export ämnade stångjernet, nogsamt vittnade om jernhandteringens missgynnande ställning,
— N:o 27. i anledning af anmärkningar emot betänkandet N.o 12, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. XIII. B. 625, 661, 686. XIV. A. 3, 56, 101, 137, 172, 234, 285, 3.i. XVI. U. 454. XVII. 55. A. 94. XVIII. U. 244 XIX. A. 3.., 32., 351, 44.. XX. U. 117. XXI. A. .5. U. 224. XXII. U. 460. U. 596. XXIII. A. 1.8. A. 186. A. 188. XXVI. E. 101. — N:o 28. i anledning af Herr Christierssons motion, angående bestämmande af det belopp, uppbördsmän och redogörare borde åtnjuta för debitering och indrifning af bevillningen. XIII. B. 625, 66., 686. XIV. A. 288. — N:o 29. i anledning af RiksStåndens olika beslut, angående kurhusafgiftens fortfarande. XVI. B. 202. XVII. A. 63. XVIII. •— N:o 3o. i anledning af gjorda anmärkningar vid betänkandet N:o 21, angående tullbevillningen. XVII. A. .oi. JN:o 3i. i anledning af RiksStåndens olika beslut, i fråga om Beredningsoch Taxerings-comitéerna på landet. XVI. B. 454. XVII. 55. A. 94. XXVI. E. lot. N:o 32. angående stämpling af spelkort samt afgiften derför. XVII. B. >75. XVIII.