Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deri, att Banken tog sina penningar vid Tumba, och att Biksgäldspqntorpf; finner dero i ^anqnenrernas jCassakistor. Denna Treprocents-rörelse emellan Riks? gälds Contoiretoch Stockholms Banqueurer kommer pn att räcka intill dess Låntagarne, genom två procents årlig afbetalning på capitalerna, hunnit liqvidera sina skulder. Hyarföre kan ej Upsala Academi och Upsala Stad få skapa sig sin egen Treprocents-rörelse? Der finnas fonder, gevinster, och Banqueurer torde icke eller saknas. Nu skulle jag tro, att något hvar kan inse vådan af det antagna lånsystemet; för mig gör det tillfyllest, att afslå den sökta undsättningen. Den 19 September f. m. Men af hvilken beskaffenhet äro de skäl man anfört, för att hos Ridderskapet och Adeln verka bifall till Betänkandet p Man sager-' Ständerna hafva yid denna Riksdag doterat Biblipthejter utan böcker; det är val mera skäl att göra något för böcker utan Bi» bliothek. En åsigt af lika natur Var det förmodeligen? sorn föranledde dertill, att man uppförde ett palais invid gamla -Banken. Man visste ej, hvad man pkulle göra utaf de öfverkorssade sedlarna j man glömde att rikedom , som upphört att yara rikedom, ej lönar mödan att gömma, och kan, Utan skada och saknad, offras åt lågorna. En lärdom, sorn upphört att var^ lärdom, och böcker, sorn icke mera behöfva JijSas, voro det icke bättre att offra dem åt lågorna, än att till deras förvarande ingå j kostnader, sorn kunna bättre användas. Äcademien, säger man, har åt Banken apförtrott mer än 7°>o0°I*:<lr i silfver, hvilka gång efter annan blifvit till deras värde förringade, Äcademien äger grundade anspråk på återtjenst af Banken. Jag skulle icke ett ögonblick tveka att säga Ja till denna begäran, orri man tillät Banken att göra rätt mot alla andra, sorn fordom i Banken insatt silfver, mot innehafvarne af EåneBancosedlar, och innehafvarne af Sil fversedlar.
Denna yppar sig här 5 öinse 1iå11, shväl i fråga oin grymhet och iiiisshai.idling af djuren, soiii i för nigcken omsorg och lrlemande iiiecl siim 21skl.ingnr bland derii. Dessa tir0 i clenna beriittelse det centrala, oinlrring livillret familjeiis liela lit rör sig. Gossarlie s l h s sinseinellan och gifva eller f &amp; » ett godt kok stryk » utan tillriittavjsningni *, meii ingen hand t i r. lyftas f6r a t t aga ett djur. Här, kan upprepas livad soin o111 andima liknande stra f vanden blifvi t sagdt, a t t djiirskyddsintresset gjort sin ' iippgift till det elfte: tf tio G-iids biicl, och att detta sista, bud 21. för dem af större vikt an alla de föi.egi ': ' aende. Andaii i bolieii 21- geiiomgKende god och spraket lifligt. Den kvinliga kiiusliglieteii a r dock vii1 iuycket frainh&amp;lleii, och Laura siiger själf: &gt;Bessie Driir-p (en Iiei~nes goda vän) - ocli inbiiga andra - pista, a t t jag tröttar deiii ined mitt pj %sk, och det kanske jag göl * - ineii jag kali inte låta bli det.^ - A t t koininn på besök till sina griliiilar med orinar, grodor och niarsviii i fickorna, synes väl för de flestas begrepp vittna ciii en iing iiiaas Iziii-lek till djur, men tillika om lims obekaiitslrxp iiied skick och goda seder.
Palmstjerna, Carl Otto, och Frih. Hamilton, Hugo, att de äfven svarat ja, hvarpå H. Ex. yttrade, det han vid sådant förhållande finge tillkännagifva, att ja varit öfvervägande. Föredrogs Statssamt Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk:ns i gårdagens plenum på bordet lagda mein. N:o 118, i anledn. afRiksSt:ns skiljaktiga beslut i fråga om lärare-seminariers inrättande och anslag dertill m. m. Hr von Axelson, Georg Julius: Jag anhåller, att den reservation, som jag bifogat delta betänk., mätte bli uppläst, och jag derefter återfå ordet. Sedan dénna uppläsning skett, yttrade Hr von Axelson: På grund af de skäl, jag i min reservation anfört, anhåller jag, att R. o. Ad. ville afslå detta betänk. och återremittera detsamma till de sammansatta Utsk:n, med föreläggande att inkomma med voler.propos. i ämnet. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att få instämma i den begäran, som Hr von Axelson framställt. Det är alldeles ovanligt att skilja anslagsoch organisations-frågorna, då man hittills alltid bar förenat båda, när de varit gemeusamt behandlade. Frih. Hamilton, Hugo: Dä skalen redan blifvit anför da, anhåller jag blott att få förena mig med de föregående talarne. Sedan öfverläggningen härmed ansetts vara fulländad, återremitterade R. o. Ad. Statssamt Allm. Resv.- o. Ekon.Utskms mern. N:o 118, med föreläggande för Utsk:n att inkomma med 478 Den 14 Maj f. m. förslag till voter.propos. i den fråga om lärare-seminariers inrättande och anslag dertill, hvaruti 2 Stånd stannat emot 2. Föredrogs StatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda utlåt. N:o 311, i anledn. af återremisser å Utsk:s betänk. N:o 211 , ang:de beredandet af en ny local för Riksg.eont. Gr. Lagerbjelke, Gustaf:
N:o 29, i fråga om ändring eller omarbetande af Landtmäteri-instruktionen och Skiftesstadgan m. m., afslagit Utsk:ts å sidan 2 afgifna hemställan och godkännt Utsk:ts i Betänk:t N;o 29, 6:te punkten, framställda förslag jemväl i den återremitterade delen. Härefter föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts ofvanberörde, den 12 och 13 dennes bordlagde Utlåt. N:o 53. l:sta punkten (sid. 1.) Lades till handlingarne. 2:dra punkten (sid. 2.) Frih. Armfelt, Magnus: I anledning af Utsk:ts här gjorda hemställan tog jag mig friheten föreslå det Höglod. Ståndet att uppskjuta sitt beslut, till dess underrättelse ankommit om hvad Vällofl. Borgare-St. i denna sak beslutat. R. o. Ad. har nu fått kännedom derom, och då någon ändring i det förra beslutet icke synes mig böra deraf föranledas, anhåller jag att det Högloft Ståndet måtte afslå Utsk:ts här framställda inbjudning. Efter härmed slutad öfverläggning, och uppå framställd propos., vidblef R. o. Ad. sitt förut i frågan fattade beslut och afslog Utsk:ts förev:de hemställan. Frih. Armfelt: Jag får vördsamligen föreslå att R. o.. Ad. måtte aflåta inbjudning till Högvörd. Preste-St. och Hedérvärda Bonde-St., hvilkas beslut ännu icke äro af R. o. Ad. kända, att förena sig i det af R. o. Ad. nyss fattade beslut. Detta förslag blef, uppå framställd propos., af R. o. Ad. bifallet. 3:dje och 4:de punkterna (sid. 3.) Lades till handlingarne. Vid föredragning af Stats-Utsk:ts den 13 dennes bordlagde Mern.
Mil, jemte tillkännägifvande att Premier-löjtnanterne Rundqvist och von Vegesack ulan framgång varit för fix vansinnighet å Wadstena Central-hospital vårdade, den förre sedan början af år 1846 och den sednare från slutet af år 1847, att Premierlöjtnanten Heykenskjöld under 7.j års lid fruktlöst användt alla kända medel för sin förlorade synförmågas återställande, saint att vederbörande Läkare ansett bemälde Officerare, hvilka äro omkring 40 år gamla och således icke till pension från Amiralitetskrigsmanskassan berättigade, efter all sannolikhet numera vara obotliga, uti nådig Proposition af den 12 Maj nästlidne år, på grund af dessa förhållanden och med anledning af Rikets Ständers vid 1854 års riksdag uti underdånig skrifvelse den 1 December samma år aflåtna svar å E. K. Mils nådiga framställning om obotlig ansedd sinnessvag, lam eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie beställning i rikets tjenst, föreslagit, att Premier - Eccpeditiom-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:0 229. 141 IöjlnanIerne Rundqvist, Heykenskjöld och Friherre von Vegesack malte med månaden niisl efter den, uti hvilken de kunna varda ur krigstjensten i nåder afskedade, fä på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under återstående lifstiden af ärliga pensioner, hvilka E. K. M:l ansett efter det belopp, hvartill lörsta klassens Premier-löjlnantslön, sedan afdrag skett af stadgade afgifter lill Amiraliletskrigsmanskassans pensionsoch gratifikalions-fonder, ungefärligen uppgår, skäligen böra bestämmas till 400 R:dr Banko, eller 600 R:dr Riksmynt för hvardera. I anledning af E. K.
I bredd med delta system har också gått och skall alltjemt gå en oerhörd utländsk skuldsättning, för att kunna tillfredsställa det njulningsbegär sjelfva banksystemet till stor del framkallat. Har man icke mod alt göra bankrörelsen liksom all annan rörelse fri, och genom denna frihet framkalla den konkurrens, som ensamt förmår upphäfva systemets brister, må man då åtminstone indela vårt land i Privalbanks-terrilorier, och göra hvarje territorium skattskyldigt under en monopoliserad sedel-utgifvande Bank; denna Bank skall i längden mera skada än gagna det område den är salt att ultin medtäflare oinskränkt beherrska. Af lablåen visar sig att Privat-bankerne på 10 år med öfver 100 procent ökat sin sedelstock. Huru annorlunda skulle icke bank-svslemet gestalta sig, om man låter Rikets Ständers Bank utan intrång vara i besittning af sin i Grundlagen tillerkända rätt lill uteslutande sedel-ulgifning, och drager omkring den ett nät af filial-afdelningar, med krediliv-rätt på Banken. Dessa filial-afdelningar kunna ej utvidga sin rörelse utan genom af allmänheten upplånta medel; allmänhetens fördelar sammanfalla sålunda i ett sådant system med Bankernes. När de upplånta medlen under en ofördelaktig penning-konjunktur åter utfordras, behöfva ej Bankerne sätta sina kunder i förlägenhet, emedan de i delta fall draga på sina kreditiv i Riks-banken. Rörelse-kapitalet får sålunda i ett sådant system en helt annan stadga än i det nuvarande. 8f> Banko-Utskottets Betänkande, A’:o 34. På grund af hvad jag hiir ofvan anfört, vågar jag för min del tillstyrka Rikets Ständer att vidblifva sitt, vid i848 års riksdag fattade, beslut om Prival-bunkernes upphörande vid oklrojtidens slut. Med Herr Professor Agardh hafva instämt: Herr Doktor Björkman, Herr Doktor Nordström, Herr Kongl.
Ståndet af känsla för fäderneslandets väl skulle bifalla LagCtsk:s betänk, angide lika arfsoch giftorätt; så kan jag icke deraf draga någon annan slutsats, än den, att han ansett den betydliga majoritet inom detta Stånd, som afslagit samma betänk., icke äga någon känsla för fäderneslandets väl. Jag hade icke trott, att någon ledamot inom detta lius skulle kunna tillåta sig en sådan förklaring öfver de beslut, som här blifvit fattade. Det tillhör nemi. minoriteten, likasom majoriteten, att bära aktning för hvars och ens öfvertygelse i detta så väl som i andra lall, och dä den värde ledamoten tillhör minoriteten, hade jag icke väntat, alt lian skulle fälla en sådan opinionsdom öfver R. o. Adis beslut. Hvad sjelfva frågan om depulalionen beträffar, så förenar jag mig med de värde ledamöter, hvilka yrkat, att den malte afgå; varandes jag af den tanka, att en minoritet hvarken kan, eller af grannlagenhet bör försöka att lägga hinder i vägen för deputalionens afgång, emedan det är ett 11. o. Adis beslut, som här kommer att meddelas ett annat RiksSt. ehuru på en annan väg, än den praxis vanligen utstakar. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag vill hålla mig vid den fråga, som egentligen måste vara föremål'för R. o. Adis öfverläggning, nemi. om den begärda deputationen skall afgå eller icke. I sådant fall tillåter mig den skyldiga grannlagenhet, som jag hyser för R. o. Ad., yttra, del jag tror, ali denna grannlagenhet häst iakttages, om minoriteten icke söker att motverka majoritetens beslut eller det resultat, som deraf måste blifva en följd.
E n reform i detta afseeiide har redan genomförts genom a t t i flera af liof vndstadeiis f olltskolor p % försök iiiratta dylika skolkök. D e iiro, med undantag af ett, det i Maria, som grundades och i början iiiiderhölls af frii Anna Retziiis, iipplitna af de respektive försai~ilingarna för bespisning af fattiga barn fr %n folksl {olaii, ocli seclaii har öfverstyrelsen för Stockliolins folkskolor tillatit, a t t flickorna i de Iiögre afdelningarna iinoni skolaii ' f5, deltaga i den enkla inatlagning, soin dar kan föreltomina. De! första af dessa kök, clet i Nikolai försaii~ling, började siii verksamhet i oktober 1889. I början af 1890 öppnades det andra skolköket, i Ostermalm, ocli i noveinber saliiina Br skolköket i Maria. I detta, senare kök iiridervisas flickor, inen samtidigt utbildas dar liirariniior i niatlagniiig, och inaten utdelas ej &amp; t fattiga bara, iitsn siililjes till personer, som dar vilja intaga eller hainta sin inilticl. I början af 1891 öppnades ett fjerde skolkök, clet i K l a m Statsunderstöd till undervisning i kvinlii~ slöjd. Med anled ni iig af herr: t (: Hamniai.liincls inotion i, detta linme, liar statsiitskottet tillstyrkt en slirifvelse till k. in: t aiigLeiicle beredande af statsiinderstöd till iiiidervisl.iing i kvinlig slöjd vid foll&lt;sl; oloi.iia. Hustruns förvaltningsrätt. Grefve H. E. G. Hamiltons motion om andring af 9 kap. 1 5 giftem %lsbalken liar af lagutskottet afstyrkts.
N:o 153, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, i fråga cm delaktighet i civil-statens pensions-inrättning för borgmästare i Rikets städer utom Stockholm ^ äfvensom för kommissions-landtmätare; N:o 154, i anledning af Kongl. Maj-ts nådiga proposition, angående serskilda åtgärder till hospitals-fondens understödjande; N:o 155, i anledning af Kongl. Majrts nådiga skrifvelse, i fråga am restitution af hvad utaf hemmans-innehafvarne å Öland blifvit i ränta för den å hemmannen på ön fördelade utmark j från och med år 1841, till kronan erlagdt utöfver det nedsatta belopp, hvarmed berörde ränta eller så kallade utmarksskatt numera utgöres; ]\T:o 156, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning, rörande användandet af de under Kongl. Stats-kontorets förvaltning varande äldre depositions-medel; TS:o 157, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning orri godtgörelse eller afskrifning af åtskilliga utaf Kongl. Stats-kontoret af un der bänder hafvande medel bestridda utgifter; Prot.-utdrag den 13 Maj 1848. 359 N:o 159, angående de utaf tvenne lotshemman i Ytterlännäs socken förr utgjorda onera; samt N:o 162, i anledning af väckt fråga om nedsättning af räntan och förlängning af återbetalningstiden för lån utaf manufak t ur-diskon t-fonden. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Stats-utskottets den 9 och 10 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 158, i anledning af Kongl. Maj:ts nådigaj pr oposition, angående ruslhållarnes inom det så kallade KungsöhrS län befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de ränte-dagsverken, hvilka af deras egande stamhemman skola utgöras.
St. 1847. beskaffad, för Rikets Ständer genast disponibel, tillgång, sorn under de sednast förflutne tvänne Riksmötena kunnat för då beviljade tillfälliga utgifter anlitas; men enär Rikets Ständers Bank numera förstärkt sin grundfond till det vid sista Riksdag fastställda belopp af Tio millioner Riksdaler, ocb härigenom är så consoliderad, att den synes ej behöfva för detta ändamål draga ytterligare kapital-tillgångar ur rörelsen, anser Kongl. Maj:t den vinst, Banken sedan nämnde Riksdag hopsparat ocb vidare under innevarande år kommer att af sin lånerörelse upphemta, både kunna och böra för fyllande af andre statens behof tagas i anspråk. Denna Bankens utöfver den bestämda grundfonden samlade behållning har, enligt afslutade och offentliggjorda räkenskaper, utgjort för åren 1845 och 1846 tillsammans R:dr 2,537,084: n. 4., hvartill, oaktadt den minskning i DisconIrörelsen, som under innevarande år egt rum, dock för samma år synes med säkerhet kunna läggas en summa af 762,915: 36. S. hvarigenom Bankens vinst för dessa Irenne år kan antagas lill R:dr 3,300,000: Idärförutan anser Kongl. Maj:t, att den s. k. Saltpeter'fonden, hvilken vid näsllidne års utgång egde en samlad capitalbehållning af närmare 600,000
I bakgrunden ser man en modell till utställningens praktfulla hufvudentré, under hvars hvalf helt visst äfven många svenskar k o m m a att passera den stora utställningssommaren år 1900. hand. Snart blir det bra — alldeles bra. » Bolette låg fin och h v i t i sin kista, m e d blommor i handen och b l o m m o r på locket. är svarta har en då klädd i sin helgdagskjol och bukett i hanPARISERUTSTÄLLNINGENS ARKITEKT I HANS ATELIER. PENNTECKNING EFTER NATUREN AF PAUL RENOUARD. H a n är ömtålig o m det som o m sin käresta. Ingen får ana det o c h ingen ens hviska DAGMAR B — M. dess namn. H a n rädes att sända det ut bland människorna, o c h likväl arbetar han därpå för män(FORTS, OCH SLUT). niskorna, s o m behöfva det. o Sedan skall dumheten opåtaldt få trampa på SYNEN af saker o c h möbler därinne i rummet det o c h det kalla förståndet plocka det i smulor, framlockade också en mängd skildringar; d e m e n ännu är det en del af h o n o m själf, ja, väl v o r o den äldre damen alla väl bekanta, m e n högre än så. väckte förvåning g e n o m att vara där på sina gamla Han skyndar på sina steg, äfven nu tages trapplatser. pan m e d några språng, ej en minut får förloras, De tycktes mer än allt det öfriga stämpla husets hvarje sådan är mycket dyrbar i dag. herre som besynnerlig. Sådana enkla saker, sådana urmodiga saker 1 Doktor Viktor R y d i n g var j u en Då doktor E y d i n g öppnar sin dörr, ljuda röster stor man nu, en man m e d goda inkomster 1 emot h o n o m, han känner ej igen d e m. Den unga flickan föll tydligen äfven h o n i förHans arbete! Detta är den första tanken, den våning öfver dem, de k o m m o henne att skratta, nästa är att fly.
Utom den svårighet, som icke blott i början af dccimalsyslemets införande, ulan troligtvis i hela sekler, skulle komma alt äga rum vid alla liqvidcr bland allmogen och de lägre samhällsclasscrne, hos hvilka de gamla bcräkningssättcn af daler, öre, mark, skillingar, styfver etc. otc., om icke i all framtid, åtminstone i en ganska lång följd af år skola bibehållas, skulle genom centsbcräkningens införande de största olägenheter uppslå för landsstatsIjenslemännen och i synnerhet för kronobeljeningen vid skattläggningar, ränteberäkningar och förvandlingar, kronouppbördens debiterande och indrifvande, m. m. Enligt de äldre och ännu gällande methoderne för hemmans skattläggning, äro alla af Svenska jorden utgående räntor beräknade efter daler och öre; hvarförutan alla underafdelningar af hemman och mantal samt all annan fördelning af jorden, med derå åsatte räntor, hvilka i jordeböcker och Kronans räkenskaper förekomma, äro, med sällsynta undantag, utförde, icke efter tiotal, utan med de s. k. jemna bråklalen af 2, 4, etc., hvilka, lika med dalersoch öresberäkningen, icke qvadrera med de nu föreslagne underafdelningarne efter dccimalsyslcmet, ulan med det i norden uråldriga efter 12- eller storhundradctalet. Om ock, hvad Kronans intrader beträffar, intet vore för henne genom förändringen att särdeles riskera, enär hvad hon vid ett tillfälle genom skillingars och runstyckens reducerande lill cents kunde förlora, godlgjordes henne vid ett annat; så blefve likväl förhållandet icke sådant för den enskilde. Ehuru visserligen obetydlig den förlust, som härvid kunde komma alt drabba denne sednare, blefve, skulle den dock, för den mindre upplyste med desto större missnöje vidkännas, som han icke vöre i lill - i 12 Den 12 October f. m. fälle att conlrollera beräkningen, oell derföre tvifvelsutan komme att hysa misstroende för dess riktighet, samt mången gång tro sig hafva skett för när, der anledn. dertill icke förefunnes.
Jag vill icke uppehålla mig vid uttrycket, att de 102 skulle blifva »ledare» för de öfriga af R. o. Ad., synnerligast som jag icke kan finna, att vi, de öfriga, skulle få åtnjuta dessa personers lärorika sällskap, vid andra tillfällen, än då frågan gäller att kassera en del af nämnde kärna eller, med andra ord, då nya val skulle anställas. Men icke kan man vänta, att många af R. o. Ad. dervid skola inställa sig, då listorna sannolikt på förhand vore uppgjorda och utgången af valet, snart sagdt, gifven. l)e gamle ledamöterne omvalde sig säkerligen ständigt sjelfva, •lag befarar då att Gr. Mörners förslag skulle införa en oligarki, så obehaglig, såväl för adeln sjelf, som för nationen, att hela inrättningen inom kort komme att sopas bort. Min öfvertygelse är, att, långt ifrån att stärka, skulle detta »urval» betydligt försvaga adelsinstitutionen, den skulle fullständigt döda intresset derför hos det stora flertalet. lag får kanske tillfälle att återkomma till detta ämne, när 7 §:n företages till behandling, oell inskränker mig derföre nu till att yrka bifall till det föredragna mom:t, sådant detta enligt Hr Björnstjernas förslag skulle komma att lyda. Frih. Leuhusen: Då ingen talare biträdt mitt förslag i afseende å tidpunkten för sammankomsternas hållande, afstår jag från mitt yrkande och förenar mig med dem, som begärt bifall till Utsk:ts förslag. Hr von Ehrenheim, Per: .lag har begärt ordet en dast för att motsätta mig den förändring, att slutorden: »för att angående sina gemensamma angelägenheter öfverlägga och besluta, » skulle, såsom här blifvit af flera talare påyrkadt, ur mom:t uteslutas. Det synes mig nemi. som om dessa ord skulle utgöra en lämplig anknytning till R.-F:ns 37:de § eller just den bestämmelse, hvarpå R. o. Ad:s rätt hvilar.
Ja, det var denna åsigt, som upphiifde utvägen för de 14 Hör lill Banko-Utskotlels Betänkande N:o 37. fattige och mindre förmögne af hufvudstadens stora befolkning att mot pant af guld eller silfver i Banken erhålla små lån för 4 å 5 procent ränta. Rörelsen ansågs icke bankmessig, ehuru det guld och silfver, som pantsattes, var en för Banken reel valuta. De behöfvande hänvisades till enskilda låne-anstalster. Nu klagar mången fattig qvinna, som förr mot pant af en guldring eller några silfverskedar kunde på billiga vilkor få en tillfällig hjelp, att hon nu måste anlita Assistansen, der lånen kosta 10 å 12 procent. — Jag vet att mången härvid möter med det svaret, att Banken icke är någon barmhertighets-anstalt. Så heter det när fråga är att meddela understöd medelst mindre lån, hvarpå i allmänhet ingenting förloras, utan tvertom en billig vinst erhålles. Men annat språk höres också emellanåt, då det är fråga om att meddela särdeles förmånliga löne-vilkor och pensioner, gifva gratifikationer eller bortskänka ej så obetydliga summor, hvilket anses vara ädelt och högsinnadt handladt. Jag vill icke klandra det sednare; men hvarföre skall man vara så obenägen emot det förra? De som behöfva mindre lån hänvisas till filialoch privat-bankerna i Iandsorterne, som äro närmare. Närbelägcnheten är väl en fördel; men att den icke värderas så högt, visar sig af det stora tilloppet af låne-sökande till Bankodiskonten. Orsaken dertill är lätt att inse. Några mils resa till staden, der den enskilda Banken är belägen, är också af värde. Och skall affären skötas genom kommissionär och postremiss, är det likgiltigt om det sker till Stockholm eller till en landsorts-stad. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Denna fråga är i sig sjelf så enkel, att nian endast behöfver undanrödja de hinder, som man sjelf rullat i vägen, för att saken skall komma på dot klara. I öfrigt hänvisar jag till mitt anförande till Doktor Säves motion, yrkande att åtminstone den fjerdedel af skyddsafgiften, sorn ej redan är använd, måtte åt församlingarne öfverlemnas, helst detta till alla delar instämmer med Bévillningskommittéens högt uttalade åsigt i sitt underdåniga utlåtande till Kongl. Majt. Till hvad i åberopade anförande är yttrad t, tar jag mig frihet, att, enär det icke mindre för folket än Regeringen är af vigt att känna undervisningens tillstånd, vördsammeligen föreslå, ■ . Motioner i Preste-Ståndet 1862. 251 att en sammanträngd redovisning af inspektörerne måtte livart tredje år tryckas ock till hvarje pastorat eller folkskolestyrelse utdelas. Och slutligen vore önskligt, att Rikets Ständer bestämde om och huru vidt och på hvad vilkor biskopars och kontraktsprostars tillsyn öfver skoluudervisningen skall ega rum, på det konflikter må undvikas och hvars och ens verkningskrets må någorlunda vara bestämd och befogenheten ej öfverskridas. Stockholm den 29 November 1862. L. Landgren. i\o 195. Af Doktor J. Arrhenius: Om statsanslag af ett belopp, start 5,527,9,91) R:clr R:mt, för en jernvåg mellan Porla och Christinehamn. Sedan den vestra stambanan nu blifvit fullbordad, synes det mig vara i främsta rummet angeläget, först och främst att fullborda den södra stambanan och dernäst att börja arbetet på den nordvestra.