Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade trott, att uti en vexelundei visnings-inrättning ett nära nog obegränsadt antal skolgossar vinna undervisning under en och samma lärare; oell det är af denna anleda, jag vågat framställa denna förfrågan, äfvensom om det icke vore lämpligt, att den redan anslagna lönen för läraren kunde blifva något förökäd, ehuru ej till det belopp, som biefve nödigt, i händelse en särskild föreståndare antoges. Hr von Hartmansdorff: Skälet, hvarföre en föreståndare behöfves, är följande: om den vanliga skolläraren skulle på en gång undervisa både skolbarnen och lärareeleverne, så måste han, med få undantag, försumma endera delen. Det kan undvikas en eller annan gång, men icke öfverhufvud, att på'det sättet sköta en skola, som tillika skall vara seminarium. Vi hafva redan erfarit detta vid vexelundervisningens normal-skola på söder, hvarest vi nödgats antaga en underlärare, som sysselsätter sig med skolbarnen, under det den egentlige läraren eller lectorn undervisar lärare-eleverne. Jag tror derföre, att rectorer vid seminarierna i stifts-städerna äfven borde biträdas af en underlärare, som sysselsatte sig med barnen, och åt hvilken särskild lön således erfordrades. Denne lärare behöfde likväl icke vara en lärd man, utan blott innehafva en väl bildad klockares kunskaper. Lönen kunde följaktligen blifva derefter. Ilr Frih. o. Landtm, föreslog remiss till StatsUtsk. af K. M:s nu föredragna nåd. proposition. Gr. Anckarsvärd: I likhet med Hr von Hartmansdorff får jag anhålla, att denna K. propos. måtte blifva remitterad både till Statsoch Ekon.Ulskm. Uppå derefter framställd propos., blef K. M:s nåd. propos., ronde allmänna stadgande!] och anslag af allmänna i H. 46 36a Den 12 Februari f. en - medel lill folkundervisningens befrämjande, remitterad lill Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.IJtsktn. H. 11. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 Februarii i835. 514 Expcdilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N o 287. Upplöst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 16 Feb-, 1835. *) Preste-Ståndet den 19 — Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j med anmälan om ett misstag, som inträffat vid expedierandet af Rikets Ständers underd. Skrifvelse af den 5 sistl. Januarii, rörande ändring af 4 oc^ $ SS* 17 Cap. A rf daBalken och 3 8 Cap. Jorda-Balken, samt om upphäfvande af Kongl. Förordningen den ig Augusti 1762. S. A. K, Då Rikets Ständer erfarit, att misstag egt rum vid författandet af de* ras underd. skrifvelse af den 5 sistl. Januarii, angående ändring af 4 och 5 §§. i 17 Cap. Ärfda-Balken och af 3 §. 8 Cap. Jorda-Balken, samt om upphäfvande af Kongl. Förordningen den ig Aug. 1762 i så måtto, att vid den af R. St. föreslagna nya redaction af omförmälde 4 §• och 2 mom. Ärfda-Balken, en period af 5 §. i samma Capitel och Balk af 1734 års Lag, som bort vid slutet af 2:dra momentet tilläggas, blifvit förbigången; hafva R. St. ansett sig böra härjemte i underd. till E. K. M. öfverlemna förnyad skrifvelse i ämnet, sedan rättelse deri skett, med underd. anhållan, det E. K. M. i Nåder täcktes låta den förra skrifyelsen till R. St. återställa. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 Febuarii 1835. *) Se Exp. TJtsl:s Memorial JN':o ai. Expeditions-Ulskottets Förslag till uncl.
N:o go. i anledn. af väckt fråga om förändrade organisationer till inskränkning uti kostnaderna för Rikets försvarsverk ; N:o gr. ang:de försäljningen af Kronan tillhöriga krigsskepp och redogörelsen för derför influtna medel; N:o g2. angrde indragning af de för saltpeters emottagande anställda tjenstemän; N:o g4- i anledn. af K. M:s nåd. remiss uppå Sala bergslags underd. ansökning om förändring af beräkningssättet för afgifterna å bergslagets till förmynlning inlemnade silfver; N:o g5. angrde Kållands härads invånares rättighet till utsyning på kronoparken Råda Ås; W:o g6. i fråga om begärdt anslag af allmänna medel till en brobyggnad i Carlskoga härad; N:o gy. i fråga örn begärdt anslag för anläggningen af en ny väg inom Calmare län; N:o g8. i anledn. af Hr Montgommeries motion om belöning åt Kammarrättsrådet Ekholm för utarbetandet af ett förslag till fältförvaltningsreglemente; N:o 100. i anledn. af väckt motion om inrättande af ett curhus i Sundsvall för Medelpad; Bea a Juni e. m. N.‘o 101. i anleda, af Hr Linns motion om anslag till upprensning af norra inloppet till Gefle; N:o 102. i anledn. af väckt motion, att det åt nybyggare förunnade understöd, under benämning af uppfostringshjelp, må i missväxtår fördubblas och utsträckas; N:o io3. i anledn. af väckta motioner om ersättning för bestridda quarantaines-kostnader; N:o io5. i anledn. af Sven Jonssons från Jemtlands län motion om anslag för anläggningen af en ny väg i Jemtland. Vid förnyad föredragning af StatsUtskts d. 27 sisth Maj på bordet lagda utlåt.
Till vidare Bestyrkande hvaraf jag bio t får åberopa dels hvad jag förut sagt, dels oftanämnde Protocoll; dch då jag för denna gång ej vidare vill uppehålla Ridderskapet och Adeln, får jag blott anhålla, att man af dessa profbitar vill bedömma hvad vitsord, de uppgifter förtjena, som på sådant sätt framställas. Friherre Staél von Holstein.- Hvad Grefve von Platen nu yttrat synes isynnerhet vara rigtat emot mig. Om jag nämnt att Grefve von Platen uppgjort Förslaget till Canal-Arbetet, så synes mig att jag dertill haft goda skäl; man anser i allmänhet Gretve von Platen vara den, som uppgjort planen till hela Verket. Om han nu intet vill att denna heder skall tillerkännas honom, så må det då bli för dens räkning, som dertill finner sig befogad. Att jag om Major Bagge nyttjat det ordet Ignorant, Den i April. 93 medgifver jag vara origtigt, samt derföre återkallar det. Att Major Bagge varit en man af lärdom och insigter, betviflar jag alldeles icke, ehuru jag ej kände honom ; allt hvad jag härom vet, äf att då Grefve von Platen Vid sista Riksdag var nödsakad gifva Canalens beklagliga belägenhet tillkänna, samt att förmå Staten lemna biträde af penningar till dess fullbordande, anfördes såsom skäl, att Major Bagge icke ägde erforderliga insigter i bedömandet af hvad ett sådant arbete kunde kosta, då han uppgjordt ett Förslag, som knappast Svarade emot gtdeien af kostnaden.
Förordningen den 10 Juni 1841 rörande bysättning, samt, med tillkännagifvande, att denne varit den enda lagförklaring, som under nu ifrågaställde tid blifvit af Högste Domstolen meddelad, 8 Lag-Utskottets Utlutande, N.-o 1. hemställt, att, ehuru nyssnämnde förklaring, enligt Justitie-Ombudsmannens åsigt, öfverensstämt med berörde Förordnings ordalydelse och således icke innefattat stiftande af ny lag, densamma likväl måtte ogillas, såsom gifvande författningen en inskränkning, som vore oförenlig med Lagstiftarens afsigt. Utskottet, som anser lämpligast att med pröfningen af Justitie-Ombudsmannens ofvanberörde lagförslag och af Högste Domstolen meddelade lagförklaring låta anstå, på det dessa ämnen må varda behandlade i sammanhang med dermed gemenskap egande frågor, hvilka inom Riks-Stånden redan blifvit väckta, eller, innan motionstidens slut, tilläfventyrs komma att väckas, derefter Utskottet ämnar med utlåtanden i omförmälda ämnen inkomna, har slutligen inhemtat, hurusom Justitie-Ombudsmannen jemväl fullgjort dess i instruktionens i4 §. bestämda åliggande att för Rikets Ständer uppgifva, hvilka af deras vid sistförflutna Riksdag fattade beslut och gjorda hemställningar blifvit föredragne och afgjorda eller ej, gillade eller ogillade, samt till verkställighet befordrade eller utan afseende lemnade. Al den öfversigt Utskottet, sålunda inför Rikets Ständer framlagt samt hvad Utskottet i öfrigt af de detsamma förelagde handlingar haft tillfälle inhemta, anser Utskottet sig ega fullt skäl till det förklaraude, att Justitieombudsmannen, under den fortfarande Embetsförvaltningen, i allo motsvarat Rikets Ständers honom visade förtroende, och således jemväl, under nu ifrågavararande tid, ådagalagt de egenskaper, Grundlagen förutsätter hos Rikets Ständers Ombud. Stockholm den 9 Augusti 1844* A Högl. Ridderskapets och Adelns vägnar: Carl G. Mörner. Å Välloff.
Eller upläsas verkligen alla till Lonstitutions-dltstottetremitleraäe yrojecter; i hwilken händelse Nyg klemorialer säkert stola inlemnas, och lika säkert, det stora allmänna syftemälet, eonstckutionrms styndesamma utarbetande förfelas. För öfrigt mä ingen anse hwad här nu anfört är, säsom förolämpande emot Herr llxyeäitions Lecreteraren LchoorbinZ, hwars talanger jag högaktar. Begärdes pä bordet. Högloft. Ridderstapet och Adeln ätstiljdes klockan tre gwart til Tre. Tis - ros Tisdagen den 23 Maj. rienum klockan Z12 förmiddagen. Herr Laron och Landtmarskalken bernställde, om ej Högloft Ridderskapet och Adeln ffulle anse nödwändigt och rättwist, at lemna för detta Konungen del af dcn Riks-^ct, hwarigenom Konungen och Hans Brästarfwingar äro förklarade Kronan och arfsrätt dertil fvrlustige, och om ej denna Lommunicaeion beqwämligast kunde för sig gä pä det sätt, at Lwänne af alla fyra Talemännen villimeraäe afffrifter af denna Riks-^-ct öfwersändes til högsta Befälhafwaren för Bewakningen pä Gripsholm, Hofmarffalken, Leneral-äcijutsnten, E^fwersten och Riddaren Silfversparre, jemte et af Talemännen undertecknadt Bref, bwaruti Befälhafwaren ffulle anmodas, at besia bagge afffrifter Konungen utställa, som ägde at det ena för sig behälla, och ä det andra, som til Talemännen ffulle ätersändas, behaga teckna sit recepisse. I förmodan, at Högloft Ridderffapet och Adeln ffulle bifalla denna utwäg, hade Herr Laron och Landtmarffalken redan anmodat LxpeclltionsUtffvttet, at upsätta brcfwet til Efwerste 8ilk> versparre samt kormulairet
Förordning, — dömt Carlsson för tredje resan stöld, föröfvad på särskilda ställen till ett sammanlagdt belopp af Tretusen Sjuhundraelfva Rdr, deraf största delen varit åt allmänna posten förtrodd, att böta det tillgripnas tredubbla belopp med Elfva tusen Trehundra Tretiotre Riksdaler allt Banko, eller, i brist af tillgång till böternes gäldande, afstraffas med tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd samt att derefter, — då han dessutom, likmätigt nämnda Kongl. Förordning, gjort sig förfallen till straffarbete, enligt 1 §, från och med två till och med sex månader, enligt 6 § 1 och 3 morn., för inbrott nattetid, från och med sex månader till och med två år, enligt 9 § 2:dra punkten, för stöld af penningar och annat, som åt allmänna posten varit anförtrodt, från och med två till och med sex år, enligt 10 §, för det stölden stigit öfver två tusen daler, högst två år utöfver hvad eljest skolat ådömas, enligt 11 §, för det två af de i 6 § omnämnda fall 53 sammanträffat, från oell med två månader till och med ett år, enligt 14 § 2 morn., för tredje resan stöld, från och nied tre till och med fem år, samt, enligt 15 § 2 morn., för stöld å flera ställen, med högst ett år utöfver hvad honom eljest ådömas bort, men, enligt Kongl. Förordningen om sammanläggning af straff den 21 December 1857, 2 § 3 morn., vid förening af straff, tiden för det, som längst vore, ej finge öfverskridas med mer än två år, och af de lör alla oltanämnda brott sålunda upptagna strafftider den för tredje resan stöld bestämda af minst tre år, vore, då de minsta beloppen beräknades, den längsta, — för alla siua berörde förbrytelser, utom redan stadgad påföljd, hållas till straffarbete under fem år. Det beslut, Rådstufvu-Rätten sålunda meddelat, syntes mig vara emot lag stridande hufvudsakligen derutinnan, att Rådstufvu-Rätten tillämpat Kongl, förordningen den 21 December 1857, angående sammanläggning af straff.
Förenande en liten nätt förmögenhet med godt lynne och mycken personlig älskvärdhet, utöfvade han vid mötet stor gästfrihet, och hans trefna tillställningar, stora som små, der hans intelligenta fru med så mycket behag förde spiran, räknas för visso af många mötesdeltagare såsom de angenämaste minnena från mötet. Känd i orten, hvilket härvidlag är hela Sverige och litet till, är Mauritz Rubenson, correspondent af the Go-thenburg Commercial med Shipping Journal, v. president of the Gothenb. House-owners Society, member af the Poor-board and Practical Shool Board, mannen med den utpräglade semitiska typen, de svajande rockskörtena, det högtflygande, känslorika språket, den oöfverträffiiga arrangerings-förmågan af oöfverträffiiga middagar, samt med den säkra blicken och den varma medkänslan för allt som gagnar eller är gagnande och märkligt i vår lands industri, den stora såväl som den lilla. Det är icke få af våra uppfinnare eller tekniske yrkesmän, som har M. Rubenson att tacka för att deras alster blifvit af allmänheten uppmärksammade och — köpta. Man behöfver endast höra en auktoritet på detta område, ing. J. H. G. Fredholm, tala om M. Rubensons gerning i detta hänseende, för att inse hvad denne tidningsman, ofta förbisedt och utan tack, verkat till de s. k. praktiske yrkesutöfvarnes gagn och nytta. Det kan nu vara tid att öfvergå till andre kollegan på platsen, värden på Valand, den ärade Göteborgsposten. Där möter oss främst, äras den som äras bör, chefen för Göteborgsposten, dr F. Åkerblom. Vi göra till våra egna, N. A: s ord att hans jovialiska, välfödda gestalt lifligt minner om äldre tiders studentgenerationer och tillägga till karaktäristikens fullföljande endast, att han väl är den svenske tidningsredaktör, som i närvarande stund — professor Montan får ursäkta — är den mest gouterade af H. M: t Konungen. Därnäst träffa vi den gamle flitige runoteckna-ren och öfversvallande krönikören Axel Krook.
Detta anse Förenade Utskotten sig ej kunna oinskränkt medgifva; dock hemställa Utskotten, att, när Capital-betalningar på Götha Canal - Bolags - DiscontS Afskrifnings-Räkning före den Förste (1) innevarande Julii månad äro till fullo disponerade, och den lill den 1 October 1817 upplupne ränta således endast innestår, denna ränta, då den ej uppgår till Etthundrade Rtdr, må liqvidera* med contant, i stället för Obligationer. Skulle detta bifallas, bör uti a. morn. %. §, och 1. Af - Staisoch BankoUtskottens Betänkanden. 2 o 3 5 delningen (Häggås efter de orden: ”icke blir på mindre Summa än Etthundrade Riksdaler samt derutöfver, på jemt Tiotal” dock iagttages, att, när Behållningar pä Götha Canal BolagsDisconts A/s k rifning* Räkning är o inom den förste (r.) Julli 1818 till fullo disponerade och endast innestär den till den förste (T) October 1817 upplupne ränta. tna en sadan ränta, dä den ej uppgär till Etthundrade Riksdaler, med contant, i stället för Obli i gationer, lU/videras. Sa val hos Höglofl. Ridderskaoet och A" deln, sorn Vällofl. Borgare Siandet är anmärkt, att, enligt 1 Morn. 3 §. inga omsättningar fa eke under de sista Nio 2nånaderne af den till fem är bestämda utrednings-tid ; men att i stället bort stadgas, att, under loppet ar de Nio sista Månaderne af utrednings-tiden , omsättningar af lån icke få beviljas på längre tid, än att Rånen inom utredningstidens slut aro till betalning förfallne. Förenade Utskotten medgifva, att denna anmärkning icke saknar grund; Men, då uti Förenade Utskottens Betänkande (p. 7.) hvilket i den del, sorn rörer Rjin-omsättningar, är af Samtelige Respective Riks-Stånden bifallit, ut. tryckeligen är sagdt, att någre Rån-omsättningar icke få beviljas under de
Vid Kronoparkernes uppmätning bekostades handllangare-dagsverken af skogs-cassan, och lill allmänningarne bade de beslridts af härads-boerne, som fått utsyningar, hvilket äfven syntes följa af sig sjelft, ulan alt någon Författning i afseende derpå erfordrades. Vid 5 §. Att, då Utskotten tillstyrkt den förändring, alt af hvarje bärads-allmänning, i nion af dess storlek och i förhållande till ortens behof af timmerskog, skall afsättas en lämplig andel af den för skogsväxlen mest tjenliga marken, som indelas lill årliga laggen, i förhållande till den för skogens växt och mognad till timmer erforderliga tiden, men för den öfriga marken iagtlagas en indelning, lämpad efter den kortare tid för ålerväxten, som för skogens användande till ved och gärdsle erfordras, att med beräkning af den, till följd al olika jordmon och climat, olika växtJbdieten, låg häruti en motsägelse mot hvad blifvit tillstyrkt vid 7 §. I°ena fallet förutsattes, att det vore brist på skog, i det andra åter, alt öfverflödet vore så stort, alt vindfällen och torr skog kunde ratas. Sådana partiela förändringar i en generel Författning vöre högst skadliga; den stadgade höga louinurs-tiden deremot så vida nyttig, alt den påskyndar 4 Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utshottens Utlåtande, N:o 64. uppmätning och en ordentlig trakt-huggnings införande, i och hvarmed §. af sig sjelf försvinner. Vid y <$*. Attdenborde förblifva oförändrad, emedan 1:0) det vore angeläget, att skog, som är angripen af mask, skyndsamt bortfördes, på det ej den friska skogen måtte smittas; 2:0) vindfällen hindrade ny skog att uppväxa; och 3.’o) torra trän, såsom lättast antändlige, vore de, som började skogseldarne, hvarförutan det ej öfverensstämde med god hushållning alt låta sådane träd ligga obegagnade.
Lätt kan begripas, att det angifna förhållandet mellan inre och yttre skönhets-förnimmelse skall ännu fullkomligare yttra sig i allt sådant, som på långt innerligare vis, än allting annat, tolkar det älskande och visa af englarnes sinnesstämning: således i deras tal och deras sång. Det förra, såsom det innersta uttrycket af deras kärlek, är, likt en sakta flod, lent, sammansmältande, och mera i ett enda ord sägande, än jordens menniska kan uttala i tusen. Englarnes språk är själens urförsta, omedelbara, samt derföre icke blott för alla englar gemensamt, utan äfven genast för menniskorna fattligt, såsnart dessa genom döden förlorat sina jordiska tungomål. När de eljest, eller dessförinnan, tala med menniskan, höres det för henne så, som talte de hennes eget språk: men det göra de likväl icke, ty hvarken englar, eller andar i allmänhet, kunna intvinga rösten i så hårda och arma ordformer; utan de väcka menniskans andliga hörsel på ett vis, hvarigenom hennes egna språkljud framkallas för henne till motsvarigheter af den högre varelsens tilltal. Det om deras tal sagda gäller, blott i förhöjd ljuflighet, om deras sång; äfvensom i allmänhet om deras musik. Likaså förhåller sig med deras öfriga sätt, att glädjefullt uttrycka sitt inre genom företeelser, som tillhöra hvad vi på jorden kalla ”sköna konster”. Ty ej blott Sång och Musik, utan tillika Architektur, Måleri och annan Bildkonst, Skådespel, Dans och Lekar, älskas och fortsättas äfven i Himlaverlden. Men allt dylikt förekommer der i sådan fullkomlighet, att blott der kan Konsten sägas vara i sin konst, d. v. s. i sin fulla sanning och höjd; och derifrån hämtas fördenskull, ehuru af de flesta konstnärer omedvetet, alla verkliga reglor för sköna konst-skapelser i vår jordiska verld 25. I den himmelska är hvarje sådan skapelse en blixtsnabbt framkommande motsvarighet till den invärtes skönheten af konstnärens uppfinning. Men hela dess herrlighet skulle förblekna eller förfalla i det ögonblick, då uppfinnaren tänkte på sin ära deraf, och icke endast på sakens gagn; som består i det nyssbeskrifna rena englanöjet.
PresteSt:s ledamöter anförde åter, att de visserligen försummat yttra sig ang:de ifrågavar. restrictioner, men att det hade ålegat Ulsk., dä det hade märkt en sådan försummelse, att före voler.propos:rnas uppställande ingå till PresteSt. med ett särskildt mera., för att begära PresteStis beslut i den punkten. BorgareStis ledamöter åter yrkade, att saken genom votering vore afgjord, och att således restrictionen skulle upphöra. Utsk. har icke ansett sig berältigadt att uppträda såsom skiljedomare emellan olika Stånd, å den ena sidan, och SlatsUtsk:s voter.proposir, å den andra, utan Utsk. har valt den utvägen att således begära yttrande, huruvida RiksStm ansågo frågan vara afgjord eller icke. Utsk. har likväl icke otydligt tillkännagifvit sin tanka, att då 2:ne Stånd qvarblifvit vid sin tanka om restrictionen, så, och dä denna sak är af ekonomisk natur, måste frågan om förändring vara förfallen, och således sjelfva saken förblifva vid hvad som hittills stadgadt varit, nemi. att en sådan restriktion bör äga rum för vinnande af nödig controll på ull; och för att derjemte befrämja att icke något Stånds mening blir i denna fråga undertryckt, så får jag för min del föreslå, att R. o. Ad. täcktes bifalla det sednare alternativet af Utskts betänk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: StatsUtsk. år Gr. Cronhjelm mycket förbundet, för det att Grefven lagt på Utsk. hela skulden för den confusion, som härutinnan uppkommit; men om man granskar förhållandet något närmare, så torde StatsUtsk. befinnas hafva alldeles ingen skuld deruti. Det är sagdt, att de af StatsUtsk. uppställda voler.propos:r hade bort förändras. Jag ser icke i våra grundlagar någon rättighet för StatsUtsk. nedlagd att förändra sådana propos:r, som Bevilln.Ulsk. föreslagit och R. St. godkänt.
Till dessa hemmans utskylder hörer förbindelsen för deras innehafvare att hålla Kronan til! handa sådana för krigstjensten nödiga djur och persedlar. När de på innehafvarens bekostnad anskaffas, sker det likväl icke för hans egen räkning, och han blir följaktligen aldrig deras ägare. Men om han det icke varit under sjelfva den tid, då han ägt eller innehaft hemmanet; så kan han väl ej heller blifva det derigenom, att hemmanet af honom föryttras, eller till annan åbo öfvergår. Hästarne och munderingspersedlarne måste således jemte det rusthåll, till hvilket de höra, frångå den afträdande och tillfalla den blifvande ägaren eller åbon. Om öfverlåtelsen sker genom köp, så kunna följaktligen dessa och öfriga rustningsförnödenheter desto mindre från öfverlåtelsen skiljas, som sådant icke beror af köpares och säljares välbehag, utan Kronans rätt fordrar, att hästarne och munderingarne ständigt vid rusthållet finnas och för tjenstens behof till handa hållas. Då således intet aftal emellan säljare och köpare kan äga rum, huruvida hästarne och munderingarne skola med fastigheten öfvergå till köparen eller icke; kan det också aldrig förutsättas, att dessa saker icke åtfölja saluaihandlingen, om jorden eller särskildt pris för dem behöft vara betingadt, ehuru tillfälligtvis någon gång ett särskildt aftal derom må hafva kunnat genom missförstånd träffas.
De anmärkmr, som blifvit gjorde emot förslaget om förändring af läroverkens organisation, skulle visserligen lyckas böra föranleda till några konlraanmärkmr från min sida, men jag har trott mig hafva vunnit den erfarenhet från föregide riksdagar att i allmänhet icke särdeles mycket gagn är att vinna af de svar, som afgifvas på anmärkmr, som framställas emot väckte förslag före deras behandling af vederbör. Disk., utan all det mesta gagnet är att förvänta af dessa svar, när målet återkommer frän Utsk. Jag anser mig således icke nu böra ingå uti ett detaljeradt besvarande af de anmärkmr Hr Tersmedens ifrågavar. motion innehåller; och får blott tillkännagifva att jag icke deraf funnit mig föranlåten att frångå det förslag i nu förevar, ämne, som det varit min pligt att till K. M. afgifva. I öfrigt anser jag mig blott böra rätta ett misstag, som finnes uti det skriftliga anförandet, der det nemi. säges, alt den lärometod, deparl:s-chefen föreslagit, skulle vara af K. M. godkänd. Detta är ett misstag. Uti det beslut, som finnes bilagdl Stats-råds-prot. folden dag då frågan i konseljen förevar, står uttryckligen, att K. M. väl beslutat de gamla läroverkens förändring på så sätt, att de båda bildningslinicrne skulle sammanslås, men deremot uppskjutit att besluta om sättet att verkställa denna förändring, d. v. s. öfver sjelfva lärometoden. Då jag nämner detta, anser jag mig derjemte, på det misstag om mina äsigter i denna fråga icke måtte äga rum, böra uttryckligen förklara, att jag i alla fall anser den nya elementarskolans metod, jemkad och förbättrad efter de åsigtcr som i nyare tider gjort sig gällande, vara den rätta och möjligen den enda verkställbara. Jag anhåller att dessa få ord måtte få åtfölja motionen till Utsk. Ilr Tersmeden, Nils: Jag delar fullkomligt Hr Silfverstolpes yttrade mening, att det icke medförer något särdeles gagn, att orda mycket vid remissen af en motion till vederbör. Utsk., utan att det vore bättre spara sina argumenter till dess frågan återkommer från Utsk.