Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet får, i anledning af de anmärkningar, åberopade reservation innefattar, till en början upplysa: att, enär berörde föreskrift i Banco-Reglémentet endast vore att anse såsom ett Rikets Ständers enskilda stadgande för deras Bank, gällande intecknings-lagar derigenom icke kunna undergå någon förändring; att följagtligen det vilkor, hvarunder de nya inteckningarne borde af Domstol vara beviljade, berodde af öfriga inteckningshafvares medgifvande, samt att, då Banken, vid det tillfälle, fördelning sökes, eger i hela panten, och således äfven i dess samtliga delar, inteckning med företrädesrätt framför alla de tysta förmons-rätter, som efter berörde intecknings datum tillkommit, någon å sistnämnde dag möjligen befintlig tyst förmonsrätt icke kan förminskas derigenom, att inteckningen uti den afsöndrade delen af panten få lillgodonjutas från den äldre inteckningens datum. Ehuru Utskottet således icke har ringaste anledning förmoda, det någon olägenhet för enskilde skulle, såsom reservanten befarat, af de föreslagna fö - 8 Banco-Utskottets Utlåtande, IV:o 11g, reskrifterna, kunna uppstå; finner Utskottet sig dock, tillafböjande af samma föreskrifters misstydning, härigenom föranlåtet att åt desamma gifva följande något förändrade lydelse: Vid de tillfällen, då hos Banken sokes att få ett lån omsatt gettom fördelning, hvarmed förstås, att, när en pant, hvarå lån ifrån Banken är vordet meddeladt, genom försäljning eller på annat sätt öfvergått till serskilde egare, desse hos Banken begära, att, hvar för sig, få den på hvars och ens hemmanslott belöpande andel af lånet fördeldt och på eget namn omsatt; iagttages, att den del af pan ten, som genom fördelningen frånskiljes, ingått i ursprungliga lånesumman för minst så mycket, som det minimi-belopp, hvilket får såsom lån emot pant af fastighet från Banken utgå; skolande sökanden med behöriga handlingar styrka, att Banken uti den eller de fråndelade och hvar för sig intecknade fastighets-lotterne eger lika och icke sämre förmonsrätt, än Banken förut i den odelade panten innehaft. Stockholm den 13 November 1840.
Hittar de fel skall delägarna underrättas och besluta. Gäller det anmärkningar som leder till laga åtal, anmäles det till Justitiekanslern och förordnar om åtal. § 22 Efter granskningen skriver revisorerna berättelse om verkets tillstånd med upplysningar om den ekonomiska ställningen och hur verket blivit förvaltat. § 23 Tre dagar innan revisionen kungörs tiden i allmänna tidningar så att deltagare kan infinna sig. De skall anmäla sig dagen innan hos sekreteraren och uppge sitt försäkringsnummer. Han kan också sända fullmäktig, som anmäls på särskilt blankett efter det formulär som åtföljer detta reglemente. Fullmäktige skall själv vara delägare och får inte tala för fler än 10 delägare. § 24 Redogörs hur rösterna fördelar sig efter försäkringsvärdet t ex en röst för 1.000 riksdaler fyra röster för 8.000 riksdaler. § 25 Sekreteraren utställer röstlängd efter i reglementet bilagde formulär och i den ordning delägarna anmält sig. Efter anteckningen får deltagaren en pollet, som visar hans rösttal § 26 Vid sammanträdet bör ärendenas handläggning inte uppskjutas för att inte alla är på plats. Ingen oanmäld för delta. § 27 Revisorernas berättelse inför på verkets bekostnad i Allmänna Tidningar. Ett särskilt tryck avsänd till befallningshavandena att uppläsas i kyrkorna. Vidare skall de delägare som önskar få ett exemplar och hos Oss skall revisorerna underdånigt anmäla verkets tillstånd och hur förvaltningen varit samt förloppet vid sammankomsten. § 28 De kronooch enskilda revisorer som är bosatta utanför huvudstaden får skjuts efter tre hästar fram och tillbaka samt traktamente med 3 riksdaler om dagen. Denna betalning får inte lämnas mer än till tre krono tjänstemän och tre enskilda. Övrig personal som tjänstgjort vid revisionen får arvoden som bestäms av revisorerna. § 29 Direktionen åligger att överlämna förslag till ändring eller tillägg i verkets stadgar till Oss för prövning. § 31 Direktionens ledamöter samt verkets ämbetsoch tjänstemän och betjänter får de arvoden och löner som delägarna beviljat och av Oss fastställts. § 32 Ärenden från Gottland får dubbel tid för sina anmälningar. § 33 Försäkringshavare i Finland, njuter vad särskilt stadgat är. Stockholm slott den 27 februari 1822 CARL JOHAN Formulär till Brandförsäkringsvärdering.
Skälet hvarför R. o. Ad. beslutat nedsättning af denna tull, var det, att man önskade tillvägabringa någon lättnad för fabriker, som begagna denna vara; och jag hoppas, alt R. o. Ad., i likhet med hvad sora förut i flera fall ägt rum, vidblifver sitt beslut och godkänner voter:s-propos:n. Inbjudningen antogs icke, utan godkändes 249 voterispropos:n. Saxar, öfverskärare-; segel; siktar. Hr Rosenblad, Bernh.: Först måste jag fästa uppmärksamheten på, att här måtte vara ett tryckfel i afseende på siffran, emedan äfven i procenten R. o. Ad:s beslut är olika, såsom det står anfördt i detta jemkningsbetänk. ty 20 sk. är naturligtvis 20 proc. af 1 r:dr 32 sk., då deremot 25 proc. här blifvit antaget. Men jag kan ej gilla Utsk:s raisonnement här, att det ej inverkar på tullen, Den 5 April e. m. *33 på livilketdera sältet afgiften utgår. Detta verkar likväl betydligt på tullen, om den utgår efter vigt eller efter värde, men derom är ej någon fråga nu, och jag tror, att R. o. Ad. kan låta all öfverläggning derom förfalla. Jag kan icke gilla Utsk:s framställning om segel, och alt då väfnader i allmänhet äro fria, så borde äfven segel vara fria; men då hade äfven segel bort upptagas under väfnader, och ej för sig sjelfva. När det åter stur upptaget för sig sjelft, så borde äfven införselstullen stå der. Hr Prytz, Lars Adolph: Det är något misstag af den sista värda talaren, att han ansett Utsk. hafva oriktigt beräknat procenten, eller att det vore ett tryckfel här. Utsk. har sagt, att procenten är lika på tullvärdet i båda fall, och vid närmare eftersinnande, lärer den värde talaren finna, att 20 sk. är 2.5 proc. af i i :dr 32 sk. värde. Således förfaller detta skäl.
Reg.Form. omnämn - 158 Stats-Utskottets de Bevillningars lefverering till Riksgälds Contoiret. (I.-A.) H os H. R. o. A. har Herr Friherre Anckar sw'dr d , Carl Henric, afgifvit ett anförande, af innehåll, ibland annat, att, som It. St:r vid sista Riksdag, sedan de beslutat det alla inflytande Tullmedel dädanefter borde aflemnas till RiksgäldsContoiret, fått emottaga K. M:ts Nådiga Svar, att K. M:t icke medgåfve Tullmedlens aflefverering till RiksgäldsContoiret såsom en i K. M:ts administrerande myndighet ingripande och för öfrigt till en onödig omgång Jedaaule åtgärd; men R. St.T vid sista Riksdagen icke ingått i någon pröfning af riktigheten i denna åsigt, och då Friherren, för sin del, trodde, att det tvärtom skulle leda till ordning och vara enligt med ett fullkomligare Systeme, att alla genom Bevillning ingående medel emottogos af det R. Sl:rs Verk, dit den så kallade Allmänna Beviilningen ingår; H:r Friherren alltså ansett sig höra fästa R. St:rs uppmärksamhet på angelägenheten af att i så god tid få denna fråga afgjord, att Statsanslagen först i följd deraf måtte komma att bestämmas.
Hvad svålig, ”beten vidkommer, att vid det projefterade stäl”let Strömsholm få aflemna Räntehö och Halm ”för bristande Magazin, kunde väl samma rum ”och skullar begagnas, som nu finnas för Kongs”öhrs-höet, sorn af Räntegifvare så ofta mötes ”på vägen med stor grämelse, och skulle qvan”tum af Länets Räntehö öfverstiga det som ifrån ”Kongsöhr till Strömsholm transporteras, skulls StatsUtskottets Betänkaiulen. 319 ”jan förr föreslå, att Åkerbo Härad, som är när”mast beläget, fyllde bristen, på det de aflägsna ”kunde blifva skonade. Det yrkande att Kongl. ”Majit och Kronan besparde Hemman först skulle vid Strömsholm upbygga hus åt Hö och ”Halm iiinan de där lingö lefverera, anser jag ”lika obilligt, som om Räntetagarne skulle tvin”ga sin på Kön anglagne Hemmansåbo att först ”bygga åt sig Foderhus innan han fick köra dit ”sitt Skattefoder; ty förhållanderne måtte vara ”lika för lika Skattskyldige Undersåtare i ett ”och samma Rike.” Och skulle denna serskilta tanka åtfölja det afgående Betänkandet härom till Respedtive RiksStånden, N:r 83, Riksens Högloft. Ständers StatsUtskotts Betänkande, angående Herr A. D. Heijke n skölds Memorial om befrielse för Nora, Lindes och RamsbergsBergslager, att erlägga Vacance-Afgift. Herr A. D. Heijkensköld, har hos Högloft. Ridderskapet och Adeln anmält, att sedan Nora, Uindes och Ramsbergs Bergslager, som, enligt Riksens Högloft. Ständers Beslut år 1810, ehuru förut enligt Privilegier befriade frän Rotering, blifvit roterade på enahanda sätt och vilkor med de lägenheter uti Handslaget, som, förut ej roterade, då extra roterades, hos Kongl. Maj:t i un - 320 StatsUtskottets Betänk and en. derdånighet anhållit, att få erlägga en Vacance.
Stats-departements-expeditionerne af en gemensam embetslokal, blef, under behandlingen af denna fråga genom de embetsmyndigheter, som med kronans lins och byggnader i hufvudstaden hade befallning, Kongl. Majrts uppmärksamhet fästad derå, att, om myntverket kunde förflyttas från mynthuset till någon annan för detsamma lämplig local och andra embetsrum jemväl kunde utses for Bergskollegium och Seraphimer Ordensgillet, som äfven vöre imynlhuset inrymde, sistnämnde byggnad komma att erbjuda tillgång på nödiga och Ijenliga embetsrum för alla Stats-departements-expedilionerne, Landtoch Sjöförsvars-deparlementenas Kommando-expeditioner derunder inbegripne; — Och Kongl. Majit anbefallde, i anledning häraf, Öfver-inlendents-embetet att, sedan Öfver-Direcleuren för myntochkontroll-verken sig yttrat oell tillhandagått med nödiga upplysningar i hvad som rörde nämnde verk, afgifva underdånigt utlåtande angående sättet för verkställigheten af förrberörde förslag, samt dervid tillika meddela förslagsvis uppgjorde beräkningar öfver kostnaden såväl för anskaffande af en ny loeal för myntoch kontrollverken och desammas ditflyttande, som för mynlhusets inredande till embetsrum för Stats-departements-expeditionernej med hvad dermed i öfrigt egde sammanhang. Till följd af denna nådiga befallning öfverlemnade Öfver-intendents-embetet, uti underdånig skrifvelse af den i5 Oktober i844> dels uppgjordaritningar och förslag för mynthusets inredande till embetsrum för samtlige Stats-expeditionerne, med uppgift tillika om andra för Bergs - Kongl. Majlis Nåd.
Till hastafvelns förbättring bidraga icke obetydligt de inom Länet befintliga scjvadronsbeskälare samt de hingstar från Strömsholms stuteri, hvilka årligen viss tid varit stationerade på några ställen i Länet. Angående öfriga slags husdjur inom Länet är intet nytt alt omförmälas, ulan åberopas derom förut afgifue underdåniga berättelser. Sommartiden åren 1854 och 1855 anställdes af sjukdomen mjältbrand temligen betydliga härjningar bland hästar, oxar och kor inom åtskilliga socknar af det mot Upsala Län gränsande Långhundra fögderi och det sednare året jemväl i några socknar af Länets nordligaste del, Frösåkers fögderi. Huru mångå kreatur det förra året störtade har icke blifvit upplyst; men enligt uppgifter, som till Länsstyrelsen inkommit å de i berörde sjukdom år 1855 omkomna kreatur, skola de hafva utgjort nära 100 hästar, 22 oxar och 125 kor; dock lärer det verkliga antalet varit större, enär liera fall af kreaturs störtning icke skola blifvit anmälda. Antalet af hvarje slags kreatur inom Länets särskilda delar år 1855 upptages uti en vid denna berättelse bilagd tabell, hvilken dock icke torde kunna lemnäs full tillförlitlighet, då densamma till det mesta grundas på allmänhetens egna uppgifter. Vid jemförelse af berörde tabells uppgifter med de år 1822 och sednare meddelade, befinnas de särskilda slagen af kreatur inom Länet hafva förökats eller minskats, såsom sig visar af följande sammanställning, deruti städernas kreatur icke äro beräknade. 1822. 1832. 1842. 1850. 1855. Län för åren 1851—1855. 10 Skogsskötseln, Om denna del af landtmannuhushållningen gäller ännu hvad Länsstyrelsen i sednast afgifna underdåniga treårsberättelse anfört, så att föga eller nästan icke någon omtanka för skogens framtida bestånd, än mindre för förkofran för det kommande är att förmärka, utom vid jernverken och åtskillige större jordegendomar.
Att Eksjö läroverk är i stort behof af ett nytt gymnastikhus, hafva Rikets Ständer funnit vara ådagalagdt. Det allmännas mellankomst synes äfven vid detta tillfälle nödig, då Eksjö samhälle, efter den derstädes sednast timade vådeld, hvarigenom en stor del af staden ödelädes, måst för andra allmänna och enskild^, byggnadsföretag i så hög grad skuldsätta sig, att det svårligen ensamt förmår bekosta nu ifrågaställda nybyggnad. Med anledning häraf, och då emot en af Öfver-intendents-embetet granskad och godkänd ritning till nämnda byggnad jemte kostnadsförslag, hvilket upptager en slutsumma af 10,978 R:dr 82 öre, anmärkning ej förekommit, hafva Rikets Ständer, såsom bidrag till uppförande af ett nytt gymnasikhus vid läroverket i Eksjö, beviljat ett anslag af 8,000 Ridr. 90:o Sedan E. K. Majit, under den 13 December 1861, bifallit Serafimerordensgillets framställning, att gidels mantal frälsehemmanet Storhagen å Hissingen i Backa socken af Vestra Hissings härad samt Göteborgs och Bohus län, innehållande 24 tunnland 10 kappland, finge till plats för uppförande invid Göteborg af nytt hospital för sinnessjuka mot en summa af 25,000 Ridr af Ordens-gillet inköpas och efter det sådant köp sedermera, den 30 i samma månad, blifvit med egaren af nämnda hemman afslutadt, hade, i öfverensstämmelse med ett af General-direktören för hospitalerna i riket uppgjordt program till nytt hospital vid Göteborg för 150 sinnessjuka, Arkitekten Albert Törnqvist, efter erhållet uppdrag, å den tillämnade byggnaden för samma hospital upprättat ritningar och kostnadsförslag, enligt hvilket sednare kostnaden för byggnader med värmeoch ventilations-apparater, tvättoch torkinrättning, vattenuppfordring, stängsel för promenadgårdar jemte aflöning för tillsyn m. m. vid byggnadsarbetet, beräknats till 512,999 Ridr 40 öre Runt.
Uppläst hos samtliga Iliks-Ståndeu den 7 Augusti, Stormägtigste Allernådigste Konung! Sorn Stats-Commissarien och Riddaren aF Eders Kongl. Maj:ts Nordstjerne Orden, E. Widegren, i anledning af Riksens Ständers Revisorers år U813 gjorda erinringar, vid Räkeifskäps-méthoden för Stats-Verket, icke allenast hos Eders Kongl. Maj:t anmält, utan ock vid innevarande Riksdag uppgifvit ett satt, hvarpå den af Revisorerna nödig ansedde utredning af StatsjVerkets tillgångar för förra åren, ifrån och med ui8io, kunde, vinnas, samt Riks-Hufvudboken. tfter en förbättrad method inrättas, hvarjemte han under Riksdagen gått Riksens Ständers. Stats-Utskott tillhanda med åtskilliga Calculers författande samt upplysningar i afseende på 'omforma!te utredning och Räkenskapssätt; så hafva Riksens Ständer, för Stats-Commisariert (Widegrens sålunda hafda osparda moda, och såsom ett vedermäle af Riksens Ständers välvilja, velat tillägga honom en belöning af tre tusende Riksdaler Banco; och få Riksens Ständer i sådant afseende i underdånighet anhålla om Den 7 Augusti SS 9 *m Nådig befallnings utfärdande till denna summas utbetalande af de till Riksdagskostt nad^rnas bestridande anslagna medel. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung liders Kongl. Maj:ts underdåntgste, ffopligtigste tjenare och underslter På Prest-Ståndets vägnar J. A. Lindblom n. v. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson. n. v.
Banko att af Kvrko-Rådet disponeras sålunda, att räntan deraf, 166 R:dr 32 sk., skulle årligen användas till pensioner åt tio gamla och orkeslösa, välfrejdade tjenare af begge könen, inom stadsoch slottsförsamlingarne härstädes; och 10:o Under förvaltning af Magistraten: a) Björkmanska testaments-fonden, till förmån för 2me borgare-enkor. Fonden utgör 821 R:dr 42 sk. Banko; b) Schwederska d:o. Till understöd för fattige borgare-barn. Berättelse öfver Calmar Län för åren 1851—1855. 2. eller tillsammans B:ko R:dr 102,707: 44. 11. hvaraf således visar sig, att inkomsterne för alla fem åren lemnat en sammanräknad behållning af 5,824 R:dr 18 sk. 10 r:st., eller i medeltal 1,165 R:dr Banko årligen. Förhållandet med krogväsendet och bränvinsförsäljningen inhemtas af följande uppgift: »Angående bränvinsminuteringen i Calmar stad. Antal tillåtne källare, värdshus och krogar. Deraf ingången skatt. Antal personer, pliktfällde för oloflig bränvinsminutering. Bötesbeloppet, Banko år 1851 . För öfrigt finnas här bosatte en provincial-, en kurhusoch en fång-läkare. Sistlidet års höst utbröt kolerafarsot här i staden och den fortfor med få afbrott till den 7 sistlidne Mars, då sista sjukdomsfallet inträffade. Af denna sjukdom blefvo inalles 190 personer angripne, af hvilka 86 dogo. 75 Angående härvarande kurhus, hvars distrikt omfattar Länets två södra fögderier på fasta landet, hafva följande uppgifter blifvit meddelade: I Kurhuset vårdade patienter. Kurhusets inkomster utgjorde Alla utgifterne under året, B:ko R:dr Betalande Icke betalande Summa Summarum af hvarje mantalsskrifven person Tillsammans B:ko R:dr mankön qvinkön Summa mankön qvinkön 1 Summa .
Då denna motion står i sammanhang med ett af Herr J. J. Ekman väckt, till Bankooch Ekonomi-Utskotten remitteradt, men af dem ännu icke behandladt förslag all anställande af Tulltjensteman vid jernvågarne i Rikets stapelstäder i och för utöfvande af särskilda kontroller, måtte upphöra samt af. derigenom uppkommande besparing skäligt arfvode lemnäs åt vågbetjening för ökade göromål; så kommer Banko-Utskottet alt i fråga om beskaffenheten af de våg-attester, som vid Diskont-verken må antagas, framdeles afgifva vidare yttrande. Genom jern-belåningens förenande med den förut vanliga diskont-rörelsen har en förändrad uppställning i åtskilliga delar af öfriga, rörande nämnda belåning nu meddelade stadganden, funnits vara af nöden, på sätt närmare inhemtas af efterföljande förslag: Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. Utlåning mot pant af vågförda effekter: 35:o. Moni. i.
San fålebed måfte uppförad, I;ar, t anlebiting Kct|®‘j“cl,ä l)äraf od) meb fäftabt affeenbe å be förbelar, font för näntnbe Sätt böra uppftå genom Sanbdfjöfbinge SDiajit i imber beflutat, att ifråga SDfeb affeenbe å Rtfetd ©tänberd wib ferffilba tillfällen gjorba rcfe* ttitberbåiiiga framftälluing, I)ar ett nptt Refe Uti betta Reglemente, font från 1852 ård början blif Spröt. 1853—1854. l:a ©anil. 2:a Siffe. 6 4» eit af beit föröfabe lefnaböloftitaben påfallab förhöjning i bagtraltameits tet för mitta flater blifmit bemiljab. stnbriiigar t Setttmäl b af ma, t anlebntng af Dtifctä ©tänbers unberbåntga an DiifSbag gjorba itnberbåuiga anfölntitg out ffjutslegauö förhöjning, pröf Saulo milen för bmarje baft, ocb att legait för fottgé Stätibcrd för beråd bet ©fttaganbc t fattabe bejlut, att, imber tvifla loidor, ffplbigpetcn att beltaga t $jer Ättngövelfe. öfter inpenttanbe af famtelige Öänöftprelferttad tv i b början af ftjllibite ©raim>m&> 3ttli afgiftta pttranbeit ont årstvärtens båtvarattbe beffaffenpet od) uhmftkanbc n»* ftgterna för initetvaranbe ård [förb, fann Äottgl. 9)taj:t någon utotnor
Det kan jag inte finna, för det är precis som att raffla! PRINS E. Låt raffeln gå då! GÖRAN P. Låt raffeln gå! Det är ordet! Nu skall det rafflas om krona eller klafve... om småländingen FJÄRDE AKTEN skall ha kronan och kungen klafven! Nej, se hvem kommer där? KARIN in från höger. PRINS E. fixerar henne. Hvem är det? GÖRAN P. En blomsterflicka. PRINS E. Nej det är något annat! Ser Du! GÖRAN P. Hvad skall jag se? PRINS E. Du skall se det jag ser, men det kan Du icke. KARIN fram; på knä för Erik, räcker en krans PRINS E. stiger upp, tar kransen och lägger på Karins hufvud. Till Göran. Ser Du! Nu är det krans på kronan! GUSTAV VASA GÖRAN P. Kronan? PRINS E. Såg Du icke? Till Karin. Stig upp mitt barn! Du skall icke knäa för mig, men jag för dig! Jag vill icke fråga hvad Du heter, ty jag vet hvem Du är, fastän jag aldrig sett Dig eller hört talas om Dig! Hvad äskar Du af mig? Tala! KARIN enkelt. Att Ers nåde köper blommor! PRINS E. Ställ dina blommor där! Här har Du. KARIN. Nej, Ers nåde! Den ringen kan jag icke bära, ty den är för grann för mig, och jag kan icke sälja den, ty då blir jag tagen som tjuf. PRINS E. Du är lika klok som skön. Ger henne pengar. Stryker af en ring och ger henne. FJÄRDE AKTEN KARIN. Tack, Ers nåde; men det är för mycket! PRINS E. När Du icke sagt priset, så bestämmer jag det! KARIN går. Paus. PRINS E. Såg Du? GÖRAN P. Nej, jag såg rakt ingenting. PRINS E. Hörde Du då? Hörde Du icke denna stämma? GÖRAN P. En vanlig pigstämma, litet näbbig! PRINS E. Göran, tig! Jag älskar henne! GÖRAN P. Det var inte den första!
Herr Thamt IVotralhi Herr Friherre Wirséns öfverlägsenhet uti Frågor, som angå FinanceLäran erkänner jag Fullkomligt, men då jag tror att de grunder hvarpå han vill bygga den föreslagna,Realisationen äro skadliga för Fäderneslandet och förstöra en stor del medborgare, under det de endast skulle rikta några få, samt förnämligast utländska Långifvare så skulle jag anse mig fela emot min pligt om jag ej anmälte de anmärkningar, hvartill jag af Herr Friherrens sednaste memorial föranledes; Det är verkeligen ett utomordentligt Stats tillstånd, att sedan en FinanceComité arbetat I några år på en plan till förbättrande af Rikets allmänna Financier, vid Riksdagens början, ändå ingen plan funnits som Regeringen ansedt sig kunna föreslå Siänderna till antagande, utan Siändetna endast erhållit ett betänkande af C°mittéen, visserligen grannt, men hvarken upplysande om Rikets verkeliga ställning, om sanna ordsakerna till oredan och förlägenheten eller innehållande något sådant förslag till Financernas reglerande, som med tillförsigt om välgörande framgång kan emottagas, då dessutom FinanceComitéens plan genom hvad ryktet i Landsorterna derom urspridt' femotsågs med största farhåga utom Stockholm, Bil. till Ridd. o. Ad, Pr. III Band. te 14.6 Den n April f, mi så torde det ej böra väcka förundran om de hit aqkomna Riksdagsmännen sjelfva med allvar söka känna orsaken till Financeoredan och att deremot finna hjelp.
Musik kände han icke – han hade, som redan är nämndt (1 del. sid. 109) mera hufvud, än hjerta –; men då det skulle sårat hans fåfänga både som kung och snille, att någonting fanns, som han kunnat anses ej begripa, så gafs häråt färgen, att han ej tyckte om musik 110. Hans ljusa omdöme hjelpte honom likväl äfven ur denna förlägenhet; ty han insåg alltför väl, att musiken utgör en väsendtlig beståndsdel, ja: den väsendtligaste i en opera. Han lät af kännare underrätta sig om stora anlag och ryktbara skickligheter äfven i denna väg, och hastade att tillegna dem åt sig och Sverige, om de funnos hos utländningen. På detta sätt blefvo, under Gustaf III:s regering, tid efter annan Naumann, Kraus och Vogler införskrifne och anställde som kapellmästare vid kungliga teatern. Gustaf III satte en heder uti, att gifva Gustaf Wasa med all den glans, som på skådeplatsen kan åstadkommas; och ett så praktfullt spektakel hade man förr aldrig sett i den svenska hufvudstaden. Stycket är också mästerligt beräknadt att anslå sinnena. Sedan man tillbragt de tre första scenerna i det dystra fängelsehvalfvet, och i den fjerde på en gång förflyttas till Christierns lysande hof; – när de arma fångarnas verop och jemmer utbytes mot konungens stolta språk och hoffolkets dans och glädjesånger; och då sångens monark, Karsten-Christiern, kunglig i later och åthäfvor, fyllande salen med sin starka stämmas välljud och inbillningen med fasan af en inkräktares åsyn, dundrade till åhörarne: «Sen mer än sexton år försvunnit I krigets faror och besvär, Jag af en rättvis hämd omsider målet hunnit; Och Sverge under oket är«; slutande med denna gräsliga målning af tyrannens själ: «Det skall en vällust för mitt öra, En vällust för mitt hjerta bli, Att edra glada sånger höra Bland mina trälars klagoskri«;