Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På denna Hr Grefvens framställning lemnade Hr Frih. o. Landtm, icke något svar, troligen emedan Hr Frih. o. Landtm, icke hörde densamma, utan framställde ånyo den propos., hvarmed Hr Frih. o. Landtm, börjat, hvarpå följde ett blandadt svar af ja och nej, och då begärde Gr. Frölich votering. Häraf har misstaget uppkommit i afseende på Gr. Frölichs Den ii November f. m. 3 a 5 begäran om votering; propostn angick ej den fråga, som lian begärt skulle framställas. Gr. Frölich: Jag gissar att Husets ledamöter dro tillfredsställde af den faetiska upplysning den siste talaren lemna!, hvartill hörer äfven det misstag jag begått, att begära votering efter den af Hr Frih. o. Landtm, framställda propos. ; men detta misstag härrör från den orsaken, att jag ej kunde föreställa mig annat, än att Hr Frih. o. Landtm, lyssnat till min framställning, och alt således det ljud, som utgick ifrån ordförande-stolen, innefattade den propos. jag begärt. Jag medgifver att jag ej så noga hörde hvad det var, men delta må lillskrifvas mina svaga öron. Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att det måhända afR. o. Ad. icke ansågs såsom riktigt, att Hr Landtm, icke fullständigt uppfattat Gr. Frölichs yttrande, och att Hr Landtm, således icke först framställt den propos. som Gr. Frölich begärt, nemi. hemställan om R. o. Ad. yrkade den af Hr I_,andlm. vägrade proposition. Hr Landtm, hade framställt en annan propos., nemi. alt frågan om votering öfver 4:de punkten mätte förfalla, och derpå hade votering blifvit begärd. R. o. Ad. behagade nu linna, alt sådan ordning likväl blifvit iakttagen, att
Ståndet förena sig med de öfrige Stånden, så finnes icke mera än en tanka uttryckt. Skulle Konungen icke vilja gilla denna, io6 Den 19 Octobcr c. m. utan framställa en annan, så blir en tanka emot en annan; skulle Herr Lefren vinna här, men förlora i Nämnden, så är det föga sannolikt, att Konungen gör afseende på de åsigter, som blifvit framställde. Det synes derföre politiskt riktigt, att ej drifva saken för långt. Herr Munck af Rosensköldj Eberhard: Sedan bufvudfrågan fullständigt blifvit discuterad, tyckes den önskan vara billig, att komma till ett snart afgörande. Jag har härtill äfven ett annat skäl. Jag bar funnit, att under loppet af discussionen vissa Ledamöter, oaktadt de torde vilja företrädesvis anses för folkets rättigheters försvarare, likväl varit beredde att uppoffra åtskilliga af folkets och dess representanters rättigheter, då det passat för deras syftemål. Så hafva vi hört Friherre Anckarswärd och Herr Hjerta påstå, att Konungens sanction fordras för verkställigheten af myntbestämningen både med oell utan realisation; sedan har en värd Ledamot Herr Grefve von Schwerin påstått, att Konungen äger rätt att sjelf göra myntbestämningen, om Rikets Ständer underlåta det, och nu hafva vi i afton hört Herr Hjerta påstå, att Konungen äger rätt att slå mynt efter godtycko, och på annat sätt, än efter de grunder, som Rikets Ständer föreslagit och bestämt. Om vi icke göra ett snart slut på frågan, torde ännu flere Konungens makt Den 19 October e. m. utvidgande, men Ständernes inskränkande, påståenden bringas å bane, så mycket favligure, som de framställas af Representanter, ansedde såsom utmärkt liberale. / Herr Cederschjöld: I anledning af de anmärkningar Herr Hjerta gjort emot min framställning, alt den skulle vara ledande till förvillelse för Svenska folket, får jag blott påminna, att det vore ganska lätt att finna, det if Carolin eller 48 sk. vore lika med en Riksdaler Banko. Ingenting hindrade, att ett mynt sloges, på hvilket stod 48 sk., på Carolinen 3a och så vidare.
Kommen alla tre, tagen ännu en fjerde till, och lagen så att I ären här i början på september; tillbringen denna månad och halfva oktober, d.v.s. Ramadan här, derefter taga vi en liten Nil-bark, tillbringa på vår färd till öfra Egypten halfva oktober, november och större delen af december, samt skiljas sedan, I för att återvända hem, jag för att färdas till Arabien. I slutet af januari kunnen I vara tillbaka i Helsingfors, efter att hafva gjort säkert den intressantaste färd i verlden. Hela färden komme (efter hvad jag räknat ut) att kosta dig, fram och tillbaka, 1,500 rub. b:co ass.; men då skulle du ock hafva sett det underfulla Egypten, lifvet bland de trefliga Araberna, samt framförallt förlängt ditt lif säkert med 10 år och drifvit ur din kropp hvarjehanda krämpor. Kommen I icke eller kommer ingen af eder, torde jag nödgas slå hela denna färd ur hågen och gör i det fallet troligen pilgrimsfärden till Mekka och derifrån med Wahabiter till Derejeh; ty till Jemen, för att studera Himjaritiska, vill jag ej begifva mig, förr än jag är försäkrad om att kunna använda åtminstone några år på den färden. Jag har länge och med otålighet väntat bref af dig, jemte dina råd huru jag skall göra, för att kunna förlänga min vistelse i orienten, samt huru jag skall få medel dertill. Sedan ditt sista kärkomna bref från början af december, har jag ingen underrättelse haft hemifrån; ehuru jag litar till Herren att I alla befinnen er väl och troligen i ert gamla vanliga lif framlefven glada och lyckliga dagar, såsom äfven jag i mitt nya rörliga, så kan du dock lätt finna huru kärkomna några skrifna rader hemifrån alltid äro för mig. Underlåt således ingalunda att skrifva mig till före din afresa från Helsingfors, antingen till Ristmäki eller hit; och gif mig derhos något råd, huru jag bör göra för att skaffa mig medel, som sätta mig i stånd att, utom de 2 bestämda åren, kunna dröja ännu 3 år till på mina ökenfärder.
St:r, men hemställer dock att R. St:r må hos K. M:t i und:het anhålla, det K.M:t rörande den sökta befrielsen från ifrågasatte dagsverksskyldighet, må i Nåder infordra vederbörandes und. utlåtanden samt sedan fullständig utredning af ämnet skett, vid nästkommande Riksdag öfverlemna detsamma till R. St:rs bedömmande. Reservationer: Af Hr Grefve von Schwerin: I anledning af gjord hemställan om Snefringe Härads Innevånares befrielse från II jelpedagsverkens utgörande till Strömsholms Kungsgård, hafva R. St:r, med bifall till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens gemensamt gjorda tillstyrkande, i Betänkandet N:o io3 den 16 November sistlidet år, redan befriat de inom nyssnämnde Härad eller Strömsholms Fögderi af Westmanlands Län belägna Kronooch KronoSkatteHemman ifrån de dem, utöfver ordinarie Skattläggningen, hittills påförda så kallade hjelpeeller KneckteTunnedagsverken till Strömsholms Kungsgård, under vilkor, att den såsom vederlag derföre hvarje SoldatRote årligen tilldeldta ert Tunna KronoTiondeSäd, eller derföre utsatt lösen i penningar, från samma tid varder indragen och StatsVerket besparad. Förhållandet med de nu ifrågakomne Åkerbo Härads dagsverksskyldige Hemmansägares åligganden till Kungsohrs Kungsgård synes mig vara alldeles enahanda med det, som, uti ofvanberörde Betänkande, Betänkanden, N:o 386. 4°7 är i afseende på Snefringe Häradsboer utredt. Och anser jag, i följd deraf och på grund af R.
År emellan handlande och den, till hvilken han varor utborgat, motbok upprättad, och har köparen icke, inom sex månader, sedan han, efter sista utborgningen, motboken emottog, klandrat densamma på något af de sätt, hvarom i ff 3 sagdt är; då gälle den bok emot honom såsom fullt bevis i allt, hvari han ej kan visa fel Har köparen vanvårdat motbok , så att den förkommit, eller kan handlanden i motboken visa fel, sorn härrör af köparens åtgärd eller vållande; då ege handlanden eller den hans handelsbok hållit, att handelsboken med ed styrka. § 5. Hvad för handlande efter föregående gällande är, skall jemväl lämpas till den, som drifver bergsbruk, fabrik, verkstad eller annan till beredande eller förädling af råa ämnen gjord inrättning. § 6. Denna författning träder i verksamhet den 1 Juli *8 fp.” Denna nådiga proposition hafva samtlige Riks-slåuden öfverlemna! till Lag-utskottet, sorn derjemte erhållit del af ej allenast de i Stats-rådet och Hogsta domstolen i ämnet hållna protokoll, än äfven de anmärkningar, sora i anledning af den nådi»a propositionen blifvit inom Vällofl, Borgare-ståndet framställde af herrar Almgren, Stenberg och Indebetou; och får Utskottet, 4 Lag-V Iskottets Betänkande , N:o 20. efter noggran pröfning af den väckta frågan, deröfver afgifva sitt vördsamma utlåtande. Om det är ett lagstiftningens mål att befordra säkerhet och trygghet i alla samfundsförhållanden; — om enhet i grundsatser utgör ett väsendtligt vilkor för uppnående af detta mål; — och om afvikelser derifrån endast kunna rättfärdigas af den allmänna nytta, sorn tilläfventyrs dymedelst kan beredas; så lärer nu gällande lagstiftning, i hvad den angår sättet för bevisning af handlandes och varutillverkares fordringar för utborgade varor, näppeligen kunna ur någon synpunkt försvaras. — En blick på beskaffenheten af denna del af lagstiftningen och densammas verkningar torde vara nog för befästande af öfvertygelsen härom.
Ständer öfverlemnat ett förslag till förändrade grunder för beväringsmanskapets tjenstgöring m. m., och i underdånig skrifvelse af den 8 Juli 1848 förklarade Rikets Ständer sig icke hafva något att erinra mot den i förslagets Irsta punkt nådigt uttalade åsigt, »att arméen bör bildas af stamtrupper, så väl värfvade, som indelda, i förening med beväringsmanskapet,» hvaremot Rikets Ständer i afseende å samma förslags 2:dra, 3:dje och 4:de punkter, som hand - Allm. Besv. o. Ekon.-ipiskQtlels Betänkande, JM 57. 0 handlade om utsträckta vapenöfningar för en del af de beväringsskyldige, och sättet för denna dels uttagande, tillkännagåfvo, pä sätt anfördt blifvit, deras äsigt vara, »att med beväringsmanskapets uttagande till vapenöfning, bör förhållas hädanefter såsom hittills,» hvilket tillkännagivande således ensamt rörde de ifrågasatte forändringarne för manskapets uttagande, men hvarken afsåg eller kunde afse sjelfva vapenöfningarnes verkställande. Med anledning häraf får Utskottet tillstyrka, att hvad motionärerne i detta ämne anfördt måtte lemnäs utan afseende. 4:o. I afseende ä rättigheten för leväringss/cyldige att välja tjenstgöring till lands eller sjös: Den härom framställda önskan synes härflyta från farhågan att ynglingar med afgjord motvilja för hafvet skulle, om de tillhöra flottans beväringsområden, blifva underkastade en, mot deras fallenhet och böjelse stridande, sjötjenst.
S9Ja;:t har anfett rePligfjeten, i Pe§ tidämpning på ©taterneé i)ttre förhadanPen, wara förejlrifwen lifa mpcfet af pligt, forn af ettwäl förjfåot interefje; tp tid ära och tro äro ada Nationer förpligtaPe, och er* (9iif$t>a9$<SBerÄttelfe, 1834.) 1 farenfjeten mifar nog farn t, att en flingranbe ©tatöfonif ettbaft fan bereba omt^a förbelar, bå berentot uppriftigfjet ocfj fajt^et emellan Stegeringarne fnpter en pålitlig ocf> maraftig mänjfap. SKebligljeten, fålunba utöfmab ocf) förjfåbb, jfänfer ocffå tnotfmarattbe anfpråf, tp hmarje ©tat, font troget uppfpllcr fina förbinbelfcr, fjär en naturlig rätt att af anbra förmält* ta ocf» forbra betfamma. Orbniitgeué bibefjållanbe fjär ater jfäbfe utgjort ett af folfené förjfa behof, få mpcfet mera font beraö fjelfffänbigljet ocf» oberoenbe af hmarje fremmanbe cnflptelfe ptterjf troila på ©amljällö* orbnittgenö beftånb ocf» på beraö pligt att benfantnta upprätthålla. £>å $ottgl. 3ttaj:t uttalar beha grunbfatfer, tttmecflar $oitgl. SD?aj:t ocffå berigenom hela fin regeringö*lära, unber hänmiötiing till hmarenba af ©ina offentliga fjanblingar. £>e bära afla famina (iämpel, tp be utgå afla från familia oföräitberliga åftgter; och Sti^té förfjållanbett till frem* ittanbe iljfagter
Den lilla afdeluingens befälhafvare förde då ett riktigt gudalif. En vacker, i köpingens medelpunkt belägen tjenstevåning stod honom till buds; med stolthet kunde han kalla sig den högste befälhafvaren öfver landets samtliga stridskrafter; han hade jemte de fyrtio soldaterna fått sig två gendarmer tilldelade. Förmiddagen tillbragte han i bergen, hängifvande sig åt den ädla jagtsporten, pä eftermiddagen sammanträffade han med ortens honoratiores i ett litet läsekabinett — det enda — och när qvällen randades, gungade han i en båt på det blåa hafvet, rökande fina cigarretter, klädd såsom han tyckte det vara beqvämt och bra, utan något som helst tvång och blott tillfälligtvis hemsökt af den obeqväma tanken, att detta gudalif ej skulle vara längre än tre månader. Ön hade en liten hamn, och hvar fjortonde dag lade postångaren till, hvilken for fram och till baka mellan Tunis och Trapani. Blott sällan förirrade sig andra skepp dit, så sällan att åsynen af ett mot ön styrande fartyg på den tiden gen-om klockringning förkunnades för omnejden och öns invånare samlade sig vid hamnen, som om det gälde att fira en storartad fest. Den vänliga östadens lif koncentrerade sig på ett rymligt torg, hvarå inbyggarne plägade utan allt tvång umgås liksom de i ett stort stadshus boende på sin gård. Här fann man allt hopadt, som köpingen hade att uppvisa af bodar, byråer etc, och två kaféer, af hvilka det ena besöktes af » signori », det andra af » folket ». Här stod ock det hus, som befälhafvaren för militärkommenderingen bebodde, med sin front mot den gata, som förband torget med den närbelägna stranden. Då marken sänker sig högst betydligt mot hafvet. så hade man från fönsterna i detta hus en vidsträckt utsigt öfver hamnen, stranden, det fjärran hän skimrande hafvet och Siciliens blåa höjder. Ön är allt igenom vulkanisk och beväxt med alla slag af de härligaste buskar. En vacker morgon i april månad hände det, att den till Tunis destinerade postångaren åter lade till i den lilla öns hamn.
Grefve Mörner, /.Idolph Göran: Jag har mycket litet ate tillägga till hvad en värd Talare nu anfört. Jag utbeder mig blott att få anmärka, i anledning af Utskottets förslag om val inom famiijeme, att ett sådant förslag är alldeles stridande mot det hegrepp man hittills haft om Adelns Representation i alla Monarkiskt Stater. Adeln har derstädes alltid ansetts såsom ett Stånd, inom hvilket Represemations-rätten vid Allmänna National-föra samlingar borde vara ärftlig, för att derigenom bereda en motvigt mot de Stånd, hvilkas medlemmar väljas Redan 1809 afsade sig Ridderskäpet och Adein nästan alla de uteslutande rättigheter, hvilka blifvit dem framför sina andre Medborgare tillagde. Oen enda rättighet, ostridigt den vigtigaste, som Ridderskapet och Adeln efter så mångå concessioner äinu har qvar, är den, att vid Riksdagar för 6>Qa Ätters nummer intaga Säte å Riddarhuset Om denna rättighet äfven nu skulle bortskänkas, skulle sådant medföra ett så fullkomligt annihilerande af den Adeliga värdigheten ioom Sverige, att blott det förebrående Den 18 Junit }. tn. 153 minnet, af hvad detta Stånd fordom varit, sedermera återstode. Jag kan således för min del alldeles icke bifalla Utskottets förslag i denna del. Friherre Åkerhjelm, Gujlaf Fredric'. Jag anhåller att först få upplysa Friherre Boije om det misstag han gjort, då Fiiherren påstått, ait ConstitutjonsUtskottet föreslagit nedsättning af Riddarhusets personal till 2co Representanter. Utskottet har i d* Hvad åter angår de emot förevarande Betänkande gjorde anmärkningar, så har Utskottet fullkomligen upptagit de me* ringar, som inom Ridderskapet och Adeln blifvit yttrade, och för sin del instämt i Ståndets tanka, att det icke borde vara en Adelsö man tillåtit, att medelst fullmagt ölverlåta sin representationsrätt vid Riksdagar åt någon annan.
Men man vill icke höra på det örat, utan nödvändigt låta dem gå till högsta instantien. När de då blifva öfverhopande för StatsRådet, så vill man för deras myckenhets skuld tillskapa en ny myndighet. Samma talare har sagt, att om man än lindrade besväret för Depart:s-Cheferne, så skulle dock de konsultativa StalsRåden blifva förmycket betungade. Jag tror likväl att för dem blefve det icke värre än för ett Justitiae-Råd eller en President, eller Den 12 Juli e. m. 239 andra civila ämbetsmän att sitta 5 eller 6 dagar i veckan på ämbetsrummet. Här har omförmälts att i andi a länder är inrättad en conseil d’état, mot hvilken RiksR.n skulle svara. Jag invänder, att der har man icke, såsom här, sjelfständiga Kollegier, hvilka utreda ärendena, utan blott beroende minister-byråer, och måste fördenskull taga sin tillflykt till en conseil d’état. Det står i förslaget, att i vederbör:de Depaft. skola ärendena beredas till föredragning i Regerings-R:n. Efter hvad jag tyckte mig finna, ville man tolka detta stadgande så, att Depart:sChefen skulle derigenom erhålla kännedom om de ärender, som ° O föredrogos i Regerings-R:n och om hvad der förefölle. Asyfiar man härmed, att den Exped:s-Sekret., som föredroge i Regerings-R:n, först skulle inhemta Depart:s-Chefens mening om sitt tillstyrkande och sedermera för honom omtala hvad RegeringsR:n derom beslutit, så kunde det hända, att Regerings-Råden tyckte illa om att hafva så litet sjelfständiga föredragande, samt fördenskull gjorde så ringa afseende på deras tillstyrkanden, att Depart:s-Chefen icke hade något gagn af deras mellankomst.- Vill man använda Exped:s-Sekret. till föredragande, så synes mig bäst vara, om sådant skedde i StatsRådet under Depart:s-Chefens närvaro.
Formens föreskrift, oförändradt må förblifva.1 Herr Lagman Sandberg upläste ett Memorial, deruti han anser inga andra mål böra företagas vid Urtima Riksdagar, än dem, som genom Konungens Nådiga Propositioner till Riksens Ständers öfverläggning framställas.2 Urtima Riksdagarne blefve då, hvad de, efter Herr Lagmannens tanka, synas böra vara; och Konungen komme i tillfälle, att, med mindre kostnad för Staten, och med mindre hinder och uppehåll i Regerings Ärendemas jemna gång kunna inhemta Riksens Ständers råd och biträde, då högst vigtiga ordsaker dertill föranleda. Af dessa skäl, föreslår Herr Lagmannen följande tillägg i 48 § Riksdags Ordningen: »Vid Urtima Riksdagar måga inga andra saker hos Riksens Ständer till öfverläggning företagas, än de Propositioner, hvaröfver Konungen äskar Ståndens eller Stats-Utskottets yttranden och beslut, och vilka Propositioner Konungen genast, vid Riksdagens början, låter aflemna. Äro, vid inträffande Urtima Riksdag, fem år, sedan sista Lagtima Riksdag förflutna, då kunna, på sätt 89 § Reg. Formen samt 60 § Riksdags Ordningen stadgar, äfven andra frågor hos Riksens Ständer väckas och uptagas». Herr Doctor Wijkman: Ehuru jag anhåller att denna fråga måtte få hvila på bordet, torde mig tillåtas att dervid anmärka blott en bekymmersam omständighet, utom hvilken jag ville conformera mig med Lagman Sandberg, den nemligen, att af hans föreslagna stadgande kunde upkomma den följd, att på 9 års tid ingen motion finge göras af nationen. Ty om en Urtima Riksdag kollstexten, där sagda avfattning återgivits. För texten här ovan har det inhäftade yttrandet lagts till grund. — Överst på det ifrågavarande bladet är antecknat: d. 28 Julii (Lagman Sandberg). 1 Omedelbart härefter följer en överkorsad mening: Och skulle detta anförande, efter Herr Lagmannens begäran, särskildt till Stånden åtfölja Utskottets Betänkande.
Att utreda dess tillstånd torde dock utgöra ett bland de svåraste af Justiliae-ombudsmannens ålig - LagUtskottets Utlåtande^ N:o 4. 3 gauden; men derföre har man ock sökt bereda honom tillfälle att vinna de upplysningar, den kunskap om förhållanderne, som utredningen fordrar; och dertill hörer den honom i Instruktionens 13 § medgifna rätt, att, på allmän bekostnad, företaga resor i landsorterna, en rätt, som Juslitiae-ombudsmannen jemväl begagnat. Det omdöme, som Justitias-ombudsmannens fortsatta forskning i förevarandehänseende stadgat, afviker icke, efter hvad han i sina för åren 1851 och 1852 utgifna berättelser tillkännagifvit, från det af honom till sednasle Ständer uttalade, eller ”att en oegennyttig och välvillig anda visserligen ar i lagskipningen rådande; men att ehuru bildning och förädling gått framåt, den högre upplysningen, den högre uppfattningen af rättvisans idé ännu hos domare-makten Saknas och således återstår att önska.” Jemte det Justitiae-ombudsmannen angående orsakerna till ett så beskaffadt lagskipningens tillstånd och vilkoren för vinnande af ilen antydda önskan, hänvisat till hvad han tillförene yttrat, har lian nu gjort åtskilliga framställningar, åsyftande lagarnes förbättring i vissa delar, med tillkännagifvande att lian föga tänkt-derpå, huruvida något vore att göra vid brottmåls-lagstiftningen i sin helhetj sedan Kongl. Maj:t ej fästat afseende å Justitias-ombudsmannens redan år 1848 ingifna underdåniga skrifvelse om utarbetande af förslag till partiella förändringar i denna del af lagstiftningen; men att, enär han af daglig erfarenhet funnit, att en förändring i nu gällande straffsätt är af trängande behof, han alltså, med hänvisning till den utredning af ämnet, sorn innefattas i berörde underdåniga skrifvelse, ansåg sig böra hemställa, om icke Rikets Ständer skulle linna nödigt, att nu lägga någon verksam hand vid ärendet.
Då hela ytan utgöres af silke, bör väfnaden, ehuru frånsidan utvisar bomull, tullbehandlas såsom helsiden. andra slag, guldoch silfvertyg derunder inbegripna 1 skålp. 6 — halfsiden-: felb och plvs 1 skålp. 1 50 andra slag 1 skålp. 3 — bomulls-: felb och plys, äfvensom filtar och parkum 1 skålp. 40 gaz, lialflinon, musslin, nettelduk, dimity och batist 1 skålp. 40 blekta eller färgade 1 skålp. 70 tryckta eller pressade 1 skålp. 90 bomulls-, med blandning till större eller mindre del af lin eller hampa: bolstervar 1 skålp. Vitriololja; se Svafvelsyra. Vagnmakarearbeten, ej specificerade; hänföras under Slöjdvaror, ej specificerade. Valnötter; se Nötter. Vatten, lukt-; se Luktvatten. Vau; hänföres under Färger, ej specificerade. “"Vax: arbeten deraf; hänföras till sista rubriken i Införselstarifen. Vaxljus; se Ljus. Vicker ; hänföres under Spaumål. Värjor och Värjklingor; hänföras under Stålarbeten. 30 Förslag till Tulltaxa. Qvantitet Införselsför Tullberäktull. mngcn. Riksmynt. * Väfnader: R:dr. öre. bomulls-, med blandning till större eller mindre del af lin eller hampa: andra slag tullbehandlas såsom lika beskaffade tyger af bomull allena. ylle-: af ull allena eller blandade till större eller mindre del med bomull, lin, eller andra ämnen, utom silke: filtar och mattor 1 skålp. — 40 pressduk 1 skålp. 12 andra slag 1 skålp. 1 50 linneoch hamp-: blaggarn, buldan, kanfas och sadelgjordsväf 1 skålp. 15 bolstervar 1 skålp. 40 batist, flor, kammarduk och linön 1 skålp. 3 lärft, alla slag, äfvensom damast 1 skålp. 1 mattväfnad af hampa, eller af hampa i förening med annat i taxan ej specificeradt ämne 1 skålp.
Länen behörigen jemförde och tagne i beräkning; samt att de nya Hemman, som i Jemtland tillkomma, må öka den gamla Roteringen med ny; och att de sålunda för Jemtlands Fältjägare-Regemente tillstyrkta vilkor jemväl måtte få sträckas till Jemtlands Häst-Jägare-Sqvadron, och att Rusthållarne dervid måtte komma i åtnjutande af all den lindring i deras hittills åliggande skyldigheter, som antingen redan blifvit eller framdeles kan varda Rotehållarne inom Provincen beviljad. En Ledamots serskilda tanka varder här* hos bifogad. Stockolm den ist Januarii 1&30. 8 Bil. t. Statssamt (he-Utsh. Ull. N:o tiG Reservation.
Beträffande vidare frågan, huruledes ersättning för den utgift, som sålunda komme alt af tullmedlen bestridas, må Stats-Verket beredas, har E. K. M. ansett det allmänna förhållandet, som under sednaste tiden egt rum emellan lulluppbörden och lolagsmedlen innefatta en rättsenlig grund för en sådan godtgörelse, hvadan och då för år 1843 uppbörden af tullmedlen utgjort 3,706,909 R:dr, samt tolagsuppbörden uppgått till 371,405 R;dr, motsvarande ungefärligen 10 procent af tulluppbörden, E. K. M. i Nåder föreslagit det allmänna stadgande, att, i sammanhang med tullmedlens ela - Expeditions-UtskotUts Förslag till lind Skrifvelsej N.O 160. tering, tio procent å tullafgifterne för så väl inkommande som utgående varor borde, under benämning af tolagsersätlning, i serskild column debiteras, genom Tullkamrarne uppbäras och, i likhet med hvad för afgifterne till Handelsoch Sjöfarts-Fonden samt Båkmedlen eger rum, i Tullverkets räkenskaper redovisas, dervid vederbörande, såsom vedergällning för det ökade uppbördsbesväret, kunde tillerkännas rättighet att å tolagsersättningen beräkna sig till godo enahanda uppbördsprocent, som för tullmedlen vore stadgad.