Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sluteligen får jag, ehuru det ej stride kan anses höra lill det afhandlade ämnet, det dock med detsamma, enär detta rörer Stockholms utgifter, och under anhållan alt det i considerationsväg må få gälla för hvad det kan, äran nämna, att Stockholm är den enda commun inom Sverige, som bidrager med sina medel till kronouppbördsverkets aflöning, uppgående lill ett medelbelopp efter 10 års beräkning af ej mindre än 13,329 r:dr 2 sk. 2 r:st. b:co årligen; alt efter accisens upphäfvan de år 1811, Stockholm icke dess mindre och utan någon motsvarande inkomst fortfarande fått i 33 år och ännu årligen får lill tullhusens uppförande och underhåll bidraga af stadens medel, uppgående för-de förflutna åren till ett medelbelopp af 2,721: 9. 9. årligen; och att sluteligen ur stadscassan till stadens läroverk årligen utgår en summa stor 10,000 r:dr b:co. På nu anförda skäl anhåller jag om afslag å betänk., samt att ofta omförmälde afgift matte oafkortadl fortfarande utgå lill sitt nuvar. belopp. Frih. Hamilton, Hugo: Jag erkänner villigt riktigheten af de vackra moliver, som den siste värde ledamoten anfört för behofvet alt inskränka fylleriet och dess skadliga följder; men då jag inom Ulsk. deltagit i det beslut, som grundlagt delta betänk., anser jag det vara min skyldighet, alt först inför K. o. Ad. framlägga de moliver, hvilka hafva ledt Utsk. vid afgifvande af det utlåt., som nu utgör föremål för R. o. Ad:s discussion samt dernäst till besvarande upptaga några af de skäl, som här blifvit mot detsamma anförda.
– Uppehåll vid Irkajpi. – Onkilon-grafvar. – Underrättelser om folket Onkilon. – Ny beröring med tschuktscher. – Koljutschin bay. – Amerikanska uppgifter om isförhållanden norr om Beringssund. – Instängningen. Efter skilsmessan stälde Lena kursen mot land; Vega fortsatte sin färd i nordostlig riktning mot de Ny-sibiriska öarna. Dessa hafva, allt sedan de upptäcktes, bland ryska elfenbensamlare varit berömda för sin utomordentliga rikedom på tänder och skelettdelar af den utdöda nordiska elefantart, som är känd under namnet mammut. Genom omsorgsfulla undersökningar af akademikerna Pallas, v. Baer, Brandt, v. Middendorff, Fr. Schmidt m. fl. vet man, att mammuten varit en egen nordisk hårbeklädd elefantart, hvilken åtminstone vissa tider af året lefvat under naturförhållanden snarlika dem, som nu äro rådande i mellersta och kanske till och med i nordliga Sibirien. Norra Asiens vidsträckta gräsmarker och skogar hafva varit detta djurs rätta hemland, och en gång måtte det derstädes hafva kringströfvat i talrika skaror. Samma eller en mycket närstående elefantart har äfven förekommit i Norra Amerika, i England, Frankrike, Schweiz, Tyskland och norra Ryssland. Ja äfven i Sverige och Finland hafva någon gång obetydliga mammutrester blifvit tillvaratagna.224 Men medan man i Europa vanligen endast träffar några mer eller mindre oansenliga benlemningar, finner man i Sibirien ej allenast hela skeletter, utan äfven hela i jorden infrusna djur, med stelnadt blod, kött, hud och hår. Man kan häraf draga den slutsatsen, att mammuten dött ut, geologiskt taladt, för ej så synnerligen länge sedan. Detta bestyrkes dessutom af ett märkligt i Frankrike gjordt fornfynd. Jemte en mängd groft bearbetade flintskärfvor har man nämligen funnit bitar af elfenben, på hvilka bland annat en mammut med snabel, betar och hår varit inristad i grofva men omisskänliga drag och i en stil snarlik den, som utmärker de tschuktschiska ritningar, af hvilka afbildningar skola lemnas längre fram i detta arbete.
Då frågan om en Riks-Hufvud-Bok forst väcktes, var bland de angelägnaste föremålen, som man ville vinna, att erfara behållningarne i alla Statens Cassör på en viss dag. Man fann då, att det så kallade Uppbördsåret löper från Maj till Maj; men att dispositioner och utgifter efter Stat regleras och följa med Calenderåret, och en rättelse skulle derföre göras, att bringa detta till en form. Man glömde likväl att de medel, sorn redovisas den i Maj, utgöra Uppbörden för det föregående Calenderåret; att Cas - Revisorers Berättelse. u5 saråkningarne visserligen kunde, det oaktadt, afskåras den 31 December, och att detta var ett ändamål att söka, men ingalunda det enda, och annu mindre det vigtigaste. Nu blef det likväl så väsendtligen, och med uteslutande af alla andra omständigheter, gjordt till hufvudsak i den IVidegrensha planen, att derföre skulle icke mera upptagas, an som mellan den 1 Januarii och 31 December hade influtit i Statens Gassa för ett gifvet år, och en del af Uppbörden, Landt-Råntorne, icke tillhöra det år till Redogörelse, för hvilket den blifvit skattad, utan till det påföljande året, emedan en annan del deraf, såsom Tulloch Post-medlen m. fl. upptoges för det löpande året. Hvad Uppbördsmånnen vid Höst-ståmmorne för det löpande året uppburo, det skulle, i följd deraf balanceras i Rakningen, såsom deras enskilde fordran eller öfverleverering, emedan Kronans Cassa, så tillsågandes, icke fick anses öppnad till emottagning af Skatteårets afgift förr, ån med den 1 derpåföljande Januarii, då det nya Råkenskaps-året vidtog. Som Redogörelse-terminen för Uppbördsmånnen inom året skulle bli densamma som förut, eller den 1 Maji, så intråffade det förhållande, att Rakningen från den 1 Januarii till den 30 April, eller för blott fyra månader af året, blef detta Calenderårs Hufvud-Råkning, eller så kallad Special-Rakning, men den för Riksens
Mrvarande: Dans Lxeellenee, du8titike-8tat8-Ninist6rn, Herr Orekve Dans Lxcelienee, 8tat8-Ninist6rn för Utrikes Xrendena, blerr Lriberre 8tats-Läöen: llerr priberre Herr priberre , a/ //r^e, ^.f Hans Lxcellenee Herr öustitire-^ats-Mnistern upplästes i underdänigbet, pä Longi. !Vlaj:ts Möiga befallning, upprättadt förslag till Mdig proposition till Likets 8tänöer, angäende uppbäkvande af bvaö nu staögaöt är om lagförklaringars utfäröanöe ak blögste Domstolen; bvilken proposition Longi. Naj:t, uppä ^ustitig2-8tats-! Vlinist6rns oeb 8tats-kaöets öfrige Ledamöters underdåniga tillstvrkande, täektes i Möer gilla, sädan densamma viö öetta protoeoll linnes bilagö; Oeb bekallte Longi. IVIaj:t, att i toreskrifven ordning berörde proposition skulle expedieras. Lx protoeollo d/. 8e^o>rm6/^. 3K)LKH0K,N. kur v/. TVac/ZAcr ^ TV-^o ^6. r l^:o ^6. ^nli. till Lxp.
I de grunder, som föranledt Rikets Ständer att ordna de till förevarande afdelning hänförliga brott i särskilda, ehuru sammanhängande klasser, finnes redan en antydning om Rikets Ständers uppfattning i hänseende lill straffbarhets-förhållandet dem emellan i allmänhet. Alt bedrägerier och öfriga här omförmälda förbrytelser i deras obetydligaste yttringar i straffbarhet kunna komma hvarandra hell nära, kan ej motsägas, men deremot inträder en märkbar olikhet, då vttringarne blifva af svårare ari. Under sådana förhållanden vittnar det egentliga bedrägeriet om en djupare inrotad ondska, om mera svek fullhet. och list, om större förhärdelse, med ett ord om en högre brottslighet; och deremot påkallas följaktligen ett verksammare straff. Härmed är alltså förklarad!, hvarföre, efter Rikets Ständers förslag i denna del, särdeles försvårande omständigheter skulle föranleda tillämpning, i en del fall, af straff arbete, i andra, af endast fängelse. Dessa arter af frihets-straEFet, sådant det redan verkställes och än vidare måste, i enlighet med antagna principer, utbildas, innefatta sådana modifikationer, hvilka göra det möjligt för lagstiftaren alt lämpa straffen efter brottens beskaffenhet samt efter den ondska, sorn derigenom uppenbaras, och för hvars tillbakavisande slraffmakten bör uppträda. Men om än Rikets Ständer således lika med E. K. M:t ansett straffet å bedrägeri i allmänhet, eller med undantag af vissa svåra fall, böra bestämmas lill minst böter och högst straff-arbete, hafva Rikets Ständer likväl funnit nödigt att äfven lemna domaren öppet att för omförmälda brott kunna döma till fängelse. Del blifvcr en mellanlänk emellan det minsta och högsta straffet, hvarigenom domaren sättes i tillfälle ali än mera lämpa straffet efter dess oändligt skiftande mångfald. Denna öfvergång är äfven nödig 620 ExpeditionsUtskottets Förslag till underd.
Också har den af den efter år 1809 nedsatta lag-kommittéen blifvit föreslagen till återupptagande: och .då jag härmed vördsamt föreslår: att Rikets Ständer ville för sin del genom lagstadgande föreskrifva tätare häradsting, tror jag mig bäst gagna saken, i det jag, såsom min motion, nästan ordagrannt upptager följande paragrafer af bemälde lag-kommittés förslag till Rättegångs-balk, sädane de lyda i Lag-beredningens år 1849 utgifna förslag: Häradsrätten hålle årligen två ting, det ena mellan tjugondedag jul och midsommar, det andra mellan Oktober månads början och jul: de kallas lagtima ting. *) Utgör en del af motionen N:o 12, som. med Ståndets bifall, blifvit af motionären delad i två» Allmänna råttegångsdagar skola vara sex under det förra och tre under det sednare af de ting, sorn i föregående paragraf sagde äro, nemligen under förra tinget tjugondedag jul, då den på Måndag infaller, men eljest nästa Måndag derefter, och sedan hvar fjerde Måndag, som inom ting stidens slut inträffar, så räknadt, att alltid fyra veckor blifva mellan hvarje Måndag, som allmän rättegångsdag är, samt under sednare tinget första Måndag i Oktober månad och sedan hvar fjerde Måndag, liksom under förra tinget. Infaller helgdag på någon af de Måndagar, sorn till råttegångsdagar äro föreskrifne; vare nästa söcknedag derefter allmän rättegångsdag, dock skall ändå, tiden till nästa allmänna rättegånsdag från Måndagen räknas. I de mindre bebodda orter, der flera tingsställen tarf vas, eller ej så många ting eller råttegångsdagar, som i föregående paragrafer sägas, gånge dermed, sorn särskildt stadgas. Prof vas för någon ort nödigt, att allmänna råttegångsdagar oftare hållas, ån i föregående paragraf sågs; varde ock derom särskildt förordnadt.
Utskottet hvarken eger eller är i tillfälle att inhemta tillförlitlig kännedom, anser Utskottet sig icke böra tillstyrka, att motionen om stapelstads-frihet för Döderhults köping må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande åter frågan om Landsliöfdinge-Residensets förflyttande från Calmar till Döderhultsvik, så, enär en sådan anstalt voi’e oundvikligen förenad med ganska betydliga kostnader för Staten, utan att motsvarande fördel deraf synes vara att påräkna, hemställer Utskottet, att detta förslag må förfalla. Stockholm den 29 October 1840. Reservation af Måns Månsson från Calmar Län: ”Från det Betänkande, som Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet meddelat, i frågan om stapelstadsrätt för köpingen Döderhultsvik, får jag härmedelst reservera mig, och tillika anföra den mening, hvilken jag anser Utskottet hafva bordt i Betänkandet uttala. Då man efterser anledningen, hvarföre Utskottet afstyrkt det väckta förslaget, igenfinner man denna anledning uti de af åtskillige auctoriteter uttalade betänkligheter i frågan, hvilka skulle bero på local-förhållanden, om hvilka Utskottet hvarken egde, eller vöre i tillfälle att inhemta, tillförlitlig kännedom. Det är visserligen möjligt, att Utskottet ej varit i tillfälle att förskaffa sig visshet om, huruvida dessa betänkligheter öro grundade; men, om det ådagalägges, att desamma äro utan grund, att, för sakens motverkande, med sanningen mindre öfverensstämmande uppgifter blifvit gjorde af de intressen, som förmenat sig skola lida skada af den begärda förmonen Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 119. 21 för köpingen; och om derigenom nämnde, på dessa uppgifter grundade, betänkligheter undanrödjas, så torde också det afstyrkande, som Utskottet meddelat, lemna rum för en annan åsigt. Jag skall här söka att vederlägga de förnämsta af dessa betänkligheter.
Vid sådant förhållande och då Styrelsen anser billigheten fordra, att Westergren, som numera uppnått 60 års ålder, samt, på sätt ofvan är förmäldt, varit sedan den 1 November 1837 vid fångvården 'anställd, och, enligt matrikeln öfver! civile embetsoch tjenstemän, redan år 1824 inträdt i Statens tjenst, må, i enlighet med den sålunda godkända principen, vid afskedstagande komma i åtnjutande af pension, motsvarande det lönebelopp, som, då han upphörde att såsom direktör och redogörare vid strafffängelset tjenstgöra, med dessa befattningar var förenadt, och hvilket, i anseende^dertill att fängelset då ännu var under reorganisation, utgjorde endast 1,400 R:dr, upptagna i Staten såsom lön 800 R:dr och såsom gratifikation 600 R:dr, oberäknadt ett skrifvarearfvode af 200 R:dr, får Styrelsen härmedelst i underdånighet hemställa, huruvida icke Eders Kongl. Maj:t må i nåder finna skäl, att, i stället för hvad Styrelsen uti sin underdåniga skrifvelse den 23 Oktober 1861 underdånigst föreslagit, till Rikets Ständer allåta nådig Proposition om rättighet för Fängelse-direktören Westergren att, från och med månaden näst efter den, då han erhåller afsked från direktörsbefattningen, å allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension af Ett Tusen Fyrahundra Riksdaler Riksmynt.» Enligt Stats-Rådets tillstyrkan täcktes Hans Majit! Konungen förordna, att nådig Proposition angående pension för Westergren å allmänna Indragningsstaten skulle till Rikets Ständer afiåtas, sådan Propositionen, som nu justerades, finnes detta protokoll bilagd. Ex protocollo Oscar David Egge. Kongl. Maj.ts Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. den 23 Mars 1863, kl. 10 f. m. Kongl.
Del icke fnncé att påräfna; bövanbe De befut, fulin äftige t Detta affeenDe miDtaga, tillika meD De ffäl ocf> omfänDigljeter, Deruppå fymarje fåDant befut ftg grunDar, unDerfällaö måra DuoiforcrS färffilDa granfning od) be* 8o bömante, bmareftet i ©ifFontSBerFenö räFenfFapet te affTcifntngat: må äga turn, fymilFa jemmäl af fXeoiforerna metgifmaö. §. 49. Slet affeente å förefomna bemeFante omflänbtgljetet, bäfwe <3Bt gottfun* nit bevilja ten föräntring uti förut mettelate förejFrifter för återbetalning af tet ©taten éregrunt, reit 1828—1830 årenö SKiFétag, af allmänna metel för* inmäte bpggnatölån af 5,000 9fctr, att, i ftället för f)ittillö flatgat årlig af< betalning niet 10 procent, tenfamma må merfftällaö met 5 procent å tet pri* mitioa Fapitalet; äfmenfom ‘iJBi metgifmit, att ten mit fifilitet årö flut be* fintliga återfiot af tet ©taten SB.oråö emot 5 procenta ränta lemnate bpgg* natölån må på tet fått liqoiteraö, att räntan betalaö met 4 procent odj att 2 procenta Fapitabafbetalning erläggeö.
(Rgs. A.) Sedan Utskottet, dels genom infordrade Utlåtanden Från Fulhnägtige i Riksgälds-Contoret, och dels genom egne derjemte anställde forskningar, inhemtal kännedom om beskaffenheten af nämnde Contors blifvande göromål och den personal, som till deras behöriga skötande synes kunna erfordras; så har Utskottet skolat föreslå till indragning på nuvarande så väl ordinarie Stat, som på Credit-Sedel Verkets Stat, nedannämnde på desse Stater upptagne tjenste-befattningar, nemi.: På Ordinarie Staten Vid Fulhncigtiges Expedition. Då den derstädes anställde Cancellistens göromål hufvudsakligen beslå wti renskrifning af Protocoll och Expeditioner, så har Utskottet skolat föreslå, att Cancellist-tjensten, vid nuvarande innehafvares afgång, indrages, och renskrifnings-bestyret framdeles förenas med Registratoroch Archivariebeställningen. Men då ett sådant bestyr icke skulle med billighet kunna åläggas nuvarande Registralorn och Archivarien, så tillstyrkes att, derest Cancellist-tjensten först blir ledig, då måtte af Fullmägtige få bestämmas ett lämpligt arfvode för renskrifningens besörjande; men hvilket arfvode kommer att indragas och upphöra, när nuvarande Reglstratoren och Archivarien afgått, hvarefter rer.skrifnings-bestyret skall åläggas den, som till Registratoroch Arehivarie-ljensten blifver utnämnd och förordnad. Revisions-Contoret. I anseende till förminskade göromål derstädes, sedan f. d. GeneralAssistance-Contoret är vordet indraget och Credit-sedel-lillverkningen upphört, har Utskottet skolat föreslå, att Revisors-tjensten varder indragen och att biträdet af en Contors-Skrifvare, som uti Revisions-Contoret nu är till tjenstgöring anställd, äfven kommer alt upphöra. Bihang lill R. St.
Sedan det ölirwit Upoly^ ätt detta Sta's-UtstoktetS ProtoSollS - Utdrag ännu ickbos Ridderstapet och Adeln blstwit iiovläst, och Herr Grekwen och Land! Marstolken lofwat akt detsamma med det snaraste sbrcMga, biföll Ridderstapet och Adeln den af Herr Den 16 October. 42VZ Herr Grefwe» och Landt - Marffalkcn gjorda proposition, att öfwer läggningen rörande Friherre Lisei von l^ollsteins motion skulle hwitå till dcst den i gemenskap med Stats, Utskottets ofwannämnde ProtocvllsUtdrag kan företagas. Grefwe O e la (asrftie, ^scvlr: Dä tiden nu nalkas till Riksdagens fluk, ansäg Herr Grefwe» sig till Högloft. Riddcrskapct och Ädela böra hems stalla, vin ej till ärendernas afgörande all skyndsamhet mätte anwänd s, som med ordningen kan förenäs. Herr Grefwe» wille derföre prvpo era att de Mäl som ten itteras till mera än ett Utskott, finge af beha Utskott gemensamt behandlas, sä att hwardera Utskottet nedsatte en beredning, och detza beredningar sammanträdde att gemensamt riten beta mölen innan de i Utskottens klens anmälas. Utom det att alla mäl sälunda blcfwc bättre beredda, wille Herr Grefwe» fästa Rldderskapel och Adelns uppmärksamhet derpä, att Utskottens betänk ndc, efter ett sädant mälcns behandlingssätt, kunde nägorlunda pä samma tid till Ständerna inkomma, dä eljest när det ena Utskottet !nsändt sitt utlätande detsamma kunde ätcrförwisas och borde ä nyo i Ständernas klens förekomma, innan det till ber andra Utskottet remitterades, hwareft äter samma omgäng förestode.
B:ko, eller 475 R:dr R:mt, indrages, e) Afven har Utskottet genom remiss från Bonde-ståndet fått emottaga en inom samma Riks-stånd af Erik Carlsson från Stockholms län väckt motion, inne - Stats-Utskottets Utlåtande M 122. 27 fattande yrkande, att Kronofogdarne, för deras besvär med tillsyn öfver de för Kronans räkning utarrenderade kungsgårdar, hemman och lägenheter, måtte tillerkännas ersättning med minst 10 R:dr b:ko för hvarje på 30 år utarrenderad sådan egendom inom fögderiet, att af arrende-medlen utgå intilldess egendomarne blifva ånyo utarrenderade, då i de nya arrende-kontrakterna arrendatorerne borde, enligt motionärens tanke, åläggas att samma ersättning, utan minskning af arrende-beloppet, utbetala. Enär omförmälda bestyr utgör ett Kronofogdarne, enligt instruktion, tillhörande åliggande, och någon särskild ersättning derför synes Utskottet desto mindre böra ifrågakomma, som Utskottet här ofvan föreslagit en icke obetydlig förhöjning i nämnde tjenstemäns löner, har Utskottet funnit sig icke kunna till förevarande motion tillstyrka Rikets Ständers bifall. f) Beträffande vidare Häradsskrifvarne, för hvilka aflönings-minimum, extra inkomster inberäknade, vid förra-regleringen bestämdes till -1,500 R:dr, är af Kongl. Maj:t föreslaget, att detta minimum måtte ökas till 2,000 R:dr, hvarigenom en förhöjning i stat uppkomme af 47,059 R:dr samt att de 30 bland desse tjenstemän, hvilka ej äro med boställen försedde, må förunnas särskildt vederlag derför å 150 R:dr för hvardera, eller tillhopa 4,500 R:dr, så att hela tillöknings-summan för Häradsskrifvarne utgjorde 51,559 R:dr.
Ilan från fränt man* de hamnar erhållas; så forde, efter hvad Utskot» ten förmoda, Riksens Ständer finna skäl , alt 1 underdånighet hemställa, ont icke Kongl. Majit* som säkerligen lärer anse detta öfVerlåggnihgs» ämne utgöra ett värdigt föremål för dess Nådiga omsorg för Rikets förmån och bästa , må i öfrigt finna godt, att till Hampplanteringens och öfriga ofvannämnde växters befrämjande i ali-» mänhet i Nåder vidtaga sådana medel och ut» vägar, som kunna pröfvas till ändamålet mest lämpeliga, oell hvarvid fråga äfven torde förekomma om verkställigheten af den redan länge, ehuru hittills förgäfves, yrkade anstallt att på tjenligt sätt befordra denna Culturs införande, fortkomst och bibehållande å den dél af Städernas jord, som, enligt de meddeha donationerna, bör till dylika behof användas. Stockholm den 4 Juli 1815. På Allmänna Besvärsoch Oeconomie samt Särskildta Utskottens vägnar På Högh Ridd. och Adelns ."Ledamöters vägnar Er. Ruuth, A. Lantingshausen. På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar Ludvic Mörner. Bryn. Hesselgren. På Vällofl. Borgare-Ståndets läedåmöters Vägnar And. Fredin. Jac. Linström. På Hederv. Bonde-Ståndets X»edamÖters vägnar Eric Ericsson. Nils Mänsson. G. Klintberg» Den Den 9 Jidi. Den 9 Juli i 815 sammanträdde den Nämnd, Sorn äger att drim ma huruvida Högsta Domstolens Ledamöter gjort sig förtjente att i deras kall hibehällas , då, sedan fell Ledamot blifvit Utlottad , öfver följande proposition voterades! Den söm anser alla Högsta Domstolens Ledamöter äga Riksens Ständers förtroende, och böra vid deras Sysslor bibehållas, skrifver Ja. Den det ej gör, skrifver Nej. Vinner Nej, företages ny omröstning, enligt Regeringsformens 103 och Riksdags-Ordningens 64 §§. ' Då sedlarne blifvit
Desse Committerade, af hvilka Två utom Justitiae-Ombudsmannen, skola vara Lagfarne, väljes af Riksens Ständer, genom Sex af hvarje Stånd dertill utsedde Electorer, hvilke, enligt det i 61, 62 och 63 j). §. föreskrifna sätt, röste samfält och icke Ståndsvis. Afgår emellan Riksdagarna etc. 92 Constitutions-Utskottets betänkanden. Angående åtskilliga RiksdagsOrdningens %%:ers fördelning i numererade Moment. §. 11. 1:0 Med de i Andra §. för Bon de-Ståndet. e:o Om tiden för de HofRätter ne underrätta. « §• i4- 1:0 Hufvudstaden Stockholm ärliga utskylder. 2:0 De öfriga Rikets brukande Bergsmän. 3:0 Valen skola ske icke kallas. 4:0 Götheborg ege rätt eller Borgare är. 5:0 Ingen må för Städerne från annan Stad. §• 17* 1:0 Uti Riksdagsmanna-valen sjelf föra Protocollet. 2:0 Vid alla Riksdagsmannaval » uppbäras och redovisas. Samma dag, då sina Talmän. 2:0 Landtmarskalk och Talman till lif och sjal! 3:0 De i denna Ed Uti hvart Stånd derom för ordne. 2:0 BondeStåndets Secreterare till lif och själ! §• 27- 1:0 Propositionen, angående å Riks-Salen hållas. 2:0 Propositionen rörande ; ; ; till» eller afstyrkande. §. 29. 1:0 Constitutions-Utskottet, som utgöres enligt Tryckfrihets Lagen ansvarar. 2:0 Constitutions-Utskottet åligge . * pröfning underställas. 94 Constitutions-Utshottets betänkandcn. 3:0 Då hos RiksStånden ... i deras ställe derom besluta. $• 5°‘ 1:0 StatsUtskottet, som skall bö ra fyllas. 2:0 Detta Utskott bör utgöras. 3:0 1 händelse kunna förrättas. 5. 31- 1:0 BevillningsUtskottet
Hvad härvid först angår förslaget att, genom minskning af Pastors löneinkomster, förhöja Gomministerns, så synes detta förslag, sådant det af mc» 12 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N.-o 10g. tionären här blifvit framstäldt, alltförmycket ingripa i de rättigheter och förmoner, hvilka, till följd af lag och bestående privilegier, församlingarnes Kyrkoherdar ega att oqvald t tillgodonjuta, hvadan Utskottet ej tilltror sig hunna, för sin del, detsamma godkänna och understödja. Dessutom skulle, i Utskottets tanka, ett sådant förslag i verkställigheten ofelbart möta allehanda hinder och betänkligheter, hvilka icke så lätt kunna ur vägen rödjas, samt för öfrigt i sin tillämpning leda till resultat, de der hvarken med den allmänna rättvisans anspråk eller med riktiga befordringslagar låta sig förena. Serskildt kan Utskottet icke undgå att anmärka, hurusom den af motionären föreslagna delningsgrunden alldeles icke låter sig användas för de fall, då inom ett pastorat linnas flere än en Comminister, hvilket fall dock mångenstädes inom riket är för handen. Icke eller vill det synas fullt lämpligt att, såsom allmänt gällande vilkor för en comministraturs bibehållande eller indragning, fastställa ett visst belopp af Kyrkoherdens behållna löneinkomster, emedan sådant understundom måste ställas i beroende af helt andra förhållanden och omständigheter, hvilka icke låta på förhand bestämma sig genom en allmän regel, hvarföre Utskottet af nu andragna skäl icke eller kan godkänna eller förorda det nu framlagda förslaget.