Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Frih. Posses motion blifvit tillstyrkt af Ekon.Utsk:t, och antagen af R. St:r, så hade all den frihet, som förut funnits, lika fullt egt rum, och man hade icke berö/vat samhället någonting af hvad som förefunnes. Jag har hört sägas att tidens anda icke är sådan, att den nu skulle tillåta hvad som i motionen är hegardt. I en lagstiftning, sådan som denna, tror jag dock icke att man har rätt att bry sig om tidens anda; utan tvertora, man måste i många fall bearbeta densamma, lyfta den up, förädla den, och jag vet icke något bättre medel att förädla den, än att ge kraft och betydelse åt sabbatslagarne. Förhindrar man dem att taga ut sin rätt bland folket, då försummar man tidens anda och drar den ner i den indifferentism, den otro, som nu ovilkorligen utgör en styggelse, hvar helst den förefinnes, och som jag tror vara hvar och en individs pligt att tdlse, det den icke vidare griper omkring sig. Man har äfven sagt att tiden icke vore tjenlig till någon förändring. Hvad menas härmed? Här är icke fråga om någon förändring, utan allena att tillse att icke något nytt ondt eller förfärande genom Staten sjelf åstadkommes ibland församlingslifvet. Jag skulle eljest tro att tiden nu är tjenlig och i dubbelt afs:de, ty det är tjenligt att tillse, det man icke framkallar nya fiender, icke framkallar nya medel att ytterligare befrämja den sedeslöshet och otro, som herrskar inom samhället. Det är svårare, om man nu först tillåter likartade bruk och folket får vänja sig vid dem, att sedermera återkalla dem. Då skall man se en försämrad, men tillika mäktigare tidsanda vara framme för att kämpa emot en förändring af det onda med både händer och fotter. Men äfven i en annan mening är det tid att befrämja sabbatens firande, ty på länge har icke i vårt land vi sett så stora andliga väckelser, och, man må säga hvad man vill, så är det tecken till ett vaknande andligt lif, och ville man nu liksom rödja rum för sabbatens stora betydelse, så skulle den af ett stort flertal blifva omfattad.
Ett kan jag sjelf tillägga: De unge männen Visserligen finnes här ännu mycken små- » känna i luften », när det hem, som öppnas aktighet, mycket sqvaller och en oändlig mängd qvinfolk, som ej kunna se en ung för dem, är fritt från alla slags snaror och flicka och en ung man tala med hvar andra metkrokar, och deras ton blir enkel och två gånger, utan att deri vädra giftermål naturlig i samma mon som qvinnornas är eller åtminstone kurtis, men vi hafva dock det. Derför beror det företrädesvis på qvini någon mon öfvervunnit den ståndpunkt, norna i de nuvarande hemmen, om den då den unge mannen i hvarje vänlig och ungdom, som nu står vid skiljovägen, skall gästfri mamma såg en slug varelse, som välja äktenskapet som den mest betryggande form för mannens och qvinnans gemenfiskade efter svärsöner. Meningarna om nyttan af mannens och samma lycka eller — nej, bort med detta Låtom oss bara i Guds qvinnans konkurrens på det stora skiftande ohyggliga eller! namn, hvar och en i sin krets, med redarbetsfältet kunna vara delade, men alla liga afsigter öppna våra hem för unga män; måste väl ändå medgifva, att ju mera qvinnan blir i stånd att försörja sig sjelf, ju detta är ett enkelt sätt att bidraga till äktenmindre skall hon känna sig frestad att meta skapsfrågans lösning till båda parternas gagn eller jaga efter » en försörjare », och ju mera och tillfredsställelse. skall föreställningen om äktenskapet som en försörjningsanstalt för fattiga eller odugliga flickor försvinna. Det är kanske just denna sjelf ständighetsEuropeiska furstinnor. känsla, som gör sig gällande der, hvarest man ser ett hem upplåtet för unga män, Efter främmande källor tecknade af hvilka känna behof af några timmars hemMathilda Langlef,. trefnad efter dagens eller hela veckans ar(Forts.) bete. Genom de unga qvinnornas deltagande II.
Bevisiönsrnål, se Actet bch Protocolléi*. Stämningar s i ... Offentliga i . R:dr i. - Testamenten j se i mom. VittnesSkrifter , a a Utdrag af Protöcoller, sorn ej innehåller något Rättens Utslag äf äldre Prötocoli i i Revisiönsrnål ; af Diarier . Utslag . .. i i vii. Hos Kongl. Maj t. Afskrifter i Revisiönsrnål i andta mål . a a ; ; J a a som utfärdas från Kongl. Maj:ts Cancellié a a. a 543 9 sk. 5 sk. 2 sk. 9 sk. 9 sk. 9 sk. 9 sk9 sk 9 sk. 9 sk. 2 ska 8 ska 6 sk. ska $44 B&illnings-Uiskottets Betänkandet*. Ansökningar i Civile oell andra Mål 12 sk.' Besvär ... ... 12 sk. Bevis, som utfärdas från Kongl. Majus Cancellie • 6 sk. Bilagor vid Skriftvexlingen i Revi sions-saker ... 8 sk. Deductioner, och ContraDeductioner i RevislonsSaker: första arket R:dr 1. — —* hvarje af de följande 1: 24 s^‘ BtepositionsAttester .. 12 sk. Diarier ,|Utdrag och Bevis derur . • 6 sk. Domar i RevisionsMål: då de blott utgöra ett ark, R:dr 2 Domen stiger på två eller flera, nyttjas till hvarje ark, det första inberäknadt , 9. Donationer, se Resolutioner derom. Förklaringar 12 sk* Fullmagter till Rättegångars utförande 12 sk. RöftesSkrifter 12 sk. Pass, som af Kongl. Maj:t eller af Utrikes StatsMinistern på Nådig befallning utfärdas, åt personer till Resor i enskilda angelägenheter, skrifvas på Charta från och med R:dr 2- till och med . 15,-—-— Pensioner, se Resolutioner derom. Per missions Ansökningar för Militairen och andre personer inom Riket . 12 sk.
Ett s. k. ”sysléme ' usuel,” hvari man försökt en förmedling dock med bibehållande af metern, men äfven detta misslyckades helt och hållet. Endast myntsystemet slog lägligt rot och hade derför förmodligen till en stor del att tacka att den nya enheten Franc gjorts så nära lik den gamla Livren att det föreföll folket blott såsom en namnförändring. Intet har det nya systemet heller blifvit antaget i många andra länder. Endast i Belgien, Nederland och Lombardiet genom en lag af år 1S03. Således då dessa länder stodo under Fransysk! öfvervälde, och i sednare tider, frivilligt, af Sardinien 1845 och, för myntet, i Schweitz, båda Frankrikes gränsländer och der alltsammans genom den dagliga beröringen redan var bekant. När man då ser huru detta på papperet så förträffliga system likväl i praktiken ej ens kunnat fullt slå rot i sitt eget hemland och, hvad främmande länder angår, blott i några gränsländer. När man ser huru det vetenskapliga systemet ej ens ibland de lärde Den 22 Februari f. m. 183 lyckats helt och hållet göra sig gällande — så framstår genast tydligt lnir tom Hrr Theoretici’s dröm är om att detta system skall blifva ett måttsystem för hela verlden; och öfverhufvud, att någonsin, åtminstone under en ofantlig framtid, nugot system äfven om ett nytt sådant skulle upgöras, t. ex. i England, skulle kunna göra sig allmänt gällande. Är det då skäl, jag frågar R. o. Ad. det? att vi försöka, att, såsom t. ex. Hr Wallenberg föreslagit, våldsamt införa metersystemet genom att' till längd-enhet stadga metern 3 fot 3J turn och kalla den: aln? och för myntet 40 sk. l):ko till enhet. Detta sednare blott derföre alt en 14-lödig myntsilfver-legering af detta värde väger 10 grammer. Kan verkligen någon menniska på allvar tro, att det skulle vara möjligt att få en så våldsam förändring antagen af vår representation, som ju i allmänhet är så benägen för nyheter? Och att, om den antages af representationen, få en sådan förändring att någonsin komma till folket.
Deraf skulle följa, alt embetsmannen äfven med den nedsättning, som blifvit honom beviljad, får betala dubbelt så mycket som de andra. Han blir ju då, trots den nu föreslagna nedsättningen, orättvist beskattad. - Hvad äler beträffar påslåendet, alt jag, genom min begäran om afslag ä förevar:de del af Betänk., skulle förneka riktigheten af den sals, alt bevilluingen bör beräknas efter verkliga värdet, så väl å fastighet som af inkomst, och icke efter upgifne värdet, så'ber jag att få anmärka, det jag icke velat bestrida, att det verkliga värdet skall för landtbruket lagas till norm vid taxeringen. Men då detta icke kan skei äfven för andra näringar, så är jag af samma tanke, som den siste värde talaren, nemi., att då ingen rättelse härutinnan står att vinna, är det bäst att bibehålla hvad som varit. Jag tror, att man i detta hänseende icke kan komma till något lämpligt och för landet gagneligl resultat, så vida icke K. M. går i författn. att nedsätta en komité, den der granskar förhållandena och utarbetar en ny Bevillms-Förordn. på bättre grunder och med strängare kontroller samt större möjlighet, att komma den rätta inkomsten på spåren, än som f. n. är förhållandet. Jag fortfar, på grund af dessa skäl, i milt förra yrkande. Hr von Troil: Af grannlagenhet har jag ansett mig förhindrad att deltaga i den sista voteringen, och tror mig således så mycket hellre nu kunna, utan hinder af R. o. Ad:s redan fattade beslut, yttra mig uti ifrågavar:de ämne. En hvar, som haft att göra med taxerings-komiléer, torde nogsamt känna, alt bevillnm, så väl för handel och rörelse, som för egendom, mångfaldigt understiger verkliga värdet. För ruio del skulle jag således tro, att, förr än nya lämpliga grunder, hvilka kunna tjena som kontroller i della hänseende, blifva af K. M. och R. St. fastställda, bör ingen förändring i detta hänseende vidtagas.
Mandelgren, som, sedan många år tillbaka, nästan uteslutande sysselsatt sig med studerandet och aftecknandet af Sveriges kyrkliga monumenter, och nyligen, efter mångårigt vistande i Paris, derstädes, under titel af "Monuments Scandinaves Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 65. 129 Scandinaves du moyenåge”, utgifvit en mängd af i våra landskyrkor befintliga alfrescomålningar, — af hvilket vackra, och af så insom utländska konstkännare högt berömda arbete 40 exemplar, till följd af sistlidne riksdags Ständers frikostiga anslag, blifvit för Svenska Statens räkning inlösta — har nu till fäderneslandet återkommit, i afsigt att för framtida utgifvande dels ordna äldre afteckningar, och dels taga nya af våra i alla landsorter spridda kyrkliga fornlemningar, af hvilka, för att döma efter en långvarig bedröflig erfarenhet, ett icke obetydligt antal årligen genom vanvård går för efterverlden förloradt. Men lian saknar egna tillgångar att fortgå på den föga inbringande konstnärsbana, han hitintills med så mycken framgång beträdt, och ser sig, der icke något understöd af allmänna medel kan honom beredas, nödsakad att hädanefter egna sin verksamhet åt mera vinstgifvande sysselsättningar, hvarföre jag ock, under åberopande af närlagda hedrande intyg, som af ledamöterna i Fria Konsternas Akademi blifvit i dessa dagar afgifvet, både om värdet af Mandelgrens redan gjorde prestationer, och om de förhoppningar, som kunna och böra vid hans fortsatta likartade verksamhet fästas, dristar föreslå, att Rikets Höglofl. Ständer ville anslå ett understöd af 1,500 R:dr Riksmynt, att under instundande statsregleringsperiod årligen utgå till Artisten N. Mandelgren, på det att han måtte komma i tillfälle att verkställa de resor inom landet, som för fortsatt aftecknande af ännu af honom oundersökte kyrkliga monumenter kunna vara af nöden; med skyldighet för Mandelgren att vid slutet af hvarje år till Fria Konsternas Akademi inlemna de afteckningar, han under äret gjort.
Stats-Utsk:s Mern. N:o 309.) S. A. K. Sedan Bikets sednast församlade Ständer, med anledning af då väckta förslag om den förändring i grunderna för Post-bevillningens utgörande, att ett visst lågt me delporto, ej öfverstigande 4 skillingar banko för hvarje lod, måtte bestämmas för alla bref, som genom Postverket inrikes orter emellan befordras, och att detta porto skulle erläggas medelst ett särskildt stämpladt papper eller s. k. frimärken, hos E. K. M:t i underdånighet anhållit, att General-Posl-styrelsen måtte i Nåder anbefallas att låta upprätta på tillförlitliga beräkningar grundadt förslag lill införande af ett i nämnde syftning förändradt system i afseende på postväsendet, samt alt Nådig Proposition i ämnet derefter måtte varda till Rikets Ständer aflåten; så har E. K. M:t, efter det General-Post-styrelsen med infordradt underdånigt utlåtande och förslag inkommit, samt Stats-kontoret jemväl blifvit hördt, uti Nådig Proposition af den 21 Mars innevarande år, på der anförde skäl, föreslagit Rikets Ständer alt antaga följande allmänna bestämmelser: l:o. Att för inrikes brefvexlingen mellan de orter, der post-anstalter finnas, antagas två särskilda portosatser, den ena af fyra skillingar för bref om ett lod eller lägre vigt, som befordras på ett afstånd af tjugu mil eller derunder, och den andra af sex skillingar för bref, vägande högst ett lod, som fortskaffas längre än tjugu mil; med iakttagande att för hvarje lod, som brefvet väger öfver ett, skall, då vigten ej öfverstiger åtta lod, betalas fullt porto, hvaremot för bref, hvars vigt öfverskjuter sistnämnda lodtal, må tillgodonjutas porto-moderation i enlighet med Kongl.
Skälen härför finnas i den reservation, jag afgifvit, hvilken åt följer Utsk:ts Betänk. Messingshandteringen har sedan 260 år varit skyddad genom införseltull på messing. Detta skydd var till en början ganska stort, men vid 1850 års riksdag nedsattes tullen från 50 till 25 rdr pr skepp., och vid 1857 års riksdag borttogs denna tullsats b. o. h. Jag ber att få anmärka, att vid ingen af dessa riksdagar fanns här någon person, som kunde upplysa om hvad ett sådant borttagande af tullen skulle inverka på messingsbruken. Resultatet häraf är att 2:ne messingsbruk äro nära nog förbi; af 2:ne andra tillverkar det ena endast knappnålar och det andra, nemi. det i Nyköping, tillverkar endast så myeket messing, som erfordras till den maskinverkstad, som är förenad med detta bruk. Det enda messingsbruk, som qvarstår, finnes i Westmanland. Der fortgår handteringen ännu i ganska stor skala, och man har der gjort allt för att drifva fram denna näring i jemnbredd med de största messingsbruk i Europa. Man har skickat ombud till England, för att taga reda på förhållanderna der, och man ackorderade äfven med en verkmästare, som åtföljde till Sverige och tog engagement vid Skultuna på nära ett års tid. Under tiden ombyggdes åtskillga verkstäder, till ett värde af 110,000 rdr. Den nämnde verkmästaren aflönades natuligtvis högt, ty man tog honom ifrån en fördelaktig plats, som han hade förut. Genom dessa ansträngningar lyckades man också att få handteringen der lika så fullkomlig som i England, men sedan R. St:r beslutat att borttaga tullen på messing, har deraf blifvit en nödvändighet att allt mer och mer minska drifvandet af denna fabrik, oaktadt verkstäderna äro så stora, att bruket skulle kunna tillverka så mycket messing, som åtgår för hela vårt land, och troligen kommer handteringen att h. o. h. nedläggas, hvarigenom, utom att det blir en omätlig förlust för egarne, tusentals arbertare blifva utan bröd.
Utlåtande, angående reglering af utgifter ne under Riksslatens Åttonde Hufmdtitel. (II. A.) Vid sist hällne riksdag uppfördes under denna hufvudlitel, sorn innefattar anslagen till Ecklesiastik-departementet, Penningar R:dr 478.726. Indelda räntor i kronovärdi, 27,868 Rrdr 36 sk. 8 rst, utfördt efter förslagsmarkegång med 152,798 Indeld spanmål 81,704 tunnor 16 kappar, förslagsvis ä 6 R:dr lin 490,227. Oindeld spanmål 3,891 tunnor 16 kappar, förslagsvis efter 6 Rrdr trn 23,349 eller tillsammans Rrdr 1,145,100. I afseende på 8:de hufyudtiteln hafva, i följd af dels Kongl. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Till samtelige Ms-Ständms Protocoll, Innehållande de Handlingar, Hwilka lill Riks-Standen bliswit aflemnade, Sasem Konungens Nädiga Propositioner, Riksens Ständers Utstötts Betänkande» och Förklaringar, Samt Riks-Ståndens Protocolls-Utdrag wid Urtima Riksdagen i Arebro iZ»r. Fjerde Bandet. Orebro, Tryckt hos Nils Magn. Lindh, »Liz. Uppläst hos Nidd. och Adeln den r Augusti. - Prest-Ständer den l - Borgarc-Ständet d. r - Bondc-Standet den i Stormägtigste AUernadigste Lonung! ^a inncwarande Riksdag nu synes nalkas sitt stut; haswa Riksens Ständer enhälligt sig förenat i det beslut, att alla sedan de föregående RikSdagarne hwilande Grundlagsfrågor, som icke redan tvid denna Riksdag blifwit upptagne eller wunnik handläggning, stola till den nästkommande blifrva hwilande, för att da kunna till pröfning förekomma.
Jag anhåller vördsammast, att detta Anförande måtte få åtfölja Herr Grefve Barcks motion, samt att densamma måtte bli remitterad till Statsoch EkonomiUtskotten. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om icke enär Den i5 Janunrii. 77 GrefveBarcks, Nils, motion, angående inrättandet af en Landtbruksskola, blifvit den 19 sisth December e. m. till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterad, Herr Hammarhjelms i anledning deraf nu afgifne Memorial äfven måtte till bemälte Utskott förvisas. Bifölls. Herr Estenhergj Pehr, hade inlemnat följande, som upplästes: Det anslag af 120,000 R:dr B:co, som uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposiston föreslås, till fullbordan af Kongl. Allmänna GarnizonsSjukhusbyggnaden i Stockholm, anser jag ej tåla någon förminskning, i anseende till Byggnadens storlek och vidlöftighet. Att denna Byggnad blifvit företagen i den stora scala, Iivari den sig befinner, är, i min oförgripliga tanka, icke ett fel, så vida dermed åsyftades icke ett Lazarett, endast för den i Hufvudstaden förlagda Garnizonen, utan tillika för de Trupper, som här möjligen kunna blifva sammandragna, helst om smittosamma sjukdomar bland dem blifva gångbara. 1808 är ännu hos oss i för friskt minne, och ehuru vi hoppas för framtiden blifva förskonade för den tidens öfriga tilldragelser, kunna vi icke vara säkra för de då herrskande sjukdomar. Provisoriska Sjukhus 78 \ Den i 5 J a n u a r i i. uppfylla vanligen illa sitt ändamål, de kunna icke ega de för en Sjukinrättning i stort nödiga beqvamligheter, de äro endast i nödfall att anlita*
R:dr 32 sk. för att fullständigt uppföras, hvilken summa komme att med 8 högst 10,000 R:dr ökas, derest, på sätt Konsistorium föreslagit, en 3:dje vå ning anbringades för inrymmandet af de till physiska institutionen hörande samlingar, som nu förvarades i en olämplig och för Akademiens andra behof nödig lokal; att till första uppsättningen af för laborationerna behöfliga materialier och instrumenter skulle erfordras för en gång ett serskildt anslag af 10 å 12,000 R:dr samt för materialiernes underhåll 2,000 R:dr årligen, att vidkommande de tillgångar Universitetet sjelf egde alt för ifrågavarande ändamål använda, dessa inskränkte sig till lämplig tomtplats för nybyggnaden, samt ett, på kemiska institutionens anslag besparadt kapital, som, med hoplagda räntor, uppginge lill 6,000 R:dr b:ko, men hvilka medel från början varit beräknade och blifvit afsatte för anskaffande af kemiska instrumenter och apparater; och att således någon annan utväg att bringa den kemiska institutionen till det skick, som fäderneslandets både vetenskapliga och industriel intressen gemensamt kräfde, ej funnes, än att dertill of Rikets Ständer begära anslag. Dessa lörslag liar H. Kgl. Höghet
N:o 6, öfver väckt motion om vissa ändringar vid de för prester föreskrifna examina och lärdomsprof: Riddarhus-Utskottet: N:o 10, öfver Hr Anreps, Gabriel, motion ang:de Tullvaktmästaren C. J. F. von Schantz’s anspråk att såsom tillhörande adeliga ätten af samma namn N:o 1255. varda å nämnda ätts stamtafla uppförd. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande ytats-Utsk:ts den 18 och 19 dennes bordlagda Utlåt. N:o 96, i ani. af erhållna återremisser å Betänk:t N:o 66, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens åttonde Hufvudtitel. l:sta punkten. Frih. af Ugglas, Gustaf: På grund af de välgrundade skäl, som blifvit af Utsk:t anförde, får jag anhålla att R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utsk:t uti 26:te punkten af Betänk:t N:o 66 föreslagit. Det förefaller mig nemi. olämpligt, att en så vidtomfattande organisationsfråga skulle, på grund af enskilda motioner och utan att vederbörande myndigheter blifvit hörde, af R. o. Ad. afgöras, och härför finner jag ett ytterligare stöd uti den omständighet, att meningarne inom de olika Riks-Stånden varit synnerligen skiljaktiga. Häri instämnde Hr von Koch, Nils Samuel. Hr Olivecrona, Knut: Uti denna fråga har jag varit motionär, och vid dess behandling hos R. o. Ad. lyckades det mig att få den återremitterad, till följd af de anmärkningar, jag mot Utsk:ts Betänk, framställde. Enligt min tanke hafva de uti min motion anförda skäl ingalunda blifvit af Utsk:t på nöjaktigt sätt vederlagda. Frih. af Ugglas har sagt, att ärendet ej blifvit af vederbörande myndigheter pröfvadt.
Att vara välfrejdad och hafva fyllt 25 år äro de enda föreslagna qvalifikationerna och de äro visserligen allt för obetydliga för att innebära någon garanti om duglighet och sjelfständighet. Införandet af bestämmelsen att vara röstberättigad å kommunalstämma är icke heller mycket betryggande, men innebär dock någon, om ock ringa garanti, att personen har intresse för allmänna angelägenheter, och jag anser derföre denna bestämmelse riktig och hvad som minst bör erfordras utom de förutnämnda egenskaperna. I afseende på Frih. Leuhusens anmärkning att den, som varit i Rikets tjenst, borde vara befriad från nämnriemansbefattning, så delar jag denna åsigt; men jag tror att det vore rättast att införa bestämmelsen härom i slutet af §:n framföre orden: »emot sin vilja.» Vill en sådan person sjelfmant åtaga sig ett dylikt uppdrag, är deremot icke något att invända. Lika med Gr. Sparre tror jag, att, om nämndemännen befriades från de betungande förrättningar, som ligga utom deras egentliga befattning, men som påläggas dem af kronobetjeningen, så skulle äfven andra, än personer af BondeSt:t, åtaga sig att vara nämndemän. För erhållande af ändring och jemkning i dessa afseenden, förenar jag mig med dem, som påyrkat återremiss af denna punkt. Hr von Gegerfelt, Herman Georg: Afven jag förenar mig i anhållan om återremiss, dock endast i det af Hr von Koch framställda syftet. Frih. Leuhusens åsigt, att den, som varit i Rikets tjenst, icke borde till nämndeman kunna väljas, kan jag icke dela. Om hvarje f. d. tjensteman i följd af sin samhällsställning eller föregående verksamhet skulle anses böra vara fri (rån skyldigheten att deltaga i detta bestyr, så skulle många andra med enahanda skäl kunna påyrka en sådan förmån. Uti de särskilda af Frilen åberopade fall, tviflar jag icke på, att Rätten, vid den pröfning densamma medgilvits, skall anse giltiga skäl för befrielse Irån denna befattning anförda.
Om vintern var det mörkt och dystert derute på slätten, men om våren blef också der härligt, liksom öfverallt för resten. Omkring prestgården stodo många slags träd, hvilka i tur och ordning slogo ut så, som de skulle. Först kommo med sina späda, spetsiga blad syrenerna, som stodo i en tjock häck omkring hela trädgården, så kommo björkarna med sina ljusgula löfqvastar, ekarna med sina små bruna skott, oxlarna visade afvigan af sina hvita sammetsblad, balsampopplarna stodo så blanka, som om, de hvar dag blefvo nytvättade, almarna skuggade med sina stora, ludna löf, och jorden mellan stenarna i hagarna betäcktes med mjukt, fint gräs, som doftade af liljekonvaljer och lyste af gula smörblommor, röda studentnejlikor och blåklockor. Det var en tid, då Mina hade dubbelt så mycket att göra som annars både ute och inne, och det gick som det kunde med läsningen. Rakel var icke den som påminde, om modern uppsköt det. En dag mot aftonen, då Mina varit i köksträdgården för att se till morötterna och gick förbi ladan, fick hon plötsligt se långt, långt ute på slätten en eldröd fläck, som med allra största hastighet rörde sig bortåt öfver stenar och åkrar. »Rakel!» ropade hon; hon kände igen den röda bomullskjolen. Den stannade ett ögonblick, och så i väg igen. »Rakel!» ropade hon åter, denna gång högre och strängare; hon hade börjat att gå utåt landsvägen. Den röda kjolen stannade, den såg ut som en vallmo bland klöfvern. »Men, Rakel, hur vågar du springa in bland klöfvern? I väg rusade den röda kjolen, öfver klöfvern, ut på landsvägen, öfver på den andra sidan in på fältet mellan stenarna och den vilda timjam, längre och längre bort. Mina gaf sig också till att springa, och den röda kjolen stod stilla, tills Mina kom så nära, att hon kunde se lockarna blåsa omkring pannan på Rakel; men så snart Mina var ett stenkast ifrån henne, satte flickungen i väg igen i flygande fart, så att de små bara armarna flögo som vingar.