Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdags-Ordningen, bör föreslås, har Utskottet ansett sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln så mycket heldreskulle finna skäligt instämma uti Preste-och Bonde-Ståndens Bifall till Utskottets yttrande, som Utskottets lika Beskaffade hemställanden uti Utlåtandena N:ris 68, 81, 187, 83 och 183, om prolongation å arrendena af Svartsjö Kungs-ladugård samt Lunda och Hogsta, m. fl. hemman, redan Blifvit genom 3:ne Riks-Stånds bifall afgjorde och grundlagt Rikets Ständers uti ämnet aflåtne underdåniga skrifvelser och det synes lämpligt, att alla dessa frågor jemväl i formen erhålla enahanda Behandling. Om åter detta icke antages, föreslår Utskottet, att votering i förstärkta Stats-Utskottet må anställas öfver följande propositioner: Den, som vill, att, i likhet med Slals-Utskottets uti Utlåtandet JV:o 84 gjorda tillstyrkande, Rikets Ständers till Kongl. Maj:t afgående underdåniga skrifvelse skall innehålla: att Söderby hemman må på ytterligare 3o år, räknadt från midfaslan år 1846, då nuvarande arrende tilländagår, till Rundstedt upplåtas, emot skyldighet att erlägga den nu bestämda årliga arrende-afgift af 86 tunnor ii kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, voterar ja; den det ej vill, voterar nej: Vinner nej, skola Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anmäla, alt, om, efter skedd undersökning, Kongl. Maj:t pröfvar det vara med Rikets fördel öfverensstämmande, Rikets Ständer medgifva, att Kronohemmanet Söderby må på ytterligare 3o år, räknadt från midfastan år 1846, lill Rundstedt upplåtas, emot skyldighet, att erlägga den nu bestämda årliga arrende-afgift af 86 tunnor ri kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, äfvensom alt fullgöra öfrige, uti nu gällaude arrende-conlract, fastställde villkor.
Discontinrättningarne föllo till följd af felaktigheten i sjelfva planen för dessa inrättningar utan att den vådlige utsträckning de åt sine företag kunde gifva genom Riksens Ständers biträden och authorisationen af Assignationernes emottagande i uppbörden dertill bidrogo, så skall det synas så mycket mer anmärkningsvärd^ att Regeringen genom en formelig proposition kunde föreslå Riksens Ständer denna authorisation och ett stort Creditif för en så felaktig inrättning, som CanalDisconten, och att derpå villja bygga ett sådant luftslott som Götha Canal. Den ädle Grefven har med åberopande af berättelserne vid hvarje Riksdag om hvad i Rikets Styrelse sig tilldragit, äfvensom af LandtbruksAcademiens års-berättelser sökt bevisa obehörigheten af hvad som blifvit anfört rörande Ministérens overksamhet. Bevisningen bar likväl stadnat vid blotta omnämnandet af dessa offentliga handlingar. Jag delar val ej med den ädle Grefven vissheten att deras innehåll nu är i friskt minne, men om jag blott får förmoda det, så tror jsg mig lika trygt som min värde motståndare utan att derutur göra några anföranden inför dennjt upplysta samling kunna påstå, att de för min Den 5 Maji e. m. 37 satts innehålla flere bevis än för den motsatta meningen. Att Ministéren under en tiderymd af 13 år, och efter 5 Riksdagar också skulle fått tillfälle att vara complette overksam, samt endast sysselsätta sig med föredragning och afgörande af befordringar, distinctioners utdelande, Lustlägers sammandragande, enskiltas ansökningar eller med ett ord blott couranta mål låter icke heller tänka sig, då så många vigtiga frågor i allmänna ämnen på Riksdagarne blifvit väckte i form af önskningar, eller i form af beslut till Regeringen öfverlemnade, och som förr eller sednare nödvändigt påkalladt någon slags åtgärd j men om utur dessa Riksdagsberättelser afsöndras dylika mål som mera bevisa för den enskilte Riksdags-s mannens och för Riksens Ständers verksamhet än för Ministerens, så lärer föga återstå som skall komma att i betydlig mohn intyga den verksamhet hvilken jag tagit mig frihet ten bestrida.
120 §, angående kostnads-ersättningen för den af Professoren B. O. Nycander uppfunna rösträknings-machin, innehåller Rikets Ständers, enligt Förstärkta StatsUtskottets Memorial N:o 364, härom fattade beslut. 128 §, angående inköpandet af en, Majoren A. Schiltzer crantz* s sterbhus tillhörig staty, innefattar det beslut, Rikets Ständer meddelat genom bifallandet af StatsUtskottets, under N:o 356, afgifna Utlåtande. 138 §, angående anslaget till Lunds Lasarett, är grundad på Förstärkta StatsUtskottets Memorial N:o 368. 145 §, angående det beviljade särskilda statsbidraget till Arméens Pensionskassa för upprätthållande af denna kassas pensionering, öfverensstämmer med hvad Stats-Utskottet i Utlåtandena N:ris 278 och 325 rörande berörde statsbidrag tillstyrkt; hvilken tillstyrkan, sedan Rorgare-Ståndet antagit Utskottets i Memorialet N:o 345 gjorda inbjudning, blifvit af Rikets Ständer bifallen. 149 §, angående lånet för anläggningen af jernväg mellan städerna Fahlun och Gefle samt de, för detta lån bestämda, vilkor och åligganden, grundar sig på Rikets Ständers beslut enligt Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 369. Då, vid den under innevarande riksdag uppgjorda statsreglering, någon särskild summa, i likhet med hvad som skett vid föregående statsregleringar, icke blifvit anvisad att, till statsbehofvens fyllande, efter ingången af Mars månad hvarje år, Kongl. Stats-kontoret utaf Riksgälds-kontoret tillhandahållas, har Utskottets uppmärksamhet blifvit fästad å den omständighet, att, till följd af detta förändrade förhållande och enär den ansenliga tillgång för statsutgifternas bestridande, sorn den nu beslutade ökade bränvinsbrännings-afgiften anses komma att utgöra, icke blifver lill berörde utgifter för nästkommande år disponibel förr, än närmare årets slut, kan under höstetiden samma år möjligen förlägenhet för Kongl.
Eli ny Vedsåg . e. i:i6. - 1 1/2 LU. Hampa •- 6: _ 5 U. Kabelgarn .. i: i2> 5 lass. En säck Hornspån e. .. — 4°, 1/2 LU. Hampblår .. 1:32. alne Sågars uppskärning . —10. 8. Remmar —16. Becktråd ., , • — 4. Transport af 27 famnar Ved till Valsverket 13: do6 lass Koppartenar lt 1 6. — Linolje-fernissa. •- .. — 36. —c Sa 11 .. .. 1. «. 1, • .. .. — 8. — 3:ne Sågars uppskärning • .. — 16. — 2 st. Lampglas .. •- .. — 24. — Mad.. Svan, enligt nota, • - . . 4.: 34. Sotning af prässrummets. kakelugn — 8. _ 1 LU. Dref .. i:3o. _ Snören till svarfven • . — 16. —> Ii st. Ämbar — 16. 25 st.. Ilvitboks-kuggar .. • 5: 26. «... Åkarelön för dito • •. .. — 24. 7 lass Bräder, forlön, •> . 2: 16. —-. vid Brädernas upptagning • * — 20. _ 3:ne lass Koppartenar *- • 32. — Kabelgarn 12 1/2 U. • «L . 2:44. — Ett st. svart Skinn till remmar 1:42. _ Åkarelön för koppar •- 1:24. _ Kastmakarepenningar för dito # — 40. a is Lampglas «. m. i — 12. nr Snören till rörs lindning •— — 14. ... Sotning af reservpannan •> 2: 32. «... iQ. U. Hampa .. t 11 32- Transport j5:. 1. - — 23a — Transport ^5: i. — Becemb, i.
Innan jag derföre nu afger mitt Votum, rörande den föreslagne förändrin-i gen af 7 §. i RegeringsFormen, anhåller jag att först få skärskåda det nya RedactionsFörslaget, och tillse, örn det utgör någon väsendtlig förbättring^ genom ökad bestämdhet i be - 404- Den 22 April f. ml skrifningen på Cortimandömål, och genom lems ilandet af nya garantier emot möjliga missbruk; samt sedan kasta en blick på den gamla §4 för att utröna, om den verkligen är så bristfällig, sorn man velat påstå, och följaktligen ibebofvet af dess förändring så trängande, som mången torde föreställa sig. Uti den nya Reaactionen skulle det, sedan några meilanmeningar blifvit borttagna komma att heta: ”Konungen läte uti StatsRådet sig föredragas och afgöre der alla Regeringsärenden, utom Coinmandomål, hvarmed förstås sådane enkla militairiska mål, sora icke höra till föredragning i StatsRådet”_. Här är sålunda en cirkel beskrifven, uti hvilken man fores rundt omkring, utan att vinna den aldraringaste upplysning. Hvilka ärenden skola nemligen icke föredragas i StatsRådet ? Jo, Commandomål. Hvilka ärenden äro då ComJ mandomål? Jo, sådan®, söm icke höra tillförei dragning i StatsRådet. Denna circel är ett fel, som ensamt borde göra Förslaget oantagligt. Uti den närmare bestämningen af Commandomål, heter» det vidare: — ”Och hvarmed förstås fådana enkla militairiska mål, som icke leda till stiftande af nya, icke till ändring, förklaring eller rubbning af gällande Lagar och allmänna economiska författningar, eller uti dispositionen af allmänna medel.” Alla dessa bestämningar äro negativa, hvilket synes mig vara ett ytterligare, ganska väsendtligt fel. Ty genom dessa snegationer, eller derigenom, affe Sen 22 April f. mt $wan blott sagdt, hvad Commandomål icke aro; skulle allt kunna förklaras för Commandomål, hvad sora icke vöre särskildt undantaget.
Det sista motiv, som Hr Dalman framställt för vägran af remiss å Hr Gr. af Wetterstedts motion, anser jag vara det enda giltiga, som kaö framställas; men y5 § Riksd.Ordn. är, såsom jag förut yttrat, alldeles otillämplig till närvar, fall, hvilket jag anhåller att ytterligare få bestyrka genom uppläsandet af följande ord i §:n: a38 Den i4 Mars, men slaille i Stånd stadna emot 2, förfalle frågan och förblifve vid det, som tillförne stadgadt varit, utan att samma fråga må vid den riksdagen kunna ånyo väckas eller upptagas.” Jag ber att få fråga, huru man kan tillämpa denna sats på förevar, ämne. Här är icke fråga om ett R. St:s beslut, icke heller att 2:ne Stånd stadnat emot 2, eller om ett definitivt beslut af R. o. Ad.; ty så länge på R. o. Ad:s bord hvilar frågan om antagande af en inbjudn., anser jag R. o. Ad. icke hafva definitivt beslutat. På denna grund anser jag grundlagsenlig!, att R. o. Ad. behandlar frågan om ett amendement i beslutet; ty R. o. Ad. har icke fattat andra än provisionella eller vilkorliga beslut öfver de särskilda punkterna, och när det ena beslutet står i rak strid med det andra, måste det ena vika för det andra, för att komma lill ett beslut öfver frågan i sin helhet. Jag får upprepa, att jag icke begärt eller yrkat det amendement, som Hr Gr. af Wetterstedt föreslagit; men jag begifven mig gerna till detsamma, såsom en utväg att lyckas i frågan; Allrahelst sage jag likväl, att R. o. Ad. bifölle BondeStts inbjudn. utan amendement; men att, sedan Hr Gr. af Wetterstedt förklarat sig icke återtaga sin motion, vilja bestrida remiss deraf, anser jag oformligt. Det skulle binda R. o. Ad. vid sådana former, från hvilka man skulle önska, att Gud ville bevara oss.
Jag har derföre inom Utskottet framlagt följande förslag till betänkande, hvilket utaf Utskottet blifvit i vissa delar gilladt, men uti andra forkastadt, och får nu öfverlemna samma till Rikets Ständers pröfning. „Af den utredning, som här ofvan blifvit meddelad, och hvilken Utskottet anser icke vara öfverflödig för kännedom om de åsigter, som under detta århundrade blifvit uttalade angående ordnandet af Sveriges sjöförsvar och derför vidtagna åtgärder, visar sig, att, ehuru nyttan och nödvändigheten af ett kraftfullt sådant försvar icke någonsin varit bestridd, meningarne om siittet för ernående af detta maktpåliggande ändamål likväl varit och säkerligen ännu äro mycket delade. Utskottet, som icke kan göra anspråk på egandet af den sakkunskap, hvilken skulle erfordras för att afgöra rigtigheten af någondera bland de stridiga åsigterna, anser sig under dessa förhållanden icke böra tillstyrka Rikets Ständer att utöfver det redan i den ordinarie statsregleringen lemnade nybyggnadsanslaget anvisa medel lill fortgående uteslutande i den ena eller andra riktningen. Men då så väl den Kongl, propositionen, som vitsordade förhållanden nogsamt bekräfta verkligheten af de brister, hvaraf sjöförsvaret lider och Rikets Ständer äfven genom bifall tiij Utskottets förslager angående regleringen af utgifterna under Riksslatens femte Hufvudtitel gillat den uti Utskottets betänkande härom uttryckta grundsatts, att den materiel, som finnes, bör vara i fullkomlig ordning och färdig att vid påkommande krig kunna utan dröjsmål användas till ett kraftfullt fäderneslandets försvar, anser sig Utskottet ock nu böra, med vidblifvande af samma grundsatts, tillstyrka beredande af medel till för detta ändamål nödiga utgifter.
Beträffande serskildt Upsala Domkyrka, så utlofvades väl i Konung Gustaf Adolfs försäkran af den 3r December i6n, att denna Kyrka skulle blifva vidmakthållen och njuta domkyrkotunnan i alla Kyrkoherbergi men den domkyrkotionde, som hon nu uppbär, utgöres af följande; Upsala Län . 170 Tunnor Stockhoms dito . *. 1S2 dito Westerås dito . * 3o dito Gefleborgs Län, Gestrikland . 18 Tnnnor Helsingland 64 dito 434 Tunne® Hvartill kommer: inom Hernösands Stift: i TVester-Norrlands Lån, Medelpads Fögderi 34 Tunnor Ångermanlands Södra dito . Sa dito Dito Norra dito . 18 dito Westerbottens Län, r:sta Fögderiet 6 dito aldra dito 6 dito Norrbottens Län, Luleå Fögderi 6 dito Torneå dito 3 dito '124 Tunnor eller tillsammans 558 Tunnor. Dessa finnas i räkenskaperne afförde till Upsala Domkyrkas disposition, under ti tuln Kyrkors Friheter, och un. der åberopande, hvad de 124 tunnerne ifrån Hernösands Stift beträffar, af 4 Betänkande AT;o 34. 5 der samma titel för Hernösands kyrka och Synodalhus, afforas i Ångermanlands södra Fögderi-räkenskaper 70 tunnor, hvarvid för äldre åren åbepas Kongl. Brefvet den i5 Mars 1648, och hvilket således gifver anledning till den förmodan, att sistnämnde disposition varit en följd af Hernösands Stifts afsöndring ifrån Erkestiftet, som året förut eller 1647 verkställdes.
Han är flera mil aflägsen från sin socken, det vore obilligt att neka honom alt stanna en tid hos mig och han får derföre den begärda tillåtelsen och tillverkar ett nytt förlag af trädskor, hvarpå han fortsätter sin vandring för alt försälja dem. Skall han då vara tvungen förskaffa sig ett nytt intyg af sockne-nämnden i den socken der han är hemma, om hvilka varor han medförer? Eller om jag säger till honom: ”Ni skall få virke till edra träskor af mig, men då skall ni ock taga med Eder för alt sälja ut under edra vandringar dessa trädskedar, som en annan fattig gubbe här i socknen förfärdigat.” Bör det ej vara för honom tillåtet, att medtaga denna tillökning utöfver de produkter han sjelf tillverkat, utan att han derigenom skall behöfva utsätta sig för ehikaner af fiskaler och länsmän. Jag tror också att det vore mycket orätt om man för sådana fall då man tycker sig finna några olägenheter af en bestående Lag eller Författning genast skulle vilja Den 25 Februari f. m. 351 gora undanlag deruti, och att om man nödvändigt vill göra inskränkningar i handelsfriheten på landet, så bör det icke ske genom alt utfärda partiella förändringar utan genom en allmän revision af derom gällande författning. Ilär Finnes dock redan en ganska bra författning i detta afseende, och hvarföre skulle man, derföre alt missbruk här eller der eger runi, genast företaga sig att stifta en ny? Man må stifta hvilken författning som helst, så är det dock omöjligt att förekomma alla missbruk, men bör man väl derföre utfärda ständigt nya undantagslagar? Man bör icke lättsinnigt förändra de författningar man en gång utgifvit och alltför ofta införa nya stadganden. Vill man hindra folk att gå ut och vandra, i stället för att blifva hemma och arbeta, så skall man icke gå så till väga, att man genast lösligen framkastar ett förslag till en ny undantags-författning, utan man skall säga till sockne-nämnderne i de socknar der oordningarne visa sig: ”Viljen J förebygga denna håglöshet tor arbete, som ni öfverklagen; skolén J bemöda Eder att upfostra Edia och Edra grannars barn så att de från ungdomen de vänja sig vid att sysselsätta sig
Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej. Hr Nordensköld begärde votering. Hr von Hartmansdorff: Det loide tillåtas mig lemna den upplysning, att frågan om den andra kammarens bildande icke förekommer förrän i 7 punkten af den framställning jag gjort. Dermed öfverensslämmer jemväl Gr. Spens’ förslag. Hr Nordensköld: Så vidt jag kan fatta, så ser jag, att om denna punkt bifalles, så skulle inom valkretsarne valjas till både den ena och den andra kammaren; ty der står: ”■■så många valkretsar, som det skall skickas representanter till hvardera kammaren.” Häruti kan jag ej instämma, och begär således votering, emedan jag önskar afslag å punkten. Hr von Troil, Emil: Jag har endast begärt ordet, för att hemställa till den sista talaren, att lian ville afstå från sin begäran om votering, hvarigenom ingenting vinnes. Den föredragna punkten innehåller blott, alt de väljande skola indelas i valkretsar, med afseende på det antal ledamöter, som hvarje Stånd ägde att välja. Här är icke fråga om den öfre kammarens formation, vidare än att man deraf kan draga den slutsats, att den öfre kammaren skall valjas af valkretsar, inom hvilka den nedre kammaren utses. Detta vill Hr Nordensköld förekomma; men jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, ville upplysa honom, att det förslag han yrkar, att den öfre kammaren skall ti I Isa 11 ss på annat sätt än genom val, icke nu kan blifva föremål för afgörande. Hr Nordensköld: Jag vet ganska väl, och det är icke något nytt för mig, att nu ej något annat beslut kan ifrågakomma, än hvartill den upplästa puukten föranleder; men min önskan är, att R. o. Ad. måtte afslå hela Hr von HarlmansdorIFs förslag och låta Frih. Sprengtportens förslag gå så naket det är till Const.Ulskottet. Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition : 4o8 Den 3i October f. m.
Brukspatronen. 13 vändigt gå och helsa på fader Nämndeman och mor Lisa, efter som vi kommo att ta vägen häråt. Gud signe h errskape f ör det. Hvad unge herrn har v äxt opp och blitt förgrömmande stor, se'n j ag såg honom sist! Nu är han foll rektigt fullärd och kan sätte Komministern vår på kneken hvad stunn han vill. Och lella Mamsell se'n! Kors, så ho har blitt fin och vacker på det här åre! Jojo, när en f år vare i Stockholm e ti', då går allt skäfverna ur en, då. Ja, h erre jes ta för dette Stockholm! Det fins fälle bra g ranne g ärdsg åler der oppe, Mamsell? Ah du är dum, Stina! I den store sta'n fins inte jolväger med gärdsgåler på sidera, som här, u tan der är det s tenl agde gater, så jemne som ett salsgolf. Jaja du , Per, har varet på arbete deroppe, så du vet fälle hu r det är, du . Men hör, lelle Mamsell, om e tåcka här g emen menniske, som j ag, komme di t opp på di fine gatera, då f eck jag fälle allt ta skonna åf mej och g å i strumpl ästen? Ah så tig , Stina, och plåg' inte herrsk ape med tåcke enf aldigt prat. Åh, l åt henne f ritt tal a, fader Sven. Det är roligt att höra på. Brukspatronen. Sven. Stina. Per. Stina. Lisa. Sven. Nå s äj, Per, hvad tyckte du mest om utaf allt du såg i Stockholm? Jo, det var f älle allt den der g ranne metalmärra medt på Gustaf Adels torg , och så två store kor utåf jern, som s tog ve back en neraför Slotte. Det är inte kor, k ära Per, u tan det är lejon.
Vid sakens slutliga pröfning beståmme ock nämnden om och till hvad belopp rättegångskostnad af tappande part gäldas bör; så ock om parterne, gemensamt eller endera, skola utgifva det arfvode, hvartill nämnden, i och för sakens handläggning, berättigad år. Det arfvode vare två procent af den summa, som omtvistas, dock så, att etthundra riksdaler år det minsta och femhundra riksdaler det högsta, som till nämnden i arfvode utgå bör. § 317. Hvad de fleste i nämnden såga, gäfle för nämndens beslut. Sedan nämnden sitt beslut fattat, läte ordföranden det upptecknas och af nämnden underskrifvas och lemne det sedan till Rättens ordförande, hvarefter Rätten läte det i sitt protokoll införas och gifve, på grund deraf, dom i saken till parterne ut. Hvad nämnden beslutit skall till efterrättelse lånda; ej må i det beslut ändring sökas. Der så hända skulle, att nämnden satte skadestånd eller annat, hvarom den besluta skall, till högre belopp, ån som åskadt varit, gålle dock beslutet ej för mera ån detta belopp, Har skadestånd, eller annat, hvarom fråga år, blifvit till visst belopp medgifvet och varder det af nämnden till lägre belopp satt; gånge ändå ut hvad medgifvet var. De handlingar, hvilka ej till parterne återställas, skola till Rättens vård öfverlemnas. § 318. Vill någon klaga öfver pröfningen af jåf mot dem, som i nämnden sutit, eller påstår någon eljest att, vid nämndens sättande, ej så tillgått, som nu föreskrifvet år; den klagan må i vanlig rättegångsordning fullföljas genom besvär, för hvilkas ingifvande tiden räknas från den dag Rätten slutligt utslag i saken gifvit. Varder sådan klagan gillad, förfalle all verkan af nämndens beslut och förordne Hofrätten att nämnd ånyo såttas skall. Ej må Hofrätt till pröfning upptaga jåf, som vid Rådstufvuråtten ej fråmståldt varit, innan nämnden sitt beslut gaf. § 319.
För min del tror jag också, att samfällda val svårligen kunna så inrättas, att ett dylikt resultat af dem står att vinna; men om detta vore möjligt, hvad ligger då deruti för fara? Afven della namn innebär ju icke någon trollformel. Skulle det lyckas de samfällda valens försvarare att tillämpa sin iheori så, alt bildning och förmögenhet få en rättvis andel i representationen, så blifva väl icke valen förkastliga endast för benämningens skull. För min del tror jag dock icke, att målet står med de samfällda valen att ernå. Förbinder man nu de begge punklerne med hvarandra: den ena, som säger, att de väljande icke äro vid sitt val bundna inom någon viss clas, hvilket visserligen icke utesluter, att de sjelfva kunna tillhöra något visst yrke, och den andra, som yttrar, att bildning och förmögenhet skola tillfredsställas i sina rättmätiga Den 12 Mars e. m. 207 anspråk; så ser jag icke att någon våda uppstår genom detta valsätts antagande, det må bära hvad namn som helst. Om icke resultatet skulle komma att svara emot de premisser, som at R. o. Ad. antoges, så blir ju sådant icke R. o. Ad:s fel, utan dens, som gjort tillämpningen. Man frågar, hvarföre uttryck nyttjas, som kunna tydas lika mycket åt det ena valsättet som åt det andra. Jag torde härpå fä svara, att om det icke förnekas, att den första fordran, vid fråga om att uppställa en grundlag, som skall tillfredsställa nationens önskningar, är att dervid iakttaga rättvisa och försonlighet, så synes deraf följa, alt icke en fraction envist hör påstå möjligheten eller omöjligheten af vissa satser. Latituden är der gifven, endast så vida, som tillämpningen är möjlig. Ar tillämpningen icke möjlig eller med rättvisa förenlig, så förfaller den af sig sjelf. Den 5:te punkten lyder sålunda: ”Öfre kammaren, hvilken vården om det beslående i främsta rummet tillkommer, bör sammansättas med riktning att kunna moderera eller återhålla”. Man har * gjort anmärkn. emot det uttrycket, att den öfre kammaren i främsta rummet hör vårda det bestående, och man har sagt, att denna vård tillhör håda kamrarne lika mycket. Jag kan icke gilla detta omdöme.
Och skulle anskaffandet af denna senare anses medföra olägenhet för entreprenörerne i allmänhet, kunde ju Staten lemna dem ett förlagslån mot 5° o årlig ränta och ställande godkänd säkerhet af 100 å 150 R:dr runt för hvarje vagn, som vid stationen ansåges behöflig, att till Landtränterierne inom 2 år återbetalas. Ett räntebärande förskott af 100,000, möjligen 150,000 R:dr, vore sannolikt tillräckligt att sätta denna nyttiga inrättning i gång, men efter någon tid icke vidare behöfligt, om ej till ett högst ringa belopp. Den resande allmänheten hade då vant sig vid att begagna entreprenörernes vagnar, i stället för egna, sällan anlitade och derför vida kostsammare, och Sverige skulle, om detta förslag antoges, ändtligen kunna komma på den punkt i afseende på befordring af resande, som nästan alla andra civiliserade länder sedan länge innehaft. Slutligen delar jag icke heller flertalets af Komitén åsigt rörande tiden, inom hvilken det bör åläggas entreprenör i allmänhet, att anskaffa skjuts åt resande, som ej låtit aflemna förbudssedel, men icke begagnar flere än 2 hästar. Det är visserligen å ena sidan sannt, att skyldigheten för entreprenör, att hela året om hålla i beredskap ett visst antal hästar, 83 att till resandes tjenst vid anfordran kunna inställas, i många orter hittills motverkat entreprenaders tillvägabringande, och i andra icke obetydligt fördyrat dem, som kommit till stånd.