Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deröfver hördes KammarR:n, tillstyrkte bifall å ansökningen, och anförde åtskilliga exempel, huruledes dylik godlgörelse, vid eftergift af Kronans rätt i balansmål, blifvit åklagare beviljad. Men Slats-Kont., som derjemte hördes, afstyrkte den sökta ersättningens beviljande, dels 124 Den 26 Augusti. emedan sistnämnde Verk ansåg Konungen böra vara oförhindrad att göra nåd, ulan afseende å den aktorats-proc., som borde åklagare för ålals utförande tillfalla, dels ock emedan anordnande af ett dylikt arfvode å elt, Stålverket ej lillgodokommel, belopp ansåges strida ej mindre mot den åberopade 23:dje §:ns ordalydelse, än allmän praxis; ehuru Slats-Kont., på grund af billighelsskäl, hemställde, huruvida Konungen ej skulle finna för godt, att öfverlemna handlingarne i målet till R. St., i afseende på tilldelande åt Hr Printzensköld af den vedergällning, för balansmålets utförande, hvilken de möjligen kunde finna honom böra åtnjuta utöfver hvad tian redan upburit. 1 Nådigt Bref af d. 22 April 1853 gaf Konungen KammarR:n tillkänna, att Han icke funnit skäl alt Hr Printzenskölds ansökning bifalla. Denne vände sig då lill R. St., och hans i ämnet väckta motion remitterades till StatsUlsk. I nu föredragna Utlåt., som utgör svar å motionen, åberopar Utsk. de båda Kollegiernas stridiga meningar, och Konungens bref med tillägg, för egen del, alt som Hr Printzensköld åberopat endast sin lagliga rätt, så bör han äfven vid laga domstol söka göra densamma gällande, hvarföre Utsk. hemställer, alt frågan i sitt närvaride skick icke må till någon R. St:rs åtgärd föranleda. Efter denna framställning af sakens gång, torde Hr Printzenskölds rättsanspråk böra lagas i betraktande. Hvarpå stödjer han dem? På 23:dje §:n i KammarRms Instruktion, så lydande: ”Och vill K.
Cederström säkert funne, att något måste anslås för Hofrätternes löner, då R. o. Ad. afslagit Utsk:s förslag i sin helhet, och då ja-propos:n innefattade ett nytt förslag till lönernas bestämmande, borde äfven nej-propos:n innehålla, icke blott afslag å löneförhöjningen, utan äfven något förslag i afseende på den blifvande aflöningen för Hofrälterna. Frih. Cederström, Anders: Vid sådant förhållande får jag anhålla om den contra-propos., att lönerna för Hofrätternes ledamöter må blifva nedsatta med en r:dr. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Så mycket jag kunnat fatta af discussionen, har Hr von Hartmansdorff föreslagit ett tillägg till Utsk:s utlåtande. Jag får derföre vördsamt hemställa, om det icke vore skäl att först framställa propos. till bifall å Utsk:s betänk, och sedan till den ändring eller tillägg, som Hr von Hartmansdorff föreslagit. Frih. Cederström, Jacob: Hr Frih. o. Landtm, har visserligen framställt propos. till bifall på Utsk:s betänk, i afseende på beräkningen af hofrätts-ledamöternes löner, och denna propos. har äfven blifvit af R. o. Ad. med nej besvarad; men då Frih. Cederström, Anders, yrkat bifall å Utsk:s betänk, i denna del, och i anledn. af Hr Frih. o. Landtm:s tillkännagifvande huru Hr Landtm, uppfattat R. o. Ad:s svar å sin framställda propos , jemväl å Hr von Harlmansdorffs förslag begärt votering; så är det klart, enär endast dessa tvänne meningar blifvit inom R. o. Ad. yttrade i detta ämne, att voteringen äfven kommer att ske till antagande af endera utaf dessa meningar, äfvensom, då någon ny mening icke bör tillåtas ifrågakomma, sedan öfverläggningen i ämnet är slutad, det torde vara desto mera klart, att Frih. Cederström, Anders, icke genom svaret på första propos:n är afskuren rättigheten att erhålla densamma till contra-propos., som under en sådan förutsättning
Utskottet får likaledes anmäla att, i likhet med hvad vid förre Riksdagar ägt rum, Utskottet under* Riksdagens lopp begagnat dels ett serskildt Räkenskapsbiträde, dels ock en serskild Secreterare vid Afdelningen för mål rörande ManufacturDisconten, för hvilken Afdelning serskild Vaklbetjening uti K. GömmerceCollegium varit antagen. Utskottet tillstyrker: det såsom lämplige arfvode och vedergällning härföre i ett för allt, R. Styr måga bevilja äfven af Riksdagskostnads-medlen ål den person som inom Utskottet tillhandsjgått med Kainererare-göromål , R:dr 1,666: 32, åt Secreteraren för målen rörande ManufacturDisconten R;dr 25o. samt åt Kongl. CommerceCollegii Vaktbetje ning R:dr 3o, Den i3 Februarii i83p. Utlåtande, i frågan om nedsättning af arren - N uvarande Arrendatorn af Skellnora Kungsgård i Stockholms Län, Lieulenanten J. V. af Uhrj som le - det för Skellnora Kungsgård. Betänka uden, N:o 4°5. 4^5 dan ar 1828, eller efter förste arrende-arets förlopp, hos K, M:t i underd:het anhållit om nedsättning i samma års arrende från 2491 tunnor Spannmål, hvartill det vid senast hällne Auction uppgått, till 5o t:r, eller det belopp förre Arrendatorn årligen erlagt, men till hvilken anhållan K. M:t ej funnit skäligt lemna bifall, har uti sisth December månad till K. M:t ingifvit en förnyad underd. ansökningsskrift rörande arrendet för sagde Kungsgård, och deruti andragit, huruledes erfarenheten numera öfvertygat honom att arrendebeloppet vore allt för högt, och att det icke utan hans fullkomliga undergång skulle kunna utkräfvas till oförminskadt belopp.
Hvad som skett hitintills till medicinska studiernas fördel, bör väl ock hädanefter kunna skei En högt aktad talare har, om jag rätt uppfattade orden, under f. m:s diskussion yttrat, att en sannolik, ja nödvändig följd af en Institutet tilldelad rättighet att från början till slut bilda legitimerade läkare, skulle blifva att de medicinska fakulteternas lärosalar komnie att stå tomma och fakulteternas verksamhet således af brist på elever upphöra. Skulle så blifva förhållandet, vore detta fakulteternas eget fel och kunde t. o. m. antagas bevisa bristande förmåga att meddela undervisning, äfven i de delar, uti hvilka de nu förfäkta en uteslutande rättighet att examinera. Min åsigt är motsatt denna; jag anser som säkert, att om fakulteternas lärare med samma nit, som hitintills ut - 144 Den 14 Mars e. m. märkt dem, fortfara att utöfva sitt lärarekall, skola elever ej fattas dem, om ock det nuv:de antalet i någon mån kunde komma att minskas. Ungdomen är sjelf den skarpsinnigaste domaren öfver lärares och läroverks företräden; der de bästa lärarne finnas, dit går företrädesvis den kunskapssökande ynglingen; eger Upsala fakultet under en viss tidrymd de förnämsta lärarne, blifva med säkerhet denna fakultets lärosalar talrikast besökta; enahanda förhållande med Lunds; enahanda förhållande med Stockholms. iMånne det kan vara rätt, att genom tvångsåtgärder hindra den studerande att idka sina studier der han anser sig fördelaktigast kunna göra det? Till vidare stöd för min åsigt att Carolinska Institutet bör, för medicinska undervisningens bästa, åter bekomma rättigheten att förrätta den theoretisk-medicinska examen, anhåller jag att inför R. o. Ad. få anföra ett pär axiomatiska satser. Fri täflan utgör den förnämsta häfstången för hvarje framsteg, vare sig i handtverk, i industri, i konst eller i vetenskap; lägg band på denna täflan, och utsigt till ett framåtskridande uti våra värf minskas i samma förhållande som de hämmande banden åtdragas.
Vid 5g'.de §. a) att böterne i denna §. böra höjas, samt i korthet nämnas hvad som förstås med redskap, som är beslag underkastad; att de i denna §. omnämnde brott närmast kunna jemföras med det i 44;de §. af Kongl. Förordningen den 9 November i83oom lurendrejeri m. m. om förmälde fall, då Tillsyningsman vägras visitation eller uppehälles, hvilket straffas med 200 R:dr, samt då sådant motstånd göres, att visitation derigenom hindras, hvarå utsattes 5oo R:dr böter; i likhet hvarmed böterne böra i 59 §. af Förslaget förhöjas; c) att visitation icke Bör få ega rum ifrån klockan 10 om aftonen till klockan 4: om morgonen.. Vid 6o:de §. a} alt sista perioden från orden: ”begär han sedermera” bör uteslutas, helst denna period icke innefattar annat än hvad eljest äs tydligt och klart. Vid 6z:dra §. a,) att böterne böra till ena hälften tillfalla beslagare», samt, till1 åem andra hälften, treskiftas emellan Kronan, Åklagare»! ©ck. Sockne»* fattige; i4 Bev.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsk;s Utlåtande ]\T:o 8. b) alt åklagarens två tredjedelar af böterne böra förskjutas af Staten, sora sedermera återfår hvad den pliktfällde förmår betala. Vid 63:dje §. att böter, vid bristande tillgång, böra förvandlas till ett allvarligare och i anseende till verkställigheten för Staten mindre kostsamt straff.
Derjemte har Pieste-Ståndet beslutat , att till denna §. foga ett 3:dje moment af denna lydelse: ”hvarjemte mantalsskrifven person af de mindre bemedlade fölk-classer, som i denna §. omförmälas, jemte gesäller, tjenstedrängar och lärjungar, samt allmogens hemmavarande söner, om hvilka det vid mantalsskrifningen intygas, att de då minst ett år icke supit bränvin och djdika spritdrycker, erhålla afkortning för hälften af den personliga skydds-afgiften, hvarom anteckning sker i mantalslängden”. Och äro de öfrige Stånden inbjudne, att om sistnämnde beslut med Preste-Ståndet sig förena; men hvilken inbjudning likväl, enligt ankomne Prolocolls-uldrag af den q, 14 och 16 November, icke blifvit af de öfrige Stånden antagen. Så vida Preste-Ståndet, vid sådant förhållande, icke skulle vilja frånträda sistnämnde beslut, lärer votering böra anställas öfver följande proposition : Den, som bifaller, att till 147 §• må fogas ett 3:dje moment af denna lydelse: ”hvarje mantalsskrifven person af de mindre bemedlade folkclasser, som i denna omförmälas, jemte gesäller, tjenstedrängar och lärjungar samt allmogens hemmavarande söner, om hvilka det vid mantalsskrifningen intygas, att de då minst ett år icke supit bränvin och dylika spritdrycker, erhålla afkortning för hälften af den personliga skyddsafgiften, hvarom anteckning sker i mantalslängden”, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej Vinner Nej, kommer ofvannämnde tillägg att förfalla.
Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Nov. 1859, kl. 2 e. m. KONGL. MAJiTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag till fullbordande af det invid hufmdstaden uppförda hospital för sinnessjukas vård; Gifven Stockholms Slott den i 4 Oktober 1859. Uti underdånig skrifvelse den 26 nästlidne månad har Öfver-Intendentsombetet, som i nåder blifvit anbefaldt att gå i författning om uppförande, enligt fastställda ritningar, af en hospitalsbyggnad för sinnessjukas vård å egorna till de för sådant ändamål inköpta lägenheterna Hedvigsberg och Konradsberg å Kungsholmen invid hufvudstaden, anmält att, sedan af de medel, Rikets Ständer vid nästförflutna tvänne riksdagar för berörde ändamål anvisat, tillsammans utgörande 652,500 R:dr R:mt, 54,000 R:dr blifvit använda till inköp af nämnda lägenheter, återstoden 598,500 R:dr, jemte de af samma lägenheter inflytande hyresoch arrende-inkomster, beräknade att från och med år 1855 till den 1 nästinstundande
Ehuru påtaglig och med Betänkandets hela syftning enlig denna tydning är; likväl och sorn uttrycket, på sätt Herr Danckwardt anmärkt, kan innefatta en tvetydighet om rätta förståndet, hemställa Utskotten vördsamt, att i den udderdåniga Skrifvelse, som rörande denna fråga, hvilken redan af de öfrige Tvenne Riks-Ståndeil blifvit bifallen, kommer att afgå från Riksens Ilögloflige Ständer, följande rerlactions-förändring, till meningens förtydligande, måtte iakttagas, nemligen: ”Att Nyhemmans Åboer må förunnas att emot erläggande af 6 års sammanräknad ränta efter skaitläggnings-beloppet, ”få lösa Nybygget till Skatte, och såmedelst ”en fullkomlig egande rätt dertill förvärfva ”dock under det vilkor, att de genom su”dane Skatteköp förvärfvade Nyhemman ”må vara underkastade den föreskrift och ”tillsyn i afseende på Odlingsoch Njr”byggnads-skyldigheterne, som i allmänhet ”äro i Författningariie stadgade.” I sammanhang härmed finna Utskotten sig böra erinra: att sedan af Herr Dankwardts anförande inhemtats, det Kongl. 688 Stats-Utskottets Beta nian den. Maj:t genom Nådigt bref af den 6 Maj 1817 förordnat, alt Nybyggen i Vesleroch Norrbottens Län, ifrån den tid, de, efter fullbordade
Det tyckes väl vara natu i ligt, att detta val i sådan händelse genast skulle för sig gå , mert då man Onr, 23 Oelelrr t. ml derom hort *1 många olika meningar och tydninpar , skulle jrg önska , alt redactionen bestämdt uttalade huru dermed skulle förhållas; och att den korr.me att lyda sålunda; ”afgår Ju”stiiiaeOmhudsman ifrån Embetet under påstående Riksdag, före eller efter det Lagtima valet "till detta Embetes besättande, förhålles med ul”seendet af en efterträdare på sätt 97 §, Rege”ringsFormen föreskrifver.” Uti det andra förslaget sorn äfven hör hit, är fråga om Suppleanten. Efter orden uti redactionen : i/all han, barde efter mitt förslag tillsättas: ”melian Riks”dagarne från Embetet afginge. Skulle denne ”man , under påstående Riksdag, blifva till Justitieombudsman utsedd, eller afsäga sig rättigheten, att honom mellan Riksdagarne efterträda elter eljest derifrån afgå, utväljes, på ofvan stadgade ”sätt, en annan behörig man i hans ställe.” ConstiiutionsUtskottet har nemligen ej förutsatt mera än tvenne möjliga orsaker till afgång, död eller afsägelse. Jag har i mitt Memorial sökt visa, att åtskilliga andra tillfällen kunna dertill föranleda, och således trott det vara nödvändigt, att tillsätta orden eller eljeft afginge. Jag underställer således , om icke en återrerniss är nödig. Herr Hjerta, Gujlaf: Äfven jag anser återremiss nödvändig. Jag vill ej yttra mig, huruvida drdet behörig man är passande beskrifning uti ert Grundlag pä en man, som Riksens Ständer skola utvälja. I den gamla §. står en man af de egenjkaper, fa/n hos JnjiiticeOmlmdsmannen erfordras. Jag tror detta vara rättare!
För den händelse förslaget om nedsättning uti minimitillverkningsbeloppet skulle godkännas, torde konseqvensen fordra, att kontrollörsarfvodet i 28 § nedsättes till 3 å 8 R:dr, enär samma kontrollör sannolikt skulle kunna användas på flera närbelägna ställen. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm dea 11 November 1865. AA. Anderson, från Östergötlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Svante Bergström från Östergötlands län, om vissa ändringar af Kongl. Förordningen den 18 December 1865, om vilkoren för bränvinstillverkning! Huru delade tankarne än må vara angående befogenheten, måste man dock medgifva, att en allmän klagan yttrats deröfver, att den ekonomiska lagstiftningen under sednare tiden ganska menligt inverkat på jordbruksnäringen. Att klandret, i hvad det rörer bränvinsbränningens ordnande, i högsta grad är giltigt, torde ej heller kunna betridas, derest man vill taga närmare kännedom om de sednare riksdagarnes förhandlingar beträffande denna fråga. A densamma har nemligen tilllämpats de mest ensidiga och inskränkande grundsatser och det samtidigt med utvecklandet i andra näringsgrenar af de mest frisinnade och rättvisa åsigter, beträffande meuuiskans försörjningsfrihet, i öfverensstämmelse med hennes naturliga rättigheter. För att icke tala om afsättniugen och de många inskränkningar, hvilka för densamma blifvit uttänkta, må i korthet nämnas: att tiden för tillverkningen blifvit inskränkt, ej allenast med afseende på årstiden, hvilken inskränkning torde vara af liten eller ingen betydelse, utan äfven till afverkningstiden; att tillverkningsbeloppet varit åsatt ett, minimum, hvilket omöjliggjort för den mindre bemedlade jordbrukaren, att med uteslutande egna produkter deltaga uti denna förut för jordbruket så väsendtliga näringsgren; och att tillverkningsafgiften har måst erläggas i förskott, hvarigenom man icke allenast frånträdt grunderna för alla öfriga skatters erläggande, utan äfven derigenom uteslutit, från tillverkningens utöfvaude största delen af jordbrukarne, såvida de icke i likhet med många vilja inlåta sig på en för hvarje näring högst vådlig låneoch förskottsrörelse.
Hennes mor dog okänd; af hennes far har man ej upptäckt minsta spår. Naturligtvis skulle det intressera oss, hennes vänner att erfara hvad ni har er bekant om flickans föräldrar. Juden suckade. Ers nåd har rättmätiga anspråk på ett uppriktigt svar. Men tillåt mig nu endast svara: om hon är den jag tror henne vara, är hon en anförvant till mig och har anspråk på min omvårdnad. Det skulle glädja mig, om en så begåfvad flicka funne en anförvant. Vet ni väl, herr Zevi, att Hagar är ett under af lärdom och fördenskull funnit en anställning vid vår lärda unga drottnings bibliotek? Hon skall för eder kunna uttolka Mose böcker från hebreiskan. Man har sagt mig något sådant i Åbo. Är det ers nåd bekant, om hennes bror, som kallar sig Niemand, finnes i Sverige? Niemand? Urban Niemand? Jag vill påminna mig, att det var han, som blef skadad vid slottsbranden och ligger sårad i sjukstugan vid Norrtullsgatan ... Ändtligen! Här är Hagar. Dörrarna öppnades. Pape kastade en förstulen blick in i rummet och såg gengångaren sitta kvar. Hofmästaren skulle ha felat mot alla en gammal väns och beskyddares pligter, om han ej under vägen meddelat sin skyddsling, att Jerusalems skomakare satt hos hans nåd presidenten och förmodligen ville taga mått af henne till ett par sjumilsskor. Hon skulle ej skratta; hon skulle se till, att ej skomakaren tog henne, på samma gång han tog måttet. Hagar kom lycklig, såsom hon fortfor att känna sig, oaktadt alla missöden med fru Beata kom i ungdomens fägring med sin lätta, dansande gång, sin elastiska stålfjäder i hvarje rörelse, sina rosor på kinderna efter färden i vinterluften och den egendomliga djupa blicken i de vackra, glänsande, mörka ögonen. Var det för hennes sexton år, för den mera vårdade toiletten vid ett hof, eller hade hon, som var så mottaglig för alla intryck, lärt sig där en hållning, som hon förut föraktat aldrig hade hennes beskyddare märkt, såsom nu, att det förr så själfsvåldiga barnet vuxit upp till en blomstrande jungfru.
Vi äre ock menniskor, lika som I, dödelige; och förkunnom eder Evangelium, att I skolen omvändas ifrå denna fåfängheten intill lefvandes Gud, som gjort hafver himmel och jord, och hafvet, och allt det uti dem är; Hvilken i framliden tid hafver låtit alla Hedningar gå sina egna vägar; Ändock han icke lät sig sjelfvan vara utan vittnesbörd, i det han gjorde väl emot oss, gifvandes oss regn och fruktsam tid af himmelen; uppfyllandes vår hjerta med mat, och glädje. Och då de detta sade, stillte de folket med plats, att de icke offrade till dem. Så kommo der någre Judar till utaf Antiochien och Iconien, hvilke så bestämplade med folket, att de stenade Paulum, och släpade honom utu staden, menandes att han var död. Och vid Lärjungarna stodo der omkring honom, reste han sig upp, och gick in i staden. Och dagen derefter färdades han dädan med Barnabas till Derben; Och predikade Evangelium i den staden. Och då de der många lärt hade, kommo de igen till Lystra, och Iconien, och Antiochien; Styrkandes Lärjungarnas själar, och förmanandes att de skulle blifva stadige i trone; och att igenom mycken bedröfvelse måste vi ingå i Guds rike. Och när de hade utvalt Prester för hvar och en församling, och hade bedit och fastat, befallde de dem Herranom, den de uppå trodde. Och de foro igenom Pisidien, och kommo in uti Pamphylien. Och då de predikat hade i Perge, foro de neder till ([den staden]) Attalien. Och dädan seglade de till Antiochien, dädan de uti Guds nåd befallde voro, till det verk som de uträttat hade. Och då de der kommo, hade de tillhopa församlingena, och underviste dem, hvad Gud med dem gjort hade; och att han upplåtit hade trones dörr för Hedningomen. Och de blefvo der med Lärjungarna ett godt skifte.
En sådan åtgärd skulle innebära en orättvisa emot alla dem, sorn nu, på grund af den närvarande bränvins-lagsliftningen, hvilken, ehuru i öfrigt omväxlande, deruti varit bestående, att den fästat brauvinsbrännings-rätlighelen vid jorden, inrättat sin hushållning med begagnande af bränvinsbränning såsom en binäring, hvarjemte icke borde förbises, att mången gång en mindre bränvinsbränning till afsalu, utöfvad under de sex månader af året, då jordbruket kräfver minsta arbetet, af egna produkter, anntrs ofta svära att afsätta, med eget bränsle och egna arbetare, kunde just genom dessa fördelar uthärda täflan med fabrikerna, så mycket hellre, sorn bränneriets affall, dranken, ett vigtigt foderämne, användes på stället, och som fö r 1 agskos t na d en för inrättandet af ett mindre bränneri vore obetydlig, jemförd med den, sorn erfordrades för en fabriks-anläggning. Att neka jordbrukaren denna binäring, hvilken han funnit för sig fördelaktig, vore ett ingrepp i hans välfärd, eller skulle åtminstone så betraktas. Kommitteen ansåge det ock vara ur sistnämnda synpunkt, och ingen annan, sorn den egentliga husbehofsbränningen, hvartill rättigheten uppskattades så högt, åtminstone af den mindre jordbrukaren, kunde försvaras. Om det än ej kunde förnekas: att en jordlägenhet af ett så ringa värde sorn 3oo r:dr banko sällan lemnade sin innehafvare full afkastning till föda för sig och hushåll, långt mindre öfverskott till bränvinsbränning; att en tillverkning af bränvin i så inskränkt skala oftast skedde med ren förlust, då värdet af materialierna jemfördes med produktens, och att åtgången af en vara, som man tillverkat af egna produkter, om ock ersättning sedan finge skaffas till födoämnen, vanligen blefve större, än om den för kontanta penningar skolat inköpas; så hade kommitteen dock funnit sig ej kunna undBih. till It. St.
Med gillande af Rikets Ständers beslut har Kongl. Majit under den 20 Mars 1863 aflåtit nådigt Bref till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Blekinge län med befallning att vederbörande derom förständiga. 131:o af den 14 Mars 1863, angående befrielse för Fältkamereraren m. m. P. A. Arells enka, Alb. Heimberger från lifgifvande af observationsprocent och anmärkningsmedel, hvilka blifvit hennes man i lifstiden till gäldande ådömda. (50.) Rikets Ständers i detta ämne vidtagna, af Kongl. Majits nådiga Proposition föranledda beslut har under den 20 Mars 1863 blifvit Kammar-rätten till kännedom och efterrättelse meddeladt. 132:0 af den 14 Mars 1863, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition angående eftergift till förmån för enkan Martha Nilsdotter Tulpan af Kronans rätt till danaarf efter hennes aflidne syster enkan Anna Nilsdotter i Makrismåla. (51.) Om Rikets Ständers härutinnan i enlighet med Kongl. Majits nådiga framställning meddelade beslut hafva Kongl. Majits Befallningshafvande i Blekinge och Kronobergs län under den 20 Mars 1863 blifvit i nåder förständigade till egen och vederbörandes efterrättelse. 133:o af den 14 Mars 1863, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition angående upplåtande under ständig besittningsrätt af en jordrymd vid Kungsöhrs norra Kungsladugård. (53.) Under den 20 Mars 1863 har detta Rikets Ständers i öfverensstämmelse med Kongl. Majits nådiga Proposition fattade beslut blifvit Kammar-kollegium till kännedom och efterrättelse samt vederbörandes förständigande meddeladt. 134:o af den 14 Mars 1863, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition angående försäljning till skatte af den under Elfsborgs Kungsladugård lydandn lägenheten »Klintens bana.» (54.)