Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Porse med Dig? Nytt var det icke, men ondt! Vill Du gå dit ERIK. Jag vill och jag bör. ALGOTSON. Så lyder kungslösen: jag vill, jag bör. ERIK. Och den vill Du lära mig; tölp! MAGNUS. Frid! Frid! BEATRIX. redan här! Skall Erik gå i kriget? Och I börjen strida MAGNUS. Dig. Följen mig, till afsked! Erik går dit pligten kallar och jag stannar hos Går, åtföljd af Algotson, Erik, Beatrix. INGEBORG och Blanche ensamma. Du kan ha tur din slinka! BLANCHE. Och Du skökomoder! FOLKUNGA-SAGAN. INGEBORG slår Blanche en örfil. Kan Du rodna, eller jag hjälper Dig! BLANCHE. mördarfamiljen, i hvilken jag haft den skammen bli indragen. Jag förbannar den stund jag satte fot i detta land... Är det hofseder hos Folkungarne, Pöbelungarne, INGEBORG. Instämmer. BLANCHE. riket under Magnus' minderårighet så att allt var Jag tror Dig. Ty sedan Du och Porse styrt oppoch nervändt och det icke fans en mark silfEra skulder. Det blod som Magnus har i kronan ver i skattkammaren, så far konungen och jag bära det har Du och de Dina skaffat dit, när Ni läto halshugga den olycklige tronföljaren! Var därför barmhärtig mot din son, då han lider för Dig och dina brott! INGEBORG. Barmhärtig? Haha! Det råder Du horskvinna! BLANCHE. skap är i godo upplöst, emedan Magnus ej anser Icke så, om Du vill veta det! vårt äkten sig ha rätt låta flera konungasöner födas som skulle TREDJE AKTEN kifvas om tronen; och emedan han egnat Gudi sina återstående dagar i renlif och botgöring för dina synder. Det är för högt för Dig att fatta, Du torg kvinnas vederlike! Löp nu omkring och begabba! INGEBORG. Och Du egnar ditt renlif åt Bengt Algotson! BLANCHE.
Jcigtmedels-fonders användande företrädesvis till förhöjda praemier åt dem, som till skadedjurs utrotande verksammast bidraga . 3j Jnstitke-Ombiidsman, R. St.: nytt Moment till 14 §. uti Instructionen för densamma 64 — och dess Suppleant; förrättadt val deraf y5 — Instruction; förändringar och tillägg deri 227 — Embets-Berättelser; i anledning deraf 334 Jönköpings Lein: lindring i rotering för vissa hemman derstädes .179 Jenvvräkeri-For ordningen Kongl., af år 1814; förändrad lydelse af ett stadgande deri 187 I/wisningar enskilda personer och Bolag emellan . 326 Inqvarterings-besvärj Städernas . .342 Jemtland; i fråga om yrkad lindring för Rustoch Rothållare derstädes 38o Jönköpings Stad: låne-understöd af allmänna medel till hanrn-anläggning derstädes . 382 Instruction Register lifver Rikets Stiinders tind. Skrifvelser. 17 N:o instriictiort för R. Stis Revisorer öfver Bauco-Verket 412 InVexliiig af vissa utländska Silfvermynts-sorter vid Banken och LåneContoiren * 42^ Indragning af Lagmansoch Kämners Rälter . » 4^9 Infordrande af anbud å tryckningen af Bihauget vidnäst inträffande Riksdag 441 Inrikes Tullförpassning och bevakning: väckt fråga om ändring i Kongl. Stadgan delom 4.44.44 4^^ K. Klockaret profs afläggande af dem å för barna-undei visningen nödiga kunskaper Si Kronobergsoch Calmare Län; förhöjning i rotehjclpen för svaga rotar derstädes .. 4.4.4 88 Krotio-arrenden: tiden för leverering deraf 100 Krono-brefbärlngs-skjhligheten: a 11 gelagenheten af en allmän reglering derom iRt Kronans Hus och Byggnader 272 Kronans Spannmåls-räntor; uppbörden och förvaltningen deraf hädanefter 357 Register lifv.
Dessutom och med anledning af upplysningar, som genom en Utskottets Ledamot blifvit meddelade, rörande Brandförsäkringen å Götheborgs Stads särskilde publike hus; anser Utskottet Magistraten och de Äldste böra tillförbindas, att hvad de till Banquens säkerhet intecknade Staden tillhörige Fastigheter beträffar, som äro i Allmänna BrandförsäkringsVerket härstädes assureratle , antingen styrka, att afgifter. ne för alla åren blifvit erlagde, eller i annat fall årligen till Banquen insända bevis om verkställ» db betalningen af berörde afgifter. Detta underställes vördsamt Rikets Ständers upplysta otnprdfning, och bifogas, enligt förbe* håll, en Ledamots särskilda tanka. Stockholm den 5 Junit 1S23. Formulaire. Som Götheborgs Stad, till följe af Riket# Ständers vid 181& års Urtima Riksdag fattade beslut, erhållit af Banquen ett Låne-biträde stort Tvåhundrade Tusende Riksdaler Banco, emot Fern (5) Procents Ränta årligen efter Banco-me» thod, derå Förskrifning under den 21 Augusti 1819 blifvit till Banquen utfärdad; och Staden» borgerskap, å allmän Rådstufva dea Santo - UrsHonets Éetänkandefi. 139 antori serit och befullmägtigat undertecknade, Borgmästare, Magistrat och Statens Äldste, att ä Stadens vägnar för samma erhållne jhan afgifva ■en ytterligare Skuldförbindelse, enligt de grunder Rikets Ständer vid 1823 års Lagtima Riksdag Utstaka t; så förbi nde vi oss ovilkorligen, att å samma Lått till Banquen inbetala Sju Procent eller 14,000 R:dr B:co om året, hvilka med Sju Tusende Riksdaler vid hvarje halft års förlopp skola erläggas, och hvaraf Räntan, efter Fern procent på återstående skulden, till hvarje betalningsdag först beräknas, men det öfriga afgår på Capitalet.
Provinsen äger i allmänhet skog så väl för eget behof som för någon skeppning af bjelkar och bräder samt kolning till jerntillverkningen, hvilken för närvarande konsumerar inom Ockelbo socken 20000 läster, Hamrånge och Hille 25000 d:o, Wahlbo 18000 d:o, Ofvansjö och Thorsåker 70000 d:o, samt inom Öster-Fernebo och Hedesunda 20000 d:o. Till Thorsåker och Ofvansjö bergslager köpes en del kol från Dalarne. Bihang. 7 50 Nnnitiiandrag af uppgifter rörande Bergsbruk, Fabriker och Binäringar, Malmohus Lav. Egentligt bergsbruk eller anledningar dertill finnas icke inom länet med undantag af stenkolsbrytningen vid Höganäs i norra delen af Luggude härad; hvars produkter dock till största delen konsumeras för ångmaskiner samt tegeloch lerkärlsfabriken på stället, utom ett belopp af circa 70,000 tunnor, hvilka afsättas inom den närmare omgifningen > och längs kusten. Den största fabriksrörelsen på landet är brännvinsbränning, sorn år 1858 drefs vid 39 ångbrännerier med en tillverkning af något öfver 1 million kannor, de flesta belägna i Färs, Oxie, Wemmenhögs, Bara, Torna och Frosta härader. Råämnena erhållas i omgifningen; till brännmaterial begagnas ved närmare skogsbygden, och på slätten stenkol; produkten afsättes i städerna och skeppas derifrån till åtskilliga inrikes orter. Tegelbruk för vanlig mursten, taksten och rör finnas i alla delar af länet för dess behof. Från Höganäs afsättas eldfast tegel, lera och lerkärl till alla delar af riket, till belopp af ungefär 1000 tunnor lera, 1 million mursten, 150,000 taktegel och lerkärl för 50,000 R:dr, med tilltagande efterfrågan. De på landet belägna fabriker af alla slag producerade år 1857, enligt uppgift, inom Ljunits och Herrestads härader för R:dr 2,310. Frosta och Färs d:o » 29,187.
Det falska nitet är en tyrann, som ödelägger provinserna; fördragsamheten (friheten) är en örn moder, sorn vårdar dem och kommer dem att blomstra. t)en * Februari f. m. Sif» Det hemliga äktenskapet — till motsats mot (let redan före sin begynnelse till offentlighet betvingade — har utaf den papistiska rigtning, som bemästrat tidehvarfven. stundom blifvit undertryckt och stundom erkändt, och framträder i den nyare tiden, såsom all annan naturlig frihet, med de rättmätiga anspråken att blifva erkändt för hvad det är — en sanning. Det är det Borgerliga eller Civil-äktenskapet, som så framträder, och nu uti vårt land med en häfdvunnen rätt från de flesta civiliserade länder. I dessa länder är det Borgerliga äktenskapet regel, den kyrkliga benediktionen och kopulationen genom prestehänder, frihet; de, densamma åstunda, begagna sig deraf, de, som det icke vilja, äro befriade. Hedan i det 9:de och 10:de århundradet, då kyrkopapisteriet stod på sin höjd och kyrkan trodde sig böra ingripa med sina diktatoriska och disciplinära bestämmelser i alla lifvets förhållanden, måste man dock erkänna »matrimonia clandestina occulta», de hemliga äktenskapens giltighet (D:r Rudelbach). Ändock kyrkans kanoniska lagar bestämde: »att ingen troende finge gifta sig utan att hafva anammat prestens välsignelse», så måste de dock, vid sidan af denna lag, fasthålla den gamla definitionen af äktenskap efter den Bomerska Rättens principer, att nemi. »endast den ömsesidiga öfverenskommelse!) om att vilja lefva samman och fasthålla ett oåt.skiljeligt lifs samqväm, utgjorde äktenskapets väsende». Flere Bomerska Biskopar afgåfvo underrättelser om sådana hemliga äktenskaper, och förklarade sig för deras både borgerliga och kyrkliga validitet, blott sorn äktenskaper betraktade.
I alla fall fär jag lrZga, om det kan anses rädligt eller eris möjligt, att ändra beslut och Författningar, som redan twänne gänger undcrgätt pröfning och blifwit gillade. Jag för min del kan ej medgifwa nägon förändring och skulle ej anse den nyttig. Det torde äfwen wara en misiraknad idöe, att genom förlängd läntid hoppas att erhälla sä stora län, att stora afbetalning»:-, pä den Utländske skulden dermed skulle kunna göras., Swcriges Wexel-tillgäng har under förhandlen lyckligare perioder sällan gätt öfwer 6ov,oso Sid. och aldrig än ett är öfwer En million. Dermed kan ej nägon afbetalning werkställas och när man samman, räknar den ärliga räntan pä Utrikes skulder, de ännu vbctalta Intresien och amalgams län, som ännu bchöfwa ersättas, lärer icke snart den lyckliga stund inträffa, dä sädane afbetalningar till betydligt belopp skulle kunna äga rum. Hwad sluteligen Banquens säkerhet beträffar tror jag Len genom de anstalter Riksens Ständer widtagit wara fullkomligen stadgad. Den Summa, som Banquen stall ripbära af Stats-Mtrket, är i Förslaget gansta rund tilltagen och utgör ärligen r,oso,oocRd. Banquens utbctal, ningnr komma dels genom redan gjorde liqvider dels genom afkortning för hwad genom dcsis län kan komma att liqvideras, att till betydlig del förminstas. De komma hestutom att succcsfivt werkställas och päkänningen blir derföre ej sä stark. Lm Länsystemet skulle sä utwidgas, som Friherre Illljsncr»ntr föreslagit, skulle det möjligkwis ttl gäng wara att befara att Banquen ej erhölle sina rän - ' ^ /r/ Den Z Äpril. liz räntor, och delta wore förBanquen den egentcliga wädan.
DiscontDebitorer^ nes obestånd möjligtvis skulle kunna uppstå. Friherre Rudbeck, Alexander 9 uppläste följande : Länge har jag afhört många yttrade tankar, rörande den trågan: Bor Banquen öfvertaga och genast inlösa Disconlérnes utelöpande Sedlar , eller böra dessa Berk behandlas såsom enskilte Concourser ? Men då Höglofli. ge Bancooch StatsUtskotten icke synas hafva besvarat denna fråga på ett sätt , som är fullt tillfredsställande; utbr der jag mig la vördsamligen framställa de åsigter, jag funnit vid ett samvetsgrant och oväldigt bedömmande af detta grannlaga och vigtiga ämne. Men innan jag går att undersöka Hoglofl. Utskottens Förslag, må det tillåtas mig fästa Högloflig® Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid följande frågor: ”Ar dessa Discön”ters fall en vanlig Concours, med hvilken ”hvarken Regering eller Riksens Ständer sig ”befattat? har allmänna förtroendet till dessa ”Penningeverk någonsin kunnat stiga till en *’sådan böjd, om éj Nationen velat eller trott Den 17 Martil, f. m. 45 ”att både Regering och Ständer tagit en så nä”ra del i dessa Penningeverks bestånd, fortfarande och förvaltning? Är en Nations förtroende till sin Regering och sin Representation ”af ingen vigt och inga påföljder? Och om det”ta förtroende är vigtigt, vöre det icke vådligt ”att störa det och gäcka Nationens förhopp, ”ningar ?” Så länge ingen mägtar med skäl bevisa motsatsen, tyckes nu varande innehaf; vare af dessa Disconters Sedlar böra hållas ska. deslöse. Man invänder: Riksens Ständer hafva aldrig garanterat dessa Sedlar} men om så vört-, fordrar ej National-äran, allmänna Crediten och redlige Medborgares välfärd att de inlösas? Hvad äro Riksens Ständer annat än Na* tionens Fullmägtige, skyldige att verkställa Nationens önskan? De äro icke dess Förmyndare; utan måstehandla efter den Fullmagt, Nationen frivilligt och af förtroende, och att de skola utföra dess talan, gifvit dem.
Förklaring, Häradshöfdingen Lund, hvad beträffade Smideshandlanden Malmqvist och hans son Axel Malmqvist, Soldaten Syrén, Anders Stedt samt Bondesonen Eric Andersson, af hvilka de 2:ne förstnämnde förklarat sig vilja anföra besvär öfver Oppunda Härads-Rätls d. 1 April 1831 fällde Utslag, oaktadt Häradshöfdingen blifvit påmint om angelägenheten att ransakningshandlingarne omförmälde häktade personer tillställdes, icke förr än 5G dagar efter det tiden för ändrings-sökandet gått till ända, aQemnat ransakningen och Utslaget angående Malmqvist och hans son, samt dröjt med insändandet till Konungens Befallningshafvande af Utslagen rörande Syrén i 33 dagar och angående Anders Stedt och Eric Andersson i 31 dagar, efter futalie-tidens utgång, Advocat-Fiscalen, som ansåg Häradshöfdingen, genom denna försumlighet, hafva ej allenast ådagalagt’ vårdslöshet i embetet, utan ock vållat, dels att de af ofvannämnde sakfällde, hvilka tiilkänuagifvit sig vilja uti Kongl. Hof-Rätten söka ändring i Härads - Rätterues Utslag, 32 R. St, Just.-Omb. Emh-Ber. d. 15 Januarii r834- måst derifrån afstå, och dels att Kongl. Majit och Kronan en längre tid, än som vederbort, fått vidkännas kostnaden i och för de häktades underhåll i fängelset, yrkat, med åberopande af i Cap. 12 §. RättegångsBalken och Kongl. Brefvet den 11 December 1766, det Häradshöfdingen Lund malte derföre dömas att böta ia5 Daler Silfvermynt, med4t R:dr 3a sk. B:co,samt alt gifva Kronan ersättning för fångtractåmentet åt H. Malmqvist i 56 dagar, åt Axel Malmqvist, som den 3 Junii 1831 i fängelset afled, i 42 dagar, åt Pehr Syren i 33 dagar, samt åt Anders Stedt och Eric Anderssou i 3i dagar.
MUst ej är med nägon nu lefwan de Bröst-arfwinge wälsignadt, genom under den 1809 upprättade förening och Wal - act utkorat den Högtborne Furste Prins af Schles wig, Hollstein, Sonderburg, Augustenburg till Swea Rikes Kron-Prins, att pä de »vilkor, sä wäl nyjjnämnde Wal-act som ock Högbcmälte Furstes till afgifwande af Otz föreskrjfna försäkran förmä och innchäila Hans Kongl. Maj:t Wär nu Regerande Allcrnädigste Konung och Herre XIII efter Dctz dödliga fränfälle (hwar med den högste Eudén Nädeligcn länge fördröjc) i Regeringen öfwer Swea Rike samt det samma underliggande länder efterträda, till Swerigcs Konung KrbnaS och hyllas samt Riket styra; alltsä hafwe Wi för Hans Kongl. Höghet Prins LriniSri/c^ af Schleswig, Hollstein, Sonderburg j Augustenburg, ägta manliga Bröst - arfwingar, härmed welat upprätta och fastställa denna ordning för Successionen kill Swerigcs Krona och Regering pä sätt och med willkor här Nedanföre uttryckcligen stadgas. 1. Z. Warder det ägkenffap Hans Kongl. Höghet Kron - Prins LrikUs-riäN med Hans Kongl. Majtts höga wcttskap och samtycke ingär, och hwarwid Riksens Ständer ulkryckeligen sig förbehälla att Eemäl ej mä tagaS af Swensk Ätt, med manliga Bröst - arfwingar »välsignadt, dä skall efterträda Hans Kongl. Höghet i Regeringen, Hans Kongl. Höghets 4Z20 Den 13 October. förstfödde Son, och efter honom dennescnares manligL efterkommande, i dm ordning dc Hans Kongl. Höghet Kron, Prins Llinis-rr^Kl ?rv6vsn, Mm Ättms hufwudman, i rätt nedstigande led närmast äro.
Men icke väl hade han försvunnit bakom huslängan, förr än ett underligt lif uppstod i det fjärde tegelhuset i Strettonska räckan. Anna stod på trappan och bredde med två fingrar graciöst ut kjolarna, under det hon gjorde en djup nigning. — Adjö — adjö, snälla herrn, jollrade hon. Och medan Nils skrattade lössläppt, sprang hon in och öppnade alla fönster, — Nu lufta vi ut Europa, ropade hon, — det ska’ de ha, för de äro högfärdiga och dumma och inte förstå — Missis Fredman, hvarför bjöd ni inte en gammal vän på lunch — he? afbröts hon elakt af Nils, som genast med obeskrifligt välbehag lagt af sig krage och halsduk och tändt sin cigarr. Hon stannade framför honom, sägande utan att låtsa om piken: — Gossen, ska’ vi? — Ja då, sade han, tog henne om lifvet, höll med läpparna stadigt fast cigarren öfver hennes axel och dansade en yrande vals rundt kaminen, som ruskade doft, medan de små japanska figurerna skakade och sviktade och parasollen fladdrade. Husen i Stretton voro icke gjorda att dansa uti. Därpå slet Anna sig lös och flög yr och med upplöst hår ut på gården. — Nu skall här sköljas och vridas, — Gossen, kom och hjälp mig! Han lunkade ut och tog några kraftiga tag. Så hängde de upp tvätten i det hvita solljuset under en mörkblå himmel. Grannfrun lade armarna öfver planket, såg på och nickade. — Det är rätt, så bör det vara, sade hon och skrattade bullrande. Men på aftonen efter middagen, då arbetet var slutadt och köket stod så skinande klart och täckt, som blott ett amerikanskt kök kan se ut, och prärien låg ändlös och tyst i djupa skuggor med ljusprickar härs och tvärs, och grodorna kraxade i kärren, och millioner insekter flögo, gnistrande i kvällens mörker, och alla de små trapporna på frontsidan voro fullsatta af hvilande män i snöhvita skjortärmar och väl friserade kvinnor i ljusa, lätta dräkter — då lade Anna sitt hufvud i Nils knä under den milda himmelen och talade och talade på det mål, som ingen mer än de förstod:
Hjort, som ansett det å allmänhetens sida vara ett billigt anspråk, att i Rikets kollegier och öf rige embetsverk kunna för de handlingar, som dit skola ingifvas, få köpa dertill erforderligt stämpladt papper, föreslagit, att de personer inom hvarje embetsverk, hvilka emot redovisnings-skyldighet och borgen erhålla det stämplade papper, sorn för ut.öfniugen af deras embeten erfordras, måtte medgifvas rättighet att till försäljning åt allmänheten hålla äfven det stämplade papper, hvarmed handlingar, som skola till samma embetsverk ingifvas, böra beläggas. Genom det tillägg vid 11 § 3 morn., Utskottet här ofvan föreslagit, nemligen att domare eller annan tjensteman, som i och för sin tjen stebefattning. handlingar emottager, må vid förefallande behof ombesörja karteringen deraf, anser Utskottet motionärens framställning hafva vunnit tillbörligt afseende; men då sista perioden uti 1 mom. af förevarande §; “dock må hvad sålunda ra - Bevillning»-U(skottets Betänkande, ]V:o 6. 15 qvireras icke anno linnda än till dylikt behof) men ej till försäljning användas,!t vid en alltför ordagrann tolkning, torde kunna anses stå i strid med ofvauberörde vid tl § föreslagna tillägg, hemställer Utskottet, att omförmälde period i 17 §, 1 moni. må uteslutas. Slutligen har Utskottet jemväl från välloflige Borgare-ståndet emottagit utdrag af dess protokoll för den 8 sistlidne Mars, innehållande, att Borgare-ståndet, med bifall till Stats-utskottets uti utlåtandet N:o 51, litt.
Deltagarinnorna i denna voro fröknarna Sigrid v. Essen, Lisen Erikss o d, Alma Pettersson och Olga Bredvej (norska); försedda med diplom, ha tre af dessa gått ut att upptaga skolkökets stora idé, och den fjärde bereder sig att i utlandet fortsätta sina studier. Så arbetar fröken Eriksson i Lysekils skolkök, fröken Bredvej i sitt hemland, och fröken Pettersson går att i dessa dagar tillträda sin befattning som föreståndarinna för det af St. Kopparbergs aktiebolag inrättade skolköket. Fröken Rodhes skolkökstanke liknar ringen kring stenen, som kastades i vattnet. Det blir en, det blir flere och, om ännu aflägsen, randas dock den dag, då kvinnorna i de skandinaviska hemmen skola reda sund, enkel kost, Iduns äpplen, åt det uppväxande släktet. Amanda Leffler. 1893 hade hon icke försökt göra sitt bästa och slagit upp i lexikonet och bläddrat igenom hela den gamla grammatiken! Och läst igenom temat sedan — så många, många gånger, tills hon kunnat det alldeles utantill. Och hvarje kväll, innan hon somnat in i sin lilla säng, hade hon bedt, bedt med de små knubbiga händerna hopknäppta, om godkändt, bara godkändt! Och nu. H v a d skulle de väl säga därhemma? Hur skulle hon kunna tala om det? Lilla Karin gick ut i tamburen och lyfte ned sin lilla bruna kappa från kroken. När hon hade hängt upp den i morse, då då hade hon ej ännu känt det förfärliga och lifvet hade ännu lett ljust och förhoppningsfullt emot henne. Det var en liten mycket allvarlig person, som vandrade uppför Sturegatan. H o n gick med steg, som blefvo allt mer och mer drö- jande, j u närmare hon kom Kommendörsgatan. Och en liten hand i svart ullvante flyttade oroligt på den blå skrifboken under armen. Den lilla allvarliga personen steg in i en port och gick mycket, mycket långsamt uppför trappan. Lilla Karin — ty det var hon — stod en stund och lyssnade utanför dörren. Ifrån köket hördes slammer af kastruller, och en gäll jungfruröst sjöng med känsla och öfvertygelse: » Amanda gångar sig ut i lunden. » " Underkänd. " Skiss för Idun af Elsa Lindberg. (Slut fr. föreg. n:r.)
En sakta gungning gaf på morgonen till känna, att hafvet åter var isfritt, åtminstone öfver en betydlig sträcka i lovart. Redan i går minskades saltoch ökades lerhalten i vattnet; nu är vattnet efter filtrering nästan drickbart. Det har antagit en gulgrå lerfärg, och är nästan ogenomskinligt, så att fartyget tyckes framsegla i leräfja. Vi äro tydligen i Ob-Jenisejs strömområde. Den is, vi i går seglade igenom, härrörde troligen från Ob-, Jenisejeller Pjäsina-vikarne. Dess yta var smutsig, ej ren och hvit som ytan af glacier-is eller af den hafsis, som aldrig kommit i beröring med land eller med grumligt flodvatten. Utanför de stora floderna är nämligen isen oftast, der snön bortsmält, täckt med ett gult lager af lera. Denna lera utgöres tydligen af slam, som nedsköljts med flodvattnet och sedermera af vågsvallet uppkastats på den snötäckta isen. Snölagret tjenar som sil och afskiljer åter ur vattnet slammet, hvilket derför, efter snöns bortsmältning, äfven på verklig hafsis kan bilda ett smutslager, innehållande lemningar af en mängd små organismer, hvilka endast lefva i sött vatten. Den 5 augusti. Fortfarande under segel i Kara-hafvet, i hvilket en eller annan isbit kringdref. Isen upphörde fullständigt, då vi kommit nordvest om Beli Ostrow. Vi voro flere gånger under dagens lopp på endast 9 meters vatten, hvilket dock till följd af bottnens jemna beskaffenhet icke är farligt. Dimma, svår sjö, knapp men temligen hård bris fördröjde framkomsten. Den 6 augusti kl. 3 om morgonen fingo vi land i sigte. I dimman hade vi gått ett litet stycke uppför Jenisejs utloppsvik, så att vi måste vända för att komma till vår bestämmelseort, Dicksons hamn. Express’ masttoppar syntes skjuta fram öfver holmarne norr ut, och snart ankrade båda fartygen söder om en holme, som antogs vara Dicksons ö, men då Fraser kort derpå äfven kom till vår sida, upplystes vi om, att detta var ett misstag.
N:o 35r, ang:de slångjernssmidet och den gröfre jernhandteringen, samt kolhandeln i Riket; N:o 352, angtde ändringar i ansvarighetslagen för Statsrådets ledamöter. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt öfverläggningen på f. m. ang:de den fråga, som då utgjort föremål för R. o. Adis pröfning, hade slutat med det beslut, som R. o. Ad. fallat genom votering. Under discussionen hade blifvit yrkadt af Frih. Roye med flera andra ledamöter, det R. o. Ad. skulle besluta att främst i nästa plenum till pröfning upptaga BorgareStts inbjudning till R. o. Ad., i afseende på vissa ännu oafgjorda delar af extra-statsregleringen. Frih. Boye, Ludv.: Jag hembär Hr Frih. o. Landtm, min uppriktiga tacksamhet för den propos. Hr Landtm, nu gifvit oss, emedan jag anser det vara hästa utvägen att undgå den obehaglighet, som kunde blifva en följd af det beslut R. o. Ad. genom votering fattat. Jag tror, alt om R. o. Ad. täcktes bifalla den propos. Hr Frih. o. Landtm. Den jg M n j c. m. meddelat, oell vi således i nlista plenum, det vill säga på f. in. oin Tisdag, skulle få besluta om inbjudningen, så är det ändamål vimnel, som omständigheterna Kräfva. Det eifves Irenne sätt alt afgöra inbjiidningsfrägan. Det ena att bilalla inbjudningen, det andra att afstå densamma, och det tredje, alt lägga den lill handlingarna. Jag skall icke böja min röst för eller emot någotdera sättet, blott saken blir afgjord. Jag hemställer vördsamt, om icke Ståndet ville bifalla deri propos. Dr Landtm, behagat göra, nemi. att inbjudningen må uppföras främst på föredragningslistan för nästa plenum. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag anhåller att