Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allmogen har i senare tiden börjat vinnlägga sig 0111 prydlighet och större utrymme vid byggnaders uppförande och man ser mångenstädes bondhemman vara särdeles väl bebyggde. Stegradt pris på brännmateriel har föranledt inrättande af eldstäder, i hvilka såväl torf som stenkol kunna begagnas. Den gamla provins-klädedrägten hos allmogen synes för hvarje år komma allt mer och mer ur bruk. 1 stället för vadmal och hemväfda tyger begagnas kläde och fabriksväfnader, ofta af utländsk tillverkning. Christianstads län. Föda. Sockenbibliotheker. Jordbruk. 7 Till dagligt bruk har allmogen tarflig men stark föda. Begagnandet af bränvin har aftagit, och så kalladt Bäjerskt bier har kommit mycket i bruk. Omtanken för renlighet och större beqvämlighet har tilltagit, dock mer i skogstrakterne än på slättbygden. Några egentliga folknöjen förekomma icke. Ungdomen på landet samlas stundom till dans eller så kallad lekstuga”. Sockenbibliotheker finnas i ganska många församlingar, och hågen för läsning har tilltagit. Föreningar till öfning i vapens bruk funnos icke före periodens slut. 3. Näringar. A och B) Jordbruk och boskapsskötsel. Jordens beskaffenhet i allmänhet är: God i största delarne af o Södra Asbo, Ingelstads och Jerrestads härader, omkring J af Willands härad samt de tre sydligaste socknarne af Ostra Göinge härad; Medelmåttig i en mindre del af Norra Asbo härad, i Bjäre härad, i största delarne af Östra och Vestra Göinge samt Albo härader samt i hälften af Gerds härad; Svag i största delen af ° .. Norra Asbo härad, i hälften af Gerds härad, i nordligaste delen af Ostra Göinge, i nordvestligaste delen af Tal). Litt. 11. Enligt de mantalslängden som upprättats vid slutet af motstående ar. Utskrif Hela folkmängden af Deraf frie från mantalspenningar. ningsmanskap. Mankön. Qvinkön. Summa. Mankön. Qvinkön. Brukningssätt. Sädespriser. Understöd.
Då Kongl. Maj.t i Kader för godt finner att BancoUtskottet någon Proposition meddela , rörande sådane mål sorn hemliga hållas bö. ra, och Utskottet ej skul» le finna sig förut genom denna Instruction berättigadt att den med Rikets Ständers rätt afgöra , åligge det Utskottet, att, sedan BancoFullmägtige blifvit hör? de, i allmänna ordalag, och utan hemlighetens uppdagande, Rikets Ständer om den erhålloe Propositionen underrätta, för att vid hvart och ett sådant fall särskildt begära Rikets Ständers tillstånd, att med dera* mot stridande proponerar eller befordra söker, bör vara dess Stånds förtroende samt dess säte och stämma i BancoUtskottet förlustig. Motstående punkt har Banco - Utskottet ansett kunna lämpligen helt och hållet bortgå såsom en följd af Rikets Ständers fattade Beslut om Publicitet af Banquens hela ställning; hvilket alltså härigenom vördsamt föreslås. 356 Banco-Vtskotuts Betdnkandtn. rätt förordna om de ämnen som, i Kongl Majus Propositioner innefattas §• 9- Till vinnande af fullkomlig dfverensstämrnel* se emellan de föreskrifter, sorn gemensamt böra gälla för Rikets Stän* ■ ders Bancooch Riksgälds Verk , skola sådane föreskrifter , innan de till Fullmägtiges efter, rättelse ! utfärdas , särskildt inför Rikets Ständers Statsoch BancoUtskott undergå justering, sålunda: Att, enär sammanträde af båda Utskotten r j lämpligen kan eg 3 ruin, ettdera af Utskotten föteslår Redactionenen af det stadgande, som skall tjena lill efterrättelse för styrelse me af båda Verken, hvilket förslag, forsedt med, justerings påskrift af Ordföranden i samma Utskott, corn mun ieeras det andra Utskottet, då, i händelse för - <i9- f Sedan Banco Utskottet under Riksdagens lopp till Rikets Ständers stadfästelse anmält sådane Beglementariske föreskrifter för Banco-Fösvaitningen, sorn antingen rö» ra
Punkten 3:o, angående fortfarande kreditivrätt af 900,000 R:dr åt Jernkontoret, mot enahanda vilkor, beträffande räntan, som för kreditivet till manufakturernas och fabrikernas understöd, har likaledes bifallits i sin helhet af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet; hvaremot Preste-Ståndet, med be - 12 Banko-Utskottets Memorial J\/s 19. viljande af nyssnämnda kreditivsumma, bestämt räntan till allenast tre procent; Bonde-Ståndet åter, väl i afseende på räntan, gillat Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet godkända förslag, men nedsatt kreditivets belopp till 600,000 R:dr. 10: de punkten, angående fonden för utlåning med omsättningsrätt bar bifallits af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden, men återremitterats af Bonde-Ståndet. I 15:de punkten bade Utskottet, som i föregående punkt tillstyrkt medgifvande åt Allmänna Hypotheksbanken att undfå kreditiv i Riksbanken å 200,000 R:dr, hemställt, att nämnda Hypotheksbank, jemte Riksgälds-kontoret och sparbankerna, måtte varda befriad från erläggande af s. k. inträdesafgift. Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Preste-Stånden hafva emellertid icke godkänt Utskottets förslag angående kreditiv åt Allmänna Hypotheksbanken och fördenskull, med gillande i öfrigt af innehållet i 15:de punkten, beslutat att bestämmelsen om befrielse för Allmänna Hypotheksbanken från inträdesafgift för kreditiv borde utgå. Bon de-Ståndet åter har godkänt punkten oförändrad. Punkten 19:o, om användande af upplupen bankovinst, är bifallen af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare'Stånden, men afslagen af BondeStåndet, som derutinnan fattat särskildt beslut.
Jag har ej kunnat undgå finna skäl till denna anhållans afslående vid första föredragningen så tydeligen ådagalagde uti Beredningens och CommerceCollegii yttrande, att jag ej kunnat genast inse anledningen till behofvet för ytterligare underrättelsers inhämtande. Som jag likväl sedermera fått höra, att anledningarne till återremissen funnits uti åtskillige af sökanderne andragne skäl, och jag dessutom medger, att mäklareattesten, som bör äga laga vitsord såsom med ed bestyrkt, synes rättfärdiga det i grund deraf vidtagne beslut, är ej min tanka att yrka, det någon anmälan till Riksstånden om detta mål skulle göras, endast att för min räkning få i protocollet förvarat, att saken fästat min upmärksamhet, icke i afseende på någon enskild person, men i afseende på vigten af den 46 Den 4 September 1810 grundsats, som föreskrifver varsamhet vid utförseln af lifvets första, nödvändighetsvaror, bland hvilka jag icke kan undgå finna att, jemte spannemål, sill och salt äfven för svenska allmänheten måste räknas. Jag tror för öfrigt att det är af vigt, vid styrelsens befattning med economiska företag, att enhet i princip alltid iagttages, och då jag under samma tid funnit införsel af sill från andra orter genom tullfriheter eller lindring i afgifter vid flera tillfällen beviljad, har jag ej kunnat inse nyttan af ett deremot stridande särskilt undantag. Jag har väl hört sägas, att den sill, som utfördes, varit skämd, men jag har svårt att tro, det utlänningen häldre än vi skulle emottaga en sådan vara. Likväl får jag ännu en gång upprepa, att något ytterligare än dessa allmänna anmärkningars förvarande i protocollet icke är min afsigt». Herr Borgmästaren Nenzén, Riksdagsmannen Hyckert och Herr Professoren Docter Wijkman ansågo, lika med Herr Grefven, att denna anmärkning utan att till Stånden anmälas endast måste i detta protocoll förvaras, och tilläde Herr Doctor Wijkman sig ej till detta mål kunna lämpa 106:te och 107:de §§ af Regerings-Formen..
Lånet insticka sina enskilde tillgångar, i annan mån, ån Obligationer infriades; och Contoiret såmedelst, i afseende på sina insättningar, ställas under beroende af vederbörande, som reqvirera anslagen och dem som sedermera tillverkat sig Obligationerne. Stats-Utskottets Betänkandem 3g Emot Creditivets begagnande för hela beloppet af års anslagen, skulle vål kunna framställas den anmärkning, att om Riksgålds-Contoiret egde enskilde tillgångar, desse borde anvåndas i forsta rummet och Creditivet såmedelst behöfva anlitas blott för bristen. Härvid torde likväl bora tagas i betraktande, att ehvad Contoirets behållning användes, eller ock Creditivet begagnas får en mot denna behållning svarande Summa, sådant icke i ringaste måtto verkar till förändring uti förhållandet med den utlöpande penninge sedelstocken; men det dermot bidrager till mera ordning och redighet, att högsta Summan, som för hvarje år skall upplånas, varder bestämd, innan någon början göres med utgifvandet af alldeles nya Obligationer. Anledningen, hvarföre uti 8 $• StatsUtskottet föreslagit, att den till upplåning år ifrån år bestämda Summan skulle kunna få öfverskridas med 20,000 R:dr; har Stats - Utskottet trott sig böra närmare upplysa. Enär en viss Summa kungöres till upplåning, år den händelse alltid möjlig, att första dagarne efter Lånets öppnande, Banco Insättnings Attester på en och samma gång kunna komma att företes till ett, 4o Stats-Utskottets Betiinkimden. den bestämda Låne-Summan , överstigande belopp; och år det, med afseende håra, som Stats-Utskottet funnit låmpligt föreslå, att 20,000 R:dr i obligationer utöfver den beståmda Summan måga kunna utgifvas, så att någon ibland dein, hvilka på en och samma tid uti Contoiret sig infunnit, icke måtte behöfva att afvisas, så långe det överskjutande beloppet af Obligationerna icke blir större, ån de foreslagne 20,000 R:dr.
(Stals-Utsk:s Uthde N:o 33, Litt. D.) S. A. K. Rikets Ständer hafva fästat uppmärksamhet å den skiljaktighet, som förefinnes emellan grunderna för utgörandet af den med manlals-penningar benämnda afgift, hvilken erlägges af inantals-skrifna personer från fvllda 17 lill och med 63 år, och för beviIIningen efter första artikeln, som utgår från fyllda 18 och upphör med fyllda 60 år; och då undanrödjandet af denna skiljaktighet, medelst jemkning i förstberörda beräkningsgrund, skulle, utan alt medföra någon betydlig minskning i Statens inkomster, bereda väsentlig lättnad och större enkelhet vid mantals-längdernas uppgörande samt afgiflens debitering och redovisning, hvarjemte härvid förekommer den omständighet, att de fleste personer före 18 och efter 60 års ålder äro mindre arbetsföre, hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat, alt mantals-penningarne hädanefter böra beräknas från fyllda 18 år och i de fall, då, enligt hittills gällande stadganden, befrielse derifrån efter 63 års ålder tillgodonjutes, upphöra med fyllda 60 år; viljande Rikets Ständer, vid beräkningen af Statsverkets inkomster, taga i betraktande den förlust, uppskattad lill omkring 30,000 R:dr R:mt årligen, som genom ifrågavarande förändring komine alt tillskyndas stals-verket. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:l i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Slockholm deu 18 Mars 1857. ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Mars 1887. Presle-Ståndet den 14 — —• Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om rättighet för Svensk man alt i två eller flere inrikes städer samtidigt drifva handel.
— N:o 28. angående väckta frågor om fyrbåkars uppförande på åtskilliga ställen. VI. B. 103, 398. A. 417. X. U. 356. A. 405. E. 485. — N:ö 29. i anledning af väckt motion om befrielse för skattehemman å Gottland från skyldigheten att uppföra och underhålla straudridareboslällen. VI. B. 103. A. 398. VIII. U. 392. A. 431. — N:o 30. i anledning af väckt fråga om Landtbruksacademiens indragning och den academien tilldelade fonds öfverlemnande lill RiksgäldsContoret, m. m. VI. B. 103, 398. A. 423. VII. E. 294. VIII. U. 391. A. 428. — N:o 31. med anledning af Kongl. Majis nådiga Proposilion, i fråga om förändring i sättet för ersättning af hästar och persedlar, som vid rusthållsregemenlena under krig gå förlorade. VI. B. 280. A. 604. VII. É. 335. VIII. U. 391. A. 428. — N:o 32. i anledning af vackt fråga om tillsättandet af en andre apologist vid Fahlu högre lärdomsskola, samt om anslag lill hans aflönande. VI. VII. E. 335. — N:o 33. i anledning af väckt motion om anslags beviljande till utvidgning af Carlskrona läroverk. VI. B. 280. VIII. U. 391. A. 428. — N:o 34. i anledning af dels Kongl. Majis nådiga Proposilion, rörande anslag till inköp af boställe åt en capellpredikant i Undenäs församling inom Skaraborgs län, och dels en i ämnet väckt motion. VI. B. 280. A. 607. VII. E. 335.
Ahlin derföre få skylla sig sjelf, som, då han vid arrende-auktionen gjorde högsta anbudet och dymedelst utestängde andra om arrendet tätlande, sig ej bättre föresåg, helst icke ens blifvit föreburet, än mindre sökt ådagaläggas, att någon felaktighet uti de om kungsgårdens beskaffenhet spekulanter tillhandahållna uppgifter, förelupit, hvarigenom omdömet i afseende på kungsgårdens värde kunnat missledas; hvadan Utskottet anser motionärernes framställningar om nedsättning till 180 tunnor spanmål af arrendet för Wendtholms kungsgård böra lemnäs utan afseende, äfvensom någon tillämpning af Kongl, kungörelsen den 17 Juli 1847 icke lärer kunna i förevarande fall ifrågakomma. Stockholm den 11 Februari 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 12 Febr. kl. 1 e. ra. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående förlängd arrendetid för E. Marmén å indragna korporals-bostället TVettsta. (IA.) Uti lill Hederv. Bondeståndet afgifvet oell af bemälte Riksstånd till Statsutskottet remitteradt memorial, har riksdagsfullmäktige!! Per Olsson från Upsala län hemställt, att förre riksdagsfullmäktige!! Erik Marmén, som, jemlikt Kongl, kammarkollegii transport-resolution af den 5 Oktober 1835, fått å sig öfverlåten arrenderätten till indragna korporalsboställe! vid f. d. Adelsfane-regementet, Wettsta, 1 mantal i Alunda socken, Olands härad och förenämnde län, men hvilket arrende vid midfastan 1850 tilländagå!-, måtte, enär Marmén bostället väl bäfdat och brukat, få, emot fullgörande af nu föreskrifna arrendevilkor, bibehålla under 30 år, räknade från midfasta^ 1850, arrenderätten å ifrågavarande boställe. S Sia's-Utskottets Utlåtande, N.-o 6t.
Men de deruppe i Stockholm visste ju ingenting om mig, och jag hade med flit i mitt första arbete undvikit allt slags prål med stora händelser. Blef något af med författarskapet kunde de komma efter. Nu var frågan om jag skulle genast tala med min mor, hon anade redan något, eller vänta litet och se om arbetet blifvit bevärdigadt med någon uppmärksamhet. Och jag fick redan andra eller tredje dagen bekräftelse härpå, då postmästaren öfverraskade mig med att sända Aftonbladet. Ja, der stod den verkligen, min första recension. Det är i höst fyrtio år sedan dess och derför inför jag här 1878 den kritik, hvarmed Lindeberg och Aftonbladet 1838 sände mig ut i verlden. Bokhandels-Bulletin. Waldemar Klein. Svenskt original af Fru F. Stockholm, Thomson 1838. Rec. bekänner, att han vid läsningen af det korta företalet till denna roman icke fattade de bästa tankar om hvad som der väntade honom. Det syntes honom på en gång – man ursäktar denna öppenhjertiga bekännelse – svulstigt, trivialt och anspråksfullt, och han befarade att här återfinna i prosaisk form, eller rättare i obunden stil, en af dessa sig så kallande poetiska företeelser, hvarpå de sista trettio åren beklagligtvis varit så rika, der författaren, likt kajan, börjar med att utropa: »Se, nu flyger jag», endast för att göra verlden uppmärksam på, huru hon skulle göra ett klumpigt och braskande fall ned i smutsen. Lyckligtvis hade vi här begått ett af dessa få misstag hvarmed man är belåten. Det händer mången gång att början af en bekantskap, personlig eller litterär, lofvar mycket men håller litet. Här deremot inträffar motsatsen, och hvad vi måst förundra oss öfver är, att en så litet lofvande början kunde förvandla sig i en så intressant fortsättning. Vi erinrade oss likväl hvad vi någonstädes sett yttras, att det ej är någon lätt sak att skrifva ett företal, d. v. s. att rätt bedöma sin egen och läsarens ståndpunkt, att ej uppskatta den förre för högt och den senare för lågt, eller, hvad som mera sällan sker, tvärtom. Författarinnan hade icke rätt bedömt båda, och hvad vi således skulle önskat vara borta i hennes bok, är just företalet.
Den, som vill, att brännvins-tillverkningen skall beskattas med viss afgift per tillverkad kanna, så snart den efter denna grund beräknade skatt öfverstiger sammanlagda afgifterna å brännvins-redskapen: alt om afgiften, sålunda beräknad, icke 5a Bevilln.-, Lagoch uppgår till sistnämnda belopp, elen skn 11 påföras efter tarifferna för pannerymdsafgiften och öfriga grunder, hvilka såsom minimi-afgifler bibehållas och godkännas; att, till följd deraf, Bevillnings-Utskottet skall till Rikets Ständers pröfning föreslå afgiftens storlek, samt att det för öfrigt, med iakttagande af de för bränn vins-tillverkningens utöfning stadgade vilkor, skall åligga dem, som sig af denna rättighet begagnat, att till Taxeringen uppgifva föregående årets tillverknings-belopp , och tillkomma Taxeringsmännen enahanda pröfnings-rätt af dessa uppgifter, som, i afseende på skattskyldiges uppgifter, dem i allmänhet är tillagd, röstar Ja; den det ej vill, Nej. Vinner Nej skall bevillning läggas å brännvinsbränningen efter tillverkningen , och utgå med en skilling å hvarje kanna tillverkadt brännvin, samt tarifferna å pannerymds-afgiften och öfriga beskattningsgrunder gälla såsom minimi-afgifter för ifrågavarande tillverkning. Då Höglofl. Ridderskapet och Adeln godkännt 1824 års Kongl, Kungörelse, och 1 allmänhet afsiagit hvad Utskotten lili - Bevilln.-j Lagoch Occ.-Utsk. Mern IV-o 27. 53 styrkt, och således äfven det i förevarande §. intagne stadgande om hvad sorn iakttagas hör, om någon vill begagna sig af ett nytt, annorlunda beskaffadt, bränvinsredskap, men en löreskrift härom bör finnas, och den föreslagna blifvit af de 3:ne Ofrälse-Slånden godkänd, så tillstyrka och tillförse sig Utskotten att detta beslut af Ridderskapet och Adeln må benäget biträdas, 2 järt.
Dessa framställningar och förslag, med hvad dertill hörande handlingar innehålla, har Utskottet tagit i öfvervägande; och förekommer härvid, att ehuru, såsom ofvan är antydt, Rikets sednast församlade Ständer funnit billigheten fordra, att rustoch rotehållarne vid båtsmanshållet, med afseende å derifrån utgående beklädnadsbidrag, komme i åtnjutande af en sådan lindring, som vid sista riksdagen blifvit rotehållarne vid indelta infanteriet beviljad, har dock genom den utredning, för hvilken detta ämne, på sätt ofvan är omförmäldt, sedermera varit föremål, blifvit ådagalagdt, att rotehållarne vid infanteriet, oansedt den vid sednaste riksmöte dem beredda befrielse från allt bidrag till soldat-beklädnaden, likväl ännu äro jemförelsevis vida mer betungade än rotehållarne vid båtsmans-roteringen. I öfverensstämmelse med hvad Förvaltningen af Sjö-ärendena härom yttrat och Kongl. Majit i nåder gillat, anser derföre Utskottet skäl icke vara förhanden till eftergift i beklädnadsskyldigheten hvarken för båtsmans-roteringen i allmänhet eller för de med denna jemförliga frälse-rotarne inom Blekinge län och Södra Möre härad af Calmar län. Hvad deremot beträffar båtsmans-indelningen i Blekinge och Södra Möre, hvilken för de rustande i flera hänseenden onekligen medför större tunga, än som är med båtsmans-roteringen förenad, har Utskottet funnit samma indelning, med undan tag - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85.
LX. A. 254. — räkenskaper för år 1826, angående verkställd revision af. XLIV. B. 3g5. XLVIII. A. 183. LII. E. 46. LIV. U. 164. A. 258. Minimi-tabellen, om sättet för dess bestämmande. XIX. 49. R. 119. XX VI. B. 404. XXVII. A. II. Minnesvård. Se Monument. Missgerningsman, om anstalter till förekommande af deras rymning, och till deras ertappande om de rymma. XXXVI. B. 1G1. XXXVII. A. 269. Modeller, om åläggande för SqvadronsCheferne vid de Indelte CavalleriRegementerne att lill Sqvadronen, emot betalning, öfverlemna ett exemplar af ankommande. XXXVII. E. 273. 363 Moderation i Postporto för bref, som väga Öfver 8 lod, om upphäfvande af. XXII. 3i, 61. XXIII. R. 3. XLV. B. 45a. XI,'VIII. LIX. U. 155. LX. A. 3o. LXVI. E. 125. Montgommerie, Fabian, yttranden. I. 255, 446. VI. 333. Monument, om uppresande af ett, vid Lutzen öfver Gustaf II Adolph. I. 638. II. R. 34i. III. P.U. 5. XL B. 176. XII. A. 333. Morath. Se Pereswetoff Morath. Morgongåfva och Testamen ts-rätt, angående ändring af Allmänna Lagens stadganden om. XLVIII. Mossar och kärr på Gottland. Se Gottland. Mossodlingar, om bestämmande af vissa skyldigheter för dem, som företaga sådane. XVI. B. 106. XVII.
Ex. uppfattat detsamma, innefattade, att R. o. Ad. skulle återremitteia Const.Utsk:s förslag endast med den af R. o. Ad. såsom dess gemensamma tanke förklarade anmärkn., att berörde förslag ej vore antagligt. Hr Lefrén, Joli. Pehr: Under de flere dagar, som R. o. Ad. öfverlagt om särskilda förslag till allmänna anmärkmr emot Const.Utskrs betänk., hvilkas syftning varit att framlägga andra hufvudgrunder för representationens ombildning, än de, sorn nämnde betänk, innehåller, har jag icke deltagit i öfverläggningarne; men sedan alla dessa förslag blifvit underkända, och nu fråga är, icke att framställa någon gemensam tanka, utan ett förklarande, att förslaget är oantagligt, d. v. s. inga anmärkn:r emot förslaget och dess grunder, utan förslaget i allmänhet, så anser jag mig äfven böra höja min ringa röst, för att i detta vigtiga mål framställa hvad jag anser vara rätt och för mitt fädernesland nyttigt. Jag tror, att R. o. Ad. gjorde rättast att framställa en mening i sak, och icke framställa en tanka af den beskaffenhet, som förevarande förslag innehåller. Det vore, efter mitt förmenande, om det tillätes att jag så yttrar mig, att gifva åt R. o. Ad:s fiender ett nytt thema, för att derpå grunda tillvitelser och anklagelser, som vore detta Stånd så sinnadt, att det icke önskade någon förbättring i landets representation. Vi veta huru kärkomna sådana themata åro, för dem, som anse medborgerlig dygd och medborgerligt nit nedläggas på fäderneslandets altare genom smädelser emot åtskillige af Rikets representerande riksstånd.
Utan twiswel är det nyttigt och wigtigt akt widtaga nögon utwäg till fö» rening om denna g/undlag, sä att wi en gäng nkätte erhälla en gällande ordning, och jag tror ej, att för det en Ledamot begär frägan derom pä bordet, den icke bör kunna upptagas, hälst betz wigt äfwcn bör kunna förmä denna Ledamot att ej widare yrka sin rätt. Herr Grefwen och Ordföranden -rodde ej att detta kunde anses säsom en ny fräga. Herr k o tdIi ed: Sä mycket mer som dck just är samma fräga som ventilerades innan granskningen punktewis företogs, och wi redan tillkännagifs wit de andra Ständen, att wi önskade en sädan jämnkning. Friherre kisisterstolxs instämde häri, men crindrade, att om man toge den utwäg som 4 72 § finnes uppgifwet!, kunde den ej anses wara retroaktiv, när dc§ följande wore stadgadt genom ett StandetS beslut. Herr kotka! led förklarade att hans me» Ning icke warit alldeles sädan, utan att Han allenast trodk Den 23 Octsber. 4°;?? trobk bet den icke warit anwändbar wib Riksdags, Ordningen säsom en grundlag. Friherre 8tuöl v o n »kst c» 11 ke : n: Jag kan ej finna annat än att Herrarne alle äro ,.f en mening. Bäde Herr von 3ctiLNt2 och Herr?äk1- mZn wilja att den skall ske genom Deputerade, men be skilja fig i sättet af deras wäljande. Herr käklman: ven cgenteliga skillnaden är, att om efter mitt förslag Dcputeräde af hwarje Ständ skulle utwäljaS, ägde besia c) Ständers afgörande rätt, utan wore förbundne att till ?lerm asien:, na stna ZämnkningS-förslag, hwarefter det stöde Stän, derna öppet att afgöra frägan. Efter den 72 § skulle äter Nämndm fä göra jämnkningarna med full afgörande rätt.