Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. icke varit högre 8n 420 närvide. Jag hemställer då, om man icke gerna sitter trångt en dag under 14 år för att den öfriga tiden kunna sitta något beqvämt. Skulle Ståndet mera mangrant samlas och en eller annan ledamot under ett plenum blifva stående, så kan detta hjelpas dermed, att bänkar inflyttas på gångarne. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. med godkännande af majoritetens inom Direktms hemställan afslå Utskts Betänk. Hr Printzensköld, Carl: Jag hembär Direktm min tacksägelse derför, att den icke ansett frågan om förändring af sittplatserne på detta rum så definitivt afgjord, att Direktm ansett sig förhindrad att i detta ämne ytterligare inhämta Ståndets tankar; och derigenom har äfven Utsk. fått tillfälle att för Ståndet uttala sina åsigter, och Ståndet i sin ordning förunnats att taga saken i förnyadt öfvervägande. Man bar sagt, att Ståndets pluralitet skall vid förra Riksdagen beslutat ifrågavule förändring. Men huru tillkom denna pluralitet. Jol frågan afgjordes af ett högst ringa antal ledamöter, på tillstyrkan af en inom detta Stånd dåvar:de inflytelserik person, men deraf följer ingalunda, att nu tillstädesvarande ledamöter äro af det föreg:de beslutet bundne. Jag anser den så mycket omtalade heqvämlighelen alldeles icke önskvärd. Jag älskar icke att se detta rum, der vapensköldar pryda väggarne, och hvilka sköldar bära vittne om Svenske mäns tapperhet, försedt med platser för en långt drifven veklighet. Mig synes tillräckligt, att platsarne, förblifva sådana de äro, och om man än icke får stödja ryggen under de timmar vi äro här församlade, sä torde de vara få sorn deraf finna sig generade; och för visso kan nästan antagas att de, som önska denna beqvämlighet, tillhöra ett yngre slägte, som här vunnit inträde. Jag har hunnit den ålder, då jag enligt det romerska språket bör kallas senex, och jag känner mig ingalunda böjd att utbyta nuvide sittplatser emot dem Hr Scholander föreslagit och Gr.
Hos Rikets Ständer har sedermera under ärendets behandling blifvit upplyst, att genom Professor Stephens fortsatta forskningar arbetet både i omfång och kostnad tillvext så betydligt, att subskriptionspriset, som först varit beräknadt till 20 R:dr, måst höjas till 40 R:dr och priset för köpare bestämmas till 60 Ralr R:mt. Emedan detta arbete, utom dess stora allmänna intresse, särskildt för Sveriges historia och svensk språkforskning är af stor vigt och jemväl torde för vår äldsta kulturhistoria lemna mången värderik upplysning, hafva Rikets Ständer på det sätt bifallit den gjorda framställningen, att ett anslag för en gång af 2,000 R:dr anvisas till inlösen af 50 exemplar utaf Professor Stephens ifrågavarande plancheverk. 105:o Uti en hos Rikets Ständer gjord framställning är vordet anfördt, hurusom Artisten N. Mandelgren sedan många år tillbaka nästan uteslutande sysselsatt sig med studerandet och aftecknandet af Sveriges kyrkliga monumenter och nyligen i Paris, under titel af »Monuments Scandinaves du moyen åge» utgifvit en mängd af de i våra landskyrkor befintliga al-fresko-målningar, — af hvilket arbete 40 exemplar genom beviljadt anslag af Rikets sist församlade Ständer blifvit för Svenska Statens räkning inköpta, och att han nu ämnade för framtida utgifvande dels ordna äldre afteckniugar och dels taga nya af våra i alla landsorter spridda kyrkliga fornlemnin Bih till R St. Skrifvelse, N:o 169. gar, af hvilka, enligt hvad erfarenheten visat, ett icke obetydligt antal årligen genom vanvård ginge för efterveiiden förloradt. Men då Mandelgren saknade egna tillgångar att fullfölja de af honom i nämnda rigtning började arbeten, har, under åberopande af meddelade hedrande intyg af ledamöterna i Fria Konsternas Akademi både om värdet af Mandelgrens redan utförda arbeten och om de förhoppningar, som kunde och borde vid hans fortsatta likartade verksamhet fästas, blifvit föreslaget, att Rikets Ständer ville anslå ett understöd af 1,500 R:dr
Besvärsoch Ekonomi-Ulskollels Utlåtande, JYl 56. och, ehuru förslags upprättande vid klockares tillsättning härigenom icke blifvit ovilkorligen anbefaldt, hade likväl den praxis, pä grund haral, i nämnde stift uppkommit, att förslag skall dylik tillsättning föregå, enär, efter det Domkapitlet, som uti Cirkulär-Bref af år 1796 föreskrifvit, att »sedan ansökningstiden lupit till »ända och Pastor pröfvat sökandernes skicklighet, alla de således godkände sö»kande, utan att till något visst antal inskränkas, skulle af Kyrkoherden kallas »att prof aflägga,» samma embetsmyndighet uti Cirkulär af år 1820, hvilket åtföljt det nådiga Brefvet e.f samma år, med ändring af nyssnämnde föreskrift, stadgat, att Kyrkoherden egde, sedan ansökningstiden tilländalupit, föreslå församlingen de tre mest tjenlige och i alla afseenden skickligaste, med iakttagande, att en icke prestman finge å förslaget rum; med anledning hvaraf och då Dom-Kapitlet genom detta förfarande, efter motionärens åsigt, öfverträdt »1734 års lag» och tillintetgjort Pastors och församlingarnes valfrihet och deras deruti innehållna rätt, att till klockare taga hvilken kompetent sökande som helst, till hvilken de kunna hafva bästa förtroendet, motionären föreslagit: l:o att det omförmälda tillägget i Kongl. Brefvet den 6 Oktober 1820 må uteslutas, såsom tvätydigt och öfverflödigt; 2:o att Pastorer och församlingar må bibehållas vid den valfrihet, som uti 1734 års Kongl.
Län, sorn med hemtad anledning af den svårighet, som tinder den närvarande förlägenheten i den ali-, manna rörelsen möter Landtmannen, att kunna förskaffa penningar till sina utskyldera afbördande å bestämd tid, föreslagit, alt de böter af i R:dr, hvartill de, som icke vid första Uppbördsmötet till RegementsSkrifvarne erlägga sina Räntor, merendels fällas, matte försvinna; hvarförutan, och sedan Riksens Ständers Lagutskott till HedervBondeStåndet återlemnat ett dit remitteradt Memorial af Carl Fredrik Berg från Bohus län, innehållande förslag till ändringar af åtskillige Lagens rum och särskilde författningar, för den del detsamma rörde afskaffande af pligt för den, hvilken icke vid andra Uppbördsstämman anmäler sin oförmögenhet till Kronontskylders godtgörande, b ema Idta Riksstånd, genom remiss af d. 25 sistl. Mars, till detta Utskott i berörde om-* ständighet öfverlemnat samma Memorial, som för öfrigt till syftningen linnes lika Besv. och ILkon. Utsh. Betänkandcn. 411 fried det af Gustaf Gustafsson afgifne, och hvaruti, till grund lör upphörandet af ifrågavarande pligt, anföres, att en anmälan om saknande tillgång till skatters betalning synes onödig och endast för den fattige ökar lidandet genom tidsspillan. Under öfverläggningarne om detta ärende, har Utskottet tagit närmare kännedom af de författningar, hvarigenom de öfverklagade böterne blifvit stadgade, samt dervid, rörande dem, som för uteblifvande från andra Krpnouppbördsstämman äro påbjudne, inhemtat: att, i anledning af förekommen fråga om det ansvar, hvarmed vederbörande, sorn försummade att antingen sjelfve eller genom ombud inställa sig vid de utsatta lYTantalsskrifningar, samt; vid sista uppbördsstämman för det löpande uppbördsåret, måtte anses, Kongl.
22 af nyssnämnda Betänkande, med afse ende på ifrågasatt ändring eller omarbetning af den uti ifrågavarande Kongl. Stadga föreskrifna läseordning, gjorda hemställan, bifallit det i Herr Kyrkoherden Sondéns, Betänkandet bifogade reservation framlagda förslag ,till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, endast med den förändring att efter de å 4:de raden af detta förslag förekommande orden: behöflig granskning, blifvit tiliagde orden: af en kommitté, sammansatt af er färne vetenskapsoch skolman; fann Bonde-Ståndet för godt att, med § frånträdande af sitt den 21 ofvannämnde Oktober, i förutnämnde afseende, fattade beslut om återremiss, antaga Preste-Ståndets förevarande inbjudning. S. D. Föredrogs och bifölls Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 29, rörande vissa oafgjorda delar af tulltaxe-underrättelserna. S. D. Vid föredragning af Banko-Utskottets, sedan den 11 innevarande månad, å bordet hvilande Memorial N:o 54, angående föreskrifterna i 3:dje Artikeln af Banko-regle mentet, blef samma Memorial af Bonde-Ståndet bifallet. Den 16 November. Frän Högloft.
Rättegångs-Balken erhölie följande lydelse: ”När Dom å Häradseller Lagmans-Ting fällas skall, öfverväge Nämnden, der den så nödigt pröfvar, saken, och underrätte sig, om Lag i thy fall något stadgar; hvarefter och då olika meningar emellan Ordföranden och Ledamöterne förspörjes, omröstning ovägerligen och genast anställas bör, i den ordning, att, näst efter Ordföranden, säger den sin mening, som främst i Nämnden sitter, derefter den, sorn är honom närmast, o. s. v. — Sedan rösterna med angifna skäl blifvit till Rättens protocoll noga uppfattade, gånge saken till doms, efter thy som de fleste säga; och varde Ordförandens mening dervid beräknad till två röster. Äro rösterna lika eller upp - Lag-Utskottets Betänkande. N.o 4- 7 stå flere och så söndrade meningar, att de icke kunna jemkas tillsammans, gälle Ordförandens röst för Rättens beslut, och svare hvar för sig efter lag för sin dom.” Under afstyrkande af bifall härtill , har Riksdags-Fullmägtigen Nils Strindlund', från Westernorrlands Län, yttrat sig anse, så väl för de rättsökande som för Nämndemännen sjelfve, ganska vådligt att åt desse senare lemna en så utsträckt domaremagt, med thy åtföljande ansvarighet, som Insulin föreslagit; och hafva med Strindlund förenat sig: RiksdagsFullmägtige Hans Janssori från Elfsborgs Län, Johan Larsson Wiklund från Westerbottens Län, Pehr Jönsson från Christianstads Län, Johan Andersson från Jönköpings Län, Anders Ericsson och Eric Hansson från Örebro Län, Ola Jeppsson från Blekinge Län, och Samuel Andersson från Östergöthland, hvilka dessutom emot förslaget tillagt ytterligare anmärkningar. Häröfver får nu Utskottet afgifva det yttrande: alt, enär man i allmänhet hos ledamöterne af den ifrågavarande
Hvad deremot vidkommer den af Revisorerne föreslagne prasscriptionstiden för Räntekammare-assignationers presenterande till inlösen, så, enär en i Räntekammaren erhållen och qvitterad assignation utgör, på StatsContorets beslut och anordning grundad liqvid för ett sålunda redan godkändt belopp, dermed StatsVerket icke vidare har alt sig befatta, och det dessutom ankommer på innehafvare af den såsom contante penningar alltid ansedde assignationen, att af densamma, på sätt honom godt s^nes, sig förr eller sednare begagna, kan StatsContoret för sin del, icke tillstyrka hvad Revisorerne i afseende härå hemställt, hälst någon praescriptionstid för assignationers företeende i Banken eller RiksgäldsContoret icke lärer i allmänhet finnas föreskrifven. Revisorerne hafva derjemte ansett sig böra i deras Berättelse upptaga, för att hos Rikets Ständer anmäla, åtskillige af Eders Kongl. Maj:t i Nåder förordnade utbetalningar å Extra UtgiflsMedlen och HufvudTitlarnes Besparingar.
Hvad jag ansåg såsom ett hinder för att stadga min öfvertygelse i detta ämne, har således försvunnit och bör ej uppehålla närvar, frågas pröfning. I sjelfva saken vill jag för närvar, uppskjuta mitt omdöme. Om ett förslag blir hvilande till nästa riksdag, äger jag, kanhända, då en röst vid förslagets afgörande. Gr. Posse: Hr Stuart har icke velat godkänna den af Hr Stråle emot i mom. af ifrågavar. § gjorda anmärkn. Jag medger, att Constit.Utsk:s förslag innehåller alldeles detsamma, som Hr Stråle ansett det böra innehålla; men jag kan icke heller förbise, att Utsk:s förslag innehåller en bestämd omening, och det är den, som Hr Stråle velat undanrödja och som bör undanrödjas. I afseende på 2 mom. har hvarken Hr Cederschjöld, Hr Lefre'n eller Hr Stuart velat godkänna BondeSt:s åtgärd att utesluta orden inga andra sedlar; men jag ber få fästa uppmärksamhet derpå, att de skäl, dessa Hrr för denna mening framställt, icke äro fullkomligt riktiga, ty BondeSt. har icke beslutat, att andra sedlar, än bancooch riksg.sedlar, skola i uppbörden mottagas, utan endast genom redactionsförändringen lemnat en möjlighet för framtiden att kunna mottaga andra sedlar, i händelse de finnas så säkra, att Kronan med dem kan vara belåten. Jag vet icke, hvarföre man skall antaga, att i Sverige ej kunna komma att finnas andi a i handel och vandel gående sedlar än Bankens, som äro fullt säkra, och hvarföre man skall göra sig så säker derom, att man genom grundlag vill stadga, det endast Bankens sedlar skola i uppbörden emottagas. Jag tillstyrker på det hogsta, att BondeSl:s förslag i denna del må antagas, på det att det i en framtid må vara möjligt att i uppbörden mottaga andra sedlar än statsbankens, såvida de äro säkra. Frågan beror dessutom på K. M., som icke lärer åtnöja sig med att i uppbörden erhålla andra sedlar än de, som hafva full valuta. Hr Cederschjölds anmärkn., att K.
Ständer utan tvifvel inse anledningarna till detta förslag, gör sig Utskottet förvissadt att de dertill lära gifva sitt bifall, samt att Hans Kongl. Majd, öfvertygad om vigten af Sta - 1136 Den 11 Juli. Statistiska upplysningars insamlande , så 5 detta sorn i afseende på mårigfalldiga andra tillfällen , då de kunde underlätta och leda Riksens Stän - ders åtgärder, ej lärer iNåder lägga en verksai 10 Juli 1815. På Högl. Riddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Hildolf Cederström. På Vällofl. BorgareStåridets Ledamöters vägnar J. Wegelin. underlåta att dervid i hand. Stockholm den På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar A. J.son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Wppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. dea II Juli. Högfärd. Prest-Ståndet den 14 _ Vallöf!. Borgire-StSndet den 10 _ Hederv. Bonde • Ståndet dea 10 , Vördsamt Memorial! Till Riksens Höglofl. Ständers Särskildta Utskott har Vällofl. Borgare-Ståndet remitterat ett af Q:ne dess Ledamöter, Herrar Eric Trass och Pehr Elfstrand ingifvet Memorial, deruti hemställes , att den önskan må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, att det förbud emot hruk af öfverflödigt silfver, som genom Kongl. Eörord - Den 11 Juli. 1137 Förordningen elen 2 Augusti 1800 utfärdades, måtte antingen upphäfvas eller förnyas. Enligt hvad den åberopade
5 Braken, för att, utan rubbning i låne-rörelsen , kunna på sådant sätt aflåta nämnde c-ipital-öfverskolt, måste ega att årligen påräkna en ungefärligen lika summa såsom inflytande Banco*vinst; och finner Utskottet, till följd häraf, sig icke kunna i vidsträcktare måtto tillstyrka bifall till den väckta motionen, än alt till Bänkens disposition må, vid innevarande års slut, öfverlemnas det belopp, hvarmed den för Handelsoch NäringsDisconten bildade reserv-fond då öfversliger 200,000 Rdr; men att sistnämnde summa afsättes, för att intill nästa Riksdag utgöra en reserv-lond, af hvars uppkommande årliga ränte-inkomsler godtgöras de å samma Disconts låne-rörelse hädanefter inträffande förluster, hvilka; derest de något år skulle öfverstiga räntan å reservfonden, böra till återstående beloppet afföras å samma Fonds eapital-surnnra, sora deremot ökas, så ofta fondens årliga ränta lemnar öfverskott efter betäckande af årets förluster; samt att hela öfriga vinsten å Handelsoch Närings-Discontens rörelse till Bankens disposition öfverlemnas; kommande, i händelse Rikets Ständer bifalla, h vad Utskottet härutinnan tillstyrkt, 233 §. i nu gällande Banco-Reglemente att, i enlighet dermed, förändras-. Stockholm den 8 October 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 9 October, kl. 12 mide!. Betänkande3 t anledning af väckt motion om öppnande af en Uppoch Af'skrif nings-råkning uti Rikets Ständers Bank. Enligt ankommet Protocolls-utdrag af den 18 nästlidne Mars, liar Högloft.
Sprengtporten mening, så ville Frilitn, alt i beslutet skulle inflyta, att anslaget för Calixvägen ej fick öfverstiga 7000 r:dr, hvaruti jag fullkomligen instämmer; ty fastän vi förhöjt lotalanslaget till 200,000 r:dr, så är likväl ej lämpligt, i händelse ifrågavarande väg skulle komma att kosta öo.ooo, alt der kasta bort en så stor summa af det hela. Jag skulle således tro, alt, jemte det man gör den numera sjelfskrifna förändringen i Utsk:s tillstyrkan af 200,000 i stället för 536 Den 25 Mars e. m. i5o,ooo, det äfven deruti borde bestämdt inflyta, att för Calixvägen på sin böjd anslogs 7000 r:dr. Frih. Sprengtporten instämde med Hr Rosenblad. Hr von Hohenhausen: Jag instämmer deruti, att beloppet för Calixvägen bör utsättas till 7000 rtdr; men med Hr von Hartmansdorff kan jag ej förena mig deruti, att denna väganläggning icke vore af allmän nytta. Jag tror tvertom. Så väl i Norrbotten som Vesterbotten har folkökningen stigit i en betydligare grad än i någon annan del af Riket, och skall ej denna folkökning falla samhället till last, så fordras i första rummet att folket får communicationsmedel, som det för närvarande ej annorlunda äger, än med lifsfara på floderna, för att afsätta sina producter och få säd tillbaka. Således får jag tillstyrka, att Utsk:s förslag bifa lies. Hr Lagerhjelm: Jag måtte säga, alt jag anser intresset af denna väganläggning vara ganska stort för den orten och dess framtid. Ett anslag för delta ändamål är något annat, än det som nyss beviljades. Nu är fråga om att bryta en ny väg, icke att förbättra redan existerande gamla, och derföre måste äfven för nämnda ändamål särskildt anslag beviljas, emedan det innebure en inconseqvens att anslå 200,000 r:dr tili vägars förbättrande, och säga att af denna summa skulle ett visst belopp användas för brytandet af en ny väg.
Lärare komma likväl i tillfälle att erhålla pastorat, då de upphunnit en högre ålder, och det kan vara gagneligt för samhället, ty vid mera framskridna år upphör gemenligen förmågan att vara lärare, men icke att vara prest; och det är t. o. m. att förmoda, att lärarne, äfven om den dubbla tjenstårsberäkningen försvinner, likväl få öfvervigten vid befordringar till pastorat. Meningen är blott, att icke odugliga personer skola söka lärarebanan, för att sedan utestänga skickliga prestman på deras väg. Man har trott, att PresteSt. har så öfverdrifna inkomster. Jag tror det icke. Det är redan anmärkt, hurusom bouppteckningarna i presthus gemenligen visa motsatsen; ofta går det till concurs, och just i de största pastoraten finner man sterbhusen i det svagaste tillstånd. Jag tror ej detta härleder sig från någon bristande hushållning (vanligen förebrår man presterna för motsatsen), utan orsaken är den, att de, som sent omsider erhålla ett pastorat, då gemenligen äga skuld, den de måste försöka att afbetala på en ofta nog kort återstående tid. Dessutom hör man ihågkomma hvilken gästning presthusen äro besvärade af. Jag vill icke till besvarande upptaga den calcul öfver PresleStrs inkomster, som Hr v. Troil uppgjort. Man skulle kunna likna den vid calculen med ägget, som, om det blifvit kläckt, skulle alstra sådan välsignelse af sig, för alt visa, att icke allt är såsom man beräknar det. Sannt är, att presternas inkomster efter författningarna utgöra öotdedelen af landets production; men i verkligheten uppgå de icke D e n 11 J u 1 i e. ra. 4'i3 dertill på långt när, och jag tror icke, att PresteSt. skulle kunna afstå något deraf. Församlingsboerna och patronerna veta väl att nedsätta inkomsterna, då något ombyte sker. Hvad angår den nämnda summan, som till undervisningsverken blifvit begärd, är den väl lill silTran riktig, men den hör likväl icke hit; ty största delen deraf var begärd för tillämpningsskolorna, isynnerhet polytechniska skolan.
I följd deraf Iväfva JJtskotren tagit i öfvervägande allt hvad sorn’ emot om fö mtal dl e meddelte yttrande och gjorde förslag blifvit erinciradt och till undvikande af vidlyftighet tro Utskotten sig icke böra här upprepa hvad särskildt af hvarjeAnrnärkningsförfattare är vordet an fö rdt, utan anse def vara tillräckligt att upptaga anmärkningarnes beskaffenhet i deri män de sammanstämma, eller äro frän hvarannan skiljaktige. Det är af en del förraendt, att den största; noggrannhet och skyndsamhet vid En skiftes majs Behandlande och afgörande derigenom vinnes, att de samma, på nu stadgadt satt, af Konungens Befallningshafvande upptagas och pröfvas, samt ali Besvär öfver Konungens Befallningsliafvandes deruti vidtagne Beslut få hos Kongl.. IMajrt i underdånighet af den missnöjde anföras, deremot flere, med antagande af de skäl, på hvilka af Utskotten blifvit tillstyrkt, att Konungens Befallningshafvandes befattning med berörde mål måtte upphöra, ansett att desamma borde af de vanliga Domstolarne behandlas och i föreskrifven Rättegångsväg fullföljas. Detta sistnämnde har åter af andre blifvit bestridt, såsom ledande Lag-och Besvtii •_-Ut skottens B et'Ani andm. 633 till en skadlig tidsutdrägt vid malens sluteliga afdomande oeh medförande betydlig kostnad för de tvistande; dock hafva desse yttrat , att det af Utskotten väckte förslag örn inrättande af Agodelnirigs-Rätter, vid hvilka tvister uti besagde mai skulle komma under skärskådande och afgörande, innefattade en afvikelse fran den nu föreskrifne Rättegångsordning, som, både i afseende dera, oeh jemväl på grund af flere andragne omständigheter, samt deribland att verkningskretsen för den lagliga Domaremagren derigenom skulle inskränkas, blefvo. betänkligt att antaga, äfvensom man trott att en Organisation af dylike
Att framdraga de förut vid hvarje riksdag åberopade talande skäl för bifall af denna likställighet, landets barn emellan, oberoende af den religiösa bekännelsen, då deraf kollisioner icke inträffa, såsom att en jude skulle befatta sig med kristligt kyrkliga saker, få blifva Theologie Professor o. s. v., — anser jag härvid vara öfverflödigt. Frågan synes nära nog vara utkämpad; jag beder dock få citera ett yttrande af Hr Gr. Liljencrants den 23 Februari 1854 hos Höglofl. It. o. Ad., nemi.: »Jag förundrar mig i sanning, att de, som ifra för utvidgade rättigheter för judarne, icke fästat sig vid en orättvisa, nemi. att. de icke ega något tillfälle att tillgodogöra sina andliga krafter. Detta folk besitter stora själsförmögenheter, mycken skarpsinnighet, men något tillfälle att låta den komma till fäderneslandets (märken, Mina Hrr! judarnes fädernesland — äfven så väl som öfriga Svenska medborgares) båtnad saknas. Jag kan icke finna att det för samhället vore vådligt, att tillåta dem blifva t. ex. lärare vid Akademier o. s. v. Vore nu tiden att väcka en sådan fråga, skulle jag visserligen icke underlåta det, och jag rekommenderar till deras åtanke, hvilka hafva bättre tid dertill än jag, att vid en kommande riksdag göra framställning härom». Jag åberopar i detta fall en persons yttrande, nemi. Landshöfdingen i Stockholms län, Gr. Liljencrants, hvilken bör vara en auktoritet i denna fråga. Jag yrkar bifall till Utsk:ts förslag. IIr Munck af Rosenschöld, Thomas: I likhet med den siste talaren, anhåller jag att R. o. Ad. behagade bifalla den föreslagna ben 28 April. föreslagne grundlagsförändringen.
Qvantitet för tullberäkningen. olackerade lackerade Papper : Kardus-, fargadt Omslagsoch Tobaks Grått, Makulaturoch FörhydningsTryck-, limmadt och olimmadt, Conceptoch TapetImperial-, Regal-, Median-, Olifant-, Skrifoch alla andra slags hvitt, ej specificeradt Post-, alla slag Färgadt, pressadt, tryckt, ligureradl, försilfradt eller fdrgyldt PressPapperstapeter och Border 1 skalp. 1 skalp. 1 skalp. 1 Iisp. 1 skalp. 1 skalp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skål 1 skålp. Införselstull. Olja, Terpentin-; se Terpentinolja. — Vitriol-, se svafvelsyra. Oljestenar; se Sten. Ollon, ek-; se Knapergall. Ornamenler, architektoniska ;se Bildhuggeriarbelcn. Ornamenter, andra slag; se Dekorationer. Ostron; se Musslor. Oxtungor; se Kött. Packing; se Väfnader, ylle-. Paillelter; se Gulddragare-arbeten; Paradiskorn; hänföres under Apotheksvaror. Expeditions-litskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 197. 563 Paraplyer och Parasoller: Siden andra slag . Pennor, Skrif-, alla slag, utcm af stål eller andra metaller Penslar Peppar, alla slag Pergaments-skinn Perlemor, arbetad: oinfattad infattad, väges med infattningen och fortullas såsom den. Perlor: oäkta: Glas andra slag Perukmakare-arbeten Piphufvuden, med eller utan beslag: af Sjöskum, äkta eller oäkta andra slas Plommon, Bruneller och Sviskon. Plymer: Strutsoch andra slag . Pomada Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. Pelsverk; se Hudar och Skinn.