Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
fastän han derförinnan å lånet gjort afbetalning eller detsamma slutligen liqviderat. Och ehuru, vid betraktande deraf, att hvarken diskontering eller utlåning vore medgifven å kortare tid än en månad, för hvilken tid räntan ock förskottsvis afdrages, det ville synas, som skulle Rikets Ständer hafva afsett, att Banken å all diskontering och utlåning borde åtnjuta ränta för minst en månad, äfven om lånen derförinnan till någon del eller till fulla beloppet infriades; likväl och som lånen mot pant af vågförda effekter, fastän erbjudande långifvaren den största säkerhet, numera skola bära enahanda ränta, som lånen på löpande förskrifning, med den lindring allena att räntan först vid lånens afeller slutbetalning liqvideras, hemställde Diskont-direktionen, huruvida, efter den förändring af grunderna för belåning af vågförda effekter, sorn vid sednaste riksdag egt rum, de angående ränteberäkningen tillförene tillämpade föreskrifter fortfarande kunde anses gälla till efterrättelse. Fullmäktige, som, vid öfvervägande häraf, ansett de i 67 punkten af Banko-ordningen den 22 September 1668 och 6 punkten af Kongl. Förordningen den 18 Februari 1735 meddelade föreskrifter icke hafva blifvit ändrade eller upphäfda genom de beslut i fråga om utlåning mot pant af vågförda effekter, Rikets Ständer vid sednaste riksdag vidtagit, hafva alltså förklarat, att Bankodiskont-direktionen hade att i afseende å ränteberäkning för lån mot dylik pant förfära i öfverensstämmelse med hvad nyssåberopade föreskrifter innehålla, dock med det undantag, att för omsatta lån ränta ej må påföras för längre tid, än till afeller slutbetalningsdao;arne, äfven om dessa inom en månad efter lånens omsätt Ö O / ning inträffa ; hvilken af Fullmägtige meddelade förklaring Revisorerne ansett sig böra till Rikets Ständers bepröfvande hänskjuta. § 62.
Län väckt motion, innefattande hemställan, att den Rusthållarne vid Cavalleri-regemenlena åliggande skyldighet att utgöra så kallad Trosspassevolance-afgift mätte för framtiden upphöra, hvilken förändring, efter motionärens tanke, desto heldre syntes af rättvisa och billighet påkallad, som Rotehållarne vore från dylik afgift befriade och Rusthållarne dessutom, i jemförelse med de förre, måste vidkännas vida flere och mera betungande onera. Enligt serskilde under loppet af åren 1775—1783 med vederbörande Rusthållare afslutade contract, har Kronan åtagit sig att, emot uppbärande af vissa fastställde Trosspassevolance-afgifter, i all framlid så väl under krigssom fredstid besörja anskaffandet, vidmagthållandet och transporten af de vid indelda cavalleri-regemenlen och lill infanteri förändrade indelda cavalleri-corpser behöfliga trosspersedlar; varande dessa afgifler för hvarje rusthåll bestämde till följande belopp. Vid Lif-regementets dragon-, husaroch grenadier-corpser: för trossens fortskalfande och underhåll samt för trosskuskarne, 1 ett för allt 3 R:dr 8 sk. specie. Vid Andra Lif-grenadier-regementet eller f. d. Östgötha cavalleri: för trossens fortskalfande 38 daler silfvermynt, samt för trossens och trosskuskars underhåll i fredsoch krigstid 17 1 daler silfvermynt. Vid f Fest göt ha regemente, Smålands husar-regemente och grenadierbataljon samt Skånska husaroch dragon-regementena: för trossens fort - n Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 86, skaffande 35 daler; för trossens och kuskarnes underhåll i fred 15 daler och i krigstid 17 1 daler silfvermynt; samt Vid Bohus Läns regementes södra bataljon i ett för allt 3 R:dr 32 sk. specie.
Föredrogs Höglofliga Ridderskapet och Adelns genom Protokolls-utdrag, JV2 287, öfriga Riks-Stånden gjorda inbjudning att förena sig uti förstnämnda Stånds vid föredragning af Banko-Ulskottets Betänkande, M 35, med förslag till reglering af Bankens tåneoch kreditivrörelse samt om användande af upplupen bankovinst, fattade beslut, att bifalla Utskottets i 13:de punkten gjorda hemställan med den förändring, att ordet »hädanefter» utbyttes mot orden »tills vidare». Inbjudningen antogs. Den 3 Jani. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Majrts denna dag ankomna nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o angående inrättandet af en pensionsanstalt för befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk å Svenska till utrikes fart använda segeleller ångfartyg, äfvensom machinister och eldare å sistnämnda slags fartyg; och 2:o angående rätt för Biskopen i Hernösands stift m. m., Doktor Israel Bergman, att, vid afskedstagande, på rikets allmänna indragningsstat uppbära pension. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskoltets Utlåtande, J\s 99, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens sjette Hufvudtitel, fattade Ridderskapet och Adeln de beslut, som här nedan omförmälas. l:sta—ll.te punkterna Utskottets hemställartden biföllos. 12:te punkten. Med afslag å Utskottets hemställan i mom. a), beviljade Ridderskapet och Adeln den af Kongl. Maj:t för Öfverståthållaren äskade lönetillökning, 3,317 R:dr 55 öre; och biföll Ridderskapet och Adeln Utskottets hemställan i mom.^i^, med erinran om iakttagande af den rättelse i anslagsbeloppet å Öfverståthållare-embetets stat, som af Ridderskapet och Adelns beslut i afseende å mom. a) påkallades. 13:de punkten.
Hvarefter Friherre Sparre uppläste föl Om Adelskap medför prerogativer framför ofrälse, så måtte dermed vara förenadt ett icke mindre värdigt, än billigt, interesse att bibehålla en sådan förmon, den må då vara ärfd eller genom egna förtjenster förvärfvad, enär den icke länder den ofrälse Medborgaren till förfång. Sveriges Adel torde vara den enda, som i vår tid icke äger någon reel förmon framför ofrälset; äfvensom Sveriges Adel torde vara den enda, som utan tvång, frivilligt och ganska ädelmodigt, uppoffrat och afstått sådana privilegier, hvilka kunnat anses vara grundade på Ofrälse Medborgares bekostnad. Oss återstå nu dessa skjöldar, endast såsom prägel af den gamla Adelns förfäders förtjenster och af den nya Adelns egna, jemte detta Riddarhus, hvilket vi alltid ägt och — jag hoppas — alltid skola äga rätt att fritt och utan intrång disponera. Jag anser mig tills vidare böra förbigå alla till ämnet hörande detailfrågor, och bålla mig endast till principen. Den 3 Februarii f. ra. Då jag betraktar Ridderskapet och Adeln inom detta rum, blott som en familj, så frågar jag, om icke hvar och en af oss helst afhandlar och afgör egna angelägenheter, inom slutna dörrar? Och äfven i allmänna ämnen är det först resultatet, som påkallar offentligheten. De strider så i yttranden som meningar, hvilka ofta uppstå innan ett önskadt resultat kan ernås, torde egentligen blott interessera publicisten, för att äfven dermed, innan justeringen, kunna regalera en nyfiken publik före den tid, som Lagstiftaren visligen bestämt uti RiksdagsOrdningens 5p §. Då för öfrigt den genom Protocollernas tryckning medgifna publicitet är en grundlagssak, tyckes mig, att en ännu vidsträcktare publicitet borde, med ännu mera skäl, betraktas såsom Grundlagsfråga; och jag lemnar derhän, huruvida en annan behandling deraf kan vara laglig.
Högst nödvändigt är det naturligtvis äfven, att, der en elektrisk telegraflinea finnes inrättad, Regeringen eger bestämd rättighet att sig af densamma begagna. Samma skäl, som tala för Regeringens rättighet, att pä jernbanan fortskaffa trupper finnas i ännu högre grad för nu ifrågavande afseende. Man länke sig ett bolag, som, då en vigtig händelse inträffade, af egennytta eller annan bevekelsegrund företog sig, att förhindra Regeringen, alt begagna den elektriska telegrafen under det bolaget sjelf med densamma lät kringsprida sådaue underrättelser det behagade. Det är emedlertid den skillnaden emellan begagnandet af jernvägen för transporter och begagnandet af telegrafen att del sednare icke medförer kostnader hvarföre det ganska väl kan af bolaget medgifvas Staten alt begagna den elektriska telegrafen kostnadsfritt. Pä alla dessa förenade skäl vågar jag vördsamt anhålla om bifall till de af mig nu framställda förslag. Frih. Cederström: Jag hade trott att vi hade att öfverlägga om 6:te punkten uti StatsUtsk:s utlåt. Har Gr. Lager bjelke någonting att invända emot denna punkt, må lian då säga det, men att framkomma med helt och hållet nya vilkor, som motionären icke föreslagit, som Utsk. icke tillstyrkt, det tror jag är att gå något på sidan ora sin befogenhet. Hr Gr. och Ordf:n har också, såsom mig synes, velat antyda delta, då han bar ansett det fordra en serskild förfrågan hos R. o. Ad., om R. o. Ad. behagade tillåta att Gr. Lagerbjelkes förslag komme under öfvervägande. Gr. Lagerbjelke har, sedan jag sist hade ordet, framkommit med dessa förslag. Förgäfves söker Gr:n göra troligt, att det blott var den af mig, genom mitt anförande förskylda utdrägt af tiden, som vållat att Gr:n icke haft lägenhet alt för Ståndet tillkännagifva sina förslag; hvaremot jag skullle tro att det var Hr Gr:n och Ordfrns framställning som oeftergifligen frampressade dessa oss redan ullofvade förslags framhafvande i dagen litet förr än ämnadt var.
Då nu förhöjningen inalles icke utgör mer än 900,000 ndr, så återstår ■emedlertid 700,000 r:dr, som äfven, under förutsättning alt allt uttages, som hittills utgått, i alla fall blifva innestående. Utsk. har visserligen föreslagit en förhöjning af 448,815 r:dr 25 sk. 4 r:st. på creditivet för handelsoch näringsdisconten; men Utsk. bar icke positivt bestämt, att denna summa ovillkorligen skall utlånas och utgå, utan har Utsk., enligt 12 punkten, som förut i dag af en ledamot blifvit för H. Ståndet uppläst, hemställt, att Bancofullm. må, då de finna sådant med Bankens fördel och säkerhet öfverensstämmande, vägra nya lån och creditiver, äfven när intet är att anmärka emot säkerheten. Det är således klart, att ehuruväl creditivet för Handelsoch Näringsdisconten är föreslaget alt utgöra 3^ millioner, så kan det väl hända, att denna summa blifver förminskad lill ett vida mindre belopp, och att således den utelöpande sedelstocken icke blifver förökad roed 448,815 r:dr, 25 sk. 4 r:st. Det är så mycket sannolikare, att sä icke kommer att ske, i fall Bankens ställning icke skulle tåla denna förhöjning, som Fullmäktige, i händelse betänk., sådant det nu är, i afseende på den 12 punkten blifver bifallet, erhålla föreskrift, att indraga lånerörelsen, då Bankens ställning det fordrar. En värd ledamot har på f. m. vid 12 § anmärkt, att han icke anser det deruti förekommande stadgande: ”att Bancostyrelsen äger rättighet alt vägra nya lån och creditiver”, tillfyllestgörande för de principer, hvilka han anser böra ligga till grond för R. Sl:s lagstiftning öfver bancorörelsen, utan är den värde ledamotens tanka, att R.
Enär således Lindberg redan kommit i åtnjutande af den pensionsförmån, som, i öfverensstämmelse med de för pensionerandet af betjeningen vid Riksgälds-kontoret gällande stadganden, kunnat honom tillerkännas; och dä Utskottet icke finner någon anledning att för Lindberg persoixligen tillstyrka en särskild förhöjd pension, så hemställer Utskottet, att den härom väckta motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 20 Februari 1854. Stafs - Utskottets Utlåtande, N:o 38, 3 N:o 38. Ank. till Exp.»Utsk. d. 20 Febr. 1854, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af väckta frågor om afskrifning af del Öjaby och Härlöfs samt Wederlöfs och Dänningelanda församlingar tilldelade belopp utaf staden H exius byggnadslån. (RG:S Afd.) Frim Preste-ståndet har Stats-Utskottet erhållit remisser å tvänne inom bemälde Riks-stånd af prosten Melander och domprosten Ahlstrand väckta motioner, deruti den förre hemställt, att Rikets Ständer måtte medgifva afskrifningaf den ännu oguldna delen utaf det byggnadslån å 2,000 r:dr, sorn, efter den i Wexiö är 1843 timade eldsvåda, beviljades Ojaby och Härlöfs församlingar, och den sednare gjort enahanda framställning i afseende å det Hkederia fs och Dänningelanda församlingar efter samma eldsvåda, till lika belopp, tillerkända låneunderstöd; hvarjemte Utskottet från Bonde-ståndet fått emottaga en af Anders Medin från Kronobergs län, under åberopande af dervid bifogadt utdrag af protokollet vid en den 6 sistlidne November hållen sockenstämma med Wederlöfs och Dänningelanda församlingar, jemväl väckt motion om afskrifning af sistnämnde församlingars sålunda erhållna byggnadslån.
Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde. den 16 och 18 dennes på bordet lagda, Utlåtanden: N:o 36, i anledning a! väckt motion, angående tillsynen olver och regleringen af den gymnastiska undervisningen inom landet; och N:o 40, i anledning af väckte motioner, angående rättighet för indelningshafvare att få sina räntor och krono-tionde debiterade och uppburne af kronans uppbördsman samt å vederbörande landtränterier qvartalsvis uttaga i penningar den derför belöpande lösen. S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 16 och 18 dennes på hordet Sagda Utlåtande N:o 39, i anledning af väckt motion, angående bildande af en stam för örlogs-flottans matroser, medelst enrollering af skärgårdsfolk, beslöt Ridderskapet och Adeln, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj-.t i underdånighet hemställa, om icke, genom enrollering och öfning uti Kongl. Maj:ts flotta af fiskareoch skärgårds-folk, för densamma kunde under fred bildas och i krig användas en tjenlig och föga kostsam förstärkning af dess stamtrupp; och skulle de öfriga Riksstånden, genom Utdrag af Protokollet, vänligen inbjudas, att i detta beslut sig, med Ridderskapet och Adeln förena. S. D.
Dock, norden har ännu sin septembersol och sin eftersommar, i hvilken syrsorna åter qvickna vid och en och annan blomma ännu nickar med strålande, gullgult hufvud, och en och annan fjäril, ehuru mindre lysande än vårdagens, med samma fröjd som denna fladdrar mellan buskarne, likasom de tålmodiga gröngräsets och landtluftens vänner, hvilka ännu icke låtit skrämma sig till staden, utan om söndagarne bjuda de bortskämda stadsboerna på ärtskockor, filmjölk och kaffe i det gröna. En sådan der septembersöndag voro våra vänner, stora och små, samlade på den landtegendom, Märtha bebodde, hvilken hade ett trefligt intagande läge vid stranden af det nämnda sköna sundet. Det var en dag af stilla glädje, en landtluftsdag, sådan en stadsbo icke lätt åter förlorar den ur sitt minne, utan hvars lockande ljumma fläktar och solsken han känner vid de första droppar, som om våren glittrande falla ned från taken förbi hans kammarfönster, der han sitter, uttröttad af embetsrummets tråk, af supeernas qvalm och nattvak. De äldre personerna i sällskapet voro den dagen hjertinnerligen lugna och trefliga, och barnen rätt oroliga och trefliga, de förra outtröttliga uti att göra ingenting, de sednare uti att samla blommor och ransaka krusbärsbuskarna, der ännu ett par dussin bär ljuft belönade deras frikostigt använda möda. Magnus teg så nöjd, att han icke flera än tre gånger på förmiddagen påminte Märtha, att hon var «söt och förtjusande», och en gång bad sin lilla hustru «gå klokt och försigtigt» utför blomsterterrassens stentrappa, ehuru i sjelfva verket den ena påminnelsen lärer varit lika öfverflödig som den andra, då Märtha egde en ganska skön och stor toilettspegel, och Linas gång alltid var utomordentligt lätt och säker. Men då middagen kom och vinet, uti en paviljong i trädgården, der vårljumma fläktar hoppade fram och åter genom fönstren förbi kaprifoliihäckarne, och flugorna surrade öfver solskensrutorna på golfvet, då kände han en oemotståndlig håg att underrätta sig sjelf, att han var i Arkadien, och han sade:
Skrifvelse, N:o 174. 451 befattning, få på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande af ett emot lönen svarande årligt pensionsbelopp af 1,000 R:dr b:ko. Med afseende fi vigten deraf, alt tjenstemän icke qvarstå i sina befattningar, då ålder, helsa och krafter neka dem att uppfylla sina tjensteåligganden, och då det lärer få antagas, att Fängelse-Direktören, Majoren Gjertz numera är urståndsatt att, med den ihärdighet och kraft, som erfordras och han förut städse ådagalagt, vidare utöfva denna maktpåliggande, med mycken ansträngning förenade tjenst, hafva Rikets Ständer bifallit, alt Majoren Gjertz, vid afskedstagandet, uppföres å Allmänna Indragningsstaten till erhållande af en årlig pension af 1,000 R:dr b:ko, att utgå från och med månaden näst efter den, då afskedet beviljas. 14:o. Sedan E. K. M:t, uppå Vetenskaps-Akademiens underdåniga hemställan, under den 3 Juli 1849 bifallit, att i stället för den vid nämnde Akademie förut varande Technologiska Institutionen, tvänne nya Institutioner, en i Fysik och en i Kemi, derstädes finge inrättas, och Akademien, jemte anmälan, alt behöfliga arfvoden åt de till förenämnde nya tjensters bestridande förordnade personer hittills endast genom tillfällig anordning kunnat anskaffas, enär Akademiens Tecknolog, Professorn Gustaf Erik Pasch, hvilken sedan år 1823 innehaft sin befattning, icke utan ersättning kunde afträda sin lön, uti underdånig skrifvelse lill E. K. M:ts nådiga bepröfvande öfverlemnat, huruvida icke, då Akademien saknade serskilda pensionsmedel, E. K.
Bauko. U.dr sk. r:st Jern: gjutet: lod och lödjor till vigter af 1 R:dr sli. r:sl skeppunds vigt och derunder tili 1 skeppund 1 1 skepp.d 7 7. stäp. v. _} 10 2 — smidt eller valsadt: * stångplatt, | tum tjockt och deröfver, under 12 tums bredd f 1 skepp:d ) ] stäp. v. j 16 och öfver | tums fyrkant 4 — 14 — smältstycken | 1 skepp:d ) \ släp. v. j 4 — Jernskrotj gjutet, smidt eller valsadt,. derunder inbegripne sönderslagne eller eljest för sitt ändamål obrukbare 8 . kanoner, bomber, mörsare och kulor l 1 skepp:d 1 2 — \ stäp. v. j 3 16 — * Kol, träd. 1 läst 40 — Koppar: f 1 skepp.d 1 \ stäp. v. ' j /«■< r 10 * rå- 18 36 — 125 — * garad i 1 skepp.d ) X stäp. v. j 32 — * Kopparskrot, eller gammal och bru100 kad koppar samt kopparaska f 1 skepp:d ) \ stäp. v. } 16 .32 — 1 * Lampor Malm} rå och omält, i införseltarifen eller den dervid, fogade serskilda \ a1 lisp. 12 ruförteckning ej specificerad 100 R:dr v. 33 16 — Metallerj sammansatta: 166 32 * oarbetade, alla slag * skrot, samt gammal och brukad mei 1 skepp;d ^ \ släp. v. j 32 — 100 — tall, sammansatt, alla slag f 1 skeppal 7 7 stäp. v. j 16 32 20 Oljekakor Spikning, affall och spån, ej specifi1 lisj). 5 — cerade 100 R:dr v. 25 47 Tullvärde. Qvantitet Utförselstull. Bauko. för tullberäkningen. Banko.
Det var egentligen mellanmeningen i 2:dra punkten Hr von Troil och Frih. Raab önskade utesluten. Den lyder sålunda: ”eller åtminstone de mångfaldiga olägenheter, hvilka dermed äro förknippade, i väsendtlig män un danrödjas.” Frih. Raab: Jag får anmäla, att det var första mellanmeningen jag önskade måtte utgå, hvaremot Hr von Troil ville utesluta den andra, och Or Ekströmer har förklarat, att han Jiar icke något emot, att dessa båda mellanmeningar uteslutas. Så - Den 31 SJaj f. m. 509 ledes skulle R. o. Ad. antaga PresteStis beslut med uteslutande af båda mellanmeningarne. Hr Cederschiöld, Rob. Thephron: Denna discussion utvisar, att man under discussionen i hufvndsaken icke upfattat, hvilken mellanmening man vill utesluta. Då båda raellanmeningarne nu blifvit föreslagne att utgå, måste jag bestrida det, emedan eljest PresteSt:s förslag till skrifvelse, om R. o. Ad. antager del med det nu ifrågaställda uteslutandet af de 2 mellanmeningarne, ingalunda uttrycker den önskan, att karantäns-anstalterne måtte blifva bättre ordnade än f. n. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ännu icke haft tillfälle alt omnämna Hr von Troils förslag, samt framställde derjemte, att Hr Ekströmer medgifvit, att vid det af honom yrkade instämmande uti PresteSt:s beslut, må utgå icke blott de af Hr Gr. o. Landtm, redan upgifne ord, hvaremot Frih. Raab gjort anmärka., utan äfven orden: ”eller åtminstone de mångfaldiga olägenheter, hvilka dermed är förknippade, i väsendtlig mån undanrödjas”, hvilka ords uteslutande Hr von Troil yrkat; att Hr von Hartmansdorff, Gr. Liljencrantz, Hr Bråkenhjelm och Frih. von Kraemer yrkat afslag, deruti äfven Frih.
Lag-stiftaren derigenom beredt all nödig säkerhet för hvarje långifvare, i afseende å sättet huru han af den, som lånet undfått, skall återfå försträckningen. Till Lagstiftningen kan det icke höra att stadga, huru de skriftliga afhandlingar, som afslutas emellan enskilde personer så väl i omförmäldte, sorn andre ämnen skola till ordalydelsen i hvarje särskildt fall vara inrättade, utan det tillkommer blott densamma, alt i berörde afseende föreskrifva de följder, hvilka i mån af nämnde förbindelsers innehåll upkomma: och huru de vid uppstående Lag-Utskottets Betänkande. 663 tvister om deras tydning och upfyllande skola af Domaren behandlas; Och enär det beror på hvar och en, som ingår dylike afhandlingar, att sjelf tillse, det de i allt äro så beskaffade, att de för honom medföra den säkerhet han nstundar, och hvilken han bör, kunna af Lagens tydliga bud inse, finner Utskottet ingen anledning till behof att mer i den af Herr Cederschjöld ifrågasatte händelse, än vid de mågfaldiga andra öfverenskommelse!- och aftal, som emellan enskilde kunna träffas, utstaka något visst formulair hvarefter afhandlingen derom skall författas, hvarföre och Utskottet anser sig icke kunna tillstyrka bifall till den derom väckte Motion. Till Riksens Högloft. Ständers vidare pröfning varder dock detta vördsamt understäldt. Ii i k s e n s Högloft. Ständers Lag-, samt Allmänna Besvärsoch O economie-Utskottens Utlåtande öfver de anmärkningar, hvilka blifvit gjorde vid det af Utskotten a f g i f n e Betänkande uti väckte frågan om obehindrad rättighet för SkattehemmansÄgare till svedjande å deras skog. Ilmar det af Lag-, samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten den 9 i denna månad 664 Lag-Besvärsoch Öeconom.-Utskoltens Berl.inL afgifne Betänkande ofver den af Riksdags-Fullmäktige utaf Hedervärda Bonde Ståndet Olof Carlsson fran Östergöthland och Pehr Nilsson från Christianstads
" Det ar vanligt att i böcker, som iitgifras Learbet: ide för (h i mognare iiiigdoiiieii, finna beriittelseiis 1ia.iidling förlagd till afiiigsita trakter, inen siillan fares lasaren sil 1Biig-t bort soiii till det. asiatiskik Rysslands nordöstra spets. A t t deporterade fltigar söka fly öfvcr tsjuktsjeriias oinr&amp;cle torde äfven höra till det ovanliga, och eii lofvande uppränning till berättelseii tycktes såliiuda nrix gifvrli. Xeii ju längre liisningeii fortsattes, dess mindre tillfi~edsstiilld kiiiiiiei. man sig. Det hela förefaller iippkoiinr~iieradt. d i schabloiiiiiiissigt. Xatiirbes1crifnii: garna hafva inga siihlaudt: ord ocli iittrycik och sitiiatioiieii skildras i. oiiistandliga, stiiiidoi.ii seritiuii~i: talt b; ttiitlti frnsw, eller franiställes nied en öfverdrift, som $ir a t t iii$ltlt rasc~litligc~ii fiirfelas. S&amp; t. ex. ä r deii ganile daiisllrareu fi8Bii Wien, soiii stiiiidigt. medföraiide sin fiol uiider pelseii, deltagen. i resaii och iifrcrvintrinqt.ii dessa heiiiska sibiriska isöknar, icke rii koiiiisk, endas$ eli grotesk figiir och polism&amp;starcii f r h Jakutsk, lrvilkeii i allt iiödgas delii flyktiiigaiwas öden och dock aldrig iippliöi. a t t vara den S ä r fiirf; ittnr.aii ointalar Iiöga grönskande triid i de arktisk?