Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare voro de för bemanningen å räddningsbåtarne bestämda aflöningsbelopp nog ringa i jemförelse med den fara, för hvilken manskapet, nästan vid hvarje räddningsföretag, vore utsatt; och har motionären på grund häraf hemställt, att Rikets Ständer mätte anvisa dels de för inrättande och underhåll af nyssberörde utaf motionären föreslagna två räddningsstationer erforderliga medel, och dels en summa af 1,000 R:dr att, enligt Förvaltningens af Sjöärendenas disposition, utdelas såsom extra godtgörelse åt dem, som vid räddningsföretag genom ådagalagd rådighet och raskhet kunde göra sig deraf förtjente. Redan vid 1853—1854 årens riksdag, då jemväl af Herr Rooth fråga väcktes om beviljande af statsanslag för anskaffande af lifbergningsbåtar och andra räddningsBih. till R. St. Prot. 1862 & 1863. 4 Samt. 1 Afd. 4 Band. 6 Häft. 2 Siats-Utskottets Utlåtande JM 189. apparater, anhöllo Rikets Ständer, som funno berörda framställning förtjent af uppmärksamhet, att Kongl. Majit måtte låta föranstalta om dylika, ändamålsenligt konstruerade båtar jemte tillhörande räddnings-apparater och att till bestridande af härför erforderliga utgifter måtte användas ett belopp af högst 10,000 R:dr Banko; men då det syntes mindre lämpligt att bestämdt statsanslag för berörde ändamål anvisades, föreslogo Rikets Ständer, att beloppet måtte utgå antingen af reservationerna å det på Riks-Stalens 5:te Hufvudtilei uppförda anslag för Lotsoch Fyringsstaterna eller af Handelsoch Sjöfartsfonden; äfvensom Rikets Ständer öfverlemnade åt Kongl. Majit att bestämma de ställen, hvilka företrädesvis borde med dylika räddningsanstalter förses.
Härtill kommer, att enkefru Lewin enligt hvad de under Litt. A, B, C, D, denna min vördsamma motion bifogade intyg utvisa, är sjuklig och, jemte fyra oförsörjda döttrar, befinner sig i mycket torftiga omständigheter, sedan efter hennes mans död alla boets tillgångar, försämrade äfven genom de dryga flyttningskostnaderna, måst till borgenärerna afträdas; och hemtar jag af alla dessa omständigheter, i förening med det anseende för en särdeles skicldig samt rättrådig domare, Häradshöfdingen Lewin i lifstiden sig förvärfvat, stöd för den förhoppning, att Rikets Höglofliga Ständer skola behjerta detta förhållande och bifalla min vördsamma framställning, Motioner i Boncle-Ståndet 1865. 403 om en årlig pension från allmänna medel, stor 300 (Trehundra) Riksdaler Riksmynt, för Häradshöfdingen Lewina enka, Wilhelmina Lewin, att utgå för hennes återstående lifstid. Om vederbörlig remiss anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Nils Jansson, från Ostergötlands län. \ o 2?<i. Af i\ils Jausson från Östergötlands län, att de före är 4864 tjenstgörande lärare vid elementarläroverken mätte vid uppflyttnmg till högre lönegrad förunnas samma förmäner, som beviljats dem, hvilka efter nämnda tid vunnit an ställning. Med afseende derå att före den vid 1856—1858 års riksdag beslutade utvidgning af de flesta elementarläroverk i riket, de ordinarie lärarnes antal vid åtskilliga af de större läroverken under en längre tid varit alldeles otillräckligt för undervisningens uppehållande och i följd deraf särskilda extra lärare eller s. k. dupplikanter måst antagas, hvilka mot en ringa ersättning, vanligen 360
Sedan någon tid hade hennes sång antagit en annan karakter, och i hennes förr så glada ögon låg nu ett svårmod och en trånad, hvaröfver prosten väl haft förklaring redan ett halft år, men som likväl just i qväll, med anledning af det bref, som låg framför honom, fylde hans hjerta med bekymmer. Detta bref var ifrån hans fosterson, den unga magister Astley Cameron i Lund, och underrättade om tiden för hans hemkomst till julen. Vi vilja nu följa den hederliga prostens tankar, hvilka uppehålla sig företrädesvis vid tvenne epoker, hvilka inom sig innefatta det ovissa och bekymmersamma ämnet för hans funderingar. Den första af dessa händelser hade inträffat för tjugo år sedan en vacker eftermiddag på hösten, då prosten satt i sin lilla studerkammare liksom nu, men med helt andra tankar i hufvudet. Han var då sysselsat att i väl valda rim och förträffligt svarfvade fraser, skrifva en lyckönskan till sin patron, beskyddare och gamle vän, baron Macklier på Svaneholm, vid det rörande och högtidliga tillfället af hans födelsedag, när ett bud ifrån hans syster med underrättelse, att en främmande sökte honom ryckte honom ur hans poetiska inspirationer och lät honom hastigt aflägga den hemväfda, spräckliga blångarnsrocken och sätta halsduken tillrätta, innan han lemnade sin lilla mörka kammare. Der uppe i förstugan mötte honom syster Petronella, då ett ännu vackert fruntimmer om trettio år, med underrättelsen, att det var ”den der främmande utländska frun”, som kommit på besök. I sjelfva verket hade för någon tid sedan ett fruntimmer kommit att bosätta sig i socknen, hvarom man egentligen icke visste någonting bestämdt och som hvarken prosten eller hans syster ännu hade sett. Den nu sextioårige gubben ansågs då för en älskvärd, lärd och mycket belefvad man, synnerligen omtyckt af fruntimmer och sjelf icke okunnig derom. Underrättelsen att det var den utländska damen, som önskade tala med honom, lät honom ännu en gång ordna hår och halsduk, innan han med en fryntlig och förekommande min inträdde i det lilla låga förmaket.
Med anledning af den i 1845 års revisions-berättelse förekommande anmälan, alt någon redovisning för det vid 1840 ocb 1841 års riksdag beviljade samt från Riksgälds-kontoret utbekomna anslag å 16,600 r:dr, till anskaffande af de instrumenter och böcker m m., som vid navigationsskolornas första organiserande erfordrades, bar Utskottet ansett sig böra upplysningsvis meddela, att Kommers-kollegium, i utlåtandet öfver nämnda revisions-berättelse, uppgifvit orsakerna lill lidsutdrägten med den saknade redovisningens uppgörande, samt att denna redovisning, på sätt sednast församlade revisorers berättelse innehåller, numera blifvit upprättad och, efter verkställd granskning i Kammar-rätten, aflemnad till bemälde revisorer, hvilka vid dess genomgående icke funnit anledning lill anmärkning. 11 :o. Angående säkerheten för ett af Manufaktur-diskontfonden Eskilstuna fristad meddeladt lån. Vid den under sednaste revisions-förrättning verkställda inventering af manufaktur-diskontens lånehandlingar, hafva revisorerne anmärkt, att någon inteckningseller annan laga säkerhet icke blifvit ställd för det, genom Kongl brefvet den 19 December 1835, Eskilstuna fristad beviljade lån å 18,298 r:dr 20 sk. 1 rst, till inköpande af åtskilliga kronan förut tillhöriga vattenverk och byggnader i nämnda stad.
Ingeniör-korpsen, noggrann undersökning blefveverkställd, huruvida enahanda förhållanden i afseende på byggnads-sättet, som vållat branden vid Tullgarn, äfven egde rum vid Kongl, residens-slottet samt det arf-furstliga palatset vid Gustaf Adolfs torg i hufvudstaden, äfvensom vid Haga, Drottningholms och Gripsholms Kongl, lust-slott, samt om skäl kunde förefinnas att befara dylik olyckshändelse vid något af nyssnämnda slott och palats, dels ock att, i sådant fall, uppgift blefve meddelad om de åtgärder, som till förekommande deraf kunde anses nödiga, äfvensom för - Äfi, m R. St. ProL 1853 $ 1854. 4 Sand, 1 Afd. 3 Band. 12 Baft. 1 * SjaU-UtskotUta L (låtandr, -V.u 333. slag upprättad! å ilen derför erforderliga kostnad, hade bein alde embete, uti underdånigt memorial elen 19 April detta ar, , ailemnat ett, efter föregångna besigtningar af dertill beordrad ingeniör-officer författadt approximativt förslag ä. kostnaden för de arbeten, som ansetts nödiga för att åt ofvan omförinälda slott och palats bereda möjligaste säkerhet mot eld-fara, uppgående till ett sammanräknadt belopp af 28,000 r:dr, hvilken summa likväl, med hänsigt till de oförutsedda åtgärder, sorn under ifrågavarande arbetens utförande kunde befinnas oundgängliga för att emot eld-fara betrygga dessa dyrbara byggnader, särdeles hvad beträffade skorstens-pipors dragning i morarne och eld-städeis* anordning m. m. inom de Kongl, rummen i Stockholms slott, ansågs böra beräknas, med tillägg af ytterligare 2000 r:dr, till 30,000 r:dr bko; hvarjemte, och dä erfarenheten tillräckligt ådagalagt, till hvilket högt belopp kostnaden för iståndsättandet af större byggnader efter inträffad brand-skada i allmänhet uppginge, hvarå, ibland annat, jemväl den, enligt Kongl.
Wismar, som kostat sä mycket Swcnstt blod at förwärfwa, är säldt för penningar; en stor del Kronohemman sälde til Skatte, och det säges atén Rikets Vundsförwandt lemnat ofanteliga summor i subsidie-medel, utom alle andre Kronans inkomster, som under talrika rubriker frän undersätarne utgätt. I betragtande häraf fordra wäre af bördor tryckte hemmawarande Medbroder af ost med högsta ffäl all möjelig upmärksamhet: de fräga med all naturlig rätt och billighet, huru länge stola wi föra wära mödors frugter uti den hemliga afgrunden utan redo och räkning för hwart de tagit wägen eller hwartil detanwändt blifwit. Lätom ost derföre söka urskulda ost för efterlätenhet uti wäre pligter, som wi owillkorligen hafwe at upfplla, och lätom ost ej längre upstjuta med afgörandet af frägan om redogörelsen för alla publike medel sorn influtit uti Kronans Casta sedan är 1800, och jag hoppas at med tilfredsställelse fä erfara af de redlige Herrar och män, som haft förwaltningen om hand, at de stola med förnöjelse se den dag inträffa, dä de inför Nationen fä framlägga dest specifika redogörelse, och sämedelst afstudda de misttankar och den stugga en uteblifwen eller med twäng aftrugad redogör - 432 Den 26 Julri. else medför; och för at göra detta sä mycket mera beqwäuit och möjligt i utöfningen, wägar jag föreflä at Stats-Utstottet mätte blifwa förstärkt med 4 L 6 Ledamäter af hwarje Ständ, de der fä sig updragit at uti en särstild Division detze redogörelser infordra och gransta , och at, i händelse nägvn ting anmärkningswärdt ffulle förefinnas, sädant til hwarje Ständs Plena insända.
Från Plinti tid till nu är 1800 år och de planterade ekarne skola fällas inom 200. För öfrigt, då de i landet vexande ekarne efterhand fällas, då i allmänhet samma vextart ej i flera generationer oafbrutet frodas på samma fläck, och då den sig utbredande uppodlingen af landet alltmera inkräktar på de marker, hvarest eken — som ej vexer på bergknallar, i kärr eller på sandmoar — skulle kunna ater uppträda, så är detta ädla trädslags försvinnande förklarligt äfven på annat sätt. Hvad Wisingsö beträffar, så är dess läge väl något sydligare än Leckö*, men lull. lill R. St. Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 26 Helft. 2 10 Stats-Utskotlcls Utlåtande N:o 74. också 150 fot högre öfver hafvet; häraf förorsakas en ej obetydlig klimat-skilnad, livilken ännu mera ökas genom den låga temperaturen hos Wetterns vatten. I alla fäll torde dock jordmånens ringa djup vida mera än klimatets beskaffenhet vara orsaken till trädens derstädes mindre resliga vext. Fördelen i alla dessa afseenden är utan tvifvel på Leckös sida. Vindarnes inverkan torde ej heller der vara skadligare än på de flesta andra ställen, hvarest ekar och andra träd komma väl fort. För nordliga vindar är planteringslokalen, såsom af den företedda kartan synes, ganska väl skyddad. Då i den Kongl. Propositionen finnes uttryckt att Skogs-styrelsen, just med anledning af på Leckö egor qvarstående ekars beskaffenhet, ansett sig böra framställa underdånigt förslag om gårdens användande till ekplantering, så förefaller det besynnerligt, att Utskottet ansett det ej vara ådagalagdt att derstädes vext ekvirke är af duglig beskaffenhet.
Då nu den honom gifna uppmaning, att ofördröjligen aflemna den utfäste säkerheten för det i kontraktet bestämda vitets erläggande, icke blifvit efterkommen samt den i kontraktet utsatte tid för säkerhetens aflemnande redan gått till ända, ansågo Fullmäktige det vara i hög grad vådligt, att låta det afsiutade kontraktet förblifva i Johns ägo, enär, om han blefve nödsakad till sina borgenärer afstå sin egendom, Riksgäldskontoret kunde få att skaffa med en konkursmassa, som möjligen ansåge sig befogad att på kontraktet grunda mer eller mindre giltiga anspråk och som, i allt fall, när tiden för lånemedlens utbetalande inträffade, icke vore i tillfälle att uppfylla kontraktsviikoren. —Fullmäktige ansågo det derföre angeläget att söka förmå Johns att ofördröjligen från sig lemna såväl sjelfva kontraktet, som ock en till innehafvaron ställd öfverlåtelse deraf, på det Fullmäktige måtte komma i tillfälle att med något större ineller utländskt hus söka öfverenskomma antingen om kontraktets öfvertagande, eller om afslutande af nytt kontrakt på de vilkor, som kunde anses antagliga. Till följd häraf och jemte det Fullmäktige förklarade, att det af Johns begärda anstånd icke kunde beviljas, erhöll Fullmäktiges Sekreterare befallning, att genast begifva sig till Johns & Komp. kontor, samt derstädes för vederbörande framställa Fullmäktiges önskan i förenämnde hänseende. Sedan husets hufvudman, Jtonsul Th. Johns, förklarat sig beredvillig härtill, meddelade han, i närvaro af tillkallad Notarius Publicus, den begärda öfverlåtelsen samt återställde derjemte sitt exemplar af sjelfva originalkontraktet. Då Fullmäktige, genom att sålunda komma i besittning af bägge kontrakts-exemplaren jemte den förenämnde på innehafvare!) ställde öfverlåtelsen dera! , förnämligast hade för afsigt att bereda en möjlighet att, i händelse Johns Ä! Komp. icke kunde fullgöra sina förbindelser, öfverlåta kontraktet på annan person samt, om sådant icke läte sig göra, kunna inlåta sig i underhandling med annan långifvare om afslutande af nytt låneaftal, ansågo
Maj:t, som i Nåder öfvervägat denna Rikets Ständers underdåniga anhållan, jemte den utredning i ämnet, som vederbörande i underdånighet afgifvit, har inhemtat, hurusom SkatteKrono-och Frälsejords åliggande, att deltaga i ständiga Knekteoch Båtsmanshållen, redan uti Riksdags-Beslutet den 3 Januarii i683 blifvit bestämdt och sedermera af Rikets Ständer vid flere Riksdagar stadfästadt, hvadan ock så beskaffad jord, då den icke varit till effectivt Knekteeller Båtsmanshåll indelad, presterat årlig rotefrihets-afgift, stadgad först genom Kungl. Resolutionen den 29 November 1727 till belopp af 10 Daler Silfvermynt årligen af helt hemman, men sedermera, tid efter annan och sist vid 1812 års Riksdag, förhöjd till 12 R:dr, hvarmed samma afgift ännu utgöres. Såsom grund för denna afgift hafva äfven, vid sista Riksmöte, Rikets Ständer i 25 § af i83o års Bevillnings-Stadga förklarat, att, en - 6 Kongl. ligt deras beslut, ali i Riket befintlig jord af ofvannämnde natur borde vara i förrberörde måtto indelad; och då Sländerne tillika icke allenast uti underdånig Skrifvelse af den 17 December 1823, anhållit alt, vid extraroterings-jemkningen, måtte skiljas och derifrån uteslutas alla hemman och lägenheter af Krono-, Skatteoch Frälse-nalur, såsom, enligt Författningarne, ständig rotering underkastade, utan ock uti serskild underdånig Skrifvelse af den 19 October 1829 anhållit, att, vid Nådig pröfning af ifrågavarande föreslagna tillökning i ordinarie voteringen, Kongl. Maj:t täcktes afse och till Ständerncs antagande uppgifva sådana lämpliga utvägar, hvarigenom ännu roterade
Jag yrkar således afslag på Utskts förslag till underd. skrifvelse och bifall lill det af mig afgifna, med uteslutande alltför gerna af orden 60 §tn Reg.Ftn, såsom alldeles öfverflödiga. Gr. Cronstedt: Sedan Hr Liljenstolpe medgifvit uteslutande af orden 60 §tn Reg.Ftn ur sitt förslag, skulle jag, för att jemka åsigternn, vilja projectera att införa begge §§tna, både 60 §tn Reg.Ftn och 60 §tn Riksd.Ordn. Man skulle då t. ex. kunna säga: med åberopande af 60 §tn Reg.Frn och i enlighet med 60 §:n Riksd.Ordn. Då hade också R. o. Ad. strängt vidhållit sitt beslut, hvarigenom Utskts tillstyrkande att åberopa 60 §tn grundlagen gillades. Jag anhåller om Hr Landtmts propos. på denna förändring, så framt icke Hr Liljenstolpes första förslag blifver godkiindt. Frih. Boye, Ludv.: Då Exped.Utskts härvarande ledamöter sjelfve, genom deras skiljaktighet sins emellan, bragt å bane en fråga, som sannerligen synes innefatta omdömet om deras särskildta arbetens stilistiska värde, så böra de ej misstycka, 0111 detta framkallade omdöme ej blir dem behagligt. För min del måste jag bekänna, att jag, hela riksdagen igenom, funnit Exped.Utskts betänkta vara temmeligen ömkeliga i stilistiskt afseende. Jag förenar mig med Frih, Cederström, och begär — efter ingendera meningen är särdeles antaglig — bifall på Utskts betänk., egentligen på den grund, att jag icke kan förena mig med Frih. Rehbinder derutinnan, att det ej skulle vara R. St. tillständigt alt hos K. M. anhålla, alt den författning, som är gifven för provinsen, må utsträckas äfven till Slockholm. Jag förmodar att Utsk. ej må tillåta sig att framkomma med andra motiver än dem, som synas i ett eller annat of R.
Jag kari nemligen icke deltaga i den förhoppningen, att uppskattningsvärdet på jord bruks—fastighet skall i allmänhet i hela vårt land höjas icke blott 2 V2 gånger, såsom nedsättningen af bevillnings-procenten från 2 Vo till 1 förutsätter, utan ända till 3 V3 gånger större belopp än nuvarande taxerings-värden, hvilket dock, med antagande af Utskottets förslag, måste förutsättas, om annars en verklig minskning i den af jordbruket nu utgående bevillning icke skall inträffa. Följden åter af en sådan minskning och af den deraf uppkommande bristen i den beräk - Beoillnings-lltshotlets Uttänkande ,V 20. nade bevillnings-summan blifver, såsom redan nämndi är, en förhöjning i bevillnings procenten — hvilken förhöjning kornmei alt drabba alla skattdragande efter 2:dra artikeln och hårdast löntagare På nu anförde grunder får jag vördsammast tillstyrka, att Rikets Ständer fort farande bibehålla den af Bevillnings-kommitléen godkända, allt hittills gällande beräkning af den behållna inkomsten af jordbruks-fastighet och alt derföre de af Llskottet i denna punkt föreslagne tre öre höjas lill fyra öre för hvarje fulla Etthundrade Riksdaler af uppskallnings-värdel » 7:o af Herr Komminister J. B Heckman: »Den revision nf Bevillnings-stadgau, icke ensidig blott i afseende på rikets städer, utan fullständig så väl i afseende på land som stad. hvilken reservanten redan vid riksdag för 9 år sedan varmt förordade, och hvars behöflighet särdeles med afseende på bevillningen af jordbruket han förmenar sig hafva klart ådagalagt, har nu omsider egt rum, och i allmänhet lemnat en tillfredsställande frukt. För nedsättningen af bevillnings-procenten, under förutsättning af dess svekfria och fuba utgörande efter hvarje skaltskyldigs verkliga samhällsställning, har han efter måttet af sina krafter sökt verka, för att minska frestelsen till lika bedrägliga taxerings uppgifter som till oriktig tillämpning af Bevillniugs-stadgans föreskrifter.
SD. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Memorial och Utlåtanden: N:o 472> me<^ hemställan om en gratification lill Cancellisten C. O, Vougt: bifölls; N:o 471. i anledning af Fullmägliges i Riksgälds-Contorel skrifvelse, med hemställan, att hvad sorn vid innevarande Riksdag blifvit stadgadt i afseende på Bankens tjenstemän, hvilka, när de befordras, innehafva Ijenstcr utom Banco-Verket, måtte få gälla och tillämpas för Riksgälds-Coritorels tjenstemän: återremitterades; N:o i anledning af en utaf Riddarhus-Secreteraren gjord anmälan, angående vården emellan Riksdagarne af Utskottets handlingar och inventarie-persedlar, tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande af Herr Grefve Horn: C F, bifölls. S. D. Föredrogs Hedervärda Bonde-Siåndets Protocolls-Utdrag af denna dag, med anhållan lill Med-Stånden, att dessa, till befordrande af Riksdagens slut, behagade hvar för sig anmoda sina Ledamöter i BancoUtskottet att, vid utlysande sammanträden, Lill erforderligt antal sig infinna, m. ro.: lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets Belänkanden: N:o 1S5, i anledning af Kongl. MajUs Nådiga Proposition till Rikets Stander, angående Lag för inrikes vexlar; JT;o 186, öfver Herr C. Stuarts motion, angående underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, om utarbetande till nästa Riksdag af förslag till en gemensam Lag för utrikes och inrikes vexlar.
Lilliehöök dog sonlös 1788 och den andre Majoren Anders Fabian Lilliehöök afled ogift 1801, för hvilken sednare å genealogien finnes anmärkt att vapnet efter honom krossades; att Lilliehöökätternas namn i nuvarande matrikel dessutom klarligen anvisa förhållandet derigenom att adliga ätten Lilliehöök N:o 1 heter endast Lilliehöök af Fårdala, då ätten Lilliehöök N:o 66 benämnes Lilliehöök af Gälared och Kolbäck; att detta oaktadt räknas Gälaredsgrenen till ätten N:o 1, hvilken oriktighet i genealogiskt hänseende tyckes datera sig från genealogiernas utarbetande för nära 100 år sedan, då Fårdalaoch Gälaredsgrenarne icke behörigen afskiljdes från hvarandra å den af Lilliehöökslägten inlemnade conceplgenealogi, hvarigenom också Riddarhus-Direktionen vid 1809 års riksdag förbisåg att anmäla Fårdalaätten såsom utgången; och i representativt hänseende ifrån 1810 års riksdag, då polett för. adliga ätten Lilliehöök af Fårdala N:o 1 utlemnades till Öfversten Carl Lilliehöök, hvilkens far likvisst var född å stamgodset Gälared och hvars farfars far bevistat flera riksdagar i tredje klassen allt ifrån 1627 eller året efter, då Konung Gustaf II Adolfs Privilegium på Riddarhuset utkom som stadgar i 8 mom. att »hvar häfver stämma uti den ordning han en gång är inskrifven.» I anledning af ofvan omförmälda väsentliga afvikelser från stamtaflorna öfver Lilliehöökska ätterne, beslöt Riddarhus-Direktionen den 12 Oktober 1860 att fran och med ingångna qvartalet tillsvidare inställa utbetalningen af det åt Herr Anrep beviljade arfvode för ifrågavarande arbetes utgifvande. Den 17 i sistnämnde månad, innan berörda beslut blifvit inför
Lånet får innehafvas räntefritt under två år från den dag hvar och en särskild del deraf blifvit lvftad, hvarefter å lånebeloppet, i den mån lyftning egt rum, skall inom hvarje kalenderårs slut inbetalas fem procent efter år räknadt, hvaraf för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorts beräknas fyra procent årlig ränta och återstoden utgör kapitalafbetalning. Skulle det förfallna inbetalningsbeloppet icke varda i föreskrifven ordning erlagdt, bör derför af bolaget utgöras sex procent årlig ränta, intilldess samma belopp vederbörligen inbetalas. 28 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 5:o. Innan större eller mindre del af lånet får lyftas, bör bolaget genom sin direktion hafva till Riksgälds-kontoret aflemna! eller der företett: a) för hela lånesumman jemte derå upplöpande ränta å bolagets vägnar utfärdad skuldförbindelse, sorn af Fullmägtige i nyssnämnda verk godkännes; h) utaf bolaget genom direktionen ingånget samt af Kongl. Majit i nåder antaget kontrakt om jernvägsarbetets utförande och dertill hörande anläggningars fullbordande samt erforderlig transportmateriels anskaffande, allt i den ordning och inom den tid arbetsplanen bestämmer; c) bevis att aktieteckning äfvensom den i ofvanstående 2:dra punkt stadgade deposition af deruti omförmälda handlingar skett för ett belopp, som åtminstone motsvarar hälften af den föreskrifna teckningssumman ; d) bevis att minst tio procent blifvit inbetalda å alla enligt punkten litt. c tecknade aktier; e) vederbörligt intyg, att arbetet inom föreskrifven tid blifvit påbörjadt och sedermera i öfverensstämmelse med arbetsplanen fortsatt; samt f) särskild, å bolagets vägnar af dess direktion utfärdad förbindelse, innefattande åtagande att under all framtid och utan något ytterligare bidrag af allmänna medel vidmagthålla hela jernvägen, med allt hvad dertill hörer, i sådant skick att den kan för allmänna trafiken begagnas. 6:0.