Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna anmärkning afser det förhållande, att, enligt nu gällande föreskrift, församlingar, hvilka förut gjort föga eller intet för sina folkskolor och först sedan anslag af allmänna medel kunnat erhållas, vidtagit anordningar, dem de långt förut och uteslutande af egna medel kunnat bekosta, äro berättigade att undfå allmänt understöd, under det sådant måste förvägras de distrikt, som redan före år 1858, försatt sitt folkskoleväsende i så beskaffadt skick, att någon utvidgning deraf icke under en längre tid kan blifva behöflig. Om än ur synpunkten att åt de församlingar, hvilka ej på ett tillfredsställande sätt ordnat sina skolor, lemna en uppmuntran att dermed icke vidare uppskjuta, det må hafva varit välbetänkt och ändamålsenligt, att ställa Statens understöd i förhållande till de uppoffringar, församlingarne ville för folkskolan ytterligare ikläda sig, så kan det likväl ur rätts-grund ingalunda försvaras, att detta understöd företrädesvis kommer den församling till godo, sorn länge fördröjt med vidtagande af de för folkskolans förbättring erforderliga åtgärder, och hvilken under flere år kan utaf den till församlingen öfverlåtna folkskole-afgiften hafva beredt sig en besparing, som i händelse mera Kongl. Maj: t a Nåd. Proposition M 43. 9 mera intresse för skolan funnits, icke skulle hafva uppkommit; och än klarare och djupare kända framstå skälen till anmärkning mot ett så beskaffadt stadgande, derest, äfven sedan det dermed åsyftade ändamål vunnits, denna företrädesrätt till Statens understöd skulle för en obegränsad tid qvarstå, och såmedelst, till förfång mången gång för en fattigare församling, hvilken sjelfmant uppbjudit sina krafter och offrat af sina små tillgångar för beredandet af en nöjaktig barnundervisning, tillfalla den förmögnare församling, som till en sådan uppoffring funnit sig mindre benägen. Kongl.
Emellertid har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet under den 20 nästlidue November (illkännagifvit, ali vid sammanträde, hvartill, med anledning af berörda Nådiga förklarande, de brobyggnads-skyldige blifvit kallade, hvarken innehafvarne af ofvanberörde 536 77/l20 mantal eller andra brobyggnadsskyldige kunnat komma till förening om bro-ombyggnadens öfvertagande, men en del anhållit om anstånd med ärendets afslutande, för att söka tillvägabringa någon öfverenskommelse; att, efter flera särskilda sammanträden, representanter för 391 l/i26 mantal af brobyggnads-skyldige hemman sedermera beslutat att, derest med dem ville sig Bih. lill R. Maj-.ts Nåd. Vrop. N:o 44. förena innehafvare af andra sådana heraman, så att hemmantalet tillsammans uppgick till 536, de skulle, mot tillgodonjutande af statsanslaget, öfvertaga brobyggnads-arbetet efter uppgjorda planen, dock under vilkor derjemte, att uppbärande af bropenningar måtte i Nåder beviljas; och att, sedan tillfälle till anteckning för öfrige byggnadsskyldige att med de nyssnämnde sig förena, blifvit lemnadt, samt innehafvare af nära 170% mantal i sådant afseende sig antecknat, dessa gemensamt med ofvannämnde innehafvare af 391 Viae mantal, vid sammanträde inför Kongl. Majus
extra solida 8 kr., m e d två vekar 12 kr. och m e d tre vekar 18 kr. " Fullkomlig belåtenhet garanteras hvarje köpare. G. Kasten aldrig bort gammalt stickylle! Undertecknad emottager jemte ull äfven gammalt ylle till spinning, väfning (för hand), schaloch filtberedning. H o s mig spunnet s. k. trasgarn är bevisligen det bästa och vackraste, som kan erhållas. Spånadslönen den billigaste i Stockholm. Beredningen af filtar oöfverträffad. Otto Elmgren, [293] Vesterlånggatan 66. Tldn. Dagny Till våra, lasare! Nu gällande vigselformulär ... : EZZ~ Ltundherg, B f. hT@Zom, Mitt försvar. stainningar, belönad med. M. Arbko@w, Asiatiska interiörer. En ' nunn.a s. HeZZeir Llnizgren, Lille, Eyolfs plats i, Ibsens diktning ... Diek, .En klenod: Något o m sjukvården på land~bygden. i siden;: - ' ',. Meddelanden från Fredrika-Bremer-Fö$undet. Från skilda håll. g ',. ' ' a, - ' l,. ' I I ',: &lt;, a, ' ', I, -. _ - .I l. O - a@; &amp; s .. x w i d3a rlam h,zndarb %GE - Kurs, omf: tttaiide 50. Mtirn-. en lektion, 2 tim., 73 o w. får bestli,niiua Iekticiii - m. till 5 e. m. O4S;! : - B.&amp;&amp;llninfiaf-. edmottagis %r uppritni ogar, m~nteringnr~m.mt-~f&amp;fii; P~j~-nBc .-. af Liimeu t %tyrzlar. r. - _ &lt; _. Z T-. m - a" ffiffjp me&amp;@&amp;7
När vi äntligen kommo hem — voro vi inte kräsna på föda, må du tro — och inte på dricka heller. Men i stugan var ljust. Mörkret satt inte längre i spisvrån, bara kylan, men den var välkommen. Samma dag kommo barnen för första gången, alla utrustade med kälkar, skor och skridskor. Tror du inte, att jag rent av måste ta emot med ryggen för att hindra mig ifrån att ta dem i famn? Ja, det måste jag. Mycket läsning blev det inte av den dagen: jag var kvävd av ord — jag måste få tala, och så berättade jag sagor, de mest hemska, hårresande sagor jag kunde få fatt på. Till sist blev den yngsta, en liten söt flicka, så rädd, att jag måste få ta henne i famn och trösta henne ... Måste få! Kanske att det värsta häruppe ändå är det stora ömhetskrav, vi sitta inne med, för att hålla den lilla ömheten vid liv? Vi frukta ständigt bli förvandlade till soliga bäckar, om vi bara en enda gång glömma av att vi äro snöblandade forsar! Så är det. I städerna, i våra städer, äro människorna glada och bära livet lätt, sägs det? Det är det vita ser du, men inunder det vita ligger det svarta och värker. Och då händer det, att de som äro svaga dricka — för det svartas skull. Men sådant förstå bara vi. Sydöverboarna veta bara »att vår vinter är lång och vår sommar kort». Samma dag barnen varit hos mig, stod jag åter på bron, såg dem försvinna, som vårstänk över isen. Jag var värmd och ljus! I stallet hördes Brands muntra trampningar vid helgdagsfodret. I dalen lyfte mörkret oroligt fram och åter, kastande långa skuggstreck som vid flykt. Så dracks det upp helt plötsligt av det bländande vita, som tändes med den stora stjärneklarheten. Ingen skuggning, ingen ton, bara två strålande färger: Svart och vitt! Vitt och svart! Armodets färger. Men tror du att vi vilja byta ut dem mot all världens prakt och härlighet? Nej, du! BUABRUDEN Där furan är för stolt att böja sig för att kunna stå den hårda fjällvinden emot, där fortsätter björken vägen uppåt genom att förkrympa sin växt och sno ihop sin stam till oformliga knölar.
Ständer hafva åsyftat, eller att derigenom freda DiscontVerken från förluster, hvilka, genom ett strängare behandlingssätt emot Gäldenärerne, förmodats skola hafva Discont-.Verken drabbat ; Så, enär hvad förstnämnde omständighet beträffar, någon sådan särskild skonsamhet mot Disconternes Gäldenärer, i frågor angående Låne-omsättningar, icke finnes i Reglementet af Rikets Höglofl. Ständer antydd annorledes, än atl för desse Gäldenär Revisorers Berättelse. 7% rer blifvit medgifven en ringare Capital-afbetalning, än som i Banco-Disconten erfordras, samt, i afseende på de förluster, sorn, genom en lättad omsättnings-utväg, forments kunna förebyggas, Reglementets 3 §. 3 Mom. bestämdt utmärker, att i de fall , då denna consideration får komma i fråga, skälen till Herrar Fullmägtiges beslut skola i Protocollet noga utredas, hvilket dock sällan finnes vara skedt, hafva vi ansett, att Herrar, Fullmägtige åt Discont-Förvaltningen i denna del gifvit en med Reglementet icke förenlig rigtning, och att förthy rättelse härutinnan bör till vägabringas. Men då härvid förekommer, att genom den lätthet, som sålunda varit för Disconternes Gäldenärer beredd, att återfå försuten tid till omsättning af deras till lagsökning förfallne
Hon gör, s&amp; en jiimförelse och finker på sitt eget arbete och tycker att hon gjort en Men insats i lifvet. Hiir lider Olga af er1 ketitnklig begreppsförvirring: att njuta personlig lycka och att göra en insats i lifvet ar ej detsamma. De mjiika barnarinarna skiinka modern en hög grad af personlig lycka, men då. hon ej vet, om detta bu^ skall blifva till viilsignelse för sina medmiinnislror eller ej, s i Iran hon iimu ej tala om den insats hon gjort. Kan Olga, sdsorn hon sjalf sager, kinka p&amp; &gt;allt sitt arbete, allt hvad hon iitriittsit fik tusen och återigen tuseu för att lyckliggöra dem&gt;, d8 liar hon ju gjort en insats i lifvet. Besynnerligt ar, att Olga under de d i n g a åren hon arbetat, aldrig tyckes ha erfarit hvad arbetsgladje är. Sedan m m last igenom boken fragar man sig natiirligtvis: hvad har nu förf. haft att saga oss svenska kvinnor? Bokens titel kunde komma oss att tro, att här vore fråga om strid och hamy, att vi möjligen finge lära kanna någon kvinna, som kiimpat sig fram till klarhet om hvad, som ar kvinnans sanna natur, men häri bedragas vi grundligen. Eftersom Ruth blef odeladt lycklig och Olga så bittert olycklig, vill val förf. saga sina landsmaninnor, att endast den kvinna, som lefver inom hemmets vä.rld och dar låter sin kiirlek,. ; sol lysa och värma, endast hon lefver » med sin natur,. Den kvinna däremot, som has sin verksamhet förlagd iitom hemmet, hon g h &gt;emot sin natur, och blir olycklig. Hihutinnan har förf. endast delvis rätt. Vi tro icke, att någon svensk kvinna rill förneka, att i hemmet, som maka och moder, dä.r lefver kvinnan sitt rikaste och fullaste lif, men vill för£. dessutom öfvertyga oss om, att den ogiEta kvinnans lif nödvändigt måste bli onyttigt och gliidjelöst och hennes utveckling skef och falsk, då misstar hon sig.
3. hvadan 79,528: 44- 5. i alla fall komma alt för ifrågavar. behof oundvikligen erfordras, så framt collegium skall vara i tillfälle förse och underhålla de till vapenöfning uppbådade bevär:s-skyIdige med . nödig materiel. 6 H. ■— 46 36a D c 11 7 M a j e. ra. Förutseende, att de för Carl Gustafs stads gevärsfactori erforderliga i a,ooo r:dr b:co, komma, enligt StatsUtsk:s uppgifna förslag, att på extra-statsreglerin öfverflyttas , torde det af Ulsk. föreslagna anslagets (666,666: 32.) fördelning, collegii afdelningar emellan, böra blifva följande: Fortifications - afdel ningen , Topograpliiska corpsen inberäknad, erfordrar oundvikligen 5o,ooo: — Artil I eri-afdel ningen , för kruttillverkningen 47>764 • Förrådernas underhåll och tillökning, reparationer och hushyra 63,327 : Handoch sidogevär 6i,2g3: Mariebergs läroverk i5,5go: •87,974: i rund summa 188,000: Jag vill nu söka bevisa, att denna summa är alldeles otillräcklig alt bestrida afdelningens utgifter.
SDlajit i nåber faftjMt, eller på meberBöranbeS unbcrbåniga Begäran änbrat. Sereninaar £ill fattigbomS ocB lajterS förefotnmanbe genom arBetfattt* ^rt^Ä^Bet, måttligBet, unbermiSning ocB febtigBet, B^fwa, genom en* fftlbaS Bemöbatibett, 0ällffap ocfj inrättningar Blifmit i B«fs »ubffaben fiiftabe, för örn ocB feblig moberSmårb, för manmår* babe Barns uppfoftran, för arBetfamBetenS uppmuntran, för tro* i5 get ocB bpgbigt tjenjlefolfS Belönande, ocB för npfterBetenö Be* främjanbe. £)e ftjtnämbe Bafma, äfmen till följe af 5Fongl. Slttaj:tS uppmaningar, fpribt ftg titt lanbSorterna, B^areft åtffit* lige mebBorgare af alla ffånb täflat meb beraS föregångare i Buf* mub(taben att i betta Bänfeenbe gagna fäberneSlanbet. inrätt* ningen för manmårbabe Banté uppfoftran i Buftoubftaben
Rikets Ständer, som ansett hvad E. K. Maj:t sålunda föreslagit vara af behofvet högeligen påkalladt, hafva, i enlighet dermed, lill beredande af arbetsförtjenst medelst anläggning af väg mellan Skröfven och Lejpojerf inom Norrbottens län, utaf de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar afsedda och i Riksgälds-kontoret innestående medel anvisat, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, ett belopp af 38 Expeditions-Utskottets Färsing till. underd. Skrijvelse, N:o 94. Fyratiotusen Riksdaler Riksmynt, för alt, under behörig redovisningsskyldighet, ställas till E. K. Maj:ts Befallningsbafvandes i Norrbottens län disposition. Hvilket Rikets Ständer få, till svar ä den nådiga Propositionen, i underdånighet meddela ; framhärdande etc. Stockholm den 16 Maj 1863. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Maj 1*63. Presle-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 16 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af vackt fråga om hemmanet N:o 4 Fangåmons, mantal? i Jemtlands lån, bejriande från rotering. (Satnmans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk. Bel. IS:o 10 och Utlåt. N:o 28.) S. A. K.
Utskottet har derjemte tagit kännedom af de vid tullverket år 1847 gällande pensionsoch indragnings-stater, samt deraf inhemtat: att å indragnings-staten finnas uppförda 130 personer för ett sammanräknadt belopp af 29,714 r:dr 27 sk.; att å pensionsstaten för afskedade embetsoch tjenstemän 248 personer åtnjutit pensionsunderstöd till ett belopp af 48,520 r:dr 13 sk. 4 r:st.; samt att, enligt 3:ne serskilda pensions-stater för tulltjenstemäns i fattigdom efterlemnade enkor och barn, grundande sig på serskilda Kongl, bref och reglementen, pensions-understöd blifvit meddeladt uti 694 serskilda poster till en sammanräknad summa af 10,783 r:dr 3 sk. 10 r:st. Genom meddelandet af dessa upplysningar, anser Utskottet sig hafva i möjligaste måtto gått motionärens önskningar till mötes; och då Utskottet, för sin del, icke finner de i afseende å tullverkets pensionsoch indragnings-stater upplysta förhållanden böra föranleda till underdånig framställning hos Kongl. Maj:t om förändrade grunder för nämnda stater, hemställes, att Christen Anderssons motion må af Rikets Ständer utan vidare afseende lemnäs. 12:o Enligt hvad Kongl. Maj:ts nådiga proposition af den 2 December nästlidet år (intagen under N:o 23 uti Usta Sami.
Exerciseompagnierna blifva således den skola, deri de, som böra leda foevärrsmanskapet, skola bildas, och att neka inrättningen af denna skola är detsamma, som att neka beväringen nödiga ledare och nödigt underbefäl, då krig inträffar, och detta är rättaste sättet att omintetgöra hela fördelen af bevär:ssystemet. Sedan R. o. Ad. bifallit det anslag, som K. M. begärt, vågar jag anhålla om inbjudning till de öfriga Stånden att deruti sig förena. Detta är en så vigtig omständighet, att jag tror, att, vid närmare besinning af densamma, de icke skola neka att behjerta denna sak, hvarpå fäderneslandets väl så hufvudsakligen beror och sorn icke bör eller kan uppskjutas, ty vi hafva redan sett 18 år förflyta, sedan kriget upphörde, och i 18 år hafva vi redan dragit på den gamla erfarenhet, som under kriget vanns. Det är således hög tid att börja med denna undervisningsanstalt för arméen, såvida man icke hos den önskar brist ■u 4o Den i5 Augusti f. m. på krigsbildning, som val icke nu finnes, men nödvändigt skall komma att äga rum, om armeen lemnäs åt det öde att icke hafva mera än 16 ä 17 exercisdagar om året. Jag anhåller om Hr Gr. o. Landtmrs propos. å inbjudning till de öfriga Stånden i denna punkt. Hr Dalman: Jag förbiser visserligen icke den nytta, som tilläfventyrs genom ifrågavar. anslag kunde beredas, men anser det dels icke vara så oundgängligt, att det i närvar. omständigheter bör bifallas och dels alt, om det är så nödvändigt, Regeringen har tillräckliga medel att genom indragningar på andra håll skaffa sig tillgångar dertill. Jag reserverar mig således mot det bifall, R. o. Ad. lemnat, och i följd deraf, samt på grund af de skäl, som under en hel förmiddags discussion, ang:de inbjudning, i förrgår blefvo utvecklade, vågar jag på det högsta bestrida en inbjudning till de öfriga Stånden i fråga om denna punkt.
Denna målning af förhållandet lärer icke af någon kunna bestridas, som ägt tillfälle att, på närmare håll inhämta erfarenhet härom, och jag, tor min del, inser icke någon tjänligare utväg, till afhjelpandet af detta ondas framtida tilltagande och betryggandet af hvar-, je medborgares och serdeles landsbygdens innevånares säkerhet till lif och egendom, än att Rikets nu församlade Ständer hos Hans Maj:t Konungen i underdånighet anhålla att, antingen igenom uuderhandling med de Regeringar, som hafva deportationsställen, eller på hvad sätt, Hans Maj;t för tjenligast och minst kostsamt finner, det må tillåtas oss att få deporterade alla nu i fästningarne befintlige, till lifstidsfängelse dömde brottslingar och alla, sorn hädanefter för grofva brott af rån eller mord, eller itererade stölder, dertill blifva dömds. Den 6 Februarii. Må hända, att någon häremot skulle vi'ji invända, att den till lifstids fästning redan en tång dömde brottslingen, icke lagligen böc unna åläggas en ny straffdom, dtportationen• men utom det, att den till lifstidsfästniug dömde våldsverkaren, bör kunna anses sorn en från samhället utesluten medborgare ech att Konung och Ständer böra anses äga ratt, att från ett lifstidsförvaringsrum förflytta honom till fett annat ännu säkrare* talar ett änwu starka_ te motskäl till försvar af mitt förslag: En sådan deposition är icke en ny straffdom j tvärtom snarare ett slags nåd eller mildring j ty i Englands och Hollands deportationsplatser erhålla desse missdådare på nytt friheten att Utkomma, arbeta och om de vilja förbättra sig* att åter, i ett annat samhälle* der deras förra brott äro okände, kunna uppkomma till ett välstånd, som inom Svenska fästningsmurarne skulle blifva dem Omöjeligt. I händelse Högloflige Ridderskapet Och Adeln skulle täckas gilla detta mitt förslag* torde det tillåtas* att detta mitt memorial, nied de öfrige RiksStånden må blifva tommahiceradt och sedan till vederbörligt Utskott res mitteradt.
Hvad vill ni, min vän? ÖFVERSTEN. ÖFVERSTEN. HERMAN. Är ni öfverste Melcher, min herre? Ni vet väl hvem ni söker? ÖFVERSTEN. HERMAN. Ni är således öfversten. Jag har ofta hört er omtalas, men har inte haft den äran förr Med hvem har jag då den förmån, att HERMAN. ÖFVERSTEN (något försmädligt.) bror. Mitt namn är Herman Berthel, Fannys fosterÖFVERSTEN (beherrskar sin öfverraskning). Åh, är det ni, min vän? Det fägnar mej, att göra er bekantskap, och ert ärende ? Ni frågar mitt ärende? HERMAN (med dämpad harm). Ja, ty jag kan inte smickra mej med, att ni utan ärende skalle hedra mej med ett besök Hofmansspråket är inte på sin plats oss emellan, herr öfverste. Ni känner mitt ärende. Ni ser det i mina brinnande ögon, ni känner det på er HERMAN. ÖFVERSTEN. 134 egen förlägenhet, som ni förgäfves söker dölja under den lugna min ni antar. Ni ar en ung, liflig, exalterad man, såsom jag kan se. Sådan bör en målare vara, som har idéer, och som vill arbeta med inspiration. Ni vill kanske bekosta också mej en resa till Frankrike? Hvarför inte, om ni gör er förtjent af min välHERMAN. ÖFVERSTEN. HERMAN (med hån). ÖFVERSTEN. vilja. Hvarmed köpes då den? ty för er måste allting anses kunna köpas och säljas. Den köpes med litet mera takt och artighet i ert väsende, då ni första gången befinner er i sällskap med er systers välgörare. Välgörare? Missbruka inte ett sådant ord och tvinga mej inte att ge er den rätta benämningen. Det finnes bedrifter, så svarta, att de nedsudla sjelfva orden, som nämna dem vid namn; det finnes gerningar, så låga, att de tro sig säkra, der de djupast i dyn gömma sig för ljusets öga. Det finnes ett gift, så fint, att ingen läkares blick kan afslöja det.
Rättvise Fader, verlden hafver icke känt dig; men jag hafver känt dig; och desse hafva förstått att du mig sändt hafver. Och jag hafver kungjort dem ditt Namn, och skall kungörat; på det att den kärlek, som du hafver älskat mig med, skall vara i dem, och jag i dem, Då Jesus hade detta sagt, gick han ut med sina Lärjungar, öfver den bäcken Kedron; der var en örtagård, i hvilken han ingick, och hans Lärjungar. Så visste ock Judas, som förrådde honom, rummet; ty Jesus plägade ofta komma dit med sina Lärjungar. Då nu Judas hade tagit med sig skaran, och de öfversta Presternas och Phariseernas tjenare, kom han dit med lyktor, och bloss, och värjor. Och efter Jesus visste allt det honom vederfaras skulle, gick han fram, och sade till dem: Hvem söken I? Svarade de honom: Jesum af Nazareth. Sade Jesus till dem: Jag äret. Stod ock Judas, som honom förrådde, med dem. När han då sade till dem: Jag äret? stego de tillrygga, och föllo till jordena. Då sporde han dem åter till: Hvem söken I? De sade: Jesum af Nazareth. Jesus svarade: Jag sade eder, att det är jag; söken I mig, så låter dessa gå. På det de ord skulle varda fullkomnad, som han sagt hade: Af dem du mig gifvit hafver, borttappade jag ingen. Då hade Simon Petrus ett svärd, och drog det ut, och högg till öfversta Prestens dräng, och högg hans högra öra af; och var drängsens namn Malchus. Då sade Jesus till Petrum: Stick ditt svärd i skidona; skall jag icke dricka den kalken, som min Fader mig gifvit hafver? Men skaran, och höfvitsmannen, och Judarnas tjenare togo fatt på Jesum, och bundo honom; Och ledde honom bort, först till Hannas; ty han var Caiphe svär, hvilken i det året var öfverste Prest. Och Caiphas var den som hade gifvit Judomen rådet, att det var nyttigt, att en menniska dödde för folket.
Domstol sedermera skall grundas, genom påbjuden offentlighet vid hvarje steg, sälta förbrytaren och dess medhjelpare i tillfälle att motarbeta och hindra brottets uppdagande. I öfverensstämmelse härmed hafva Rikets Ständer godt funnit för deras del antaga följande lagbestämmelse, och få hos E. K. M. i underdånighet hemställa, att en författning mätte utfärdas, hvari stadgas: Vid Polis-Kamrar, när sådana mål der förekomma, i livilka Polis-Karm - Expedit ions-Ulskottcts Förslug till und. Skrifvelse, N.-o i36- a43 marc domsrätt utöfvar, skall rättegång offentligen hållas; och vare förthy, så länge det ske kan, utan trängsel för dem, som till Polis-Kammaren höra, eller med målen hafva att skaffa, ej någon förment att innevara medan PolisKammaren sådane mål handlägger, der ej Polis-Kammaren nödigt finner att öfverläggning tili beslut inom lyckta dörrar hålla, eller mål förekomma, som äro stötande för anständigheten och sedligheten, i hvilken händelse ahörarne skola, på ordförandens tillsägelse, afträda. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla, framhärdande &c. Stockholm den 11 November 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Nov. 1840. Prcste-Slåndet den 7 Borgare-Slåndet den 11 Bonde-Slåndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse } angående uppgift å personer j hvilka efter häfdande lofva hvarandra, ägtenskap inför Domstol. (Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Bet. N:o 103.) S. A. K. Rikets
Således för - 452 Ven 14 Augusti/, m. modar jag, att det matte vara med landets sanna fördel öfverensstämmande, att de få inkomma utan tull, men deremot beläggas med utgående tull. Tackjern är föreslagit till 100 procstlts inkommande och 30 procents utgående tull. Vid jemnföreise med andra jernsorter, der utgående tullen ej stiger till mera än pi en artikel till 4 , och en annan till 3 procent, förefaller det sig, sorn detta vore monopolistiskt uträknadt till Bruksägares förmån på Bergsmännens bekostnad. Den så kallade Wraktjäran är belagd med 20 procents utförseltull , men med ingen införseltull. Deraf skulle man kunna göra den slutsatts, att Utskottet anser nyttigt att påföra Riket Wraktjära , men icke att den utföres, Jag tror , att ett omvändt förhållande Vore nyttigt. Träd, buskar och plantor , friska af alla slag, ärö belagde med 1 procents införsel , och 1 procents utförseltull. Hvad Utlörseltullen angår , vill jag ej bestrida den ; men att belägg» nya trädslag som införas med tull , kan ej vara annat än rent af skadligt. Man kan éj nog befordra sådant. Axeltråd och Blancardef, Hjuliötar och Naf, af hvad trädslag eotn helst,' Ek undantagit, äro föreslagne till 50 procents införsel , och en procents utförsltull. Ont detta stadgande skall vara ett praemium för våra Vagnmakare och Hjulmakare , att de ej må undersäljas, frågar jag, hvarföre sådane arbeten af Ek skola vara undantagne. Då det cj är rimligt , att sätta en så hög tull om ej för befordrande af de handtverk , som befatta sig med sådane saker, vore det nyttigt Den 14 Augusti f, m. 4% att veta, hvarföre ej Utskottet satt lika hög tuli på införsel af ämnesträd till åror , plankor, bjelkar mm. De äro väl produkter , som alstras här, men skulle dock kunna ifrån Finland införas.