Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ej skall till Plenum för påföljande sednare anslås, än kl. 6 e. m., eller till Utskott sednare, än kl. 8 e. m. den föregående dagen. Landtmarskalk eller Talman bafve ej makt att, utan Ståndets samtycke, åtskilja ett Plenum. §• 47. Uti Plena föredrages först de för Riks-Stånden gemensamma ärendena och sedermera hvarje Stånds enskilda, alla i den ordning de, hvart, slag för sig inkommit, så framt ej Stånden derom annorlunda förordna; börande Landtmarskalken och Talmännen, sedan de förut inhemtat, huruvida någon Konungens Proposition ärendenas behandling, gällande Ordningar föreskrifva. §. 39. Ståndens Plena böra, då de angå allmänna riksdagsmäl, så ofta sig göra later, hos alla Stånden på samma tid hållas. Skulle ett Stånd tarfva flera Plena, än de öfriga, vare det Ståndet obetaget att, innan slutet af ett Plenum, utsätta dag till det nästföljande; börande Ståndets Landtmarskalk eller Talman de andre Talmännen i tid derom underrätta, samt med dem om timman öfverenskomma, hvilken så bestämmas bör, att Nämndernas och Utskottens vanliga sammanträden icke derigenom hindras. Ej må Plenum i Stånd hållas samma lid, som för sammanträde i Riksnämnden utsatt är; ej eller må annan Nämnd eller något Utskott liktidigt med Plenum i Stånd eller i Riksnämnden, sammanträda. Till Plenum i Stånd eller i Riksnämnden för påföljande dag, må anslag sednare ej ske, än kl. 6 e. m.; och lill sammankomst i annan Nämnd eller Utskott ej sednare, än kl. 8 e. m. den föregående dagen. Landtmarskalk eller Talman bafve ej makt att utan Ståndets eller Riksniimndens samtycke åtskilja ett Plenum. §. 40.
Åt dess invignings-dag sparade man de festligaste tecknen af begängelsens mening. Denna mausolé var egentligen Drottningens tanke och omsorg. Okänd är numera orsaken, hvarför den ej blef färdig så snart, som ämnadt var. Mellertid afled äfven den berömde Klingenstjerna. Beslutet vidgades nu derhän, att bägges qvarlefvor skulle broderligt hvila i samma äregrift. Först 1769 var den fullbordad. Den består af en ättehög, som betäcker ett muradt hvalf, och bär en obelisk af Kolmårds-marmor; på spetsen glimmar en gyllne nordstjerna, hvars glob har de aflidnes vapen, ett å hvardera sidan, under öppna kronor. En romersk inskrift till Dalins minne läses på obeliskens ena sida; på dess andra, en dylik till Klingenstjernas. Denna är författad af Berch: men till inskriften öfver Dalin gaf Drottningen sjelf förslaget; der var Berch endast öfversättare. Den lyktar, efter uppräknandet af Dalins offentliga förtjenster, med denna betydelsefulla och rörande afskeds-helsning: Sic . Illi . sit . terra . levis . ut . sale . et . liberali . joco . regias . curas . levavit . Till invigningen utsattes den 17 Augusti nyssnämnda år. Klockan 6 e. m. begaf sig till Lofö kyrka en procession, som nu utgjordes af hela den Kongliga Familjen, samtliga Riksråden, en talrik skara af Hofvets herrar och fruntimmer, flera höga Ämbetsmän, Deputerade från Vetenskaps-Akademien o. s. v. I choret, der de båda liken voro framsatta, hölls på Drottningens befallning ett tal af Prinsessan Sophia Albertinas lärare, Lagmannen Sotberg. Derefter beledsagades de till det nya hvilorummet, der de, bredvid hvarandra, erhöllo sin plats. Historien skall ej glömma, att Drottningen, till slutligt farväl, inträdde i högen, fällde ymniga tårar, ryckte från sitt bröst en bouquett, och öfverströdde med rosor ett stoft, som hädanefter skulle för alltid gömmas undan menniskors åsyn.
Det är derför visst icke endast de föräldrar, hvilka hafva sina gossar i Stockholms skolor, som jag har anledning att tillropa ett varningsord. Och jag vill härvid allvarsamt betona, att såsom jag icke talar blott om Stockholms skolor, så afser jag ännu mindre någon särskild skola i Stockholm. Det ligger så nära till hands att tänka att hvad jag sagt hufvudsakligen rör det läroverk, vid hvilket jag är anstäld som lärare. Ja, kanske till ock med en och annan drar en suck af lättnad vid den tanken: »det är för väl, att min gosse icke går vid det läroverket.» En sådan uppfattning är ett fullkomligt misstag. Det var icke vid Norra Latinläroverket antalet af de för osedlighet nyligen i Stockholm relegerade gossarne var störst. Men jag skyndar mig att härvid göra den anmärkningen: detta bevisar endast, att man lyckats göra flera upptäckter vid andra läroverk, icke att tillståndet der är sämre. Ty osedligheten är så pass allmän bland skolungdomen, att antalet relegeringar icke är någon tillförlitlig gradmätare på det sedliga tillståndet vid ett läroverk. Dessa relegeringar hafva den sista tiden både utgjort ett allmänt samtalsämne och varit föremål för tidningspressens behandling. Man har med en viss häpnad frågat efter orsakerna till ett så stort förderf vid så unga år och dertill bland de bättre lottades barn. Svaret är ganska påtagligt, men i allmänhet har man icke funnit det, derföre att man icke velat finna det. I en tidning har jag läst den förmodan, att bristande skoltukt skulle vara orsaken; i en annan har, såsom det berättats, kristendomsundervisningen förmenats vara orsaken. Dessa båda »försök» till svar anföras endast för att visa, hur man vid alla möjliga tillfällen försöker vrida sig undan sanningens dom. Ty det rätta svaret på denna fråga innebär en dom öfver litet hvar, som har något ansvar såsom samhällsmedlem. Det sista af de anförda svaren är dessutom så dumt, att det icke förtjenar något afseende. Hvar och en som har någon smula reda på saken vet, att våra dagars religionsundervisning, trots sina brister, dock står vida öfver den forna utanläsningen och katekesrabblingen.
De bland nuvarande Inrättningens Magazin, hvilka till emottagandet och förvarandet af Kronans Spannmål icke erfordras (till utrönande hvaraf en särskild utredning lärer böra föregå), torde böra anslås till förvaringsställen af sålunda uppköpt Säd,” ■ 3:o ”Tillse att Spannmålen icke tager skada eller försnillas; hvilket på Betjeningens ansvar torde böra hvila.” 4:o ”Draga försorg 0111 transport eller utleverering, enär för undsättning till enskilde, eller för Armeens eller Flottans behof vid inträffande krig, Herrar Fullmägtige derom förordna.” 5:o ”Ställa sig de af Herrar Fullmägtige meddelande föreskrifter till noggrann efterlefnad, årligen redovisa erno t tagne medel, Revisorers Berättelse. samt. derföre, sä väl som för undsättnings-* Spannmåls återgäldande, ansvara.” 7- §• ”Det Spannmåls-lager, som sålunda uppå Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande varder uppköpt eller af Kronans behållne Räntesäd bespardt och till berörde myndigheter öfverlemnadt, skall, så vidt inga behof påkalla dess användande, genom behörig vård och, klok omsättning, bibehållas, men, enär Kongl. Maj:t så nödigt pröfvar, genom Ilerrar Fullmägtige, i enlighet med af Riksens Högloft. Ständer utfärdande Reglemente, disponeras.” ”Om det å ena sidan med skäl anses betänkeligt, att vidtaga nya, icke af någon erfarenhet prÖfvade mått och steg; så lärer det likväl å den andra böra medgifvas, att om erfarenheten bestyrkt hvad reflexionen uppdagat, nemligen att den existerande formen till sitt väsende befinnes stridande emot ändamålet för dess tillvarelse, samt vid utförandet förenad med en kostnad, som vida öfverstiger sjelfva den väntade effeeten och som Riket i längden icke torde kunna bära; denna form icke mera bör fortfara, för att ytterligare, genom flere års kostsamma rön, bestyrka hvad man redan vet.
Staten kunde bestämma taxan så, att den blefve för trafiken billig och icke, såsom den nu är å jernvägen betungande, och den andra, att varorna kunde föras från Wenerns strand på Clar-elfven ända upp till det vid Elfdals-gränsen belägna Munkforss, i st. f. att såsom nu först fraktas på pråmar lill Forsshaga, der omlastas och föras på jernväg, derefter en half mil åter på pråmar, derefter vid Dejeforss ånyo omlastas och fortskaffas å jernväg, samt slutligen efter en fjerde omlastning föras i pråmar den återstående segelbara sträckan upföre elfven, hvilket allt en hvar torde finna, mäste vara ganska tidsödande och hindersamt för trafiken. Dessa omlastningar, och afgifternas godtyckliga bestämmande, undveke man genom kanal-ledningar med bidrag af allmänna medel; och då dessa nu i form af lån begäras, bör den för kommunikationernes befrämjande nyttigt använda summan, hvarå endast ränte-fördelar beviljas utförandet, väl kunna utan betungelse för Stats-verket af R. St. dertill i låne-väg disponeras. Hr Fåhraeus har såsom anledn., att ingenting bevilja för dessa arbeten, omnämnt de årliga upgrundningar, som i Clar-elfven äga rum. Della förhållande äger till en viss grad sin vigt: likväl hafva dessa upgrundningar aldrig sträckt sig så fullkomligen öfver elfvens hela bredd, att icke, om man också ena gången fått gå närmare den östra, och andra gången närmare den vestra sidan, pråmarne likväl alltid funnit sin väg efter den sträckning vattnet tagit. Skulle en inträffande starkare upgrundning något år äga rum, så må den med muddring öfvervinnas, heldre än att såsom ofarbar öfvergifva en segelled, som, oija den vårdas, är af oberäkneligt och synnerligt värde för provinsens medlersta och norra delar.
För Styrelsen har det varit en särdeles tillfredsställelse, att dessa Herrar Delegerade förklarat sin belåtenhet med den i deras närvaro med Institutets elever hållna årsexamen samt med det sätt, hvarpå mejeriskolan och den nybildade agrikulturkemiska-försöksstationen blifvit anordnade och handhafvas, hvarigenom sålunda vitsordats, att de kostnader, sorn på Ultuna Landtbruks-institutet blifvit nedlagda, svara mot det med dem afsedda vigtiga ändamålet att verka för vår modernärings fortgående utveckling och, förkofran. Med undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts Ultuna, den 23 December 1861. underdånigste, tropljgtigste tjenare och undersåter, R. VON KRAMER. J. Arrheniu». — 326 — T. f. Chefens för Statistiska Tabell-kommissionens Central-byrå underdåniga utlåtande öfver en af Rikets Ständers Revisorer år 1861 gjord anmärkning. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Med nådig remiss den 18 sistlidne Oktober å en af Rikets Ständers Revisorer framställd anmärkning vid Statistiska Tabell-kommissionens räkenskap för året 1859, har Eders Kongl. Maj:t i nåder täckts infordra mitt underdåniga utlåtande. Sedan jag åt vederbörande tjenstemän delgifvit denna anmärkning, får jag i djupaste underdånighet anmäla, att den af Rikets Ständers Revisorer föreskrifne vederbörliga formen för räkenskapens uppställning skall för framtiden varda iakttagen. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, FR. TH. BERG. Stockholm den 3 December 1861. Kongl. Kammar-rättens underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid granskning af Östergöthlands läns landsbok för 1859. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Öfverste-löjtnanten Friherre Sparre hade tjenat fäderneslandet såsom militär i öfver 40 år och derunder aktivt deltagit i 4843 och 1844 årens krig i Tyskland och Norge; hade på slagfältet blifvit dekorerad med både Svenska tapperhetsmedaljen och Svärdsorden samt den 3 Augusti 1814 i Norge illa blesserad i båda benen. På grund af det nu anförda och hänvisande till bilagda handlingar, hvilka jag anhåller må få medfölja denna min vördsamma motion till Höglofliga Stats-Utskottet, tager jag mig friheten föreslå, att Rikets Höglofliga Ständer behaga bevilja Enkefru Friherrinnan Kerstin Sparre, född Vult von Steijern, för hennes återstående lifstid, en årlig pension af Sexhundra Riksdaler Riksmynt. Om remiss till Stats-Ulskottet anhålles. Stockholm den 14 November 1865. E. O. von Knorring. Af Herr von Knorring, Erik Oscar, om pension åt Protokolls-sekreteraren Anton Ekmans enka, Magdalena Sofia Ekman, född Nauckhoff. Protokolls-sekreteraren Anton Ekman, som tjenat i Landtförsvars-departementet med nit och skicklighet i 36 år, efterlemnade vid sin död, den 3 December 1864, en sjukBih. till R. St. N:o 54. lig maka och 5 barn, deraf det äldsta 13 och det yngsta 5 år gammalt, i det mest ömmande ekonomiska betryck. Allt detta styrkes af vidfogade handlingar, litt. Å, B. På grund häraf får jag äran föreslå, all Rikets Sländer behagade tilldela Enkefru Magdalena Sofia Ekman, född Nauckhoff, under hennes återstående lifstid, en årlig -pension af Fyrahundra Riksdaler Riksmynt. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet. af denna min vördsamma motion jemte bifogade handlingar anhålles ödmjukligen. Stockholm den 14 November 1865. E. O. von Knorring. Af Friherre Cederström, Rudolf, angående organiserandet af en representation för häradet. En uråldrig samhällskrets saknar, till skada för sig och det allmänna, ett lagbundet målsmanskap.
Sedan de af Riksgälds-kontoret, för liqviden af Svenska Stats-verkets vid 1830 års slut återstående skuld af 4,400,000 R:dr till Banken, för derifrån förskjutna medel till 1808—1809 årens krigs-kostnadcr utfärdade 440 stycken räntebärande förbindelser blifvit, enligt Rikets Ständers vid 1840— 184 1 årens Riksdag fattade beslut, under den 30 September 1841 utbytta mot 968 stycken nya 4 procent-obligationer å 4,000 R:dr hvardera, eller å tillsammans 5,872,000 R:dr, allt Banko, hvartill berörda skuld, genom de derå under åren 1835—1840 af Riksgälds-kontoret verkställda afbetalningar, blifvit minskad; så kommer, jemlikt berörda förbindelsers innehåll, 22 stycken obligationer å tillhopa 88,000 R:dr Banko eller 152.000 R:dr . Riksmynt alt årligen infrias, jemte erläggande af ränta å 4 procent, enligt obligationerna vidfogade ränte-kuponer; skolande för den händelse Banken behöfver att afyttra berörde obligationer, den del deraf, som icke blifvit af Riksgälds -kontoret infriad, nämnde Kontor till inlösen hembjudas, förrän obligatio nerna varda af Banken å annan man öfverlåtna. 2:o. Följande
Hvad först angår de skäl, som tala för prebendenas borttagande, så hafva dessa blifvit af såväl Professor Ribbing, som äfven af Utsk:t i dess motivering af Betänk:t, så fullständigt och tillfredsställande utvecklade, att jag icke behöfver återupptaga dem. Det är såväl i det sociala som i statslifvet en allmänt erkänd regel, att man ger lön för ett visst gjordt arbete, men då kan väl ingen besynnerligare anomali finnas, än att man, såsom förhållandet är med prebende-pastoraten, tager den för ett visst arbete bestämda lönen från arbetaren och gifver den åt en annan, hvars lön anses otillräcklig; följden deraf blir endast den, att det förra arbetet blir ogjordt, eller åtminstone mindre väl skött. Man anser i allmänhet att en exceptionel lagstiftning ej är nyttig; prebende-institutionen är en sådan, af tyvärr hög ålder, genom hvilken prebende-församlingarna icke allenast gått miste om den andra församlingar tillkommande rätt att sjelfva välja sina själasörjare, utan äfven fått åtnöjas med täta ombyten af lärare. Beträdande åter de skäl, som anförts mot förev:de förslag, isynnerhet af en värd ledamot af Preste-St:t, får jag förklara, att det förefaller mig högst besynnerligt, att man ansett såsom en stor förmån för Biskoparna och Lektorerna att i sina prebenden hafva liksom ett experimentalfält för öfning i pastoralvård. Man tyckes hos dessa Hrr förutsätta särdeles liten praktik, då man valat bereda dem tillfälle att, för vinnande af sådan, blifva tillfälliga vikarier åt sina tillfälliga medhjelpare. Gr. Björnstjerna har nemligen upplyst (hvilket äfven finnes i Utsk:ts motivering angifvet), att endast under sommarmånaderna kan sådan tjenstgöring för prebendarierna ifrågakomma, emedan under vintern deras tjenst i stiftsstaden lager all deras tid i anspråk. De exempel, Gr. Mörner anfört, ang:de den s. k.
Efter denna kostnadsberäkning, skulle den hufvudbana, hvarigenom Stockholm och Götheborg borde sammanbindas, efter afdrag af hvad för den redan under byggnad varande delen af samma bana erfordrades, komma att kosta R:dr 13,666,666: 32. — och den föreslagna jernbanan mellan Stockholm och Malmö » 21,333,333: 16. — samt banan från Köping-Hult-jernvägen till Norska gränsen, äfvensom jernvägen från Stockholm till Gefle, — I fall medel, efter som behofvet fordrade, för nu ifrågavarande stambanors successiva utförande anskaffades af Riksgälds-kontoret genom räntebärande obligationer, skulle således, med beräkning af procent å det ursprungliga kapitalel såsom ränta pcb amortissement, den årliga utgiften, under förutsättning, att jernvägarne icke lemnade någon till minskning deraf afsedd netto-afkastning, uppgå till 2,130,000 R:dr, deraf för banan mellan Stockholm och Götheborg, med afdrag af Köping-Hult-vägen, skulle belöpa 615,000 R:dr årligen. För verkställandet af noggranna, före större jernvägars utförande erforderliga, topografiska undersökningar samt upprättandet af derpå grundade fullständiga planer med kartor, profiler, detalj-ritningar och kostnadsförslag, skulle, enligt hittills vunnen erfarenhet, erfordras 666 R:dr 32 sk. för hvarje mil, och alltså åtgå: för hanan från Stockholm till Götheborg, ulan beräkning af Köping-Hult-vägen, samt den våglängd genom Skaraborgs län, derå undersökning, med understöd af allmänna medel, nyligen blifvit verkställd, ett, belopp af R:dr 16,333: 16. — för banan mellan Stockholm och Malmö » 42,666: 32. — samt för öfriga ofvannämnde stambanor » 24,666: 32. — Summa R:dr 83,666: 32.
»Jag är en fattig yngling, har inte hus ej eller hem. Min moder lade sig till ro, hon ville helst i grafven bo. » Det svåraste af alla mina pröfningar, var den då döden ryckte henne bort. Hon dog i sin lefnads vår vid 24 års ålder, hennes död var ett åskslag, som till och med skulle kunnat träffat min fars föga känsliga hjerta. Mig förkrossade det. Jag föreföl mig sjelf som en båt, utkastad på det vilda hafvet utan styre eller någon, som kunde förmå föra den till hamnen. Jag hadde bedragit mig. Engelen hade då hon lyftade vingarne och flyktades från jordelifvet, lemnat mig tvänne räddande elementer, som skulle hindra mig ifrån att förgås. Det ena var minnet af henne, som lik en ledstjerna skulle följa genom lifvet, det andra var min fosterfader, som genom återhållande af allt det goda, som min moder velat verka för min högre utveckling, ständikt höll tillbaka utbrottet af mina lidelser. Min fosterfader var icke som min moder det är sant och lika sant är, att han icke öfver skäl och hjerta kunnat utöfva detta poetiska och alsmägtiga inflytande som denna. Men han egde så många och utmärkta egenskaper, att han måste blifva en oskattbar vän. Hans klara förstånd, som aldrig tog miste om rätt och orätt hans säkra omdömen och kärlek till pligt och hederskänsla, gjorde att man med vördnad lydde hans råd och med saknad och tillgifvenhet tänkte på honom, då man icke hör den varnande rösten. Så gingo år efter år med ett oafbrutet arbete och försakelse; men van som jag var, vid arbete, allt sedan mitt 8:de år, var detta för mig icke något tryckande tvång, utan något som blifvit införlifvat med min tillvaro. Uppvuxen i fattigdom, hyste jag då icke några önskningar, som gingo högre än de kunde förverkligas; och att jag var ovan vid medgång och deltagande, gjorde att de minsta gåfvor deraf blefvo för mig stora skatter, för hvilka jag kände mig serdeles tacksam.
Med afseende på det gagn, Göteborgs nybildade Museum, omfattande dels samlingar från vetenskapens, konstens och industriens områden, dels utställningar af ortens och landets industrialster lian fabrikerna, handtverkcrierna och husslöjden, äfvensom landtbruksalster, redskap och maskiner, redan medfört och måste komma att i ännu högre grad medföra, i den mån dess samlingar och utställningar erhölle ökad utsträckning; Och då äfven lör dervarande Slöjdförenings skida onekligen skulle, genom dess inrymmande i samma hus som Museet, beredas i flera hänseenden väsendtliga fördelar; Men det, för vinnande af dessa ändamål, är, enligt hvad upplyst blifvit, oundgängligen nödigt, att åt Museet anskaffas större utrymme, än sorn finnes att tillgå inom derför hittills anvisade lokaler; anser Kongl. Majit, att Staten, som genom en jemförelsevis mindre betydlig uppoffring nu vore i tillfälle lemna ett vigtfgt understöd åt nyssnämnde begge, genom stads-myndigheternas och enskilde medborgares nitälskan tillvägabragta och underhållna inrättningar, icke borde undandraga sig att medverka till befrämjande af det välgörande inflytande, som Museet och Slöjdskolan, särdeles såsom förenade i samma byggnad, otvifvelaktig! komme att utöfva till fördel ej blott för Göteborgs samhälle utan för landet i allmänhet. Kongl. Maj:t vill derföre hos Rikets Ständer härmedelst i nåder föreslå: att Kronans andel uti förra Ost-Indiska kompaniets hus i Göteborg må kostnadsfritt och för alla tider till stadens Museum upplåtas, mot skyldighet för denna inrättning att ansvara för husets underhåll och onera af hvad slag sorn helst, och med följande vilkor i öfrigt, nemligen: 1 :o att huset fortfarande skall användas för nu uppgifna ändamål eller Museets och Slöjdskolans behof, så vida ej Kongl. Majit häruti medgifver någon förändring; 2:o att de lokaler, hvilka för närvarande äro åt Telegraf-inrättningen anvisade, äfven för framtiden härtill bibehållas, derest icke annan fullt tjenlig lokal, som af Kongl.
Skeppare som komma från Medelhafvet, men tillika intagit last uti Vestersjöhamnar, njute föring såsom från Medelhafvet, när tullen för de derifrån i Svenskt fartyg medbragta varor stiger till en fjerdedel af tullbeloppet för de varor, som annorstädes blifvit inlastade. Vid ett annat förhållande bestås endast den mindre föringen. §. 20. För gods, som under transporten genom tillfällighet tagit skada, må ej någon minskning i tullen tillåtas, så vida godsegaren sjelf vill detsamma disponera. Anser godsegaren en sålunda förskämd vara icke kunna draga den i Införselstariffen utsatta tull, må han äska laga besigtning å godset, hvilken då skall af Magistratsperson, med biträde af två sakkunnige och ojäfvige män, verkställas i närvaro af vederbörande Tullkammare-föreståndare, som eger att, under tjenstemanna-ansvarighet, för bevakande af kronans rätt, hesigtnings-åtgärden kontrollera. Befinnes godset hafva under transporten undergått förskämning, skola besigtningsmännen ej allenast härom utfärda intyg, utan jemväl, efter granskning af behöriga lasthandlingar, attestera värdet af enahanda vara i oskadadt skick. Derest fog till anmärkning emot förrättningen icke förekommer, antecknar Tullkammareföreståndaren sitt godkännande å besigtnings-instrumentet, som ej edsvurne besigtningsman äro pligtige att, der så äskas, med ed fästa. Tullkammaren later sedermera, efter föregången kungörelse, på öppen auktion, i behörig ordning, försälja hvad förskämdt är, hvarvid, under iakttagande, att godset såsom å neder - Expeditions-Utslcoltets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 197.
Directio”nen andra 5o,ooo R:dr, hvarjemte Kongl. ”Maj:t, då af ManufacturDiscontFonden på ”de sista 5o,ooo R:dr B:co icke kunnat utbetalas mera än 19,000 R:dr, uti Nådigt ”Bref den 7 Julii 1828 befallt Kongl. Com”merceCollegiuin acceptera CanalDirectio - Don 3o December f. m. 133 '’nens invisningar pä de återstående 3i,ooo ”R:dr, hvilka Directionen anhållit att få an"ticipationsvis disponera.” ”Äfven på dessa 100,000 R:dr Banco ”har Bolaget ännu icke gjort någon afbetalning, och då Bolaget således från Manu”facturDisconten, denna enda tillflyktsort ”för våra i stor förlägenhet försatte fabri”ker och manufacturier, dragit en så be”tydlig summa, som tilläfventyrs icke el”ler kan återbetalas, så må sådant tjena som ”bevis huru långt delta Bolag, genom sin ”Direclion, sträckt forskningarne efter pen”ningar; och jag vill fråga om icke med de ”100,000 R:dr kunnat göras vida större gagn ”om de fått, på lika sätt som af Bolaget, ”räntefritt användas på våra fabriker och ”andra inrättningar.” ”Intet företag i Svea land har i högre ”grad än Götha Canal någonsin varit gyn”nadt af Konung och Ständer, och på in”tet företag har man i högre grad missta”git sig.” ‘ "Endast 68,021 R:dr 37 sk. är hvad ”sorn i fyra års lid kunnat i Canal-afgift ”insamlas, för begagnandet af den, som man ”säger, fullt färdiga delen af Götha Canal, "hvilken fullt färdiga del, att sluta af Di"reclionens redan år 1818 gjorde uppgifter, ”lärer vara omkring sju åttondedelar af det ”liela; och hvad har man väl då för stora 1.34 Den 3o December f. m.