Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pöredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde Betänkanden: Nio 96, i anledning af väckta motioner om ändringar uti Kongl. Instruktionen för Förmyndare-kammaren i Stockholm den 9 April 1856. Med afslag å Utskottets hemställan beslöt Preste-Ståndet, för sin del, att Rikets Ständer må, med åberopande af de omständigheter, hvilka den af Utskottet först omnämnde motionären uppgifvit och som å sidd. 7 och 8 i Betänkandet omförmälas, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit låta den år 1856 utfärdade Instruktionen för Förmyndare-kammaren i Stockholm, efter vederbörandes hörande, undergå den omarbetning eller förändring, hvartill omständigheterna och billighetens kraf kunna föranleda. Nio 9 7, i anledning af väckta förslag, åsyftande förflyttning till hufvudstaden dels af Universiteten i Upsala och Lund, dels af båda Universitetens juridiska fakul teter och dels af Upsala Universitets medicinska fakultet. Hvad Utskottet föreslagit och hemställt dels å sid. 11 dels å sidd. 12 och 13 afslogs, hvaremot Betänkandet i öfrige delar godkändes. Frän Yällofl. Borgare-Slåndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Nio 25, i anledning af väckt motion om bestämmande, hvilka afgifter eller besvär må, såsom kommunala, anses. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Nio 96, i anledning af väckta motioner om ändringar uti Kongl. Instruktionen för Förmyndare-kammaren i Stockholm den 9 April 1856. Med underkännande af Betänkandet, beslöt Ståndet, för sin del, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla, att Kongl.
Brukets hufvudsakliga sysselsättning bestod af tillverkning utaf sedeloch annat papper till Bankens behof, kunde af en så beskaffad arbetsplan ledning hemtas för bestämmande af de quantiteter materialier af hvarjehanda slag, hvilka för det kommande årets tillverkning behöfde uppköpas; men sedan numera berörde papperstillverkning i hänseende till mängden, är vida underordnad den af papper till Charta-Sigillala, Hallstämplar, Kortkonvoluter, PrivatBankssedlar m. m. samt beställningarne derå i de liesta fall först under året ingå, skulle en under det föregående året, på grund af då befintlige rcqvisitioner, uppgjord arbetsplan icke tjena till någon ledning, hvarken i fråga om arbetets ordnande, eller upprättandet af en utgifts-och inkomst-beräkning. Af nu angifne, uti 82 g af 1847 års Revisions-Berättelse gillade skäl, har under de sednast förflutne 2:ne åren, ifrågavarande föreskrift ej blifvit fullgjord; och Fullmäktige hemställa, huruvida icke densamma kunde från BankoReglementet uteslutas. 80:o. Uppå skäl, protokollerne för den 16 Oktober och 4 December 1845 innehålla, äro uti den, likmätigt 241 § i Banko-Reglementet, för arbetarne vid Bruket årligen upprättade Stat, åtskillige af dem uppförde till åtnjutande, i ett för allt, af dagspenning, i stället för vecko-aflöning, med dervid åtföljande spannmål in natura; dock med rättighet för desse, att, om de så önska, vid Bruket få, efter gällande Markegång, uttaga spannmål för eget behof; och som denna förändring i aflöningssättet är för både Bruket och dess arbetare af större fördel, torde uti omförmälde § ordet ”veckoaflöning” få utbytas till aflöning. 81:o.
På samma sätt och med samma vilkor eger hvar efter annan, i den ordning honom godt synes, förfara med återvinning, till dess, genom utredning af Bankens tillgångar, eller inbördes öfverenskommelse» annorlunda Lottegare emellan blifvit uppgjordt. <$'. 26. Återvinning, enligt nästförestående §, får icke af Directionens Ledamot emot annan Lottegare anställas, så vida ej denne jemväl är Ledamot af Direelionen. Vid slutlig utredning fördelas den brist, som i Bankens tillgångar kan yppas, emellan samtlige Lottegare, i mon af hvarderas lotter. $• 27. Lotlbref skall ställas till viss man. Och medför öfverlåtelse deraf icke rätt alt i Bolaget inträda, utan Directionens, för dess del, lemnade och af Bolaget, vid nästföljande Bolagsstämma, stadfästade samtycke. Då lottbref, genom laga fång, kommit i annor mans ego och nye innehafvaren vägras inträde i Bolaget, eller då nya egaren icke vill i Bolaget inträda, vare Bolaget skyldigt, efter i båda fallen skedd anmälan till Directionen, minst tre månader före ordinarie Bolagsstämma, alt loltbrefvet, för Bolagets räkning, inlöss med det belopp, som deri blifvit insatt. 28. Vid inträffadt ombyte af egande-rält till lottbref, förblifve alltid förre innehafvaren, eller hans arfvingar, qvar i solidarisk ansvarighet, intill den, ett år efter nästa ordinarie Bolagsstämma, påföljande Stämmans slut, då förre Loltegaren, i fall Banken ej iråkat obestånd, eger återfå sina förbindelser. «$*• 29. Jemte den, enligt 5 §., i allmänhet stadgade inprotocollering och Kungörelses utfärdande, skall Rådhus-Rätt, beträffande solidarisk Bank, i sitt Proloccll och Kungörelserne låta inflyta namnen å samtlige Lottegare i Bolaget. Och skall Directionen ofördröjligen, efter hvarje ordinarie Bolagsstämma, till Rätten inlemna uppgift å alla dåvarande Lottegare, hvarefter densamma, på Bolagets bekostnad, af Rätten, i vanlig ordning, å nyo kungöres.
Med ledning af deröfver upprättade förteckningar, hafva Revisorerne inventerat de till Riksgälds-kontoret afgifna eller öfverlemnade samt under Kommissariatets vård befintliga skuldoch borgensförbindelser för beviljade och utbetalda byggnads - och vattenaftappnings-lån m. fl. dylika understöd, äfvensom de af Kongl. Maj:t i nåder godkända samt hos Riksgälds-kontorets Kommissariat likaledes förvarade säkerhetshandlingar för fullgörande af arbetsföretag, som blifvit med bidrag af allmänna medel understödda; och har härvid någon anledning till anmärkning icke förekommit. Dessutom hafva Revisorerne, under denna inventering, jemväl genomgått de af Kommissariatet mottagna och förvarade borgensskrifter i afseende på utgörandet af bevillning för erhållna testamenten, och, i sammanhang dermed, granskat det öfver dessa borgensskrifter förda särskilda diarium; hvarvid ej heller något förekommit att anmärka. Af den berättelse, Riksgälds-kontorets Ombudsman till Revisorerne afgifvit, angående nämnde verk rörande rättegångsoch utsöknings-äyenden, hafva Revisorerne erhållit upplysning om dessa ärenden samt deras handläggningssätt. Så vidt Revisorerne af denna berättelse kunnat inhemta, synes RikSgälds-kontorets rätt och talan i afseende på der omförmälda mål och ärenden hafva vederbörligen iakttagits.
Assistancen nödvändigt skulle upphöra vid nästa Riksdag eller år i833; utan blott att man skplle vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom nästkommande Ständer kunde sättas i tillfälle att besluta upplösningen med mindre kostnad; ty nu skulle den åtminstone de första åren kosta i3,ooo R:dr årligen. Detta var orsaken, hvarföre jag önskade, att upplösningen icke nu skulle ske, utan möjlighet endast beredas åt nästkommande Sländer, att obehindradt fatta beslut i ämnet. Herr von Hartmansdorff: Jag får erinra, att förlusten på indragningen nu skulle göra omkring 4,000 R:dr, eller rättare 4,23a R:dr, utöfver hvad den skulle utgöra, om anstalten fortsattes. A nyo upprepar jag min önskan att saken måtte afgöras, och om dertill fordras, att votering Deri 12 Junii f. m. 47 begäres; skall jag gerna göra denna tjenst åt formen, på det vi måtte komma till slut med målet. Hans Excellehce Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter följande Voteringsproposition: Den, som bifaller StatsUtskottets Utlåtande, rörande GeneralAssistanceContorets indragning, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berprde Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan 41, 42> 4^ och 44 §§• * RiddarbusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan i eftermiddagen, och befunnos vid voteringens slut, sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, 'röslerne hafva utfallit, som följer: Ja •— 47* Nej — 46. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och 48 Den 12 Ju nii f. m.
Må det förlåtas en gammal ungkarl att tala för dem, att antaga sig deras sak, då sjelfve männerne och fäderne glömma dem, förneka dem bära sitt namn, tillhöra sitt Stånd. Herr Kammarherren, som egentligen af handlar det ärftliga Adelskapets mindre förmon, yttrar sig, att våra förfäder icke så noga visste hvad de gjorde. Uttrycket är hårdt, då det icke annat kan än lämpas till våra framfarne store Konungar. Det har ingen gjort Adeln, den har tillkommit helt naturligt af det gamla Odalståndet, de som drogo i fält mot Rikets fiender till dess försvar och underhöllo sig sjelfve, rustning och häst, frälste sina hemman och kallades frälsemän; en fortsatt lika krigstjenst af barn och barnabarn stadgade Adelskapet inom dessa slägter. Våra första Konungar hafva sedan organiserat och sammanhållit Adeln. Konung Gustaf Adolf gaf den först en stadga, och jag tänker denne store Konung visste noga hvad han gjorde, och hvem hade väl då kunnat falla på den synnerliga tanken, att barnen icke hade med all annan arfsrätt den att ärfva sin fars namn och Stånd? Jag frågar dristigt i denna stund, huru kan man tänka annorlunda? Hvad skulle väl vara vunnet, om annorlunda förut varit gjordt? Hade Sverige haft bättre Stats-Ministrar, Riksråd, Fältherrar, Sändebud? Torde hända hvarken Sturar, Gustaf Wasa eller de öfrige uppräknade vördade män varit till och kunnat träda fram på den stora skådeplatsen. Vi hade åtminstone i sednare tider icke haft en Fersen, som vid flere märkvärdige riksdagar fört LandtMarskalksstafven och vårdat Rikets största angelägenheter; icke den, som vid sista riksdag så skickligt fört samma staf; icke våra nuvarande vördade Stats-Ministrar och den Hof-Canzler, som utom sin förtjenst i Emhetet så ofta intagit
I 1841 års tulltaxa blef ulförselstullen å kreatursben förböjd från 1 till 3 sk. per IM, och om jag ej irrar mig, hade R. St. föreslagit en ännu högre tull. Följden har blifvit, att redan första äret 1842 utförseln af denna artikel nedgick mot förra året till f, en minskning, som sedermera ytterligare tilltagit. Härigenom har en näringsgren för den aldra fattigaste delen af Sveriges invånare nära tillintetgjorts, utan all i någon mån gagna de få rationelle jordbrukare, för hvars skuld man lärer fordrat denna höga afgift, glömmande att granskapet af Sveriges små och t. o. m. af dess största städer icke i lika mån gör lönande, som i granskapet af London, att använda de dyrbaraste gödningsmedlen. Jag får sålunda vördsamt föreslå, att utförselstullen å den i tulltaxan upptagna ariiklen ”ben andra slag, oarbelade,” måtte upphöra. Dä beklagligtvis det icke är att vänta, att, inom de först härefter följande år, vår utförsel skall äter uppnå det värde, som den i medeltal under sistförflulna år utgjort, och härigenom på ett eller annat sätt värdet af importen mäste nedgå, hvaraf, med afgifter och öfrige förhållanden oförändrade, en betydlig minskning i tullinkomsterne mäste uppkomma, så befarar jag, att, utan någon förändring i afgiftsbeslämmelser, den i K, M:s Den 24 Augusti f. m. 373 nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof antagna beräkning kommer alt gifva brist. En af våra betydligaste importarliklar är calfe. Med oförändrad tullafgift liar införseln förökats från 3,248,311 ti år 1833 till 6,227,012 ti är 1842. Tullen derå är väl bestämd till 3 sk. per ti-, men som det meslainföres fran Brasilien oell Ostindien, hvarvid åtnjutes en lindring af 25 h 33j proc., så utgår den i sjelfva verket till härefter nedsatt belopp.
Men man vågar icke, om man icke syr hos en af de förnämsta sömmerskorna, helt enkelt rynka ärmen högt öfver skuldran, så att den står upp som ett par små kycklingvingar. Det vore ' extravagant ' —; men det hade åtminstone karaktär, medan den nordiska klunsen af tyg uppe på öfverarmen skämmer kroppens linier t. o. m. mera och är bara ful och intetsägande. Ännu mindre vågar man sig på den vackra, duktigt vida ärmen, med tyg och foder af samma vidd, som får falla som den vill från skuldran till nedom armbågen. Den ser ' kostymaktig ' ut, tycker man. Men den ger dock bredd och värdighet åt gestalten — och skall man vara högaxlad, bör man väl dock helst undvika att se uppkörd ut! Det finns två typer damer i Sverige, som kläda sig väl. De fint stillsamma, som äro konsekventa i sin skygghet för det, som kan tyckas påfallande, — och de som höra till fröknarna Lundins och några få andra storsömmerskors kunder. Mängden af våra unga damer går allt för snällt i stillösa sömmerskors ledband. De kunna nog som individer se täcka och behagliga ut och ha vacker växt, men när man blott ser på dem som förgrundsfigurer, förvånas man öfver att så sällan se en intressant kontur. Här har t. o. m. den banala silhouetten alltid ändå något i konturen, som säger nå- got. Hvem minns icke, från illustrerade tidningar om icke annat, den särskildt parisiska turnyr-silhouetten, med den stora hatten käckt på sned, fingrarne instuckna i fickorna på den halföppna jackan, kjolen en liten smula kortare bak än fram, minen käck och trotsig, glad, näsvis eller högdragen efter damens lynne, men alltid karaktäristisk? Nu herrskar pittoresk grace med allahanda former, lånade DU N från 1700-talet, enkla kjolar, släta fram och rika bak; långa kragar, hvilka från de epålettliknande vecken på axlarne i rika veck falla efter gestalten; stora hattar, uppvikna bak, djupt och klädsamt nedböjda på sidorna; yfviga rysch eller utstående kragar, som bidraga att ge mjukhet åt det hela.
Avancements-penningarne samt afoch tillträdes—afgifterne måtte utbytas emot tillökt charta—sigillata å vederbörliga handlingar, på lika sätt, som, angående enahanda afgifter lill Wadstena Krigsmanshus-kassa blifvit uppgifvet, samt att likaledes Passagerare-afgifterne måtte upphäfvas, emot det att, i de fall, då dessa afgifter skola utgöras, passen med ökad charta—sigillata till motsvarande belopp beläggas; och hafva dessa sednare Sine inkomst—tillar i medeltal uppgått till 12,172 r.dr 3 sk. 7 rst. 5:o. Arméens Pensions-kass«s medel. De till denna kassa ingående inkomster, med hvilka förändring blifvit ifrågaställd, utgöras endast af kassans andel i Wadstena Krigsmanshus-kassas inkomster samt vakansoch liggetidsjemte nådårsbesparingarne. I förra hänseendet beror frågan af det beslut, som angående Krigsmanshus-kassans medel kan blifva falladt, och hvad beträffar förslaget att utbyta dispositionsrätten till berörde besparingar emot visst anslag, åberopar Kongl. Majit den särskilda Proposition i detta ämne, som under denna dag blifvit till Rikets Ständer allålen. 6:o. Civilstatens Pensions-inrättnings medel. 1 afseende å härvid ifrågffställd indragning af kassans rätt till åtnjutande af vissa lönebesparingar, i utbyte emot bestämda anslag, gäller likaledes hvad som är anfördt, angående enahanda medel för Amiralitets-Krigsmanskassan och Arméens Pensionskassa; oell åberopar Kongl. Majit alltså ofvanberörde särskilda nådiga Proposition i detta ämne. 7:o. Invatidhusfondens meidel. De till denna fond nu anslagne inkomster, bestående uti f. d. Adelsfaneregementets indelningar och boställs-arrenden, anser Kongl. Majit jemväl lämpligen böra ingå till Statsverket, emot det att motsvarande anslag till fonden anvisas.
Dess styrelse för allmänna vägoch vatten-byggnader att ofördröjligen besörja ombyggnaden af Traneberg» bro, enligt gillad plan och dertill hörande kostnads-förslag, har Kongl. Majits Befallningshafvande i Stockholms län, sorn, jemlikt Kongl, brefvet den % Februari 1819, eger hålla tillsyn öfver ifrågavarande Irenne broar, uti underdånig skrifvelse den 5 Mars 1852, med hemtad anledning af Rikets Ständers ofvanomförmälda hemställan och då tiden för arrende-kontraktet om bropenninge-uppbörden vid berörde broar med September månad samma år skulle löpa till ända, tili Kongl. Majrts Nådiga pröfni ng och fastställelse öfverlemna t förslag till förändring och förhöjning af nu gällande taxa å bropenningarnc vid Tranebergs, Nockeby och Drottningholms broar, med hemställan tillika, att så val 1852 års, som blifvande arrendet af dessa bropenningar icke vidare måtte, såsom hittills, ingå till Stats-verket, utan reserveras i Landtränteriet för bildande af den i Rikets Ständers ofvanberörda skrifvelse antydda fond, helst fullständig ombyggnad af Drottningholms bro med det snaraste vore oundgänglig och Nockeby bros längre eller kortare varaktighet ej heller kunde med tillförlitlighet beräknas; — att fonden måtte få förvaltas af en särskild direktion, med landshöfdinden till ordförande och tre, uppå hans förslag, af Kongl.
Tillsammans 21/oR:dr samt att deke belopp, aro i sa matto otillräcklige, att för 1810 Lyshällningen uppgädt till . 4.H8: 26 ro. och beklädnaden till . 879: zo, z Tillsammans 4998: 9. 6. Och som prssen pä olsa samt beklädnads-pen sedlar nu än mera uppstigit, och troligen pä flen är icke falla; sä har Stms - Utskottet ansedt det as Kongl. Majit, äskade tillökte anslag oundwirliak. samt får alicsa hemställa, att ä Staten för Slon tets Police till Lysoch Renhällnings-kostnaden sam! Slotts-knecktarnes beklädnad, warder förstagswik till nästa Riksdag uppförd, en med förra anstage! sammanräknad summa af 5/152 R:dr. Wid denna titul har Kongl. Maut afwcn cm märkt nödwändigheten af Hof, Stall - Stater» närmare Reglering i afseende pä Utfordrings-höcd som deruti nu frän Kungs,ängarne päräknas till wida lindrigare pris, än hwarföre det samma i den män Kungs-ängarne upplätas pä nya Arrenden, kan inköpas. Förhällandet härmed har Stats, Utskottet feni» nit wara sadant, att sedan till följd af Riksdags Bestulet den 2 Maij r8r->, Upsala och Djursta» holms Stall-ängar biifwit genom Auktion bortarrenderade, emot högsta anbudet ä hö, som likwal icke lefwereraö in natura, utan ständigt bekalaS ef» cel Den rz Junit. 6ii ter Markegängspris, sä har härigenom uti >en för Kongl. Stallet pa Skar uppförde Hö-lefwerering uppstått en brist af 65 Parmar, hwarril komma z;Z dito, som fran Mällösa Skälläng äro i Staten paräknadc, men hwilken, i anseende till Höeks otjenlighet till utfodring wid Kongl.
Befallningshafvande uti .sjelfva uträkningen, som utvisar hvad på Jemtland bör belöpa, upptagit äfven ofvanstående hemman och lägenheter, emedan deras värdeäro inberäknade uti de 1,489,589 Rdr., som Kongl. Majlis Befallningshafvande ansett och i uträkningen upptagit såsom rotaringsskyldige; hvaraf tydligt oell klart.sig visar, att på Jemtlands alla hemman, a t hvad jvamn och natur de vara må, icke belöper sig mera än ei~ Dih. till R St. Betänkande IF; o Jji ter Kongl.. Mnjrts Befallningshafvande^ uträkning lill - 3 o 3 rfZ man samt för del förut erhållne Statsbidraget 6666 Rdr. 3a sk. B:co a Rdr per man »66 ofi — "Vidare, har Kongl.. Majlis Befallningshafvande, på blotta förmodan att de kunde underhållas, ytterligare löreslagit - ia8 — Summa 6oo man Det ofvan anmärkta misstaget hafva Kongl.. Krigsoch Kammar-Collegierne icke observerat, ulan i underdånighet ytterligare: tillstyrkt, att de till Landstaten anslägneBoställen, de ruslhållen underlagde Augmenthemman, Häradsböfuinge-Bostället i.Norra Domsagan, de till Gustafs och Carlbergs Kopparverks betjenande med kol och körslor underlagde hemman, Inqvarteriugs-, Postoch Gästgifverihemman, äfvensom de redan afvittrade, under odlingsoch frihetsår upplåtne 66 2J6 mantal 'loide i beräkning inga. "}. och derföre i rund summa föreslagil 200 man, ehuru, l’å sätt jag ofvan haft äran anmärka, de der redan ingått i beräkning. Kongl.
Koppar skiljemynt. efter gamla prägeln efter nyare prägeln af nyaste prägeln: uti 2 skillingar „ 1 dito „ j:dels dito „ }:dels dito „ i: dels Dito 62,400. 4,500. 7,800. 3,750. 5,250. 2,200. 800. 66,900: 19,800: Summa B:co R:dr 86,700: — Sedan 17 Sedan Rikels Ständer, vid sednaste Riksdag, förordnat, att sä väl Bankens dåvarande förråd uti kopparmynt af gamla prägeln, som det belopp af dylikt mynt, hvilket dädanefter kunde till Banken ingå, borde till Kongl. Myntet aflemnas, för att ommyntas till skiljemynt af nyaste prägeln; så, och efter det Kongl. Stats-Contoret, hvarest Bankens Understyrelse anhållit om bestämd upplysning enligt hvilken grund ifrågavarande kopparmynt borde af Kongl. Myntverket inlösas, till svar härå meddelat, att vidtagandet af en sådan åtgärd eller ommyntningen af Bankens Kopparskiljemynt utaf gamla prägeln, samt vilkoren, hvarpå den af Myntverket finge verkställas, berodde af Kongl. Majrts Nådiga föreskrift uppå derom från Bank-Styrelsen skeende underdånig anmälan, — hafva Banco-Fullmäglige, efter erhållen upplysning om Kongl. Stats-Contorets berörde förklarande, uti underdånig skrifvelse af den 17 September nästlidet år, hos Kongl. Maj:t anhållit, att ofvanberörde Kopparskiljemynt mätte efter hand och i mohn af Bankens behof utaf de, enligt Kongl. Majrts Nådiga Förordning af den 9 Maj 1835 faststälda särskilda valeurer, få till Myntverket aflemnas, för att nedsmältas och ommyntas till skiljemynt af nyaste prägeln samt att Kongl. Majrt, med afseende derå, att Banken inlöst detsamma efter räknevärdet, Nådigst täcktes tillåta, att ommyntningen af omförmälde kopparmynt finge ske på de för Banken möjligast billiga vilkor.
Uli en inom Hedervärda Bondeståndet väckt, till Utskottet remitterad motion har Riksdagsfullmäktigen Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus län, med afseende å den minskning af skogarne i riket, sorn redan uppkommit, samt det nästan skoglösa tillstånd, som visade sig på stöl re delen af Sveriges vestra kust, fästat uppmärksamheten å nödvändigheten, att landets skogar, så myckes som möjligt, sparad* s till framtida byggnadsbehof, och på angelägenheten att för sådant ändamål underlätta införandet af Stenkol. Visserligen hade denna vara blifvit befriad från all tull-afgift, men ännu läge för införseln deraf ett hinder uli den, åtskilliga städer tillkommande, rättighet att, vid varans införande i riket, låta den uppmätas af städernas mätare samt derför beräkna och uppbära mätarepenningar, hvilken rättighet, åtminstone hvad staden Uddevalla angirtge, skulle sträcka sig derhän, att sådane stenkols-laster, som aflastades, icke i staden, utan på landet deromkring, inom stadens Tullkammardistrikt, äfven uppmättes af stadens mälare och betalning derför erlades, hvilket medförde icke blott en större kostnad än e^est, ulan stundom jemväl tidsutdrägt och ökadt besvär, hvarigenom åter priset å varan stegrades; och har motionären derföre hemställt, att de personer, som importera Stenkol för eget behof eller till försäljning, måtte befrias från skyldigheten att låta samma vara uppmätas af städernas mä tare, så att all afgift derå upphörde.