Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men att härvid, på sätt Ridderskapet och Adeln beslutat, inskränka sig till att begära qvinnors användande, utom till läkare och skollärare, endast i telegrafoch postverken samt vid jernvägarne, torde i alla händelser befinnas mindre följdrigtigt och af Rikets Ständer ej antagligt särskildt af den anledning, att, på sätt Utskottet förut upplyst, qvinnor redan erhålla anställning vid nämnda begge verk i sådana befattningar, till hvilka de 8 Allm. Bern:.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande No 75. “anses lämpliga", hvadan Rikets Ständer icke kunna sägas hafva anledning att aflåta en underdånig skrifvelse härom till Kongl. Maj:t; och, hvad jernvägarne angår, har icke kunnat uppgifvas någon annan befattning, hvartill qvinna förmodas användbar, än biljettförsäljning; men denna, som efter hvad för Utskottet blifvit upplyst, för närvarande eger rum på vederbörande stationsinspektors ansvar, mestadels genom hans bokhållare, torde i allmänhet icke tarfva en särskild derför anställd person, utan kunna besörjas af nämnde eller någon annan bland stationens tjenstemän, hvars öfriga, yttre göromål icke lämpligen kunna bestridas af ett fruntimmer; och således synas icke helier i detta hänseende omständigheterna vara sådana, att i dem finnes tillräckligt stöd för en särskild underdånig framställning om qvinnors anställning vid Statens jernvägar.
Det år lyckligt, når tiden befåstat ett sådant Regeringssätt; några få modificationer hade kanske kunnat göra det ämne fullkomligare, men i det Hela lår intet vara som hittills gifvit ett mera tillfredsställande resultat, och hos den Nation, som skördat frukterne deraf, kunna hvarken otidiga anfall af den ena delen af den Lagstiftande Corpsen emot den andra, eller en obillig afund emot den del af Nationen, som genom födseln har såte t Ofverhuset, blifva en anledning till Regeringssättets omstörtning; men då det kommer an på att nyskapa en Representation, blir vål en sådan delning så möjlig att införa, och om den skulle antagas, kan den blifva beståndande? Vid sinnenas närvarande ställning, då vid nästan hvarje skakning uti någon Europeisk Stat* det icke ar fråga om mindre, ån ett jemnande af rättigheter och förmoner för alla Medborgare; då de som hafva intet, och de som hafva litet, begynt gemensamt kasta afundsfulla ögon på dem. som genom födseln eller egen skicklighet kommit i besittning af årfda eller fårvårfda fordelar, då vid taflan att dela dem, ägande rätten till och med kommit i fråga, och ingen aktning visats för mer eller mindre billiga, eller af åldern stadgade företrädesrättigheter, då hemställer jag till hvars och ens mogna öfvervägande, huruvida det skulle vara möjligt, huruvida det skulle vara försigtigt, att tillskapa den Lagstiftande Corpsen af 2:ne delar, af hvilka den ena alltid skulle vara färdig till anfall, den andra i behof af forsvar1? och bland hvilka den förra skulle äga alla popularitetens fordelar, då den senare inskränkt till åberopande af föråldrade eller bestridda rättigheter, ej skulle kunna vänta sig något stöd eller medhåll, annat ån hos Regeringen eller hos de få, som voro nog uplyste att inse, det ordningens bibehållande vore innerligen förenad med denna Corps’s bestånd. Jag frågar, om det vore försigtigt, att således sätta dessa 2:ne Stridsmän med så olika krafter midt emot hvarandra, om derigenom de söndringar skulle förekommas, som hittills man förgäfves önskat att afhjelpa?
I sådant hänseende får jag erinra R. 0. Ad. om en K. propos., som vid sista riksdag gjordes, att Ständerna måtte afhända sig en så dyrbar fastighet, som ho f-jakt-varfvet här på kungsholmen, men att Ständerna svarade nej, emedan de ansågo besittningen vara för dyrbar. I jemförelse med dåliga fisken var hon det visserligen. Men det är icke så lätt att säga, hvilket slag af Statens egendom, som är af beskaffenhet att böra afhändas eller icke. Jag har i detta hänseende sett ett varnande exempel i Norrige, när dess Regering var på väg att afhända sig Kongsbergs silfvergrufva derför att hon ingen behållning gaf. Om denna hade således Frih. Raab efter sin Den 20 Februari. 47 difinition kunnat säga att hon var lösegendom, emedan hon ingen vinst lemnade. Man ntbjöd då grufvan på auktion, lör att åtminstone få medel till att underhålla de arbetare, hvilka genom hennes nedläggning blefve brödlösa. Inga antagliga anbud erhöllos, och hvad blef följden ? — Jo, att grufvan åter bearbetades och har sedan gifvit betydliga inkomster. Sålunda må Ständerna ej försmå hvad som synes ringa, utan upskalla hvarje serskild del af Statens egendom till hvad han är väl d, och icke lättsinnigt afhända sig någon tillhörighet. Dessutom Mine Hrr, om den förteckning, som nu är i fråga, icke är färdig, utan man behöfver vänta derpå till nästa riksdag, — månne det är så brådtom för Ständerna att göra sig af med Statens egendom? Man plägar eljest använda all möda att förvärfva, icke alt afhända sig en sådan. Jag tillstyrker att R. o. Ad. måtte återremittera betänk, för att fä den specifika förteckning, som nu är ifrågaställd. Det är visserligen sannt, som man har sagt, att Ständerna i allmänhet icke kunna specielt känna huru det eller det fisket är beskaffad!, men riksdagsmän finnas från alla delar af riket, och troligt är att 'en hvar någorledes känner sin hemort och de sammansättningar lill kronans skada, som der kunnat ega rum.
Gr. Sandels, Sonitt el Aug.: Då jag inom Ridd.- Ulsk. anförde den reservation, hvilken sedermera togs till grund för R. o. Ad:s beslut, anser jag mig skyldig alt yttra några ord i frågan. — Frih. boye, som för närvar, är ordför. i Ridd.direcCn, har begärt R. o. Ad:s utlåt, huruvida blott frälse el ler äfven ofrälse personer skulle antagas till referenter, och dervid upplyst, alt, enl. directms instruetion, de som antagas till tjenstemän inom Ridd.cancelliet skulle vara frälse. Jag anser alt samma regel bör följas för dessa referenters antagande, såsom utgörande en del af cancelliet, såvida meningen är att dessa personer skulle få sig platser anvista vid cancelli-borden; men är åter meningen att de skola få plats på läktaren, då är det visserligen detsamma, om de äro frälse eller ofrälse. Ett litel af Gr. Horn begånget misstag anhåller jag få lätta. Grefven liar nemi. sagt, att It. o. Äd:s beslut vore att antaga en eller flera referenter, så yttrade sig Hr von HarlinansdoifF; men beslutet biel' omsider, att cn eller två referenter skulle antagas. Jag tror alltså, att desse kunde få plats vid cancelli-borden. Frill. Cederström, Thure: Jag biträder i allo Frih. Den i5 A u g u s Li f. ni. 83 Boyes förslag, att Kidd.direettn icke bör vara Lunden vid alt endast antaga frälsemän lill referenter, emedan ett sådant tvång skulle menligt inverka på möjligheten att kunna erhålla skickliga personer, som ville åtaga sig ifrågakomma befattning. För öfrigt får jag förklara, i anledn. af Gr. Horns yttrande att det ej vore med formen öfverensstämmande, att andre än frälseman få inkomma i Pudd.safen under öfverläggningarna, alt i sådant fall borde äfven vaktmästarne vara adelsmän.
M;s ifrågavar. nåd. propos. blifvit från cancelliet afhgmtad; Hp Landtm, trodde knappt, att han fattat Utskts framställning oriktigt; han trodde sig i Utskts utlåt. N;o 54 finna, att K. M. föreslagit upphäfvande af 19 §:n, 21 §:n 2 morn. samt 88 §:n 2 mom Reg.Ftn; detta hade Utsk. också tillstyrkt, hvarföre icke meningen kunde vara, att tvänne förslag skulle blifva hvilande, utan blott det sorn Konungen framställt och Utsk. tillstyrkt. Sedan K. M;s nåd. propos, angtde upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lag fö 1 klarjngars utfärdande af Högsta Domstolen, nu kommit tillhanda, blef den uppläst. Frih. Tersmeden: Af dessa nu upplästa Konungens' proposrr synes för mig åtminstone tydligt, att Konungen så till vida sammanbundit desamma, att hvad förslaget om de 164 Den 18 No reuber 9. ui. tvänne rösternas upphörande eller 21 §:n r mom. Reg.F:n beträffar, det först skulle afgöras, och derefter 21 §:n 2 morn. eller frågan om lagförklaringars utfärdande uppgifvas, hvaraf följer, alt bifall till dessa begge propos:r innebitre ett fullkomligt försvinnande af hela den 21 §:n; ty skulle, som f 1 r Frih. o. Landtm, tycktes anse, den K. propos:n rör:de lagförklaringars utfärdande mellan riksdagarna endast hafva afseende på utgående af 2 inom. i 21 §:n, så skulle det komma att qvarstå som Utsk. låtit qvarstå, nemi. att Konungen, vid lagförklaringars utfärdande, äger 2 röster i de frågor, i hvilkas afgörande Ilan behagar deltaga. Jag hemställer huru detta skulle rimma sig med R. o. Ad:s beslut att låta Konungens propos. om de tvänne rösternas upphörande förblifva bvilande till nästa riksdag. Jag anser deremot lämpligt och rätt, att R. o.
Lån emot Obligationer med 5 Procents Ränta D:o d:o med 4 d:o Den till understöd för Södertelje Canal i Riksgälds-Contoret innestående, med 5 Procents Ränta löpande summa, för åren 1834 och 1835 Götha Canal Bolags uti Riksgälds-Contoret deponerade medel emot 5 Procents Ränta Lappmarks Ecclesiastik-Verks till Contoret öfverlemnade Fond Interesse: 5,000. — 176,000. — ■ 3,800. Aflöning 5,551. — - Expencer „ 300. — Resekostnader 417-8. — Förvaltnings-omkostnader för Riksgälds-Contoret: Aflöning (Herrar Fullmäktiges Honoraria, 8,000 R:dr, inberäknade 35,715. — Arfvoden, enligt Stat, till vederbörande uti Riksgälds-Contoret samt Vexel Banken och Geneval-Post-Contoret 400- — Gratificationer 646- 32. — Expencer, efter afdrag af, genom influten betalning för 2:rie försålde Marmor Spislar, ersatte 500 R:dr 3,682.39. 1. Betalning för granskning och anrmlering af Smärre Credit-Sedlar 1,702.15.11. 50. Belöning för Sedel-förfalskares upptäckande Betalning till Rikets Ständers Bank för levereradt Credit-Sedels och Stämpelpapper 4,008. — Pensioner: enligt Staten för Riksgälds-Contoret 1,841.32. „ D:o „ f. d. Expectance-Löner: enligt Staten för Riksgälds-Contoret 436.32. „ D:o „ f. d.
Sedan detta beslut kommit till min kunskap, har jag funnit mig icke kunna betrakta dess innehåll annorlunda, än såsom en öfverträdelse af Tryckfrihetsförordningen: hvarföre jag emot Kongl. Fångvårds-Styrelsen låtit anställa åtal med anmärkning, hurusom den i Grundlagen hvarje Svensk man tillförsäkrade rätt att, utan några af den offentliga makten i förväg lagda hinder, af trycket utgifva skrifter förnärmades genom den vidtagna åtgärden, för hvilken ej heller funnes någon ursäkt deruti, att vid förevarande fall rättighetens mistning skulle inträffa under en tid, då straffet för samma rättighets missbrukande fortvarade, helst Grundlagen icke kände ett så beskaffadt hinder för utöfvande af omnämnde allmänna rättighet, den der icke finge förnärmas genom någon tryckningen föregående granskning af skrift; samt att, då antagas måste, att icke all rätt vore en fånge beröfvad, inskränkningarne i hans rätt att till godo njuta tryckfrihet icke finge sträckas längre, än fängelsets säkerhet fordrade, till hvilket ändamåls ernående väl hörde, att fånge ej finge från fängelset eller sitt rum deri afsända någon skrift, hvilken ej förut lemnats till fängelseföreståndaren till genomläsande, men icke vore nödigt, att föreståndaren efter genomläsningen skulle kunna hindra afsändning och befordrande till tryckning eller annat bruk af sådana en fånges skrifter, som icke befunnes innehålla någonting för fångens förvaring eller fängelsets säkerhet menligt. Kongl. Svea Hofrätt, hos hvilken detta åtal blifvit utfördt, har genom utslag i ämnet den 8 sisth April sig utlåtit, att emedan, såsom af de tilltalade blifvit erinradt, instruktionen för vaktmästarne och vaktkarlarne vid Smedjegårdshäktet af den 1 Okt. 1803 skall, enligt Kongl.
Om en bank mycket väl skötes af en särdeles skicklig styrelse, kan man, visserligen på bankens rörelse skaffa sigen ganska stor inkomst, men med utveckling af den allra stiirsta skicklighet kan man, om man drifver banken hufvudsakligen pä vinst, dock icke hjelpa att banken stundom under påtryckningen af inträffande affärskriser blottställes för förluster, som sätta bankens vexlingsförmåga i fara; — men då detta ej får inträffa lör en bank, sådan som Riksbanken, hvars sedlar både måste förbli under alla förhållanden orubbade, böra stadgar och föreskrifter för dess förvaltning vara så afTattade, att i dessa, och icke i en mer eller mindre skicklig sty - Den 21 Mars. 489 reise må befinnas nedlagd full garanti att bankens vexling aldrig, utan genom våld eller plundring, skall kunna störas, och man kan derföre icke åt Riksbankens styrelse lemna samma frihet i förvaltningen, sorn enskilda bankdelegare gifva åt de af dem utsedde, men al det enskilda intresset noga kontrollerade bankdirektionerne — utan man måste hafva stadgar uppgjorda, som genom sitt innehåll ej gifva anledning till något farligt missbruk. Grundlagen säger att R. Stirs Banks sedlar äro de enda hvilka sorn mynt må erkännas, och detta får man icke frångå. Men man skulle göra det, om man tilläte Riksbanken att, genom att i liqvid emottaga enskilda banksedlar, erkänna att de vöre lullgiltiga betalningsmedel. Derföre måste jag afstyrka motionen, äfven om den skulle kunna lända den allmänna rörelsen till fördel; men aldraminst kan jag ingå på reservanternas förslag, ty det länder ingen till nytta — hvarken Riksbanken, allmänheten eller de enskilda bankerna.
Banco utgår af hvarje, enligt II Artikeln påförd R:dr, dels Accis Rätterna, dem det förut tillhört attén proportionel accis afgift imellan städernas bryggare, bagare och slaktare fördela, måste, efter nämnde tid , anse sin befattning hafva upphört , dels ock hvar och en är tillåtet att till Christianstad införa sådana nödvändighets - varor , för hvilka salu-accis blifvit , genom Kongl. KammarRättens gjorde anmärkningar för åren 1816, 1817 oell 1818 affordrad , kan utan orättvisa åläggas dc få Hevillnings-UlakotlelS BetärJanden. 365 personer, som inom städerne befalta sig med brödbakning , brygd eller slakt, utan heldre bör af den producerande Landtrnannen utgöra®, synes billigheten pä det högsta fordra, att så framt SaluAccis-afgiflen icke tillika ingår uti dengenom IV Art. i 1818 års BevilInings - förordning stadgade fyllnadsafgiften, densamma må undergå en lämplig förhöjning, på det att oftannmride Accis-afgift, som synes vara från LandtTullsersättningen alldeles oskiljagtig, må lika med den sednare, enligt Regeringsformens 60 §. läggas på Rikets Ordinarie Bevillning; uti hvilken begäran äfven Herr Rådman Lundman instämt i afseende på Linköpings Stad, hvarest tillförseln och försäljningen af ofvanuppräknade varor hufvudsakligen besörjas af Landtman och fran de kringliggande egendomarne; äfvensom Herr Rådman Hammar, med anledning af de från Kongl. Kammar-Rätten gjorde
Men ett par år sedan fann aflidne Atterbom form, samlingen föreligga, likväl ej kan vara deras ursprungliga, lektor från Frunck också den nylitvänne denna tid. dikter af I för n:r 20 läses 1806, » Öfver kärlek, sin ett tillkommande l i f », A t t e r b o m s första tryckta dikt, och i n:r härvidlag vet framlägga n å g o t till fosterlandets heder kvinnligt af arbete, sig I (Salis). v a r a en stolt p l i k t att kunna tanke, Det bör d å ej utebli. I dikter själfva det s. k. s. v. delfia-utslällningen var det ö ». den Hur våga påräkna sitionen? göras i kunna tillsatta mycket f ö r sin » Kungl. dikter stycket återfinnes i Linköpingsbladet är just I är bibehållen från Denna dikt, den ursprungliga som nande för detta, tidigaste stadium Först hvilken o c h främst är den ett bevis på, ofullkomlig början både skald kan man äfven, om tryckta de iakttagelse. gära. vackra rustningar S k u g g a. Fåfängt vill jag tröst nattens for hjärtat Öfver själen hvilar floi '; Fåfängt vill jag lugn och hvila v Af grunds sviärta i min hjärna b Vålnader af dagens plågohärar Följa mig i vild och blodig skru När min matta tanke frid begära Och mitt öga dyrkar sömnens G s Midnattsmörker, blod milt öga Ödets kedja skramlar i mitt spå Dagens gryning nya smärtor bå Nattens hvila ej mitt läger når. Stum af smärta, nedtryckt utaf st k Flyr min genius från världens Till den lugna-, obesökta dalen. För att söka tröst i enslig gråt. • Fnsam Denna titaf tröst ödets blef ju den usle läm kalla hand? Denna lindring blef ju Älskarn ä Gråtande vid grafvens mörka ra Ännu äro bättre dessa kan tårar jag mina; Till hvad spara d Ömma känsla! sjung min Carol Med harmonisk samklang lyran Sköna Ande!
Dess räkenskaper, som för revisionsåret undergått granskning i Kongl, Kammarrätten utan anmärkning och hos Revisorerne ej heller föranledt till någon erinran, redovisa inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1858: Statsanslag: Till aflöningar » reseoch undersökningskostnader samt expenser » Skeppsholms brobyggnad » reparationer å Tranebergs bro » inköp af 36 exemplar af Kapten Nermans tekni - Uppbörd: 26,950: — 25,000: — 116,000: — 1,369: 50. ska tidskrift 540: — 1,042: 6. 145: ~ 171,046: 56. Försäljningsmedel m. m. Arrende af.Albrechtsunds kanal, Balans till år 1860: Credit. Utgifter: Aflöning Inköp af 36 exemplar af Kapten Nermans tekniska tidskrift 540: — 190.375: 74. Balans till år 1860: Inventarier och materialiér 24,819: 15.
Sedan största delen af landet var utrymdt, utan all undersökning huru stor den fiendtliga styrka var, för hvilken man retirerade, och sedan det, genom fäktningarne vid Siikajoki och Revolaks blifvit upplyst, att det ingalunda varit omöjligt att återtaga landet, om vi genast hade ryckt fram, så förblef likväl hela stora Finska arméen stilla liggande i sju veckors tid. I en rapport af den 8 Juli finner man den märkvärdiga uppgiften, att, efter slaget vid Siikajoki den 18 April, en hemlig rädsla alltid åtföljt Ryssarnes krigs-operationer. Men denna fiendens förlägenhet begagnades icke af vårt general-befäl. Finska härens så väl under-befäl som manskap, hade en brinnande åtrå att slås med Ryssarne, för att återtaga och försvara sin fosterjord, och denna önskan uttalades både ofta och lifligen. Ryssarnes ställning i Finland, efter Siikajoki och Revolaks strider, var också högst vådlig och äfventyrlig; deras styrka var för liten, att på flera och vidt aflägsna ställen begagnas, och de hade dessutom mycket att frukta af den på flera ställen samlade och hotande allmogen, som stod färdig att falla dem i ryggen och hindra deras återtåg. Men detta oaktadt lågo vi stilla, och då vi, efter sju veckors lång hvilotid, ändtligen uppbröto, gingo vi på tjugusju dagar från Kalajoki till Lappo, hvilket utgör tjuguen mil; och när, på sistnämde ställe, enligt fältmarskalken Klingspors egna ord i dess rapport, fiendens hufvudstyrka blifvit slagen den 14 Juli, så behöfdes ännu en hel månad och tre dagar för att hinna Alavo, beläget derifrån sex och trefjerdedels mil. Det syntes tydligen, att det icke var något alfvar hvarken med Finlands försvar eller återtagande, och för mig är det sannerligen omöjligt, att kunna finna någon enda ursäkt för fältmarskalken Klingspor, hvilken det ingalunda felades drift och verksamhet, när han ville. Men låtom oss höra och närmare granska hvad fältmarskalken Klingspor till sin ursäkt förebar. Han uppgaf i rapporten af den 26 Maj: att broarne voro af vårfloden bortflutna och vägarne obrukbara.
Leksoch Tjenstemän samt Handtverkare, oagtadt de ej äga elier besiirja jord; dock under lika förbehåll af jordägarens dertill gifne rillständ. I iZ42 Den 24 November - I alla Rikets Städer, ingen undantagen, äga alla inom Sräderne eller p°l Slädernes område boende huSagande innewänare som sig dertill hos Magistraten behörigen anmäla, rätt, akt bränna och distillera bränwin. Ehwad Landtkullarne komma att nphäfmag eller icke, bör sa wäl drstillcradt som odistilleradt bränwin Tulloch Accisfriit fä föras ej mindre till och ifrån Skäderne ä» pä Lander, samt likaledes obehindradt försäljas öfwer alr inrikes, dock alt derwid igkttages akt rättighet till försäljning af der bränwin en hwar öfwer egir behof ttllwerkar, ingalunda ina sträckas till minutering eller kroghällning och således icke mindre än ett halfstop säljas eller afläkas. Dä större qnankum bränwin till salu föres och kommer ari söryttras till stere köpare, ma utdelning eiler mätning deraf i Srad icke ske pä Torg eller öpen gara eller wid Marknadsplats ä lander npvä det ställe der ständ eiler bodar för sjelfwa marknaden äro upsarte, uran mäste Säljaren föra bränwiuet i Skädcrne fran korgen till köparens hemwist och wid Marknader ä lander pä dertill särskildt anwist ställe att der list köparen upmäca, hwad en hwar äsinndar och sig betingar, dock icke till mindre quanrum än of-« wanrill ulscar är eller ett halft stop. I Skäderne ma Magistraterne och TaxeringSmännen, samt ä lemke wederbörande Landshöfdingar eller dem de i sitt ställe förordna, jämte de ärliga taxerings Comikeerna äga räck att killata wista Bränwinsmmukeringc-ställen eller krogar/ dock alt hwad 5 Den 24 November.
På grund af denna åsigt hap motionären föreslagit att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att ett sådant indelande af landsvägarne, som här blifvit ifrågasatt, måtte i nåder varda anbefaldt, i eller utan sammanhang med en förnyad fullständig uppmätning af vägarne. Utskottet anser motionärens förslag om indelande af landsvägarne enligt decimalsystemet icke kunna med någon väsendtlig nytta genomföras utan förändring af måttet för den nuvarande milen. Denna utgör nu 36,000 fot, ett tal, som icke låter inpassa sig i decimalsystemet; och om, såsom motionären förutsätter, detta bör vinna vidare tillämpning, synes ej skäligt vidtaga den föreslagna åtgärden, innan äfven milmåttet erhållit den förändring, hvilken är af nöden för att detsamma skall Ållin. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande J\t 27. 7 öfverensstämma med det för öfriga längdmått antagna system. Att, förrän detta skett, ånyo uppmäta vägarne, skulle, då derigenom i allt fall en konseqvent oell fullständig tillämpning af decimalsystemet icke kan vinnas, sannolikt endast leda derhän att arbetet åter finge omgöras, och således ådraga Statsverket fördubblade kostnader. Då för öfrigt skäl torde vara att, innan förändringar uti ifrågavarande afseende tillvägabringas, afbida fullbordandet af de inom riket nyligen började byggnader af nya allmänna kommunikationslinier, samt dessutom annan olägenhet af den nu varande indelningen ej eger rum, än det större och mindre besvär, som kan uppkomma vid beräkning af skjutspenningarne från en del gästgifvaregårdar, och hvilket vida lättare undanrödjes, derigenom att skjutspenningarnes belopp städse i dagböckerna utsättes; så hemställes vördsamligen att någon åtgärd, i anledning af motionen, ej må vidtagas. Stockholm den 27 Januari 1860. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Jan. 1860, kl. lif, m. Betänkande, i fråga om rättighet jör skolorna inom Lunds stift all dimit tera ynglingar lill Universiteten. En framställning i detta ämne har af Herr Lamberg, P. C., hos Vällofl.