Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 10 Januari. 61 lika godt; och det är just detta, som föranledt mig att rösta emot det Kongl, förslaget, på de grunder som här blifvit anförda och som jag vördsamt får anhålla måtte som reservation blifva upptagne i R. o. Ad:ns prot. Sedermera anmälte sig och yttrade Frih. Creutz, Steffan: Jag får äran tillkännagifva, att äfven jag röstat emot det Kongl, förslaget, hufvudsakligen af det skäl, att jag icke kan erkänna såsom rätt att under närv:de tid antaga penningeqvalifikationen såsom gradmätare på menskligt och politiskt förstånd, och derför att jag icke anser den ena menniskan hafva större fördelar eller intressen i staten att bevaka än den andra. Anmäldes och bordlädes från nedannämnde Utsk. inkomne Betänkm, nemi. från Lag -Utskottet: N:o 14, i ani. af K. M:ts Nåd. Propos. till R. St:r med förslag till förnyad förordning ang:de jords eller lägenhets afstående för allmänt behof; Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: N:o 28, i ani. af väckt motion om bestämmelser rörande ersättning åt provincial-läkare för sjukbesök, och N:0 29, i ani. af väckta förslag om förändrade anordningar i trafiken å statens jernvägar, ändring i derför gällande taxa, m. m. Föredrogs och lades till handlingarne från de öfriga RiksSt:n ankomna prot.-utdrag från riksdagens början till nästlidne års slut. Hr Blomstedt, Carl Reinhold: Enär jag allt hittills varit okunnig derom, att jag blifvit utsedd till suppleant i Stats-Utsk:t och således icke kunnat inom den i Riddarh.-Ördmn föreskrifna tid afsäga mig detta förtroende, begagnar jag nu tillfället att anhålla att, med bibehållen riksdagsmannarätt, varda derifrån entledigad. Sedan R. o. Ad., på gjord propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets
Angående af Capitainen O. Hammardahl i underdånighet sökt nedsättning i arrendet för Kronohemmanet Edeby. N:o 153. Angående O. A. Karlbergs underdåniga ansökning, dels om fortfaran de af beviljad nedsättning i arrendet för Kronohemmanen Hogsta och Lambarudd, dels ock om minskning i arrendeafgiften för hemmanet Norrby. N:o 154* Angående begärd upplåtelse af en byggnadsplats å Eskilstuna KungsLadugårds ägor, för Österoch WesterRekarnes Lazarettsoch Curhuslnrättning. Den i September e. m. j3i N:o 155. Angående tvenne Låns öfverflyttande på den af ManufacturDisconten till förlagslån anslagna fond. I anledning af åtskilliga framställda omständigheter vid granskningen utaf Postverkets förvaltning. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till io om aftonen., In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Måndagen d. 7 September 1829. Plenum klockan 9 Förmiddagen. Herr Uggla_, Carl Wilhelm, hade inlemnat följande, som upplästes: Då uti förra Plenum hos Ridderskapet och Adeln StatsUtskoltets Utlåtande N:o 217 rörande afskrifning och låneunderstöd för Bruksidkaren Owen föredrogs och återremitterades, var jag hindrad, att detta mål öfvervara, och får fördenskull vördsamt anhålla, att nu få yttra mina tankar i ämnet. StalsUtskottet har tillräckligen uti sitt Utlåtande utmärkt Herr Owens skicklighet, 40 H. 9* i32 Den 7 September f. m. och huru han, inora sitt yrke, med oafbruten flit under sitt tjugoåriga vistande i Sverige åstadkommit konstflitens utbredande till största gagn för landet. Detta, såsom i alla fall constateradt, behöfver icke af mig å nyo upprepas.
Dikets 8tänder riska serskildt anslag tordetta är, add genast utgå, men livilket doek, i anseende dertill, att gevärsfakriestionen ieko läror kunna komma add ofdor ^lan ujajidrifvas till 5.000 gevärs tillverkning för är i84o, dorclo kunna, för nämnds är, inskränkas dill kostnaden för lralfva andaled, oek säledes i rund summa dill 63.000 D:dr." "tf samma anledning, oell i öfverensstämmelse mod liders Dongl. Naj:ts dorom förut gifna Vädiga kekallning, kör jag i underdänigket erinra derom, add Vädig framställning dill Dikets 8tändsr mä göras, add, dill fortsättning ak Larlskorgs fästningsk^ggnad under är 18^0, mä genast minst 50.000 D:dr varda keviljade." "lddi de kullständiga utredningar, Drigs-Oollegium oek öfrige veder körands akgikvit öfver de kekok, kvartill anslag för en gäng erfordras, uji^tages för: '^kill eom^lettering ak Dedsks^s-, ldid-sns^anns-oek 8da1l^ersed1ar för 70 katterisr ak n^a Kaltartilleiiet 48,/j49- >4- — dill d:o lör öfrige 6 Datterier . 129 971: 18. — „ ^Vaxkolms kestvekning, efter minimi-keräkning.
Det var som om det gält förfallodagen för en vexel, så bestämdt tyckte jag han kunde svara. Jag såg honom ifrigt i ansigtet. ”Den frågan är för ohygglig att besvara,” sade han, gripen af ett slags vedervilja. Det var onaturen i att på detta sätt afhandla frågan om lif och död, – sitt eget kött och blod. Jag sade ingenting mer. Den qvällen stod jag ensam vid mitt fönster och såg upp mot den skumma himlen, den qvällen satt jag och skref mina bref, alltjemt med en klämmande känsla om strupen, emellanåt stridande med ett par tårar, som ville tränga sig fram i mina ögon. Den qvällen skulle jag velat göra det, men det fans för litet penningar att bestrida utgifterna med, om jag endast skulle bli svårt sårad och bli liggande att kämpa med döden. Den natten var jag icke afklädd, och om morgonen reste jag till Malmö för att lyfta penningarne, så att barnen måtte ha medel att göra allt för att lindra mina plågor. Jag skref först till Brandes, och jag sände Kristen bort med brefvet. Jag mins inte klart, men det var ungefär såhär: ”Jag kom hit endast derför att de mina icke oförvarandes skulle finna min döda kropp. Intrycket skulle vara för ohyggligt. Jag reser till Malmö kl. 8,20 och återkommer med första derifrån afgående ångbåt. Jag hade hoppats att få säga er farväl och att vi skulle skiljas som vänner, men ni hade icke ett vänligt ord att ge mig, – jag fick nöjas med mindre än hvad en döende hund får af sin herre. Men jag hoppas ännu.” Så blott min bestämda fordran att han icke finge hindra mig. När jag kom tillbaka var han vid ångbåten. ”Hur kan ni bedröfva edra vänner genom att skrifva sådana bref?” Jag lydde och gjorde allt hvad han sade. Hustrun bakom dörren såg oss resa. Hvarför jag aldrig skrifver annat än romaner och noveller? Han ville ge mig ett arbete. Han tvingade mig att äta, han följde mig hem, han följde mig upp på mitt rum, denna stora otrefliga kammare, der jag tänkt att göra det.
Fen åfFa#,. att ben fPynbfamt mebbefa; att tillfe, bet fSunfcno fåferfet var* ber i allo iafttagen, ocf att, i enlighet ine b &an$L fömgorelfen ben 22 december t 818, vib byliFa ereeutipa forfåljningar, vib anfvar, lifalebe# tillfe ei allenaft att egenbomen icfe bortgår imber fanten# forbron, om fvar# belopp^ till airction#bagen, tibfg uppgift befförinnan bor, påanforbran, från fBanFen tnebbelä#, utan ocf att ©alubref icfe ut fårbog förr, ån meD 35evi# från Q3anFett ftyrFe#, att nåmnbe forbran blifvit tillfullo liqpiberab, eller ongaenbe lånet# omfattning på foparen# namn 6fveren#Fommit#; åf# venfom konungen» ^efadning#fafvanbe bora, i be fall bå en å SSanFen# fa (tig# feté pant utlyft epecutib auction, på en eller annan grunb, varhet af bern mftållb, meb nåft Derefter afgåenbe poft till fanten infanba utbrag af bet vib tillfället å £anb##(Éan$liet Deröfver forba protocolf*. 77 f. 6 r. $ifotebe# fjor, meb £ongf. £0?o;:f0 9?åbiga fTabfofTelfe, bet bejTut blifvit eif Bån, för fjmilfa ©ålbenår icfe af#
Men äfven det gick för sig; ty på bröllopps-dagen kröp kattan in i en stor kista, och när den öppnades kom der fram en fager konunga-dotter. En annan uppteckning, ifrån ~Wermland~, förtäljer att den yngste prinsen kom till ett berg, och fick se trenne ~kattor~, hvilka sutto utanföre berga-dörren och ropade »jam, jam!» Han följde så efter dem in i berget, och fäste den yngsta kattan till sin käresta. Sedan prinsen fullgjort sin faders prof, att skaffa den grannaste duken och den bästa pipan, återvände han tredje gången till berget, för att hemta sin unga brud. Som han nu vankade omkring, ur sal och i sal, kom han ändteligen till ett rum hvars golf var så spegel-blankt, att han måste taga af sig skorna för att kunna gå deruppå. Längst fram i rummet lågo tre sköna jungfrur och sofvo på en fager bädd. Vid nu prinsen stod och undrade öfver deras fägring, fick han se hvar trenne katt-skinn lågo till hälften gömda under bädden. Straxt tog han katt-skinnen och kastade dem oförvarandes på elden. Men i samma stund löstes jungfrurna ur sin förtrollning, berget förvandlades till ett präktigt slott, och prinsen hemförde den yngsta konunga-dottern såsom brud. Uppteckningen slutas med en vidlyftig berättelse, huruledes prinsen var nära att bli afdaga-tagen af sina afundsjuka bröder, men räddades af en förbigående krigsman, hvarefter han flydde långt i främmande land, tog tjenst hos en sadelmakare, och slutligen uppsöktes af sin gemål m. m.; men denna del af berättelsen är utan tvifvel ett sednare tillägg, lånadt ur någon annan saga. Uti en uppteckning ifrån ~Södermanland~, finnas de ursprungliga sago-dragen vanställda genom modernisering. Berättelsen handlar om en rik enka, som hade tre söner, och icke visste åt hvilkendera hon skulle lemna sin gård. Hon beslöt derföre att pröfva deras förstånd. Profven voro: att skaffa den finaste skjortan, den vackraste hals-duken och det grannaste klädnings-tyget.
W,dkommande 6:te puncten af Kongl. Majus Nådiga Proposition, sa, emedan de deruti omförmalde fordringsanspråk och förluster till beskaffenheten och beloppet icke äro utredde och bestämde, skulle Stats-Utjkoltet anse lempligast, akt med fragan vm ersättning får ansta till Riksens Hoal fl Ständers nästa sammankomst, hwarförinnan Fordringarne och förlusterne genom Kongl. Majus Nådiga föranstaltande kunna hinna, att granskas, utredas och bestämmas. Sluteligen, rörande ?:de puncten, sa, och ester gjordt öfverslag pa Riksgälds-Contoirets lltgifter, sedan storsta delen af Utrikes Gälden icke mera fordrar något serskildt Anslag, will Stats-Utstottet förmoda, att, derest Contoiret för igiz och följande arén fa sig anslagit utaf Bcwillningen hwad för Contoiret titt uppfyllande af desi öfrige förbindelser ac vundgängeligt, en ärlig Summa af zoo,ooo Riksd. Banco skulle, wid högst trängande behof, kunna blifwa att tillgå, i den afsigt Kongl. Majus Nådiga Proposition omförmäler, såsom Ränte, och Amortisiements,Fond för ett till upptagande Län af Tre till högst Fyra Millioner Riksdaler. I händelse Riksens Högloft. Stander skulle täckas bifalla hwad nu blifwit föreslagit, torde, i anseende till de omständigheter, hwilka, wid werkställigheten stola iakttagas och närmare böra regleras. Stats Utstottet fa sig uppdraget, att, i enlighet med de af Riksens Högloft. Stander fastställde grunder. Herrar Fullmägtige i Riksgälds, Contoiret nödige föreskrifter meddela mi den Jnftruction, rörande Den 9 Julli. 1429 Rikets annu återstående Utländske Gäld, som efter wanligheten af Utskottet lärer komma att utfärdasHwilket allt Riksens Högloft.
Vid öfvervägande* af denna väckta, motion har Utskottet ansett, att å ena sidan en fordringsägare hvarken kan tvingas att för sin fordran. förskaffa sig större säkerhet, än. han sjelf åstunda). ', eller åläggas att. lemna, till allmän kännedom de öfveienskommelser om försträckning han med en gäldenär ingått, samt att å den andra sidan åter den tydning icke bör såsom laglig betraktas , alt ti!lagga en förlagsgifvare någon företrädesrätt till betalning för ett Förlags - Contract, hvarmed lian icke, på sätt Förlags Ordningen fö 1'G*l - Deri. 3 Juni. 89 reskrifver, örfarit, helst ett sådant Contract borde i berörde afseende bedömmas af lika egenskap med de skuldebref, hvaruti gäldenären väl lemnat långifvarén rättighet till inteckning i dess fasta gods, men hvilken denne sednare sig icke behörigen förskaffat; på hvilken grund Utskottet finner sig icke äga anledning tillstyrka den förändring uti omförmälte författning, som af Grosshandlaren Gamberg blifvit sökt, •Detta, jemte de skiljaktiga yttranden någre af Utskottets Ledamöter uti ämnet afgifvit samt uti bifogade Prqtocolls-Utdrag innefattas, varder dock Riksens HögloftStänders granskning och ompröfvande vördsamt understäldt. Stockholm d. 18 Maj 181 jj. På Höglofl. Ridderskapets På Högvördiga Prestoch Adelns Ledämö- Ståndets. Ledamöters ters vägnar vägnar På Vällofliga BorgarePå Hedervärda Bonde - H. F. Strömfelt, Joli. Olof Wallin. Ståndets Ledamöters, E. G. Holm< vagnar Ståndets Ledamöters vägnar Per Jernström. A. J. Wahlstiernal Ut 9° Den 3 Juni. Utdrag af Protocollet, hållet uti Högloft. Lag-Utskottet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den i8:de Maj 18 IS - S.
Oeb bakva Utskotten bärom lätit meöclela Hrr Lulimsktige sä väl i Lanken som i LtgsLontoiret nöclig föreskrift till efterrättelse. ytterligare Sr bo» Utskotten tillkännagikvet att L. 8tats6ontoiret vill 182g ärr utgång serskilcit till Lanken lekvererat 10,079 L:6r 12 sk. 5 r:st., inklutne till 8tatsVerket i afräkning ä cle såsom Läne-unclerstöö ät lackjernsLergslagerne är 1810 anorclnscle lVleclel. Oeb som cletta Län-anslag utgör en clel ak 8>atsVerkets okvanomkörmälcle 8kulcl till Lanken, bvilken ak LtgsOontoirst skall liqvicleras; sa bakva Lltrkolten såsom en köljcl clerak ansett att L:gs6ontoi> et bör inträcla uti Länkens rsttkör sä stor clel ak clet berör" cl» Länet, som elen l äanuarii 1829 var ogulclen, bvarmeci 8tatsVerkels körbällanöen tili Lanken ciä äro pä 5-76 §tats»eli Lanco-IItskottens en gäng rent uppgjorcie osb aksluta<le. Oell kä Utskotten alltsä bärigenom tillstyrka: a) ^ktt sä snart L:gsLontoiret till Lanken inbetalt 1^32 L;clr iZ sk, 2 r:st. samt öit jemväl a6emnat sina till Lanken eller Orcires ställöa körskrikningar ä tillböja 4,4oo,ooo L:<ir,', cie i akrskning ä 'lackjerns-LergsIagernes Län inklutne oell vill 182g ärs slut till Lanken iekvereraöe 10,07g L:clr 12 sk. 5 r;st, mäga köp L:gsXonloirets VexelLaneoLäkning X:o l inga.
Men alla dessa beräkningar äro fullkomligen likgiltiga; ty Banken kan visserligen börja vexlingen med vida mindre silfverfond, ja! nästan utan, då obegränsad Statscredit ställes vid dess sida och Styrelsen, enligt Hr Rosenblads yttrande, äger mod att fullgöra sina åligganden. Hr Rosenblad bär ingen fruktan för Finska sedlarnas tillströmmande, så vida icke detta lands Regering vidtager åtgärder emot deras gångbarhet. Detta återkallar i mitt minne, huru en enda person, Hertigen af Choiseul, förmådde att nära störta hela Englands Bank, om icke hela Londons handelscorps förenat sig att stödja den. Sverige kari ock äga fiender. Angående fällda yttranden emot mina beräkningar om silfrets utgång i allmänna rörelsen och vårt lands behof deraf blifver jag i tillfälle att framdeles yttra mig. Man har emot mig begått en orättvisa, då man sagt, att det vore mitt förslag att stadga coursens rubbning under vexlingen. Jag har sagt, att jag gjorde det afseende på coursens antagande såsom den alltid rätta vexlingsgrunden, att jag önskade, om rubbning kunde ske, äfven sedan vexling börjat, inom vissa gränsör; men jag har ej positivt yrkat ett stadgande, som skulle möta så mycken svårighet vid tillämpningen; jag bar endast i deduction af rättsbegreppet vidrört det, och jag kan ej förstå, huru man kunnat annorlunda uppfatta det. Jag förklarar öppet, att jag för bestämmandet af coursell endast afsett. den vid första vexlingsdagen gällande; men då detta kunnat så missförstås, önskar jag, att det ur protocollet måtte utgå, hellre än att qvarstå såsom frö tiil ytterligare förvillelse. Jag slutar, mina Herrar! med den förklaring, att, så länge i83o års reglering qvarstår, misstror jag realisationen och fruktar att försvaga dess garantier. Min tro kan fela, men ännu är den icke rubbad, och måhända kan den dag inträffa, då jag från samma rum skall återkalla i edert minne mina aningar om rubbning uti myntets värde, vare sig till fall eller en genom Statsskuld och höjda skatter möjlig myntförbättring.
B å d e doktorinnan o c h A i n a hade haft m y c k e t att bestyra, och det var ej utan, att d e båda två flere gånger önskat alla fester så långt s o m vägen räckte. Nu var d o c k allt lyckligt o c h väl afslutadt — Aina hade lagt sista handen v i d sin toalett, hade i spegeln sett sitt ansikte genomträngdt af ett nytt fint skimmer, s o m h o n ej fattade fullt hvarifrån det härledde sig — o c h gjorde sig just b e r e d d att gå ned till salongen, då Nelly H o l m ropade h e n n e bort till sin veranda. » H o n var idel eld o c h lågor, iförd en splitter n y ljusblå dräkt — fin o c h fraiche s o m en liten älfva. •Knneberd-Sideti — endast äkta, när det införskrifves direkt från mina fabriker — A i n a kastade en hastig blick på klockan. Gif mig ett förkläde bara, skall det snart vara gjordt, » o c h A i n a tog resolut af sig handskarna, k n ö t o m sig förklädet o c h grep raskt verket an. » Å h, Aina, d u är en krona, » o c h m e d en kyss försvann den luftiga uppenbarelsen. Snart lågo där en hel rad af små vackra buketter. Under det fingrarna flögo, gjorde tankarna så ock. D e n här festen var han visst ej riktigt g o d på. Aina log. A i n a spratt till. » Ja, kunde jag inte tro det — » utbrast han o c h sjönk ned i hvilstolen, » in i sista minuten sitter ni här o c h fäktar för den där tillställningen. Jag anade just något sådant, när jag inte såg er därnere. » » Har ni varit därinne? » A i n a h ö j d e förvånad ögonbrynen. H o n hade hört h o n o m upprepade gånger säga, att han ej ämnade sätta sin fot därinom för hettans o c h dansens skull.
Oeoom denna anstalt ägde Norrska mintet användbarbet i Sverige, ocb de mänga svärigbeter, som i Oränse-provinserna inträffat genom bristen pä sadan användbarbet, skulle derigenom förebyggas. Det är också naturligt, att, vid bandel i Köringe, Svenska Innebyggare funné sin räkning vid att utvexla det Kariska mintet, bvarigenom fonden ulan svarigbet alltid kunde bållås tillräckligen försedd med tjenligt iovexlingsmzmt, utan att falla i värde, ocb sluteligen återgälda» Staten, mä bända med vinst, sedan den till en otrolig grad gagnat orten samt der beredt förkofran ocb välständ. blotta tillvaron ak en sadan Vexlingsanstalt i Oräoseprovinserna skulle tillbakaballa de nu ölliga prejerieroa ak Speculanter pa Kariska sidan, bvilka önna sin räkning vid, att balla Svenskt u>)mt tillbanda för invexling ak Korrskt, bvarvid ds alltid tillskansa sig en betydlig vinst pä bvarje SpecieRiksdaler, till stor skada för den Svenska Oräuseallwogen. Kattan ak ifrågavarande Vexlingsanstalt, i afseende pa bandelns ocb rörelsens lik i Oränseorterua, bur nu, lika litet som är 182Z, blifvit motsagd, den Sr ocksä obestridlig; ock om än en obetydlig uppoffring 1^2 8tatsocli La n co-Ilt sk Ott ens Z statens siöa sälett nyttigt Snöamäl nu gjoröes, nä skulle öen visserligen i tiöernas langö mangöukkel ersättas, seöan en lilligare kanöel ock rörelse, meö säkerket i m^ntförkailanöerna, försatt öesse orters Innevånare i välstänö ock trefnad, ock ö)k,neöelst i tillfälle, kitt, jemnnie oek säkrare, somt as e» växänöe solkinängö i ökaö proportion, utgöra sina 8kattekiörag till 8gmkäIIet.
Detta mitt tillstyrkande är likvisst endast för det fall, att ej R. o. Ad. anser tiden för långt framskriden; — det arnu snart fem veckor sedan K. M:s nåd. tal, och StatsUtsk. inkommer snart med sina betänkm, äfvensom Bevilln.- 3j2 Den 26 Februari f. m. Utsk. med sina, ang:de grunderna för den blifvande bevillningen. Frih. Boye: Del bänder någon gång vid våra öfverläggningar, att vi höra galet, att vi fatta galet, och att af detta missförstånd vi tillägga hvarandra hvad som icke inträffat i verkligheten. Gr. Frölich har funnit af mitt yttrande, som skulle jag hafva klandrat adressen. Det är raka motsatsen; mitt yttrande ligger skrifvet på bordet, och om han läser det, så ser han, att, sedan jag skildrat farhågorna förde missbruk, som kunde (öija, om vi antoge tillåtelsen att gå med adressen, så har jag tydligt sagt, att något ondt igenfinnes icke i den nu föreslagna. Jag har således sagt motsatsen af hvad Gr. Frölich trott; men jag liar sagt, att missbruk kunna bända, och hviket äfven är sannolikt. Hr von Heyne har gifvit en erinran att icke apostrofera någon, utan med allvar och lugn afgöra här förekommande ärenden. Jag vidkännes icke att hafva apostroferat någon, och ger all min hyllning åt hans uppmaning; men jag vill påminna honom örn en annan dygd, den nemi., att icke låta skrämma oss ifrån alt tala sanningen. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Åldrig är controversen om behörigheten hos representativa corporationers ordför. att vägra propos. I alla mig bekanta representativa statsskick är denna rättighet dessa ordför. tillagd. Deri ledande åsigten har utan tvifvel bildats af den erfarenhet, att i rådslående församlingar, och i mån af dessas talrikhet, kunna propos:r uppkomma, hvilka gäcka allt menskligt förutseende. Utan tvifvel hafva lagstiftarne ansett, att denna hos ordför. nedlagda rättighet är ett väsendtligt skydd för beståndet af det grundlagsenliga skicket.
Ö w'r.-Commisi rrien Olsson transporterade sin arrende-rättighet den r r Jnlii 1792 icke uran beiydelig wrderkänsia till nuwarmide 2lrrendakoren kristers silrsir, hwarö arrende rid saledcS lill ända löper med undfåstan 1818- Ibland serj^ildra förmäner, som ätfölj» detta arrende innefattas äsweti att Arrendetoreii ar befriad ifrån underhållandet af - Schäffer!, Stuteri och Hollender»/ äger tillåtelse jasir Hö och Halm enior skyldighet att aniVaffa tillräekesig göoiei för Kungsgårdens behof och äligger honom derjämre, all ärlig n an,vända 50 N:d pä Trägårds anläggning och fruktträds plantering.Af Bälinge, Rasbo, Hagunda ochUsteräkers Härader njuter Arrendatorn ärligen 640 öke 630 drängs och zoo raffeoch hjelpedagswärken dem han man afräkning pä arrende summan betalar till allmogen med 2 H. 8 rst. för ett störde, i si. 6 rst. för en raffe och ungefärligen 2 si. för ett öke dagswerke; hwarsöruran dec ester gammal plägsed åligger sörlwarsfvlket i Upsala, att tvid Kungsängens börjande gä till - lv!8 Den 16 December. lillhande med Rälse dagswerken, emot sä kallade keteS, märken för, hwilka Stadens innewanare äga atl ejler höbergningen erhälla bele för sine kreatur.
Föredrogos ånyo EJcpeditions-Utskottets följande Memorial ; N:o 46, äng. ett förtydligande af en i Lagsamt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 6, föreslagen lag-bes tämmelse; och N:o 4 7, Prot. XJtdr. den io Maj 1841. 4^5 N:o 47» i anledning af ei hällne återremisser af Expedilions-Utskottels Skrifvelse-förslag, N;o 3o2. Sorn Slåndet bifallit de i Memorialen afsedda Skrifvelse-förslag, återstod med Memorialen ingen annan åtgärd att vidtaga, än att lägga dem till handlingarne. Från Y allo fl i ga Borgare-Ståndet. S. D. Beslöt Borgare-Ståndet, att, såsom ett medel att påskynda Riksdagens allmänt efterlängtade slut, vänligen inbjuda Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Ilögvördige Preste-Ståndet, att instämma uti de beslut Borgare-Ståndet fattat uti de ännu ej definitivt afgjorde delar af Extra Stats-Regleringen, hvarom handlas uti Siats-Utskottets Utlåtande, 3NT:o 5a2, emedan, i den händelse Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Jlögvördige Preste-Ståndet gå denna Borgare-Ståndets önskan till mötes, Rikets Ständers beslut om hela Extra Stats-Regleringen sålunda äro bestämda, och för Expeditions-Ulskoltet, intet vidare hinder möter att nu genast uppsätta förslag till alla de underdåniga tkrifvelser i ämnet, hvilka af berörde Stats-Reglering, så vidt den omfattas af Stats-Utskottets Utlåtanden, Niris 354 oc^ 435, blifva en följd, eller för Stats-Ulskoltet att utarbeta fortsättningen af Reglementet för Riksgälds-Contoret, och att föreslå Rikets Ständer den slutliga dispositionen af återstoden uppå öfverskotten och Banco-vinsten. S. D.