Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu har jag träffat många menniskor som varit mig öfverlägsna i kunskaper, samhällsställning och dylikt, men de ha varit vankelmodiga, hala, fega eller fåfänga, egennyttan och lumpenheten ha alltid trädt fram en eller annan gång och till personligheten i sin helhet har jag aldrig kunnat se upp fastän jag beundrat vissa af dess egenskaper. Min tacksamhet, min tillgifvenhet, mitt medlidande har jag kunnat skänka, allt efter omständigheterna, men min aktning nej då; det kommer kanske af att jag eger en viss kraft i både godt och ondt, som gör att jag inom mig måste le öfver sådana ljumma varelser, som hvarken kunna älska eller hata, hvarken uppoffra sig eller hämnas. Jag vet att jag icke är lik mängden, jag vet att jag måste stiga eller falla, men den som icke fruktar döden bäfvar ej heller för sitt öde. Jag är stolt och trotsig och dock är det en makt inför hvilken jag böjer mig ödmjukt och villigt och det är vänlighet, med den kan man få mig snart sagdt genom eld och vatten. Ni är mig öfverlägsen men ni har varit vänlig emot mig och derför blyges jag icke att ödmjukt bedja er att icke vara ond på mig utan att i stället förlåta mig de bittra, trotsiga ord, jag yttrade i mitt förra bref. Ni säger att min skizz icke motsvarar mitt löfte att »efter grundligt studium» sända er någonting som prof på mitt framåtskridande; er förebråelse är fullt berättigad och jag har intet annat att anföra som ursägt än min längtan att utbyta en tanke med er. Jag älskar ingenting så högt som studier och framåtskridande, men tänk er i min ställning – om jag stöter på en svårighet, som jag ej är i stånd att med kraften af mitt eget förnuft öfvervinna, då eger jag ingen, ingen till hvilken jag kan vända mig med bön om upplysning, och ofta kan det vara någonting, som vore sagdt med två ord, och om jag är villrådig »quelle partie prendre» så fins här ingen i stånd att gifva mig ett godt råd; jag är öfverlemnad åt mig sjelf, ty min omgifning vet i fråga om Estetik icke ens så mycket som jag – och ni vet hur okunnig jag är!
I anledning af åierremiss utaf UK sköttets förut afgifne Betänkanke, angående skyl, dighet för äkta Makar, som skola skiljas, att personligen inställa sig i Consistorium till skiljobrefs emottagande. Af den 21 fiftlidne Junii: N:o 110 I anledning af återremiss å Utskottets förut meddeldte Betänkande öfver väckt motion, om förbud för Ledamöter i HofRätt att sig emellan byta lottade mål. Af den 26 fiftlidne Junii: I anledning af väckt Motion, angående förändrad praescriptions-tid för Kronan, 1 afseende på anmärknings-kraf emot serskildt© personer och redogörare. I anledning af Kongl, Maj;ts Nå» 308 Osn 5 Julli e, m. diga Proposition, angående tiden för beyakand» af mål, som i HofRätten öfver Skåne och Blekinge göras anhärigige eller derifrån till Kongl. Maj:t i underdånighet fullföljas.( Af den 3o JiJilidno junii: N:o i i 5. I anledning af väckt Motion, angående yrkad ändring i 5 §. af 4ö Cap. MissgerniögsBälketti N:o ii4. I anledning af Väckt fråga, öm mildring i straffet för Vaktkarl, som af försummelse ellef vangömmo släpper fånge lös. N:ö i i 5. I anledning af väckt Motion, bni förklaring af 4ö Cap. 3 §. öch 42 Cap. Rsta §* MissgerningsBälkeh. Ftän Allrnärlna B ef varsoch Oeconomi éUtjkottef, Af den 26 JiJilidne junii : N:ö 126. I anledning af gjord anmärkning Vid Utskottets förut afgifne Betänkande, angående niedei till befordrande af Gytnnaitiska öfhingafi - Justerades följande: Utdrag af ProtocoIIét, hållet hos Hflgi. Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riks - iren g Julii e, m.
Stililuerfningöfoftnab (efter förra årets pttfer) Slflöning, Stat cd) öfrige förmåner till 33ru6ös'6etjes ningen 00: — SntibcSlön, berntti jemioal infceräfnab Smes berneä tillbclntng af feber ed) fåfgårb, enligt ^anunarfmebSsSDrbningen, [arnt nits berpriS a Spannetnal 00: — Sadjem, 00 SI’:?/, tili S3rnf’ct framförbe 00: — Äol, oo Stigar em ‘24 Gunnor 00: — 33ru?etS utffelber od) citera: i^>ammarffatt. OOO: £ran§portFofhtab ocf> l5omtm'ö[tottärö Snfomfi. ltnbcrtecfiiab totar rijretfc ^ärfläbeS fåfont ©rofjfjanblare 8,000 (5gct $ufet 9fco Varteret 9?. 91. 23,000 900 8 Stunnlanb @tabS|orb mcb ttttljörattbe obctb matt 1,800 60 (Stt fjcrbcbct t ®$tte ©fcppötoarf (Sit ättonbebel t ©feppet ^epturtuö om o SäfterS 800 brägt 1,000 ©limma 26,800 10,760 .g>marfimttan uppgtfmeS orbtnarte infomfi fåfom Sebamot i 9?. 91. ©trectton 91. 91 ben Soanco. ©ebet. 9t:br fl. r. S febi t. D{:br ft. r, Srbinarie Stanta 9J?antaté SBrämvins-afgift för OO Äan* noré panna Stoteoacancesafgift/enligtÄongl. ©taté
Tre af hvarje RiksStånd, med åliggande, att uti allt ”ovilkorligen sig rätta efter de Instructio”ner Riksens Ständer för dem utfärda; och ”galle för dem, i händelse af skiljaktighet, "hvad i nästföregående §. för BancoFull"mägtige stadgadt är.” Efter desse besvurne GrundlagsParagrapher äro Rikets Ständer berättigade, att för sine Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret utfärda Instructioner, som till ovilkorlig åtlydnad skola lända. Under den i Maj 1810 äro AnsvarighetsLagar för Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret af Rikets Ständer fastställde, och innehåller 10 §. i AnsvarighelsLagen för Fullmägtige i Banken: ”Öfver Kongl. Svea HofRätts Utslag i ”dessa mål kunna väl hos Kongl. Majrt underdåniga besvär anföras; dock må den ”Fullmägtig, som, genom HofRältens Dom, Den 21 December f. m. ”blifvit skiljd från befattning med Banco”Förvaltningen, ehvad denna Dom ändras ”eller ej, eller den klagande benådas, icke ”i sin befattning åter kunna insättas utan ”af RiksStånden sjelfve.” Samt ii §. i AnsvarighetsLagen för Fullmägtige i RiksgäldsContoiret: ”Öfver Kongl. Svea HofRätts Utslag i ”dessa mål kunna väl bos Kongl. Maj:t underdåniga besvär anföras; dock må den ”Fullmägtig, som genom HofRättens Dom ”blifvit skiljd från befattning med Riks”gäldsFörvaltningen, ehvad denne Dom ändras eller ej, eller den klagande benådas, ”icke åter kunna insättas i sin befattning ”utan af det RiksStånd, hvars Fullmägtig ”han varit.” Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer nu aflåtne Nådiga Proposistion åter innehåller framställning om den förändring i nyssnämnde §§., samt ett sådant tillägg i AnsvarighetsLagen för
Till och med om det skulle lyckas er, att bortföra henne, så skulle hon, enligt sina stränga, djupt religiösa grundsatser icke vilja köpa sin lycka med hvad hon anser för ett brott, en mened. Men jag måste ändock se henne, tala vid henne, taga afsked af den förlorade! Det skulle blott tjena till att ånyo i hennes bröst uppröra lidelsens stormar, som tyckas börja lugna sig. Nej, yngling, upphör att besvärja mig att blifva menedare, fordra icke, att jag sjelf skall bidraga att förleda min dotter att bryta en ed, som hon anser för den heligaste af alla. Aldrig, aldrig! Men jag vill för trofastheten af era känslor, hvilken jag måste vörda och beundra, för er göra den största af alla uppoffringar: ni skall erhålla den dyrbaraste af de skatter jag ännu äger qvar: ni skall få alla de bref jag sedan denna tid erhållit från Clementina. Deraf skall ni finna, huru djupt ni varit älskad, och att ni kanhända ännu är det. Men lofva mig tillbaka, att ni redan i dag lemnar Bordeaux, och att ni dessförinnan icke uppsöker hennes bröder, eller någonsin dertill gör något försök. Gif mig, gif mig dem! Jag lofvar allt, Andrada! Lemna mig ert kort; brefven skola skickas till er inom en halftimma. Och nu lefväl, yngling! Vi se hvarandra förmodligen aldrig mera i lifvet! Lef väl, glöm, blif lycklig, om ni kan det! Samma dag i aftonrodnaden satt Villaflor på det fartyg, som sakta vaggade utföre den breda, hafslika Gironde. För tredje gången återläste han de bref, som Andrada skänkt honom. Clementina hade aldrig ägt någon annan förtrogen än sin fader. För honom öppnade hon, i dessa efter tidsföljden ordnade skrifvelser, hela sin själ, alla sina känslor, utan smink, utan förbehåll. I de första uttryckte hon, med den ännu friska sorgens liftighet, hela sin oändliga smärta, sin oförglömliga kärlek, vissheten om sin eviga, jordiska olycka. De nästa brefven sysselsatte sig mest med Abbedissan, i hvilken hon funnit en mild beskyddarinna, en ömt deltagande vän.
Byte efter lottningen deremot är helt enkelt ett kontrakt, som uppgöres mellan tvenne personer, oell som således måste antagas tillgodose bådas fördel; den förmögne slipper att exercera, derest han genom erbjudande af antagliga vilkor kan öfvertala någon att gå i hans ställe; den fattige åter, som åtager sig besväret, får betaldt, icke efter hvad andra, utan efter hvad han sjelf anser detta vara värdt. Naturligtvis antager jag att frivilliga anmälanden böra få ega rum och jemväl uppmuntras; dock vill jag icke yttra mig 0111 beloppet af den s. k. extra aflöning, som enligt komiténs och Utsk:ts i detta hänseende skiljaktiga förslag, bör tilldelas den beväringspligtige, som frivilligt anmält sig till bevärings-soldat. Jag vill blott anmärka, att det äfven synes mig betänkligt att särskildt betala en soldat i fredstid, men deremot icke när han utsändes i krig. Må man icke säga, att betalningen då bör upphöra derföre att alla andra beväringspligtige samtidigt inkallas, ty detta sednare är icke säkert. De 25,000 bevärings-soldaterna utkommenderas genast, men huruvida de oöfvade beväringskarlarne sedan uppbådas, torde vara minst sagdt ovisst. Fördelen af att beväringstiden förlänges från 5 till 10 år, har jag icke hört bestridas af någon, ej ens inom de andra Stånden. Denna utsträckta pligt drabbar under fredstid endast till namnet, enär endast de 2 första årens beväringsskyldige i alla fall skulle öfvas, men stadgandet är nödvändigt för att, i händelse af krig, ega nödig tillgång på ersättnings-manskap. Med blott de nuv:de 5 åldersklasserna kunna vi aldrig hoppas att i längden hålla ut en kamp mot en så fruktansvärd motståndare som Ryssland. Jag kan emellertid, i likhet med Gr. Sparre, icke finna något skäl att derföre framflytta bevärings-exercisen från året efter fyllda 20 till året efter fyllda 21 år. Bevärings-exercisen är onekligen en svår börda. Det är således fördelaktigt, att så snart som möjligt afbörda sig densamma.
Klefhultsvägen till, samma väg den kommit aftonen förut; den syns en lång stund i den klara morgonluften på heden; men nu skymmer skogen honom, ännu en gång skymtar den fram och är sedan försvunnen. Vi låta den fara, och gå i stället tillbaka några timmar för att se den täckta vagn afresa, som med det bleka fruntimret och hennes sällskap lemnat Skillingaryds gästgifvaregård redan i dagningen. Solen är ännu icke uppstigen, men hela östern flammar i purpur, den besjungna morgonrodnaden firar sitt korta, lysande välde; nattens oväder har gjort luften ännu mera klar och frisk, de nyväckta foglarne sitta ännu litet omornade och klara sina strupar med ett inledande qvitter; hvarenda blomma hänger full af daggdroppar, och några kor på ängen ligga ännu sofvande i det våta gräset; en lätt hvit dimma, ligger som ett flor öfver kärret, det är skogsfruns slöja, som hon tappat vid sin hastiga flygt för dagens ankomst, och några kråkor promenera långsamt på ängen bland korna; de tyckes meditera öfver morgonens skönhet, och höja sig slutligen på sina grå vingar, tungt och ovigt, med benen hängande bakefter sig på ett högst disgraciöst sätt, samt slå ned i den förtorkade toppen af en gammal ek vid landsvägen, under ett läte så fult att det borde vara dem förbjudet; de hvita tälten afteckna bjert sina konturer emot den rosenfärgade himlen, hela lägret är ännu försänkt i sömn, intet ljud höres derifrån, och de utställda posterna vandra sömniga och tysta fram och åter. Ett väl, nästan elegant klädt fruntimmer synes nu hon tycks komma ifrån tälten derborta; se hur lätt och skyndsamt hon går, hon ser sig tillbaka med alla tecken af den lifligaste oro; än stannar hon och lyssnar, än springer hon några steg framåt gästgifvaregården, hvars tak skymta fram vid andra ändan af slätten
Den vid lä- gan bredvid denne Harpagon, att vi icke finna något rarinnemötet i Jönköping förliden sommar för mö- annat att säga om desamma, än att de så temligen tets anordnande utsedda bestyreisen sammanträdde inpassade sig i ramen. under påskveckan i Göteborg och utsåg därvid till — A samma scen gaf den begåfvade skådespelerbestyreisens ordförande folkskollärarinnan Adéle Wetskan fra Anna Sternvall i söndags en matiné efter terling från Jönköping och till sekreterare folkskolett värdefullt program. I dettas första nummer, lärarinnan Anna Larsson i Göteborg. Decourcelles och Thibousts lilla komedi » Jag äter Vid lärarinnemötet är meningen att bilda en allmiddag hos min mor » hade publiken ett synnerligen män svensk lärarinneförening. godt tillfälle att ånyo en gång ge sin erkänsla åt matinégifverskans eleganta och intelligenta spel. I Sophie Arnaulds roll fingo både den firade sånEn seger för de svenska telegraflstskorna. gerskans säkra världsvana och den efter oskrymtad En täflan mellan telegrafister egde den 25 mars rum ömhet törstande kvinnans veka känslighet vackra i Newyork i Hardtnan Hall, hvilken var fylld till uttryck. yttersta plats. Täflingarna anstälLles på platformen, En konsertafdelning följde så med sång af fruarna och genom särskilda s. k. sounders, placerade på t Algot Sandberg. (Forts.) alenna historia verkade obehagligt på Kerstin i TT många dagar och kom henne delvis att glömma, att hon icke på länge fått bref från Axel. Ändtligen en eftermiddag kom brefbäraren. Hon läste på kuvertet den välkända stilen och slet brådskande upp konvolutet. Hon läste. C » Min egen Kerstin! Blygselns rodnad färgar mina kinder, då jag skrifver dessa rader. Icke ett ord har jag ju svarat på dina många, så kära bref. Men jag har känt mig så brottslig gent emot dig. Hur lofvade jag dig icke, mitt älskade barn, att jag genast skulle sända de penningar, som du så kärleksfullt försträckte mig sista gången vi råkades. Rent ut sagdt, har jag knappast kunnat uppehålla mig. Det har varit ondt om lektioner, hittills min nästan enda inkomstkälla.
Det har också Hr Frih. o, Landtm, medgifvit och jag ser icke att någon kan yrka, att få upgöra både ja-propos:n och nej-proposm. Hr Hjerta äger rätt att föreslå den sednare, men Frih. Palmstjerna också sin rätt att få den förra sådan, han äskat den. Hr Printzensköld: Det synes i hvilken förskräcklig vånda, Hr Hjerta kommit öfver att se sitt förslag om upskof blifva torka - Den 11 December. 141 stadt; derföre försöker Hr Hjerta att sönderstycka den propos., som Ur Frih. o. Landtm., i fullkomlig öfverensstämmelse med Frih. Palmstjernas förslag, framställt. Mot ett sådant försök, mäste jag på del högsta protestera och anhåller att Hr Frih. o. Landtm, nu måtte upläsa propos:n såsom den af Frih. Palmstjerna blifvit föreslagen. Hr Hjerta: Den vånda i hvilken en ledamot tror mig hafva kommit skall genast vara slut så snart Hr Frih o. Landtm, i öfverensstämmelse med en ledamots begäran behagar förklara hur Hr Frih. o. Landtm, upfattar R. o. Ad:s svar på Hr Frih. o. Landtnäs första propos. Skulle Hr Frih. o. Landtm, synas upfattat den såsom besvarad med öfvervägande ja, så lärer Frih. Palmstjerna få framställa sin begäran som kontrapropos. till Hr Frih. o. Landtm. Min rättighet måtte väl vara, att också få ett svar. I nödfall torde votering komma att äga rum emellan de båda propos:ne. Gr. Horn: Jag har icke hört någon begära votering, icke heller har Frih. o. Landtm, tillkännagifvit, huru han upfattat R. o. Ad:s svar på den framställda propos:n. Innan Hr Frih. o. Landtm, afgifvit förklaring derom, synes det mig vara öfverflödigt, att ingå i diskussion öfver något annat än hvad som hade till ändamål att bestämma kontrapropos:n. 11.
Nej; varder något sådant Anslag icke hevi Ijadt. Efter VoteringsSedlarnes öppnande, befunnos jemte 1 dubbel sedel, som casserades, 64 Ta och 54 Nej; Och som Ja vunnit, är bifallet, att, för Upsala Academie, såsom ersättning för förut innehafdt Anslag för dess Stallstat gioR:dr 32 sk. samt för den kostnad af 53o R:dr årligen, hvartill underhållet och skötseln af de för. Ridskolan begagnade Hästar funnits uppgå, på Stat uppföres ett årligt Anslag af sammanlagdt 1,44° R:dr, 32 sk. Elfte Voteringen: Den som bifaller en tillökning i förut varande StatsAnslag för Gymnastiska Centralinstitutet med 1,000 R:dr 15:co, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej: » 58o StatsUt skottets Vinner Nej; kommer denna tillökning att förhöjas tili 1,600 R:dr. Denna Votering utföll med 76 Ja och 43 Nej i Och enär således Ja vunnit, är en tillökning i förutvarande StatsAnslag för Gymnastiska Institutet beviljad med 1000 R:dr. Toljte Noteringen. Den som bifaller, att StatsAnslaget till Institutet för Blinda och Döfstumma ökas ifrån 3,333 R:dr 16 sk. till 5,333 R:dr 16 sk., under vilkor, att ytterligare en Elev från hvarje af Rikets Stift må vid Institutet emottagas och vårdas, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; ökas Anslaget till 5,333 R:dr 16 sk., utan förenämnde vilkor. Omröstningen härom utföll med ro3 Ja och 16 Nej; Till följd hvaraf och då således Ja vunnit, StatsAnslaget för nämnde Institut blifvit ökadt till 5,333 R:dr 16 sk., under vilkor att ytterligare en Elev från hvarje af Rikets Stift må vid Institutet emottagas och vårdas. Detta allt har Förstärkta StatsUtskottct skolat, lins R. H. St:r vördsamt anmäla.
Utlåtande, angående förändrad fördelning af Miles-Statens HufvudTitlar. (U. A.) Sedan Slats-Utskoltet redan, uti Memorialet N:o65, förmält sig vilja, efter det frågan om Stats-Rådets förändrade organisation och ärendenas fördelning emellan de olika Departementen blifvit afgjord, inkomma med förslag till de förändringar uti anslagens fördelning å de serskilda Hufvud* titlarne, som deraf kunde blifva en följd, på det att dispositioner A samma Hufvud-titel icke må tillhöra olika Deparlements-Chefers föredragning, samt detta af Riks-Slånden blifvit dels godkändt dels lemnadt utan erinran; så hade Utskottet ämnat att, efter det aila anvisningar å Hufvudtitlarne blifvit definitivt afgjorde, dylikt förslag afgifva, och då vid samma tillfälle meddela uppgift på anslagens belopp för hvarje Titel; men då åtskilliga anslagsfrågor, såsom t. ex. hvad, som rörer anvisningarne å Handelsoch Sjöfarts-fonden, äfvensom ärenden, hvilka blifvit af StalsUtskottet gemensamt med andra Utskott behandlade, ännu icke äro af Rikets Ständer slutligen afgjorde, har Utskottet trott sig, för tidens vinnande, icke böra längre uppskjuta att till Rikets Ständers pröfning framlägga omförmälde förslag, helst dess afgörande icke är beroende af blifvande beslut, angående vissa ifrågaställde anslag, hvilka, derest de varda beviljade, vid Riks-Statens uppgörande införas å de Titlar, dit desamma, enligt de grunder, som nu varda stadgade eller vid anslagens pröfning serskildt meddelande beslut, komma att höra. Och varder derigenom svar jemväl meddeladt å de af Herr von Hartmansdorff hos Ridderskapet »ch Adeln samt Herr Lagergren uti Borgare-Ståndet väckte, till Utskottet remitterade, motioner om förändrad reglering af Riks-statens Hufvud-titlar. Med ledning af den utaf Kongl. Maj:t under den 16
Nå-» diga Yttrande skulle, efter Riksdagsman» Hens tanka, finnas klart och tydligt, att, så framt den ttppgifne betänkligheten un» danröjdeä, kunde, ehuru kort tid af Riksdagen ännu vöre qvar, Nådig sane-» tion. å förslaget i öfrigt vara att förvän-» ta, samt att saken vore af för stor vigt och inflytelse på Allmänna penningeställningen i Landsorterne, att lemnäs utan vidare uppmärksamhet, så länge något tillfälle ännu återstode, att i denna del tillfredsställa allmänhetens Önskan oell folkets behof; af hvilken anledning och med stod af 56 Riksdagordningen nu ar vordet föreslaget, ”att frågan om Invisningar måtte, innan Rikets Ständer åtskilljas, å nyo underkastas Kgl. Maj:tS Nådiga pröfning och sanction , med den förändring i Riksens Ständers förra förslag, att 12 ProCents ränta icke borde med bysättningstvång för Gäldenär eller Invisnings-utgifvarens förenäs, utan dennes förbindelse i stället inskränkas till skyldighet att erlägga 6 proCentå ränta från förfallodagen, jemte det han i öfrigt må vara underkastad samma påföljd, som nu gällande författningar rörande löpande Skuldebref och deras in - Stats* Utskottets Betänkandetu 607 friande föreskrifva;'* Och har Hedervärda Bonde-Ståndet behagat att den sålunda väckte Motionen, hvaruti Nils Häkansson från Kronobergs Län, och Eric Andersson från Vesterås Län samt Ståndet i allmänhet sig förenat, till StatsBancooch Lag-Utskotten remittera, med anmodan att med största möjliga skyndsamhet Utlåtande deröfver till Rikets Ständer afgifva.
Sä hade den. äfwen af Herr Grefwen och Landtmarstalken blifwit uptagcn, när han frägade hwilka anmärkningar borde ätfölja äterremisten til Stats-Utstottet, hwilken äterremist säledes efter hans mening af sig sjelf borde följa. Hans 194 Den 1Z Iulii. Hans Excellenee Herr Grefwe lduutll, Lric, inwättde häremot, at propositionen blist wit med bäve Ja och Nej beswarad, och at i sädant fall borde votering äga rum. Mänge hördes häruti instämma. Herr Grefwen och Lanvtmarffalken hade emedlertid författat och upläste nu til justering följande voterings-propositivn. Den som bifaller Stats-Utffoltets Betänkande rörande löner för Stats-Ministrarne, Stats - och Justitiä.Räden, strifwer Den det ej will ssrifwer Nej. Winner Nej återremitteras Betänkandet tillika med de deremot til Ridderffapets och Adelns Protocoll gjorda anmärkningar. Hwilken voterings-proposition af Ridderffapet och Adeln gillades. Hans Excellenee Herr Grefwe k rabe, ^2§NU8 ^reäric, som Högloft. Ridderfkapet och Adeln nu beflutit votering, får )ag ödmjukeligen hemställa, om ej, för ordningens skull, Herr Vrefwen och Landtmarffalken ffulle behaga til kän - Den i5 ^ulik. 196 kännagifwa tiden dä andra upropet toge sin början, pä det de, svin under det första warit fränwarande, mätte med säkerhet weta när de kunde sig infinna. Äfwcnwal torde enligt förra manligheten böra iakttagas, at voteringssedlarne aflemnades hoprullade och ej wikla, och uppä et pappersark mottogos af en af dem som sitta wid bordet, som sedermera skulle inlägga dem i tädan.
I sfzeenöe ps Länkens verkssmbet kan clemia perioö öelss i arpe tiöskikten sf ganska olika caracter, inneksttsnöe öet förra ären 1804^-1807*), oeb öetse kör clen korrt» tiäen »f är 180Z, sorn It!A:s8eöI»rnc »k kanken inlöstes, kunna särskildt,: beräkningar ej uppxöras. Dtvexlingen af rnxnt utgjorde frän »ten äulii (^6 dagar före realisationen) till årets slut 5.Z56 Vuc. oeb 26 8tatsoell Lanco-Dtskotens lisie 8e kegge krigsåren 1808 ock 1809. Läkänningen as Ve ak kigisklontoiret unäer äctta är xa kanken äragne assiZnationer tilt K:g:s8eälarnes inlösen utgjoräe xs en ganska ringa summa när liizviäen för till kanken ilitzanAna K:g:s8cälar i afräkning ^>a körmögenliets-aiAiktcn. kesultaternc ak 1808 voro salunäa käxa inverkanäe pä äet kela ak bankens körliällanäen ekter ätaganäet att realisera Kigis8eälai ne. *) Ve la, som kanken ntgak, ökvcrtogos nästan alla as kizisLontoiret ock anäre pulrli^ue Verk. L e t Z l> k g n 8 e n , lV:o 1. 27 765,529 till L:8r 13,816,59/j, eller omkring san nolikt i kölj8 ak näringarnes öka8e k<>r8ringar.