Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco, eller fyra Rdr Riksgäld.» sedlar för hvarje Silfverspecie, enligt den, med afseende å slagskattens beräkning i myntet, af Kongl. Majit och Rikets Ständer förändrade 16G4 års myntfot; 3:o alt Rikets Ständer i öfrigt måtte bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, dels att, lill förtydligande af 4 §■ Mynlbestämningslagen flen 2 Mars 183o, förenämnde stadgandefali!ver till allmänhetens kännedom meddeladt i den kungörelse, som i Kader torde utfärdas, angående uppRäfvande af det, medelst Kongl, Kungörelsen den 18 Mars. 1818,. allmänheten liilkännagifne beslut om inskränkning i utyeslingen af Silfver emot Bankens transporLsedlar, dels ock att i sammanhang härmed nödige föreskrifter, , för så val enskilde lrqvider sorn för debitering och uppbörd af alla slags skatter och enern, må i Nåder utfärdas'; 4w att genom en Deputation vänligen inbjuda de öfrige? respeetive MedStånden att uti ofvannämnde Irenne beslut sig med Ridderskapet och Adeln förena. Hvarjemte ett yltiandeaf Friherre Cederström, Jaeol), i stö l af 5’; §. Riksdags-Ordningen, skulle till de öfrige Riks-, tånden åt,öija. Från Högvördig® Preste-Ståsdet. S. D.
Mera lifligt och verksamt än de tryckta Frotocollerne kunna åhörarne af våra öfverläggningar inför nationen intyga att dess frihet och rättigheter lika samvetsgrannt vårdas af det Stånd hvafs representationsrätt är ärftlig, som af de Stånd,till hvilka val och förtronde gifva inträde. Den tid är kommen då Folket med egna ögon vill se, och det följer med uppmärksam blick utveckligen af de allmänna ärendeme. Ej mera är lydnaden blind. Af fri vilja underkastar sig folket lagar, hvilka förnuftet pröfvat och gillat. Har den moraliska bildningen hos massan af nationen, hunnit till denna höjd, härrör fordran på offentlighet från en stigande upplysning, ett lifligare deltagande i Fäderneslandets angelägenheter , då blir eftergiften för nationens högt yttrade önskan, ett steg, som af en sund Statsklokhet måste gillas. Offentliga 'öfverläggningar blifva då ett verksamt medel att ingifva förtroende till lagstiftningens vishet, att lugna upprörda sinnen * vådans ögonblick, och de beslut, sorn Den 17 Martii, fattas under allmänhetens ögon, af nationens representanter, utgå till verkställighet med hela styrkan och kraften af den nationella viljan. Det tadel, som stundom höres öfver lagstiftande magtens åtgärder efter Riksdagarne , skall aftaga om ej tystna, när ett tillfälle är öppnadt lör hvar och en att afhöra de öfverläggningar, som föregå besluten. Medborgare af särskildta classer skola bevittna att Sveriges Ridderskap och Adel lika frimodigt talar för Folkets sak på Riddarhuset, som den strider på valplatsen forsin Konung och sitt Fo» sterlands ära och sjelfständighet. N:0 6. Grefve Lövenhjelm, Carl Axel: Flere värde talare hafva redan med ali den konst vältaligheten erbjuder sökt beveka Ridderskapet och Adeln för ett förslag som äger allt det bländande, vår tids liberalitet kastar öfver allt hvad som synes utvidga Folkets rättigheter; jag kan ej dölja mig ej heller för Ridderskapet och Adeln den underlägsenhet i talanger hvarmed jag går att opponera mig emot detta förslag; men jag vågar så mycket mera hoppas öfverseende i detta fall, som jag, utan anspråk att leda andra, endast här söker uppfylla den pligt mitt samvete bjuder.
De vilddjuren rasa, O! spar dina dar. JOUKAVAINEN, betagen vid Emoinas åsyn. Den qvinnan förtjusar! Hvad skönhet! Hvad röst! Hvad känsla berusar Mitt manliga bröst! TURILAS, till Joukavainen, hvars förtjusning han märkt. Till kärlekens yra Sänk, hjelte, ditt tal. Låt qvinnan dig styra, Som frälst din rival. JOUKAVAINEN, hetsigt. Som frälsat min rival! Nej, bålet måste tändas. WÄINÄMÖINEN. Håll, jag befaller det. JOUKAVAINEN. Vår offring skall fulländas. WÄINÄMÖINEN. Bor ingen lydnad mer för Wäinämöinens röst Uti hans tappra Finnars bröst? JOUKAVAINEN. Ej sen förrädare du blifvit Dig Joukavainen lyda kan. WÄINÄMÖINEN. Den blinda hetta, som dig drifvit, Dig tillhör styra, unge man. JOUKAVAINEN. Den unge kan den gamle lära, Att offrens helgd och Gudars ära Ej störas utan öfverdåd. WÄINÄMÖINEN Den af oss, som vet mer om Gudars dolda råd. Uti naturens gång, må fram som Höfding stiga; Men den som mindre vet, må tiga Och lyda. Täflar du med mig? JOUKAVAINEN. Jag täflar. Hvari röjer sig Din visdom, gamle Man, som ej försvara kunnat Mot Svenskarna de fält du ärft. Min kraft, den har jag sjelf förvärft I skogarna, som skygd dig unnat. Göm detta minne i din barm, Och frukta för den Gud, som herrskar i min arm; Hans namn är styrka. Räds, att mot hans lagar bryta. Han segrade i natt; han ernar segra nu, Han alltid segra skall. Men du, Af hvilka bragder kan du skryta? Jo, af förräderi, att rycka undan mig En flygtinge, hvars digter dárat dig. För qvinnoböner vek du gått att äfventyra Den aktning ibland oss du njutit, gamle man.
Järtecken! Inga järtecken, nakna sanningen. Jag har hört och sett allt, och nu är jag straffad kanske dock icke nog ännu, ty mitt brott var stort; jag sökte magten och äran, jag ville göra mitt namn stort och berömdt, och min slägt mägtig, och jag svor som du falskligen. I synd byggdes kyrkan och derför ligger den i grus som mitt lif och ditt. Din skuld är mindre än min, ty du blef gisslet och det var det hårdaste straff jag kunde få! Förlåt mig, min son, om du kan; jag har sjelf uppryckt med roten alla din själs blomster derför att jag ville ha dig stark att stå som en ensam fur i stormen. JACQUES. Det är sant, jag står ensam, men jag kan icke vara så; du måste hjelpa mig, far, du måste ge mig de handlingarne som du håller dolda. HANS. O, hvad du är långt från sanningen än! Du tänker på att fortgå i brottet i stället för att böja dig. JACQUES. Du kan befria mig från brottet; om du ger mig hemligheten, så är jag icke hvad det kallas, då man aflagt en ed på något som icke är. HANS. Jag har aldrig haft hemligheten! JACQUES. Det är icke sant! HANS. Du tror jag ljuger? Ah ja, den som svurit falskt kan också ljuga. HANS. Det är sant! Men i denna stund då domen sitter öfver dig och mig omöjligt. Gillets låda var tom då jag mottog den! JACQUES. Du har störtat mig, säger du, och du vill icke rädda mig. HANS. Vänd om till det obemärkta, böj dig i arbete och ånger! JACQUES. Böja mig! Jag är född och uppfödd till herrskare. HANS. Till tyrann är du född, det är: till att trampa de svaga; herrskaren skyddar de svaga mot de mägtiga, det har du icke gjort. Böj dig! Ditt lif är icke bortkastadt såsom mitt är; du har halfva vägen qvar; begagna den! Och låt mig nu börja min vandring mot det okända, der äfven den som brutit kan få hoppas på sitt straff och på försoning. Han går mot fonden, möter Jurgen som kommer in.
Och litet vill jag gifva » Nej, jag vill hällre ut och tjäna som en För denna huslighet, af jungfrurna, » sade Rose bestämdt. Som frågar i en tidning » Såå, » sade grefven långsamt och strök åter Hvad hvarje husmor vet. sitt skägg. » Du bereder oss ständiga öfverOch hellre än att göra raskningar, kära barn, men för mig får du göra, Sin dumhet riksbekant, hvad du behagar. Jag förstår dig ej, men den Man ställe sina frågor här festen i kväll var tusan så originell och Till första snälla tant. jag är inte ond på dig, » fortfor han och reste Men efter du tog vid dig •sig. Därpå klappade han Rose vänligt på kinSå grufiigt för den skull, den och bjöd gcdnatt. Jag fruktar, Anna IJsa, Svar till / Inna Lisa. * * Det gick, som Rose önskade! Grefvinnan tog följande dag saken lugnare och efter att en stund ha resonnerat med den unga flickan Plötsligen ljöd ett fasans utrop bland de erbjöd hon henne att få slippa studierna och församlade. i stället hjälpa till i hushållet, ty ut i vida » Herrskapet är hemma! » rapporterade en af världen hade hon ej hjärta att släppa flickan. jungfrurna med andan i halsen. Grefven hade Rose var utom sig af glädje och började för ett par timmar sen telegraferat till inspekgenast med lif och lust ta i tu med arbetet i tören, att de anländt till den en half mil från väfkammaren och köket. Och det var alldeles gården belägna järnvägsstationen, och så hade som om det stränga arbetet gifvit ro åt hennes förvaltaren skickat efter gamle Janson, som förut så oroliga sinne. Dagen i ända var hon tjänat kusk vid gården i trettio år, och beordglad som en kvittrande lärka och skötte sin rat honom att genast spänna för och hemta. tjänst med det största intresse. På detta sätt När denna jobspost nådde gästernas öron gingo två långa år. uppstod en förfärlig villervalla.
Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen upplysa, att den nuvarande indelningen i blott tvänne kategorier, nemligen en gröfre och en finare, af de under benämningen »gjutgods, allt annat, ej specificeradt», uppräknade varu artiklar, med undantag af knappar och skostift, befunnits vara icke fullt ändamålsenlig, sedan erfarenheten ådagalagt, att en del gjutna ej specificerade jerneffekter svårligen kunnat hänföras hvarken till den gröfre eller finare afdelningen, utan att i förra fallet komma att draga en för ringa och i det sednare få vidkännas en alltför hög tull i förhållande till varans värde. Då en förändring i taxeuppställningen och tullbestämmelserna för ifrågavarande slags varor således vore af behofvet påkallad, hafva bemälda embetsverk, som ansett densamma lättast kunna tillvägabringas medelst tillkomsten af en ny medeltullsats, samt varornas fördelning i fyra kategorier, i sådant hänseende föreslagit följande upp ställning af denna del i taxan: »Gjutgods, allt annat, ej specificeradt: Gröfre: a) axlar, balanser, mortlar, pressjern, strykjern, tappar m. m, 1 skålp 3 öre. b) eldställshållare, fotskrapor, hänglås, kaffeqvarnar, kopiepressar,paraplyställ, spottlådor m. m, 1 skålp. 12 » Finare: a) basreliefs, blomstervaser, byster, fruktskålar, korgar, lampor, ljusstakar, medaljonger, pappershållare, presenter-brickor, rökelsekar, Bcvillnings-Utskoltets Betänkande Sto S. 23 urställningar, m. m., med eller utan målning och lackering 1 skåip. 25 öre. b) armband, kedjor, kors, nålar, ringar, m. m., tullbehandlas såsom bijouterivaror.» Utskottet som funnit sig böra understödja nämnda af Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen framställda förslag till tullbestämmelser rörande artikeln »gjutgods, allt annat, ej specificeradt», hemställer fördenskull att nyssomnämnda förslag till taxerubrik matte af Rikets Ständer godkännas.
Kammar-rättens pröf»ning, men blef, i utslag den 26 påföljde Oktober, af Kongl. Kammar-rätten undanröjdt »och målet till Direktionen återförvisadt». »Sedermera meddelade Direktionen ånyo, den 9 December 1854, utslag i detta mål, »hvarefter Kongl. Kammar-rätten, gwiom utslag den 10 sistlidne Juli, fastställde Möllers »balans till 37,354 R:dr 36 sk. Bdco, att med ränta återgäldas. Uti detta utslag hafva »åtskillige af Möllers borgenärer i underdånighet sökt ändring». »6:o. Att Direktionens Ordförande, Herr Justite-kansleren och Riddaren von Kock, så»som säkerhet för den andel i balansen, som kunde blifva honom ålagd att betala, till »Drottninghuset aflemnat en förbindelse å 10,000 R:dr B4o samt, såsom hypothek derför, »20 stycken aktier i Östgötha Bank». »7:o. Att, sedan sysslomannen i Möllers konkurs vid Wallentuna Häradsrätt yrkat »ogillande af det, natten före Möllers afvikande, upprättade salubref, hvarigenom han till sin — 206 — »svärfader, numera aflidne vice Konsuln och Handlanden i Westervik P. I). Jansson, för»sålt egendomen Molneby, och Häradsrätten ogillat käromålet, har Kongl. Hofrätten, der »sysslomannen fullföljt talan, bifallit deras ofvanberörde yrkande; dock hafva Janssons sterb»husdelegare uti denna dom i underdånighet sökt ändring.» »8:0. Att sysslomännen erhållit qvarstad å så stor del af qvarlåtenskapen efter aflidne »vice Konsul Jansson, som svarar emot Möllers giftorätt i hans hustrus arf efter fadren; »äfvensom att sysslomännen anställt talan för utbekommande af denna giftorätt.» 1 sammanhang härmed anse sig Revisorerne böra omförmäla, att, enligt erhållen upplysning, orsaken hvarföre Kongl, Kammar-rättens Advokat-fiskals-embete icke emot
Ehuru häraf sig visar, att tre Riks-Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden, öfverensstämt deruti, att den ifrågavarande tillfälliga * 4 Banko-Utskottets Memorial N:o 36. löneoch arfvodes-förhöjningen skall under nästkommande tre år fortfarande utgå; likväl och då den skiljaktighet emellan dessa Riks-Stånds beslut sig företer, att Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet ansett förhöjningen böra, med vissa vilkor, uppföras på ordinarie stat, under det att Borgare-Ståndet bifallit Utskottets förslag, samt då vidare förekommer, att Bonde-Ståndet, i motsats till de tre öfriga Riks-Stånden, beslutat att den tillfälliga löneoch arfvodes-förhöjningen skall med innevarande års utgång upphöra, har Utskottet, enär sålunda tre olika meningar i denna fråga gjort sig gällande, ansett sig böra hemställa, att omröstning i Förstärkt Banko-Utskott må ega rum enligt följande voterings-propositioner: a) om kontraproposition: Den som till kontraproposition i hufvudvoteringen antager Utskottets, af Borgare-Ståndet godkända, förslag, att Bankens embets och tjenstemän samt betjente må för åren 1861, 1862 och 1863 få bibehålla den tillfälliga löneoch arfvodeslörhöjning, som vid sistförflutna riksdag blifvit dem beviljad, röstar Ja; Den det icke vill, Nej; Tinner Nej, antages till kontraproposition i hufvudvoteringen Bonde-Ståndets beslut, att ofvanberörde tillfälliga löneoch arfvodes-förhöjning skall med innevarande års slut upphöra. b) i hufvudsaken:
Bland de å öfverskotten af Stats-Verkets Inkomster afförde summor, 28 St als-Utskottets Utlåtande > N.o j6. förekommer jemväl ett belopp af 1,468 R:dr 8 sk„ utgörande ersättning lill Götheborgs Ränteri för ett derifrån år 1819 till Uddevalla Curhus ntbetald t förskott; i afseende hvarå Revisorerne förmält sig hafva inhemtat, att Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag väl beviljat afskrifning af CurhusInrättningens i Uddevalla skuld till Medicinal-Fonden, med 2,943 R:dr 10 sk., men icke tillika sig utlåtit, angående den i Kongl. Majrts till Rikets Ständer i berörde ämne aflåtne Nådiga Proposition, omförmälde summa af 1,468 R:dr 8 sk., utgörande den skuld, hvarför samma Curhus häftade hos Götheborgs Ränteri; i följd hvaraf och ehuru af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, jemförd med Rikets Ständers, till svar derå, aflåtne underdåniga skrifvelse, anledning kunde finnas för den förmodan, som skulle sistnämnde belopp vara inbegripet uti de till afskrifning beviljade 2,943 Rrdr 10 sk., Revisorerne likväl, enär ifrågavarande begge summor blifvit, i Kongl. Majrts Nådiga Proposition, såsom 2:ne af hvarandra oberoende förskott upptagne, trott sig finna, att oflanämnde 1468 Rrdr 8 sk. bordt fortfarande balanceras, och sålunda hemställt, att denna summa må Stats-Verket till godo ånyo uppdebiteras, för att antingen af Curhusets i Uddevalla möjligen blifvande behållningar Stats-Verket ersättas, eller ock såsom afskrifningsfråga hos Rikets Ständer lill behandling företagas. Då det skäl, som legat till grund för afskrifnings beviljande af Curhusets ofvanberörde skuld till Medicinal-Fonden, alt nemligen, ehuru Curhusafgiften inom Götheborgsoch Bohus
(Rev. Ber. p. 22r) har StatsContoret ansett sig endast behöfva åberopa hvad Revisorerne, uti Berättelsen örn granskningen af Räkenskaper och Iland - \ g8 Stats-Utskottets lingar frän K. KrigsCollegii UtredningsDepartement, sjelfve anfört i anledning af en förefunnen särskild disposition af krutförsäljning6medel att nemi.: ”oaktadt ”JR.. St:rs Statsutskott, för ett sådant fall som detta, ”emot StatsSecreteraren för Krigsarenderne till Consti”tutionsUtskotlet uppgifvit anledning till Anmärkning ”och samma Anmärkning till Ansvars påföljd förfallit, ”endast på den grund att It. St:r ansågos icke nog ”bestämdt hafva om förhållandet förordnat, härutinnan något tydligare stadgande icke linnés vara af R. ”St:r allåtit i deras senaste skrifvelse, som omfattar ”Statsregleringen i allmänhet, hvilket Revisorerne til■”lika trott sig böra bos R. St:r anmäla, med hemställan om nödvändigheten af bestämdhet i föreskrifter, ”såsom oundgängelig för verkställigheten af all Ären”dernes granskning.” Sedan Utskottet, i anledning af R. St:rs Revisorers omförmäite af StatsContoret åberopade anmälan, redan, uti allmänt Utlåtande af d. ii sisth Febr., öfver i8?,5 och 1827 årens RevisionsBerättelscr *) till rättelse för framtiden föreslagit: det R. St:r måga besluta, att all försäljning, vare sig ineller utrikes, af någon Kronans eflfect, som ibland InkomstTitlarne är påräknad, skall under dem upptagas och redovisas m. m. finnér Utskottet någon ytterligare åtgärd, i anledning af hvad Revisorerne härutinnan anmält , ej nu vara af nöden. *) St.-U. Bet. p. a6j.
I dylika lall är det af vigt, att vederbörande icke sakna all utväg att vid särdeles behof lemna ett, om än ringa bidrag till fattiga barns uppfostran; och ehuru visserligen icke med de ifrågavarande medlen de fattiga barnen kunna blifva fullt hjelptå, så är det likväl obestridligt, att nämnde uppfostringsbidrag utgör för alla dem, som deraf komma i åtnjutande, en undsättning, sorn mången gång medför välsignelserika frukter. På grund af hvad Utskotten sålunda anfört, få de tillstyrka, att motionen måtte förfalla. Stockholm den 10 Augusti 1854. STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1884. Stafsoch Berillnings-UIskottens Utlåtande, N:o 11. 1 N:o 11. Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Ang. 1854, kl. 2 e. in. Vllåtande, i anledning af väckta motioner om den personliga skydds-afgiftens användande för kommunala behof. I fråga om den, enligt 1 artikeln Bevillnings-förordningen, nu utgående personliga skydds-afgiftens användande för kommunala behof, hafva följande, dels till Statsoch dels till Bevillnings-Utskottet remitterade, motioner blifvit väckta, nemligen:
Jag vet att genast detta berörde honom obehagligt, jag märkte det icke, men jag visste det. För hans lättrörda egenkärlek var det ett bevis på att han var väntad och att jag gladt mig åt ett sammanträffande, att jag skulle njuta af att se honom och att känna honom i min närhet. Njuta! Jo, han känner mig! Han tror verkligen att jag under all min skenbara vånda i hemlighet njuter! Han sköt stolen bort ett stycke, så att det var lagom för att sitta och tala, så der icke-förtroligt. Jag satte mig på chäslongen. Samtalet gick trögt och besvärligt, med långa för mig pinsamma pauser. Så rycktes stolen ännu längre bort, så långt den kunde komma. Jag satt och undrade hvarför han icke ville gå, när vi båda hade så tråkigt. Så kom talet på att han för länge sedan varit hos fru Lange; hon hade sjelf bedt honom komma, det var en förmiddag och der var en hel del andra menniskor, bland andra en svensk dam, som berättade honom att jag hört efter rum i samma pensionat der hon bor, för att bosätta mig i Köpenhamn. Hon frågade om han var en bekant med mig, – visste ingenting om Final och Budkaflehistorierna.63 Han kände sig obehaglig berörd, först emedan jag ej skrifvit om det till honom, dernäst för det att jag ämnade komma. Jag sade att jag visste det sista, att just det i det längsta afhållit mig från att komma, men att jag icke ansåg skäl att fortfarande gå och låta mig förfäas ute på bondlandet, blott för att skona hans ömtåliga känslor. Jag sade honom att jag tycker det är strunt af en karl som han att icke kunna sätta sig öfver folks prat, när jag som qvinna har kraft att göra det. Det var icke folks prat som var orsaken till det obehag han kände. Jaså, inte det! Hvad skulle han då ha för obehag af att jag kommit till staden? Jo, han känner det samma när någon af hans anhöriga, t.ex. Justus, kommer hit. Nåja, det kunde jag då finna rimligare, ty mot dem kunde han känna förpligtelser, men sådant fans icke då det gälde mig. Jo, men han kände det ändå som om någon ville ”tränga in i hans lif”, och störa hans vanor. Och nu var han förskräckligt snål om sin tid.
N:o 2, ang:de en särskild uppgång till läktaren i Ridd.- salen för corps diplomalique m. 11. Rr von Hartmansdorff, Äng.: Jag hemställer, om icke delta betänk, bör punktvis föredragas, efter del innehåller flera särskildta tillstyrkanden. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle, att delta mern. punktvis företogs till afgörande, men dervid anmälde sig och yttrade: Frih. Cederström, Jakob: Jag har svårt att förslå Ridd.- Ulsk:s afstyrkande af den enkla motion, som blifvit gjord, för alt skaffa uppgång till läktaren, icke ensamt för corps diplomalique, ulan jemväl för ali bereda tillfälle ät de slats-råds-ledamöter, som icke äro af frälse Stånd, alt besöka läktaren, ulan att behöfva trängas med den allmänhet, som pä läktaren har inträde. Det skäl, som blifvit anfördt, att dessa personer skulle komma in i Riddarhussalen, år icke riktigt, ty de komma icke in i salen, utan stadna utanför der vid dörren lill trappan, och gå derifrån upp på läktaren. För öfrigt kan man äfven göra gången hälften så bred, så får man en särskild uppgång till läktaren och en ingång tili salen. Att följden skulle blifva nyttig, anser jag vara gifvet. Att deremot slå hål på muren och göra en trappa från förstugan upp till den ändan af läktaren, som är åt torget till, anser jag mindre lämpligt, derföre att det skulle skämma den archilektoniska stilen uti förstugan och för öfrigt skulle det icke här, såsom vid den andra ändan aT läktaren, låta sig göra, ulan att hindra ingången till salen. Att genom numerering undvika trängsel, är icke heller möjligt, emedan man icke kan hindra de personer, som inkomma , alt slå stilla och de samlas vanligen vid trappan, sorn förer ned ifrån läktaren, för att, när de behaga, kunna komma ledigt ut och icke blifva instängda af alla andra. Jag kan icke annat än för min del tillstyrka bifall till motionen. Uppå härefter förnyad propos. beslöt R. o.
Hr af Billbergh) Joli. Peter: Utaf betänk, finnes, att Utsk. tillstyrkt, det stadgandena i afseende å stämpling af spelkort må inflyta i chartaa-sigillatae-förordningen. Detta finnér äfven jag lämpligt och tillstyrker det altså. För öfrigt ber jag att få fästa mig vid den uppgift, Utsk. meddelat, att per medium blifvit stämplade endast 4°>7Si kortlekar örn året. Detta utgör ungefär .Å7 spel för dagen, hvilket klart visar, att öfverdrifna missbruk ägt rum. Utsk. har också öppet tillkännagifvit, att så skett; men det förundrar mig, att Utsk. stadnat dervid. Då man synes nog frikostigt föreslå skrifvelser till K. M. i hvarjehanda fall, hemställer jag, om det icke i närvarande fall vore lämpligt alt till K. RI. ingå med en underd. skrifvelse och begära, det undersökning om förhållandet må äga rum. Utsk. har uttryckt den förmodan, att underslefvet tillkommit genom lurendrejeri. Att så varit förr, vet äfven jag, men jag tror likväl icke till sådan grad, som motsvarar missbruket, och dessutom hafva de genom lurendrejeri inpracticerade korten varit ostämplade; då man likväl nu oftast ser korten verkligen försedda med stämplar, och hvilket, jemte den omständighet, att papperet hos oss nu köpes för bättre pris än utrikes, samt skäl altså icke förefinnes att hemta kort utifrån, synes bevisa, att bedrägeriet till största delen lärer få antagas såsom utfördt inom landet. En ytterligare omständighet är ock den, att oaktadt hallstämpeln å kort icke får anbringas, förrän de äro försedda med behörig bevillningsstämpel, har dock ett större antal afstämplingar med den förra, än med deri sednare, ägt rum, hvaraf vill synas, som skulle hallstämpeln blifvit åsatt, fastän bevilln:safgiften icke varit beräknad eller erlagd. Utsk. har föreslagit, att stämplingen i Stockholm bör verkställas i lliksg.cont. samt hallrätten, och i landsorterna hos K. M:s 84 Den 4 A u gusti f. m.