Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ge* norn dess hastiga bortgång lemnades större delen deraf öfverliggande f Bolagets Förråder, och då, efter flera fruktlösa försäljningsförsöfc, det till 4814 års arbete måste bibeMllas, synes att skilnaden emellan de priser, hvarföre desse behållningar 31-1813 blifvit -uppköpte, mot dem, hvarföre de 1814 kunnat upphandlas, är W ren för - 11. f,7 3 8)016. 7. i; I Transport 43,706.44.11. 1,738,016. 7. 1 lust Den 13 Transport 43,70 6. sig i djupaste underdånighet här fä anföra de förra, sä vidt de inses hafva minskat det till Canal - byggnaden upptagna Capital, och utbeder sig i underdånighet i det följande fä anföra något otn de sednare. Här upptages således : iso Den förlust Bolaget fått vidkännas genom skillnaden i prisen å proviant, synnerligast spannmål åren 1813 och 14. Det var 18x3 nödigt, att till hvad pris det kunde fås, förse Bolagets April. 4, il. J,738,016. 103 7. 1. Den 13 ApriV, Transport 43,706.44.11. 1,73$,.016. 7. 1. lust, hvilken uppgår till - 63,773. 2i. 10. 2:0 liera k nar man, au Arbets» Commentierin » deringarne alla ar, med undantag af lgJo, mer och mindre ior tidigt fran Canal-arbetet blifvit bort» tagne, så att i det hela de ej Jkurinaanses blifvit begagnade mera än halfva arbetstiden, tillsammans räknad. för åren 1811, J -2 och 13, saint dess fullkomliga uteblifvan» de 1614; så följer, att aflönin» gen tilt Verkets Tjenste matina - Corps, som un» ' der dessa åren Transport 107,479,18. 9. 1,738,016. 7. i, utgått J
Prot. 1850 tj lS5t. 4 Sami. 1 Afd. 20 Haft. t Stata-UtikotteU Utlåtande, N:o 72. handlingarne i målet, för det afseende Rikets Ständer kunde finna härvid förekommande omständigheter föranleda. Enligt hvad Utskottet af dessa handlingar inhemtat, har den oriktiga debiteringen tillkommit genom förbiseendet af den uti 1845 års Bevillnings-förordning medgifna befrielse från bevillning för de utaf officerares löner utgående ackords-, ränteoch amorterings-afdrag. Enär det härigenom för mycket påförda och erlagda bevillnings-beloppet ovilkorligen måst till vederbörande återbetalas, derest den oriktiga debiterings-åtgärden inom föreskrifven tid blifvit i stadgad ordning öfverklagad; och då regements-skrifvaren Enell, på det att icke andre statens tjenstemän genom hans förvållande skulle blifva lidande, af egna medel godtgjort dem meranämnde belopp, samt följaktligen, i fall den nu sökta restitutionen icke skulle beviljas, nödsakades att vidkännas en, i förhållande till beskaffenheten af det debiteringsfel, hvartill han, då en ny bevillnings-förordning första gången tillämpades, gjort sig skyldig, alltför betydlig och mindre billig enskild uppoffring, får Utskottet, i öfverensstämmelse med Kammar-rättens och dess advokatfiskals-embetes yttrade åsigt, tillstyrka, att ofvanomförmälda, vederbörligen inbetalda, bevillnings-summa, fyrahundra femtiosju riksdaler 14 sk. 7 rst. må, i likhet med andra restitu tioner af för högt beräknade och erlagda bevillnings-afgifter, fa utaf Riksgälds-kontorets medel till regements-skrifvaren Enell, eller hans rätts innehafvare, utbetalas; skolande Utskottet, derest den nu tillstyrkte utbetalningen varder af Rikets Ständer beviljad, Fullmäktige i Riksgälds-kontoret härom underrätta. Stockholm den 11 Mars 1851. Anb. till Exp.-Utak. den 12 Mari 1851, kl. 12 midd.
Vi håfve derefter genom un? derdånig Skrifvelse den 6 sisth Juni hos Kongl. Majit, anhållit att Bergs-Laget måtte öfver nämnda Förslag varda hördt , samt att Kongl. Majit sedermera må täckas i Nåder låta föranstalta de åtgärder , hvilka med Kronans fördel, utan förnärmande a£ Bergs-Lagets rätt, kunna förenas, och vid nästa Riksdag meddela Riksens Ständer hvad sålunda blifver verkstäldt, på det ett afgörande Beslut i denna fråga då må kunna fattas. §• 25- Med föranledande af Wadstena Stadsoch. S:t Pers dermed förenade I^ands-Församlingars underdåniga ansökning, att Wadstena så kallade Kloster-Kyrka måtte till dem öfverlåtas , håfve Vi, då denna Kyrka, såsom en märk värdig Fornlemning , hädanefter så väl sorn hittills bör af Staten vårdas och hållas vid makt, ansett detta åliggande lämpligen och med minsta tunga för Stats A erket kunna uppfyllas genom det Församlingårne öfvertaga densamma .till begagnande med förbindelse att på sin egen bekostnad sätta henne i fullkomligt stånd och framgent behörigen underhålla henne. Men, emedan Församlingarna tillika Näskat såsom bidrag för dessa ändamål en för Kyrkans Koppartak till Stats-Verket influten Summa, håfve Vi uti underdånig Skrifvelse den g sistlidne Maj förklarat Vår önskan, att ordentligt Kontrakt måtte med Församlingavne uppgöras innan denna fråga till pröfning förekommer. Genom underdånig Skrifvelse den gi sisth Maj bafve Vi hos Kongl. Majit anhållit, att, i händelse de i Wadstena befinteiige gamla Klo - Riksdags-Beslutet. 763 sterbyggnader, sorn blifvit iståndsatte för inrättande af Arbetsneli Förbäftrings-hus , dertill icke skulle användas eller framdeles icke behöfvas, några af desse byggnader måtte upplåtas till bättre utrymme för Hospitals-Inrättningen derstädes på sätt och med vilkor, som Kongl. Majit i sådant fall i Nådér bestämmer. §. 26. Vidare , och i afseende på de Gods i Hallands
Ank. till Exp.-Utsk. d. 8 Febr. 1851 kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående utbyte af indragna Fjer dinfismansb o stället Mylinge emot Klockarebostället Klintorp i Östergöthlands län. (A A.) Sedan, efter samtidigt inträffad ledighet af numera indragna Krono-fjerdingsmansfeostället Mylinge N:o 2 och Klockarebostället Klintorp, hyartdera om J mantal och be - Stats-Vlskottets Utlåtande N:o 40. \\ lägna, det förra i Östra Hargs samt det sednare i Törnevalla socken af Åkerbo härad och Östergöthlands län, Östra Hargs församling, åt hvars Klockare Klintorp, ehuru liggande utom församlingen och pastoratet, hittills varit såsom boställe anslaget, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet anmält den önskan att, medelst byte med Kronan, i stället komma i besittning af hemmanet Mylinge, hvilket, med afseende å dess läge, vore till boställe för församlingens Organist, som hädanefter tillika komme att vara lärare i socknens folkskola, vida lämpligare, än det på mer än en half mils afstånd från Östra Hargs Kyrka belägna Klintorp, har Kongl. Maj:ts och ltikets Kammar-Collegium, hvarest ärendet blifvit af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anmäldt, efter verkställda uppskattningar och värderingar å så väl alla hus och byggnader, som egor och förmåner vid ifrågavarande 2:ne hemman, samt efter det behörig skattläggnings-undersökning försiggått till utrönande af det hemmantal och den ränta, hvartill jorden vid hvartdera hemmanet borde efter skattläggningsgrunder uppskattas, i underdånighet öfverlemnat frågan till Kongl.
Och omkring dem stod den af hartsångor fylda luften så underligt tyst och stilla, som den endast kan göra i sådan tät öfverbygd granskog, och under deras fötter låg den bruna, torra barren som ett täcke af någon sträf, varm ylleväfnad, och det var som om de under dessa långa, tysta strider för första gången gjort hvarandras bekantskap. En icke schackspelare kan skratta deråt, men det var så; de lärde att värdera hvarandra. Och under denna tystnad, dessa försök att väga upp hvarandras kombinatinonsförmåga och skarpsinnighet kommo de hvarandra närmare än långa, tomma konversationsstunder kunde ha fört dem. Det var först i tystnaden de lärde förstå hvarandra. Marianne uppfattade ingenting annat än tråkigheten, och dock var det ett par så utpreglade typer dessa två. Börje med sitt kraftiga hufvud på tvärhuggna skuldror, sina vulgära drag med deras uttryck af mödosamt tankearbete, och så två läderbruna händer, instuckna i ett sträft uppstudsigt hår, hvilket tycktes ge den föreställningen, att det sjelft kastat hatten af och ned på marken. Ett präktigt motstycke till denna tunga, arbetsduktiga styrka var den unge medspelaren, med sitt bleka ansigte, sin skarpt uppmärksamma blick, sina slutna läppar, hvilka egde ett uttryck likt en erfaren mans, och så det karaktäristiska hufvudet täckt af en svartglänsande kortklippt hårstubb. De smala beniga händer, som stödde hakan, hade hud så fin och hvit som en qvinnas, men sågo ut att kunna vara jernhårda i sina grepp. Men det var icke alltid den tysta granplanteringen, som valdes till kampplats. Börjes favoritplats var just i brynet af skogen, der ängen tog vid. Der hade han utsigt åt gården och åt vägen som ledde dit, och der gassade solen. Då drog Walter stråhatten ned öfver ögonen, ty han tyckte icke om att bli solbränd, men Börje sköt sin hatt på nacken derför att han var varm och ville känna vinden stryka öfver pannan, och så lågo de i gröngräset med schackbrädet emellan sig, Börje nästan alltid på magen, med armbågarne stödda som pålar mot marken.
Endast Tjugutvå nya jordtorp hafva under tiden blifvit anlaggde, hvilket jemförelsevis är ringa och bevisar att Bonden icke rätt inser hela fördelen af sådane anläggningar, framför den skadeliga bortförpantningen af små jordlägenheter på längre tid; ty af slike förpantade lägenheter har antalet blifvit ökadt ända till 125 procent; De voro vid 1826 års slut 81 stycken och sistlidet år i85. — Genom desse Lägenheters tillkomst, vanligen utan någon motsvarande årlig afgäld till hemmansägaren, anses jordbruket icke vinna förkofran, helst som lägenheterne ofta bestå af redan odlad jord och förpantningsinnehafvarne merendels äro dålige jordbrukare. Jordens skiftning emellan hemman och hemmansdelar, samt äfven inom hvarje hemmans område uti serskilte enstaka lotter, fortgår ock, företrädesvis uti nämnde Fögderi, med stor verkan på Landtculturen; så att man ser skogsmarker, kärr och ljungbackar, ofta med en förvånande hastighet, förvandlade till fruktbärande åkrar och ängar med bebygde gårdar. Den åbo som bibehålies orubbad vid odaljorden blifver vanligen bäst belåten och bergad, oaktadt han erhåller inskränktare jordrymd och måste utgifva en kännbar utflyttningsoch odlings-hjelp; men han får genast, eller i oafbruten ordning» skörda jördens afkastning, då deremot den utflytta114!6 abon måste uti tvenne år och stundom längre, under påstående nyodling, vidkännas en bristande eller förminskad skörd och inrätta liela sin hus - 33 hushållning efter ett honom dittils obekant, den nya jordens, läge. Värdet af den bättre häfden å förut innehafd jord, får denne sednare väl lyfta uti ersättningar och understöd, för att nedläggas på de nya ägorna: just denne disposition är dock för mängden äfventyrlig och medförer ej sällan den följd, att medlen användas till ändamål främmande för jordbruket. Olägenheten i allmänhet af desse förhållanden synes, för öfrigt, ej vara annan än den, att bonden som qvarblifver vid odaljorden går framför den utflyttande i förkofran och välstånd.
II; dr sk 6 rist 2 24 Trädvaror: virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget: * furu och grantimmer: tillhugget, ej specificeradt * mahogny, sockerkist och andra utländska trädslag, som ej äro vid införsel tullfria 3 20 bjelkar och sparrar af furu och gran: * af mindre tjocklek än 5 tum midtpå 1 stycke 1 — 30 * al 5 till 8 tum midtpå 1 stycke 1 stycke 4 3 — af 8 turn och deröfver —-— 12 —- 2 Anm. Bjelkar och sparrar af furu och gran kunna inoch utföras både liksidiga och platta. Dimensionen af deras tjocklek bestämmes efter fjerdedelen af deras totalomfång midtpå, så att t. ex. en bjelke, som på två motsatta sidor innehåller 12 tums tjocklek och på de öfriga endast 8 tums, kommer att vid lullklarering behandlas lika med en bjelke, hvars alla fyra sidor tvärsöfver innehålla hvardera 10 tum. bräder och plankor, sågade: af furu och gran: 0 under 11 tums tjocklek 1 tolft 8 Trapp, tullfri såsom Bera. Tricot; se Strumpor. Trumpeter oell trummor; >e Iustrumentcr, musikaliska. Tryffel; se svampar, atbara. Träd; guli'.- och silfver-; sc Gulddragarearbeten. Tråd: jernoch ståltill instrumentsträngar; se Strängar, andra slag; se Jern oell stålarbeten, bomullsoch linne-; se Garn. Irädfrugter; se Frugter. Hill. till R. St. V 34 Tullvärde. liauko. Qvantitet för tullberäkningen. Införsel st ull. Banko. R:dr sk. r:st Trädvaror: bräder och plantor, sågade: af furu och gran: ° af 1| tili och med 3 tums B:dr sk. rist 5 tjocklek 1 tolft 16 _. 10 * deröfver Anm.
kester af L. van Beethoven samt FörvandlingsEnsam. Ingen skall störa dem. Han Kongl. operan. Återupptagandet af » Faust » på musik och slutscen ur första akten af » Parsifal » skall tala till henne ensam! I detta onsdagen sistlidne vecka gaf fröken Thulin tillför kör och orkester af B. Wagner. Alltså ett fälle till förnyad debut, denna gång i Siebels rum. Hvart enda ord skall vara riktadt förträffligt och lockande program! parti. Äfven bär kunde man konstatera, att den till henne. endast till henne. unga sångerskan ger goda löften om sig. Hennes Konserter. Konsert gifves i dag fredag i MusiEn oändligt ljuf rysning genomilar henstämma är jämn och välklingande, och spelet kaliska akademiens stora sal af engelske violines hufvud. Den börjar vid tinningarna röjer goda anlag, nästan en viss säkerhet. Marnisten Henri Such och danska romanssångergaretas parti sjöngs af fru Brag, som nu uppskan fröken Margareta Petersen. Den förre är och sprider sig likt en smekning öfver henträdde för första gången under spelåret. Hon elev af prof. Joachim, den senare har utbildat nes hjässa och nedåt nacken. Det dallrar löste som alltid sin uppgift samvetsgrant. Öfsig i Wien. för hennes ögon, och hon sjunker ned i en riga rollinnehafvare voro de vanliga. Fröken Astri Andersen, den unga och lofvande ljuf medvetslöshet. pianisten, gifver konsert i Musikaliska akadeK. Dramtiska teatern framförde i lördags för mien den 27 dennes med biträde af en norsk Med en häftig rörelse kommer hon åter första gången en ny treaktskomedi » I brist på sångerska fröken Bidenkap samt hrr O. Lejdtill sig själf, då hon hör Göran nalkas utanbevis » af den engelske författaren Arthur Pinero, ström, förste konsertmästaren Zetterqvist och förut introducerad för svensk publik genom sitt för hennes rum. sin fader, den framstående violoncellisten i k. i höstas å Vasateatern gif na skådespel » Tanquerays » Jag hör, att ni är ensam! » hofkapellet A. Andersen. andra hustru ».
Orsaken, hvarför rättighe ten för Bancofullm., att lemna förskotter i och för silfverinförsel har af BancoUtsk:s pluralitet blifvit afslagen, är den, att denna förut medgifna rättighet, såväl inom Bancofullm. som inom BancoUtsk. föranledt oändliga discussioner om de villkor och säkerhetsmått, som dervid borde iakttagas. Efter min förmening vore det rättast, att lemna Bancostyrelsen full frihet, att, när den finner silfverinförsel vara af nöden, lemna eller ieke lemna förskotter samt med Bankens vinst godtgöra icke blott transportkostnaden, utan äfven alla öfrige dervid förefallande utgifter, de må vara större eller mindre; men för närvarande och dä jag tror, att, till följd af de vid denna riksdag fattade beslut om inköp af silfver på deposition i Hamburg, samt om vexlars inköpande af Banken, behofvet att genom förskotters meddelande åstadkomma silfverinförsel, mindre ofta skall uppstå, tillstyrker jag bifall till Ulsk:s förslag. Hr von Hohenhausen: Hvad först beträffar den anmärkn. emot redactionen, som Hr Mannerskantz gjort, så kan jag visserligen icke neka till att den är grundad, men får dock fästa uppmärksamheten på, att ingen nu missförstår detta stadgande, och att rättelsen kan ske när reglementet utskrifves. I afseende på de anmärkmr, som blifvit gjorda af Hr von Troil, att icke Bancofullm. böra bindas i fråga om silfverköp att gifva något mer eller mindre i betalning, blott de fullgöra saken,. Den IS April f. m. 503 och då äfven någon annan talare har yttrat sig i samma anda, så får jag fästa uppmärksamheten på, att med det sätt, hvarpå vår Bank är styrd af Fullmäktige, som skola den förvalta efter de reglementen, som de få till efterlefnad, är det nödvändigt att man lemnar föreskrifter så klara att Fullmäktige kunna dem med lätthet efterlefva.
1 betraktande häraf och med afseende å viglen att, såväl i och för det vidare ordnandet af trafik-anstalterna å Statens redan påbörjade banor, som med hänseende till framtida jernvägsföretag, alla de förhållanden, som röra jernvägarnes ekonomi och hvad dermed eger gemenskap, måtte, med begagagnande af den erfarenhet, som vid dylika anläggningar inom och utom landet vunnits, blifva noggrannt och fullständigt undersökta och utredda, samt vid jernvägs-trafikens inrättande äfvensom vid förekommande frågor om Statens medverkan och bidrag för jernvägs-förbindelsers åstadkommande tillämpade, har Utskottet, i anledning af den nu förevarande framställningen, ansett sig böra tillstyrka, Ståts-Utskottets Utlåtande M 15S. att Rikets Ständer, med underdånig anmälan om hvad i detta ärende förekommit, måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att närmare undersökningar i ofvanberörde hänseenden måtte af Kongl. Maj:t, på sätt lämpligast synes, varda föranstaltade och till Rikets näst sammanträdande Ständers kännedom meddelade. Stockholm den 13 Augusti 1860. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1860. Stals-Ulskollets Ullålande N:o isa. 1 M-o 139. Ank. tiii Exp.-Utsk. den i8 Ang. 1860, kl. 2 e. m.
Såsom allmänna vilkor för tjensteman, hvilken önskar att komma i tillgodonjutande af nu föreslagna löneförhöjning, hemställde Hans Excellens följande till antagande: l:o att i de nya lönerna anses inbegripna ej blott ljuspenningar och redan beviljad ersättning för lösen af revisionshandlingar, utan ock beräkning af spanmål under lönen; 8:o att tjensteman, äfvensom vaktbetjent, skall underkasta sig den reglering af honom tillslagne sportler, som Kongl. Maj:t framdeles kan finna för godt fastställa; 5:o att han äfven skall vara förbunden, derest han innehafver annan allmän tjenst, att densamma sig afsäga, och i hvad fall som helst, icke ega alt sådan befattning emottaga, eller, ulan dertill af Kongl. Maj:t eller Hof-Rälten meddeladt förordnande, förvalta; 4:o att, om han, utan alt dertill vara, till följd af behörigen uppgjord arbetsdelning, berättigad, mer än fjorton dagar åtnjuter tjenstledighet, vare sig för enskilda angelägenheter eller sjukdom, skall han vara skyldig alt af lönen, för den tid tjenslledigheten eger rum, afstå en fjerdedel, hvilket belopp Hof-Rätten må såsom arfvode tilldela den, som tjensten förrättar. 800: — 600: — 800: : — 700: , 600: — 800: 700: 200; — 2,400: — 1,000: 400: 500: — 250: 200: den 8 Maj V Kongl. Majus Nåd. Prop. om Statsverket 1853. 18 8:0 att rätt till uppbärande af sä kallad kansli-gebiihr för fullmakter, konstitutorialer och afsked skall upphöra och ej högre lösen derför erläggas, än såsom för resolutioner.
Enligt hvad Comiterade upplyst utur deras senast afslutade Hufvudbok, har Salpeter-gärden utgjort, för 65,358 | mantal å 28 Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrif v. N.-o 80. landet, ä 5 marker Salpeter på mantalet, i6,34o Ltt 5 # 29 lod, oell för 767-p^ mantal Stadsjord, 191 Ltt 18 #, eller tillsammans för 66, i2ÖT7? mantal 16,531 Lf£ 3 # 29 lod, hvilkas värde i penningar, efter det fastställda priset, 7§ R:dr , utgör 123,983 R:dr 40 sk. 4 r:stBanco. Kongl. Maj:t vill alltså i Nåder bifalla Rikets Ständers underdåniga hemställan om Salpeter-gärdens upphörande, med vilkor, att dess, enligt ofvanberörde utredning, motsvarande belopp i penningar, 1 23,988 R:dr /\6 sk. 41-?st., eller jemna 124,000 R:dr Banco anvisas, såsom ett ärligt anslag å Riks-Statens Tredje Hufvud-titel, och att, i händelse antingen detta anslag framdeles skulle indragas eller nedsättas, eller ock Salpeter-näringen, såsom hädanefter endast ankommande på enskild idoghet, emot förmodan, i den mon förfalla, att Kronans årliga behof af Salpeter icke kunde erhållas, Salpeter-gärden då å nyo skall vidtaga och utgå på sätt hitintills egt runi. Kongl. Maj:t vill jemväl fästa Rikets Sländers uppmärksamhet derå, att uti berörde 124,000 R:dr icke innefattas det bidrag, Kongl. Maj:t, uti Dess Nådiga Proposition af den 29 nästlidne Octo ber, äskat, fili Salpeter-fondens återupphjelpande, hvil - Biltill K. M. Nådiga Skrifv.
* Han stannade andlösDen smala spången vaggade på de kullriga stenarne. Allt tycktes dock gå bra, då vid sista steget hennes ena fot slant, och med ett förskräckt litet rop gled hon ned i vattnet, som slänkte upp rundt omkring henne. Karl Stjärne sprang fram. Men innan han ens hunnit sträcka sin hand till hennes hjälp, var hon med ett vigt språng åter uppe på det torra, våt visserligen till knäen och djupt rodnande vid den oväntade upptäckten af ett manligt vittne. » Ni skadade er väl ej », frågade han ifrigt. Hon såg upp på honom med ett par stora blåa ögon af en underbart djup färg; den af sinnesskakningen ännu skälfvande öfverläppen drogs till ett bedårande, hälft blygt litet leende, och hon svarade med en stämma, full af musikaliskt välljud: » Jag tackar er, min herre, icke alls. Det är endast rätt åt mig, att jag blir litet våt, när jag kan bära mig så klumpigt åt. » Grefve Stjärne stod slagen af den lifligaste beundran. Hon var blond, gyllene blond, han hade rätt; och skön, ja, mer än skön! Ett så strålande fagert ansikte hade han aldrig förr mött i allt sitt lif, det medgaf han inför sig själf, medan han kände sitt blod värmas af en underlig värme. Den unga damen kunde helt visst ej undgå alt läsa den stumma beundran, som så lifligt lyste ur grefve Stjärnes ögon, ty hon rodnade på nytt och böjde ned sitt hufvud, medan hon slätade de våta vecken af sin tunna spetsklädning med en handskkläcld liten hand. » Min fröken, ty jag får väl säga fröken » — (hon nickar lätt till svar), » det duger på intet vis, att ni går vidare, så våt som ni nu är. Ni skulle ovilkorligen förkyla er », sade Stjärne och steg ett steg närmare. » Ah, min klädning torkar snart, och fötterna håller jag nog varma, så länge jag går. Jag tackar för ert vänliga intresse, men det är alls intet att tala om. » sJag tillåter det ej, ej på vilkor, min unga frö- ken, att ni begår något så oförståndigt. Jag är en gammal man, och ni får därför förlåta mig; jag kunde ju godt vara er far.
Den 22 st pr il e, ni. yttra öfver de företag Konungen beslutar, och att, då hans mening icke öfverenstammer med Konungens beslut, sina yttrade betänkligheter och råd tili ett Protocoll föra, samt, om före agen voro af en vådlig rigtning eller omfattning, eller grundade på ovissa eller otillräckligare medel att dem utföra, tillstyrka ett KrigsRåd, utan att derföre såsom StatsSecreteraren kunna vägra sin Contrasignation och nedlägga sitt Embete» Ringa är således den analogi som råder emellan dessa constitutionella Auctoriteters Embetspligter. StatsSecreteraren verkar abfolnt på besluten, när de för att vara gällande, måste af honom vara contrasigneradet Föredragande i Commandomål blott negativt, då han väl kan reservera sig, men ej sätt» ett hinder emot deras utfärdande. Lagstiftaren har visligen gjort denna skillnad emellan Commandooch Administrativa mål, derföre att RegeringsFormens Utde tillägger Konungen högsta Befälet öfver krigsmakten tili Lands och Sjöss, Lagstiftaren hsr, i följd deraf ansett organen för Commandomål, hvilka enligt RegeringsFormens 7 §., åligga Konungen att ornedelbarligen beforja ,\cke böra komma under den opinions magt, som 107 §. utöfvar på StatsSecreterarnes Etnbetsåtgärder j ty då Grundlagen erkänner Konungen ensam såsom Högste Befälhafvare för Krigsmakten till Lands och Den \j April fl m. Sjöss, erkänner hon äfven dess rättighet att ensam bedömma den Embetsmans nit, skicklighet och drift, åt hvilken Han anförtrodt denna del af Dess, efter j«i:de mindre inskränkta Konungamakt, och der hvarken Administrativa, economisk Lagstiftande, eller ock Lagskipande mål komma i fråga, utan rent af militairiska, såsom marcher, öfningar, excefcice, disciplinefrågor och dylikt mera. Annat är, då Föredragande i Commandomål utfärdar en emot Grundlagen eller allmänna Lagen stridande ordres; må 106 §, RegeringsFqrmen då rättvisligen pä honom användas.