Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I allmänhet lärer väl svårligen någon af dem, åtminstone icke den, som verkligen eger större och mera utmärkta egenskaper, sakna möjlighet att, ehuru icke sjelf hufvudman, kunna antingen såsom ättemän eller Fullmägtig erhålla inträdespolett till Riddarhuset; men, sådant oaktadt, finnas mänga af Adelns ledamöter, som, ehuru för Riksdagsmanna-kallet lämplige, dock af särskilda förhållanden icke kunna begagna sig af rätten att representera inom sitt Ständ. Bland sådana förhållanden torde endast behöfva antydas det, att Ridderskapet och Adelns ledamöter skola pä egen bekostnad uppehålla sig vid riksdag, hvilken omständighet otvifvelaktig! hindrar mången med stora själsegenskaper begåfvad frälseman att utöfva representantkallet på Riddarhuset, ehuru han ingalunda skulle vilja undandraga sig, om han af medborgares förtroende utsåges till Riksdagsman. Slutligen har Utskottet ansett sig böra skärskåda det, som, enligt motionärens uppgift, utgör förslagets egentliga syftemål eller att förbereda en mera genomgripande ombildning af vår national-representation. Redan länge har det blifvit omtvistadt, huruvida en sådan förändring för närvarande verkligen vore nödig och önskvärd, eller icke. Ehuru skiljaktiga meningarne i detta hänseende må vara, lärer 4 Konstitutions-TJtskottets Memorial N:o 52. dock icke någon kunna förneka, att den lag, sorn bjuder att icke något menskligt kan oförändradt bestå, äfven gäller våra institutioner. Hvad sjelfva ståndsidéen beträffar, så visar historien, att den haft sin begynnelse, sin blomstring och torde nu befinna sig uti aftynande. Stånden, såsom de nu af oss uppfattas, uppkommo och utbildade sig under en tid, då begreppet stat, såsom utgörande en enhet, ännu icke klart utvecklat sig. Vid en tidpunkt, då inom samhället icke fanns någon myndighet, tillräckligt mägtig att upprätthålla lugn och ordning, tvingades de enskilde att sluta sig tillsammans, för gemensamt försvar, till ständ, korporationer och skrå m. m. Då gällde medborgaren, i och för sig, icke något; endast sä vida han tillhörde någon mägtigare korporation, kunde han påräkna skydd.
En värd ledamot liar för R. o. Ad. uppläst en petition från det vördiga preslerskapet i Marks och Bollebygds härader, och deraf tagit sig anledn. att förklara försvaret af ett liberalt tullsystem vara en tom theori, och blott skrik. Jag lemnar dock åt R. o. Ad. att bedomina huruvida den värde talarens yttrande var praktiskt och frill från skrik. Men då jag någon gång varit i tillfälle ali besöka den trakt hvarifrån petitionen kommit, anser jag det ej vara ur vägen, att lemna det H. Slåndet några upplysningar derom. Det är ganska sant, att bomullsväfnaden derstädes stigit i de sednare tiderna till en inom vårt land ovanlig höjd, måhända har ock prohibiliv-systemet dertill betydligen bidragit; men den egentliga orsaken har dock varit den idoghet, som man vet af gammalt utmärkt innebyggarne i södra delen af Elfsborgs län. För närvar, drifves väfnadsindustrien i Marks härad med köpt bomullsgarn, dels Svenskt, dels utländskt. Likväl drifves den ej såsom vanlig husflit, d. v. s. att väfrarne äro sjelfve förläggare, utan det är vissa förmögnare bönder, likväl till ett stort amal, som uppköpa garnet och låta de fattigare mottaga det till väfnad dels i deras hemvist, dels ock i större fabriker som ägas af de förmögnare bönderna som köpt garnet, och som säkert på detta sätt skördat en ganska betydlig vinst; hvilket bäst bevittnas af deras byggnaders utseende, som i allmänhet likna väl bygdå herregårdar. Deremot har den egentliga arbetaren en ganska knapp bergning. Den 31 Maj f. m. 221 Hvad åter petitionen i öfrigt angår, så framställde den dels facta som redan uppkommit, dels förmodanden om de följder som skulle uppkomma, i fall en förändring i tulltaxan skulle göras. De facta som presterskapet anför, äro ett stort antal fattighjon och ett stort antal brottslingar, hvilket jag äfven för min del kan bestyrka sanningen utaf; men det lärer äfven kunna bevisas följderna af ett, genom uppdrifven tullagstiftning konstladt arbetssätt.
Under äktenskapet har hon ock småningom vant sig att deltaga i ekonomiska angelägenheter; — vunnit en större erfarenhet jemte den stadga och mognad i tänkeoch handlingssätt, som säkrast förvärfvas under pröfningen i lifvet; och derföre har äfven lagstiftaren ansett sig kunna öfverlåta åt enka att sjelf vårda sina angelägenheter. Erfarenheten visar emedlertid att enkor esomoftast, af misstroende till sig sjelfva, i berörde hänseende söka biträde af män. Qvinnan blir ock sällan rätt hemmastadd med det yttre affärslifvet. ilander det, sker det vanligtvis på bekostnad af de egenskaper, som företrädesvis pryda qvinnan och som i synnerhet bidraga till hennes lycka; ty, om än ekonomiskt oberoende derför utgör ett vilkor, torde lion dock endast finna den rätta lyckan under förhållanden, hvilkas varaktighet hufvudsakligen beror på just de egenskaper, som i affärslifvet oftast bortnötas. Det torde ej eller kunna antagas att qvinnor i allmänhet gerna skulle se sig i ett ögonblick försatta i den ställning motionärerne välment vilja dem bereda, och såmedelst undanryckta de stöd de hittills egt; men endast i så fall skulle man möjligen kunna anse gälland» lag såsom obillig. På de allmännaste förhållanden bör emedlertid lagen grundas; och derföre har Utskottet så mycket mindre anledning att understödja yrkandet derom att qvinna ovilkorligen skall vara myndig vid viss ålder, som det icke är betaget den, som sådant önskar, att blifva myndig, så vida hon besitter de egenskaper, att hon kan anförtros vården om egna angelägenheter. 1 afseende på sättet att. förvärfva denna ratt, synes dock Utskottet som skulle en förändring kunna ske, bidragande till lättnad för de sökande. Enligt riksdagsbeslutet dea 2 Maj 1810 år nu ufverlåtet åt Konungen, att förklara 6 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 53. oa-ift qvinna myndig och således att gifva dispence från stadgandet i 19 kap. % ^ Ärfdabalken.
s Del var i hörjan utaf sexiilalel, Som skottår car, och i rår lilla siad, Där ungdomen car tefnad,sfrisk och (j / att, Man cille dansa, jämt. Del car för galet. ' Vi llickor slällile till, en skottårsbal, Vår sladd, till herrarne all lionorcra. Hvar. flicka fick, en herre invitera, Och mannen korn Också i cal och l:cal. Jag cissle nog, hrem helst jag vela /, bjuda, Men torde * ej. Jag car så blgg och un; /, Och han car balens hjälte, dansens kun; /, Samt, bar ett namn, som ståtligt månde ljudit. (Mitt car lielt larlligl, slutade på — lin.) Som lydig dotter lät ja; / mamma råda, l ' ' icl: nöja mig på ajslånd, honom skåda, Och bjöd på buTn procisorn, min kusin. Nå, ändicligcn kom den stora dagen, Och utaf hopp och längtan ljuji betagen, Jag satte på min största krinolin, Som nyttjades när man car rikligt fin, Men blott på dansen kan jag tänka nu. Min Kavaljer far fram som ett jehu. Ej som en män ' ska, som en björn han, luffar. Vi också många stötar få och knuffar. Man ropar jämt: » Ur vägen *! och » Se opp »! Men intet han det vilda topp, Med, hvilket ci emot fördärfcet hasta. Till slut ett par vi öfver ända, kasta. Tillsamman bilda, vi en pgramid — Den stunden minnes jag i, all min tid. — Ett fall, det vet man, väcker, alltid, löje, Oeli, falla på cn bal är intet nöje, 1 synnerhet när man liar krinolin! Jag måtta också Haft en ömklig min, Med. päiiesnodden ifrån håjvl lossad, Och min lorgnett i tusen bilar krosscul. Som vanligt bar jag mig rätt sjåpigt ål: Min herre skrattade; jag brast i gråt. hejda Då, blef han, genast allcarsam och kule Sin, hand på min och rikligt cänligt sade: » Förlåt! Jag stört, ert nöje visst i hxäll.
Schwans yttrande, tillika, med anledning af 56 §. uti Riksdagsordningen, väckt fråga, att ansvaret för tryckte eller graverade assignationers utgifvande må bringas i l i k trot med det, som för uthändigande af handskrefne assigtialioner under en viss summa bestämmes, på det att desse straff-lagar må sig emellan erhålla ett med brottens beskaffenhet mera förenligt förhållande. 7:0 Af Herr Arfvidsson.- att en noga gräns borde uppdragas emellan löpande assignationer och dem, som ställas till viss man eller ordres, hvilken definition han ansett destomera nödig, som, utan att betaga någon att assignera på en verklig fordran eller behållning, de i allmänhet så kallade löpande assignationer borde förekommas; och 8:0 Af Herr Winbergr att han önskat, det frågan om assignationers ställande på vists man varit utvecklad, emedan deras fria utgifvande vore nödigt, för att reglera liqvider: men att han, angående sådane assignationer, som i Riket kringlöpa, vore af samma tanka som Herr Lag-Utskottets Betänk anden. Schwan, samt ansåg att de endast ma ställas till viss man eller ordres, hvarigenom olägenheterne eller vådan af deras innehafvande förminskades, utan att deras löpande egenskap upphörde, så framt med endossementet af dylike löpande assignationer, enahanda skyldighet vöre förbunden, som den, hvilken åligger endossenter af Växlar. Detta allt, tillika med de flere yttranden i ämnet, hvilka uti sistbemälte Kiks-Stånd, blifvit af åtskillige andre Ledamöter afgifne, har Utskottet tagit i öfvervägande; Och, sedan Utskottet beslutat att, genom serskildt Betänkande, meddela utlåtande öfver ofvanomförmäldte af Herr Falkman väckte samt af Vallöf!. Ståndet till Utskottets handläggning remitterade nya motion, får Utskottet r.u besvara det som i afseende å dess ifrågavarande Betänkande blifvit anmärkt.
Det jag presterar, Konsten serverar. Mig man berömmer, Stundom fördömer, Mången förnöjer, Sinnet upphöjer, Örat berörer, Kvällen tillhörer. En mot höjden pekande. En i vattnet » lekande », En till släkten hörande. » 3 B P-fJ P Alltid segel förande. För den döde passande. Sig i solen gassande. En tillhopa hållande. a-S * Mycken skada vållande. Uti vattnet fångande. En med hornen stångande. I ett yrke skämmande. CO H s Stundom foten klämmande. En i lifvet skyddande. • » S För en maträtt kryddande. En på fyra gående. En i skogen stående. Ofta bördor dragande. » B En i bibeln klagande. " s i Under vintern bärande. Alltid kroppen närande. För en kvinna klädande. För en hungrig glädande. ti Pro » Mat för vintern gömmande. " SS g En i kokkonst dömande. «3 B o&gt; En på vågen gungande. 5 | tr p Hon var hemmets glada, goda ande, dess pulserande hjärta. » Det är så roligt och gladt allting, » sade hon, » jag kan arbeta och jag kan till och med sjunga ännu, jojo men! — Jag undrar just, hur många det finns, som äro lika lyckliga som jag! Hvad tror herr Örn? » » Det är bestämdt inte så många, » sade kandidaten med verklig öfvertygelse. » Ja, stackars människor — om man bara på något vis kunde dela med sig! » Hur länge Anne-Charlotte suttit i sin rullstol, fick kandidaten reda på af fröken Julia, då han en afton följde henne ut. » Det är nu i trettio år, » upplyste Julia. » Och hon har ständigt varit lika glad och nöjd? » » Alltid nöjd, dock en tid icke lika glad, det hade varit en omöjlighet, det var en svår tid, då hon ådrog sig sjukdomen. » » Får man veta, hur det gick till? » » Gärna. Vid nitton års ålder var Anne-Charlotte förlofvad med en ung tjänsteman. Hon var då en ovanligt stark flicka och bland annat duktig simmerska. En senhöstafton saknades Karl, hennes trolofvade, som var på besök i vårt hem. Vi väntade allt oroligare.
N:o 46, rörande väckte frågor om en utvidgad religions-frihet, hörande handlingar till Utsk. inkommit, med fästadt a(s:de på de anmärkn:r, som blifvit gjorde såväl emot K. Propos. i iimnet, som emot LagUtskis atgifna förslag, utarbeta förnyadt förslag till en författning så tidigt att det må kunna vid innev:de Riksdag komma under 11. St:rs vederbörliga pröfning. _ Anmäldes till bordläggning: Bevilln.Utsk:s Mern. N:o 29, rörande vissa ännu oafgjorda delar af tulltaxe-underrättelserne; och BankoUtskrs Mern. N:o 54, ang:de föreskrifterne i 3:dje Art. af BankoReglem. Slutligen framstälde Hr Frih. o. Ordfrden, att som föredragningslistan blifvit genomgången R. o. Ad. torde finna att något Ståndets sammanträde på eftermiddagen ej erfordrades och att således anslaget derom finge nedtagas; och ropades härvid Ja; hvarefter Höglofi. It. o. Ad. åtskiljdes kl, \ 3 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Plenum kl. 0 e. m. Justerades 3:ne prot.-utdr. för d. 11 dennes samt pleni-prot. för d. 14 sistl. Sept. Föredrogs ånyo och bifölls BankoUtsk:s d. 7 och 11 dennes på bordet lagda Mern., med förslag till vissa förändrade föreskrifter i 7:de Art. af gällande BankoReglem. Föredrogs Bevilln.Utsk:s d. 11 dennes på bordet lagda Mern. N:o 29, rörande vissa ännu oafgjorda delar af tulltaxe-uuderrättelserna. Detta Mern. företogs punktvis till afgörande. l:sta punkten, ang:de transito afgiften för Genever, Rimm och Årrak, samt minimi-qvantiteten för uplagel af hvardera af dessa bränvinsslag. Hr F å h r re u s, J o h. Fredr.: B. o.
Angående föråndradt sätt för författningars upplåsande i kyrkorne, N:o Den 5o April c, ni, 62S N:o 4o, Angående bestämmande äf viss grund för fastighetsvärde vid Bouppteckningar * hvarefter en åttondedels fattigprocenten må beräknas. Från Allmänna Befvårsoch OeconomleVljkoitet: Af den 21 dennes: N:o 68. I anledning af väckt fråga* om deltagande i SoldatRotering efter Hemmansiippskattnings värdes N;o 6g. Angående gjorde anmärkningar vid tillämpningen af BeklådnadsFÖrordningen d. So December 1819. I anledning af väckt motion* att endast torkad säd måtte till Kronans Magaziner lefvereras. I anledning af väckt fråga orh eil jemnare fördelning Hemmanen emellan vid Utgörandet af den så kallade Capellansskäppan* justerades följande: Utdrag af Protocollet hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm* förmiddagen den So April 1825. S. D. Föredrogs å nyo och gillades Stats-och Ridd. o. Ad, Prat, 5 Band. 4o. 626 Deri 5o April t, m'. BäncoUtskottens den 18 dennes afgifne samt den s5 derpå följde förmiddagen på bordet lagde Betänkande N:o 6, i anledning af väckte motio. ner rörande ytterligare allmänna anstalter för sedelvåxling i Landsorterne, jemte dem som redan finnas vidtagne. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande från nedannåmnde Utskott inkomne samt den a5 dennes eftermiddagen, på bordet lagde Memorial och Utlåtanden: Fran Lagutskottet: Af den 18 sistledne Mars: N:o 2 1. Om ' stadgande af lika ansvar för utprångling af falska sedlar, ställda antingen på Banken eller RiksgäldsContoireti N:o 22. Om upphåfvande af de Författningar, som afse att förekomma öfverflöd och kostnader vid begrafningar. Om bestämdare ansvars-lag för slagsmål, med doldt tillhygge af nycklar, dosor, knifvar m, m.
Utskottet fattade då i anledning härutaf tvenne beslut. Det ena, att * till Riksens Ständer anmäla saken såsom nu nppläste Betänkande innehåller; det andra, att denna anmälan icke skulle ske förr, än uti nämnde SlutBetänkande, i förening med de öfrige ämnen det innefattar, och i likhet med hvad föregående praxis utvisar. Emedlertid anser jag för en verklig skyldighet, att så väl i afseende på Herr Hertzenhjelms afgifne vig - Den 37 Maji. 445 liga anmärkning i detta ämne, sorn äfven på den nu förnyade anmärkning, nämnde värde Ledamot uppläst, emot ConstitutionsUtskottets sätt alt behandla denna sak, och hans yttrade förmodan, att Utskottet försummat detta mål till skyndsamt afgörande företaga, afgifva en fullkomlig förklaring. Beträffande det förra, får jag först och främst den äran upplysa, att ConstitutionsUtskottet, hvars pluralitet ansåg sig bundit genom dess af mig nu omnämnde fattade beslut, kunde så mycket mindre ändra sina genom dessa beslut stadfästade tankar om motiverna, och rätta förhållandet med de rådslag, hvarigenom StatsRådets Ledamöter tillstyrkt de med Malmö Discontverk af Regeringen vidtagne åtgärder, som förbemäldte anmärkning icke genom några nya upplysningar i ämnet på minsta sätt förändrade dess beskaffenhet, och åverkade således ingen skillnad i den synpunkt, hvarutur Utskottet, och jag må nämna mig sjelf, som vid detta mål fästat den första och mästa uppmärksamhet) sett denna sak, och hvarom det nu uppläste SlutBetänkande vittnar.
Om man derjemte tager i betraktande att Jönköping blefve central-punkten för all den varutransport, som på jernvägen kunde ifrågakomma ifrån och till norra Sverige, så tror jag att stadens rörelse och näringar skulle i högst väsendtlig mån vinna på en sådan jernbana; och om inan derjemte icke kan bestrida, att en stads stigande välstånd och rörelse nödvändigt mäste inverka på den kringliggande landsorten, så tror jag att härutaf kan dragas den slutsats, att åtminstone den del af landet, som på 3 å 4 mil omgifver residens-staden, skulle draga en stor och omedelbar fördel af denna banas anläggning. Jag vågar till och med gå ännu längre; jag tror att hela den öfriga trakten, sorn skulle af banan genomskäras, skulle äfven i siri mån vidkännas de välgörande följderna deraf. Samme värde talare har visat oss, att den skog man genomreser, då man ifrån Jönköping får söder ut, endast utgör en smal rimsa, en allé, och att på andra sidan om denna skog ligga bebyggda och väl befolkade orter; nåväl, Mine Hrr! det är just derföre alt landet å ömse sidor örn den trakt jernbanan skulle genomlöpa icke är öde utan folkrik och odlad, sora jag anser att en jernväg skulle vara af högsta nytta för denna trakt, än om den vore anlagd endast inom en vidlyftigare skogstrakt. Man har talat om skogarnes uthuggning såsom en följd af denna jernvägs anläggande, och jag erkänner att i den trakt, som närmast omgifver banan, följden troligenj blefve sådan, men jag måste tillägga, att en annan icke mindre vigtig följd skulle äfven derutaf upkomma, nemi. den, att just igenom skogens stigande värde, det skulle löna sig att införa en bättre skogshushållning och med skogsfrö beså de vidsträckta sandhedar man i södra delen af Jönköpings eller egentligen i Kronobergs län genomreser, på hvilka nu endast ljung vexer. Jag kan icke inse, hvarföre ej dessa stora trakter skulle kunna framalstra lika rika skördar, som dem man ser på de öfverallt med träd bevexta Preussiska sandhedarne.
Den minskning förändringen torde kunna åstadkomma såväl i antalet af särskilde kassörer vid de förvaltande verken, som i fråga om framtida beloppen af de löner, hvilka behöfde utgå till sådane kassörer, som bibehölles, men finge sina göromål och sin ansvarighet i betydlig mån begränsade, torde äfven kunna någorlunda motsvara kostnaden för tillökad personal, såväl inom Kongl. Räntekammaren, som för kontrollen å densamma. Enahanda lättnad, som Stats-kontoret förmält hafva blifvit Statsverket vid åtskilliga tillfällen beredd genom överenskommelser med de förvaltande verken alt lämpa sina liqvider efter tillgångarne i Statskontoret - ExpeditionsVlskottels Första" tilt underd. Skrif reise, N:o 86. 17 kontoret, synes böra, efter införandet af den föreslagna förändringen, kunna, vid tillfälle af behof, genom liknande öfverenskommelse tillvägabringa»; men detta behof torde blifva minskadt, sedan kassorna blifvit sammanförda. Det är nemligen uppenbart, och jemväl af Slats-kontoret, i dess ofvanberörda utlåtande, medgifvet, att, så som förhållandet nu är, lätteligen inträffa kan, det en eller flera af de förvaltande verkens kassor ega större tillgångar än som erfordras, på samma gång som hufvudkassan är af dessa medel i behof. Med afseende å hvad nu blifvit anfördt, hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos E. K. Maj:t underdånigst anhålla, det E. K.
På grund af hvad jag haft äran anföra, får jag vördsamt föreslå: Att lönerne för tjenstemännen vid Bibliotheket i Upsala jemkas till större likhet med lönerna vid Bibliotheket i Stockholm, så att, vice Bibliothekarien i Upsala erhåller 3,000 K:dr, samt Amanuenserne, den Förste 1,G00 R:dr, den Andre 1,200 R:dr och den Tredje 800 R:dr, samt att detta nya anslag måtte desse tjenstemän tillerkännas från början af år 1857. Om remiss anhålles ödmjukeligen. Remitterades till StatsUtsk. Gr. Frölich, David, upläste följande motion: Den tid torde nu vara kommen, då så väl R. St:r för deras del, som Konungen skola finna nödvändigheten af sådan ändring i nuv:de Lag för enskilda banker — i fall den skall kallas lagstiftad af båda Statsmakterna — att Bankrörelse blir en fri borgerlig under sådane vilkor som allmän säkerhet kräfver och ställd under Allmän åklagaremakts kontroll, men icke såsom nu, ett föremål för en oktroj och för en kappränning om vinnande af än ett än annat serskildt, privilegii-artadt, vilkor, då underd. ansökning om sådan oktroj eller fastställelse af Bolags-reglor göres. Att medgifva en sådan oktroj på tid endast och icke så länge Bolaget ställer sig Lagen till efterrättelse är en annan anomali, vidlådande det nuv:de systemet och i sig sjelf desto mera orimligt som det förutsätter en uplösning och ett beroende som undergräfver hvarje solid Banks tillvaro och med detsamma skakar hela den landsorts affärer, der Banken är förlagd. En vidlyftigare motivering torde vara onödig sedan Nationen bättre begriper och praktiskt instuderat det väsendtliga af dessa kredit-anstalters egenskaper Jag föreslår derföre vördsamt Lagens förändring i ofvanmde delar, jemte De n 4 December e. m. 327 borttagande af en hel del reglementära och i det ringaste sagdt onödiga föreskrifter, anhållande att detta Mern. måtte till Lago. BankoUtsk:n varda remitteradt.
Under närvarande omständigheter synes mig derföre bäst vara, att då bränvinsbränningén icke får anses såsom en fri näring, hvilken, lindrigt elfer intet beskattad såsom hushållsbestyr, deremot såsom fabrikshandtering kunde bära en be ty dl i g skatt och derföre borde skiljas i 2:ne classer, man tills vidare hufvudsakligen vidhåller grunderne för i83o års Författning, med den förändring i bevillningens utgörande: att skillings-afgiften upphör, och komma sålunda minimi-tarifferne för alla deri be - Sevillu.- samt Allm. Besv - och Occon. Utsi. Utlåtande N:0 5. jy ibeskrifne Bränneriverk att blifva gällande, dock med 100 procents för höjning för alla pannor till och nied 16 kannors rymd, samt 5o procents förhöjning för alla pannerymder derutötver; hvarjemte stadgas, att annu okände eller i Sverige obegagnade bränvinsapparater blifva uppskattade efter deras högsta produetionsförmåga under 20 timmars arbete pä dygnet, a ii sk. per tillverkad kanna bränvin af G graders styrka eller motsvarande tjvanlum sprit;” 2:0 af Herr Friherre Raab: ”Så väl enrot bibehållandet af i83o års pannerynods-tariff, sorn emot den af sammansatta Utskotten föreslagna beskattning, reserverar jag mig. Då jag delat Utskottens åsigt, alt brån vinsbränningsrättighefen bör åtfölja jorden, har jag ansett, att denna förmon bort med möjligaste jemnhet fördelas efter den, för en sådan fördelning antagna grunden, nemligen jordens taxeringsvärde, hvilket också mätte vara afsigten med en panneryTnds-tariff.