Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta ådagalägger nogsamt till hvilken näringsgren naturen bjuder innevånarena der, och då, såsom Utskotten upplysa detta lands vattudrag blifvit upp ränt ode och får bara gjorde , borde Styrelsens omtanka åsyfta att följa denna naturens omisskänneliga anvisning och sålunda befrämja bofapsjkölfeln och Jkogs-dffecters nertransporterande, hvarigenom Stockholm lätteligen kunde förses med dess behofver af ved3 fmiår, talg och of, jemte med dessa orters industriella productioner af Vallmar och Lårftyåfnader, Sålunda uppkomme en tillbörlig och välgörande byteshandel, och välmågan blefye derigenom i Rikets alla provincer allmän , emedan de hado behof af hvarandra och icke Dfi 33 Ju gusti «, m. &7 aåsom nu, genom en hos alla rådande , ehuru för en del onaturlig spannemåls - production, göras så mycket som möjligt oberoende af hvarannan och med'detsamma försättas, till hvad som redan inträffat, nemligen i en allman penningeförlägenhet, följder af Styrelsens felagtiga StatsOeconomiJka och adminifrativa åtgärder, samt Lagfiftande maktens obehörigt Utsträckta beblahdelser med PenningeVerket , hvaraf härrört ett allmänt förderfligt LdneSyjteme, egenteliga upphofvet till jordbrukarens nu förevarande bekymmersamma tillstånd; sam svårligen åtminstone icke på långe kan förbättras, kanske ej, utan en allmän och brydsam cm i financielt afseende. Så hafva våra fmanciella förhållanden i bredd med förvrängde StatsOecono.miske åtgärder, bragt medborgarena i allmänhet i trångsmål och i ett tvångsslåge, sorn icke medgifvit en fri, naturlig och sann industriell utveckling, och, hvad beträffar Jemtland, skulle man med mycken anledning kunna påstå och till och med bevisa att den tillkomne
St. i underdånighet anhålla om E. K. M:ts Nådiga föreskrift till Krigs-Collegium om berörde balancers skyndsamma utredning, samt att låta upptaga afskrifningar först uti Riikenskaperne för det år, då E. K. M:t desamma i Nåder beviliat. 11:0 Af 1827 års Revisorer är, i afseende på förvaltningen och controlen af stämplade Pappersafgiften, framställd den önskan, att indrifningen af Uppbördsmätinens proprie balancer icke hädanefter, såsom hittills, måtte fördröjas, till dess afskrifning och förlust blifva oundvikliga; i underdånig förklaring hvaröfver aö8 Fxp. ZJtsk. Förslag till tind. Skrifv. N:o 4°°- E. K. M;ts KammarCollegium andragit, att den successiva förminskningen af dessa balancer, som ifrån år 1821 egt rum, skulle framgent kunna tillvägabringas och vidare balancer, om icke helt och hållet, åtminstone i det närmaste, förekotnmas, så vida stadgandet i 16 §. 5 morn. af nu gällande Charlas-Sigillatas-Förprdning ej medgåfve ett undantag ifrån den allmänna skyldigheten, alt ställa borgen för Chartas-Sigillatae-Uppbörden, i det att alla Ordinarie Domare i Riket få utan borgens ställande reqvirera och erhålla stämpladt Papper, samt, tvärt emot naturen af all uppbörds.förvaltning, icke ens någon gräns funnes bestämd, utöfver hvilken deras reqvisitionsrätt ej må sträckas, innan det stämplade papper, de förut emottagit, blifvit betaldt eller på annat sätt behörigen redovisadt. Och .ehuru, å ena sidan, den rättvisa måste göras större delen af dessa Embetsman, att de fullkomligen mots\ arat det vidsträckta förtroende, som sålunda, i afseende på Chartas-Sigillatas-uppbörden, dem blifvit leinnadt, visade sig likväl, å andra sidan, att flera
Men om han inte finner mig? Jag tager din häst, Axelson ... nej, du behöfver ej byta om sadel ... och rider ensam till staden. Led Caballero hvart du behagar. Och när du möter våra jägare, så säg dem, att du funnit mig kastad ur sadeln och död någonstädes i en bergsklyfta. Hvad händer ej på en räfjagt? De finnas nog, som sjunga tedeum för denna nyheten. Håll god min, se ömklig ut, och pressa fram några krokodiltårar ... Å, det blir gudomligt; du skall sedan berätta mig huru de grimasera! En skön lifvakt! Kungen i Frankrike har ej en bättre. Ja, gör så, Axelson, du skall få en guldkedja, om du skrämmer dem från förståndet. Inte kan nådig fröken rida ensam till staden i den stiglösa skogen, och mig kan detta putset kosta min hals, understod sig den bekymrade knekten att invända. Din hals? Nå än sen? Det finns skrikhalsar nog i Sverige dig förutan. Och flickan skrattade så uppsluppet gladt, som man endast skrattar vid femton år. Skulle jag lämna nådig fröken allena Det är si och så med Kolmården, som hvar man vet. Folk säger, att när här är mörkt, hör en sitt namn ropas i alla buskar, och i solsken rumstera här stigmän ... Den, som här gångar in, gångar inte så lätt ut igen ... Han kan hittas nedgräfd i mossen. Flickan reste sig och höjde, halft hotande, halft skrattande, ridspöet. Lyder du, eller lyder du inte? Hvartåt är staden? Vi hafva marmorbruket i öster, Bråviken i söder och Björnsnäs i väster, rätt till höger om solen. Därifrån går vägen till staden rätt söderut. Men dit är en god mil och intet annat än villsamma gångstigar ... I stället att svara, omladdade jägarinnan sitt gevär, kastade det öfver skuldran, steg med ett lätt hopp i knektens sadel och var i begrepp att rida sin väg, när hon erinrade sig, att ett intåg i Norrköping på detta sätt, i en manssadel, dock ej vore rätt förenligt med hennes rang och kvinnliga värdighet.
Likväl får jag erinra, att efter samina principe hade man icke behöft sätta Btn a Julii f, m> 59 PröfningsComittéer, då Beredningsoell TaxeringsComittéer redan funnos; och lik vål åro Pröfnings-Comittéer förordnade, och utgöra jemte Minimi-tabellen oumbärliga lånkar i kedjan af Svenska Bevillnings-systemet. Herr Ehrenborg: Det år yttradt af flere Ledamöter, att Minimi-tabeller finnas äfven för Ståderne och Nåringarne. Jag medgifver, att ett minimum finnes bestämdt, för den afgift, som Handlande och Handtverkare böra betala, allt efter Classen af den Stad, der de åro boende, men utom hvad bruken angår, låra dock inga så beskaffade Minimi tabeller finnas för nåringarne, som för jorden, hvilket bevisas deraf, att Staten kan beräkna ett visst belopp bevillning af jorden, men ej af stadsmanna-rörelsen och nåringarne. Jag är alldeles af samma tanka som Herr Tham, att om Minimi-tabellen upphåfves för Landet, bör den ock upphåfvas för Ståderne. Min mening har icke eller varit, att då Bevillningen af jordbruket ej ginge till påråknadt belopp, deficit skulle hvälfva» på de andre skattdragande. Min mening var den, att då man uti andra Artikeln bestämt, att så och så många procent skulle betalas af inkomsten utaf lön, rörelse m. m., och sedan stadgadt att så och så mycket skulle betalas per mille af egendomars värde, borde, om ej total-summan räckte till, en viss ökad procent af alla sådane Bevillning»-poster utgöras, då vöre förhållandet reciprokt. I öfrigt förenar jag mig med Herr Munck af Rosenschöld, att om det ock vore möjligt, att Minimi tabellen utan orättvisa kunde qvarstå, derest landt - .63 Den 2 Julii f, m. producterne stiga i värde, man likväl ej får blott afse följderne, utan äfven principen, och den har ingen kunnat bevisa vara riktig, ehuru man velat försvara den såsom nödvändig. Grefve Mörner, Carl Stellan :
Sålunda hade Utskottet snarare bort tillse, om någon anledning till följe af motionerne varit, att inför ConstitutionsUtskottet anmäla öfverträdelser af de uti 8o §. Regerings-Formen Lagfäste KnecteContracten, än att, genom en grundlagsvidrig tolkning af den \\ §., medgifva en utsträckning af Commandomål ända derhän, att Indelta Soldaten, till Rotens förfång skulle kunna öfverlåtas till enskilte Bolags eller personers arbeten, med betagande af Rikets Ständers pröfningsrätt öfver detta förhållande. Det är med anledning af dessa anmärkningar jag begär återremiss af ifrågavarande Betänkande, med anhållan att Ekonomiutskottet måtte fästa mera afseende på Grundlagens stadganden och Indelningsverkets hufvudgrunder, hvilka sednare förnämligast igenfinnas uti Confirmationen med Allmogen »angående Knecktehållet den 5 December 1682, och Instructioner för Ini3 H. 3 34 Den i6 Februarii f. ra. ningsCommissioner jemte Kongl. Reglementen af åren i683, 1684, i685 och 1686; jemförde med de mellan Kongl. Maj:t och Kronan samt Rotehållarne i Riket upprättade KneckteContracten; hvarigenom Utskottet torde blifva i tillfälle att föreslå Rikets Ständer en underdånig skrifvelse af innehåll: Att Rikets Ständer med afseende på de många olägenheter, omkostnader och besvär , som vid arbetscommenderingar tillskyndas så väl Rotehållare, som deras Soldater, i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t, i likhet med de ursprungliga och lagfästa KneckteContracten, täckes låta inställa alla arbetscommenderingar af Indelta Arme'en, som icke erfordras för Kronans allmänna arbeten. Hans Excellence Herr Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus:
Hvad åter angår den åstundade tillåtelsen för nya marknaders hållande i Städerne Lindesberg och Hjo, finner Utskot - Besv. och Oecon. Utsk. Bet:de. Let intet hinder möta för vederbörande, att hos Commerce-Collegium antingen directe eller genom Lähs-Styrelsen anmäla deras önskan och anhållan, och hvarföre någon åtgärd, å Rikets Ständers sida, i denna del icke lärer vara nödig. Varande således dessa Motioner, i frågan om enskilde marknader i Lindesberg och Hofva afstyrkte; samt frågan rörande nya marknader i Lindesberg och Hjo ansedd böra lemnäs utan åtgärd. Hvilket Rikets Höglofliga Ständers egen pröfning vördsamt underställes. Stockholm den 17 Januarii 1829. Betänkande, i anledning af väckt fråsta om inrättande af en Fiscalstjenst i Consistoriimål. Genom Prolocolls-Uldrag har Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet erhållit Remiss af Riksdagsfullmägtigen från Jönköpings Län Peter Peterssons Motion, om inrättandet af en Fiscals-tjenst för Con - i6 Besv. och Oecon. Utsk. Bct;de. N.o 22. sistorii-mälj dels för att biträda Consistorierne i tillsyn för ordning och skick och anmärka det felaktiga, dels att, såsom orden lyda, vara en städjeklippa i de mål, der Consistorium godtyckligt handlade , och förhjelpa den lidande till tätt!' I Motionairens tanka, och efter dess ord, ”skulle härigenom mycket ondt afvändas i sitt första frö/’ Denna motion öfverlemnade lian till behjertande ål dem, hvilka nitälska så väl för lydnad som ordning, och upphäfvandet af allt godtyckligt behandlingssätt.
Berttin-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon -litsle. Betänkande N:o 1. sistnämnda län, att ifrågavarande afgift måtte nedsättas till 50 öre; varande till stöd för den yrkade nedsättningen hufvudsakligen anfördt, att genom den nuvarande afgiftens höga belopp den inhemska bränvinstillverkningen blifvit betydligen nedtryckt och hämmad, i följd hvaraf utländskt bränvin med stor vinst för importörerne blifvit i betydliga qvantiteter såväl lofligen som olofligen infördt. Då den höga beskattningen å såväl tillverkning, som försäljning af bränvin, i främsta rummet afser att genom bränvinets fördyrande hämma konsumtionen deraf, kan någon egentlig jemförelse med andra varor knappast ega rum. Det synes dock med skäl kunna ifrågasättas, om det vore billigt eller ens rimligt att, på samma gång man genom förändrad tullagstiftning nedsätter konsumtionsskatten för en mängd artiklar, deribland äfven viner och dylikt, som af de förmögnare förtäras, å andra sidan höja beskattningen i en rigtning, der den hufvudsakligast drabbar de mindre bemedlade och således måste kännas mest tryckande; isynnerhet då man tager i betraktande att den föreslagna tillökningen af 15 öre utgör '/4:del af nuvarande afgift samt enligt beräkning skulle på ett år stiga till en summa af 2,100,000 R:dr. Man torde derjemte ej böra förbise, att insmugglingen af Danskt bränvin, hvilken, att döma af de å södra och vestra kusterna städse skeende beslagen, måste antagas ega rum, onekligen skulle genom en sådan förhöjning erhålla ytterligare uppmuntran, helst då man besinnar att, för vinnande af rättighet att från Danska statskassan tillgodonjuta drawback för bränvin, det icke är nödigt förete bevis derom att bränvinet å utländsk ort undergått laglig tullbehandling. Den omständigheten att äfven vid de sednaste riksdagarna, då, likasom nu, ej blott förhöjning utan å andra sidan äfven nedsättning i afgiften för bränvinstillverkning blifvit yrkad, Rikets
— Det synes således vara förbehållit den närvarande tiden, att äfven i denna förvaltningsgren fullborda hvad fadren grundlagt; och att vi i detta hänseende med tillförsigt kunna motse resultaten, det säger oss hvad som redan blifvit gjordt, såsom, utom förut omnämda åtgärder i afseende på Kronoskjutsen, och andra till lindring i hålloch reservskjutserne, skjutslegans förhöjning för postförarne, postilloners införande på flere vigtigare postkurser; flere gångor förnyade, troligen endast genom deras isolering misslyckade, försök, till farande posters inrättande; nya postförbindelsers upprättande, så väl inom Sverige som med BrödraRiket; förbättrad postgång emellan Hufvudstaden och Götheborg; d:o d:o emellan Ystad och Pommern, en postgång, som med de nya förbättringar medfört de vigtigaste fördelar i afseende på förbindelsen med fasta landet. Under sådane förhållanden torde det få anses såsom en gärd af den medborgerliga pligten, om äfven jag tillåter mig framlägga de fragmentariska resultaterne af hvad erfarenhet och under tjenstemannaförhållanden förvärfvad kännedom af fädernesland och främmande länder låtit mig inse rörande en så vigtig på en gång förvaltningsoch näringsgren. Ledningen för hvad jag föreslagit, har, —- enligt den grund - * Den 2i Januarii. grundsatts, som redan i början blifvit framstäld — varit samtidens fordringar, men med förberedande af de ännu större, en bommande tid kan äga..
Utaf det sistnämnda brefvet serman, att det endast är militärbefälhafvaren på ön, som kan bestämma det straff, som skall undergås; dock att raport derom skulle till vederbörande ingå. Jag tror således, att den välmening, som man härigenom velat visa Gottland är alldeles obehöflig. Hr Bildt: Jag skall ieke länge uppehålla Ståndet, utan blott reservationsvis yttra mig. Hr Lefrén har här sagt, att om man kommer med en skrifvelse i ett ärende, som är nära att afgöras, så hör detta anses som en obehörig beställsamhet. Detta har jag icke tänkt på; någonting sådant kan jag icke förmoda bör blifva det intryck den nu tillstyrkta skrifvelsen bör gifva. Lika litet har jag tänkt på eller följt några tidningsartiklar, sä mycket mindre, som dessa i allmänhet icke varit mig gynnsamma, då det kommit i fråga: jag hvarken eftersträfvar deras beröm ej eller fruktar jag deras tadel. Mina motiver hafva icke varit sådane. Jag yrkar bifall till betänk. Hr von Troil: Då de fleste bland de föreg:de talarne yrkat afslag å ifrågavar. betänk., vill jag icke numera särdeles vidhålla det förslag till und. skrifvelse, som jag i min reservation afgifvit, hvarigenom redactionen skulle komma att lyda sålunda: ”att 11. St. hos K. M. i und. anhålla, det prygelstraffet endast skulle få tillämpas å de individer af armeen och beväringen, hvilka, på grund af föreg:de ransakning och dom, blifvit nedflyttade i s. k. straffclass. Orsaken, hvarföre jag föreslagit denna skrifvelse, med borttagande af orden ”värfvade och indelta”, var den, att då en skrifvelse i alla fall skulle från R. St. till K.
St:r hafva i fråga om den elementära bildningen skiljt emellan den reala och den humanistiska; men en sådan skillnad förefinnes i sjelfva verket icke. Dä detta misstag är ganska allmänt, torde det tillåtas mig uppliisa hvad jag härom yttrar i min motion: »Innan jag skrider till sjelfva ämnet, torde icke vara utan vigt, att fästa upmärksamheten å de namn, man gifvit de olika skolorna. Den gamla har man kallat den larda eller ideela, och den nya den reala eller praktiska. Dessa benämningar hafva numera vunnit sådan häfd, att jag för min del icke sett någon, som fästat sig vid det oriktiga deri. Då oegentliga namn ganska ofta förvilla begreppen, torde en granskning af dessa namn icke vara ur vägen. Om benämuingarne voro sanna, skulle har finnas vissa vetenskaper, som voro ideela, och andra, som voro reala eller praktiska. Frågas nu skäligen, hvilka höra till hvardera klassen? Har icke hvarje vetenskap sin rena och sin tillämpade afdelning?. Finnes t. ex. någon vetenskap, som är mera ideel än mathematiken, och dock har icke någon annan sä vidsträckt tillämpning uti eller är så oundgänglig lör det praktiska lifvet, som denna. Så äfven med alla öfriga vetenskaper, en ren och en tillämpad del. Jag har fästat mig vid dessa namn icke blott för det oriktiga deruti, utan äfven af en annan vigtigare anleda. Benämningen real eller praktisk är utkastad som ett slags smädeord emot en del vetenskaper, hvilka icke skulle tillerkännas samma rang, sorn de öfriga. Det att gagna samhället och sina medmenniskor, att åstadkomma något praktiskt nyttigt, ansågs af de gamla för något ovärdigt en Phdosoph och förnedrande lör vetenskapen, hvilken funnes till endast för sin egen skuld. För en sådan åsigt talar en Plato med flere lysande namn; och påstås det att Archim des blygdes öfver att hafva upfunnit de machiner, med hvilka sedermera hans fädernestad en längre tid försvarade sig emot en öfverlägsen fiende. Så långt gick föraktet för det praktiska. Den 17 Oktober. Den benämning nya skolan fått, kan sålunda icke anses för annat än en smädelse.»
Jag har haft jord och varit bosatt i Upland, Östergöthland och nu sednast under tretton år i Småland; och det är en sanning, att i alla dessa orter hafva de kringboende bönderna ansett för en lycka att få skjutsa, hvarföre de också sökt, att få skjutsa det främmande, som kommit till mig. Jag kan åberopa alla resandes vittnesbörd derom, att skjutsningen ej måtte vara en så förskräcklig olycka, efter det händer, att när väglaget är godt, anträffa vi på vägarna bönder, sorn ödmjukast anhålla att få skjutsa, äfven emot mindre än full skjutspenning. Jag bestrider icke, att det kan finnas orter, der skjutsningsbestyret kan vara en tunga; men att det öfver allt är en tunga, det vågar jag säga är osanning, och till vittnen derpå vågar jag åberopa alla dem, som känna, hurudant förhållandet är, nemi. att det på de flesta orter äten stor lycka, som den fattige bonden vet att värdera, att lian, genom sina hästars möda, kan åtkomma conti ibutionspenningarna, hvilka annars äro så svåra att förtjena. Hvad sedligheten beträffar, vill jag önska, att något genom Utsk:s förslag kunde vinnas; men mycket blefve det ej. Det utgör ett axiom, som ej kan motsägas, att så många resande, som anmäla sig, mäste hafva hästar, och att personer alltid mäste följa m I de hästar, som requireras, för att återföra dem. Om dessa personer utgå från hållet, re serven eller entreprenören, blifva de likväl alltid lika många, och krogarna besöka* af dem lika väl i hvilketdera fallet. Det är visserligen sannf, att då man betraktar de hållbönders belägenhet, som nödgats ligga och vänta på håll, man måste vara betänkt på medel att förekomma den osedlighet, hållstugan alstrar; men jag hoppas, att andra ut - t) c n 16 Augusti e. m. vägar dertill skola finnas, än de här föreslagna, och tror en radical utväg bestå deri att afskaffa hållskjutsen. Det 3:dje ändamålet, Utsk. afsett, var att upphjelpa diligenceoch forvagus-inrättningarna.
Fåfängt anfördes af dem, som ansågo ett skydd för denna näringsgren obehöfligt, att om ock vår sommar är kortare, våra sommardagar äro så mycket längre och åstadkomma en mognande kraft, som verkar att skörden i vårt land infaller vid samma tid som i utlandet: att vid expositioner i främmande länder Svenska säden erhållit pris för sin godhet och sin vigt, och slutligen: att Svenska säden konkurrerat på den utländska handelsrriarknaden. Till allt detta har man endast svarat: »vi vilja kafva skydd, emedan andra länder hafva det.» Hvad blir resultatet af en tullagstiftning, byggd på sådana grunder? Ovilkorligen ett allmänt fördyrande, som blifver mest betungande för dem, som icke i vanlig bemärkelse äro producenter, för embetsmän, konstnärer m. fl. Afven jag anser, att många af våra näringsgrenar behöfva något skydd — och en del af dem måhända för längre tid —, men då man betraktar resultaten af det system, som under de sednare åren varit fÖljdt, ser huru lyckosamt det varit, då kan man icke undra att jag önskar en fortgång på denna bana och ansluter mig till det af Utsk:t framlagda förslag. Frih. Gripenstedt, Johan August: Innan jag går att yttra mig öfver det ämne, som egentligen utgör föremål för öfverläggningen, d. v. s. öfver beskaffenheten af de framställda förslagen till underdånig skrifvelse, ber jag att få till besvarande upptaga ett par föregående talares, mot [nig rigtade anmärkningar. Frih. Sprengtporten har citerat ett yttrande, som jag vid någon föregående riksdag skulle hafva fällt, och som, efter hans uppfattning, skulle gå derpå ut, att, så länge jordbruket icke åtnjöte något skydd, borde detsamma ej heller belastas med servituter, eller omvändt, att då jordbruket är belastadt med servituter, så vore det orätt att icke lemna näringen skydd, d. v. s. lägga import-tullar på dess alster. Jag får med anledning häraf förklara, att med mindre, och intill dess, Hr Frih:n ur protokollet visar när och huru ett så beskaffadt yttrande skulle hafva fallit, jag måste anse Hr Friluns påstående derom föranledt af ett misstag.
N:ö éOO. 645 tager i beräkning att kronofogdarna hafva af Staten lönade biträden (länsmän) och af kommunerna lönade biträden (fjerdingsman) och således ega tillfälle till extra förtjenster, hvilket allt bäradsskrifvarne helt och hållet sakna, så torde billigheten af åtminstone ett närmande till likställighet i löneförmåner vara så klar, att jag ej må anses slösa med Statens medel, då jag äfven vågar föreslå: 3:o alt efter ytterligare vissa år häradsskrifvarnes löner må höjas till samma belopp, sorn kronofogdarnes, eller 2,500 R:dr R:mt, allt under vil kor af goda vitsord, och att boställs-afkastningen men ej sportlerna deri skola beräknas. Jag !:ar med flit uraktlåtit att föreslå någon bestämd tid, efter hvilken ifrågasatte löneförhöjningar skulle ega rum, emedan jag velat öfverlemna till Utskottet, att, om mitt förslag i öfrigt skulle lyckas vinna bifall, göra dessa bestämmelser, efter som det kan pröfvas skäligt. Slockholm don 29 November 1862. A. W. Uhr, från Örebro län. f denna motion instämmer: Ola Jönsson, från Malmöhus län. En i annat Stånd väckt, här den 29 November upptagen, men af motionären samma dag återtagen motion. 646 Motioner i B onde-Siandet 1862. Af Jonas Andersson från Östergötlands \Ciny cm anslag ät Geschworner n G. A. W. Busch för föreläsningars hällande i fqikskolejärareseminarierna öfver mnemonikens tillämpning på aril/imelikens eleine uter. A! erfarenheten hafva vi oss alla bekant, hvilken tidsuppoffring sorn folkskolebarn i allmänhet mäste vidkännas, för att, genom lärande och inöfvåndc, bemäktiga sig sin för Sifvet erforderliga arithmeliska grundval — de fyra enkla räknesätten; och att ändock för mänga osäkerheten vid dessa räknesätt^ begagnande blir ett fortfarande hinder för en större praktisk duglighet, enar uti blvet så mycken magt ligger deruppå, alt med full tankereda handla, och all följaktligen äfven räkna — rätt.