Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådant kan naturligtvis blott för - 4oo Den 20 M ars f. m. hållandet vara med de mycket besökta vägarna; de mindre besökta måste iståndsättas och underhållas genom statsanslag. Jag har trott mig böra fästa Utsk:s uppmärksamhet härpå; ty öfverlagas de större vägarna af Staten, kunde der tillsättas en särskild öfverstyrelse öfver dem alla, att de både kunde förbättras och anläggas med någon helhet i plan och ej, som hittills varit fallet, att man vid hvarje väg, vid dess omläggning eller iståndsättande, hlott afser det ‘sätt, som faller sig beqvämligäst för dem, hvilkas skyldighet det är att göra detta, — en orsak hvarföre vi hafva vägar, som ej blott genom backar upp och ned beskrifva cirklar i höjd, utan också på många ställen cirklar i plan, så att man, för att komma till öster, får till en början stalla kosan åt vester o. s. v. • Ofvertog Staten de allmänna vägarna, fick dessutom jordbrukaren tillfälle att bättre iståndsätta de af honom sjelf mest begagnade vägar, by-oell häradsvägarna, som med skäl kunna åligga honom att iståndsätta och underhålla, då de ensamt äro gjorda för hans räkning; de andra tillhöra deremot Staten och böra af alla dess folkclasser samfäldt underhållas; men billigt är, att de, som mest begagna dem, bidraga dertill mest, — att man upptager vägeller bompenningar. Då denna min anmärkning rörer båda de af mig, i afseende på våra vägar, gjorda motioner, har jag vid den som angår stadgande af vägpenningars uppbärande vid de svårare underhållna vägarna, ej annat att anmärka, än att, ifall Staten ej skulle öfvertaga alla våra större eller landsvägar, och vägpenningar på alla upptagas, det åtminstone måtte till en början ske med dem, som man svårligen kan fordra att den enskilde, utan någon ersättning, skall underhålla, blott derföre att de råkat tillfalla honom vid vägdelningen. Remitterades lill Allin. Besvärsoch Ekon.Utskottet. Likaledes remitterades till Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk.
BondeStåndet, genom Utdrag af dess Protocoll den 24 sistlidne November, till Utskottet åtföljt serskildte anföranden i ämnet: af RiksdagsFullmägtigen Anders Danielsson frän Elfsborgs LcMj sora, enär af den uppgifne årliga bristen, af icke mindre än 73,000 R:dr, visade sig ettförökadt anslag af 3 å 400,000 R:dr under den tid, som intill nästa Riksdag framflöte, hvaruti en nedsättning, i händelse behofvet ej helt och hållet kunde undvikas, bor - 202 Stats -Utskottets de påtänkas, till öfvervägande af Utskottet öfverlemjint, huruvida sådant ej kunde ske åtminstone till den del af bristen, som härrörde ifrån de i Motionärens tanka nog dryga förvaltnings-kostnader, i hvilket afseende han föreslagit: indragning af den för Ärenderne förordnade Committé' och i följd deraf besparing af de för dess Betjening upptagne ii4o R:dr: umbärande af Saltpeter-Sjuderi-Styresmän och Under-Styresmän, hvaraf skulle uppkomma en besparing af tillsammans 8533 R:dr 16 sk., äfvensom upphörandet af provisionen lill desse sednare för tillverkningen, utgörande 48oo R:dr, samt de, utom Transportkostnaderne, beräknade Uppbördskostnader, till ett belopp af 5ooo R:dr, derigenom behofvet med ungefärligen 18,000 R:dr årligen skulle minskas; och hvaremot RiksdagsFullmägtigen trott, att förvaltningen af Saltpeter-fonden kunde utan svårighet öfverleranas till K. KrigsCollegium, till hvars bestyr krutförsäljningen och hvad dermed ägde gemenskap naturligen hörde, och hvilket
Jag behöfver bestämdt svar, för att söka annan hjelp, om ni ej vill." Ännu tvekade den tilltalade. Då tillade mor Annika: "Nå nå, inte är Flemingen så seg heller, att man icke kan rå på honom ensam ock. Och vill inte ni, så vill en ann. Icke sitta tre hårstrån så fast, att icke man dem kan få." I detsamma öppnades dörren åter, och in steg fru Metta Liljeholm. Hon hade ett ögonblick stått utanföre, med handen på dörrknappen. En liten känsla af räddhåga för att gå in till trollqvinnan, grep henne, men hon öfvervann den snart. Emellertid hade hon hört de sista orden. "God morgon, mor, jag ser ni har hunnit få annat främmande också, så här tidigt", sade hon. "Jag kommer för att åter be er vara till hjelp. Elsa sjuknade så alldeles hastigt i går aftons, så att jag fruktar hon skall själas innan middan. Förvisso är hon trollad. Jag har försökt både ett och annat, men intet hjelper. Mor Annika, var nu beskedlig och laga er redo att komma, att icke menskan kolar af emellertid. Ni kan väl läsa trolldomen ur henne. När vi baka nästa gång, skall jag skicka er ett helt spett varmbröd. Elsa är en bra menska, jag ville göra mycket för att hjelpa henne. Derför kom jag också sjelf hit efter er, ty karlarne hade omöjligt tid, och pigorna, de tossorna, vågade ej. Så kom jag sjelf, straxt ovädret slog om. Kom nu mor, ni får sen yfvas öfver hurudan kusk ni haft." "Åh ja, åh ja, nog skall gumman komma. Men har ni, monntro, allt hvad som behöfs. Mejram och basilika och vigda ljus. Ja, jag kan väl ta med mig; men är det trollskott, så behöfva vi annat ock. Tre hårstrån, tunga hårstrån, vigtiga. Jag kan väl tänka att det är tung trolldom, och den viker ej så lätt. Måste ha hårstrån af det mäktigaste hufvud i landet, om det skall hjelpa."
Likväl hade han ännu icke på något sätt yppat hvad inom honom föregick. Det var liksom skulle han anat, att han icke ännu älskade Helena med den styrka, som berättigar att binda och bindas för lifvet och en viss ädel skygghet förbjöd honom att uttala ord, hvilka till någon del jäfvat sanningen. Till någon del, ty kärlekens grader äro många. En morgon, då prosten skulle på en embetsförrättning vid pass två mil från hemmet, frågade han Otto, om icke han ville följa med. Denne, hvilken långt hellre suttit hemma vid sin Helena, ville likväl göra sin farbror till viljes. De begåfvo sig således åstad. Vädret var det vackraste och särdeles egnadt att framkalla behagliga tankar. Otto började redan närmare planera sin framtid för den händelse, att han blefve förlofvad med Helena. Skollärare ville han bli eller prest, ty båda dessa embeten lemna genast i början ett säkert brödstycke, om ock litet. Man måste forlåta honom sådana beräknande tankar på framtiden, ty de voro egentligen honom främmande; ofta hade han bland kamrater drifvit den i mångens ögon paradoxa åsigten, att om man förlofvar sig först, så följa nog, såsom af sig sjelfva, lyckan och brödstycket sedan nu förverkligade han icke i utöfningen sina hypothetiska theorier, utan blef lika prosaisk i detta fall, som de flesta andra jordenes söner. Dock märkte han snart, hvart han kommit, satiriserade sig sjelf och leddes naturligast på den tanken, att hans kärlek ännu icke var af den högre natur, som försmår beräkningar. Allt under det sådana tankar kommo och gingo, hade han ändå sinne och tid att samtala med sin farbror. Prosten, såsom sjelf fordom civis academicus och dessutom en man, som icke ville lefva efter sin tid, var särdeles angelägen om universitetets närvarande skick. Otto fick berätta för honom om sina särskilta tentamina, om hvarje professors egendomliga examinationssätt och gubben utbröt ofta, då fråga var om den eller den professorn, som varit hans ungdomskamrat: "han tycks allt vara sig lik, alldeles som i pojkårena." Ja han glömde icke ens att underrätta sig om vaktmästare och cursorer, såsom t. ex. om Häggström lefde ännu.
Utsk. Bd, N.o 2. 1 M 2, Ank. till Exp. Utsk. deli 29 Oct. kl. 12 midt!. Betänkande, i anledning af Herrar K. A. Almgrens och Jon. Bobergs motioner, angående inskränkning af tillen furutländske llandels-Ex/jedilers eller så kallade Proben-Reuters vistande i Riket. m. m. Uti en inom Vallofl. Borgare-Ståndet väckt, de öfrige Riks-stånden coramunicerad och lill Bevillnings-Utskottet remitterad, motion, har Herr K. A. Ahngren anfört, hurusom resande utländske handels-expediter, eller så kallade Proben-Reuter, förderfva inhemska näringsidkares välstånd och medborgares moralitet, dymedelst att de, emot en, jemförelsevis med inhemska handlandes och fabrikanters o nera, ringa bevillning, tillåtas kringresa i landet och för utländska handelsoch fabrikshus, i större och mindre partier, föryttra varor, merendels Jyxoch öfverflödsartiklar, dermed de icke allenast idka försäljning en gros i stapel-städerna, utan äfven besöka upp-städer, köpingar och kyrkobyar, samt derstädes och jemväl till enskilda familjer utbjuda obetydliga partier, hvarförutan exempel icke skulle saknas, att desse resande utländningar, för att underlätta försäljningen af till införsel förbjudna varor, åtaga sig aLt, emot vissa procents förhöjning i priset, låta leverera varan hemma i köparens eget hus, och sålunda genom förespegling af betydligare vinst, inleda eljest redlige handlande och behöfvande kustinvånare att låna sig till ett så förnedrande yrke; för hämmande af hvilket allt mera tilltagande onda Herr Almgren föreslagit: i:o att afgiften för dessa HandelsExpediter måtte förhöjas från 5o R:dr, i ett för allt, till 15o R:dr Banco i månaden, så länge de här vistas; 2:0 att deras vistande inom Riket måtte för hvarje år Bih. till R. St. Besv, och Ekon. Ulsk.
Detta utgör omkring 357,750,000 R:dr rint utom kostnaden för Artilleriet, som utgår från andra anslag För Fransyska Örlogsflottan har jag icke kunnat förskaffa mig någon upgift för sednare årtal än 1849, då den utgjordes af seglande fartyg 290 med 1 1.7 73 kanoner, och ibland hvilka 53 voro linieskepp, och 58 svåra fregatter. Ängflottan utgjordes då af 4 linieskepp, 20 fregatter, 30 korvetter, och 64 mindre fartyg; samt derjemte en mängd kanonslupar och mörsarefartyg. Ångkraften räknades till 28,750 hästkrafter, och marinbudgeten utgjorde 157,860,000 francs, eller omkring 118,750,000 R:dr rmt. Den Fransyska örlogsmarinen, är sedan 1849 otvifvelaktig! betydligt ökad. Hyska flottan utgjorde i Östersjön 18S2: 36 ti 37 Linieskepp i godt stånd, samt derjemte ett betydligt antal fregatter och mindre örlogsfartyg, ångbåtar, samt en mängd kanonslupar, hvarå jag saknar bestämdare upgifter; men Marinbudgeten upgick 1848 till 57,750,000 R:dr rmt. Enl. Almanach de Gotha 1857, sid. 658, utgjordes Ryska flottan 1856 af 3:ne divisioner uti Östersjön, med tillsammans: Härtill kommer en mängd kanonslupar, dels för rodd, dels för ångkraft. Enl. samma Almanach de Gotha, sid. 652, utgjorde MarinIII II. “ 7 98 Den 24 Januari. budgeten 1852, 26^ millir Silfver Kubler, utgörande omkring 76,200,000 R:dr rint, och derjemte bygges f. n. starkt, uti Rysslands alla hamnar, sä, väl större sorn mindre krigsfartyg, hvaraf större delen med ångkraft.
Spens, Carl Gustaf: I afseende på hvad Hr von Hartmansdorff nyss föreslagit, att LagUtsk:s mern. i anledn. af Just.ombudsmannens berättelse skulle i ett följande plenum mellan denna qväll och nästa Lördag föredragas; så får jag hemställa — ifall jag icke orätt fattade Hr Ridd.Secret:ns upplysning, att det är redan föredraget för Ståndet, och att det således, när det nästa gång förekommer till afgörande, kan ytterligare läggas på bordet —- om icke för ändamålets vinnande det vore nödigt, att Hr Frih. och Landtm., med anledn. af 47 §tn Riksd.Ordn. och 28 §:n Ridd.Ordo., föreslår Ståndet, alt LagUtskts omnämnda betänk., oaktadt det har för närvar, en sen nummer på föredragningslistan, dock finge föredragas i qväll, i likhet med hvad Hr Hjerta föreslagit; ty om det icke föredroges, förrän i nästa plenum, innan Lördagen, kunde det hända, att betänk, åter begärdes då på bordet, och då äro vi alldeles på samma punkt. Efter jag fått ordet, anhåller jag att, som ledamot af Const.Utsk , få yttra min mening i afseende på hvad Frih. Cederström anmält, då han yrkat att opinionsnämnden skulle dröja till dess Const.Utsk. hade yt - Den 18 Mar» e. m. yttrat sin tanke om just.protocollen. Efter min tanke, oell i likhet med hvad \ id sista riksdag skedde, hör Coust. Utsk. icke yttra någon tanke af sådan art, som de deehargebelnuk:n innehålla, hvilka vid föregående riksdagar blifvit afgifna. När Coust.Utsk., vid dessa föregående riksdagar, icke fann sig hafva någon anledn. att ställa någon Statsrådsledamot under tilltal inför Riksrätt, icke heller till Ständernes ouipröfning efter 107 §:n; så förklarade Utsk. sådant inför Ständerna, och dertill linus icke någon anledn. i Riksd.- Ordn.
Då Kongl. Maj:t, till följd af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse om nödvändigheten att närmare bestämma de afgifter, som utrotar vid Indelta regementerna borde betala till stainrotarne uti jordlega för soldattorpen och hvarvid Rikets Ständer ansett böra iakttagas, att de stamrotar, hvilka, enligt Indelningsverket, voro förklarade skyldige att, utan ersättning af hjelprotarne, bestå de soldaten tillerkända förmåner, voro till ersättning oberättigade, i Bref till Krigsoch Kammar-kollegierne den 28 Oktober 1817 nådigst förklarat: »Inom Skaraborgs och Elfsborgs län och Dalsland och vid de inom dessa län inroterade Skaraborgs, Westgötha-Dals och Elfsborgs regementen, utstaka ej knektekontrakten något vederlag för soldattorpet, emedan det hemman, på hvars egor detta är anlagdt, vid roteringen mindre andel är påförd; i följd hvaraf och med tililäinpning af Rikets Ständers (i underdånig skrifvelse den 15 Maj 1815) yttrade grundsats, någon ersättning åt stainrotarne vid dessa tre regemente!- ej kan ega ruin»; och då detta förklarande genom Kongl. Maj:ts nådiga resolution, uppå åtskiilige Riksdagsfullmägtiges af Bonde-Ståndet ansökning den 18 Augusti 1818 blifvit ytterligare bekräftadt; samt enär Kongl. Maj:t i anledning af Rikets Ständers underdåniga hemställan vid 1823 års riksdag, genom nådigt Bref den 15 Mars 1820 bilällit, att Konungens Befallningshafvande i de län, der stridigheter oin planpenningar ännu kunde uppstå, egde i likhet med hvad den 13 Oktober 1812 blifvit föreskrifvet, söka befordra frivilliga överenskommelser emellan stamoch utrotarne, anser Utskottet sig böra hemställa att ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Jag tror alt delta ämne fordrar en mogen öfverläggning och mycken sakkännedom, för att beslutet derom skall kunna blifva riktigt. Vi hafva redan genom ett föregtde beslut, som fattades i afseende på den yngre kammarens bildande, bundit våra hander. Jag tog mig då den friheten att för R. o. s D c 11 a November f. m. Ad. tillkännagifva, att jag anser att äfven der borde finnas så väl den inskränktare, som den mera utsträckta valrätligheten. Frågan derom är nu afgjord. Skulle vi nu återigen taga ett beslut såsom Ståndets gemensamma lanke i afseende på den äldre kammaren, så skulle vi ju binda Utsk. till en viss del. Jag skulle derföre önska, att R. o. Ad. ej beslutade något i detta afseende, utan helt och hållet öfverlemnade till Utsk. att uppgöra ett generelt förslag. Frågan kommer då tillbaka i sin helhet och Ståndet har då fått höra äfven de andra Ståndens tankar, hvarefter vi på nytt få discutera saken. Skulle icke Ii. o. Ad. anse att vi böra göra denna inskränkning inom oss sjelfva och medgifva en sådan frihet för Const.Utsk. att uppgöra ett förslag i öfverensstämmelse med Frih. Sprengtportens förut antagna project samt med iakttagande af de nämnare bestämmelser vi redan beslutat; så har jag ingen annan hemställan att göra till R. o. Ad., än den, att vi i sådant fall likväl icke må besluta huru de andra stånden skola välja, utan endast huru R. o. Ad. skall välja. Så länge stånd fortfara, det må vara på 2 eller 4 rinn, linnas också stånds-intressen. Man känner medlemmarne af sitt eget stånd bättre uti dem som tillhöra de andra stånden, och bedömmer i följd deraf bättre de förhållanden, som röra ens eget stånd. Om vi nu skulle bestämma äfven huru de andra stånden skola välja, så ingå vi i deras stånds-intressen, och herrarne känna hvar och en, alt de äro olika med R. o. Ad:s, åtminstone för den nuvar. tiden.
Mer än en gång har ett klädedrägtsmode uppkommit genom någon förnäm persons behof att dölja ett naturligt lyte. Mer än en gång har också en känsloriktning tagits efter, sedan den blifvit intressant genom den eller den snillrika personens hängifvenhet åt densamma. Härmningsdriften är stor bland apornas talande slägtingar, och känslostämningar efterhärmas lika väl som hattar och klädningar. En tid var » der Weltschmerz » högsta fashion, med i pannan högt uppdragna ögonbryn, » Buch der Lieder » i rockfickan och ett bittert leende kring läpparna. V i hafva nu länge i vårt land tenderat åt ett mode i mörka färger oeh smått » ä la bigoterie ». Ännu är skrattet icke bortlagdt, men börjar allt mer att utträngas af det matta leendet. Innan ännu den uppfattningen har blifvit allt för utbredd, att det skall vara finare att sucka och himla sig än att skratta och skämta, låt oss ett ögonblick tänka efter; kanske har glädjen eu större uppgift i verlden än många tro; kanske är glädjen helt enkelt ett lifsvilkor, som vi icke kunna undvara utan att förtvina, likasom blomman vissnar och dör, beröfvad solens ljus. Se och jemför! Der lefver en ensam qvinna fram ett glädjelöst lif. Den ena dagen går lik den andra under ett oafbrutet släp och slit blott för underhållande af denna stackars lifsgnista, som ej får tillfälle att värma och lysa någon. Ursprungligen har hon varit en varmhjertad och begåfvad qvinna, intresserad för allt sant, godt och skärt. Men förhållandena tvungo henne att använda alla sina krafter, hela sitt intresse blott på förvärfvandet. af det lilla, hon behöfde för sitt lifsuppehälle. Hjertat hårdnade till, då det ej fick någon annan att klappa för. Begåfningen förslöades under ett lif i ensamhet, och tvånget att dagligen endast tänka på egna bekymmer förqväfde alla högre intressen. Glädjelösheten alstrade bitterhet. Hon, som förr tänkte och kände så kärleksfullt för alla menniskor, har fått en skarp tunga och kan berätta vackra saker om alla grannarne i qvarteret.
19:de punkten, ang:de inrättande af en navigationsskola i Westervik; 20:de punkten, ang:de fiskerinäringens understöd; 21:sta punkten, ang:de jordförluster genom kanal-anläggningar ; 22:dra punkten, ang:de skeppsbyggeri-instituter, 23:dje punkten, ang:de tryckning af K. Al:s bef:dcs kungörelser, samt 24:de punkten, ang:de de under 6: te hufvudtiteln upptagna ut gifts-summor, till hvilkas förändring anledn. icke förekommit. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter föreslagit. 25:te punkten, ang:de de till föremål, tillhörande civildepart:ts handläggning, ifragaställde anslag dels för en gång, dels f ör vissa år. R. o. Ad. fann denna punkt icke erfordra någon åtgärd. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Då tiden är så långt framskriden, alt StatsUlsk:s betänk. N:o 91 icke lärer kunna medhinnas, så hemställer jag alt R. o. Ad. måtte besluta, att med föredragningen deraf må få anstå till nästa plenum. Denna hemställan blef uppå derom af Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. af R. o. Ad. bifallen. Då nu ånyo föredrogs BankoUtsk:s mern. N:o 38, med förslag till sammanjemkning af R. St:s beslut i fråga om liden för den behållna vinstens aflemnande frän banken, blef den föreslagna voleringsproposin af 11. o. Ad. godkänd. Den 24 Mars. 375 Anmäldes och lades på bordet Exped.Utsk:s mern. N:o 6, i anledn. af återremiss utaf skrifvelseföreslagen N:o 10, 11 och 12, tillika med derjemte inkomne nya förslag lill R. St:s und. skrifvelser lill K. M. N:ris 40, 41 och 42, rör:de af K. M. i nåder föreslagna ändringar i gruudlagarne.
Hwarfbrukan: z:o Tanqucns winst af Riks - Discont - Verket äfwcn utgör en del af Fonden till Credit - SedlarneS Realisation. Hwad Wi sälunda, om grundcrne till den förcstäende Realisationen, i näder funnit godt att stadga och förordna, wele Wi Eder härmed i Näder meddela; förwäntande Wi Edert underdäniga utlätandc. Om icke 4820 Den Zo October. Icke Realisationen af Riksgälds - Sedlarne med förbcrörde tillgängar kan enligt de för Banco - Förwaltnin» gen i allmänhet stadgade Författningar och Jnstructio» ner werkställas, samt dcrjämte: Wid hwilkcn tid inom första hälften af nästkommande Är 180Z, samt det ju förr desto heldre, samma Realisation kan af Banque» företagas? Till närmare upplysning hasme Wi härhos welat tillsända Eder (N:o 4^) sä wäl en afffrist af Riksens Ständers Banco« Utstötts ofwapnämndc utlätande som en Promemoria och Calcul till närmare ut» redning af de omständigheter, hwilka wid denna Rea, lisatio as werkställighet förekomma. Wi befalle Eder Gud Allsmägtig Nädeligen. 1800 Ärs Baneo-Utstotts Förslag angtiende Reaiifationen af Riksgäids-Sedlarne: Äberopad uti Longi. Maj:ts (Tradiga ftrifweise af d. 5 October 1802. Afffrist. Gtormägtigsts Allernädigste Konung!
Om remiss till Bevillnings—Utskottet anhålles. Stockholm den 19 November 1862. C. J. L. Lönnberg, från Östergötlands län. Af Petir Ericsson från Gefleborgs län, om upphörande af alla enskilda banker vid nu beviljade oklrojers utgång. Då numera filialbanker i ganska många städer blifvit inrättade, till lättnad i den allmänna penningerörelsen, så böra, efter min åsigt, nuvarande enskilda banker vid deras oklrojers slut alldeles upphöra, hvilket vore både billigt och rättvist, synnerligast sorn enskilda bankernas penningar icke gälla vid alla tillfällen, såsom i Kronans uppbörd, vid bördeskiflingars nedsättande samt inånga andra tillfällen och dessutom lemna en orimlig vinst ål enskilda personer, hvilken i annat fall skulle til! en del komma Staten tili godo, derest filialbanker i deras ställe inrättades å de orter, hvarest sådana af behofvet påkallades. Det kan väl icke heller vara med rättvisa förenligt, alt enskilda banker skola ega större friheter och rättigheter än Rikets Ständers Bank, hvilket likväl är förhållandet; ty då den sednare är skyldig att hålla en betydlig metallisk kassa för att, vid anfordran, med silfver kunna inlösa sina utelöpande sedlar, så äro de förra alldeles befriade från en sådan skyldighet. Jag får derföre föreslå: att alla enskilda banker vid nuvarande oklrojers utgång måtte upphöra. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Slockholm den 19 November 1862. Pehr Ericsson, från Gefleborgs län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af A. W. Ufal* fran Örebro län. om förliknings-hommitléers inrullande i riket. I många församlingar hafva förliknings-Immmitéer blifvit inrättade och allestädes hafva de medfört mycket gagn, ja så stort, alt hvarje fosterlandsvän, som erfarit nyttan deraf, ifrigt önskar alt de mätte komma till stånd öfverallt i landet.
Som Utskottet finner omöjligt alt emellan dessa anmärkningar och BondeStåndets beslut åstadkomma någon sam man jemkning, återstår för Utskottet endast att, med anmälan af ett sådant förhållande, föreslå att, i fall Bonde-Ståndet anser sig ej böra frångå sitt beslut, för att med de öfrige Stånden sig förena om underkännande af Utskottets förslag, omröstning i Förstärkt C0nslitutions-Utskott må anställas öfver en så lydande proposition : 3o Constilutions-Utslottets Memorial, N:o g4. ”Den, som, till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, godkänner följande förslag till ändring i 5 §. 4 morn. Tryckfrihets-Forordningen: ”Allt slags smädelig yttrande om den regerande Konungens Höga Person confisqueras,” ” röste Ja •, den, det ej vill, röste Nej. Vinner Nej, kommer ifrågavarande ändringsförslag icke att hvila till nästa Riksdag.’’ Stockholm den 25 Februari i34i. Ant. till Exp-ötsk, den 6 Mars 1841, kl. 12 midd. Memorial till Milé sens Ständer, i anledning af åt er remisser på memorialet Nio 79. Constitutions-Utskottets, i memorialet N:o 79, framställda förslag till ett tillägg i 6 mom, af 5 §. Tryckfrihels-Förordningen, i följd hvaraf förbrytelser emot 4 mom. i samma Grundlags 5 §. ej skulle få åtalas, utan att Konungen dertill lofgifvit, har af Borgareoch Bonde-Stånden blifvit godkåndt till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, med återremiss på nämnde memorial, till Utskottet hänvisat följande dervid gjorda, såsom hvartdera Ståndets gemensamma tanka förklarade anmärkningar: Ridderskapet och Adeln, att den föreslagna ändringen år olämplig och onyttig, samt Preste-Ståndet, att samma ändring icke hör till de högst nådiga och nyttiga.