Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lika fri från anspråk på ofelbarhet i eget omdöme, som på annan förtjenst, än att *i denna fråga hafva förenat mina svaga bemödanden med en annan Medborgares kraftfullare, har jag dock ansett för min pligt, att i ett ämne, som innefattar i sig sjelft en af de dyrbaraste rättigheter, som ägas i ett Land, der ej en från Nationalviljan afskiljd magt arbitrairt bjuder, utan ett fritt och sjelfständigt Folk, genam sina Ombud, beviljar skatt till Statens underhåll, oförstäldt följa, och, med agtning för andras meningar, frimodigt yttra min egen, om den än, som nu, vore stridande emot en Opinion, kraftig och öfverlägsen, genom antalet af sina bekännare. Om det är en sanning, att ett Lands styrka beror af dess bördighet, af Folkets idoghet ech välraagt, så är det ock lika obestrideligt, 352 Den 24 Martn, f. m. att denna styrka måste, för utvecklingen af dess gällande kraft, underljållas af Lagar. sosn hvila på de fasta grunder, hvarje Lag behof? ver iör sitt bestånd : Frihet, beskydd och säkerhet» Då Folket, i stöd af Samhällsfördraget, genom nödvändiga tillskott, måste bidraga till Samhällets upprätthållande, bör ock den Lag, sorn bestämmer fördelningen af dessa bidrag, vara grundad på den naturliga billighet , hvarigenom Statsborgaren träffas endast i den mohn hen har förmögenhet, som behöfver skyddas, som i möjligaste måtto underlättar Jordbruket och andra Näringar, i stället för att dem un|5 dergräfva, som har Folkets trefnad och välmåga till ett högre föremål, än utprässandet af en skatt, hvilken trycker och utmärglar Landet , som fördelar Statsbördan, ej där hon har sitt säkraste fäste, utan där största förmågan finnes att den bära, och som, under den förutsatta fordran af Enskildes uppoffringar för det Allmännas väl, icke medgifver någon enskild Medborgares förfördelande för andra Enr skildes eller det Allmännas verkliga eller inbillade förmåner.
De fyra RiksStui tillsammans utgöra detta bolag i banco-ärenden, men de äro tillika lagstiftare i fråga om rikets säkerhet emot detta bolags möjliga misstag och deraf följande bankrutter. Det är väsendtligt, att R. St., såsom lagstiftare klart hälla sig till den distiuctionen, att de såsom lagstiftare icke glömma att hålla ordning på R. St., såsom bancobolag. R. St. såsom haucobolag hafva ett stort privilegium sig tilldömdl uti 72 § Ueg.F, sorn lyder: Den 7 Augusti. 127 ”Att R. St. allena äga rätt alt genom Lanken utgifva sedlar, som för mynt uti riket érkännas.” Detta stora privilegium måste R. St. tillse, att bancobolagel R. St. icke missbruka. Bancobolaget R. St. missbruka det, om de så drifva sin näring, sin lånerörelse, att de blifva bankrutt i sin cassa och nödgas sluta igen sin lucka för utvexlingar. Detta har händt, och man bör vara uppmärksam på att sådant icke ännu en gång händer; ty hvad inträffar då? Då inträffar icke blott en vanlig bankrutt såsom inom ett enskildt bolag, och de individer sorn hafva affärer med samma bolag, utan då inträffar en bankrutt, hvarigenom personer, som aldrig haft att göra med bancobolagels discontrörelse m. m., likväl komma att blifva lidande derpå, nemligen derigenom att Bankens sedlar äro tvungne värdemätare vid de transaclioner, som äga rum emellan Svenska medborgare, äfven dem som aldrig haft någre affärer med bancobolaget R. St. Således måste varsamhet äga rum vid alla de tillfällen, då fråga uppstår att utsträcka bankens lånerörelser. Vi hafva nyligen haft en kris, som jag hoppas nu är i det närmaste öfverstånden; vi hafva nemi. sett en continuerlig utvexling af bankens silfverfond, och denna utvexling bör varna oss att icke utsträcka lånerörelsen mer än som vederbör.
— N:o 150- med förslag till voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om anvisande af låneunderstöd till Christinehamns stadsoch Warnums landsförsamlingar: B. IX. 112, 151, A. 151; B. XI. 4, 118, A. 118, E. 218.
På dessa skäl, hvari Rikets Ständer för sin del instämma, hafva Rikets Ständer ansett en ny lag uti ifrågavarande ämne vara af bchofvet påkallad, och derför i hufvudsaklig öfverensslämmelse med hvad i sådant afseende blifvit hos Rikets Ständer föreslaget, funnit sig böra hos E. K. Maj:t härmed i underdånighet anhålla, att E. K. Maj: t täcktes åt sakkunnige män uppdraga att utarbeta förslag (ill en ny lag såväl för afledande, som tilledande af vatten, och hvaruti bestämmas jordoch strandegares rättigheter och skyldigheter i förhållande såväl tdl hvarandra, som till innehafvare af vattenverk eller annan egendom, hvars rätt af en eller annan anledning må häraf vara beroende. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 Mars 1863. Expeditions-(Jlskottets Härslag till Underd. Skrifvelse. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Mars 1863. Preste-Slåndet den 11 Borgare-Slåndel deri il Bonde-Ståndet den 14 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtgärders vidtagande till beredande af tillfälle för grinna att erhålla anställning i Jör henne passande befattning i det allmännas tjenst. (Allm. Besv.- och Ekon.-Utskollets Betänkande N:o 61.) S. A. K. Hos Rikets nu församlade
Molins ansökning om utbekommande af innes,tående Remisslage, dito. — angående tryckning af någre i Gommandomål inför Kongl. Maj:t förde Protocoll, Julii 148.—• angående fortfarande anslag för Fattigvårdsinrättningen i Carlskrona, Julii 191. — om Prestebolsfriheler för nya Kyrkoherdeoch CapellansBoställen i Norra delen af Riket, dito. —- om medel till Arbetsoch Correclionshuset i Stockholm, dito. 336 Svar, Konungens Nådiga, i anledning af Riksens Ständers underdåniga Skrifvelser, angående vilkoren för Wadstena KlosterKju kas upplåtande åt Wadstena Stadsoch S:t Pehrs Landtförsamlingar, Julii tpi. — om bestämd tid för nya Fattigvårdsförordningens utarbetande, Julii 192*— om medel till allmänna Schola;- och Läroverkens förbättring dito. — om BåtsmansRoteringens införande i Färentuna Härad af Stockholms Län, Julii 341. — om en förbättrad hushållning med EkeSkogarne, dito. — angående de till Saltpettertillverkningens upphjelpande anslagne medel, Julii 342. — om Inqvarteringsjienningar för Götheborgs Escader af Armeens Flotta, dito. — rörande 7 Gap. 3 §. HandelsBalken om Marknader, Julii 277. — angående förklaring öfver förbudet emot Protocollslösen i förlikte mål, Julii 278. — rörande Fångförteckningars insändande till Riksens Ständers JustitiasOmbudsman, Julii 279. ■— angående Förmyndares förordnande, Julii 280. — om sysslolöse personers användande till allmänna Arbetsinrättningen, Julii 283.
Bonde-Ståndet blifvit remitterad till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OecononiieUtskotten, men af de Trenne öfrige RiksStånden endast till sistnam nde Utskott. Då emedlertid, oaktadt förberörde Förslags egentligen oeconomiska art och syftning, deri innefattas åtskilliga bestämmelser, sorn ofelbart äro att hänföra tinder Allmänna Lagen , hafva Utskotten, med ledning af törslnämnde Remissen, ansett sig böra gemensamt ämnet till behandling företaga. Den pröfning, som sålunda tillkommer Utskotten, kan visserligen genom den Nådiga Skrifvelsen anses utsträckt äfven derhän, att frågan i hela dess vidd åter kunde upptagas, men då Utskotten i afseende på det hufvudsakliga deraf, eller de olägenheter, som tillskyndas Handel och Allmän rörelse, medelst mångfallden af de inom Riket bruklige Mått, Mål och Vigter, samt behofvet och fördelärne af en ny på veten^ skapliga grunder utarbetad och till enhet reducerad Författning i detta hänseende, till alla delar instämma i de åsigter, som länge mera allmänt gjort sig gällande, och i synnerhet vid sista Riksdag blifvit godkände, samt då föranledt Rikets Höglofl. Ständer att i underdånighet begära den förändring, hvartill Förslag nu blifvit öfverlemnadt; så anse Utskotten sig, under åberopande häraf, Lagsamt Allm. Besv, o. Oec. Utsk.Utl.N,o 46. 5 vid närvarande tillfälle icke ega något annat åliggande, än att ingå i närmare pröfning af Förslagets detailer, samt derefter afgifva det i Nåder affordrade speciela yttrandet, ”huruvida det må finnas lämpligt ”och ledande till lättare införande af antag, ”ne förbättringar, ätt bibehålla de gamla benämningarne och vid dem fästa rigtigare be* grepp, i stället för att införa till större de’’len nya benämningar.” Vidkommande således först sjelfva Förslaget till Stadgan hafva Utskotten funnit sig föranlåtne, att dervid göra följande anmärkningar. §.2, i Mom.
Men då nu åtgärder skola vidtagas, som afse ett fortfarande af vissa till Bergsoch CommerceCollegierne förut hörande måls förblifvande i Svea HofRätt; torde ytterli2 H. i5 Den 4 December f. m. gare uppmärksamhet höra fästas dervid, att i *brisl af annan, åtminstone den practiska kännedomen af dessa mål och enhet i deras bedömande inom Kongl. HofRätten måtte främjas, och att således en Division uteslutande dem behandlar, så mycket häldre som detta, i fall det kan äga rum, hörer lili fulländning af den princip, som synes hafva legat till grund för flyttningen af målen till en och icke till alla HofRätterne. Då icke Rikets Ständer, och således ej eller jag för närvarande, vidare än som nu skett, kunnat komma till kännedom af hvad Kongl. Maj:t, uti dess nådiga Proposition, Sjelf i Nåder ansett utgöra en högst nödig och inskränkt begäran om anslag, enär den åberopade Special-Regleringen, som förmodeligén visar den för HofRätternes Embetsman föreslagna löneförhöjningen, icke åtföljt den Nådiga Propositionen, så, och i okunnighet om hvad det är, sorn Kongl. Maj:t egenteligen härutinnan i Nåder proponera!' vidare än sjelfva anslags-summan, saknar man ock nu grunder för att deröfver stadga sitt omdöme. Visserligen böra ÖfverDomare vara väl lönle, särdeles om deras befattning blir så trägen, att icke bigöromål kunna, såsom nu, derjemte medhinnas. Så tror jag ock alt det bör ställas; ty främmande göromål, Den 4 December f. m, dels afleda uppmärksamheten ifrån Embete!. , dels stundom föranleda att Domaren blir, åtminstone moraliter, jäfvig alt det utöfva. Om StatsContoirets lönereglering saknas äfven nu för oss upplysande handlingar. Taffelpenningar till StatsContoirets
Gederström: Sedan jag nu fått veta, alt Frih. De Geer varit uppe i BorgareSt. och der erhållit underrättelse derom, att BorgareSt. bifallit alla punkterna af StatsUtsk:s förslag rör:de Kammar-colhm, anser jag mig, enär sålunda ett R. St:s beslut i denna fråga tillkommit, böra afstå från min begäran om votering. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att sedan Frih. Cederström nu afstått från begäran om votering, och den icke af någon annan blifvit begärd, Hr Landtm:s sist framställda propos. måtte anses såsom af R. o. Ad. bifallen. g:de punkten. Frih. Cederström: StatsUtsk. har medgifvit de ökade göromål Stats-cont. fått sig ålagda, men icke destomindre, så väl i sitt sednare som förra betänk., afstyrkt bifall till K. M:s propos. Jag anhåller derföre å min sida om afslag å Utsk:s betänk, och bifall å K. M:s proposition. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad StatsUtsk. i denna punkt, mom. litt. a), yttrat. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla K. M:s nåd. propos. i afseende på det som innehålles i StatsUtsk:s utlåt., g:de punkten, litt. a). Ropades starka ja, blandade med nej. Mora:n litt. b), c), d), e) och f). Biföllos. io:de punkten. K. Kammarrätten. Hr Pr i n tzenskö I d: Då R. o. Ad. redan benäget täckts bifalla SlatsUtsk:s utlåt. rör:de löneanslag för Kammarcolhm, med en förändring, i öfverensstämmelse med Frih.
Om man blickar tillbaka på samhällenas utveckling, finner man att i samma mån, som civilisationen gått framåt, okunnighet gifvit vika för upplysning, råhet i seder och tänkesätt för mildhet och humanitet samt aktning för menniskovärde ökats, i samma mån har man sökt att ur brottmålslagstiftningarne utplåna alla om fordna tiders råhet vittnande, grymma och barbariska samt menskligheten vanärande straff, och ehuru dessa civilisationens verkningar varit mest framstående i andra länder, saknas likväl icke ojäfaktiga bevis derom i de förändringar, som under tidernas lopp föregått i våra lagar. Redan 1734 års lagstiftare, mildrade till någon del de förut brukliga kroppsstraffen. Men do bibehöllos likväl; och genom del oupphörliga användandet ej mindre deraf, än af dödsstraffet med dess särskilda qvalifikationer, såsom rådbråkning, ena handens afhuggande, kroppens stegling och förbränning m. m. påtrycktes lagstiftningen prägeln af en sårande grymhet och hårdhet. Småningom inträngde dock en mildare anda i lagstiftningen. De rättsbegrepp, som tillhörde en förfluten tid, måste falla undan för den nyare tidens, och den brytning i åsigter, som uppenbaras i 1815 års Ständers ofvananmärkta beslut, hade redan förut inlrädt och föranledt minskning i dödsstraffen. Det är likväl ifrån nämnde period, som den isynnerhet inverkat på lagstiftningen.
Prat. 1859 å 1800. 8 Samt. 12 Höft. 3 14 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JW 43. 66j procent, dock så att, om bråktal af öre härvid uppkommer, beloppet jemkas till helt öretal. 5:0 Herr Staaffs och Riksdagsmannen Tjernlunds förslag alt jemväl fiskare må kunna utses till krönare af förvaringseller transportkarl. § 2 morn. 3 uti Instruktionen för Justerare innehåller, bland annat, att krönare icke sjelfve eller genom andre må tillverka förvaringseller transportkarl, som justeras skola, eller utöfva yrke, dervid dessa kari erfodras; hvarjemte 26 § 3 mom. innehåller ansvarsbestämmelser för förbrytelser häremot. Sedermera har likväl, i anledning af underdåniga framställningar af Gefle och Sundsvalls Fiskeri-societeter om förändrade föreskrifter i afseende å kröning af förvaringsoch transportkarl för saltad fisk, Kongl. Majit, genom nådigt Bref till Öfver-Direktören för Landtmäteriet af den 13 Maj 1859, medgifvit att det må vara vederbörande tillåtet, att till krönare vid fiskerierne förordna äfven sådane personer, som sjelfve idka fiskeri såsom yrke; och vid sådant förhållande hemställer Utskottet, att i anledning af denna framställning någon åtgärd ej må vidtagas. 6:0 Riksdagsmannen Tjernlunds förslag att endast kärl. som innehålla ett bestämdt större eller mindre antal kannor, må få krönas. I Kongl. Stadgan om mått och vigt 11 § 1 mom. är föreskrifvet, att förvaringsoch transportkärl, som efter olika varors lämpligaste fördelning till nödig beqvämlighet i handel och rörelse erfordras af skiljaktigt innehåll, må justeras, så vida deras uppmätning kan ske med erforderlig säkerhet och noggrannhet. Enär, genom iakttagande af berörde föreskrift om nödig noggrannhet vid kärlens uppmätning, något misstag ej bör kunna för vederbörande ega rum i följd af kärlens skiljaktiga innehåll, då detsamma å hvarje kärl tydligen anmärkes, hemställer Utskottet att någon åtgärd i anledning af motionärens förslag i denna del ej må vidtagas. Stockholm den 6 Mars 1860.
BevillningsUtskottets Betänkande, angående de genom Stora SjöTullen inflytande Bevillningsmedel, hafva något ett anmärka, anhåller jag dock alt få fästa Piidder«knnet3 och Adelns uppmärksamhet på några deri förekommande . omständigheter, sorn synsjs mig böra ändras. Utskottet föreslår, i afseende på sådana varor, hvilkas värde icke kan årligen fastställas, äfvensom de, hvilka icke åro i Tulltaxan nämnde, att hvar och en, som införer dylik, skall genast till Tuilbpvakningen aflemna mårkruilit och derjemte specifik förteckning å varorne, med utsättande af det varde, de i Svensk hamn, eller å lossningsorten äga, hvarpå, i händelse varorne med resande införas, och då uppgå till högst 5oo R:dr B;co, Tullprocenten dereftererlågges, så framt Tullbetjeningen med det åsatte värdet åtnöjes; ägande de i annat fall lösningsrätt till godset, emot det uppgifna värdet, med 10 procents tillökning. En resande kati lätteligen vara okunnig om varupriserne på den ort, nö ben 11 Augusti f, ni. fler han debarqurrar och kan således vara tit* satt för flen obehagligheten* att mista en vara af kanske obetydligt värde* otti Tullbetjeningen vill ehicanera. Då på så litet parti, sorn uppgår till höyst boo R;drs värde, någon betydlig förlust för Staten icke kan komma i fråga, tor. de billigheten fordra, antingen att lösningspriset bestämmes till minst 25 procent wtöfver det Uppgifna, eller ock att den resande får behålla sin vara och blott förpligias erlågga Tullen efter det förhöjda värdet* om han icke sjelf hellre skulle vilja taga lösen derföre. Der värdering kommer i fråga, skall, efter förslaget, en Magistratsperson deri deltaga och föra ordet. Det torde böra bestämmas att Magistratens Ordförande nämner denna person. Ti'1 Jury, när den behöfves, utses tvenne Ledamöter af varuägaren och tvånne af Tullbevakningen Dessa 4 välja utom sig en Ordförande, Troligen skola vid detta val paria vo. ta uppkomma
Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande JH 36'. 29 man och byar stängas efter förmedlade hemmantalet, men inom by efter öretalet eller innehafvande jord. 4) af Lars Rasmusson, med hvilken Olaus Eriksson, Tobias Lind m. fl. instämt: »att hälften-principen, utan afseende på större eller mindre hemmantal, icke må antagas; men att byar och enstaka hemman böra sig emellan i stängseln efter deras olika hemmantal deltaga, utan afseende derpå att det ena hemmanets inegor möta det andras utegor och tvärtom.» c) Om särskild lagstiftning för olika orter: 1) Gezelius från Stora Kopparbergs län: »att lagstiftningen bör lämpas efter de olika orternas behof.» 2) ./. Lindby från Gottlands län: »att, oberoende af hvad som för Sveriges fasta land kan i stängselangelägenheten blifva beslutadt, det för Gottland må stadgas, att, med bibehållande af stängselskyldigheten, densamma bör så fördelas, att grannar i jordegor skola, utan afseende på hemmantal eller jordens beskaffenhet, lika deltaga i den hägnad, som i egoskillnaden dem emellan bör vidmagthållas. » 3) Nils Svensson från Blekinge, med hvilken åtskilligc representanter från Elfsborgs, Kalmar, Götheborgs och Bohus, Christianstads och Gottlands län för deras respektive provinser instämt: »att nu gällande föreskrifter för stängselskyldigheten icke må förändras.» På den af Utskottet redan anförde grund hemställer Utskottet vördsamt, att berörde motioner må anses förfallne. Stockholm den 3 November 1857. Reservation: Af Johan Johansson från Östergöthland med hvilken Per Benjaminsson från Elfsborgs län förenade sig: »Emot Utskottets beslut derom att stängsel-skyldigheten skall fullgöras efter den så kallade hälften-principen, får jag reservera mig. De skäl som föranledt Utskottet att nu vid denna riksdag tillstyrka Rikets Ständer att antaga hälften-principen äro, 30 Summans. Lagsami Allm.
Pelsverk: beredda och oberedda: införselstull. Get-, Renoch Skjäl-skinn 1 skålp. — 10 öre Fåroch Lamm-skinn: grå Krimskasamt äkta svarta Kalmuck1 skålp. — 40 » andra slag 1 skålp. — 15 » Björn-, Jerfeller Filfras-, Kanin-, Lo-, Räf-, Sjuppoch Yarg-skmn 1 skålp. — 25 » andra slag 1 skålp. 1 R:dr Pelsverk, hopsydda, äfvensom fullfärdiga persedlar med pelsverk till öfvertyg, såsom Skinnpelsar, Muffar, Boas m. m. förtullas lika med pelsverket, hvaraf de bestå, med tillägg af 50 procent; röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages för denna artikel följande af Bonde-ståndet beslutade tullbestämmelser: Pelsverk: oberedda. Införselstuil. Get-, Renoch Skjäl-skinn 1 skålp. — 10 öre Fåroch Lamm-skinn: grå Krimska samt svarta Kalmuck 1 skålp. — 40 » andra slag 1 skålp. — 15 » Björn-, Jerfeller Filfras, Kanin-, Lo-, Räf-, Sjupp och Varg-skinn \ skålp: — 40 » andra slag \ skålp. 1 R:dr 25 » Mer eller mindre beredda Pelsverk införtullas med 15 procents förhöjning uti den för oberedda af samma slag ofvan utsatta tull, och fullfärdiga persedlar med pelsverk Bevillnings-Utskotlets Memorial J\1 27. 17 pelsverk till öfvertyg, såsom Skinnpelsar, Muffar, Boas m m. tullbehandlas lika med beredda pelsverket, hvaraf de bestå, med tillägg af 50 procent. liidderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-slånden hafva gillat Utskottets numi», förslag om tull-frihet vid införsel af Humle, men 13onde-ståndet har åsatt denna vara införsels-afgift af 6 öre skålpundet.
R:dr hvardera 91,850: — » 12 d:o af trä, å 6,600 R:dr » 79,200: — » anskaffandet af inventarier för 30 arrestlokaler 7,162: 50. » inredning af redan befintliga byggnader 4,000: — » d:o af 73 förhyrda lägenheter, å 150 R:dr 10,950: — » tillbyggnad af 2:ne arrestbyggnader 4,500: — Summa R:dr 197,662: 50. I händelse åter samtliga byggnader uppfördes af sten, beräknades kostnaderna: för 23 byggnader, h 8,350 R:dr 192,050: — » inventarier, inredningar m. m 26,612: 50. Hvaremot, om samtliga byggnader blefve uppförda af trä, kostnaden belöpte för 23 byggnader, å 6,600 R:dr 151,800: — » inventarier, inredningar m. m 26,612: 50. Varande de årliga kostnaderna beräknade på följande sätt: om byggnaderna uppföras en del af sten och en del af trä 18,606: 25. om alla byggnaderna uppföras af sten 19,096: 25. om alla byggnaderna uppföras af Ira 18,221: 25.
osynligt dref henne att hänga upp sig i spjällsnöret, än att dränka sig i ån. Ibland smög hon sig ut och försvann, och det var dä att leta efter henne i skog och mark, enär man befarade, att hon verkligen skulle göra sig själf något ondt, om hon finge tillfälle. Det såg dock nästan ut, som om hon roat sig med dem, som vaktade henne, ty alltid kom hon tillbaka för att snart nog ånyo sätta dem i fruktan genom en ny rymning. Hon blef slutligen så svår, att man på eftervintern måste sända henne till hospitalet, där hon icke många månader efteråt afled. (Forts.) Från Iduns läsekrets. Något om sulläder. Mina damer — och herrar skulle jag vilja tilllägga, om icke det senare endast vore en tom fras, då det gäller ett område, där de knappast äro representerade, nämligen kyrkan. Jag ville säga, att jag verkligen mot min vana i söndags var i kyrkan. Det är nu en gång så att jag icke hör till det täcka könet, som kan sitta så comme il faut som helst och höra en predikan af sin favoritpräst och sedan lika lugnt som vanligt under veckans lopp begå sina förtjusande gemenheter. Jag har en generande förnimmelse af, att om jag ginge dit och finge höra någonting sällsynt, t. ex. en som själf varit i elden, hvilket lär höras på tonen i kommandoorden — att jag då skulle kunna bli på något sätt störd i mina trefliga vanor, eller tvungen att afstå något af hvad jag anser nödvändigt såsom hörande till — om också blott yttersta svansändan af societeten. Dessutom har jag alltid varit rädd för dagg, ordet må nu användas såsom sjö- eller landsterm, den må nu falla på eller omkring en, vara kall eller varm, såsom t. ex. ho ningsdagg, hvilken är i stånd att skrämma mig ända till Sibirien, där den nu icke lär förekomma. Och så är det andra orsaker, som kunna vara betänkliga nog: man kommer tidigt och blir inpassad mellan vildt främmande damer, som ge — nej! som man generar sig för. Idun
I afseende på utlånings-rörelsen iakttages: 1:0 att adier eller lottbref icke få belånas i den bank, der de äro utgifna; 2:0 att, med undantag af cassa-creditiv, lån icke må beviljas på längre tid än nio månader till enskilda; 3:o att i de fall, der ränta för meddelade lån ej är utfäst till mer än fem för hundrade om året, banken äger, vid låns utgifvande, afdraga räntan för hela lånetiden samt efter förfallotiden, såsom slraffränta, sig till godo beräkna J för hundrade i månaden, eller 8 för hundrade om året, dock med skyl - Den 18 Mars e. ra. 337 skyldighet att föranstalta, det lagsökning sist inom en månad efter förfallotiden varder anställd och, i allt hvad på hanken ankomma kan, skyndsamligen utförd. Vid fordringars indrifvände njute provincial-banker samma handräkning som för R. St:s discontverk stadgas. i i §. Varor och gods, som i hanken behållas, kunna, derest de icke inlösas vid förfallotiden, genast derefter, utan föregående hembjudning eller uppbud, genom offentlig auction försäljas. Banken vare berättigad sjelf inropa pantsatt eller utmätt egendom, som på auction för dess räkning utbjudes, med iakttagande likväl, alt sådan egendom varder åter försåld, så snarl det utan förlust för banken ske kan; men ali handel, med undantag af guld och silfver, vare förbjuden. 12 §. Lottägares andel i bank-bolag, hvarå lottbref skall ställas till viss man, och hvarå öfverlåtelse icke gäller utan directionens för dess del lemnade och af bolaget vid nästföljande bolagsstämma stadfästade samtycke, får till beloppet ej någonsin vara större, än dubbla summan af den qvot, som uppkommer, när grundfondens capital-summa divideras med iottägarnes antal. 13 §.