Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att, på sätt Ola Månsson föreslagit, tillsätta serskildta läns-komitéer för att verkställa taxering, tror jag vara obehöfligt och snarare leda frän det mål han lika med mig åsyftar, rättvisa och likhet i bevilln. för alla. Men denna likhet öfver hela Riket, som det vore så önskligt att erhålla, tror jag endast kunna vinnas derigenom, att man till ledande grund eller allmän norm, lager taxering efter försäljnings-beloppen. Uti 1835 års Bevilln:sFörordn. står det, att köpeskillings-beloppen skola tagas till ledning, och del var äfven föreskrifvet, att Häradshöfdme skulle meddela uplnids-förteckningar till ledning för Taxeringsoch Pröfnings-Komitéerna, men detta stadgande har sedermera blifvit uteslutet, och är det äfven nu af Bevilln.Utsk., förmodligen derföre att då raan fann, att man icke kunde få ned bevilln:s-proc:n, så villé man icke hafva så noggrann kännedom om de verkliga förhållandena. Del är derföre — jag ber om ursäkt, att jag idkeligen uprepar detta — af yttersta vigt att bevilln:s-proc:n Den 27 Maj f. m. 367 nedsättes, under bibehållande af det macbineri man bar, endast med ett litet förtydligande, emedan den gamla §:n blifvit emot sin ordalydelse tillämpad. Ty en rättvis taxering är väl icke, då man ömsom taxerar till \ eller J af det verkliga värdet. Sådant är tvertom orättvist, men så bar man ändock gjort och gör. Minskas bevillmns nominella belopp till j. af hvad den nu utgör eller 4 R:dr för 10,000 R:dr, så tror jag icke att man skall behöfva hvarken de af Ola Månsson föreslagna och af Hr Hjärne bär understödda länsvis sammansatta Komitéerna, eller alt i likhet med hvad i andra länder, t. ex.
Barthelemy nära belägne Holländske Brihamtnen Eustaches återupplifvande; en ny Brihamns inrättande uti Franska andelen af St. Martin; Siats-Utskottets Beiunkahderi. 3331 den stockning uti Norra Americas Vest-indiskä Handei, söm följt på freden, med flera omständigheter hafva vetkat én icke mindre hastig ari betydlig minskning uti den Sveriska Coloniens Handelsrörelse och de af densamma helt och hållet beroende Inkornsterne. Allt sedan April månad 1816 har nästan intet öfverskott till Moderlandet influtit af CöIoniens Intrader, och då én fortsatt utbetalning t[värtaliter af de på Cassän förut arivisté ansenliga Utgifter likväl ej kunnat undvikas, har densamma SlUtligeri blifvit till den grad uttömd, att utgifterna för innevarande års 2idra,‘ 3 dje öch .fide Qvartal ej kunnat bestridäs, örn ej Hans Kongl. Höghet Kron - Prinsen' af Egna médel förskjutit det felande. Kongl. Majit, sorri ej kurirtat förutse eri så hastig förändring, hade emedlertid med nöje Omfattat tillfällen att af deri behållning, sorn i jririii månad 18I5 förefärtns samt äf de under loppet af samma år och början af sistlidne år influtne medel, till allmänna behof och nyttiga inrättningar inörri Riket använda efterföljande Summor: Med Nådigt afseende .å Riksens Ständers i anledning af väckt mritiön om allmänna medels anstående till Sveriska Theaterns upprätthållande, uti Skrifvelse åf den 4 Augusti 1815 gjorde anhållan, att Kgl. Majit af hvad medel sorn hälst kunde finnas lämplige och hvilka éj vöro för bestämda utgiftef på - Stats-Utskottets Betänkandenl räknade, täcktes låta anordna JSÖ hvad som pröfvades för Tbeatrens behof erforderligt, har Kongl. Majit, då ingen annan tillgång fanns, af Inkomsterna från St.
I afseende å Regements-läkare vore grundsatsen om lönetillökning efter vissa års tjenst mindre lämplig, då denna erad derigenom blefve ännu mera belastad med öfveråriga individer, än nu är fallet. Då Regements-läkaren har Kapitens rang och oftast icke kail ernå denna värdighet fortare än vederlikar inom arméen, men sedermera saknar utsigt till vidare befordran, bjuder rättvisan, att hans lönevilkor, åtminstone vid Kavalleriet, Artilleriet och de större Infanteri-Regemenierne ställas i likhet med en Kompanichefs lön eller 800 R:dr B:ko, den högsta inkomst, han på ordinarie stat någonsin kan ernå. Derjemte borde, medelst förhöjning i pensionsbeloppet, åt äldre förljente läkare beredas en lugnare verksamhet med nödig utkomst, äfvensom tillfälle till befordran för skicklige Bataljons-läkare, ännu i besittning af den kraft, som en sträng tjenstgöring samt ett fälttågs ansträngningar taga i anspråk. Den pension al 400 R:dr, Regements-läkaren nu har att från arméens pensionskassa förvänta, är alltför otillräcklig att medgifva honom draga sig tillbaka, om han än kände sina krafter brutne och sin förra verksamhet af ålderns krämpor förlamad. Staten bör då träda emellan och belöna mångåriga trogna tjenstersamt befordra en för vården af landets försvarares helsa och lif så vigtig corps’ tjenstbarhet. Denna corps’ dubbla egenskap af militärisk och civil gifver densamma ock billiga anspråk uppå att, åtminstone till någon del, hugnas med samma förmåner, som civila embetsman äro tillerkände. Vid 60 års ålder samt fulla 50 års tjenst borde således, efter mitt underdåniga förmenande, Regements-läkaren ega rätt och förpligtelse alt taga afsked från innehafvande beställning med åtnjutande, utom pensionen från arméens pensionskassa, af så stor pension på allmänna indragningsstaten, att han, efter afskedet, bibehölle samma in - Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. om Statsverket 15583.
Sedan den Fördelning af Utskottet, som haft sig uppdraget att granska Stats-Rådets Protocoll öfver Ecclesiastique Arender, anmält, att läsningen af desse Protocoll nu vore slutad, framstälde Herr Grefven och Ordföranden den frågan, om vid nämnde Protocoll anledning till någon anmärkning förefallit och, då härtill svarades Nej, beslöts, att Ecclesiastique-Expeditionens Protocoll skulle till Stats-Secreteraren återlemnas. Herr Regerings-Rådet Hallenstjerna yttrade, att inbindningen vid läsningen af dessa Protocoll endast varit besvärlig, och Herr Assessor Arosenius anmälte, att ehuru han ej ville bestrida Kongl. Maj:ts höga rättighet och StatsSecreterarens behörighet att på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning disponera öfver de i Upsala Bibliothek förvarade Manuscripter, kunde Assessorn dock ej annat än beklaga en förlust, som denna dyrbara samling lidit genom den tillåtelse Polske Adelsmannen Bjernachi erhållit att derifrån bortföra en mängd Polska Historien angående Handlingar, och anhöll Assessorn, det i Protocollet hlefve intagen dess önskan, att bemälte Bjernachi måtte af vederbörande undfå erinran om fullgörande af det vilkor, som vid öfverlemnandet af nämnde Handskrifter blifvit fästadt, att i utbyte mot dem honom skänkte lemna andra Handlingar af vigt för vårt eget Fäderneslands Historia. Herr Grefven och Ordföranden tillkännagaf, att Protocollen öfver General-Auditeurs-Ärender på Justitise-Fördelningen äfven nu voro slutade, utan att någon anmärkning dervid blifvit gjord. Herr Friherre Adlerberg omnämnde endast, såsom mindre enligt med formen, att Protocollet öfver GeneralAuditeurs-Ärender för den 13 Febr. 1812, hållet af Protocolls-Secreteraren Bergensköld, vore försedt med Konungens höga underskrift, utan att någon af StatsRåden detsamma undertecknat, och 12 266 Riksdagen 1812.
O ~ Hr von Gegerfelt, Herman Georg: Att en lagförändring i det ifrågarde syftet står i konseqvens med den nuv:de lagstiftningen om qvinnans myndighet, kan icke förnekas. Då lagen tillerkänner en person rättighet att råda öfver sin egendom, synes mig nemi. deraf vara en följd, att personen jemväl må råda öfver sig sjelf. De skäl, som emot lagförändringen blifvit anförda, äro af mera praktisk än theorotisk natur, och äfven såsom praktiska torde de icke ega giltighet. Man må nu klaga öfver slägtbandets upplösning, men ett obestridligt faktum är det dock, att individen allt mera och mera sträfvar efter sjelfständighet. En lagförändring i den ifrågav:de syftningen är ock ett steg på denna bana. De fall, då giftomannarätten blifvit, på grund af egennytta, missbrukad, äro icke få, och äfven om de det vore, är dock säkert, att de fall, då giftomannarätten blifvit begagnad i ett godt syfte, för att afvärja skada, äro vida färre. Det högsta, man i sådant afseende kunnat åstadkomma, har också vanligen varit blott en tidsutdrägt. Allt sedan 1809 hafva vi gått framför våra Finska bröder i afseende å lagstiftningens utveckling. I förevarande hänseende hafva de dock redan hunnit före oss, och jag kan då icke finna något skäl, hvarföre vi längre skulle förblifva på den ståndpunkt, vi i detta fall för närvarande intaga. Jag instämmer med dem, som yrka bifall till Utsk:ts förslag. Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik: Jemte det jag i allo instämmer i Frih. Armfelts anförande, som synes mig så tillfyllestgörande, ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att det synnerligen är från Bonde-St., som klagomål öfver den i ifrågav:de ämne för närv:de gällande lagstiftningen försports. Motionärerna i ämnet äro vid denne riksdag Carl Johan Svensén och Josef Oscar Almqvist. Den förra är från ett af rikets sydligaste och den sednare från rikets nordligaste provins. Denna omständighet är, i min tanke, af icke ringa betydelse.
Hvar och en som var om bord på de allierade flottorna i Östersjön, vet att både de Engelska och Franska besattningarne utgjordes af till största delen obefarne. Hr Gr:n frågar hvartill det skulle gagna natt med en betydlig del af folkets skattebidrag, utan något antagligt ändamål, vagga sig i föreställningen att ännu vara eller i framtiden ens kunna blifva en sjömakt i ordets begripliga mening», — och tillägger: »jag djerfves påstå att den upställning af frågan som jag har tillåtit mig är så logiskt riktig, att den näppeligen lärer kunna motsägas, och jag har helt enkelt uttalat ställningen sådan den är.» Jag tror mig tala sanning då jag säger, att Hr Gr:n lyckligtvis icke uttalat ställningen sådan den är, utan endast sådan Hr Gr:n tror den vara. Yi äro, med den flotta vi ega, Europas 4:de sjönation och vi både böra och kunna fortvarande förblifva det; och skattebidragen till öde Hufvudtit. utgå till ett ändamål som jag vet Gr. Anckarsvärd anser antagligt, nemi. landets försvar, förkofran och oberoende. Det är sorgligt att så få i vårt land vilja inse detta ändamål. Det är beklagligt att regeringen engång föreslagit linieskeppens nedhuggande till mindre cert; men det är rentaf bedröfligt att Gr. Anckarsvärd tror sig böra gå ännu längre och »föreställer sig att slopandet af de gamla skeppen och afyttrandet af de nya, om sådant låter sig göra, vore den mest rationella utvägen att en gång vinna ett slut på den stora tvisten emellan en linieoch kanonslups-flotta.» Om denna af Hr Gr. Anckarsvärd påpekade vandaliska ut - Den 28 Januari e. m. 197 väg ock vore den mest rationella, så kan man likväl tryggt påslå alt den är den minst nationella. För mig framstår förslaget nästan som en hädelse. Att sälja vära skepp förefaller mig som att sälja fäderneslandet. Hvarföre icke så gerna på samma gäng till den mestbjudande utbjuda Gottland och Öland och alla vära stränder, som i alla fall vöre tilN spillogifna i samma stund vi icke hade någon flotta mer?
Vid pröfning af denna fräga bstva Kltskotten, uti H:o Z af de afgifne betänkanden, Med erinran om vadan ak det under senare tider följde svsteme as anvisningar a banken, till bvarjelianda företag , framställt såsom allmän grundsatts för bibebällande af den ordning i bikets penningeväsende, som man nu önskat återställa, att, lör det tillkommande, alla anslag, äfven för 8tatens egne bebos, a bankens töapital-tillgängar, borde i ollo undvikas; »nen likväl, Unde, åberopande «f 6ö §> beg.dormen, vob med afseende ä angelägenlieten af de deruti vmnäinnde Lreditiv, ansett sig, för ilyt närvarande, ej kunna vidtaga anns» utväg än tillstyrka b. 8t»r, "dels att det stora »5 206 Statsocb La n c o-IItsk o t ten s "Lreditivet mä, vid inkallande krig, ak Lanken utbetalas, "emot cist att Xullmägtige i L:g:s6ontoiret utgifva, ä "k. 8t:rs vägnar, c/r deras förbindelse till Lanken ä ke"la summan med ränta, ocb under förpligtelse att detta "Langens förskott atergäldas as de först inllvtande me"del, kvilia k. 8t:r till Xrigskostnadernes bestridande "besluta anskaffa, dels ock, att om medel till deläc"kande af rle summor ä balla Lreditivet lastas, skulle "saknas för L:g:sLontoiret, oeb ej kunnu genom län i "allmänbet anskaffas, L:g:sLontoiret mä äga, att (let "för sädant bebos ersorderlige belopp ak Lanken läna, "mot äterbetalningssk^Idigbet inom 6 wänader oeb 5 "proc:ts ränta under tiden;" derjemte litskotten, under förutsättning att L:g:sLontoiret Ilädanester som bittills, icke kommer att ärligen till 8tat»6onloiret utbetala större summa, än som motsvarar de för sällant ändawäl till L:g:s6ontoiret anslagna arliga inkomster, tillstyrkt, "att, med in'^skränkning st L:g:s6ontoiret» bittills i lietta afseende "tillätne (lreditivi ätt a Lanken, L:g:st3ontoiret ma be"rättigas att, för liczviden ak 8tstsbrist8umwan, till 8tats"Lontoiret, vcb L:g:sLontoirets egnö bebos, förskottsvis i Lanken uttaga ett belopp af bögst 600,voo L:dr "L:co, ikrän den l Sept. list ena aret intill ilen sista "bubi <iet päkoljande, lia Lanken» förskott skola vara "ak inflytande medel ovilkorligen likviderade;" linder anmälan sluteligen, "att, med undantag ak de "266,666^ L:dr L:co akLankens bebällne arliga ränte, e"venuer, Iivilka föreslagits till silkverinköp, någre Lan"kens ränterevenuer, icke vid m^ntregleringens uppgö - Letänkanden, X:o ikj. 207 "rande i beräkning ingått, utan voro att påräkna till "blifvande
Dä emedlertid numera, enligt hwad sörberördt är, nägon till Banquens crsättmng icke är att förwän» ta, men en fortfarande ersättningsffyldighet deremot, ffulle, utan nägon Vanqucns deraf förmodande förmän betaga flere deruti inkereflrrade personer, alla till» fällen till nödtorftig bergning, torde härwid ömands skäl till lindring af lagens stränghet, kunna fä äga rum, med afseende hwarä. Banco Ulffotket ansett sig lill de Respeclive Ständenö gnnsibenägna omprösning Den 2i December och godtfinnande böra öfwerlämna, om icke den för bnsir» ä i I Uenek-eu^ks länck, Arboga Magistral och Wag mäst rre adomde »nswarigl ek. ma re fä blifwa cslergiswen. Är och dug som förr ffnswit stäc. Ester befallning, kel, l-iolsinZjnr. Begärdes pä bordet. Uplästes ekk af Stars Ulsksttet inlämnadt, fa lydande: Wördsamt Memorial! Ibland de Krono lägenheter, som hittills wa? kik under Kongl. M>j:tS Egen disposition, äro de fa kallade Hof-Stall > ängar, hwilka marit Hos-Staller till utfordring killsiaqne; Men sedan desamma, i anledning af Riksens Ständers underdåniga hemställan nu torde as Kongl. Maj:t till Riksens Sränders fria disposition i Nädec öfwerlämnas, enior det, att Nlk< fenö Ständer widtaga nödige anstalter till besörjande as nrfordringm wid Kongl. Vla):ts Hos» Stall, sa har StatS^Utjkoktet trott sig böra taga cn närmare kännedom om dehe ängars b-ff ffenhct och lörwaltning för att derefter kunna till Riksens Högloft. Ständer söreflä, huru med desie lägenheters hushållning hädan, ester ma förhällas.
Hvarje Departemenls-Chef under Departementet höra. Se Bih. 3:dje Sami., Mern. Preste-Ståndets Prot. B. VI: pa». 6. VII: 4, 514. VIII: 14. Conslitulions-UlskoUets Memorialj N.-o 3. 5 Borgare-Ståndets Prot. B, IV: pag. 331, 719. Bonde-Ståndets Prot. B. VII: pag. 190, 679. 7. Förslag, angående Utlännings naturalisation. Regerin. § Konungen ager — der så dane hittills ägt rum; Vare likväl Konungen obetaget, att uti Militära Embeten nyttja utländske] män af sällsynt skicklighet, men icke till Commendanter i fästningar ne. Konungen fäste Departementet höra. jj/ ormen. 28. Konungen äger — der så dane hittills ägt rum. Konungen fäste Departementet höra. Utländsk man af Protestantiska bekännelsen 3 som varit inom Riket Tio är bosatt 3 samt mantalsoch skattskrif ven, och hvars förbindelse till främmande Magt, efter aflagd trooch hill dhets-ed ät Sveriges Konung 3 före de sednaste fem åren upphörts njute enahanda rättigheter vied infödd Svensk man 3 dock utan att kunna till Konungens Rådgif<vare3 eller till andra civile eller ecclesiastiske embeten eller tjenster3 än vetenskaplige3 eller till Commendant ä fästning utnämnas. JJti öfriga militära embeten vare det Konungen likväl obetaget, att nyttja utländske män af sällsynt skicklighet, äfven om de icke förvärfva t Svensk medborgarerätt 3 pel sätt nyss säges. Se Bil). 3:dje Sami., Mera. Förslag till det stadgande, att Ledamot af Stats-Rådet, eller af Högsta Domstolen ej må tillika annat embete utöfva. Regerings formen. § 34. Sednare Perioden. Stats-Minister eller Stats-Råd må icke tillika annat embete utöfvaj ej eller några inkomster deraf uppbära. Justitice-Råd må ej tillika annat embete inne hafva eller utöfva.
Men hon fick oro en dag, när de rest ner till hafvet alla. Då vardt han så underlig. Det var väl därför att han vantrifdes i det fula landskapet, menade hon. Uj, — en sådan b y g d! Vid, vågig ljungmark med en väldig höjd borterst, där de bundit flygsanden under ett segt och härdigt gräs; gräns mot åkrarna skapade tunna stenmurar, där dagern lyste igenom alla hålen. Marken var bevuxen med ljung, som hade långt till blomning ännu, klockljung med starkskära blomknippen och stel, mörk C3rs. Så här och där några mariga tallar, vindvridna alla, stormstrukna, med grenarna på stammens ena sida sträckta som bedjande armar mot land. ' Längst ut var sanden gul och fin, där hade några strandlökar och marvioler fått ett knappt fäste, och bortom den — ängslande vredt i dag, hafvet, mörkgrönt med hvitskummiga vågkammar. Ack, Tordis tyckte att synranden var så förfärligt hög, det var som om hafvet skulle kunna storma in öfver dem och rycka dem med sig. Och målaren bara såg på allt och det var rakt omöjligt att få honom att tala. Hon vardt beklämd — hon visste ej hvarför, det hände henne så ofta nu, att hon inte visste hvarifrån de kommo hennes tankar och vankande känslor. Det vardt sent innan de återvände, det var ett par timmar efter midnatt då de åter stodo utanför herrgårdsby ggningen igen. Det kunde inte dröja så värst länge till soluppgång nu. Natten är drömsk, de stå och se ut. Slätten sofver och alla färger äro dämpade i halfdunklet. Betfälten ligga svarta, höså- torna stå smutsgula, hela slätten är inramad af de aflägsna kullarnas mäktiga linier; Silfverarbeten, Bordsilfver. M o d e r n a s t! Solidast I Billigast! IDUN 348 den och hans farväl, det genljöd för hennes hörsel än. — Ack, nu började det spöka gulnade blad i luften. Hon tänkte, att han allt haft rätt ändå. Hennes drömmar hade varit falska, ty det hade skapat visshet af det som bara varit lös tro.
Maj:t uti ett den 9 Februari 1802 till Dess Befallningshafvande i Dalarne aflåtet nådigt Bref, förklaradt att den dittills i Dalarne öfliga oinskränkta klyfning af jorden endast och allenast komme att få bero af vederbörligen utrönt och utstakad besutenhet, samt med bestämmande af hvad med besutenhet borde förstås, i nåder tillåtit, att då varande åboer, som efter besulenheternas utstakning kunde anses ofullsutne, icke emot deras vilja finge rubbas eller vräkas utur deras små jorddelar, utan desse vid skeende förändringar genom dödsfall, giften eller eljest småningom så sammanläggas, att deraf lagliga besittningar med tiden kunde uppkomma; hvarefter, genom 10 mom. i Kongl. Brefvet den 17 Augusti 1804,: blifvit stadgadt, bland annat, att, när storskifte blifvit verkställdt, icke någon får försälja en obesutenhet till annan, än den, som eger jord i samma nummer, och att, i händelse annorlunda sker, delegarne i nummern ega samma obesutenhet lösa: att såsom följd häraf, bör iakttagas, att två eller flere uti en, ehuru obesuten, egares hand en gång sammankomne obesutne hemmansdelar icke fa åtskiljas; att lagfart och fasta å sådane mindre jorddelar, som icke innefatta besutenhet, icke heller vidare får ega rum; samt att, om flere genom arf, köp, giftermål eller annan laglig åtkomst tillfälligtvis sammanlagde obe - 724 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Oiiletö ©tanber mebbclabt, för att i Ijwab, miblominattbe ©merige, j)å bent berobbe unberjiäEaö beråd pröfning, funno Otifetö ©tanber, jemte bet be betpgabe jin tarf|~aml)et för be åt Majit nteb ofpatb omtanfe för ^ojlerlanbetd mai mib SDtaj|:t genom ifrå Diifet och befö paitbe erfättningdfummor för afffaffanbe af Sudafgifterna i £)refuttb od) Safterna. Cd) flad, tid följb af benna (Sonoention, 0werige — efter bet beit årliga erfättning, font 0werige, t lif het nteb hwab förut ffett, borbe af 2)aitmarf uppbära för unberfwtt af tyrar od) bafar i Örefunb, blifwit, enligt be toib beftämmanbet af l)ela lödningdfumman för Örefunbffa Suden följba grunber, fapitaliferab oty afbragett — ttnber loppet af 20 år hvarje halfår till Santriarf erlägga 46,762 9i:br Sanfft ^ifdmtjnt eder 93,524 9i:br ©wenfft tRifdm^nt, hwari SMter, emot bet att famina förmån i affeenbe å 0iocnffa hamnar blifwit för befia SMterd fartyg bewtljab; od) hov meb £ait 5 Ijeten till luftfart injlräitfed till fartyg, font l)afioa en drägtighet af mer än 15 laller. SJteb be ^öreitabe 0taterna i 91orra 3lmerifa bafma blifmit öiw Otile är förberebb att Öfwer £or SOteb fåonimgarifet ^»aitnooer är underhandling å bane ont afflit (Sinligt ben af Äongl. 9Kaj:t wib febnafte
Förskottet bör, enligt Eders Kongl. Majus Nådiga Skrifwelse d. 17 Julii i8 n, ersättas af framdeles inflytande Arrende för KongsöhrS fran Stuteriet undantagne Kongsgardar; men ordningen i redogörelsen och beskaffenheten af Stats-Werkerv förvaltning synas fordra, att detta Arrende under behörig Titul bland Statens revenuer upptaoes,da den inträffar, samt att Utgiften af blifwande Ofwcrstott pä Stats-WerketS Inkomster ersattes. z) 2,500 R:dr utbetalte, enligt Eders Kongl. Mafltso Nådiga Bref och Befallning afd. >8 Dea nästi. ar, såsom innestäende Refepenningar till Högsalig Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen Carl Augusts höga Arfwingar för de första s manaberne ar rZio. Samt 4) 9,svo R:dr i ranta och afbetalning till Banguen pa Capitalet för ststl. ar, af den, under loppet af samma ar, lystade mindre Creditiv summa. Desse Utgifter, hwilka warit oundwikelige, men icke pa c^cat anflagne, eller af sadan bestaffenhet, att de till någondera af Huswud-Titlarne kunnat hänföras, haswa till Riksens Ständers gillande, pa sätt som stedt mast bestridas. 3 Den iz Junii. 59? I öfrigt bär Stats, Contoiret i underdånighet anmäla art, enligt Konal. Brelwen d. i8 Maji och d. is Junii >822, skulle den gafwa af En Tunna Guld om äret, i 6 ar, som enligt Riksens Ständers Beslut d. -5 Junii i8oc>, af Kröningsoch Begrasnings-hiclpen tillägnades f. d. Kron-Prinsen Gustaf, begagnas af Stats-Werket såsom Län emvt E proTents ärligt Interesse och detta Interesse list f. d. Kron Prinsens framtida disposition äfwen förräntas.
Ständer hafva detta ärende i öfvervägande tagit; och emedan de infordrade förklaringarne ännu ej blifvit afgifne, oansedt flere påminnelser derom till E. K. M:ts Befallningshafvande, tid efter annan, från Kongl. Directionen afgått, ty anse Riksens Ständer nödvändigheten fordra, att, medelst alfvarligare mått och steg, fullgörandet af E. K. M:ts Befallningshafvande* åliggande i denna del påskyndas, så att en säker utredning af rälta förhållandet med de uti Wermlands Län för Allmänna MagazinsInrättningens räkning utestående och balancerade medel rnåtte kunna åstadkommas; Hvarföre och då Riksens Ständer dela Deras Revisorers öfvertygelse om olämpligheten af det enskilda förtroende, E. K. M:ts Befallningshafvande åt Lands-Secreteraren lemnat, afl emottaga och förvara upphandlings-medlen, hvilken afvikelse från Författningarnen tydeliga föreskrift måste leda till ersättnings-kraf, i fall någon brist å ifrågavarande medel skulle, vid skeende utredning och slutlig liqvid, sig yppa, Riksens Ständer af nu omförmälde behandlings-åtgärder finna sig föranlåtne, att, med stöd af 30 §, Riksdags-Qrdnin - 624 Underdåniga Skrifvelserl gen, förhållandet hos E. K. M. i underdånighet anmäla, och derjemte yrka ansvar i laglig ordning å E. K. M:ts Befallningshafvande i Wermlands Län, för det bemälde Befallningshafvande; såsom redovisande af Statens medel, åsidosatt hvad gällande Författningar bjuda och förmå. Riksens Ständer framhärda etc. N:o 8 32J Uppl. o. godk. hos Kiddi o. Ad. d. 15 Oct, 1823* Preste-Ståndet d, 17 — -—• Borgare-Ståndet d. 17 — 1— Bonde-Ståndet d. 17 Rii-sens Ständers underd.