Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sl:r begagnade 234 Den 1 Februari f m. siu makt att höja dessa afgifter, får jag endast hänvisa till de af mig redan förut omnämnde exempel, liemtade från Englands Tull-lagstiftning. Detta land har hvarken befarat eller rönt några vådor eller olägenheter deraf att detsamma vid mera genomgripande förändringar i någon del af Tull-lagstiftningen fastställt Tullsatsen för en eller annan vara att under en längre tidrymd förblifva gällande. Utsk. liäntyder slutligen på Konungens makt att återinföra skyddsförbud för den händelse att Ständerne genom tullafgifternes nedsättning eller afskaffande skulle hafva lemnat åsido dén erforderliga vården om vissa näringars bestånd, och då Utsk. lemnat anvisning pä begagnandet af detta correctiv såsom lämpligt och med Grundlagarnes anda öfverensstämmande, måste väl antagas att detsamma är förenligt med Rikets sannskyldiga nytta, men för mig vill det synas att stora betänkligheter skola möta emot verkställigheten af något sådant. Det är ej för att tillfoga Fäderneslandet sår, ulan för att, om möjligt, söka afvärja eller läka dem, som en Regering hör verka, och vill jag ej föreställa mig möjligheten deraf att Regeringen någonsin skulle blifva försatt i den bedröfliga nödvändigheten alt använda det anvisade correctivet, hvars begagnande i allt fall svårligen kan bereda näringarne den trygghet, som utgör ett väsendtligt vilkor för deras förkofran och tillvext. Ifrån några häll har jag hört invändas att förslaget, såsom i afseende endast en öfvergångstid, vöre af för ringa betydenhet ■ för att böra föranleda en grundlagsförändring, men hvad som kan bidraga att befordra landets tillvext i välstånd och att betrygga dess invånares framtida ställning, kan, enl. min tanka, aldrig anses vara af ringa betydenhet. De förbuds-bestämmelser, som under den förflutna tiden blifvit småningom borttagna, hafva ej för det allmänna varit af den vigt, som de fleste ibland dem, hvilka ännu finnas återstående, och vid dessas uphäfvande är derföre större varsamhet af nöden.
Alln änna Beswärö- och EeconomiU-skvttS den 5 t denna rr-änåd pä bordet lagde Betänkande af den 4 dennes, angående i:o Frihet för Jnnewänaure i wiftu trailer af Elfsborgs och Hallands Län, akt ullri erka och försälja Lmnewäsnader; 2:0 Rättighet för tjenstgörande och afskedade Soldater tvid wärfwade Regemenkerne att, utan Mästares tillsyn, sä idka Handwerk, och z 0 Dllständ tor fattige personer af O.winnvkönet att med wiste Handelegrenars, Slöjders och Näringars uröfwande fä sig förkörla, beflöt BorgareStändet att UtskottelS Betänkande i hela sin widd gilla och fastställa; såsom en följd hwaraf, i anseende till den Närings-frihet, som vfvriorjde af Qwinnokönet härigenom tillagd är, Ständer dock ansäg dcste personer icke wara Mätit att hälla Werkstäder, der ärmen Manfolks biträde nyttjas, och alt deras sä beskaffade Näringsfrihet alldeles upphör för den, tom l gitte träder. Hwarom de öfrige Relffcuve Ständen skulle wördsamt och wänlig?» underrättas. Oe luxrs. SD. Genom ProlocollsUkdrag af den z denna manad, hade Högwordrge PreflrSländet, lem - Den 2Z Januari!. 965 kemnat BorgareStänder drl af dest fattade bcflrit, r anledning aej mindre den särskildt förehafde och längt söre detta afgjordt srägan om Presterskapets de!- tagande i Jnqwarkeringöstkvidighrt tor sine Stads» egendomar, lika med alte andre ägare af sädane Fastigheter, men hwiikrt onus, hwatz den a Prrsterffavet iöpan» de ande! beträffar, Högloft.
Utförandet var i det närmaste under all kritik men likafullt var Mariquita djupare intresserad än någonsin förr. Och när slutet kom grät hon, grät så hejdlöst, att vi hade all möda med att lugna henne tillräckligt för att kunna föra henne derifrån. Under hemvägen var hon sedan tyst och förstämd och likaså under den halftimme jag ännu tillbragte hos dem. Hon serverade vårt thé utan att på något sätt taga del i don Luis och mitt samtal, hvilket också i sjelfva verket var bra matt; hon såg ut som om hennes tankar varit långt derifrån. Men när jag steg upp för att gå frågade hon med ens: Hvad tror ni Marguerite skulle gjort om hon hvarken fått sin älskare tillbaka eller fått dö? Troligen fortsatt att lefva som förut, brummade don Luis, innan jag hann svara. Det tror inte jag, sade Mariquita, men då hon icke inlät sig på någon förklaring af hvad hon trodde, aktade jag mig att fråga derom, utan slog bort alltsamman med ett skämt och gick. Vi hade ursprungligen kommit öfverens om att resa på samma ångbåt upp till San Francisco, men förargligt nog blef det mig omöjligt att fullfölja aftalet. Tre veckor hade flugit bort och så gick jag en vacker majmorgon efter Mariquita och don Luis för att följa dem till tåget, som skulle föra dem ned till kusten. Allting var nedtaget och inpackadt så att intet spår mera återstod af den trefnad som utmärkt deras lilla hem. Men ändå hade Mariquita tårar i ögonen då hon, klädd i en enkelt elegant reskostym, med en liten pojkaktig klädesmössa på hufvudet, för sista gången steg öfver det toma hemmets tröskel. Nå, Mariquita, sade jag, utan att låtsa märka hennes vemod, nu är ni väl förtjust då det ändtligen på allvar bär af ut i verlden? Hon såg på mig med sina tårfylda ögon, som kvälde öfver när hon svarade: Nog är jag nöjd att få resa, men jag vet inte hvarföre det förefaller mig som om jag aldrig mera kommer att få upplefva så lyckliga dagar som här. Redan på bangården hade emellertid den sorgsna stämningen flyktat. Rörelsen och sorlet der verkade upplifvande på henne, så att hon med ett helt gladt leende nickade mig ett "au revoir" när tåget gled ut från stationen.
Hvilka äro då dessa grundsatser? Jag är kanske jäfvig i att ens vidröra dem, vidare än som skett; men tvungen är jag att åtminstone tillkännagifva, att jag icke hört några andra, hvilka möjligen, under en hel massa af ord kunde framstå såsom Den 12 Februari. 327 sadane, än, att monarkismen hvilade på tillvaron af en adel, Adeln uter på jordbesittning och jordbesiltningen uter på den olika arfsratten. Utom det alt denna sats beliöfver en trefaldig bevisning — ett villkor, sora icke särdeles vittnar om sanning, ty sanningen är alltid enkel — försvinner, till all olycka, ända till sisla grän af sanning innan man hunnit ned till argumentationens nedersta trappsteg, som skulle bevisas. Nog sade salig Montesquieu i verlden, att den monarkiska styrelseformen förutsatte företräden, rang, ja lill och med ursprunglig adel (noblesse d’origineJ — jag lemnar ät eder sjelfva, mina Hrr, att bättre öfversätta eller förklara delta franska uttryck — emedan, sade lian, hedren beliöfde alla dessa utmärkelser; men äfven om man ville ännu, emot all sednare erfarenhet, och sedan man, bättre än i Monlesquieus tid fått begrepp om annan heder, än den som conslitueras af och beliöfver utmärkelser, blindt tro på slika abstracta ideer och på Motesquieu som ett orakel, så är det doek att märka, alt han aldrig sagt, att hederns representanter för deras tillvaro berodde på jordbesillning. Detta är en sednare, synbarligen allt för trångbröstad utläggning, den uppfinnaren af hedersprincipen icke skolat godkänna. Montesquieu ansåg jordbesittniugen vara grundlagd i Italien af Romulus, dä han skiftade jorden emellan sina krigare, hvarefter den lag efterhand tillkom, enligt hvilken jorden ej fick gå utom familjen.
Det torde ock desto heldre kunna antagas, att läsare-minoriteten inom vårt land, ännu icke mäktat ådagalägga behofvet af den andliga reformen, som K. M. i sådant fall helt säkert icke underlåtit, alt i en sä grannlaga och maktpåliggande fråga lill R. St. aflåta Nåd. Propos. Några enstaka röster inom och utom representationen, hvilkas nit och välmening icke böra förblandas med andra företeelser af svärmisk natur, skola emellertid aldrig förmå mig, att understödja ett förslag, hvarigenom religionens dyrbaraste sanningar, under den förledande ytan af en missförstådd frihet, kunna äfventyra, att gå förlorade. Då jag på dessa grunder i det hela ogillat Utsk:s Betänk., vill jag icke uppehålla mig vid de brister i öfrigt, som vid förslagets praktiska tillämpning lätt inses, och till förvecklingar mäste föranleda. ” Jag tror, att denna reservation så sannt, klart och fullständigt uttalar de skäl, på grund af hvilka LagUtsk:s Betänk, icke bör antagas, alt jag i delta afseende icke anser mig behöfva något vidare tillägga, hvarföre jag öfvergår till det af Prof. Bring framställda förslag, hvilket jag till största delen gillar, ehuru jag tror, att en förbättring skulle deruti göras genom införande af de tillägg Hr Carlheim Gyllensköld föreslagit, och om hvilka jag haft tillfälle att taga närmare kännedom. Likväl hyser jag någon betänklighet emot. ett af de tillägg Hr Carlheim Gyllensköld föreslagit, nemi. det, att uti Irsta §:n skulle ordet: ”umgänges-vänner” införas. I denna § skall ordet ”hus-andakr1 definieras, men umgänges-vänner tillhöra egentligen icke det begrepp, som domaren med ordet hus-andakt afser. Om en umgängesvän finnes i huset, så är ju sådant något helt och hållet tillfälligt, och det skulle, såsom förut här blifvit yttradt, vara stridande emot gästfrihetens lagar alt bortvisa.
x4, att, vid den deruti intagna tariff, 2:dra classen, tor tilläggas: ”samt Förste Majorer”, på den grund, att skillnaden emellan inqvarterings-beloppet j 3:dje och i:sta classen är alltför stor, och billigheten fordrar, att Förste Majorer, hvilka, enligt Armeens nya organisation, äro jemnförlige med Öfverste-Lieutenanter, komma i åtnjutande af några högre inqvarterings-förmoner, än öfrige Majorer; samt §• *7» som borde erhålla följande lydelse: ”Ali contant inqvartering skall i Stat uppföras och utbetalas af Stats-Contoiret, service-kostnaden afdragen, till vederbörande garnisoner och stater, eller till den inqvarterings-gifvande staden, då den lemnar inqvartering in natura till de i rj:de och 8:de classerna af tariffen uti 14 §• upptagne personer; men all service-kostnad, både för de inqvarterings-tagare af Armeen, som bo i Kronans hus och för dem, som njuta contant inqvartering, utgår af de städer, der inqvarteringen är, och ulbelalas af dem lill vederbörande af garnisonen, efter den fördelning emellan de inqvarlerings-skyldige, som inom hvarje stad serskildt varder fastställd”; varande den sålunda föreslagna förändringen grundad på förutsättandet, att Rikets Ständer antaga denna princip för sättet att utgöra inqvarteringen. Då nu, hvad angår Kongl. Maj:ts Nådiga förslag i denna senare del, antagandet deraf måste blifva en följd af Utskottens i det föregående gjorda förslag, samt hvad Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, i afseende å förhöjda inqvarterings-förmoner för Förste Majorer, synes af behof och billighet påkalladt, tillstyrka Utskotten antagandet af hvad Kongl. Maj:t på nyssberörde sätt täckts i dessa delar i Nåder föreslå.
Beträffande vidare frågan om förhöjning af skjutslegan, i hvilket afseende framställningar blifvit gjorde dels af riksdagsmännen Ola Månsson och Ola Persson i sammanhang med deras nyssomförmälde förslag, och dels af riksdagsfullmäktige Magnus Månsson, Lars Gustaf Sandberga Nils Andersson, Jacob Lindby, Petter Gabrielsson, J. P. Sandstedt, Per Pålsson, Anders Olofsson, Efraim Larsson, Petter Mårtensson, Petter Pettersson och Nils Magnusson; så får Utskottet erinra, att, hvad landtgäst gifverierne angår, skjutslegan, som för entreprenad-skjuts utgör 24 sk. banko, deremot för annan skjuts ännu är bibehållen vid samma belopp, som vid 1818 års riksdag bestämdes, eller 16 sk. banko. Att ej mindre varuvärdet, än tjenstehjonslönerne, sedan dess betydligen stigit, är allmänt kändt, och då i följd häraf kostnaden för skjutsbesvärets utgörande nu mera är vida högre, än då sistnämnde belopp bestämdes, kan detsamma ej anses vidare utgöra skälig vedergällning för delta besvär. Orsaken, hvarför allmän förhöjning af skjutslegan sedermera icke blifvit beviljad, bar otvifvelaktigt varit den, att man befarat genom en sådan åtgärd motverka införandet af skjutsentreprenader. Emedlertid torde det vara obestridligt, att skjutsstationer finnas, der sådane entreprenader ännu en längre tid icke skola kunna tillvägabringas, utan så stora uppoffringar å de skjutsskyldiges sida, att desse, ehuru ringa och otillräcklig den gamla skjutslegan än är, dock måste anse för sig fördelaktigare alt, mot en dylik otillräcklig vedergällning, fortfarande utgöra skjutsningsbesväret in natura; och vid sådane förhållanden synes det vara obilligt, att de skjutsskydd i ge ej skulle komma i åtnjutande af någon förhöjning.
St. inom 2 H. 51 402 Ben 21 September e. m. kortare tid komma tillsamman och kunna rälta det, än att dermed skulle draga allt för länge ut. Hvad beträffar den frågan, att tätare sammankomster skulle hafva den stora verkan, att för hvarje gång vända upp och ned på hela tullsystemet, så tror jag icke att sådant är att befara, utan snarare tvertom; ty det är klart, att om i något ämne, i något fack, man skulle kunna supponera en verklig nytta af en öfverläggande församlings sammankomster, så är det i statsekonomiskt afseende. Om det finnes något tillfälle, der grundsatserna behöfva att sammanjemka sig genom öfverläggning, så mäste det vara der, hvarest theorierna nödvändigt måste sammanhållas med de upplysningar, som det praktiska lifvet har nära vid handen att erbjuda, och detta inträffar i än mera påtaglig och förnimbar måtto i frågan om tullafgifter än med andra ärenden, som icke framställa så omedelbart qvantitativa och arithmetiska förhållanden. I detta afseende tror jag således, att farhågan för näringslifvets säkerhet är alldeles ogrundad, och att deremot den osäkerhet, som uppstår genom en alltför långvarig verkan af en möjligen felaktig tullbestämmelse eller annan lagstiftning i beskaUningsväg, är vida vådligare för näringslifvet. Talar man åter om de öfriga näringarne, eller om det som rörer enskilda medborgares rättighet att utöfva näringar, så veta vi, alt det ej heror af R. St. utan af Konungen allena att deröfver förfoga, och således kan man äfven i detta hänseende vara obekymrad för vådan af allt för tätt återkommande riksdagar. En annan värd talare har redan före mig besvarat den invändning, som en ledamot gjort, ang:de den skillnad som ägde rum i afseende på Konungens propos. vid förliden riksdag, samt den hvilken förekommer emellan urtima och lagtima riksdagar. En talare har äfven redan besvarat en värd ledamots liknelse i afseende på riksdagar och middagar. Jag för min del anser icke att hela liknelsen är adeqvat eller lycklig.
Bet eini; anele, i anledning af vackt fråga om upphörande af de så kallade port penni agar na vid Christianstad, rn. in. Uti en hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt och lill Utskotten remitterad motion, har Riksdagslullinägtigen Måns Jössason från Chrislianslads Liin fästat uppmärksamheten å de många svårigheter, hvilka serdeles för den omkring Christianstad boende allmogen uppkomma derigenom, ali fästningsportarne nattetid stängas, samt att man då dels allsicke får färdas derigenom, dels ej utan mot erläggande af en viss afgift. Motionären anser, alt denna afgift, som ingår lill Garnisons-skolan i Christianstad och sålunda användes till ett både vackert och nyttigt ändamål, dock, såsom från äldre tider godtyckligt påbjuden, endast för det man skulle kunna underhålla ett soldal-barnluis i nämnde garnisons-ort, utan Statens betungande med utgifter derför, bör upphöra, då det väl icke kan vara en skyldighet för landtfolket omkring Christianstad, som liar sina egna Skolor att bekosta, att dessutom underhålla en för garnisonen i berörde stad, hvilket motionären iörmenat böra åligga Staten i det lall, att denna undervisnings-anslalt anses nödig och icke kan, på sätt vid andra garnisons-regementen eger rum, underhållas på garnisonens i Christianstad egen bekostnad. Motionären bar dessutom till Rikets Ständers ombepröfvande hemställt, huruvida icke det skulle vara tjenligt, för befrämjandet af en friare rörelse i landet, alt hvem sorn beläst under alla tider af dygnet finge fritt passera genom Christian - Statssamt Allm. Besv,~ och Ekon.-Utskottens Betänkande, iTjo 90. stad såsom genom andra städer; anseende motionären, för sin del, alt fästningen, under nuvarande fredstid, härigenom icke komme att för någon våda utsättas. Vid behandlingen af denna fråga hafva Utskottet inhemtat, att portpenningar vid Christianstad erläggas, lill följd af Kongl. Brefvet den 12 September 1758, som är af följande lydelse:
Såsom ett exempel derpå, anhåller jag fä nämna att, pä sätt ofvannämnda redogörelse för tillståndet år 1845 utvisar, de handlande i Alingsås, 19 st. (ill antalet, erlade en bevillning af 118 R:dr, eller i medeltal 6 R:dr 10 sk. 1 rst., motsvarande en behållen inkomst af 124 R:dr 8 sk., hvilket belopp med ej mindre än 50 proc. understiger kronans underhållskostnad år 1845 för en korrektionist pä Långholmen, enl. hvad Fångstyrelsens år 1847 afgifna underd. berättelse om fångvården, gifvetvid handen. Skulle det med dessa och mångfaldiga dylika, af dagliga erfarenheten bekräftade exempel för ögonen, ändock icke vara möjligt alt fä rättelse i sädane missförhållanden, förr än liela nationens gäckade moralitetsoch billighetskänsla upreser sig till bestraffande af detta hån och förakt för lagarne, mäste sådant 392 Den 27 Maj e. m. antagas såsom ett bedröfligt bevis uppå Statsmaklernes bristande insigt eller förmåga alt förbättra nuvande tillståndet härutinnan. Om man nu, med hänsigt till närvar:de politiska förhållanden, tänker sig möjligheten af ett krigstillstånd emellan Stormakterne i Europa och vårt fädernesland, inklämdt emellan de stridande intressena, ovilkorligen nödgades taga parti för eller emot, eller alt man åtminstone nödgades vara på sin vakt; månne sådant kunde aflöpa utan dryga kostnader och deraf härflytande ökad bevilln.?
Nativiteten, åren 1816-1820, s. 307-311, Nohlby, Upplagsplats för Vedhnndeln. Se Ljunga Eif. Norrköping, om Byggnadshjelp för 3 Motion, rem, till Banco-Uts kottet, s, 1229. —- och Borås, om Lån-understöd för; Kongl. Proposition, rem. till Banco-Utskottet, s, 125a, ia55, 12785 1298. Nummer-Lotteriet, otn upphörande af; Motion , rem, till Stats-Utskottet, s. 1284. — Hästars anskaffande, om förhud för Cavalleri-Befälet, att befatta sig med; Motion, rem. till Allm, Besvärsoch Ekonomi-Utkottet, s. 1291, Nybyggare, om förmåners beviljande för, i Vester-Norrland; Motion, rem. till Stats-, Bevilln.- och Ekonomi-Utskotten, s. npi. ■— i Ångermanland, om tillökade frihetsår för; Motion, rem. till Statsoch Ekonomi-Utskotten, s, 1262, •—• Söner, om skyldighet för Lappske, att ingå i Beväringen; Motion, rem, till Ekonomi-Utskottet, S, 1254- — Hemmans anslående tilJ hjelp för svaga Rotar, om; Motion, rém. till Stats-och Ekonomi-Utskotten, s. 1289. Nämnd, om mindre antal, vid Qvarn-undersökningar; Motion» rem, till Lagoch Ekonomi-Utskotten, s. 1208, — demän, om val af; Motion, rem. till Lag Utskotten, s. 1207. 14 3 7 Kongl. Proposition, rem, till Lag * Utskottet, s. i324» i3a5. Nämndemän, om ändring af i Cap. i och io §§. Rättegångs-Balken , i frågan om, &c. ; Kongl.
I princip skilja sig 1847 års Revisorer och Stats-Kontoret deruti, att proprie-balanser och anmärkta 36 — 282 — poster af Revisorerne frånföras grundfonden, men deremot de, ersättningstillgång saknande, äldre brister på 2:dra, 3:dje, 4:de, 7:de ock 10:de hufvudtillarne af Revisorerne grunfonden tillgodoföras. Stats-Kontoret har likväl ansett, att, då af proprie balanser och anmärkta poster ofta inflyta betydliga belopp, hvilka icke kunna tillföras någon annan än grundfonden, hvad under dessa titlar balanseras, bör, såsom primitivt tillhörande denna fond, äfven dit hänföras, men att deremot, då de ofvanberörde bristerna aldrig kunna på annat sätt realiseras, än genom nya anslag på Riks-staten, hvilka säkerligen aldrig komma att beviljas, dessa bristers belopp förlorat egenskapen att utgöra en fonds tillgångar, hvilka för att hållas i reserv vid uppkommande behof, höra vara eller kunna blifva disponibla. Enligt förra Revisorers och Stats-Utskottets yttrade åsigter, hafva värden å fastigheter och inventarier af Stats-Kontoret blifvit frånräknade grundfonden, i hvilken de deremot, efter 1847 års Revisorers kalkyl, ingå. Ehuru denna sednare behandling af poster, som kunna realiseras, synes vara riktig, torde likväl Stats-Kontoret kunna anses hafva hafva haft giltiga skäl för sitt sätt att gå till väga. Önskligt vore att beslämda, af omvexlande åsigter oberoende, föreskrifter så väl i detta som andra vigtiga ämnen kunde erhållas. Enahanda förhållande är med de i Rikshufvudboken balanserade, af hufvudtitlarnes anslag utgångna förskotter och län.
Det har vid sådant förhållande ieke stått i Utsk:s magt att föreslå Den 20 Februarii e. m. 93 dessa arfvodens belopp, utan Utskottet har blott föreslagit de summor, som Betjeningen kunde vara i behof af att förskottsvis utbekomma. För min del har jag jemväl fästat mig vid den erfarenhet, jag under förflutna Riksdagar vunnit i de Utskott, der jag varit ledamot, hvarest det ofta handt, att några af Betjeningen, för det arfvode, sorn varit anslaget, icke lemnat det biträde, man skäligen bort kunna påräkna. Det är således med skäl Lagstiftaren stadgat, att ett betingadt arbete först, när det är fullgjordt, skall betalas; och jag hemställer derföre, om män kan förvänta annat, än att betankandet återkommer i samma skick, som nu, äfven i denna del, derom ingen skiljaktighet i Utskottet uppstått. Slutligen får jag göra en anmärkning i anledning af Hr Montgomeries yttrande, att BorgareStts Talman skulle hafva afsagt sig ersättning för Riksdagskostnaderna. Protocollet, som hölls i Utskottet, är icke bifogadt; men en ledamot, Hr Santesson, lemnade der den upplysning, att Hr Petre' irrat sig något uti sin framställning derom. Jag påminner mig icke ordagranna innehållet af Hr Santessons uppgift, men har dock velat nämna detta i anseende till det ouppsåtliga misstag, Hr Montgomerie, med föranledande af det bifogade transsumt utaf protocollet, kommit att begå. På dessa grunder anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes i första rummet göra proposition till bifall å betänkandet; blifver den med nej besvarad, så följer deraf, att återremiss skall ske.
Sjömanshuset, i Stockholm, om arfvode för uppbörden af Kronoutskylder, till Skepps Ombudsb. 2 Aug. å. 2 Aug. å. Skatteförenkling, se Ordinarie Räntan. Skattejord, om rätt för ägare af, b. 7 Juni b. 1 Juni b. 31 Maj att friköpa den från grundskatt — 4 1 122 — b. 1 Juni Skiftes-Verket, ändringar och tillägg b. 11 Nov. 15 Nov. i föreskrifterna om 7 2 30 — 13 Nov. I anledning af skiljaktiga b. 28 Nov. beslut — 7 2 37 — b. 28 Nov. g. 28 Nov. g. 28 Nov. 211 57 Skjutsningsbesvär.et, i anledning af 1 Juni 31 Maj 31 Maj 27 Maj motion om 8 — 89 — Svar på återremiss 8 — 108 — a. a. 14 Juli a. a. 15 Juli a. a. 19 Juli a. a. 15 Juli 92 57 » Se vidare: Postskjutsen. Maj för 4 1 108 — Skogsåverkan, ang. straffet för 7 1 51 — b. 14 Nov. 11 Nov. b. 23 Nov. g. 11 Nov. 204 50 Skollokaler ne, om åtgärder till föra. 11 April bättring af 8 — 78 — 24 April 24 April a. 12 April Skolordning, om utfärdande af ny, se Elementar-Läroverken. — 56 — co g I-* d crq 1 g w S5 s. 02 i-1 §“3 CO t-Ö u? 2 CD {2. J-i <rtSamling. Afdelning. a rr, B & O CD p] ertert| ca; i—i B i 5T* p 1 £ p-1 Pj CD CD v* ' Riks-Ståndens Beslut. »it <5 Qj 2 . po CD S. • crq pp crq co W o p* c+- Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:0 N:0 I Sid. Adeln. Ståndet.