Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådig föreskrift om vidtagande af erforderliga åtgärder, för att, i den mon omständigheterna medgifva, bereda Tullverket godlgörelse för dess ifrågavarande fordran. 23:o Ehuru uti underdånig skrifvelse af den 23 Februari 1835, Rikets Ständer medgifvit, att det å Svenska handelns bidrag till Handelnsoch Sjöfartsfonden uppkommande, öfverskott finge af Kongl. Majrt, efter det Commerce-Collegium och Handels-Societelerne i Rikets större sjö- och handelsstäder blifvit hörde, användas till Svenska handelns och sjöfartens befrämjande och utvidgande, förekomma likväl, bland de å berörde fond under revisionsåren anvisade dispositioner, flere, i afseende på hvilkas behöflighet eller allmännare nyLta dels hvarken Commerce-Collegium eller nämnde Handels-Societeter, dels endast bemälda Collegium till Kongl. Maj:t inkommit med underdånigt yttrande. Utan att åsyfta någon inskränkning uti E. K. M:s höga rätt att, vid pröfningen af frågor, rörande anslag å Handelsoch Sjöfartsfonden, vidtaga den åtgärd, som i Nåder pröfvas lämplig, hafva Rikets Ständer emedlertid, enär den af Rikets Ständer för dylika äretiden föreskrifna förberedande handläggning otvifvelagtigt måste bidraga till förhållandenas fullständigare utredning och sålunda underlätta det slutliga afgörandet, funnit sig böra i underdånighet begära, det täcktes E. K. M. före meddelandet af Dess Nådiga beslut uti frågor, rörande anslags beviljande af Handelsoch Sjöfartsfonden, i ämnet inhemta underdåniga yttranden af Commerce-Collegium samt Handels-Societeterne uti Rikets större stapelstäder. 24:o
– Ja, men tänk ändå, om jag hade gjort ’et, om jag bekänt ’et både för dig och inför rätten, och om jag fick gå till döden som en missdådare, hvad gjorde du då? – Då! – svarade Elin utan att ett ögonblick betänka sig – ja då! då följde jag med dig och föll för samma slag som du. – O Elin! Elin! – sade Gunnar, och slöt henne våldsamt och med krampaktig rörelse till sitt hjerta. – O! tack vare dig för detta ord! Du vet ej hvad godt det smakade mig! Förfärad gjorde sig Elin lös ur Gunnars famn och sade, med qvinlig makt öfver hvarje uppbrusande känsla: – Nej Gunnar! Käraste Gunnar, låt oss ej tala om tocket nu. Vi blifva så besynnerliga deraf. Vi glömma Gud för våra dumma föreställningar, och den lede frestaren är det bara, som sätter sådana ord i din mun, för att än en gång locka ur mig hur mycket jag — Här höll hon upp. – Hvad? – frågade Gunnar sakta. – Ack du vet det nog! – hviskade Elin, och sedan talade de ej ett enda ord på hela hemvägen, utan gingo fort och skyndande, och voro snart vid stugans dörr. «Straffet följer synden tätt i spåren», tänkte Elin denna afton, ty Lena var ovanligt tvär och butter, alldeles som fordom, och mor Ingrid var heller icke så vänlig – tyckte Elin – som hon en lång tid det varit. Och båda spådde de intet godt om «Banka-Lotta», när Elin uppriktigt talade om för dem orsaken och ändamålet med sin vandring, samt sedan huruledes hon råkat vilse i skogen och ändteligen blifvit hjelpt på rätta vägen af Gunnar, som just i skogen skiljdes vid Bengt. – Ja, nu har du hoppat i en fasligt galen tunna – sade Lena till Elin, med skarp ton – när du lupit utaf med Lotta bort te’ nämndemansmora i Solberga! Hvad tusan skulle du der å göra? Hvarför sa’ du inte te’ mej om saken? Jag förstår väl bättre tocket, än du ditt stackars sjåp! Hvad va’ det lönt att ränna bort och trumpeta ut ’et innan en vet om det stulna ligger qvar i skogen eller ej?
Utan att förbise hvarken den uppoffring för Statsverket, som är förenad med en betydligare tillökning af läkarepersonalen, eller svårigheten alt på en gäng få ett större antal platser väl fyllda, hafva dock Rikets Ständer i betraktande deraf alt behofvet af en lät ta re tillgänglig läkarevård inom åtskilliga delar af landet är af den angelägna beskaffenhet, att del svårligen blefve på ett tillräckligen verksamt säll alhjelpt genom anställande under nästkommande Irenne år af endast 12 nva Provincial-läkare, ansett lämpligt, alt medel anvisas för 20 nja provincial läkarebo"Ställningar, der sådant prölvas vara mest behölligt; och hafva Rikets Ständer följaktligen lid inrättande af nja provincial-läkarebeslälluingar inom de orter i Riket, der sådant är af beliofvet mest påkalladl, beviljat ett ärligt anslag af 30,000 R:dr, alt, under enahanda vilkor, i afseende ä kommunernas skyldighet ätt åt läkaren anskaffa kostnadsfri bostad, sorn vid näsllidna riksdag stadgades, af E. K. Majit användas lill löner, hvardera å 1,500 R:dr, för 20 nya Provincial-läkare inom de distrikt och med de stationer, som E. K. Majit, efter vederbörandes hörande, kan finna skäligt bestämma. 50:o. Enär, enligt hvad hos Rikets Ständer blifvit anmäldt, ett för nordöstra delen af Westmanland i stat upplördt anslag lill lön åt en Provincial-läkare med station inom Ösler-Wåhla härad hittills varit obegagnadt af den orsak, all innevånarne i berörde härad icke kunnat förena sig om upplyllandet af det genom E. K.
M:s enskilda disposition för Hofhållningens behof, som äfven beloppet af de anslag, hvilka framgent komma att för nyssnämnde ändamål till Irsta Hufvud-Titeln öfverflyllas eller mellan dess serskilda afdelningar fördelas, hvilken utredning Rikets Ständer icke varit i tillfälle alt upprätta, utan anhålla underdånigst, att ett förslag i detta hänseende matte vid nästkommande Riksdag varda Rikets Ständer i Nåder meddeladt. Hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla, jemte tillkännamf vande, att de å denna Hufvud-Tilel förekommande utgifls-summor blifvit upptagne att från och med 1841 års början och intill den vid nästinfallande Riksdag vidtagande Stats-reglering utgå på följande sätt, nemligen: Kongl. Hof-Staterne. Till E. K. M:s Hofhållning Banco R:dr 420,000. „ H. K. H. Kronprinsens dito 170,000. „ H. K. H. Kronprinsessans handpenningar ... 20,000. „ Möblers underhållande i Kongl. „ Kongl. Hofstallets utfordring 30,000. „ Yed och kol för de Kongl. Hofven 25,210. „ Kongl. Slottets polislysoch renhållning 16,100. „ Rosersbergs Slott . 2,000. Summa R:dr 691,310. Kongl. Slotten. Till Drottningholms och Svartsjö Slott Banco R:dr 16,000. „ Gripsholms Slott f 470 „ Ulriksdals dito 5,500. T ra nspört 22,970. Expeditions-Utskottets Förslag till lind. „ Haga Lustslott oell Park 3,000. Strömsholms Slolt 1,470. Summa R:dr 27,440. Summa Banco R:dr 718,750.
scra våra läsarinnor, så mycket mor som de för deras räkning äro nedtecknade af en med ämnet förtrolig nära frändes penna. Gamla människor, hvilka lefva mycket för sig själfva, äro ofta omgifna af en doft utaf minnen, som sätter sin prägel på hela deras omgifning; det är, som då man lägger rosenblad eller äpplen i en låda, allt livad som finns däri, får en lukt af ålderdom, men en ålderdom med vackra minnen från lifvets sommardagar. Den lilla våning, där den nyligen afiidna fröken Hilda Blanche sedan mer än tjugu år tillbaka bodde med sin åldriga trotjänarinna, gjorde alltid på mig samma intryck som en af dessa gamla lådor. Så snart jag trädde in genom dörren, slogo minnena från en förgången tid emot mig. Det låg icke endast i den gammaldags möbleringen, i porträtten på väggarna — de flesta varierande August Blanches bekanta drag; — man kände, att det nuvarande hade mycket litet att göra med själfva lif vet inom dessa väggar, och man behöfde icke vara där många minuter för att finna, hurusom hela den hvardagliga idévärlden hos de bägge gamla rörde sig på skrufvar från 1850- och 1860-talen. Men det fanns ingen rost i dessa gängor, hvilka dagligen putsades med minnenas och hängifvenhetens heliga olja. Det börjar snart blifva så längesedan, att man får vända sig till den äldre generationen för att erhålla kännedom om, hur Blanches Malmgård såg ut; mycket få äro de, hvilka ännu erinra sig det lif, som där fördes. Den, som nu går öfver Cirkusplan på Östermalm eller som far med spårvagnen Karlavägen fram mellan Artillerigatan och G-rcfgatan, har svårt att föreställa sig, att ännu för tjugu år sedan var här en stor trädgård, endast bebygd af en villa af trä, som låg på höjden af en kulle ofvanom Karlavägen och af ett I D U N 50 Likna blomman: fröjd åt andra gif, Fast din egen lifvet från dig tog; 1896 Likna drifvan, som gaf blomman lif, När för sommarsolen själf hon dog.
Jag anhåller likväl att få göra det, för ali, i anledn. af en värd talares yttrade förmodan att man velat förebrå Utsk. att icke hafva inkommit med ett förslag till näringsstadga, förklara, att förebråelsen egentligen går derpå ut, alt Utsk. uti ett så vigtigt ämne som detta, hvilket ända till sista ögonblicket blifvit under så olika synpunkter betraktadt, icke affaltat sitt utlåt, uti ett Svenska folket värdigt språk. Jag tror att man med skäl kan halla Exped.Utsk. räkning, för det Utsk. i anledn. af återremissen borttagit det öfvei flödiga och skarpa i uttrycken och låtit det mera passande qvarstå. Gr. af Ugglas: Jag begärde ordet för att besvara några af de anmärkntr, som blifvit gjorda mot hvad jag förut yttrat, och bland hvilka jag icke vill uppehålla mig vid dem, sorn klandra att BorgareSt. blifvit kalladt part i denna fråga, synnerligast som BorgareSt. sjelft lär anse sig såsom sådan. Den andra anmärkn:n var Hr von Harlmansdorlfs yttrande, alt, då jag ansett sanningen böra lill Konungen framföras, sådant i förevar, händelse vore detsamma som att säga Konungen en förebråelse. Om Hr von Hartmansdorff, likasom hvarje amion, tror att missbelåtenhet finnes i landet i anledn. af det existerande förhållandet med näringarna, så vet jag ej om det är rätt att qväfva denna sanning, äfven om man vill kalla den förebråelse. Jag anser det vara bättre alt öppet uttala denna sanning, än att bära missnöjet inom sig. För öfrig t vågar jag tro, att jag aldrig skall ådraga mig förebråelse för begagnande af smädeliga eller ohöfviska uttryck. Jag fruktar dem, sorn vilja ställa sig emellan och hindra hvad som är nationens tanke Den 9 Januari f. m. 37 alt framkomma till thronen; ty derigenom lillintetgores förtroendet emellan Konungen och folket, hvarförutan Konungen ej förmår alt såsom flan önskar verka för folkets väl. Frill. Rehbinder: Det är med anledn. af hvad Gr. af Ugglas nyss anfört, sorn jag anhåller att få tillägga några ord.
Maj:ts befallningshafvande samt jägeribetjeningen böra hålla tillsyn; att alla omkostnader i och för parkens vård samt slängselhållning omkring densamma af institutet allena bekostas; samt att institutet årligen ersätter skogsplanteringskassan värdet, efter markegångspris, af de 21 famnar virke, 60m från ifrågavarande park hitintills blifvit för nämnde kassas räkning försålde; och finner således Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att, under ofvannämnde vilkor för upplåtandet åt Ulltuna landtbruks institut af kronoparken Lilla Djurgården, lemna bifall till hvad Kongl. Maj:t uti den nådiga Pro positionen föreslagit. Stockholm den 14 Mars 1848, : JW 97. ■ jAnk. till Exp.-Utsk. d. 15 Mars, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner angående nedsättning i det bidrag, som af Landshöfdingen i bVermlands Län årligen erlägges till ränta å och amortissement af Landshöfdinge-ackordet. (T. A.) Stats-Utskottel har till behandling fått emottaga serskilda remitterade motioner, väckte hos Ridderskapet och Adeln af Friherre Cederström, Claes Bih, till /? St. Rudolph, hos Borgare-ståndet af Herr A.
Men med ens for mig i minnet kopporna och den fulhet de qvarlemnat. ’Det var ett nöje att se herr jaktlöjtnanten,’ sade jag, steg opp och neg det djupaste jag förmådde i mitt hjertas stora förlägenhet.” ”’Det var mycket längesedan jag träffade jungfru Dahlstedt,’ sade han; ’jag hoppas allt står väl till!’ Vid de orden hade jag så när brustit i gråt; men jag tog mod till mig och bad honom, i stället för svar, att stiga in. Far var i verkstaden; men jag skulle underrätta honom om besöket.” ”Nu var då bekantskapen förnyad, och sedan kom Arnman hvar eviga vecka. Men ehuru kär jag redan då höll honom, emedan jag hade börjat inse hans stora värde, ville jag ändå ej låta honom märka det ringaste; ty ännu var der så mycket högmod qvar att det kostade på att ’bita i försmådd kaka,’ och på det sättet var han länge i ovisshet om han skulle göra andra försöket. Men slutligen drog kärleken honom så starkt i armen, att han fattade beslut att fria på nytt. En förmiddag, vid den tiden min far plägade vara i verkstaden, putsade Arnman sig och begaf sig från sitt. Medan han gick nedför trappan sade han i sitt sinne: ’Om jag först möter en käring, då vänder jag om, ty det bådar otur och förtret; men möter jag en hund, det är lycka, och då går jag fram.’ Och ser nu bror att vår Herre hade sin hand med i spelet. Gubben hade knappt vändt om första hörnet, förrän borgmästarns store Karo kom springandes emot honom och hviftade med svansen så vänligt och förtroligt. Med gladt hjerta gick far då öfver kyrkogården och in till vårt. Nu skall bror vela att jag satt i sidokammarn och siktade mjöl, och hade så oförhappandes kommit att knyta om hufvudet, så att det ej skulle dofta i håret, en gulrosig sidenduk, som Arnman aftonen förut qvarglömt. Arnman plägade alltid komma om aftonen, då jag hade slutat mina göromål, och derför kan bror tro att jag blef ’kors i bröstet,’ då herr jaktlöjtnanten dristigt stiger in och säger: ’Håll tillgodo, jungfru Majsen!
För min del ryser jag mindre vid att se en Den i April. 53 lagligen förvunnen brottsling, hvars lif är förenadt med osäkerhet för andra Medborgare till lif och egendom, dödas , än att se en samling af missdådare, hos hvilka vanan vid brott utplånat nästan alla mänskliga känslor, likt fångade Rof-djur uti kedjor framsläpa ett uselt lif, ännu farligt för Staten och medförande en osäkerhet, som fordrar de strängaste anstalter till de brottsliges förvarande. Kan hända har äfven understundom någon svaghet, snarare än en verkelig mänsklighet, föranledt dödsstraffets förändrande till evigt Fängelse och till äfventyrs har man sett samma Monark , som ryst att till döden döma en förvunnen brottsling, med kall blod uppoffra tusendtals af sina egna oskyldiga Undersåtares lif uti ett orättvist krig. Det skulle således åtminstone för mig synas mindre betänkeligt, att äter upplifva 3 §. af 40 Cap. Missgerning*:-Bal ken af 1734 års Lag uti hela dess stränghet, om det icke, enligt min tanka, härvid borde komma i betragtande, att så många anstalter å Statens sida ännu äro ofullkomlige till förekommande af brottet och anledningarne dertill, om icke stölderne i senare tider så mycket ökat sig, att man borde befara, att, om ofvannämnde Lagställe upplifvades, dödsstraffen skulle mångdubblas och ett skadeligt intryck på Nationen derigenom åstadkommas. För min del tror jag, att innan Lagen i hela sin stränghet bör göras gällande , följande åtgärder å Statens sida måste hafva föregått, nemligen; 1:0 Att Undervisnings-anstalteröe blifva sat - 54 Den i April. te på en fullkomligare fot, sä att brist på undervisning ej ma föranleda t 'l brort, Den anklagade Lör ej kunna svara sina Domare: Jag bar saknat enskilt omvårdnad, det Allmänna har ej heller dragit försorg att lemna mig uppfostran , och i okunnighet om mina pligrer såsom Medborgare och människa, har jag foljt den väg, som synts mig becjvämast. 2:0 Att en mera utvidgad Närings-frihet
Jag tror Gottlands National-beväring vara berättigad till slitningspenningar under mötes-tiden, enär det finnes i deras konvention intaget att hafva lika rätt med andra trupper. Den 10 April f. ni. 135 Det är kändt att desse få ersättning för strumpor och skor och att Gottlands beväring i allmänhet lagt sig till exercis-munderingar, vid Jägarne åtminstone. Såsom Artilleri-befälhafvare på Gottland har jag varit i tillfälle att erfara att i synnerhet Artilleriet verkligen > förtjenar denna ersättning då detsamma använder hästar vid ärliga öfningarne, och jag föreslår derföre att denna punkt måtte återremitteras med anhållan att Utsk. måtte taga frågan i förnyadt öfverl vägande och bevilja denna billiga fordran. O - Frih. Åkerhjelm: Jag anhåller alt få fästa upmärksamheteu dera alt-Utsk., med anledn. af den korta mötes-liden, icke ansett sig kunna tillstyrka denna motion, och dessutom föreställde sig Disk. att om någon ersättning hade varit af behofvet påkallad, så hade förmodligen framställning derom blifvit gjord i den Nåd. Propostn K. M. till StatsUtsk. afgifvit an:g:de förbättring uti beväringen aflöning. Jag tror verkligen att del vore vådligt all bifalla den begärda slitnings-ersällningen, emedan då säkerligen enahanda fordringar ifrån flere håll skulle göras, och jag anhåller derföre att denna punkt mätte bifallas. Hr Bildt: Jag tror att billigheten af motionärens yrkande i detta fall är uppenbar, och dä motionen för öfrigt blifvit väckt inom BondeSt. hvars rätt det egentligen gäller, torde detta vara pu ännu större-anledn. alt derå fästa afseende. Då dessutom jag icke kan tro annat, än alt det varit en glömska, som föranledl vederbör:de alt i denna fråga icke göra någon framställning, får jag vidhålla milt yrkande om punktens återremitterande, på del Utsk. måtte komma i tillfälle alt åt ärendet egna en noggrannare granskning. llr Adelborg, Anders Otto:
Men jag frågar eder, raine herrar! som afhört dels deras yttranden, hvilka förklarat, alt om man drager en linie öfver midten af Riket, så har man, i fråga om införseln af kläde, t. ex. den erfarenhet, att större delen af dem som bo söder om denna linie förbrukat utländskt kläde, och dels det af en i södra delen af landet bosatt tjensteman afgifna yttrande, att i Den 29 J u li e, m. 399 Skåne knappast finnes något Svenskt kläde, utan allt kläde införes utifrån; jag frågar, säger jag, om icke, du allt detta sker under det s. k. förbuds-systemet, detta verkligen ur ett fritt systeme, ty eljest kunde icke kläden ulan lull införas utifrån till denna myckenhet, hvilken jag äfven af klädesfabrikörerna i Riket hört uppgifvas lill mer än hälften af hvad som förbrukas i landet. Jag tror således, att egentliga tvisten måhända ligger, som vanligt, uti att kunna rätt förstå hvarandra. Måhända om de, som genom förbuds-systemet vilja skydda våra näringar, gingo de andra till mötes med att lägga behörig vigt å controller och nit hos embetsmännen, och framför allt hos den, som skall vara öfverstyra för de öfriga, och å andra sidan man mötte med medgifvande af en möjlighet alt verkliggöra de lagar man föreskrifver medelst antagande af måttlig tull, skulle verkställigheten lösa tvisten, och man finna sig väl å ömse sidor. Att nu vilja draga slutsatser från en tid, som man kallar en tid under förbudslagar, då den likväl icke varit det, är nästan detsamma som att bevisa motsatsen af hvad man påstår. I främsta rummet synes det mig således, att, såvida någon nytta med dessa öfverläggningar, återremisser och betänktn skall vinnas, man en gång måste länka på, att hvad som föreskrifves må kunna verkställas, och att de skillingar, man med statsklokhet afväger vid tullbestämmelserna, så må blifva lagda på den ena och andra varan, att afgiften ej må inflyta endast för hälften af varorna och den öfriga hälften undgå all tull.
Genom nådig Remiss af den 28 December sistlidet år, har Eders Kongl. Maj:t täckts infordra Guvernörs-Embetets vid Krigs-Akademien underdåniga Utlåtande i anledning af de anmärkningar, Rikets Höglofl. Ständers Revisorer afgifvit efter granskning af Krigs-Akademiens räkenskaper för åren 1844 och 1845. Uti 1 §. anmärkes, att vid försäljning af åtskilliga persedlar har, utom den i författningarne stadgade auktions-provision, äfven blifvit afförd! ett belopp af 6 R:dr 32 sk., i så kallade mäklarepenningar, samt 14 R:dr för persedlarnes förevisning, hemtning och transport, hvilket förhållande Revisorerne ansett sig höra anmäla, då någon författning, Revisorerne veterligen, icke finnes, som berättigar till dylika afföringar.
Likaledes instämmer jag med Hr Åkerman i yrkande om stadgandet af ett maximum, som icke må öfverskridas, emedan jag anser och hoppas att denna institution må blifva ett medel att känna den utländska skuldsättningen, som nu så passioneradt bedrifves. Jag kan vid detta tillfälle ej underlåta att återkalla i de personers minne, som för längre tid sedan deltagit i förhandlingarne å detta rum, de åsigter, som t. ex. vid 1840 års riksdag voro rådande i detta afs:de. Regeringen föreslog då inrättande af en hypotheksbank, för hvilken beloppet, att i utlandet uplånas, föreslogs till 2 millioner, och detta förslag ansågs nästan som ett förräderi och som ett försök å Regeringens sida att draga in landet i utländsk skuldsättning. Det var blott för 20 år sedan, och nu har man redan hunnit derhän, att 40 millioner icke anses nog för en tidrymd af 2 år. Jag anhåller om bifall till det af Hr Åkerman framställda förslag. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: Då diskussionen redan så länge fortgått, skall jag icke blifva vidlyftig; jag vill blott i största korthet tillkännagifva min åsigt i de tvenne frågor, som nu äro under öfverläggning. I afs:de å den första tror jag ingen vidare inskränkning behöfva göras i g 9, än som redan förefinnes i mom. 2 af densamma, emedan det utan tvifvel kan inträffa sådane omständigheter, att ett tillfälligt behof lämpligast fylles ge - Den 18 Oktober. 21ö norn utsläppande af obligationer på kort tid. Någon fara af en sådan åtgärd kan jag icke inse, då denna uplåning skall inberäknas i det näst derefter uptagande större lån. Hvad derefter beträffar den andra frågan, eller om bestämmandet af ett maximum, så tror jag sådant vore ganska nyttigt, såvida derigenom sattes en gräns för den utländska skuldsättningen; men om bankens hela verksamhet ieke får sträcka sig utöfver 40 millioner, kunde derigenom hinder upstå mot bildandet af ett inhemskt fondsystem, som man eljest kunde hoppas skulle upstå. Jag anhåller således, att It. o. Ad. ville antaga deri nu förev:de §:n, sådan Utsk:t föreslagit densamma.
I afseende å de under rubriken metaller, sammansatta, upptagna artiklar, har Kongl. Maj:t föreslagit, bland annat, att »messing arbetad, andra slag, gjuten, smidd, eller pressad, oäkta lahn derunder inbegripen» mätte åsättas 18 sk. in lörseltul! skålpundet, i stället lör den nu till 16 sk. stadgade. Detta förslag anser väl utskottet böra antagas för arbetad messing, då den är utan beläggning af annan metall; men som arbetad messing äfven förekommer försilfrad, pläterad eller förgyld och dervid eger skiljaktiga värden, tillstyrker utskottet, alt nämnde hufvudrubrik »arbetad messing, andra slag» må indelas i tre klasser, nemligen: titan beläggning af annan metall, med 1 r:dr värde och 12 sk. införseltull ; försilfrad eller pläterad, med 2 r:dr värde och 24 sk. införseltull; och förgyld, med 3 r:dr värde och 36 sk. införseltull, allt per skålpund. För öfrigt instämmer utskottet i Kongl. Maj:ts förslag, att under arbetad messing må lemnäs hänvisning för tråd till lika tullbehandling med koppartråd; och att rubriken metaller sammansatta: »alla andra slag» må delas i »förgylda» med 3 r:dr värde och 56 sk. införseltull och »andra slag» med 2 r:dr värde och 24 sk. införseltull skålpundet. Likaledes tillstyrker utskottet antagande af Kongl.