Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon påminde sig äfven, att Rakel talat om en lärd och aktningsvärd man, som Baruk ämnat till sin dotters make, och Myros hjerta blef nu välvilligare stämdt emot den rike mäklarens anförvandt, så att hon ångrade, att hon öst så mycken bitterhet öfver hans hufvud. De satte sig ned på fotställningen till en af hamntorgets bildstoder, och Myro förtäljde för den lyssnande rabbinen Rakels sednaste öden. Rabbinen lyssnade stillatigande; men hans tystnad var icke känslolöshetens eller likgiltighetens; det erfor Myro af en sympatisk ingifvelse. När Myro slutat sin berättelse, bad henne rabbi Jonas med något sväfvande röst att visa Rakel och hennes barn den sista hedersbetygelsen – att följande morgon, vid en tid, som rabbinen tillkännagaf, åtfölja dem från likhuset till begrafningsplatsen för okända drunknade, der det var bestämdt, att de skulle hvila. Sjelf kunde han det icke, utan att bryta mot sitt folks heliga lag. Myro undrade öfver en sådan lag, men lofvade gråtande att uppfylla hans önskan. Derefter tryckte rabbi Jonas hennes hand med nästan våldsam styrka och aflägsnade sig. Myro återvände till sin ensamma boning. Nästa morgon var hon tidigt uppe, för att följa sin väninna och sin lille älskling till grafven. Tvenne slafvar buro den för mor och son gemensamma kistan till den ensliga, ovårdade begrafningsplatsen. Hetären i sin slitna klädning följde dem. Hetärens tårar voro det enda offer, som egnades de begge dödes skuggor. Myro var hela dagen nedslagen och bedröfvad. Hon hade emellertid icke förgätit sitt löfte att möta Theodoros, den kristne presten. Mot aftonen begaf hon sig till det hus, der hon skulle finna honom. Myro fann i detta hus församlade några män och qvinnor, alla Kristianer, men af olika stånd och vilkor. Hon emottogs med vänlighet af dem alla. Theodoros hade förberedt dem på hennes ankomst. De voro församlade, för att höra ordet förkunnadt af Theodoros.
R:dr 50 öre; återbetalas jemte krono-utskylderna, 1,548: 30. 1,310: 10. » dito af Kahnsjön i Malmbäcks socken af Westra härad, å 1,500 R:dr; dito dito, 1,382: 97. 1,262: 97. » dito af sjöarne Stora och Lilla Nömmen samt Stensjöyi jemte upprensningen af Kålltorps å inom Östra och Westra härader, å 10,875 R:dr; dito dito, 9,295: 78. 8,487: 44. » dito af Näsbyeller Flishults-sjön samt upprensningen af Flisliults å inom Näsby socken af Östra härad, å 5,250 R:dr; dito dito, 5,260: 39. 4,840: 39. » utdikningen af Skifverstads, Bonarps och Lunnagården madängar inom Ekesjö socken af Södra Wedbo härad, å 1,747 R:dr 50 öre; dito dito, 1,750: 97. 1,611: 17. » sänkningen af Bexheda-sjön eller Grummeln inom Bexheda, Näsby, Hvetlanda och Myresjö socknar af Östra härad, å 4,800 R:dr; dito dito, 5,577: 50. 5,193: 50. » dito af Ljunga-ån m. fl. vattendrag inom Westra härad, å 22,800 R:dr, emot årlig återbetalning af 8 procent, med beräkning af 3 procents ränta, ... 22,800: — 22,800: — Transport: 8,626,826: 37. 9,280,102: 29. — 31 — Transport: 8,626,826: 37. 9,280,102: 29 för sänkningen af Broby å, inom Lannaskede socken af Ostra härad och Fröderyds socken af Westra härad, å 13,360
Väckt fraga om låne-understöd för Skepps? varfs-egare eller Skeppsbyggerier, och. 5. Dito om understöd af Banken till upp? byggande af stenbro i Carlcrona. S. D. Enär till afgörande föredrogs Banko-Utskottets på bordet hvilande förnyade Betänkande af den 25; sistlidne Maji, i anledning af gjorde anmärkningar i frågan om inrättande af en serskild fond för Sillfiskare, beslöt BondeStåndet, det må hos Kongl. Maj:t den under? dåniga önskan anmälas, att, sedan, vid anledning tili inträffande Sillfångst, Konungens Befallningshafvande i Länet derom i underdånighet tillkännagifva och upplyst ortens behof af låns.understöd för bedrifvandet af nämde fiske,’ Kongl. Maj:t täcktes i nåder, antingen af g:de Llufvudtituln, eller i händelse det derom bestämde anslag ej skulle sådant medgifva af blifvande besparingar på Hufvud-titlarna, emot nödig säkerhet, låta meddela det Låne-biträde, sorn kan fmngs behöfligt och nödvändigt; genom hvilket beslut det af Utskottet uti ,dess förevarande Be? tänkande gjorde project således kommer att förfalla. S. D. Efter uppläsande af följande insände Utlåtanden och Memorial, nemligen.- Frän Banko-Utskottet: af den 28 Maj, öfver de inom Högvördig® Pre - PratUtdr, d. 3 Junti 1818' 54^ ste-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande om Arbetsfördelningen emellan Riksens Ständers Revisorer, samt tryckning af deras Berättelser, m. m. Frän Bevillnings-TJtskottet; af den 38 April, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Eetänkanden, rörande sa. val anslag af Bevillnings-medlen till understöd för Krono Uppbörds-Verket i Stockholm, sorn frågan om Uppbörds-betjeningens aflönande i Gö-? theberg och öfrige Städerne utom Stockholm.
I fråga om den beräknings-grund, som borde följas vid bestämmandet af det statsanslag, som erfordrades, i händelse beklädnads-bidragets sålunda föreslagna upphörande af Rikets Ständer bifölles, har E. K. M:t ansett, ali härtill måste antagas Regementenas och korpserhas nummerstyrka efter plan, enär den ifrågavarande förmånen borde tillgodokomma ej mindre de effektiva rolenumren, för hvilka beklädnads-bidraget erlägges, än de vakanla, för hvilka delta bidrag innefattas i vakans-afgiften. E. K. M:t funne dock något anslag icke erforderligt för rotenumren vid Jemtlands Fältjägarekorps, emedan rotehållarne i Jemtland icke för närvarande vidkändes någon afgift för manskapets beklädande, utan denna afgift, till följd af den nyligen fastställda roteringen derstädes, i stället utginge från den då jemväl bildade Jemtlands rolerings-kassa, med kapital-fond af Jemtlands gamla, till rotehållarne ölverlemnade reServ-medels-kassa, uppkommen genom dit anslagna räntor från Medelpad och försedd med årliga inkomster, ursprungligen utaf heminans-räntor, afrads-penningar och augménts-räntor, sorn tillförene, enligt det äldre Indelnings-verkel, voro till understöd för rustningen eller roteringen anvisade, eller numera utål ett deremot svarande kontant stats-anslag. som lill roleringskassan inginge.
Jag för min del får anhålla om bifall till Exp.Utskits ifrågavide skrifvelseförslag. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: För min del kan jag Den in Oktober. 35i ej finna annat än med vanlig form öfverensstämmande, att, då ett förslag, ehuru omfattande flera delar, blifvit af K. M:t aflätet, man äfven i ett sammanhang bör meddela sina yttranden deröfver; men å andra sidan är jag äfven öfvertygad derom, att, med afs:de å de tankar, som vid behandlingen af denna fråga gjort sig gällande, det är föga utsigt att få en sådan åsigt antagen. Hvad sjelfva skrifvelseförslaget beträffar, tager jag mig friheten att mot detsamma framställa 2:ne anmärkningar. Den första gäller slutstrofen eller den mening, hvari Utsk:t utlofvar, att snart inkomma med en skrifvelse, rörande Ständernas beslut i afseende på frågan om landstinget. Exped.Utsk:t har, enligt mitt förmenande, gått utöfver gränserna af sin befogenhet, då Utskit företagit sig att å Ständernas vägnar afgifva några löften till K. M:t. Ständerna hafva icke bemyndigat Exped.Utskit att i detta afseende något yttra, utan är Utskits enda åliggande att, med ledning af Ständernas beslut, upsätta de underd. skrifvelseförslagen. Då Utsk:t således genom införandet af detta löfte i skrifvelseförslaget, enligt mitt förmenande, gått för långt, vågar jag anhålla att den i fråga vide slutstrofen måtte utgå. Vidare ber jag att få fästa upmärksamheten på en omständighet, som af de ifriga anhängarne af kommunallagförslagen många gånger framhållits som ett »kylande pulver» för oss andra, som ej varit lika fullkomligt öfvertygade om förträffligheten af desamma. Det omförmäles nemi. i K. Mits Nåd. Propos. att K. Mit, efter Ständernas hörande, äfven ernade inhemta vederbörande auktoriteters omdöme i frågan.
Jag erinrar mig mycket väl, huru vid åskådandet af Rikets Ständers handlingssätt år 1809, mitt unga sinne lifligt uppfattade, att utsigten med RegeringsFormen var, att, under erkännande af behofvet utaf nya Former, nya garantier, som en stor Nationalolycka visat nödvändige, trygga det bestående för godtycklighet, våld och orättvisa; och att just genom det lugn en sådan ordning skulle bereda, vinna kraft till samhällets utveckling. Genom 80 §. gaf man detta lugnande skydd åt Indelningsverkets personal. Genom 64 §• gaf nian det åt alla andra på Stat uppförde Corpser och Individer. i32 Den 22 December f. m. Jag klandrar ej, alt Konungens Eget Värfvade Regemente blifvit anslagit till Artilleri. Men jag kan ej dölja, att sådane hårda slag åt hela Corpser, som upplösningar, borde icke kunna ske, utan Rikets Ständers hörande; och jag delar med Friherre Anekarswärd de tänkesätt, han i denna del yttrat. Jag vill gerna medverka till införandet af en Ministeriel Styrelse, hvars behof redan 1809 års Ständer anade och som jag anser vara oumbärlig, om ej Svenska Folket skall för evigt efterstå de andra folken i all slags utveckling af Europeisk bildning och samhällskraft. Med en sådan sammanhänger ovilkorligen en förenklad reglering afEmbelsverken; men jag skall aldrig ingå derpå, om hvarje person, som blottställes för att misshaga Ministeren, eller kanhända en hel Corps, om den ibland sig hyser den person , som skall förföljas, kan tvingas, att lemna det Embete eller den befattning han eller de på Rikets Stat äga, utan att hafva lagligen förverkat sin rätt, eller glömt sin ed. Detta vigtiga förhållande måste tryggas. Det är det redan, om Konungens Rådgifvare göra afseende på Grundlagens ord i 80 och 04 §§.; och då skall jag cj tveka.
Ståndet åter redogöra för det förslag, jag i detta hänseende, redan vid remissen af den Nådiga Skrifvelsen, framstälde. Jag antager att den allmänna bevillningen, nu utgående såsom personel afgift med 22,000 rdr, hädanefter äfven skulle utgå med t. ex. a) 40 öre pr 1000 rdr af tili 20 millioner uppskattade qvarnfastigheter — fall, hus, väggfasta maskiner etc. — eller med rdr 8,000. samt b) 1 proc. af behållna inkomsten af rörelsen vid aila mjöloch sågqvarnar i riket eller å 1,400,000 rdr 14,000. eller summa rdr 22,000. För att nu erhålla ersättning för grundskatten, omkring 85,000 rdr b:ko eller 127,5 00 rdr rmt, genom särskild bevillning, skulle väl endast fordras att låta ett ungefär 6-dubbelt belopp af deu allmänna bevillningen utgå med 132,000 rdr af qvarnar och sågar, derest de alla voro belagda med lika beskaffad grundskatt.
Framförallt bör deras ålderdom vara skyddad för behofven, att, när åren trycka, lederna styfna och viljan slappas, och den dittills så raske duglige krigsmannen ej mera kan tjena sin kung och sitt land, han derföre ej må blifva utstött och föraktad, ej afspisad med den lumpna spotlstyfvern af endast ett par knappa skillingar om dagen, tvungen att i uselhet och i nöd tigga sig sitt bröd. För att kunna mer sporra soldaten att väl uppfylla sin pligt, förutsätter jag att, då man i alla andra hänseenden, enligt af mig utkastade ideer, så väl bemöter honom, man då ej heller förglömmer hvilken mäktig driffjäder äran är, icke allenast till stora gerningar och tappra bedrifter på krigets blodiga fält, utan och tillden blygsammare täflan om kunskaper och duglighet inom det fredliga garnisonshemmet, och att de hederstecken, som äro, när rättvist förvärfvade, en vacker symbol af den vunna äran, komma att ofta smycka den ringare lydandes bröst, så väl som elen högre befallandes. Jag resumerar nu mina.yttrade åsigter: höj soldalen öfver de materiella behofven; lär honom älska snygghet och ordning, ja till och med prydlighet; vänj honom vid oafbruten sysselsättning under ständiga öfningar; gif styrka och ledighet åt hans kropp, odlande hans själsförmögenheter; väck hans kunskapsbegär, då han visar sig pålitlig, duglig och utmärkt i alla sina förhållanden och åligganden; belöna honom derföre med högre maleriglla förmåner, så väl som med utmärkelser och distinctionstecken; samt framförallt, försäkra hans ålderdom för nöd och fattigdom: och jag svarar för, att så mycket skall vara gjordt för att förekomma fel och öfveiträdelser inom militär-ståndet, att prygelstraffet sannerligen ej skall behöfvas, för att afskräcka ifrån att begå dem. Den 4 Ma rs. Alla öfverträdelser kunna dock ej förekommas.
Rörande Fabriksidkaren Lundgrens ofvanberörda köpeanbud hafva, efter det bergslagsintressenterne blifvit deröfver hörda och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet sitt omförmälda utlåtande afgifvit, Kammaroch Kommers-kollegierna uti nådigst infordradt yttrande af den 7 Mars 1863 anfört, att, då genom Kongl, transporten af silfververket å Sala bergslag och stadfästelsen derå af den 9 September 1741, bergslaget blifvit berättigadt att så länge det förmådde efter rätt bergsvis hålla grufvan och silfververket vid magt och behörig drift, verket behålla med dervid i öfrigt fästade vilkor, så borde bergslaget, i afseende å hvars fullgörande af sina förbindelser emot Staten någon anmärkning icke förekommit, destomindre då kunna mot sin vilja skiljas från silfververkets innehafvande och begagnande, som de genom berörda transport och stadfästelse, äfvensom genom det den 20 September 1743 om hemmansränt.orna i de sex socknarne i Ofver-Tjurbo härad upprättade arrendekontrakt, bergslaget gifna försäkringar redan, så väl i frågan om bildandet af den så kallade ränte-ersättningsfonden enligt Kongl. Brefvet den 31 Oktober 1829, som i den sedermera, i följd af den beslutade skatteförenklingen i landet, uppkomna, enligt Kongl. Brefvet den 3 April och 24 Augusti 1860 ansetts vara af beskaffenhet att de icke borde af Staten godtyckligen brytas; i följd hvaraf, och då pluraliteten af de vid hållen bolagsstämma den 24 Juli 1862 för frågans behandling tillstädeskomna delegare i bergslaget yrkat bergslagets bibehållande vid de rättigheter och förmåner i afseende å silfververket, som blifvit detsamma tillförsäkrade, hvarken Lundgrens köpeanbud i Kollegiernas tanke syntes kunna antagas eller den af Kongl.
1860; års anslag till stipendier vid Gymnastiska Centralinstitutet; återstoden af anslaget tillbetäckande af brist i hospitalsfondens inkomster; samt anslaget för uppförande af ny byggnad vid allmänna Institutet för döfstumma och blinda; Stats-Utskottets Memorial .yV? 205. § 109, återstoden af det vid 1856—1858 års riksdag' anvisade bidrag till upprätthållande af Arméens Pensionskassas pensioneringsskyldighet; § lil, anslaget till begrafningskostnader i anledning af Hans Majit Konung Oscar I:s dödliga frånfälle; § 112, anslaget till ersättning för bestridda kostnader för Deras Majestäter Konungens och Drottningens kröning, å hvilket anslag dock uppkommit en besparing af 1,059 R:dr 94 öre, som i 1861 års hufvudbok blifvit afskrifven; § 113, anslagen för anbringande af åskledare å Stockholms och Drottningholms slott samt till kostnader för reparationer och andra arbeten vid Ulriksdals slott, varande dock å det förra anslaget uppkommen en besparing af 53 R:dr75 öre, som redovisats i 1861 års hufvudbok; § 114, anslagen för uppförande af länsfängelser efter cellsystemet samt för inredande af celler och uppförande af en byggnad vid Landskrona fästningsfängelse; § 116. moni. 8:o, 10:o, anslagen till kostnader tor byggnadsoch reparationsarbeten vid arméens utredningsförråd på Skeppsholmen; samt till kostnader för Jemtlands llästjägarekorps’ beklädnad ; § 119. moni. 2:o, 3:o, 4:o, 5:o, 6:o, anslagen för ängkorvetten Thors reparation; för utvidgande af skeppsdockan N:o 2 och gamla reparations-dockan i Carlskrona; för en ångqvarns-och bageriinrättning i Carlskrona; för åtskilliga byggnadsoch reparations-arbeten vid Flottans stationer; samt för anläggning af en vattenledning från Lyckeby till Carlskrona; § 120, morn.
Mars, blifvit till Lag-Utskottet remitterade tvänne serskilde af ofvannämnrde Motionairer afgifne anföranden, deri Herr Grefve Cronhjelm, utgående från den synpunkt, att ej någon jordegare borde af tvångsband i eganderätten vara hindrad från företag till egendomens odling och förbättring, och under förutsättning, att hypo-* tkeksföreningar här i landet komma till stånd, föreslagit, att det må vara innehafvare af fideicomitterad jord, som kan visa, antingen att han å samma egendom, samt till dess förbättring, nedlagt f6idagskostnader , elleroök att, genom dylika kostnader, ett sådant ändamål kan vinnas, tillåtet, ätt^ Bihang till R. Sc. A':« 35-. till en tredjedel af fideicomissets wirde, i hypotheksföreningen ingå, och der län upptaga, under vilkor af lånets amortering, på sätt föreningens stadgar kunna medgifva, och under förbindelse för den Hof-Rätt, under hvars jurisdiction fideicomisset är beläget, att tillse, det blifvande fideicommissariers rätt genom Jideicommissets för skin g ring icke lider; och Herr
IZ Z Herr von sisi n u 8 rv 0 I k k anmärkte att i alla de z sist vpvläste AA borde införas: öomareoch Crccutor, emedan Zustitiä - Ombudsmannen eljest ställe wära utestängd jfrän rättigheten att öfwcrse och pröfva Landshöfdingc - Ämbetenas ätgärdcr. 14 §- Herr v on Isi a u 8 rv 0 ! k f önstade, akt Lenna A älwen mätte tilläggas Exccukions-, Werket och Konungens befallningshafwande. sif och 16 AA. Herr von sisinu 8 vv 0 ! kf. Wid F hemställde han, om det ej borde tilläggas, akt hanr och en Revisions - Secreterare stolle wara skyldig att med - Den ZO October. 469^ meddela Justitiä - Ombudsmannen en afskrift af de Lagförklaringar han contrasigncrat. Derefter upplästes, de öfrige §Z, utan att derwih nägon särffild anmärkning gjordes. Grefwe körner uppläste följande; Med en uppmärksamhet delad emellan stridiga känslor, har jag ömsom hört Iustitiä - Ombudsman* ncnS befattning nästan anses som öfwerflödig, och en annan gäng hördt pekas, att dest ätgärdcr borde sträckås längre tillbaka än den lid ifrän hwilken han genom Lagen war nämnd. Jag skulle stadna ! owisshek emellan beha sä 0» lika meningar, om jag ej trodde mig deruti igenkänna dorg mcnskliga lpnncts fallenhet, som sä lätt öfwergär till ytterligheter, och för hwilken en wcdelwäg är dek som nästan allmänt wäckcr missnöje.
Det må vara en möjlighet att det är en osanning, som sålunda blifvit framlagd för allmänheten. Jag är, såsom sagdt, icke i tillfälle att lagligen bestyrka författarens upgift; men hoppas att hafva genom densamma åtminstone någorlunda rättfärdigat min utsago. Hr Hjerta har jemväl påstått, att Const.Utsk:s förslag skulle vara stridande emot Grundlagen. 86 § Reg:sF:n innehåller visserligen de ord, Hr Hjerta upläst, men han har underlåtit att bevisa huruledes Konung och Ständer derigenom betagit sig rättigheten att i grundlagsenlig ordning besluta sådana stadganden i afs. å tryckfriheten, som kunde blifva af behofvet påkallade. Den uplästa perioden ur ofvannämnde, mindre väl redigerade § i Reg:sF:n, innehåller efter ordalydelsen endast en bristfällig definition. Rätta meningen är uttryckt i TryckfrihetsFörordmn, som visar huruledes de ifrågav:de orden böra tolkas, och att med den offentliga makten förstås den verkställande makten och dess organer, men icke den lagstiftande makten, hvilket sednare uppenbarligen skulle inneburit en oförnuftighet. I sjelfva inledningen till TryckfrihetsFörordmn säges ju att: »med tryckfrihet bör förstås hvarje svensk mans rättighet att, utan några af den offentliga makten i förväg lagda, af tryckfrihetslagen föreskrifna hinder, utgifva skrifter etc. Nu är för öfrigt af Utsk. alldeles icke föreslaget att någon myndighet skulle erhålla rätt att lägga hinder i vägen för skrifters utgifvande. Det hinder, som kunde förefinnas i Grundlagens förpligtelse för utgifvare Den 10 Oktober. 63 af tidningar att ställa borgen för böter och ersättningar, vore oberoende af hvad TryckfrihetsFörordmn förstår med den offentliga makten. Hvad man åsyftat, har varit att i någon mån förekomma tryckfrihetens missbruk, utan att förhindra dess rätta bruk. Hr Dalman: Gr. Lagerbjelke har yttrat att jag skulle hafva påstått, att ställandet af borgen icke komme att lägga något hinder i vägen för utgifvandet af tidningar.
Hartmansdorff, då han citerat flottans byggnader, ville göra skillnad emellan de byggnader, som ske för enskild räkning, och dem, som verkställas för statens medel. De sistnämnda måste för framdeles säkerhet ske under inseende af examinerade personer. Men om någon enskild person antingen vill sjelf elier genom andra personer, som vunnit lians förtroende, uppföra ett hus, bör sådant honom ej förvägras, och såsom ett bevis uppå, att hvarken hufvudstaden eller andra städer skulle förlora något derpå, vill jag nämna, att icke den ringaste byggnad kan äga rum, utan att en fullständig ritning å densamma först approberas af Byggnadscolkm. Således linnes i detta fall all säkerhet. Jag vill ännu citera ett mig nära liggande exempel. Jag har en slägtinge, som har ett hus på Regeringsgatan, ett hus, sorn är fideicommiss. Han bor icke bar och hade uppdragit åt mig att yttra mig öfver ett förslag till husets reparation och sättet att verkställa den för bästa pris. Då upptäcktes, att man från Enköping kan få kakelugnar för nära 4 gånger bättre pris än i Stockholm, men straxt infann sig det motskäl, att hela kakelugnsmakare-embetet kan säga : ingen enda kakelugn får här uppsättas, som ej är tagen hos oss. På tillfrågan, huruvida de, lika med kakelugnsmakaren i Enköping kunde ansvara för att deras kakelugnar ej skulle ryka, kunde de ej lemna tillfredsställande svar; men derpå, att inga andra än deras 4 gånger dyrare kakelugnar finge begagnas, voro de ganska säkra. Detta är en verklig sanning, och jag skall, om någon det önskar, uppgifva hvar huset ligger och hvem som äger det. Det har händt inom en månads tid och upplyser, att dessa skråförfattningar äro en parodi på viljan att befrämja en stads byggnadsföretag och industri. Jag gillar i öfrigt det mesta af hvad Hr Lefren anfört och har bort nämna till Hr v. Hartmansdorff, att det ej är rätt att förklara alla skrifvelser vara obetänkta, då de ej af honom gillas; de kunna ganska väl vara betänkta, om också icke han inser det. Hr von Hartmansdorff: Det är egentligen ingen af mina motståndare, utom Frih. Sprengtporten, som rätteligen upptagit min mening.
Preste-Ständet vid Lagtima Riki dagen i Stockholms den 27 Januari 1840• S. D. Kongl. Maj:ts Nådiga Berättelse om hvad sig i Rikets styrelse tilldragit sedan sista Riksdagen, gifven Stockholms Slott å Rikssalen den 25 Januari 1840, upplästes oell skulle vid Handlingarna förvaras. Ut supra. In Fidem U. M. Tegner. Frun Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Constitutions-Utskottet en i den ordning, 29 §. Riksdags-Ordningen föreskrifver, af Herr Rosenqvists Fredrik Leonhcirdj angifven, anledning till anmärkning emot Siats-Rådet samt Föredraganden för Handelsoch Finance-Ärenden. S. D. Upplästes och lades till Handlingarna den af Rikets Ilöglofl. Ständers Comiterade till Tryckfrihetens vård under den 14 dennes afgifne berättelse till Rikets Ständer. Från II ö g v ö r d. Preste-StÅndet. S. D. Upplästes Berättelsen till Rikets Ilöglofl. Ständer af deras till Tryckfrihetens vård utsedde deputerade, afgifven vid Lagtima Riksdagen i Stockholm år 1840. Lades till Handlingarna. O Prol. Utdr. d. 2 Sj, 2g Januari 1840- 5 Utdrag af Protocolletj hållet hos Wällöf ige Borgare-Ståndet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, den 28 Januari 1840. S. D. Till det blifvande Stats-Utskottet remitterades: