Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Disconters inrättandej i samma olyckliga stund, säger jag, lades grund till det mynt-fcrfall, öfver hvars följder mängden af Sveriges inbyggare nu suckar. Då öppnades en ny pandoras ask, hvarur alla financiella olyckor egentligen hafva utflugit. Det är naturligt, att i samma mån Sedlarnes mängd ökades, och åtkomsten derjemte lättades, måste också deras värde minskas. Det förhåller sig likaså med Sedel-fabrik, som med alla andra: en allt för mycket ökad tillverkning medför alltid afslag i priset på varan. Detta torde, mer än sjelfva underbalancen i Mandels-vågen, hafva vållat Sedelmyntets fall. Åtmindstone vågar jag med tärnlig säkerhet påstå, att ingen undervigt i handel skulle kunna förorsaka någon egentlig sedelbrist. Utländningen i allmänhet sätter för litet värde på vårt pappers-mynt, att man skulle kunna föreställa sig betydliga summor der blifva undangömde: och i egentligt omlopp äro de visserligen icke. Beträffande åter Finland, så förmodar jag att våra Sedlar ej der blifva mer hopade nu än fordom; och att således ingen verklig mindskning i Rörelsecapitalet hos oss derigenom kunnat uppkom, ma. Troligare synes det, att vår stora Sedelmassa är samlad i allt för stor myckenhet hos vissa individuer ibland oss, hvarigenom en relatif brist uppkommer för de öfriga. För att upprätthålla vår, nied fullkorn' 426 Den ig April. ligt fall hotande Financebyggnad, hafva åtskilliga förslag blifvit gjorda, hvilka egentligen tyckas kunna bringas till två hufvudprinciper. Somlige hafva nemligen trott, att man blut t borde återställa jemnvigt ai i Handelsvågen, för att genom Conricus nedsättning låta Sedlarna realisera sig sjelfve, och derigenom sätta Banken i stånd att slutligen inläsa deni, efter ordalydelsen, med redbart mynt. Huruvida det skulle kunna vara möjligt att blott medelst CommercialFörl3ttningar återgifva våra EancoSedlar samma värde som silfver, tilltror jag mig visserligen ej afgöra.
Sprengtporten framställda grundsatser, förklarat sig vilja lemna rum för de hittills orepresenterade; R, o. Ad. har äfven genom ogillan i5 fl. 49 Den 3j October f. m. de af Frih. Hamiltons förslag, enligt hvilket de orepresenterade skulle inflickas pä de nu var. fyra Ständen, förklarat, att något sädant icke finge ske. För att nu få rum för de orepresenterade, finnes ingen annan utväg, än att låta dem bilda antingen ett nytt eller ett femte Stånd eller ock flera nya, hvarigenom vi tillsammans finge 7 eller F. Den sednare händelsen kan jag icke föreställa mig såsom möjlig; då återstår icke annan utväg, än att låta de orepresenterade utgöra ett femte Stånd. Det beslut, som BorgareSt. i detta hänseende fattat, är äfven till ordalagen sådant, att jag icke ser huru Const.Utsk. deraf skall kunna draga annan slutsats, än den att ett femte Stånd skall uppkomma. Hvad PresteSt. beslutar är ännu ovisst; men efter de öfverläggningar, som derom ägt rum, synes det sannolikt, att äfven det Ståndet bestämmer sig för ett femte. Huru detta skall vara sammansatt, derom behöfves, på sätt Gr. Spens anmärkt, en utredning, hvilken icke utan för mycken tidspillan torde kunna verkställas inom Ståndets plena. Jag har trott, att denna § borde utsätta jemlikhet i Ståndens inflytande på besluten, bestående deruti att hvarje Stånd ägde lika många ombud i riksförsamlingen. Jag anhåller att min nu förändrade framställning måtte af Hr Frih. o. Landtm, i främsta rummet underställas Ståndets pröfning. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.:
Revisorerne skola efterse och granska, huruvida utgifterne med Stat och Författningar instämma, samt huru vida de Kongl. Maj:ts Nådiga beslut, hvarpå utbetalningarne sig grunda, äro med vederbörlig contrasignation försedde, så ock om inkomsterne på rälta lider och lill rigtigt belopp i Statens cassör influtit; huru vederbörande, på hvilka conlrollen öfver Krono-uppbörden ankommer, sine skyldigheter fullgjort; hvilka åtgärder, i afseende å möjligen inträffade proprie-balancer, blifvit vidtagne, med det mera, som till ett tillförlitligt omdöme om Statsverkets tillstånd Stats-Utskottets Utlåtande j JY:o 386. i3 och förvaltning kan anses erforderligt; börande Revisorerne, ulan att, sä vidt omsländigheterne medgifva, förbigå detaljerne, hufvudsakligen granska disposilionerne, förvaltningen och resultaten på det hela. 7:0 Hvad Utskottet uti 7 §. 2 morn. föreslagit, har inom Ridderskapel och Adeln samt Preste-Ståndet framkallat följande anmärkningar: att orden annat ändamål borde utbytas emot orätt ändamål; att, då orden: Uare sig i allmänhet eller serskildt för revisions-åren _, möjligen kunde tydas derhän, alt Utskottet åsyftat, det
Då, i afseende härpå, nämnda författning klarligen gifver stöd för den mening, att all åt Presterskapet anslagen jord, som icke utan olägenhet kan i förening med bostads-boställe brukas, och hvilken jord alltså, för så vidt inkomsten deraf ej är erforderlig för den beställning, hvarmed jorden hittills varit förenad, skall utarrenderas för löneförmåners beredande åt andra prester, anser jag samma författning innehålla allt hvad den bör med hänsyn till förevarande fråga. Stadganden om brukningssätt, utarrendering eller afsöndring Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskoltets Betänkande N:o 31 från bostads-boställe af större eller mindre del utaf den jord, som vid regleringsförrättning anses lämpligen utan olägenhet kunna brukas under bostället, höra otvifvelaktig^ till härom gällande författningar, nemligen Boställs-ordningen och Förordningen om hemmansklyfning och jordafsöndringar. Hvad åter angår nyttan af dylika afsöndringar i fråga utöfver hvad, angående dem, vid lönereglerings-förrättningarne, må kunnat öfverenskommas och beslutas, så finnér jag densamma vara mycket problematisk. Jordafsöndring för en längre tid skulle, genom den afsöndrade lägenhetens bebyggande, utom andra olägenheter, föranleda boställs-skogens större anlitande till byggnad, stängsel och vedbrand. Vid de boställen, iler jordbruket under sednare tider erhållit större utveckling och omfång och i sammanhang dermed ökadt behof af arbetskraft, kunna aflägsnare delar af boställsjorden med tiden behöfvas för anläggning af dagsverkstorp, hvarigenom tillfälle äfven ofta lemnäs för boställsinnehafvaren att fullgöra den honom, enligt lag och författningar, åliggande odlingsskyldighet; och enär härtill kommer, att en boställsinnehafvare, som hvarken är road af jordbruk eller för sin utkomst behöfver befatta sig dermed, är oförhindrad att för sin tjenstetid utarrendera hela bostället eller delar deraf, synes ingen större fördel böra honom beredas.
Vid 32 §. Så väl i denna som åtskillige efterföljande §§, der ans vars-bestämmelser förekomma, har ansvaret icke blifvit utsatt i böter, utan i vitén, hvilket dock icke allenast strider mot den i 49 § föreslagna treskiftesfördeluingen deraf, enär för all vitesbot annan fördelning finnes i allmän lag stadgad, utan äfven synes mindre lämpligt med afseende på den grund för förvandling, som vid bristande tillgång bör följas. I anseende härtill, och då de särskilda föreskrifter för grufrörelsens bedrifvande, som Bergmästarne kunna meddela, äro af den mångfaldiga art och olikhet, att ansvaret icke alltid torde kunna blifva lika, utan bör rättas efter den större eller mindre skada eller vådliga påföljd, sora öfverträdelsen medfört, hemställer jag, att slutet af denna § efter orden: ”till noga efterrättelse,” måtte erhålla följande lydelse: ”Uraktlåtes det uppsåtligen eller af vårdslöshet, vare ansvaret derför ”hvarje gång böter från 10 till 50 R:dr, jemte skyldighet att godtgöra all ”för framtiden uppkommen skada, der sådant kan ske.” För öfrigt lärer sedan Geschworneroch Markscheider-tjensterna enligt den af Kongl. Maj:t sednast beslutade organisationen af Bergs-staten, skola indragas, hvad Bergs-kollegii förslag i denna och åtskilliga andra §§ innehåller om nämnde tjenstemän böra uteslutas, och de åt dem uppdragne befattningar öfverflyttas på Bergmästarne. Vid 34 §. På enahanda skäl, som vid 32 § blifvit anförde, torde ansvaret för all åverkan å de i en grufva alsatte pelare och band böra bestämmas till böter, lämpade efter förbrytelsens olika beskaffenhet, sålunda, att de blifva från 20 till 100 R:dr, då skadan är mindre, än alt grufvans säkerhet och framtida bestånd derigenom kommit i äfventyr, men från 100 till 500 R:dr då gruf-ras derigenom inträffat eller blifvit så äfventyradt, att till dess förekommande särskilda åtgärder måst vidtagas. Vid 37 §.
» Erik Lars ' gumma hade väl förtjänt att få sin sista önskan uppfylld, för hon var alltid en Guds människa och har gjort väl åt många. » Prosten gick i dörren och ropade: » Mina, säg till Jakob, att han sätter för! Han kan gärna taga båda två de bruna, för vi få kanske kafva oss genom snödrifvor i kväll. » De två gästerna sutto handfallna vid bordet; den ene ville åter tala något om det svåra vädret, men teg genast för en ny mörk blick från prosten. Han hade erinrat sig den gamla, till hvilken han nu äruade sig för att göra henne till viljes i en önskan, som för prästen blef ett oafvisligt pliktbud. Han erinrade sig henne i fjärde bänken på fruntimmerssidan i kyrkan, där hon hade sin gifna plats, från hvilken hon uppmärksamt blickade upp till honom, när han talade, och huru mången gång hennes gillande ansiktsuttryck gifvit honom styrka och tillförsikt, så att han en gång sagt sig själf, att hon hjälpte honom att predika. Han mindes ock, att hon i kraftigare år tagit till sig föräldralösa barn och för dem varit en blid moder, hvilken gjort dem till dugliga människor. Flere af hennes skyddslingar voro gifta i bygden, ett par tjänade. Hon hade tidigt blifvit änka oeh ägde ett litet hälft hemman. Äfven gamle Jakob tycktes vilja göra invändningar mot resan, såsom förenad med åtskillig risk, men han kände sin husbonde för väl för att våga lägga sig i, hvad som hörde till hans kall. Och så bar det i väg på öfversnöade vägar, genom drifvor och hinder. Stundom visste man icke rätt, hvar man var, åtminstone icke hvart den fläck hörde, på hvilken man befann sig på vägen. Man fick öfverlämna kosan åt hästarnes bättre instinkt, och efter flere motigheter, men utan olycka såg man framför sig en liten stuga, ur hvilken blänkte ett inbjudande ljus. Hä- starne fick Jakob leda in att sämjas med hemmanets två kor; han lade försiktigt täckena öfver dem och hjälpte prosten alt slå snön af hans vargskinnspäls, som gifvit socknens landthandlare ämne till kvickheten, att prosten var ett får i ulfvakläder.
Detta utlåtande liar utaf Preste-, Borgareoch Bonde-stånden blifvit i allo godkändt och af Ridderskapet och Adeln endast nied den förändring, alt uti Utskottens tillstyrkande, att afdr>g för minderårige barn bör ega rum endast å den ålagda bevillningen, äfven om denna ej uppgår tili fulla afkortningsbeJoppet och sålunda icke uti något fdl kunna drabba folkskole-afgiften, mellanmeningen ”äfven om denna icke uppgår till fulla afkortningsbeloppetf ansetts böra uteslutas; men som detta Ridd erska pets och Adelns beslut icke, vid det ofvan anförda förhållandet, att de tre öfriga Stånden gillat Utskottens förslag, lärer kunna leda till någon åtgärd, utan följaktligen vid hvad Utskotten hemställt, bör förblifva, hafva Utskotten endast skolat sådant hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 15 Juni 1848. Ank. till Exp. Utsk, den 16 Juni, kl. ir f. m. Memorial, i anledning af gjorda anmärkningar mot utlåtandet N:o 15, angående ersättning åt skepps-ombudsmannen vid Stockholms sjömanshus I. S. Freese, för uppbörden och redovis• ningen af det under berörda sjömanshus hörande sjöfolks kronoutskylder. Mot detta utlåtande, hvilket Preste-, Borgareoch Bonde-stånden bifallit, har hos Ridderskapet och Adeln blifvit af herr von Hartmansdorff anmärkt, att, då Bevillnings-ulskoltet i dess betänkande N:o 9, angående allmänna bevillningen, tillstyrkt och Rikets Ständer beviljat, att skeppsombudsmannen vid Stockholms sjömanshus må för framtiden få tillgodonjuta enahanda ersättBih. till R. St.
Dessutom, och enligt hvad förut äi anfördt, hafva två Stånd stannat mot två Stand uti a.ne punkter, och hvilka, såsom öfverlemnade till Rikets Högloft'. Ständers omedelbara pröfning och1 afgörande, här anmärkas, nemligen: 1:0 Huruvida Tre Procent i Silfver skall erläggas af de Fastighets-Lån, hvilka för åren 3819 och 1820 komma att utgå, och 2:0 Huruvida ett Inrikes Lån i Silfver af Tve Millioner Riksdaler med 6 Procents årlig ränta och Två Procents årlig afbetalning på Capitalet allt i Silfver skall för Bankens räkning upptagas. Dessa nu föreslagna Financiera åtgärder betraktas väl,.så>som väsendtligt driffjädrar till den allmänna välfärdens vidmagthållahöe och förkofran; men da de för sig ingalunda ega sjelfva rörelse-kraften, erkännes deras ringa verkan, derest icke i bredd med dem gar den allmänna och enskilda hushållningens reglering efter mo - a4-t Statsoch Banho-Utskottens Betänkanden. get pröfvade och alfvarligt vidmagthållne Författningar och grunder. Rikets Högloft. Ständer lära, -vid granskningen af hvad förenade Utskotten nu i ett sammanhang framställt, nogsamt igenkänna, huruledes Utskotten, tili vinnande af det hufvudsakliga nial, i afseende på Creditens upprätthållande och mynt-värdets stadgande, hvarpå Utskottens arbeten syftat, följt den anvisning, söm Kongl. Maj.-ts Nådiga Proposition dertill lämnat. Med den uppmärksamhet, som Utskotten håde af pligt ocli böjelse egnat åt denna höga ledning al vidsträcktare åsigter och bepröfvad förfarenhet, hafva Utskotten likväl icke tvekat, att i ett och annat detail-ämne yttra en skiljaktig tanka, förvissade, att finna ett sådant handlingssätt i första rummet gilladt af den Monark, sorn icke behöfde och aldrit; äskade annat medeifvande, än pröfningens och öfvertygelsens.
— Den är obillig, emedan sjöfarten har jemförelsevis en ringa nytta af Consulerne, hvilka blott å densamma utöfva en controll och police-uppsigt; skadlig, emedan denna afgift lägger ett stort hinder för sjöfartens tillväxt och möjligheten att concurrera med andra nationer, hvilka icke känna ett dydikt betryck. Om förrberörde Consulad-afgilter 33,333 R:dr Hamburger Banco tilläggas det belopp af 38,yjo R:dr Hamburger Banco, sora från Handelsoch Sjöfarts-fonden nu utgår till löner åt en del Consuler, uppkommer en summa afya.ioS R:dr samma mynt, som Consulad-väsendci för det närvarande aldra minst kostar. Det förslag, som blifvit framstäldt till Consuls-ljensternes förbättra de inrättning, åsyftar ingen ny Stats-utgift, utan tvärtom en besparing. Det åsyftar att medelst ett rigtigare användande af de belopp, som i detta ändamål redan utgå, samt indragning af flera nu aflönta dylika befattningar, som blifvit mindre nödvändiga, bereda de tillgångar, som i berör* de hänseende erfordras. Det har vid återremissen blifvit visadt, att en ny Consuls-Stat skulle kunna uppgöras med circa 5o,ooo R:dr Hambur - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o i sy. n! ger Banco, deraf 38,770 R:dr redan utgå, så att en ny utgift af något mera än 11,000 R:dr Liefve af nöden, hvilken utgift likväl icke komme att belasta Svenska Stats-Verket, utan otvifvelagtigt komme att af Norrige ensamt varda bekostad, i händelse framställning derom af Kongl. Maj:t göres.
Stän der afgifna berättelse, II. B. 237, 426. — i Riksgälds Kontoret skrifvelse till Rikets Ständer med Rikets Ständers 1857 församlade Revisorers Berättelse angående verkstiild granskning af kontorets tillstånd och förvaltning. XI. 23- R. 27- —* i Riksgälds Kontoret förvaltningsåtgiirder, om infordrande af Stats-Utskottets Utlåtande roed anledning af Herr Gripenstedt» yttrande rörande. V. 344. A 413 Fullmäktigskap, örn förändring af nu gällande stadgandes angående, II. 225. R. 524 XI. B. 332. A. 355. IX. 630. ^ Fyr-, Båkoch Letsväsendei, om åtgärder» vidtagande för för britt - ringar i. VII. 221. E. 224. VIII. B. 107, 1(0. A. lil, 113. Å 113. Fångars behandling i häkte, om åtgärder lör tillsynen öfver IV. B. 209. V. 62. A. 90. — arbets-, användande tili befästningsarbeten, angående. II. 284. K. 285. V. B. 415. A. 577. Fångne ogifte Officerare och Under-Officerare med vederlikar under åren 1806—1810, om utbetalning af innehållen och till Statsverket indragen aflöning för. V. 280. K. 330. 550. VII. E. 3. Fält förval tnings-Reglemeute m. m. om vidtagande af åtgärder för utfärdande af. II. Fängelse-straffs och straff arbetes verkställande i enrum, om antagande af en författning angående, lil. 43- R54. VI. B. 22, 336, 333. i. 353. Färentuna härad i Stockholms län, angående förvandling af skattetiteln tegelved. Se Tegelved.
Skrifvtlscj N.o gi. härleder, hvilket ofta ej är möjligt, vidkännas halfva skulden, oansedt hon blott får åtnjuta en tredjedel af den erhållna valutan. För lika arfsrätt: För att rigtigt bedöma denna fråga, måste man eftersinna upphofvet till skillnaden i arfsrätten emellan arfvingar af olika kön. Tänker man sig tillbaka till de tider, då eganderättens öfverflyttning genom arf först uppkom, kan man utan svårighet finna, hvarföre qvinnan i denna del var vanlottad emot mannen. Hvarken erkändes då hos henne den sjelfständighet, som förutsattes såsom vilkor för rättigheten att dela egendom med andra, eller var sjelfva egendomen hos de folkslag, som ännu icke hade fästat sig vid jordbruk, af sådan beskaffenhet, alt den kunde af qvinnan begagnas. Hos dem åter, som hade jordbruket till hufvudnäring och hos hvilka äganderätt till fast egendom i följd deraf var införd, ser man den grundsalts nästan allmänt antagen, att jorden borde bibehållas inom slägterne, eller, rättare sagdt, hos de famiJj-medlemmar, som buro slägtnamnet. Det var då nödigt, att endast sönerne ansågos för arfvingar till jorden, emedan, om den äfven hade tillfallit döltrarne, den skulle, genom deras giftermål, hafva öfvergått till personer af andra slägtnamn. Tvifvelsutan igenfiunes häruti hufvudskälet, hvaiföre döltrarne voro så länge uteslutna från arfsrätten med sönerne här i norden, der qvinnans värde eljest var mindre misskändt, än i många andra länder. Men i samma moa, som jordegendomarne blefvo, så till sägande, mer och mer rörlige genom införandet af testamentsrätten samt genom köp och andra afhandlingar, som äro oskiljaktiga från en mera utbredd cultur, i samma mon förringades också vigten af det skäl, som utestängde döltrarne från deltagande i arf. Deras rättighet dertill erkändes redan af trettonde århundradets lagstiftare.
S. D. Föredrogs Högvördiga Preste-Ståndets protokolls-utdrag, J\s 381, innefattande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden, att biträda PresteStåndets beslut i afseende å mom. k) och n) i 69:de punkten af Stats-Utskottets Ullå - Prof.-Utdrag den 5 September 1863. 561 Utlåtande JVs 139; men som nämnda momenter blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden bifallna, ansågs inbjudningen icke kunna föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner tili Rikets Ständer: l:o, angående med Konungariket Belgien afslutade traktater om upphörande af Scheldetullen, m. m ; samt 2:o, angående pension för framlidne Bergmästaren, Öfver-intendenten m. m., F. A. von Schéelcs enka. Från Högv. Preste-Ståndet.
6- ZusiilieOmbudsmannen äger i andra fall ände i nastsvregäende twenne Z. § omnämde, att antingen sjelf, eller genom sädane as honom behörigen befullmäktigade Ombud, som äro berättigade att för andra wid Domstolar tala, söra de Actioner emot Domare, Embetsom Tjenstemän, hwartill han finner sig föronläten. JustirieOmbudsmannen äge dock, innan rättegäng anftälles, och der han lä nödigt prölwar, akt lemna den eller dem, hwilka äro i fräga att tilltalas, tillfälle att, inom kort af honom föreskriswen lid, inkomma med de upolySningar, till hwilka de kunna anse sig befogade. Af Konungens Embetemän i allmänhet mä han fordra den Lagliga handläggning, som de efter rmgsFormen, äro skyldige att honom lemna, samt as alla Fiscaler äska och rrhälla biträde att anstal, la och utsöka Actioner, samt rattegängs former bewaka, efter de föreskrifter, hwilka han dem böe meddela; ägandes han, hwad wites föreläggande beträffar, dertill lika rätt med Konungens JustitieCanceller. §- 7- Skulle, emot förmodan, JustitieOmbudsmanr nen nägon Domare, Embetsoch Tjensteman, uran ffäl, tilltala eller tilltala lära, eller, genom obehörige tillmälen och olaglige pästäendrn, förolämpa, ware han lill answar och plikt derföre lika med Actorer i allmänhet, ester L^g och Författningar, skyldig.
Disconter ingen enda doublette Assignation, af Discont-Directionerne utgifven, inkommit eller presepterats till inlösen i Banken; Så kan jag af öfvertygelse om Statens skyldighet, att efter öfvertagande af desse Disconters Utredning äfven infria alla deras verkeliga skulder, ej underlåta i detta Högtårade Stånd göra en vördsam Motion, att RikSeps Höglofl. Ständer vid denna Riksdag be-? pluta, och åt deras Riksgälds-Cor.toir uppdraga Stats-Utskottets Betänkanden. 173p att genom en ytterligare bestämmande och kungörande termin, infordra de Assignationer som annu möjligen kunna vara utelöpande, och contant inlösa de af dem, som inom sådan termin, i anledning håraf inkomma, och befinnas hvaraf de i Verkets advis-listor upptagne, samt annu ej såsom inlöste afskrifne assignationer.’* ’’Jag år viss, att sådane ännu utelöpande Assignationers antal är ganska obetydligt, emedan deras, som, under hela tiden från desse Disconters början, gått förlorade på Sjö, i eld, eller annars på hvarjehanda sått, visserligen utgör den aldrastörsta del af det saknade belopp, men jag känner dock att någre sådane ännu finnas hår och dår på några fattiga och enfaldige personers händer, hvilka destomindre böra, till Statens ringa fördel men till stor känning för Innehafvarne göras förlustige deraf, sorn det slags Proclama, som hår varit i fråga och blifvit tillåmpadt för infordrade inom viss dag, var ett förut i sådan våg okändt, och ej i Lag stadgadt eller gilladt Pia:scriptionssått, som minst de enfaldigare af Allmänheten förstått att attendera. ” ’’Utom desse ännu ej ingångne Assignationer åro likaledes inom Praescriptionstiden ej anmälde 5 procents Reverser till belopp j74o Stats-Utskottets B et änkan den, af R:dr . • 9,981 44 5> Utgifne af Gotha-Canal
Friherre Åkerhjelm, Gustaf.- Innan den nu uppkomne fråga om tryckning till afgörande företages, anhåller jag få veta uti hvilket mål man önskar att Handlingarne och ConstitutionsUtskottets Protocoller mätte tryckas. Herr Schönström, Pehr: Jag får förklara det min mening och önskan varit, att Friherre Anckarsvärd® till Constitutions-Utskottet remitterade anmärkning emot StatsRådet och Konungens Rådgifvare i Commandomål för Flottorna, i afseende på de till Befälhafvarne för en i Nåder anbefalld Kustbevaknings-Expedition utfärdade Ordres, mätte tryckas. Friherre Cederström, Jacob, Jag delar e - Den ii April. nahanda önskan med de Herrar, sorn begärt att Constitutions-Utskottets Protocoller uti det upp. gifna målet må tryckas; men jag är ej ense i afseende å Formen eller att Ståudet skulle besluta tryckningen. Då enligt 20 §. Riksdagsordningen Constitutions-Utskottet beslutar med Riksens Ständers rätt, är det naturligt att vårt beslut ej kan verka på Utskottet. Med ordet Vederbörande uti 2 §. af Tryckfrihets-förordringen, kan icke eller rimligen några andra förstås, än de som veta om Handlingarne äro a£ det innehåll att tryckning deraf bör medgifvas 3 och jag anser således deraf ostridigt följa, att det tillhör Constitutions-Utskottet att yttra sig huruvida den i fråga ställde tryckningen må tillåtas, och att Ridderskapet och Adeln saledes endast bör gifva Constitutions-Utskottet sin önskan i denna del tillkänna. Herr Cederskjöld.: