Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men för att frihaudeln skall kunna existera och ej tillintetgöra fabrikernas tillvaro, måste fabrikatets rudimateria (matiére brute, rohwaare) vara befriad ifrån all tullafgift. Denna åsigt har hos oss äfven utsträckts så långt, att man i förra plenum beslöt tullfrihet på ståltråd, ett vigtigt föremål för folknäringen i en del af Småland, — emedan ståleller jerntråd var rudimaterien till skrufvar, som tillverkades af denna tråd. Men då frågar jag vördsamt, om icke garnet är rudimaterien till väfnader, och vill man nedsätta tullafgiften på bomullstyger, så är det mera logiskt att börja med bomullsgarnet, som nu drager 12 öre tull på skålpundet, äu bibehålla denna skyddstull och beröfva husslöjden, fattigdomens arbete, detta obetydliga tullskydd. Jag tror derföre, att det icke ligger något orimligt i Hr Gr. E. Sparres förslag. Men man har talat om konsumentens beskattning till förmån för den enskilde, och man glömmer då skatten till bomullsspinnerierna. I Sverige importeras årligen omkring 10 millioner skålpund bomull, och om den förarbetas till bomullsgarn, så halva dessa tio millioner skålp. garn ett tullskydd af 120 milkr öre eller 1,200,000 rdr rmt, hvilka, fördelade på Sveriges 20 bomullsspinnerier, gifva hvarje spinneri en årlig skatt af 60,000 rdr rmt. Det vore kanske större skäl att minska denna konsumentens skatt, som rikedomen upbär, helst som utomdess spinneriegaren har förmåga att försvara sig emot utlandets konkurrens, än att genom afslag på Gr. Sparres förslag neka detta skydd åt husslöjden, fattigdomens industri, en så vigtig näring i betraktande af vårt hårda klimat och våra långa vinteraftnar. Men så går det, då man vill införa statsekonomiska reformer och icke låta dem framkomma i ett helt system, utan sön derstyckade, i ofullständiga fragmenter. Varén förvissade, att så har man icke gått till väga i andra länder, utan först förberedt jordmånen, der denna civilisationens planta skulle nedsättas.
Om hon vore der, ja då vore dessa aristokratiska väggar inte mera tråkiga, ty himlen vore der. Men du förespeglar mig kanske toma luftslott. Och jag minns väl, huru hon sade, att hon och hennes far icke varit och gratulera. Menar du, att den ceremoniela gubben Stålheim skulle bjuda dem ändå? Det vägde något litet, innan Clara svarade: med bjudningskortet fick äfven Helena en liten breflapp ifrån bruden. Bland annat säger hon der, att Tuonela herrskapet skulle bjudas, oaktadt de inte gratulerat för brist på damer. Tack goda Clara för att du inte teg med hvad du visste. Jag får då se Saida många, många timmar. Jag får tala med henne, höra hennes röst. Och nu godnatt, Otto! Med dessa ord aflägsnade sig Clara. Tyst som hon kommit gick hon igenom salen och in till systrens och sitt rum. Helena var redan inslumrad. Clara lade lent sin hand på hennes panna, hennes hjerta. Allt utvisade lugn. Hon kände på sin egen panna, o hur den brände; hon lade handen på sitt eget hjerta, o hvad det klappade! Nu är du lycklig hviskade Clara om Gud nu lät dig somna in så der, stilla och för alltid, så skulle Clara inte klaga. Men fast du vore kall och stel, så kysste jag dig, likasom jag nu gör. Späda armarna slog hon kring systrens hals och kysste henne. Sedan gret hon sakta men bittert. Tårarna lättade icke hennes hjerta. Och ändå gret det rena samvetet dessa tårar! Bröllopsdagen kom. På Kuusisto var allt tillrustadt med en utsökt lyx, pomp och ståt. Brudens far, öfverste Stålheim, var en af de män, som i småsaker och inom sin familj gnida ända till det skamliga, men som, "då det gäller" och då tillfälle är att för mängden visa liberalitet, låta lasten girighet besegras af lasten fåfänga. Bruden var hvarken vacker eller ful, hennes ansigte ägde hvarken något tilldragande eller frånstötande. Sak samma med brudgummen, om hvilken i förbigående kan nämnas, att han var en fyrti års man samt en baron, som nyligen lyftat ett stort arf.
Vidare och vid Civiloch Läkare-staten: » Regement s-auditör en och Regements-skrifvar en med 370 R:dr i lön » Förste Balatjons-Läkaren med 600 R:dr » Andre Bataljons-läkaren med 390 R:dr samt slutligen: » Korporal med 24 R:dr jemte 30 R:drs förhöjning deruti för 6 Distinktions-korporaler; och för Vice Korporal med 12 R:dr allt Riksmynt. Af bilagan Litt. K. inhemtas, att hela den häraf uppkommande tillökningen för regementet uppgår, inberäknadt stallhyra för 63 hästar till 32,700: 30. hvilken tillökning dock minskas med nu utgående, i Statsanslaget inräknade rationspenningar 6,987: 87'/,. samt således inskränkes till 23,712: 62 !/2 r:mt. Såsom ett med Regementets lönestat sammanhang egande ämne, torde här äfven få förekomma den af Regementet väckta fråga, dels om förhöjning i rekryteringspassevolansen och medikament spenning arne för så väl manskap som hästar, dels ock om tillökning i fouragepenningarne för Officerarnes tjenstehästar.
Åtskilliga kyrkor hafwa blifwit sammanslagna och ritningar stadfästade: 47 till nya kyrkor, 12 till utwidgade, 9 till större reparationer och förändringar, samt 29 till nya K,„.. o-g-lw-rk' pclllnö/eller Ett Kyrkoherde-boställe har inköpts i Ofwer-Luleä pastorat; nya AckemAdCapellanseller Sockne-Adjuncts-bohl anskaffats pa 12 särskilda ställen, ^Mem och, pa nagra, jord anflagits at klockare. Collectoch Collettoch Stamboks-bref för kyrkobyggnader hafwa blifwit Stamboks. bref. bewtljade. Presterskapets Genom Circulaire-Bref af den 25 November 1836, har Kongl, aflöning. meddelat närmare bestämmelser i författningarne om Löne-Conventioners ingående. 86 sadana hafwa blifwit stadfästade, såsom gällande för en tid fran 25 till och med 50 Ar. I afseende pa regleringen af Adjuncternes lönewilkor, har Kongl Mast, i enlighet med Rikets Sränders underdåniga begäran, utfärdat befallning till Con sistvri - 9 sistorierna, att i de Stift, der frivilliga öfwerenskommelser i detta afseende ännu icke blifwit träffade, tvid blifwande prestmöte, söka sådana tillvägabringa. Uppå begäran af Presterffapet i Skane, har Kongl. Mast ut-N» Förordfärdat ny Författning om Prestgardsbyggnad i Skane, htvarjemte ^''stgärdsKongl. Mast stadfästat ett af Presterffapet uppgjordt förflag till Reglemente för en blifwande Byggnads-CaHa, genom hwilken den nu Presterffapet betungande öfwerbyggnad kan framdeles amorteras.
S. D. Vid föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande N:o iq5, öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande Nro i58, rörande utmätning och försäljning af fast Egendom, fann Bonde-Ståndet skäligt bifalla hvad Utskottet föreslaget; dock med arne rättelser, nemligen: 1:0. Att då fast Egendom på exeeutiv Auction Piot. Utdr. d. 20 October i8a3. 117$ auction försäljas, bör En månads betalnings-anstånd lemnäs; och \ . * * 2:0. Att Auction å utmätt lös egendom ej må tidigare utsättas, än att en söndag, utom den å hvilken auctionen blifvit i kyrkan kungjord, derförinnankatt förflyta. Uti detta beslut, föranledt af närvarande tids penniiige-föilägenhet och Allmogens förskonande från alltför svåra följder deraf, skulle Resp. Med-Stånden vänligen inbjudas att sig förena. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 549» rötande Dykeri-Verket. Från Höglojl. Ridderskapet och Adelil, S. D. Då nu ånyo föredrogs Lag-Utskottets den, 29 sistl. September under ]\:o 197 afgifne, samt den i5 dennes e. ra. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af g Sami, 79 ii74 Pi'0t.
R:dr och derutöfver af åren 1777 —1836 samt sedlar på 3 och 2 R:dr med dubbla blad af åren 1777—18 12 och med enkla blad af åren 1813—1836, utgörande tillsammans 235,330 R:dr 24 sk. 8 r:st. banko skulle från beräkningen af Bankens sedelstock uteslutas och såsom en Bankens vinst upptagas samt en lika summa såsom Bankens skuld inom linien föras, men i förenämnda summa funnes inberäknadt beloppet, 100 R:dr banko; af en under ordnings-nummern 14,075, den 22 April IS29 utgifven och den 22 April 18 30 i Banken åter insatt transport-sedel, hvilken under expeditionen i f. d. YexelBanken förkommit, utan att densamma, oaktadt de i sådant afseende genast vidtagna åtgärder, kunnat tillrättafås, hvadan ock Fullmäktige, den .3 Mars 1831, förordnat, att de för sedelns inlösen förskjutne medel borde af f. d. Låne-Banken utbetalas från räkningen: “Ersättning till förra Yexel-Bankens Observations-konto för en derstädes förkommen transpor(-sedel“, å hvilken räkning ännu, såsom fordran, balauceras 100 R:dr banko; så och enär berörde sedel, efter den längre tid, som sedermera förflutit, kunde antagas vara inom Banken förstörd och följaktligen icke blifva till inlösen der företedd, hafva Bill. till R. St. Fullmäktige, på detatt icke i räkenskaperue måtte qvarstå en fordringspost, fur hvilken någon ersättning ej vidare kunde paräknas, hos Utskottet hemställt, att de pä nyssnämnda räkning såsom Bankens fordran balancerade Etthundra
Hon visar i allmänhet ett rörande förtroende till sin matmors eller fröknarnas i familjen smak i val af snitt och färg och imiterar dem gärna, men kommer vanligtvis ett par säsonger senare. Dock finns det äfven exempel — och de börja bli allt talrikare — på att hon ibland hinner attrapera modejournalens nyheter före sin matmor eller döttrarna i huset, och öfverhufvud visar hon ej sällan anlag, som mer tyda på frändskap med påfågeln, än med den enkla oeh prosaiskt redbara gåsen. Cakes o. Biscuits I öfter hela riket. Man skulle kunna uppdraga en hel del paralleler till mellan vildgåsen och — förlåt! — pigan. Båda kunna klyfva näbb, så det förslår, men den senare är nog den näbbigare. Båda gå på två ben och ha. hru. turnyr, men pigan har inga vingar, och det må därför förlåtas henne, om hon saknar förmåga af högre lyftning. Gåsen har fjädrar, och det har ju den andra också, åtminstone de tider, då krinolinen och de stora turnyrerna äro i bruk. det ingen ände på festmiddagar och champagnesupéer för den älskvärda stråkdivan. Andra gången var det så knappt med gästvänligheten, att hon i egen förtjusande person må- ste tillhandla sig ett stycke amerikanskt fläsk och en half surlimpa i en banvaktstuga, och de lifsmedlen bade hon för resten inte tid att betala, ty då kunde tåget ha gått ifrån henne. Det förefaller mig, som jag skulle sagt nå- gonting om våra jiiDgfrur, hvilket kunde tydas Bom elakheter. Emellertid må ingen tro, att jag hör till deras fiender, eller att jag på något sätt vill ta mig ton gent emot dem, blott därför att de, som danskarne säga, befinna sig i » beskedoe kaar ». Långt därifrån. De bilda en nyttig, en oumbärlig klass i samhället, och en trogen, samvetsgrann och ärlig tjänarinna anser jag vara en lika respektabel person som trots någon. Men det är icke utan, att en hel del af dem lagt sig till med olater och fasoner, som kunna tåla en portion ris från satirens ferla.
Efter vi i dag blifve dömde för denna välgerningen på denna sjuka mannen, genom hvilka han är helbregda vorden; Så skall det eder allom vetterligit vara, och allo Israels folke, att genom Jesu Christi Nazareni Namn, den I korsfäst hafven, den Gud uppväckt hafver ifrå de döda, står nu denne helbregda för eder. Han är den stenen, som af eder, byggningsmännerna, förkastad är; och är vorden en hörnsten; Och i ingom androm är salighet; ty det är icke heller något annat Namn under himmelen menniskomen gifvet, i hvilko vi skole salige varda. När de sågo sådana allvarlighet i Petro och Johanne, och funno dock att de voro olärde och lekmän, förundrade de sig, och drogo känslo på dem, att de hade varit med Jesus. Och mannen sågo de ståndandes der när dem, som helbregda var gjorder; ty de kunde der intet emot säga; Utan bödo dem gå ut af Rådet, och handlade sedan emellan sig; Sägande: Hvad skole vi göra åt dessa männerna? Ty ett uppenbart tecken är gjordt af dem, och är kunnigt allom dem som bo i Jerusalem; och vi kunne icke neka det. Men på det att det icke skall vidare utkomma ibland folket, vilje vi allvarliga förbjuda dem, att de härefter icke tala i detta Namnet för någro mennisko. Och de kallade dem, och bödo, att de ingalunda mer tala eller lära skulle i Jesu Namn. Då svarade Petrus och Johannes, och sade till dem: Om det är rättfärdigt för Gudi, att vi höre eder mer än Gud, derom mån I sjelfve döma. Ty vi kunne icke förtiga det vi sett och hört hafve. Då hotade de dem, och läto gå dem, intet finnandes huruledes de kunde pina dem, för folkets skull; ty alle prisade Gud för det som skedt var. Ty mannen var öfver fyratio år, på hvilkom detta helbregda tecknet skedt var. Sedan de läto dem gå, kommo de till sina, och kungjorde dem allt det de öfverste Presterna och äldste till dem sagt hade.
Med större skäl kunde raan anhålla om undersökning, i fall någon påslode, att man såsom kronohemman borde behandla de hemman, sora varit i samma kategori och för 180 år sedan blifvit af Kronan öfverlålna åt en Schlegel och Tripp, under Kronan förbehållen rättighet att åter inlösa dem. Jag förenar mig följaktligen med reservanterna och anhåller om afslag å Ut sk:ns betänk, Ilr Dalman, Wilh, Fredr.: Hr Rosenblad fortfar vid denna riksdag att, likasom vid den sista, bestrida, det frågan om Halländska kyrkohemmanen må blifva afgjord. Jag skulle likväl, i motsats till honom, tro, att det vore af flera orsaker vigligt, att detta tvistefrö en gång måtte för svinna, och jag tror, att sådant icke låter sig göra, såframt icke den undersökning, Utsk:n tillstyrkt, blir verkställd; ty oaktadt all den auetoritet, han åberopat, och ali den forskning, han visat sig hafva gjort, kunna resultaterna af hans bemödande likväl icke vara tillräckliga för att öfvertyga Aboerna å Halländska kyrkohemmanen derom, att de hafva orätt. Då dertill kommer, att, enligt hvad Constit.TJtsk. Upplyst, endast 2:ne af Konungens rådgifvare varit ense om alt afslå R. Sl:s vid förra riksdagen beslutade skrifvelse, och de öfriga deremot ansett ytterligare undersökning för sakens utredning vara nödvändig, förlora Hr Rosenblads skäl mycket af sin auetoritet. Då jemväl Just.ombudsmannen i sin berättelse för 1S26 och 1827 yttrat, det han, efter att hafva granskat de urkunder, å hvilka Kronans och kyrkans ömsesidiga anspråk sig grunda, samt rådfrågat sakkunniga män i Danmarks lagstiftning och kameralvetenskap för den tid, då Halland till Sverige aflräddes, kommit till den slutsats, att många af Halländska kyrkohemmanen vore en Kronans tillhörighet, samt då dessutom 2!ne sammansatta Utsk., bestående af 84 ledamöter, gjort denna hemställan om en allmän undersökning, utan att flera än 2tne af dem reserverat sig deremot, synes det vara deloyalt att bestrida densamma.
Att i detta sistnämnda afseende villrådighet uppstått hos domare, beträffande rätta förståndet af nu gällande stadganden, lärer vara bekant. 2. Ej blott i förbigående torde böra nämnas om nyttjorätts innehafvare, utan meddelas uttryckliga föreskrifter: att derest någon genom arrende-, hyreseller undantagsafta], eller annorledes, lagligen förvärfva! nytljorätt till fast egendom, gom skall afstås, må ersättning för hans förlust jemväl i penningar uppskattas; att ifall kronohemmans åbo nödgas till allmänt gagn afträda lägenhet eller del deraf, skall han njuta ersättning för all derå nedlagd odlingsoch byggnadskostnad samt för sin nyttjorätt till det egoområde, honom frångår; likasom att boställsinnehafvare skall godtgöras för hvad han af sin nyttjorätt måste afstå. 3. I de länder, der någon ersättningstillökning med 50 procent, eller mindre, icke bestås den, som för allmänt behof måste afträda sin fastighet (se t. ex. Finska expropriationslagen af den 12 Dec. 1864), hyllas gemenligen den princip, att ifall det företag, för hvars skull mark afstås, kan för afträdaren sjelf med - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 34. 15 föra nytta, får dock icke något afdrag för den honom tillkommande lösen ega rum. Gillas denna grundsats, så är nödigt att den i lagen tydligen ultryckes. För det fall att endast en tiel af jord eiler lägenhet afstås, hade Ständerna i sin underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 6 November 1863 föreslagit, att om för återstoden uppkomme synnerlig vinst i följd af den afsedda anläggningen, sådant skulle vid ersättningens bestämmande tagas i beräkning. Således om egaren fått afstå jord för anläggande af t. ex. jernvägsstation, men återstoden af hans mark, genom sitt läge derinvid, blefve användbarare än förut tili upplagsplats, magasiners uppförande o. d., skulle det sålunda vunna betydligt ökade värdet tagas i beräkning.
F ö r organiserandet af nya 1okalkoAmitteer för stipendiesaken har sti endiekommittkns sekreterare under se tember och oktober måna er besökt Jämtland, Ddarne och Sö ermanlandi dar å flera orter inför ' inbjudna kretsar redogörelse lämnats. för FrebikaBreiner-Förbwidet och syftet med dess stipendiefonder. Samtliga stipeiidiemedel som under året iidiitit, uppgående till kr. 8,180: 88, hafva öfverlämnats till styrelsen för stipeiidieS ' i Då dcsso 6,000 kronor ej iimu utfallit, ing5 de ej i detta å,rs riikenskaper. fondernas förvaltning, hvirs ordinarie mecllenmarä~o: fru Anna Wallenberg, f. von Sydow, generaldirektör Alb. Andersson, fröken Matilda Silow, professor P. G. Rosh, revisionssekreter H. RohjSeb; styrelsesupplm~ter: professor H. Gyldh, frö- ken Clara. Montelius; vevisorer: expeditionschefen E. von der I Lancken, fröken Ingeborg Elfving, grossha~da~ren 0. Melin (riksdagsman från Göteborg), samt revisorssupple~nt: grosshandlaren M. Arrhusiander (riksdagsman fr&amp;n Vesternorrland). 1 Undertecknade, som utsetts att granska 1893 års rakenskaper för de under Fredrika-Bremer-Förbundets vArd och inseexde stiiende fonder, f&amp;, efter verkstald granskning af desamma, däröfver afgifva följ ande berättelse: Allmanna Stipendiefonden. Behållning från år 1892 .. kr. Inbetalning af ombuden .. » Gåfvor af fröken Ellen Bergman . .Rantor » Bidrag till forvaltnin.gs1costnaden från donationsfonden » Summa kronor Debet. Af betalning af förlhgslh kr.)) Räntor .. . » a Utgifter för insamlingen (stipendiekommittén » » loha~om1nitt8ers ordnande i landsorten D Utbetald Iifranta, .. Notariatarfvode.
Hvem skall afgöra deras skicklighet ? Icke lära väl homöopather underkasta sig bedömande af läkare, och dessa sednare lära nog icke vilja åtaga sig bedöma skickligheten i hvad de anse för ett nonsens. Det är således en stor svårighet att få läkare anställde. Vidare säges, att den skall stå under SundhetsColhii inseende. Det lärer icke kunna gå för sig, ty SundhetsColhm kan ej med godt samvete åtaga sig ansvaret för upsigten öfver något så befängdt som en anstalt för underlåtande af läkarebehandling, den mildaste karakteristik af en homöopathisk poliklinik. Vidare skall en årlig berättelse afgifvas till SundhetsColhm. Ja, dessa homöopathiska berättelser äro i sitt slag högst egendomliga; jag vill icke säga mera om dem än att de som hittills utgifvits äro författade af slägtingar till Miinchausen. Jag anhåller om propros. på afslag af punkten. Hr Cederschiöld, Fredr. Au g.: Frih. Leyonhufvud har framkastat en beskyllning mot svenska läkarekorpsen, som jag nödgas tillbakavisa. Han har nemi. sagt, att den alltid har med löje mottagit och bemött nya upfinningar i medicinen, såsom homöopathien, gymnastiken o. d. Det är, såsom jag i mitt första anförande nämnde, alldeles oriktigt och grundlöst, och jag anförde just såsom bevis på den benägenhet svenska läkarekorpsen har att tillgodogöra sig hvad som kan vara nyttigt, att de uptagit hydropathien, och hvad gymnastiken beträffar så är det samma förhållande med den. Jag vill icke nu verkställa någon granskning af Frilnns vetenskapliga forskningar i homöopathien, men jag vill fästa upmprksamheten på att just dessa forskningar och de resultat hvartill han kommit bevisa att man kan arbeta och forska i denna s. k. läkemethod, utan att ega den ringaste insigt i läkarekonsten.
DEN OKÄNDE. verldens synd och sorg och smuts och skam; det gifves stunder då jag tror att sjelfva den dåliga handlingen, att brottet sjelf är ett ådömdt straff! Vet du jag låg sjuk nyss i en feber, och bland Jo, Det fins ögonblick då jag känner mig bära inom mig all annat, ja det hände så mycket, så drömde jag att jag såg ett kru cifix utan den korsfäste; och när jag frågade Dominikanern det var en Dominikaner der bland många andra jo, jag frågade hvad det skulle betyda, och då svarade han: »du vill icke ha honom lidande för dig; så lid sjelf!» Och det är derför menniskorna ha blifvit så känsliga för egna lidanden! DAMEN. hjelper bära... Och det är derför samvetena börja bli så tunga när ingen - DEN OKÄNDE. Är du der också? DAMEN. Icke der men på väg dit! DEN OKÄNDE. Lägg din hand i min och låt oss vandra härifrån tillsammans. DAMEN. Hvart? DEN OKÄNDE. Tillbaka, samma väg vi kommit! Är du trött? DAMEN. Icke nu mera! DEN OKÄNDE. tiggare... ja, du mins kanske honom, som skall vara lik mig; och han bad mig försöksvis tro godt om hans afsigter. Jag trodde på försök; och... Jag har dignat flere gånger; men så råkade jag en besynnerlig TILL DAMASKUS DAMEN. Och... - DEN OKÄNDE. fortsätta... Så gick det mig väl! Och se'n dess känner jag kraft att AUGUST STRINDBERG DAMEN. Fortsättom! DEN OKÄNDE (vänd mot hafvet). Ja, det mörknar och molnen hopa sig... DAMEN. Se icke på molnen... DEN OKÄNDE. Och derunder? Hvad är det? DAMEN. Det är bara ett sjunket skepp! DEN OKÄNDE (hviskar). Tre kors! hvilket nytt Golgatha förestår oss nu? DAMEN. Men de äro hvita: det betyder godt! - DEN OKÄNDE. Kan något godt hända oss mer? DAMEN. Ja, men icke strax. DEN OKÄNDE. Låt oss gå! _______
Jordmonen består der i allmänhet af sand eller mo, som, för att blifva fruktbar, måste ofta och ymnigt gödas. Den vidsträckta hemmansklyfningen hindrar ängskötselns ut - 3 55 Dm i’9 April» utvidgande, som jordmonens beskaffenhet afven försvarar. Boskapsantalet är i följd häraf och af dea fran hemmahsklyfrungen härfJytaade fattigdom, för ringa i förhållandet till Åkerjordens vidd, och behof af gödsel. Bränn vin abran n ingeri drifves i berörde del äf Länet endast till ett ganska, inskräkt husbehof och öppriäf så mycket jnir.dre någon utväg till Ladugårdarnes förökande, sorn d rån ken genom särskildta beredningssätt användes Vanligen och icke blott i nödens tid till folkets föda. Detta ytterst tarflig a och tillika omtänksamt idoga folk har Vid sådana.förhållanden. ali moda och omsorg osparde att genom artificiella medel föröka de för dess jordbruk nödiga gödseltillgångar. Dör' detta ändamål brukar Dal all mogen att i si na fårhus införa till gödselblandning tjenliga ämnen af myroch kärrjord, skogs rote, ris m. rm, och sålunda begagnar den boskapsuvinen för sitt åkerbruk, hvarigenom den endast kan behörigen sköta detta med behof af Bo till 100 Lass gödsel (lasset räknat till omkring 3 Cubik alnar) på tunnlandet hvart tredje eller" fjerde år. Euru nyttig och för Rikets försvär angeiägen saltpeter tillverkningen är, har jag ansett mig icke böra söka befordra den på åkerbrukets bekostnad. Jag. här derföre, efter en under flera resor inhämtad noggrahn kännedom af berörde oeconomiska förhållanden i öfre DalSocknarne, snarare afrådt än tillstyrkt Allmogen derstädes, att till anfuktnirtg af Saltpeterjord nytja Boskapsurinen, då den vanligen användes till gödsejberedning. Emedlertid torde det äfven der hail'.