Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men en negation af väsendet måste upphäfva sig själf och sålunda den objektiverade viljan såsom söndrad från den i och för sig fria viljan upphäfva sig själf och återgå i den senare, som därigenom erhåller tillvaro såsom i sig reflekterad och såtillvida af objektiviteten oberoende (subjektiv) vilja, visserligen endast formelt fri, emedan den ännu har sitt innehåll utifrån densamma på ett objektivt sätt gifvet. Fortgången i rättsfilosofien består nu däri, att den subjektiva viljan upphäfver sin ensidiga subjektivitet, som består däri, att den emot sig har en objektiv verld, ehuruväl den såsom i sig reflekterad är af densamma formelt oberoende. Detta upphäfvande sker därigenom, att den subjektiva viljan upphöjer sitt innehåll till förnuftig karakter, i det att den gifver sig den i och för sig fria viljan till sitt innehåll, upptager sedlighetens idé till högsta bestämningsgrund, blifver reelt fri, och därigenom i sig själf har objektivitet. Därmed vinnes äfven, att den i och för sig fria viljan gifver sig själf konkret tillvaro såsom konkret sedelag för den i densamma sig själf innehåll gifvande, sålunda själflagstiftande subjektiva, men därmed sin ensidiga subjektivitet upphäfvande viljan. Det närmare vid denna fortgång är följande. Den i och för sig fria viljans tillvaro i den subjektiva viljan framträder först däruti, att den senare är oberoende af objektivitetens tillfällighet, såtillvida som den icke genom sin handling, verksamhet på den objektiva tillvaron, är grunden till någon förändring i den senare, som den icke vet sig såsom viljande. Därigenom har den rätten, att densamma icke något tillskrifves, som den icke vet sig såsom viljande — föresatsens rätt. Vidare är den subjektiva viljan oberoende af objektiviteten såtillvida, som den kan sätta ett allmänt ändamål för sin handling i sinneverlden, då den icke genom sin handling är grunden till någon förändring i den senare, som icke har ändamålets allmänna karakter. Därigenom har den rätten, att den samma icke tillskrifves någon handling, som icke är att subsumera under det af den satta allmänna ändamålet — afsiktens rätt.
Korn. Hafre. Blandsäd. Arter. Potatis. Roffrö. Linfrö. I afseende på denna tab. och tab. N:o 3, som för likformighet med öfrige femårsberättelser blifvit ur till sjelfva berättelsen, sidd. 8 och 9. denna berättelses text ntdragne, hänvisas i öfrigt 52 Tabb. Westernorrlands län. Hästar. Tjurar. Oxar. Kor. Ungnöt. Får. Getter. Tab. N:o 5. Björnar. Vargar. Lodjur. Jerfvar. Räfvar. Mårdar, 11 illrar och Hermeliner. Uttrar. Skjälar. Örnar. Hökar, Ugglor och TJfvar. Falkar och Glador. Belopp af utbetald belöning. Westernorrlands län. Tab. N:o 7. 53 Tab. IVso 1. BERGVERK, BRUK, FABRIKER och MANUFAKTUR-INRÄTTNINGAR samt HANDTVERKERIER. Bagare Barberare Bleckslagare Blockmakare och Svarfvare .. Bokbindare Boktryckerier Bresiljeoch Kritförmalnings verk Bryggare Bundtmakare Byggmästare Färgeri er Förgyllare Garfver ier Glasbruk Glasmästare Guldsmeder Hattmakare Hofslagare och Smeder Jernbruk Jerngjuterier Jernmanufakturverk Kakelugnsmakare Klockgjutare Kopparslagare läderfabrik Manglar Masugnar Meta llh a mrar Mjölqvarnar Murare Målare Orgelbyggare Pappersbruk Platslagare Bepslagerier Sadelmakare Segelduksfabrik Skeppsvarf Skomakare Skräddare Slagtare Snickare Sockerbagare Strumpväfvare Stångjern sverk Sömmerskor Tegelbruk Tenngjutare Trädgårdsmästare Tunnbindare Tändsticksfabrik Ullspinneri Urmakare Vadmalsstampar Vagnmakare Ölbryggerier Summa Bergverk, bruk, fabriker och manufaktur-inrättningar 17 å landsbygden. Ägare. K fcd 12 11 Mästare, arbetare och biträden af alla slag. Westernorrlands län.
Härvid skall likväl iakttagas: a.) att anstånd med tull-afgifternas liqviderande för hvad på sådant sätt till fri disposition utlemnas, må på högst 3:ne månader från angifnings-dagen heviljas; b.) att ny uttagning ej inedgifves förr än tull-afgifterna för nästförutgående uttagning äro behörigen erlagde; c.) att de qvarliggande varu-qvantiteterna pröfvas utgöra full säkerhet för umgälderna till Kronan, och att, hvad särskildt bränvin, vin och tobaks-stjelk angår, varu-disponenten, utom den qvarliggande panten, skall, till betryggande af Kronans rätt, aflemna af tullförvaltningen godkänd säkerhet för hvad vid varupantens försäljning kan brista i full betalning af tull-umgälder, försäljnings-kostnader och möjligen ifrågakommande böter; samt slutligen d.) att, derest tull-afgifterne icke inom den bestämda anståndstiden äro inbetaide, skall den till säkerhet qvarliggande vaiu-qvantiteten, till så stort be - Bevillnings-Utskotlets Betänkande Ai 10. 65 lopp, sorn erfordras för betäckande af tull—afgifter, försäljnings-kostnader och böter, af tullkammaren genast å offentlig auktion försäljas. Enligt hvad Statsråds-protokollet, pag. 24 och 25, upplyser, är detta förslag föremål för behandling i sammanhang med af Kongl. Maj:t anbefaldt utarbetande af förslag till en allmän tull-författning, som kommer att Kongl. Maj:ts pröfning underställas. Och hafva Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen med afseende härå hemställt, att gällande föreskrifter rörande ifrågavarande ämne måtte bibehållas oförändrade, intill dess den allmänna tull-författningen hunne blifva fullständigt utarbetad och efter föregången pröfning af Kongl. Maj:t godkänd. Af dessa skäl har Kongl. Maj:t väl ännu icke till pröfning förehaft kommitterades förslag, men emellertid, under förutsättning alt frågan om de särskilda upplagen komrne att framdeles särskildt behandlas, föreslagit, att nu gällande § 12 må ur tulltaxe-underrältelserna uteslutas.
Hvad åter angår, att Bolaget skulle uppgöras genom Actieteckning, och att hvar och en, som liar 100 R:dr, skulle få teckna sig för en actie; så är jag öfvertygad, att ingen Aclieteckning då kommer att ega rum, ty om hvar och en visste, hvilken liten vinst den nuvarande inrättningen egt under de sista åren, skulle ingen teckna sig för actier. Det är naturligt, alt ingen tecknar sig för Den 14 Augusti e. m. en actie, sorn ej tror sig få 8 å 10 procent för densamma. Troligen skola inga personer ingå i Bolaget, om del blott ger 6 procent, då man kan få den räntan af andra personer genom utlåning. Jag tror, att om man får veta riktigt, hvad inkomst Dykeriet kan gifva, skall det blifva högst få, som komma att teckna sig. I 5 §. af de föreslague BolagsReglorne står mot slutet : Om deremot, vid Subscriptionstidens slut, dctieteckningen icke uppgår till minimibeloppet eller i5o,ooo R.dr, har Förvaltningen att sådant i underdånighet anmäla hos Kongl. Maj:t, som dä Idler genom RiksgäldsContoiret den bristande teckningen jör StatsVerkets räkning tills vidare fylla, och hvarefter Bolagsstämma genast utlyses i den ordning näst föregående Moment stadgar. Jag tror således, alt, om vid teckningen få eller inga actier tecknas, RiksgäldsContoiret blir nära nog ensam egare till Dykeriet. Då blir det ett besynnerligt förhållande; när på ett ställe i Utlåtandet föreslås, (hvilken tanka jag äfven delar) att Staten ej skall dermed taga befattning, och på det andra, att RiksgäldsContoiret af Statsmedlen skall lemna bristen. Delta är en stridighet, som jag anser mig böra anmärka. Friherre af Nordin bar nämnt om Bevillningen, att den ej borde utgöras af de blifvande Compagnicn.
Gyldenstolpe, Grefve Ulric Wilhelm, yttrande. Gyllenhaal, Herman, yttrande. VII. 106. Gäckeri med Sacramenten. Se Sacramenten. Gärdesgårdar, angående stiftande af en lag, som afskaffar och förbjuder uppförandet af. I. 150, 189. R. 192. XI. B. 220, 243, 255. A. 280. XIII. 300, 323. A. 371. XIV. E. 337. A. 347. ( 87 ) Götha Artilleri-Regemente, angående förrådsbyggnaders uppförande för. VIII. B. 132, 155. A. 158. IX. E. 3. Götha Kanal, angående utbetalning från Riksgälds-kontoret af der inneslående medel för elt mindre hambyggnads-arbete vid. III. B. 159. A. 161. Götha Kanal-bolags och Malmö f. d. Diskonter, om af afskrifning af Bankens fordringar hos Riksgälds-kontoret för lemnade förskott lill utredning deraf. Se Banken. Götheborg, angående Collanderska fonden vid Läroverket uti, Se Collanderska danations-fonden. — angående försäljning af åtskilliga kronan tillhöriga byggnader och tomter derstädes. III. •— om anslag till undervisnings-anstallt derstädes för barnmorskor. Se Stals-Utskotlels Utlåtande N:o 73. — angående jernvägs-anläggning till. Se Stats-Ulskottets Utlåtande N:0 274. — om anslag till Hospilalsbyggnad uti. Se Slals-Utskotlets Utlåtande N:o 212. — om anslag till Navigations-skolan derstädes. Se Siats-Utskottets Utlåtande N:o 71. — om förhöjning i anslaget för Chalmerska slöjdskolan i. Se StatsUlskottets Utlåtande N:o 71. Götheborgs och Bohus Län, om inrättande af en Landtbruksskola uti. Se Siats-Utskottets Utlåtande N:o 71. — om bestämmelser i afseende å klockarlägenheterna derstädes.
M:s nåd. skrifvelse d. 20 Januari 1824, d. 9 Febr. samma år utfärdat en kungörelse, innefattande nu gällande sladganden i ämnet, hafva vid alla påföljande riksdagar motioner blifvit väckte, hvaruti äskats npphäfvande af berörde kungörelse samt i stället föreslagits andra stadganden med syftning att förekomma eller åtminstone minska anmärkta olägenheter. Vid verkställigheten af sagde författning, har man icke kunnat undgå att finna, det till missbruks förekommande föreskrifne kontroller varit af egenskap att endast med största svårighet kunna pä ett tillfredsställande sätt uppfyllas. Deri föreskrifves bland annat, att K. befrde icke må utfärda pass åt lumpsamlare till kringvandring, med mindre än att de äro af god fräjd. Betyg derom skall meddelas af vederbör, presterskap. Huru kan väl denna auktoritet med full sakkännedom meddela sådane betyg om personer, som under åratal kringstryka riket, och ofta kunna på aflägse orter begå förseelser, hvarom presterskapet i deras hemort icke äger någon kännedom? Då likväl någon bestämd förbrytelse eller något anmärkn:svärdt emot dessa personer icke blifvit hos vederbör, anmäldt, äger presterskapet ju icke rätt att vägra betyg om fräjd. Af detta enkla, exempelvis anförda förhållande visar det sig, huru föga gagneliga i verkligheten de föreskrifne kontrollerne varit. Derjemte uppgifves det af personer, som synas äga full sakkännedom, att lumpsamlarne under sina vandringar kringsprida osedlighet; hvarförutan de plottra på allmogen öfverflödiga och onyttiga saker, dem de i utbyte mot lumpor till liqvid erbjuda. Det är egentligen från allmogen, som klagomål i detta afseende försports. Vid sisth riksd. väcktes jemväl motion i ämnet af landsten i Christianstad, Ilr von Rosen, i anseende till de oordningar, som inom hans län i berörde hänseende yppat sig.
Huru dermed förhåller sig lemuar jag derhän. Mig synes dock, sorn Degeberg iner vore att anse som en experimeutalskola än som ett lärdomsverk. Jag skulle dessutom tro, att Degeberg, med sin inskränkta ägovidd och i anseende till sin local, till ett större central-institut är mindre passande. 1*7)1' öfrigt 0111 man skall fasta sig vid de 1 eservalioner, som af Utsk:s samtliga ledamöter af BondeSt. liro gjorda mot CJtskls beslut i denna punkt, så skulle Degeberg icke vara mycket förtjent af R. St:s uppmärksamhet. Jag vill dock ej tro, alt dessa reservationer öro grundade på verkliga förhållandet, utan tror snarare, att dessa grunda sig på en hos allmogen rådande fördom mot allt nytt i landtbruksväg. I sådant fall synes mig behofvet af så mångå flera landtbruks-ir.stituts organiserande påkalladt, just för att genom exempel och undervisning motverka en sådan fördom. Med anledn. häraf, anser jag, att Degeberg antingen hör få det ytterligare begärda lånet 10,000 r:dr mot det villkor StatsUtsk. finner för godt föreslå, eller också icke större anslag än hittills, med skyldighet att underhålla inrätln:n i samma scala som hittills. Jag vill för öfrigt icke frånkänna Hr Nonnen all den erkänsla, som nationen är honom skyldig, emedan han var den förste, som införde hos oss en praktisk undervisningsanstalt för landtmanna-näringen. Ytterligare har hos R. o. Ad. af Frih. von Kranieren motion blifvit väckt om inrättande af ett cenlral-landlbruksinstitut vid Ulltuna. K. M. har äfven derom lill R. St. aflåtit en nåd. proposition. StatsUtsk., 'sorn icke kunnat förbise att, för införande af nödiga förbättringar uti Sveriges landthushållning, landtbruks-instituts inrättande inom flera orter af landet skulle kunna anses nyttigt,” har dock icke handlat efter denna riktiga princip.
Nog funnos kanske de s o m korsade sig inför denna djärfhet att föra » varietén » in i konsertsalongen, m e n vi instämma af hjärtat i den uppfattning, som i frågan uttalats af en af våra högst aktade musikkritiker: » Bättre än att rynka på näsan åt denna tidssmak är väl då att taga den i konstens o c h kulturens tjänst, höja den från kaféernas till konsertpodiets sfär, nobilisera den, betaga den all frivol bismak och gifva den en nationel innebörd af verklighetstyper, rörande eller komiska, där folket känner igen sig själft. Detta sker, när man så s o m hr Scholander eller fru Norrie sjunger Dahlgrens o c h Frödings visor. » Huru s o m helst — en sant konstnärlig tolkning, smidigt fogande sig efter stämningarnas skiftning, gaf fru Norrie åt detta sitt program, o c h h o n lyckades lyfta äfven dess skenbart hvardagsklumpigaste n u m m e r inom gränsen för det äkta mänskligt kända, s o m väl dock egentligast bör utgöra råmärket äfven för konstens vida gebit. Och att h o n tog sin publik med, därom vittnade otvätydigt dess varma o c h omedelbara bifall. På fredagen hade programmet en helt annan karaktär — hade det senaste varit fladdrande nutidslek, var det nu g e n o m f ö t d historisk stil. Redan den läckra lilla textboken, med sina gammaldags vignetter o c h seriöst naiva herdescener — utförd på Iduns Kungl. hofboktryckeri — för I IDUN 1898 beredde på den stämning, s o m Victor A n d r é n s pensel o c h fröken Augusta Lundins toalettkonst framkallat på gamla Vetenskapsakademiens eljes så högskolestela tribun.
Det utgöres af en mängd otjenliga stadganden, framställda i form af vilkor. Jag vill här icke upprepa de anmärkn:r emot lista och 2:dra punkterna, som Hr Silfverstolpe redan anfört, utan endast anmäla milt instämmande i hvad han derom yttrat. Hvad beträffar 3:je och 4:de punkterna, så erkänner jag mig emot deras ordalydelse icke hafva så särdeles myckel alt anmärka, men jag har del så mycket mera emot det af Ulsk., till grund för sin hemställan i dessa punkter, pag. 15 i betänk, framställda resonnemeut, hvaruti man alldeles underkänner nyttan af sambandet emellan kyrkan och skolan. Långt ifrån att vara af den öfvertygelsen, önskar jag att dess giltighet få på del bestämdaste bestrida. Likväl och på det att icke det inom kyrkan tjenstgörande presterskap må allt för mycket af skollärare stängas i befordringsväg, så vill jag, såsom nämdt är, icke sälla mig emot det resultat, hvartill Ctsk. kommit. Om jag deremot trodde att sådant skulle medföra en småningom skeende skilsmessa emellan skolan och kyrkan, då skulle jag visserligen aldrig gå in derpå; ty det är ganska säkert, att kyrkan har af skolan fått emottaga sina bästa lärare, hvilkas gagnelighet för församlingen vida öfvervägt skadan af en eller annan i skolans tjenst alldeles utarbetad och föråldrad person, som till kyrkans tjenare antagits; sistnämnde händelser äro undantagsfall och motstrida ej den sanning, att mången för skolan ej mera räll lämplig lärare blifver för kyrkan en utmärkt herde. Sådant är erfarenhetens vittnesbörd; och del är äfven säkert, att den som, under eli mångårigt, hjertligt och faderlig! umgänge med ungdomen, tillbragt tiden med dess undervisning och vänjt sig vid dess rälta behandling, har derigenom haft tillfälle inhemta en ganska stor menniskokännedom, som bör komma honom särdeles väl lill pass, dä han såsom kyrkoherde får att leda en församling. Derjemte har denna förening emellan kyrkan och skolan säkerligen verkat helsosamt på hela skolväsendet, emedan det tvifvelsutan bidragit att deråt gifva en religiös pregel.
Jag vill icke beslrida den siste talarens uppgift, men tror dock att Hr Carléns motion kunde förtjena ett ordentligt svar af Utsk:t, och att den tvekan, som nu förefinnes i fråga om förmyndares skyldighet att ställa säkerhet, borde undanrödjas. Jag anhåller derföre om återremiss å denna punkt. Frih. Armfelt: Det är visserligen sannt, att 5:te §:n i 1861 års författn. icke innehåller att förmyndaren ovilkorligen skall ställa säkerhet; men den innehåller dock att rätten skall ålägga honom sådant, och det torde väl vara nog. Någon tvekan kan jag ej härvidlag finna möjlig, utan anhåller blott om bifall till Utskits Betänk, i denna punkt. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ts förev:de yttrande, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till detsamma och, då dertill svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Utsk:ts hemställanden å sid. 20 och 21 i ani. af Riksdagsfullmägtige Johan Johanssons och Jonas ChristofTerssons motioner. Biföllos. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utsk:ts den 11 dennes bordlagde Mern. N:o 77, med åtskilliga upplysningar och utredningar rörande jernvägarnes ekonomi och anläggningssätt. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, nedannämnde, den 11 dennes bordlagde Utlåt, och Betänk:n, nemi. Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 81, ang:de regleringen af utgifterna under riks-staten femte hufvudtitel; Banko-Utsk:ts Betänk. N:o 32, med förslag ang:de förändrad organisation af R.
De sakna icke sällan erforderliga kunskaper, till att förhöra Prester och i öfrigt utöfva sitt vigtiga kall, emedan till Biskopar få väljas lekmän, utan theologiska insigter, och hvilka, för den skuld, genom Kongl. Nåd, befrias från de Prestoch Pastoral-examina, förutan hvilka ingen får blifva Kyrkoherde, eller utan den förra ens Prest. Likaså går det understundom med Biskoparnes bisittare Lectorerna, som följaktligen sjelfva, likasom Biskopen, sakna de presterliga kunskaper, hvilkas befintlighet de borde, hos sina underlydande, bevaka. Befrielsen, från ådagaläggandet af dessa kunskapers egande, sträcker sig, genom den Kongl. Nåden, understundom äfven till Professorer, hvilka, icke desto mindre, för sina lärdomsförtjenster i andra hänseenden, erhålla stora pastorat. Om Biskoparne försumma sina skyldigheter, om de hvarken hålla ordning i sina egna prsebendeförsamlingar, eller visitationer i andra socknar, om både undervisningen, det exemplariska lefvernet, kyrkotukten, och medelsförvaltningen åsidosättas: sä är det ingen högre embetsmyndighet, utom Depart:ts-Chefen, som det egentligen åligger, att bry sig derom, eller tillhälla de felande alt fullgöra sina skyldigheter. Från Just.-Kanslerens, eller Just.-Ombudsm:ns tillsyn, äro de Ecklesiastika-ärenderna icke undantagna, och exempel förekomma väl, att desse högste åklagare vändt sin talan mot församlingsmedlemmar, som varit irrläriga, eller gifvit andra förargelse, äfvensom mot en och annan Kyrkoherde, samt något Domkapitel. Men mot någon Biskop eller Contracts-Prost äro åtal lika obekanta, som de äro vanliga mot Landshöfd:r och deras biträden. Månne en större felfrihet, å de förres sida, eller häfden, att lemna dem ål sig sjelfva, är orsaken dertill? Ingen Depart:tsChef har befattat sig med visitationer i Consistorierna, och vissa kringresande Inspektörer finnes ej för kyrkans, såsom för andra angelägenheter.
Derjemte, och i anledning af Revisorernes anmärkning att, på grund af Direktionens beslut, flere af dess Ledamöter uppå af dem hos Låne-Kontoret i orten öppnade uppoch afskrifnings-räkningar insatt och åter uttagit Filial-Banken tillhöriga medel, hvilket af Revisorerne ansetts vara stridande mot de i 168 § af 1858 års Banko-Reglemente gifna bestämmelser och kunna leda till äfventyr och förlust för Filial-Banken, hafva Fullmäktige förklarat att, som den af Direktionen åt dess Ledamöter i omförmälda måtto lemnade tillåtelse att, utan ställd säkerhet, till förräntande emottaga och använda större eller mindre del af Filial-Bankens kontanta behållningar innefattade sådan disposition öfver Filial-Bankens medel, som icke vore förenlig med föreskrifterne i Filial-Bankens Reglemente, Fullmäktige ansågo ett dylikt förfarande icke böra för 67 framtiden få ega rum, vid den påföljd för öfverträdelse härutinnan, som i ofvanåberopade 173 § 1 mom. litt. 1 af Banko-Reglementet bestämmes. Efter erhållen del af Fullmäktiges berörde beslut har FilialBankens Direktion, uti skrifvelse den 7 sistlidne December, hos Fullmäktige anmält, dels att någon utlåning från Filial-Banken utan derför ställd borgen eller annan säkerhet icke skett sedan anmärkningen i medlet af förutgångne Augusti månad meddelades Direktionen, och ej eller för framtiden skulle ega rum; dels ock att Direktionen den 30 November förklarat sitt förut meddelade beslut, att till medlemmar af Direktionen till förräntande utlemna någon del af Filial-Bankens medel, på sätt dittills öfligt varit, icke vidare komma att tillämpas; varande jemväl af Filial-Bankens Revisorer innevarande år vitsordadt, att rättelse i anmärkta hänseenden egt rum. § 72. Enligt hvad
Det är utom allt tvifvel, att guldmyntet, t anseende till sitt behagliga yttre och lätthet alt föra med sig, äfven hos oss skulle blifva gängse, om det förenade med egenskapen att emotstå nötning, den, att med lätthet kunna räknas och jern förås med de länders guldmynt, som äro mest i omlopp. Dessa egenskaper saknar vårt efter 1664 års myntfot inrättade ducatmynt. Det utgör ingen jemn multipel af vår egentliga inynlenhet. Det är finare än conlrollhalt och lojeradt med silfver, derföre utsatt för en hastigare nötning och derigenom oljenligt sorn mynt, men desto tjenligare till förarbetning, hvilket äfven varit orsakerna till guldets likasom siIfrets sällsynthet i rörelsen. Allmänheten känner äfven så litet ducateos värde, att guldsmeden derom ofta måste rådfrågas. Om det för 170 år sedan var skäl att inrätta Sverige» myntfot efter den Holländska, så existerar nu belt andra 7 H. 4® 3i4 Den aj Maj e. m. handelsförhållanden och bruk. I England är guldmyntet 32,008 karat finl, likaså i Ryssland, Amerika, Portugal , m. fl. De Franska napoleons och louisdorerna innehålla endast 2t karat 7-^ gran fint, allt lojeradt med koppar. Svenska ducaten håller deremot 23 karat 5 gran rent guld med ■7 gran silfver lojering, således af finare halt än något af de ofvan uppräknade guldmynten. Detta är på sitt sätt en lax, utan nytta och ändamål. Efter Ehanska myntfoten erfares, att en kilogram är lika med 200 francs silfvermynt och 3ioo francs guldmynt; och som lojeringen är lika, nemi. T’3 koppar med fint, både i guld och silfver, så visar sig, att guldet står i värde i5^ gånger högre än silfret. Efter 102 skillingar specie för ducaten, som R. St. antagit i sina räkenskaper, är guldets värde här i det närmaste 16 gånger silfrets, blott med ■§ skillings difference.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjord framställning, fann Ridderskapet och Adeln för godt godkänna den af BeviilningsUtskottet i afseende härå föreslagne voterings-proposilion. §• 3. Om Lysningssedlars Chartering i och för Judars ägtenskap. 38 H. 16* 344 Den ?7 Augusti e. m. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, örn Ridderskapet och Adeln godkände den af BevillningsUtskottet i afseende härå föreslagne voteringsproposition. Ropades Ja. §. i3. Om underslef_, förfalskning m. m. i afseende på Tidningars stämpling. Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt bifalla den af BorgareStåndet antagne, och af BevillningsUtskotlet tillstyrkte, förändrade redaction. §• l6* Om Borgens ställande af Domare för ChartceSigillatce-uppbördj, m. m. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af BevillningsUtskottets nu föreslagne stadgande uti 16 §. af Chartae-Sigillatae-Förordningen. Ropades Ja. Föredrogs å nyo och bifölls Bancooch LagUtskottens den 25 sistlidne Julii under jN:o 70 afgifne, och den 10 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, angående för - Den 17 Augusti e. m ändring i de Hittills gällande författningar, 0111 föryttrande af 'Bankens fastighetspanter genom BancoAuction.