Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jordmånen eller damjorden på ömse sidor om den förut omnämnde vattendelaren består till större delen af sand med blott färre fällningar af lerjord, men mot vester tilltager lerjorden iner och mer, så att den, med färre mellanliggande sandlager, kan anses utgöra betydligaste delen af den jordmån, som förefinnes i länets vestra delar. Lerjorden, der den behörigen skötes, har i allmänhet visat sig fruktbar, och man synes med trygghet kunna antaga, att Skaraborgs läns jordmån, med undantag af de sandigaste trakterna af Wartofta härads södra del samt den nordligaste af Tiveden, ger full anledning till den förväntan, att detta län skall kunna med tiden uppnå en fördelaktig kultur saint ökadt välstånd, i den mån idoghet i förening med kunskap om jordens rätta behandling vinna insteg bland dess innebyggare. Länet är indeladt i kyrkligt hänseende i 12 kontrakter, af hvilka Redvägs kontrakt omfattar socknar jemväl inom Jönköpings och Elfsborgs län; i judicielt hänseende i 5 domsagor och 15 härader, deraf två härader äro fördelade i tillhopa 6 tingslag; i administrativt hänseende i 6 fögderier och 27 länsmansdistrikter; kyrkosocknarnes antal är 263, fördelade på 99 pastorater. I länet finnas sex städer, alla med egen jurisdiktion. Specifik uppgift å de inom länet befintliga oregelbundenheterna i den administrativa indelningen finnes intagen uti tabellen N:o 6 uti andra afdelningen af Statistiska Centralbyråns underdåniga berättelse för åren 1851—1855, hvilken specifikation här allenast torde få åberopas. Vid periodens slut qvarstodo samtlige de i berörde tabell omförmälde oregelbundenheter. 2. Innevånare. Enligt den senast afgifna fem årsberättelsen utgjorde folkmängden år 1855: Deraf voro: Skaraborgs län. Folkmängds—tillväxt. Toch Litt. a. Under de derpå följande fem åren har folkmängden ökats, på sätt som inhemtas af bilagde tab. N:o 1. o Ar 1860 i mantalslängderne antecknade innevånare voro mellan länets städer och fögderier fördelade, på sätt nedanstående tab. Litt. A utvisar.
Skr icke hade skäl att afslå inköpandet af ifrågav:de samling, hvarigenom statens samlingar kunde till någon del, åtminstone uti vissa rigtningar, fullständigas. Hvad det andra skälet vidkommer, hvarpå Stats-Utsk:t stödt sitt afslag, så kan jag ej anse det på minsta vis vara giltigt, enär slöjdskolan ej endast ä- till gagn för Stockholms kommun, utan lör hela landet, samt är öppen för hela allmänheten. De insigter, som handtverkare! eller industriidkaren i denna skola erhåller, stadna ej inom Stockholm, utan utgå med den till orterna afgående eleven till den plats der denne bosätter sig; komma således 88 Den 21 Oktober. landet till godo i mer eller mindre mån, liksom hvarje annat läroverk, hvars verksamhet ej kan anses inskränkt inom den kommun der det är beläget, utan sprider sig vidare omkring, allt efter läroverkets omfång och beskaffenhet. Då, enligt min tanke, Utsk:t sålunda saknat fulla skäl till Betänklig slutsats, anser jag mig böra lorena mig med Gr. von Platen och Hr Fahnehjelm uti anhållan om afslag å detsamma. Gr. Mörner: För min del måste jag förena mia med Frih. af Ugglas. Här framstår nemi. en enskild motionär och bilägger ett intyg af 3:ne personer, hvilka visserligen äro förtjenta af allt vitsord, men hvilka i sitt intyg ej nämnt ett o'd om samlingens värde. Mig synes detta vara en alltför löslig grund, för att derpå ett beslut om anslag af statens medel skulle stödjas. Vi hafva förut sett sådana försök göras att till fördel för en eller annan individ bestämma pris på varor. Så t. ex. var det en tafla af Larsson, på hvilken sattes ett pris af 10,000 idr; och efter detta pris fick förstärkt Stats-Utsk. rätta sig. För min del tror jag att dylika ärenden hafva sin rätta gång, om de komma från eller behandlas af regeringen.
2. — önskar ägaren att hellre åtaga sig enskild ansvarighet för vården och försörjningen af de fattighjon, som af dessa matlag tillkomma, vare det honom tillåtet, så vida han dertill finnes vederhäftig, och njute då befrielse ej mindre från nämnde särskilda afgift, än äfven från hälften af den tilIskottsafgift, sorn i 1 mom. omförmäles. Sådan öfverensstämmelse eller föreskrift, som nu sagd är, gälle för 5 är, hvarefter förhållandet må ånyo pröfvas. Fattigvårdsstyrelsen, som i alla händelser blifver ansvarig för de fattigas försörjning enligt denna förordn., äger vaka deröfver, att äfven den fattigvård, som på sådant sätt lemnäs, blifver ordentligen besörjd. För min del finner jag obilligt, det ägare, som åtager sig egen fattigvård och fordrade villkor noggrann! uppfyller, att han, jemte . dessa kostnader, dessutom skall till fattigvården erlägga hälften af den afgift, han vore pligtig erlägga, om han icke hade egen fattigvård. Jag vet i sanning icke hvad man mer har rättighet att fordra, än att han uppfyller sine ålagne förbindelser. Då det synes mig under alla omständigheter vara önskvärdast, om hvarje husbonde toge sin egen fattigvård, hvilket konseqvent genomfördt skulle leda till mycket mindre fattigdom, emedan både nöden och hyckleriet derigenom erhåller sin sanna klassifikation, så måste deraf följa, att man snarare bör uppmuntra än afskräcka dylika företag. Dernäst bör jag icke förbigå det olämpliga i att bestämma lid för dylika aftal. Ingen säkerhet ligger häri, ty personer som dylik förbindelse sig åtaga, kunna dö eller göra cession. Bästa säkerhet ligger deri, att han fullgör sin förbindelse; uppfyller han den, så må det vara honom obetaget, att så länge han vill fortfara med egen fattigvård. Jag föreslår derför följande ändring: Mom. 2. Önskar ägaren att hellre åtaga sig enskild ansvarighet för vården och försörjningen af de fattighjon, som af dessa matlag tillkomma, vare det honom tillåtet, så vida han dertill finnes vederhäftig; och njute då befrielse, ej mindre för nämnde särskilda afgift, än den afgift, som i 1 mom. omförmäles.
Blott när den guldstickade dräkten skimrar fram under hvardagsklä- derna — blott då är tomten af odödlig natur. Men detta är en hemlighet, skrifven med en chifferskrift, som blott de invigda känna. — Förstår du mig n u? » tillade han. » Ja, nu tror jag, att jag förstår dig, » svarade jag allvarligt. » Se detta är tomtens saga, » slutade han, » det är ordet till gåtan, lyckans gåta, som så många söka lösa, hvar på sitt sätt: blott den, som en gång varit amorin, kan bli en rätt hustomte! » » A m e n! » sade jag högtidligt; och så nickade tomten godnatt och försvann i rummets skymning. Hedvig Indebetou. * Under Ebba Brahes brudkrona. Sagan o m den sköna grefvedottern, som en blifvande hjältekonung en gång drömde om såsom sin drottning, hör till dessa romantiska minnen, som skalderna älska att besjunga. Ebba Brahes namn äger ännu en tjuskraft som knappast någon annan svensk kvinnas, som möter oss i de svenska storhetsdagarnes häfder. Men detta namn är icke en stor lifsgärnings inkarnation. Det betyder — poetiskt taget — endast en episod: en gäckad ungdomsdröm, ungdomskärlekens illusioner, som krossas af det verkliga lifvets praktiska hänsyn. Därför: då vi nämna Ebba Brahes brudkrona, föres tanken icke till den praktiska husmoderns och makans, Ebba De la Gardies lif, som genom denna krona invigdes, utan till den försmådda kungabrudens sönderrifna myrtenkrans. Det är därför Ebba Brahes brudkrona omstrålas af ett poetiskt skimmer, som ej under århundradena förbleknats. Det stolta Vikingsborg, där Ebba Brahe stod brud, är längesedan grusadt. Nakna murar, brustna hvalfbågar, ruiner, öfverskuggade af en redan hundraårig vegetation, tälja om all världslig storhets förgänglighet. Brudkronan, som en gång sirade Gustaf Adolfs tilltänkta gemåls hufvud, har hamnat i ett landtligt tempels kyrksilfver-kista. Där, tillsammans med andra dyrbara reliker från storhetstiden, utgör den den gamla, minnesrika Brahe-kyrkans skatt.
Vid å nyo skedd föredragning af meddelad t Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll den 25 sistlidna Juli, genom hvilket Borgare-Ståndet var inbjudet alt, med frångående af fattadt beslut, förena sig uti Presteoch BondeStåndens beslut, i fråga om en väckt motion, angående ett låne-anslag af 20,000 R:dr R:mt åt Marmorbruks-idkaren Schram, förklarade Borgare-Ståndet sig vidblifva dess förut fattade beslut och lade Protokolls-utdraget lill handlingarna. S. D. Sedan Borgare-Ståndet, vid pröfning af ellhundradefemte punkten uti Slats-Utskoltets Utlåtande, N:o 123, angående reglering af utgifterna under RiksStatens Åttonde Hufvud-litel, beslutat, alt, till uppförande, enligt vederbörligen godkänd ritning, af ett nytt lärohus för elementar-läroverket i Jönköping, mätte af Rikets Ständer anvisas ett låne-understöd af 120,000 R:dr till utgående från Riksgälds-kontoret, emot vilkor, att, sedan detta lån, derför en sådan skuldförbindelse bör afgifvas, som af Fullmägtige i nämnda kontor antages, under fem års tid fått utan ränta innchafvas, fyra procent å detsammas ursprungliga belopp skola föreslutat af hvarje år till Riksgälds-konloret inbetalas, af hvilka fyra procent beräknas ränta efter tre procent för det obetalda låne—kapitalet, samt det överskjutande beloppet kommer alt, såsom kapital—afbetalning å lånesumman, afgå, intill dess denna blifvit till fullo gulden, beslöt Borgare-Ståndet nu att vördsamt och vänligen inbjuda de öfriga Riks-Stånden alt i delta Borgare-Ståndets beslut sig förena. Frän Heden. Bonde-Ständet.
Lanco Iransportsedlar; 8ilkverm^nt, akpassadt ekler ett dylikt mot Lankossdeln stadgadt värde, utmyntas, samt, dä tillräcklig m^ekenket deraf erkällits, silkrets utock invexling genast tillätas; att 8tatens äterstäende skuld till Lanken borde återbetala», kälst räntefritt, med tz million om äret, som skulle ak LiksgäldsLontoret mot 8tats?apper uppfanas; att noga mätte bestämmas kuru Länkens länerörelss oek den dermed förenade Discontrörelsen bör Lör framtiden drifva»; att Lancoock LiksgäldsVerken mätte till sina kunctioner åtskilja» ock icke nägra 8tats6reditiver, utom det, för päkommande krig nödvändiga, sä kallade stora (ireditivet ä Lanken kädanekter anvisas; derjemte Herr Lkam uppgilvit kvad i afseende pä LiksgäldsLontorets styrelse syntes bära iagttagas i kändelse de ak konom för Länkens styrelse uppgikne grunder blekvo godkänds. Uerr /f/erta, att dä bandeln mäste kärkindras, närivgarne aftyna oek äkerbiuket nedtryckas sä länge man fortsatte det i kela samkällsskicket inverkade misstaget att lemna ett bildadt oek närigt folk utan rn^nt, fick Ur Ujerta, i afsigt att söka en ökvergäng ikiän det kalska till det rätta, för L. 8t:r framlägga ett Q// f^örorrk/rmg o»r med antagandet kvarak Ur koppades att en tid sk bättre ord ning i bäde allmänna oell enskilda creditbruken skulls börja, kvilket förslag
—- angående hemställan det Rikets Ständer måtte besluta, att genom underdånig skrifvelse, jemte anmälan det Rikets Ständer till hvilande, för att slutligt afgöras vid nästa riksdag' antagit ett förslag till grundlagsändring, hvarigenom stadgandena angående Stats-Rådets behörighet att föra Riks-Styrelsen under Konungens sjukdom eller vistelse utrikes, skulle ändras till föreskrift, att, vid sådana tillfällen, Thronföljaren må ega att såsom Regent styra Riket, samt att, då Thronföljare icke kunde öfvertaga Styrelsen, densamma skulle föras af en Interims-Regering, så sammansatt som Riks-Akten föreskrifver, i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t måtte täckas, så väl till Rikets nästsammanträdande Ständer, som till Norriges nu församlade Storthing aflåta nådig proposition om förändring, till öfverensstämmelse med den nya grundlagen, af 7 § uti. VII. 124- R. 126, 311. A. 312. E.‘ 443. — och Norriges Grundlag, angående utdelande af, bland Riksdagsmännen vid början af hvarje riksdag. II. 293. R. 294. VI.? Riks-Arkivet. angående uppförande af en ny byggnad för. V. 281, 332. R. 342. Se vidare Stats-Utskottets Memorial N:o 148 (I08:o). Riksdag, om uppskof i. Se Riksdags-Ordningens 80 §. — nästa lagtima, om bestämmande af dag för början af. IV. 77. R. 125, 140. R. 143. Riksdagens förlängning, angående underdånig skrifvelse rörande. III. 42. E 70. — Kongl. Maj:ts nådiga svar uppå Rikets Ständer underdåniga skrifvelse angående. III, 314. — afslutande i medio af December månad, om underdånig skrifvelses aflåtande rörande.
Det skulle visserligen vara svårt att upplaga till besvarande hvad den siste ledamoten yttrat; men jag tror rnig göra Ståndet, deli Hr Frih. o. Landtm, inclilsive, den bästa tjernsten för alt komma lill ett slut, alt framställa den anhållan, det täcktes Hr Frih. o. Landtm; inhemta Ståndets lanke, huruvida Ståndet äskar pfopos. i denna fråga. Ilr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, alt frågan om votering öfver 4:de punktet! borde förfalla. Röpades starka ja, blandade med nej. Hr Frih. o. Landtm, förklaradej det han trott sig finna att ja öfvel'röstat nej. Gr. Frölich b egärde votering. Hr Lefre'n: Gr. Frölich anmälde sig innan beslutet Valgenom klubbslag befästadt, och således torde det vara bans rättighet att få genom Ståndets pluralitet utrönt, huruvida Ståndet äskar att Hr Frih. o. Landtm, skall gifva propos. lill bifall å Utsk:s förslag eller icke.- Den ii November f. m. 3ii Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Gr. Frölichs begäran om votering vore alldeles ostridig, och finge Hr Landtm, således till contrn-propos. föreslå: ''Vinner nej, yrkar1 R. o. Ad., alt propos. framställes, det R. o. Ad. måtte finna för godt att voteringen medgifva;” eller samma ordalag sorn Utsk. begagnat. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer om icke den kortaste vägen, hvilken ock är den vanliga, vore den riktigaste att vidtaga, den alt göra propos. till Ståndet, huruvida det askar att en sådan propos., som den nu begärda, framställes. Hr Le frön: Jag instämmer så mycket hellre med den siste talaren i hans åsigt och begäran, som man i annat fall möjligen skulle komma i strid med grundlagen, som förbjuder, att votering ina äga rum, huruvida voteras må. Jag hemställer till Gr.
Detta väckte naturligen furore, och allt hvad homöopather hette, trädde tillsammans och beslöt att anställa rättegång emot tidskriften. En ung läkare, D:r Andral, upträdde som advokat för 1’Union, och anfallet fördes med stor skicklighet och ifver af en bland Paris’ utmärktaste advokater. Slutet biet dock, att domstolen förklarade, det »!’Union médicale» tagit sig en ganska loflig frihet, sorn den allt framgent må ega rätt att begagna. — Mängden af de orter, der homöopathien är i svang, och af de läkare, som använda densamma, och hvilka motionären, som jag nyss nämnde, i sin motion npräknar, bevisar också ingenting, ty hvilken lära finnes icke, som ej vunnit anhängare, den må för öfrigt vara hurudan som helst! Jag behöfver blott nämna mormonismen. Orsaken till, att de vinna ntöfvare, är ofta ingalunda öfvertygelsen om deras riktighet, utan blott lycksökeriet, att de vinna bifall — okunnigheten. Vid förra Riksdagen framställdes af StatsTJtskit till B. St:r behofvet af denna medicin för folkets skuld. Nu åter visar motionären, att den användes af Konungar och aristokratien. Jag tror denna sednare upgift vara ganska riktig, och orsaken till att denna lära sålunda blifvit, gouterad. ligger helt naturligt, deri, att den använder en så lätt och ljuf medicin. Man är efter denna methoicke tvungen att tnatskedtals intaga illasmakande läkemedel, ulan man får blott små, små söta sockerpullor. Personer af finare lefnadsvanor, som ofta dels äro sjuka till följd al vällefnad, dels också blott inbilla sig vara det, föredraga naturligtvis att taga dessa små piller, men om de befinnas medföra någon verkan, skyller man detta på pilierna och glömmer att tala om de stränga dietetiska reglor, som i sammanhang dermed blifvit gifna och följda. Motionären åberopar vidare upgifter om mortaliteten, på hvilka dock intet afs:de bör fästas, ty denna beror på mänga andra omständigheter, utom behandlingssättet af de sjuke.
På hvarje tunnland rymmes icke allenast 1000, som en föreg:de talare antog, utan 5,400, enligt uppgift i Hr Ströms bok, orri skogen blir väl skött och vårdad. Vi vilja dock nu endast antaga 5000. Af hvarje sådant träd får man 4, 5, ä 6 olika grufstolpar, hvadan man kan få ända till 30,000 dylika af ett enda tunnland. Om vi nu endast antaga att tunnlandet temnar 25,000, hvad komma vi då till för resultat? Jo, om vi tänka oss att den utskeppade millionen vore tagen med den aldra största vårdslöshet, d. v. s. utan utgallring, så vore det fyratio hela tunnland, som blifvit afverkade! Men nu hafva vi i Sverige 26 millioner tunnland skog, af hvilka mer än hälften ligga norr om Dalelfven, och således behöfva vi väl icke frukta de farliga följder af denna utskeppning, som en och annan nu förespår. Hvad jag nu sagt, gäller om gran. Hvad åter tall beträffar, så växer den endast hälften så hög, men det kommer deraf att den växer på sämre jordmån. Om man vill sköta sin skog vä), så måste man gallra ut densamma, men detta arbete kostar, och detta gör att man underlåter denna gallring, om man icke kan få kostnaden ersatt, och således är det af största nytta för skogshushållningen att den unga skogen står i så högt pris som möjligt samt att man icke genom tullar förhindrar en förståndig skogshushållning. Som ett bevis på hvilka skador det kan medföra att icke hålla skogens värde uppe, ville jag anföra att midt inne i Småland, der skogen icke har något värde, är det skogsbrist, emedan man der så svedjat och brännt att föga skog återstår; då deremot i Skåne, der. skogen står högt i pris, nästan hvar egendom har en väl ordnad skogshushållning, hvilken bönderna derstädes allt tner och mer börja taga efter. Deremot tror jag att vi kunna och böra iakttaga långt större sparsamhet i hvad gärdesgårdar och bränsle o. s. v. angår, hvilken konsumtion går tili långt högre belopp än det vi exportera.
Häröfver bordt, bade E. K. Maj:ts och Rikets Statskontor erinrat om Rikets Ständers vid 1853 och 1854 års riksdag fattade, af Kongl. Maj:t, jemlikt nådiga Brefvet af den 8 September 1854, gillade beslut, angående upphörande af den åtskilliga hemman åliggande skyldighet att utgöra dagsverken in natura till kungsgårdar och andra kronolägenheter, hvarigenom blifvit stadgadt, bland annat, att, när hofverieller arbetsskyldigheten upphörde, den hemmanet åliggande, emot sagde skyldighet afkortade, indelta räntan komme att utgöras till vederbörande indelningshafvare, men den derutöfver bestämda ärliga afgälden att till Statsverket ingå, hvaremot på behöriga stater skulle uppföras ett mot nyssnämnde afgäld svarande anslag, som tillkomme boställshafvaren uti oindeld spanmål, hälften råg och hälften korn, om afgälden vore bestämd i spanmål, eller uti kontant, derest algälden blifvit i penningar fastställd; i öfverensstämmelse hvarmed Statskontoret i underdånighet hemställt, att, såsom ersättning till innehalvaren af Ryttmästareboställe! Årup för den upphörda arbetsskyldigheten, måtte å Riksslalens 4:de Hufvudlitel och anslaget till Kavallerioch Infanteriregementena uppföras ett belopp i jemnadt tal af 3 kubikfot 9 kannor oindeld spanmål, hälften råg och hälften korn, att efter faststäldt medelmarkegångspris i penningar årligen utgå. Sedan, i sammanhang härmed, Statskontoret, uti särskild underdånig skrifvelse fästat E. K.
Statsanslag För försålda jettoner Balans till år 1861: Skuld Credit. Balans från år 1859: Skuld Utgifter: Aflöning Jettoner Hyresmedel Ved, ljus och expenser ra. m Enligt en vid räkenskapen fogad räkning, har under revisionsaret blifvit af expensmedlen utgifvit ett belopp af 2 R:dr 50 öre för utskrifning af 5 konstitutorialer för Akademiens Sekreterare och Lärare. Då några medel till utgifter i och för utskrifning icke äro, Revisorerne veterligen, tili Kongl. Musikaliska Akademien anslagna, anse Revisorerne en slik utgift icke bort drabba Akademiens kassa, utan bestridas af vederbörande tjensteman, hvars åliggande det varit att dessa expeditioner utfärda. Under rubriken »böckers och musikaliers inköp och underhåll» förekommer^ i årets räkenskap, bland annat, att i en räkning å kostnaden för transport af böcker från »palait till Akademien», 8 gånger, å 75 öre, slutsumman oriktigt utförts med 36 i stället för 6 R:dr Riksmynt. Revisorerne hafva ansett sig böra härå fästa uppmärksamhet, enär någon anmärkning härom icke förekommit vid denna räkenskaps granskning i Kongl. Kammar-rätten. Oaktadt en verifikations-kolumn finnes upptagen i årets hufvudredogörelse, lemnäs likväl i denna kolumn icke någon hänvisning till de numererade verifikationerna, — en ofullständighet, som försvårat granskningen och derför af Revisorerne anmärkes. Denna, i Kongl. Kammar-rätten med anmärkningar granskade räkenskap redovisar inkomster och utgifter sålunda: , § 2. Kongl. Bibliotheket. Debet. Balans från år 1859: Uppbörd: Utgifter: För uppköp och inbindning af böcker m. ni 6,811: 60. Balans till år 1861: Härvid hafva Revisorerne icke haft något att erinra. Kongl. Serafiinerordens-gillet. (Allmänna hospitalsoch barnhiisfomlcn.) Denna räkenskap, hvilken blifvit i Kongl. Kammar-rätten med anmärkningar granskad, upptager inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1859. Uppbörd: Jordeboksräntor
Maji iZoo. 82!. v. Zrockensträm. stzs Läsningen af detta lVlemori-,1 hade trenne gänger blifwik afbruten genom ankommen af vsputariansr fran Leöfriga IdsjpeLlivs Sranden, nämligen: En llL^ukgrian stan det Högwördiga Preste-Smn. det, anförd af Herr Biskopen i) 6:-»r Uinttblnm, som förmälre at, ehuru Ståndet hade för sin de! funnit, det en högre resiilHan» punkt an den i Hemliga Ulskottets krorocolls Utdrag af den 22. Masi föreslagna, skulle hafina warit förmäniigare, hade Ständer likwäl, intaget af glädje och erkänsla öfwer Kongl. Mastts Nådiga anbud om eftergift af den til ScatS.Werket anslagna VenMning, lemnat sit fullkomliga samtycke lil den af Ut. skottet föreslagna ^inanco plan, samt derjämre besiutit updraga Hemliga lltskottet at til Ständernas granskning upgifwa sätt och urwägar lil KsslilLtions - Planens werkställande. En vLpurgrion frän det Hederwarda BondeStändet, anförd af Riksdagsmannen ^cnb lVlsnlkon LrciAren, som tilkännagaf, at Siandet bifallit Hemliga UtskottetS vinsnes - Plan, same til Hemliga Utskottet hansksiitit at prosoklsra fättet til desi werkställande: och hade Bonde-Srändet i denna kmancs-Plan ingått under ödmjukaste förbehåll hos sina Med - Ständer at i A-rramion och förwaltujngen af Rikets allmänna Landus fa deltaga.
Vid sådant förhållande hemställer jag i underdånighet, det Eders Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer, att här ofvannämnda anslag, så väl det för underhållande af värfvade Arméens beklädnad nödiga 80,984 Rdr 71 öre, som det för Indelta Arméens utredning redan länge såsom extra anslag utgående 4,963 Rdr 83 öre, må med tillhopa 85,948 Rdr 54 öre, (deraf 59,600 Rdr 84 öre nu utgå såsom extra anslag) upplöras på ordinarie stat samt, för Krigs-Kollegii Inlendrnts-Afdelnings behof, tilläggas det förut varande anslaget till Försvarsverket i allmänhet. Såsom fyllnad i de på ordinarie stat disponibla tillgångar för Beväringsmanskapets materiel under innevarande statsreglerings-period finnes ett extra anslag för underhållande af Beväringsmanskapets beklädnad, i anledning af förlängd exercistid, al Rikets Ständer amisadt till belopp af 567,000 Rdr, att för hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863 med en tredjedel eller 189,000 Rdr utgå. — Genom Kongl. Kungörelsen den 13 November 1860, angående den allmänna Beväringen samt Kongl. Förordningarne den 9 Februari 1861, angående samma manskaps mönstringar och öfningsmöten, och den 4 Februari 1862, angående Beväringseliter, Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop.