Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förstnämnde obligationer fingo dock först uppsägas 5 månader, en del 4-procent-obligationer i år och en annan del 2 år samt 4Va procent-obligationerna, å innehafvarens sida, först 3 år efter den dag (den 10 Juni 1848) då obligationerna voro daterade. Hvarje obligation var försedd med 10 st. halfårs-räntekuponer. Utgifningen af 4l/2-procent-obligationer upphörde inom ett pär månader, emedan det för upplåning emot dylika obligationer bestämda högsta belopp snart erhölls. Hela upplåningssumman utgjorde omkring 1,500,000 R.dr, och alla obligationerna blefvo under loppet af åren 1849 och 1850 uppsagda samt förföllo till inlösen före sistnämnde års slut. Den Stals-Ulskollets Betänkande, M 272. Den med anledning af kreditivet för neutralitetens upprätthållande, i öfverensstämmelse med Rikets nu församlade Ständers särskilda beslut, nyligen företagna upplåning har verkställts emot 3- och 4-procent-obligationer, de förre med 14 dagars och de sednare med 6 månaders uppsägningstid. Någon uppsägning af de förra obligationerna får dock ej ske förr an efter nästa månads ingång; och de sednare blifva först den 1 Juni 18S7 uppsägbara å Riksgälds-kontorets sida. Den upplöpande räntan å alla dessa obligationer skall halfårsvis liqvideras.
Mine uppgifter om summorne grunda sig på facta och handlingar, hvilka när som helst här kunna framläggas, icke på suppositioner. För att först föra nogare till minnes hvad Götha Canal är, torde jag böra upprepa hvad som redan är allmänt kändt, men dock icke utan nytta återkallas. Hvem känner ej, attCanaler, men isynnerhet sammanbindningen af Rikets Östra och Westra sjökuster, sedan nära 3oo år varit föremål för våra största Regenters uppmärksamhet. Den store och om landets sanna intresse så omtänksamme Gustaf I. sysselsatte sig mycket med dessa planer. På 1600-talet 8 Den 26 Mar* f. m. förbigick knappt någon Riksdag, der det ej talades om detta ämne. Det var ej heller underligt, då frågan gällde icke allenast att göra Ritat oberoende af utländska Magter och freda den utländska handeln, äfven då passagen genom Sundet vore stängd, utan ock att förena Rikets bördigaste och folkrikaste provincer. Sedan saken i i^:de seklet på nästan hvarje Riksdag förevarit, upptogs den åter af Envåldskonungen Carl XII, hvilken, ehuru så mycket sysselsatt på andra håll, att man ej skulle trott hom>m hafva någon tid öfrig för ekonomiska företag, likväl äfven fästade sig vid detta förslag och fann dess nödvändighet. De tider, som kommo efter honom, skulle man kanske trott hafva varit af annan tanka. Men sådant var ingalunda förhållandet. Man insåg äfven då vigten af företaget och gjorde äfven tillbud att realisera det; men kunskaperne voro då ännu icke nog framskridne, för att verkställigheten kunde svara mot syftemålet. Man afskräcktes likväl icke. Arbetet började och betydlige företag verkställdes, då ett Bolag 1 ^öo formerades, för att öfvervinna de vid Trollhättan befintlige naturhindren.
Den lösa dyjord, sorn med ett ända till 50 fot mäktigt lager betäckte den fasta botten längs hela banken, blef, sedan grusfyllningen efterhand och delvis nedsjunkit, slutligen af denna fyllning helt och hållet undanpressad, så att vid 1859 års utgång, dä mer än 20,000 kubikfamnar sedan arbetets början blifvit utfyllde, hela banken hvilade på fast botten. Bankens största höjd från fäst grund tili öfverkanten uppgår ända till 80 fot och längden i vattenytan utgör nära 900 fot. Kostnaden uppgick, sedan banken blifvit helt och hållet fullbordad, till omkring 147,000 R:dr H.-mt, en summa, som endast utgör en tredjedel af hvad en bro öfver detta vattendrag skulle kostat. På det att fartyg må obehindradt kunna passera till eller ifrån den nära en fjerdedels mil långa Arstaviken, är en rörlig bro i banklinien uppförd, men då, såsom nyss är nämndt. bottnen af viken består af lös dyjord och fast botten träffas pä först 60 å 70 fots djup under vattenytan, så måste bron anläggas nära intill Liljeholmsstranden, der den fasta botten, sorn utgöres af berg, anträffas på 10 ä 18 fots djup och der, dels genom bortmuddring af den lösa jorden och stenkistors nedsänkning, dels medelst pålning genom lösare jordlager, hela grundläggningen kunde göras hvilande på berg. Bron har 2 öppningar, hvardera af 32 fots bredd och segeldjupet emellan midtelpelaren och norra landfästet är 13 fot, så att samma fartyg, som kunna passera Stockholms sluss, äfven kunna gå igenom denna bro. Landfästen och midtelpelare äro af sten, öfverbyggnadrn, tillverkad vid Motala mekaniska verkstad af valsadt plåtjern, består af tvenne plåtbjelkar, 4 fot höga på midten och 2,75 fot vid ändarne, samt 91,8 fot långa, sinsemellan förenade genom stag och sträfvor, båda slagen äfven af plåtjern, Hela bron väger 800 centner, hvaraf 720 centner tillhöra den svängande delen af bion och 80 centner de fasta delarne af svängningsmaskineriet.
Boyes förslagatt högsta lånsumman för en person må bestämmas jtill högst 4000 R:dr, instämmer jag med honom» Friherre Roye: Jag får blott erinra Jen värde Ledamoten , som senast yttrade sig, att, hvad beträffar hans yrkande, att Discontina Forde endast i Stockholm få lyftas, denna hans anmärkning är alldeles för sen ; ty Ridderskapet och Adela har redan bifallit, att tre Discont£ontoir skola å särskilda orter inrättas» För min del kan jag ej eller finna, att de personer i landsorterne, som nödgas anlita Dis-’ conten, böra vara i sämre vilkor i detta fall, än Stockholms innevånare, och jag anser således Utskottens förslag i denna del vara ganska Origtigt. Dessutom är det redan afgjordt. Grefve von Rosen: Då nuj oaktadt det iéglementariska i denna fråga förut icke an" sågs kunna blifva föremål för öfverläggning gen, flere värde Ledamöter dock ingått -i yttr randen derom, anhåller jag att äfven få anföra anin enskilda öfvertygelse, att den summa, som. hommer att anslås för Götheborgs Discont, nöd» ,vändigt måste, hvad de handlande vidkommer, vara i möjellgaste måtto rörlig , så att lånen hastigt och utan tidsutdrägt kunna utgå- ty detta är i min tanka den största och enda för-, paånen af Discontens utgrening till Götheborgs I öfrigt lemnar jag derhän, huruvida ett Större eller mindre lånbelopp kan böra fög Den ig Julii é. ni. 999 ^Landtbrukare bestämmas; men jag tror, i likhet med hvad jag i afseende på en låneanstalt för beläning al de handlandes varor, för tvenne år sedan hos Kongl. Majit underdånigst föreslog, att de handlande, enär de kunna lenalia säkerhet i varor, böra vara berättigade till högre Discont-lån än 6000 R:dr, men att de deremot böra ovilkorlign inbetala dem efter sex månaders förlopp, emedan detta är deri högsta tid, som vanligen erfordras för realisa» tion af Kopmans-effectejr.
Är blott endera makan medlem af sådant samfund; då skall barnet, om fadren tillhör Svenska kyrkan, uppfostras i den rena evangeliska läran: Är modren af denna lära, och har skriftligt aftal om barnens uppfostran blifvit emellan makarne träffadt före äktenskapet och inför Konungens Befallningshafvande eller Öfver-Ståthåliare-embetet uppvisadt; lände då det till efterrättelse: har ej sådant aftal skett; vare fadren efterlåtet att uppfostra barnet i den troslära han bekänner. Oäkta barn, som njuter underhåll af allmänna medel, skall, änskönt föräldrarne äro medlemmar af tillåtet främmande religions-samfund, uppfostras i den rena evangeliska läran. § 11. Främmande trosbekännare skall ej anses oberättigad att embets-åtgärd af Svenska kyrkans presterskap påkalla; dock att vid sådan förrättning kyrkans handbok brukas. Med lärotvist, som kan samvetet bekymra, må prest i ty fall ej besvära: ej heller skall han sin embetsåtgärd någon medlem af tillåtet främmande religionssamfund påtvinga Lag-Utskottets Betänkande N:o 2f. 7 § 12. De för särskilda kyrkliga förrättningar stadgade afgifter till Svenska kyrkan eller hennes presterskap eller betjening vare ej medlem af tillåtet främmande religionssamfund pligtig att gälda i annat fall, än att slik förrättning blifvit på hans egen begäran verkställd. § 13 Med de inskränkningar och undantag, sorn af Grundlag och denna Förordning bestämmas elier betingas, skall ej från skiljaktighet i Christen trosbekännelse härledas någon skilnad i Svenska medborgares rättigheter eller skyldigheter. Är främmande trosbekännare af sådan lära, som ej tillstädjer honom att aflägga i lag föreskrifven ed, då den erfordras; förordne Konungen, sedan Högsta Domstolen blifvit hörd, huru förfaras bör. § 14. Faller någon af från den rena evangeliska läran och låter ej af sine själasörjares undervisning och förmaning sig rätta, varde han af Dom-kapitlet eller dess förordnade ombud varnad.
Om således Banken växlade efter 126 sk. cours uti åttaskillingsstycken hvilka då skulle gälla 21 skB:co , dageligen 1000 R;dr Banco sorn maximum; kunde ej stort mer hinna räknas. Om äfven stora Sjötullen fick erlägga tullen efter denna cours, skulle det kraftigt bidraga till myntvärdets bestämmande, som intill nästa Riksdag blifver orubbad!, då man sedan kunde verkställa realisa-* tion, som på detta sättet blifvit förberedd. Hvad åter Sedelstocken angår, tror jag ej den tåi någon reducering, hvarföre jag ödmjukast vågar föreslå, att den blifver densam-: ma intill nästa Riksdag. 1:0. Att RiksgäldrContoiret blifver i samma förhållande till Banken som det nu är, med 500,00® R:dr årlig afbetalning» genom Den 26 FebruarCi, SfafsVerket, samt att FilialDisconterncs inbetalningar må directe af Banken eino.tagas. 2'0. Att Fastighetslån så väl å jord som hus upphör, samt att den årliga inflytande räntan och afbetalningen användes till sjunde puncten. 3:0. Lånefonden på exportabla effecter blifver densamma. 4:0. Manufactur-Disconten äfven densamma. 5:0. JernConforets fond förblifver orubbad. 6:0. Hvad BancoDiscontsfondens 6 millioner angår, äfvensom SpannemålsDirectionens creditif 2 millioner, vågar jag dermed föreslå följande ändring: BancoDisconten upphör och i stället inrättas privata Disconter med creditiver på Banken. Efter min tanka är det högst orätt att Banken med sin Discont vill utestänga capitalisten från all möjlig förtjenst, då LåneBanken bör hafva till åsigt, att hjelpa behöfvande näringar mot skälig ränta, ej att söka den högsta möjeliga vinning ; ty ju mers Banken kan öka sin vinning, ju fattigare blifver landet; deremot ju mera enskildt;* kunna vinna, ju mera stiger välmågan} jag vågar således föreslå följande: a) En piiyat
I)e föreskrifter, som gemensamt böra gälla för Rikets Ständers Bancooch Riksgälds-Verk, skola, innan de varda Fullmägtige meddelade, till vinnande af nödig enhet, undergå justering inför Rikets Ständers Statsoch Banco-Utskolf, antingen serskildt eller vid sammanträde dem emellan. §• 9* Utskottet åligger att, före Riksdagens slut, under1 flistad t afseende å de angående Banco-Verket vidtagna Författningar, hos Rikets Ständer föreslå Instructioncn för Bance-Ulskotlet vid den nästpåföljande Riksdagen, hvilken Inslruction, sedan den af Rikets Ständer blifvit pi öfvad och fastställd, kommer alt tjena lill efterrättelse, intilldess Rikets Ständer, efter Utskottets hörande, någon förändring derutinnan besluta, Stockholm den i3 Maj 184 *• Bih. till Ii. St. I N:o 182. Alik. till Exp.-Utsk. den 26 Maj 1841, kl. 9 f. m. Memorial, med forslag till åtskillige förändrade stadganden uti 5:le Artilceln af nu gällande Banco-Reglemente. Sehlan 1 i Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars i83o, jeranlörd med §§. 1 och 2 i Lagen, angående myntbestämningen af samma dag, är Banken ovilkorligen skyldig, att, enär så påfordras, dess sedlar med Svenskt silfvermynt inlösa, efter den grund , att 1 28 sk. eller 2-|:dels R:dr i Bancosedlar, gälla lika med en R;dr i silfver, efter den, med afseende å slagi-skatlens beräkning i myntet, af Kongl. Majit och Rikets Ständer förändrade 1G64 års myntfot. 2:o. Mom. 1.
Juli innevarande år (intagen under Nio 29 i 10 Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll), har Kongl. Majit, under den 4 påföljde Augusti, till Rikets Stander aflåtit en Nådig Skrifvelse (intagen under Nio 76 uti i Samlingen af ofvanomförmålde Bihang), med framställning derom, att, som nödige medel saknades för lifgifvande! af tracfamenten till Magistratspersoner och Borgare, hvilka inom ståderne, utöfver en dag hvarje, biträda vid syner, värderingar, inventeringar m. m. för Kronans räkning, Kongl. Majit fann Sig förhindrad att i Nåder låta utfärda den af Rikets Ständer i sådant afseende i underdånighet begärda Kungörelse, till dess Kongl. Majit af den nya Statsreglering;'!! fält inhemta, huruvida Rikets Ständer antingen, med bifall till Kongl. Majlts derom aflåtna Nådiga Proposition, förslagsvis upptaga de till reseoch tractamentspenningar å Tredje Hufvud-Titeln hittills anvisade, men för behofvet otiilråcklige befunna 6,666 Ridr 02 sk., eller ock serskildt, för nu ifrågavarande utgift, likaledes förslagsvis å Siat uppföra 8 ä goo Ridr årligen.
Mig synesdetta vara så klart i sig sijHtt, Den i3 Mars e. m• att något säl skildt stadgande derom ej beliöfver införas, ty i intet fall lärer församlingen medgifva sådant, så framt ej villkoren för denna separation uppfyllas, nemi. att underhålla sina fattiga. Jag skulle således tro, att hvad i denna inbjudning finnes föreslaget , är alldeles öfverflödigt, och sjelfva saken innefattas dessutom i 2 §:n, der det är församlingarna medgifvet att enl. föreskrifterna i denna författning ordna sin fattigvård, på sätt de lämpligt finna. Hvad åter angår särskild fattigvård för fabriker och bruk, så tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, att något annat beslut i den frågan ej torde kunna fattas, än det som R. o. Ad. redan vidtagit, nemi. alt en sådan särskild fattigvård åligger hvarje näringsidkare, som utöfvar sin näring på sådant säll, att han har behof af en vidsträcktare fattigvård än församlingen i allmänhet. Jag skulle således tro, att något ytterligare stadgande i denna fråga ej bör äga rum. Frih. Leijonhufvud: Efter den framställning Frih. .Sprengtporten gjort, har jag ej något all tillägga. Jag tror att den inbjudning, vi fått emottaga, ej kan föranleda till något slags beslut, då fattigvården inom enskildta lifvet, eller inom privata hushåll, är en alldeles isolerad sak , skiljd ifrån den allmänna fattigvården, och dermed har lagstiftaren ej det minsta all skaffa. Jag tillstyrker således, att inbjudningen lemnäs utan allt afseende. Hr Edenb jelin, Gillis: Jag medgifver gerna, att hvad jag med mitt förslag har åsyltat redan innefattas i 3 §:n, men jag anser det ej vara nog tydligt, för att gifva en taxei ingscomite' tillräcklig efterrättelse. Det är af sådan anJedn. jag begärt ett förtydligande af denna §. Om fabriker och bruk skulle önska att hafva egna fattiginrättningar, så har jag visst intet deremot, och anser också billigt, att de i sådant fall blifva fritagna ifrån deltagande i socknens allmänna fattigvård. Gr. Posse:
Betänkande, N.o 1J. 11 Utdrag, den 23 i samma månad, blifvit Utskottet tillställdt, derefter de inom Ståndet afgifne yttranden i ämnet blifvit, genom serskildt Prolocolls-Utdrag, Utskottet meddelade den 2 dennes. Genom Nådigt bifall till den sålunda föreslagne underdåniga anhållan, skulle Kongl. Maj:t inskränka Sin, i 27 §. Riksdags-Ordningen, förvarade rätt att, under Riksdagens lopp till Rikets Ständer aflåta Propositioner oell meddelanden, hvarigenom hinder skulle uppstå äfven för framställningar, som, till följd af tilldragelser under Riksdagen, kunde vara af behofvet högt påkallade, och i alla fall anser Utskottet att Rikets Ständer icke böra, i den ordning, som nu är föreslagen, ifrågastätta en sådan inskränkning, hvarför Utskottet vördsam ligen hemställer, att vice Talmannen Herr Hallings motion må förfalla; hvilket, jemte serskilda Ledamöters yttrade olika meningar, till Rikets Högloft. Ständers pröfning vördsamligen öfverlernnas. Stockholm den 9 April 1840. Reservationer. Af Herr Fiherre Hamilton: ”Högh Utskottets åsigt, rörande Hr Hallings förevarande motion har jag ej kunnat dela af följande skäl: Jag tror nemligen, att om Utskottet jemfört ordalagen af den samma med den förklaring, motionären sjelf enligt Yällofl. Borgare-Ståndets DiscussionsProtocoll i ämnet afgifvit, så hade Utskottet bordt finna, att motionen ej åsyftar, eller ens kan leda till någon inskränkning i Kongl. Maj:ts i 2G §. bevarade rätt. Herr Halling förklarar nemligen sig hafva menat endast de Nådiga Propositioner, sorn Kongl. Majit nu ernade till Rikets Ständer aflåta, hvaribland han naturligtvis icke kunnat räkna sådana Nådiga Propositioner eller meddelanden, som kunna föranledas af inträffade oförutsedda tilldragelser, eller af sådane frågor, som under Riksdagen kunna hos Ständerne väckas.
Den ii Mars 1824 beslöt Kongl* Maj:t, dels att Lag-Comitens, i anledning af inkomna anmärkningar öfver de tryckta och utdelade Balkama af Civil-Lagen, redan företagna revision borde skyndsamligen fullföljas och afslutas, och dels att, till fortskyndande af förslaget till CriminalLagen, all befattning dermed borde upphöra för Lag-Comitens så kallade granskande Ledamöter, samt de arbetande ensamt ega att dermed sig sysselsätta och förslag till Kongl. Maj:t ingifva, hvarefter Kongl. Maj:t ville om detsammas ytterligare granskning vidare förordna. Revisionen af Civila Lagen blef sedermera fortsatt af Lag-Comitens både aibetande och granskande Ledamöter med ali den skyndsamhet, som ämnets vigt och de granskande Ledamöternas öfriga trägna göromål tilläte, hvarvid de gamla förslagen måste till en del omarbetas. Detta arbete och tryckningen deraf kunde likväl ej slutas förr än den i Augusti 1826, då hela nya Civil-Lag-förslaget, med den dertill hörande Rättegångs-Balken, Kongl. Maj.ts Nådiga Berätt. N-o 1. 35 blef i ett sammanhang Kongl. Maj:t understäldt, beledsagadt af Comiteiis både äldre och nyare protocoll och motiver. I enlighet med den, för Lagförslagets granskningstadgade ordning, öfverlemnade Kongl. Maj:t detsamma till Högsta Domstolen, som, på den dag i hvarje vecka, hvilken från andra ärenden varit ledig, dermed sig sysselsatt. Emedlertid har det ej undfallit Kongl; Majrts uppmärksamhet, huruledes det nyå. Lagförslaget, som rörde nästan hvart enda medborgerligt förhållande, ej annat kunde an i betydligaste mori inverka på hvarje medlem i Samhället, hvadan Kongl. Maj:t, oaktadt Dess förtroende lill de mäns upplysning och insigter, åt hvilka Samma arbete vA-it anförtrodt, likväl, till ytterligare ledning för Dess omdöme, ansåg nödigt och nyttigt att påkalla dé kunskaper och deli erfarenhet, sorn funnos inom Hof-Ratterna. Af sådan anledning har Kongl.
Af det öfver SjöförSvars-departements-ärenden den 6 Oktober 1841 inför Kongl. Maj:t i Stats-Rådet förda Protokoll, hvarest handläggningen af Friherre Nordenskjölds ifrågavarande ansökning förekommer, har Konstitutionsutskottet inhemtat, hvad äfven Riksdagstrycket för år 1840 gifver vid handen, att den anmärkning, som Riksens Ständers Revisorer år i83p i lika hänseende mot ofvanberörde af Kongl. Maj:t den 27 Juli i836 åt dåvarande Befälhafvande Amiralen i Carlskrona å l\:de Hufvudtitelns besparingar beviljade och till medlet af år 1839 utgångna serskilda representationsanslag framställt, af Riksens Ständer lernnats utan afseende, emedan ”förhållandet blifvit på ett nöjaktigt sätt utredt och förklarad!”; — hvarvid såsom skäl åberopats, att Carlskrona, i anseende till Flottans dervarande vigtiga etablissement, nu mera än förr besöktes af resande, serdeles utlänningar af högre rang, äfvensom af främmande nationers örlogsfartyg; -—• att detta förhållande i betydlig nion ökade Befälhafvande Amiralens lefnadskostnad, enär han, såsom högste befälhafvare på stället, ensam egde representationsskyldighet, samt att Befälhafvande Amiralen tillika var Öfverkommendant i Carlskrona stad med dess kastellet-, hvilken befattning dessutom blifvit tillökt år i83.2 med öfverbefälet å Carlshamns kastell, och i834 med chefskapet för 7:de Militärdistriktet, allt utan serskild vedergällning. Och som enahanda skäl år 1841 fortforo att vara gällande, tillstyrkte Stats-Rådet, med afseende jemväl derå, att öfrige Öfverkommendanter i Riket tillgodonjuta serskilda arfvoden, nådigt bifall till Friherre Nordenskjölds ansökning i så måtto, att Friherrn finge, såsom ersättning för ökad representationskostnad, tills vidare månadtligen uppbära G6 R:dr Z2 sk.
GÖ”tha CanalBolags medlemmar, trogna den Ed de ”svurit Konungen och Rikets Grundlagar, anse ”sig böra, jusr af redligt nit för dessa Lagars ”helgd, för allmän och enskild säkerhet, föc ”Samhällets trefnad och Regeringssättets bestånd, ”hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet högtidligen protestera mot Riksens Höglofl. Stän”ders ofvannämnde beslut, hvarigenom ett lagligt ”och offentligt kontract mellan Staten och enskilda blifvit brutit och dessa förlorat sin lagligen förvärfvade egendom.” ”Jemte framläggande af denna högtidliga ”protest, vågar Bolaget, under förklaring af dess ”underdåniga tacksamhet emot de Nådiga tanke - .566 Den i5 Oclober f. m. ”sätt Eders Kongl, Maj:t särskildt för Bolaget ”täckts yttra, äfven underdånigst anropa Eders ''Kongl. Maj:ts nåd, med underdånig anhållan, det ”täcktes Eders Kongl. Maj:t hos tillkommande ”Ständer antaga Sig Bolagets sak , ech ej blott för ”Bolagets fördels skull, utan äfven för betryg”gandet af allmän rätt och säkerhet, i Nåder be”rnedla återställandet af de rättigheter och för”måner Bolaget blifvit afhända, eller befordra "Bolaget att derföre vinna en rättvis och billig ”ersättning. Men då Bolaget hvarken kan eller ”bör hoppas, att härtill vinna Eders Kongl. Maj:tS ”Nådiga bifall, utan så vida det lagligen blifvit ”utrönt, att Bolaget, som utan föregången lag”lig undersökning af Riksens Ständer blifvit från”känd en del af sina rättigheter, detta öde ej ”förtjenst; får Bolaget ytterligare hos Eders Kongl. ”Maj:t i underdånighet bönfalla, det täcktes Eders ”Kongl.
Likaledes och sedan Kongl. Maj:t, under den 8 Januari 184-6, gifvit Fullmäktige tillkänna, alt Kongl. Maj:t funnit beholvet af allmänt understöd i följd af den år 1845 inträffade missväxt inom vissa delar af Riket jemväl påkalla begagnandet af det särskilda kreditiv, som Rikets sednast församlade Ständer anvisat, att för behof vandes undsättning vid och efter inträffande missväxter användas, när härtill för öfrigt anslagna och disponibla tillgångar befuunos otillräckliga, blef älven detta krediti vs belopp, 100,000 R:dr, vid slutet af besagde månad, enligt Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift, af Riksgälds-Kontoret utgifvet. Nyssnämnde kredilivsumma är dock redan, under loppet a( sistlidne Juni, utaf spanmålstullmedien för år 1846 till Riksgälds-Kontoret återbetald. Det vid 1828—1830 års Riksdag beviljade och å Riksgälds-Kontoret anvisade samt vid Riksdagen åren 1840 och 1841 från 200,000 till 300,000 R:dr ökade kreditiv för inhemska färskötselns och ullproduktionens befrämjande har, äfven under den sednaste tiden, allenast till en mindre del varit begaguadt. Ulbelalningarne å detta kreditiv hafva nemligen endast utgjort: år 1845 R:dr 23,060: och år 1846 27,580: varande dessa, äfvensom förut lyftade enahanda medel återbetalda under år 1845 med „ 16,200: „ 1846 med „ 23,060: och under de 6 första månaderna af innevarande år, hvarunder någon assignering å kreditivet icke skett, med 27,580: så att hela krediti vsumman, vid början af sistlidne Juli månad, innestod obegagnad i Riksgälds-Kontoret. I ytterligare afräkning å det af Rikets åren 1828—1830 församlade