Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t förbehållen rätt att hvad af anslaget inom ett år kunde komma alt besparas få för ett följande år för ändamålet disponera, har Kongl. Maj:t, med afseende å det gagn för arméens ijenslbarhet i fält, som härigenom åsyftas, föreslagit att Rikets Ständer måtte under samma vilkor, sorn blifvit fästade vid förra anslagen, för åren 1864, 1865 och 1866, bovilja ett anslag af 9,000 R:dr årligen, eller tillhopa för alla tre åren 27,000 R:dr, att till dylika understöd användas. Vid behandlingen af denna fråga har Utskottet jemväl till pröfning förehaft en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad motion, deri Herr von Axelsson, J. F., af anförda skäl, yrkat att della anslag måtte bestämmas till 15,000 Ridr årligen och således för 3 år till 45,000 R:dr. Men enär, enligt hvad den nådiga Propositionen gifver vid handen, Kongl. Maj:t, ehuru flera ansökningar om understöd af dessa medel till Kongl. Majit inkommit, än att sådant understöd kunnat åt alla sökande beviljas, ansett det ifrågaställda anslaget böra vid sitt nuvarande belopp bibehållas, har Utskottet saknat skäl motionärens framställning understödja, och hemställer alltså, att Rikets Ständer endast må bifalla hvad Kongl. Majit i berörda hänseende föreslagit. 38:o. För uppförande af kasernm. fl. byggnader för Svea Artilleri-regemente, hvartill kostnaderna, enligt upprättadt förslag, beräknats utgöra 880,570 Ridr Rimt, har, enär berörda byggnadsföretag ansetts kunna utan skada fulländas under loppet af 6 år, Kongl. Majit begärt att Rikets Ständer måtte för nästkommande statsregleringsperiod anvisa hälften af den beräknade kostnadssumman, eller 440,285 Ridr, att utgå under åren 1864, 1865 och 1866 med '/3 årligen.
Andra åter hafva i den delen ej funnit något att påminna, men ansett nödigt, attén inbetalnings-grund äfven Liefve stadgad för den händelse, då, Vid panters försäljning å auction, nya Gäldenären skulle vilja lånet på en gång återgälda; helst det i iSaö års Banco-Reglemente, pag. pG, gifna stadgande för slikt fall, att ibland köpe-vilkoren skulle ingå, det ”länet må•”ste antingen contant liqvideras i Silfver ”med fulla 66f för hundrade, eller af kökaren öfvertagas till det belopp, som finge ”qvarstå,” vore alltför hardt och betungande. Hvad den första anmärkningen beträffar, så får Banco-Utskoltet fästa uppmärksamhet derå, att, enär Utskottet, för den händelse, att Gäldenären skulle önska undvika Silfver-betalning, föreslagit samma årliga betalnings-vilk or, som gälla för Bankens samtlige, mot 4 procents ränta utgifna Faslighets-lån, de der allmänneligen anses och verkligen äro ytterst förmonliga, lärer något bättre icke skäligen kunna begäras, helst då det står en hvar öppet att, efter den ingångna förbindelsen, kunna, när som helst, betala i Silfver; hvilket påtagligen är en vinst och fördel, så vidt Silfver-Riksdalern låter sig anskaffa till lägre pris, än 144 fik« Banco-Sedlar; men eljest icke. Utskottet finnér alltså ej någon an - 38 B(inco-Uiskottets Utlåtande IV.-o 81, ledning att i den delen sitt gifna Förslag frånträda. Hvad åter angår den anmärkta senare omständigheten, så får Utskottet nämna, att från Herrar Banco-Fullmägtige inkommit ett Förslag i detta afseende , med anledning hvaraf Utskottet ofördröjligen blifver i tillfälle afgifva serskildt yttrande till Rikets Ständer. Vid de pag.
För General-Stabens personal afses derjemte 13 tjenstehästar, men då härunder inbegripas de 6 för Kommando-Expeditionen redan beräknade hästar eller rationer, ifrågasättas således nu endast 7 nya hästrationer, att utfalla enligt bestämda grunder från anslaget till furagering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar. Indelta Arméen. Kavallerioch In fan leri-R ege tn en len a. Då den för indelta Arméens Befäl år 1833 vidtagna lönereglering, hvarigenom bland annat åsyftades likhet i aflöningen emellan alla dithörande Regementen och Korpser af samma vapen, icke i någon man medfört en sådan öfverensstämmelse, samt vissa befälspiatser dessutom obestridligen äro alltför svagt aflönade i förhållande till lefnadsbehofven och de kostnader, som af tjensten föranledas, har Kongl. Maj:t, på sätt uti förut åberopade Stats-Råds-protokoll öfver Landtförsvars-Arenden finnes utveckladt, pröfvat skäligt, det provisoriska stater, med förhöjd aflöning, må vid indelta Kavallerioch InfanteriRegementen och Korpser tills vidare få tillämpas, så att de Regementen och Korpser, som icke redan förut inom sig ega tillräckliga tillgångar för de föreslagna och af Kongl. Majit gillade nya lönebeloppen, må kunna af särskildt anvisande Statsmedel utbekomma skillnaden. Den kostnad, som häraf kan för Statsverket uppstå, har ansetts kunna beräknas till omkring 250,000 R:dr Riksmynt. Men då det erforderliga fyllnadsbeloppet årligen blifver beroende af det med indelta Arméens löningssätt förknippade särskilda förhållanden, måste anslaget blifva ett förslags-anslag, att i mån af behof och efter stadgade grunder anlitas. Kongl. Majit, som i Nåder befallt, att en förnyad uppskattning af indelta Arméens alla boställen ofördröjligen skall företagas, föreslår således, att nu på 4:de
Den värde talaren har emellertid dervid förbisett, att dessa millioner ej äro tillgängliga, enär de äro disponerade till andra ändamål. Hvad slutligen beträffar den siste talarens yttrande, att ifrågav:de obligationshandel kunde blifva en farligkonkurrent för de enskilda bankerna, får jag fästa hans uppmärksamhet derpå, att under det de enskildta bankernas ränta mot 3 månaders uppsägning i allmänhet varit 5 proc. och tillgången i marknaden på obligationer till 5 i å 6 proc. varit ganska stor, hafva hypotheksbankens obligationer kunnat köpas till 89 å 90 proc. Jag tror således, i likhet med reservanten Professor Agardh, att, i händelse förslaget åsyftar, att banken skall uppträda såsom medlare emellan dem, som köpa, och dem, som sälja obligationer, så äro de gifna förekrifterna allt för ofullständiga. Är åter meningen endast, att banken skall gifva 506 Den ,26 Maj e. m. en försträckning af 1.1 million, så är hjelpcn enligt min tanke allt för ringa. Lägger jag nu till allt detta, att Preste-Ståndet med 29 röster mot 5 och Borgare-Ståndet med 42 röster mot 4 förkastat den föreslagna åtgärden, och frågan således enligt min tro måste anses förfallen, så ser jag deruti ett ytterligare stöd för min anhållan om afslag å Utsk:ts hemställan. Frih. von Schwerin: Jag beklagar ännu en gång, att mina motståndare ej tyckas vilja förstå frågan, sådan den är. Sålunda har man ansett, att ifrågav:de medel skulle komma att blifva fastlästa. Det står emellertid uti förslaget, att de företrädesvis skulle användas till att befordra omsättning af obligationerna. Detta är redan medgifvet uti nu gällande bankoreglemente, som föreskrifver, att banken eger köpa och sälja obligationer. Häraf synes, att det ej är fråga att införa någon ny rörelsegren. Jag anser fortfarande, att saken är af större vigt, än det nu kan synas, enär den afser att befordra handeln med inhemska papper. Under förmiddagens plenum har B. o.
(Fortsättn.) sällan inträffande företeelser fästa vid Universitetet och genom en adjunkls-Iön uppmuntra dylika oegennyttiga vetenskapliga sträfvanden; och för den, som af inre drift känner sig manad att bryta sig väg genom någon af det menskliga vetandets ännu ouppröjda trakter, skal! det finnas en sporre och en mäktigt pådrifvande kraft uti den trygga förhoppning, att han icke af del allmänna blir bortglömd eller alldeles öfvergifven, om han lyckas uppnå sitt föresätta mål. Användes det ifrågaställa anslaget med behörig urskiljning, och jag betviflur ingalunda, att detta skall blifva händelsen, så kan jag icke anse det annorlunda än som en stor vinning för samhället hvarje gång det anlitas. På dessa och flere af motionären anförda skäl tillstyrker jag bifall till dea väckta motionen.» Häruti instämde Proslarne Schram och Holmberg samt Professor Carlson; Vid 29 punkten: af Biskop Annerstedt samt Prostarne Tellbom, Melander och Wåhlander, hvilka åberopade Utgifts-afdelningens förslag till beslut, sä hdande: »Då det måste anses vara af synnerlig vigt för både Kyrkan och Staten att ega ett grundligt bildadt Presterskap, och genom de stegrade fordringarna i detta hänseende ett missförhållande uppkommit mellan antalet af dem, hvilka egna sig åt det presterliga kallet, och det stora antal prester, som församlingarnes tjenst kräfver, är det utan tvifvel angeläget, att Rikets Ständer, hvilka redan, genom beviljandet af motsvarande stipendii-anslag för Theologie Studiosi, erkänt behofvet af dylikt understöd, öka beloppet deraf, för alt salunda bereda ett lättadt tillfälle ffrr medellösa studerande att egna sig åt religions-lärarekallet; dock anser sig
Öfverenskomma om publicitet vid deras öfverläggningar, Kongl. Maj:t emot sjelfva saken icke bär något att invända, utan vill blott, att den Lag, sorn till ordningens bibehållande i sådant fall ovilkorligen bör upprättas, skall Kongl. Maj:ts pröfning och bifall underställas, i. följd hvaraf Ståndet lagt Utskottens Betänkande till Handlin» gnriie, y.o Från Vällofi. B or gare Ståndet i Sorn, under åberopande af dess deil 27 sisth Maji meddelade Remiss och förnyande af den Utskotten då tillika gifne underrättelse, att Ståndet redan förut beslutit offentlighet vid sina sammanträden, på vilkor som de af Ståndet fastställde och jemväl till Utskotten öfverlernnade reglementariska föreskrifter innehålla, funnit för godt återförvisa målet till Utskotten, med förständigande till dem att, i följd af den erhållna Remissen, samt hvad Riksdagsordningen uti dess 34 och sista Morh ente t af Lagutskottet! BetHtikanätn. 49 af dess 34.‘de §. stadgar och förmår, ofördröjligen inkomma med Utlåtande i hufvudsaken och förslag till de stadganden, som i afseende på offentlighet vid RiksStåndens öfverläggningar kunna erfordras. 4:0 Frän Hederv. BondeStåndet: Med tillkänliagifvande, alt, som Ståndet redan den 21 sisth Febr. förklarat publicitet vid Ståndets Sessioner denna Riksdag icke ega runi, och nu finnér betänkligt att, i fråga om en föreskrift, den der icke förr, än vid nästa Riksdag skulle till verkställighet kunna befordras, lägga något band på kommande Ständers rättighet att i ämnet vidtaga den åtgärd, som då kan finnas lämplig, har Ståndet ansett sig, för det närvarande icke kunna ofvannämnde redan tagne baslut frånträda, vid hvilket förhållande den hos Utskotten förekomne fråga om deras mer eller mindre behörighet att ärendet handlägga, således försvinner. Vid profning af hvad sålunda blifvit tillgjordt och beslutadt, har hos Ekonomiutskottet i Öfvervägande kommit: att 2:ne Stånd, nemligen Höglofl.
Maj:ts Befallningshafvande, som, innan beslut meddelades, skulle inhemta vederbörande stadsfullmägtiges, allmän Rådstugas eller kommunalstämmas yttrande.» Ehuru detta förslag icke vann Rikets Ständers bifall, finner Utskottet likväl, på nyssomförmälda skäl och enär de af Rikets Ständers Justitie-ombudsman uti ofvan åberopade embetsberättelse omförmälda missbruk och oordningar ingalunda aftagit, utan, efter hvad Utskottet har sig bekant, snarare ökats, samt Utskottet tillika inhemtat, att en del af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länen ansett rättighet att hålla ölstuga böra af dem meddelas, men att andre åter hysa den uppfattning, att en dylik rättighet vore, jemlikt Kongl. Förordningen om näringsfriheten den 18 Juni 1864, en hvar öppen lemnad, giltig anledning förefinnas att, med gillande af motionens syftning, hemställa, 8 Allm. Besvoch Ekon.-Utskottets Betänkande M 34. att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla, att Kongl. Maf.t täcktes utfärda en förordning, hvarigenom nödig kontroll å försäljning och utskänkning af maltdrycker kunde ernås. Stockholm den 11 Januari 1866. Reservation anmäld af Herr Isberg. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Jan. 1866, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, angående sättet för verk ställande af en kommuns beslut i fråga om hundskatt.
Fredric Ph. Klingspor. C. D. Skogman. Stockholm den 8 Julii i8j,i. J. S. af Rolen. Hurberg j 1832. Rikets Högloft. Ständers Revisorers Berti 11 else angående den granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets CommerceCollegium stående Fonder och Medel, som blifvit förrättad år 1830; jemte Kongl. CommerceCollegii i anledning deraf till Kongl. Majit afgifna Underdåniga Utlåtande. STOCKHOLM. Tryckt hos Johan Hörberg, 1831. Jbböfl mAiil Jitflft/I '>{■;• lil Cf^)b Oifoff^Mefill . ‘£fiixi;^^>Ihi'hwmmm3 k‘.v>Aiil *bo a: j.ixf viu^ '% siu^uiiA : *M:\' t uti/f-ttr. i ilAiid :■ ... : ' -<n i r.Al ! * '. :: 1 iiTJ ;KJOW30TfJ .i , - . ; Rikets Höglofl. Ständers till StatsBancooch Riks^älds-Verkens öfverseende valde Revisorers Berättelse, angående den granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets CommerceCollegium ställde Fonder och Medel, som blifvit förrättad år i83o. Via den Revision af StatsBancooch Riksgälds-Verken, som undertecknade af RiksStånden valde Revisorer, innevarande år, å Rikets Höglofl. Ständers vägnar verkställt, har det äfven ålegat Revisorerne att granska räkenskaperne och förvaltningen af de under Kongl. Majrts och Piikets CommerceCollegium ställde Fonder och medel; och Revisorerne få nu, sedan denna granskning blifvit förrättad, om förloppet deraf till Rikets Höglofl. Ständer afgifva vördsam Berättelse.
De till Riksgälds-kontorets disposition uti Landtränterjerna influtna uppbördsoch anmärkningsm. //. medel öfversändas och levereras derifrån omedelbarligen till Riksgälds-kontoret; egande Landträntmästarne att, under de vilkor och förbehåll, författningarne stadga, sig till godo beräkna och i räkenskaperna afföra dem tillkommande remisslage för de penninge-remisser, som från Ränterierna till Riksgälds-kontoret expedieras. § 207. För de medel, som, till följd af Kongl. Kammar-rättens Öfver-revisionsdepartements anmärkningar eller vederbörande Advokatfiskals-embetens åtgärder, för Riksgälds-kontorets räkning inflyta, godtgör Riksgälds-kontoret, efter behöriga reqvisitioner, de i författningarne stadgade observationsoch indrifnings-arfvoden. § 208. Med iakttagande af hvad Rikets Ständer under 1847 och 1848 års riksdag beslutat och förordnat, i afseende på räkenskapsforingen vid Riksgälds - Slals-Utskoltels Memorial, N:o 377. 19 kontoret, samt hvad härom för öfrigt är stadgadt, uppgöres och afslutas för hvarje år en särskild hufvudbok öfver nämnde verks samtliga tillgångar och skulder; hvilken hufvudbok inom den 1 Juli året efter det, för hvilken den är uppgjord, bör vara afslutad och renskrifven, samt före den 1 derpåföljande Oktober behörigen granskad. Riksgälds-kontorets hufvudböcker böra vid lämpliga tider hållas Kongl. Stats-kontoret tillhanda, på det att den Riksgälds-kontoret tillkommande förvaltning af allmänna medel jemväl må kunna i rikshufvudboken intagas. § 209. Under loppet af Juli månad hvarje år böra, till upplysning för allmänheten örn Riksgälds-kontorets ställning, särskilda, efter det härmed afsedda ändamål lämpade, utdrag af detta verks räkenskaper för det nästföregångna året genom trycket offentliggöras och jemte allmänna tidningarne utdelas. § 210. I April månad hvarje år upprättas uti Riksgälds-kontoret en ordentlig liqvid med Statsverket för det sistförflutna året.
Då Årdala klockor ringa till pingst, Herr Carl af Södermanland Styr nedåt backen sin holsteinerhingst Mot blånande Båfvens strand. Hans panna är mörk som en ovädersnatt. På raggig dverghäst, ystert, gladt, Sexårig ryttare utan tadel Trafvar i jemnhöjd med fadrens sadel. Med blottadt huggsvärd och uppspändt rör En hotfull ryttarevakt På afstånd skymtar, bakom och framför, Och ger på hvar buske akt. Behöfves icke – vägen är klar. Iskall förfäran som förbud far, Målet är vunnet och trotset brutet Och torget i Linköping blodbegjutet. På vägen ofta bland björk och al De färdats förbi någon borg; Men ingen kom ut att helsa herr Carl, Ty slägten der inne haft sorg. Bak luckorna flämtade höga ljus I stumma, svartklädda adelshus. Förgråtna ögon ur fönsterspringor Mot ryttarne rigtats som uddhvassa klingor. Men borta i byn stod folket vid grind Och hurrade friska tag. Då lade sig fåran på bister kind I rynkor af välbehag. Stränge herrn under jubelbrus Tog en klunk öl utur bondens krus; Och pilten så hurtig och sex år bara! Det var ett Gud signe och Gud bevara! I moln af dam bär det åter af. Den lille reder sig rask. Snart hofvarne bullra i saktadt traf Bland flottbrons gungande plask. I aftonguld ligger Båfvens sjö, Och Vibyholm på sin trånga ö Sträcker emot dem de tvänne flyglar. Nu lemna vid trappan de sina tyglar. Der nere bugande fogde står Med nyckelknippan i hand Och blottar ödmjukt sitt hvita hår Och sväfvar på målet ibland. För hertigens stålblick och roffogelsnäbb Det flödande talet råkar i ebb, Ty Carl han ser genom dubbla murar Och pröfvar räkenskaper och njurar. Tvärt klipper han af allt fjesk och snack. Orörlig står man och stum, Tills ljudet af sporreklirrande klack Dött bort i hans inre rum. På pannan, som ljusnade nyss i byn, Man åter varsnat oväderskyn; Hårtestarne öfver de djupa vecken
Mast saknade dä annil fullkomlig kännedom af Förswarswerkets tillstånd i dest speciella grenar ester det nyst stutade kriget; men det utröntes snart: att hela Armeen er, fordrade nv beklädnad: act destBewaringsoch Ut, rednings-persedlar wörö bristfällige och förnötte: att Artilleriet befanns i samma belägenhet, och attFlot, torne, utan förråd till deras försättande i tjenstbart ständ, likasom Fästningarne tarfwade en ansenlig päkostnad. Af någon annan än förenamde Fond kunde ej heller de summor utgå, hwarmed utöfwer hwad Riksens Ständer ester förra Stater päräknat, Pas, scvolance-Contracten för hela warfwade Armeen wid deras förnyande mäste ökas, med ett vumgan, Seligen nödigt afseende pä förhöjda pris, legor m. m. »not den tidens när de, för kriget gällande, men dä uppsagde Contract afstötos; och äfwen pä denna Fond iy8 Den i Majk. Fond hade Riksens Stander anwist aflöningen för det Landtoch Sjö, Artillerit af f. d. Finsta Arviken, som, till förstärkning af den Swensta, öf, werflyttadcs. Med 600,220 R:dr hafwa de yppade behof, iven icke kunnat afhjelpas och de 199,642 R:dr Z5 st. s rst. som Fullmägtige i RikssenS Ständers Riksgälds-Contor den 25 September förledit ar funnit sig böra af Bewillmngen tillägga, hafwa lik, wäl, i anseende till vfwanberörde tillkomma förhöj, rungar i Pastevolance-willkoren, samt aftöningaroch underhall, mm. föga ökat tillgängen för de utgif, ter, hwartill den ästade millionen egentligen warit xaräknad, och sasvin nödwändig bordt anwändas.
Denna fråga hvilar ännu oafgjord hos K. M. Dä det således är klart alt det förevande förslaget alldeles icke inverkar på beloppet af Statsverkets inkomster, utan endast på tiden för deras ingående, och ehuruväl det är sannt att möjligheten för statsoch riksgis-kont. att verkställa de dem åliggande utbetalningar, är beroende deraf, att deras inkomster på viss lid inflyta; så dä likväl dessa verks utgifter alltid varit 464 Den 25 September. ställda så alt de ej behöft ske förr än efter det inkomsterne i stadgad ordning influtit, samt riksg:s-kont., just på det att detta verk alltid måtte kunna fullgöra alla detsamma åliggande utbetalningar, särskildt haft och har sig tillerkänd kreditivrätt å riksbanken — vet jag sannerligen icke huru man kan påstå att denna fråga inverkar på statens reglerande och i sammanhang dermed yrka på dess dragande under förstärkt StatsUtsk. Jag förnyar min anhållan om ogillande af den här föreslagna votens-propos, Frih. Cederström: Uppbördsstämmorne i Sverige hafva förr varit flere till antalet, men nu mera finnes blott en. Då flere stämmor höllos, skedde detta dels pä sommaren och dels på hösten. Den skattskyldige ägde rätt att betala vid hvilken han ville, men han var ej pligtig att göra det förr än vid den sista eller den så kallade reststämman, då det likväl borde ske vid äfventyr att skatten eljest utmätningsvis ultogs. Nu är dock icke fråga om att undersöka, hvilket som är tjenligast att hafva en eller flere uppbördsstämmor; men det otillbörliga i denna sak ligger deruti, alt då man i della fall icke kunnat lagstifta för samtlige skattdragande i riket, så har man likväl velat föreskrifva dem, som erlägga bevilln., alt på den föreslagna höststämman gälda de dem i detta afseende påförde utskylder, hvaremot man vill låta de ordinarie räntorne stå obetalde till reststämman påföljande år. Detta innefattar nemi. en emot rättvisan stridande lagstiftning. Annat vore om man stadgat att alla skattskyldige, utan undantag, skulle erlägga hälften, eller viss procent af sina utskylder, på höststämman och andra hälften om våren.
Silfver från utrikes orter; och har Silfverfondens förökning följaktligen inskränkt sig till de mindre betydande poster, som inom Hufvudstaden eller från Landsorlerne blifvit crbudne till omedelbar vexling enligt Myntbestämnings-grunden, utgörande till och med Julii månads slut tillhopa R:dr Silfver 2,602: 11., hvarföre betalning utgått med B:co R:dr 6,g3g: i3. 4* Hvarförutan i serskild väg influtit: Slifv erinbetalningar på Fastighets-Lån : Är 1828 .. R:dr Silfver 5,525: 37. — 1829 .. 6,56i: 4- — 1830 till Ultimo Julii ... 5,344 * — Utom depositioner i Ränterierne för Bankens räkning till ett belopp af 63 R:dr 24 sk. myntadt och 329.1. Lod omynladt Silfver. Förfallna Guldoch Silfver-Panter År 1828 Duc. 391: 12 i R:dr Silfver 7,076: 12. —- 1829 — i5o: 26-§ —• — 8,126: 22. — Om Silf venny fitninge n och hvad dertill hörer må här nämnas. Kongl. Maj:t har under den 24 sistl. Junii i Nåder tillkännagifvit, alt Kongl. Myntet, då Bergs-Collegii förändrade organisation lunner fullbordas, kommer att sättas under bemälde Kongl. Collegii Öfver-Styreise, och att Öfver-Styrelsen deraf emedlertid blifvit uppdragen åt Herr StatsSecreteraren i Finance-Ärenderne, med biträde i förvaltningens detailler af Professoren N. W. AlmroLh. Utprägling af Bankens Silfverförråd, till de i Kongl. Mapts Nådiga Kungörelse angående Myntfoten, af den 2.5 sist!.
— Nej. — Kommer man bara ut, får man helt andra intryck och intressen, man reser ifrån sig själf. Var det det mjuka, vemodiga tonfallet eller låg det något i själfva orden, som lossade järnbanden kring Agdas hjärta? Hon förlorade på en gång sin så hårdt tillkämpade själfbehärskning och brast ut i skälfvande snyftningar. Wanda strök sakta hennes hår, under det hennes egna ögon långsamt fylldes af tårar. Hennes föresatser att lämna Agda åt sig själf, försvunno ögonblickligen, utan att hon hann reflektera, och hon hviskade: — Tala med mig — det måste kännas som en lättnad att få tala ut! Agda snyftade ej mer, men hon höll afvigsidan af Wandas hand öfver sina ögon, under det orden kommo i korta, stötande meningar. — Jag hade ingen lugn stund, sedan Eleonore bjöd ut honom till landet. Jag kände på mig, att hon skulle göra allt för att skilja oss åt. — Det är ju otroligt, att hon kan ha ett sådant inflytande öfver allt och alla. — Hon hade föresatt sig, att han skulle bryta med mig och gifta sig med Ellen Ekström, och det lyckades henne. Om jag bara inte varit dum, men jag trodde säkert att jag gjorde rätt, därför att det var så svårt att göra det! — Hvad menar du? — Jag sade nej till tant Amelies bjudning att bo hos henne för att få vara tillsammans med Otto. — Men jag borde sagt ja. Det var en penningfråga naturligtvis. Jag var rädd, att det skulle bli för dyrbart. Jag hade fått skaffat mig en hel del. — Jag ville inte, att Otto skulle behöfva skämmas för mig. — Men mamma hade haft så många utgifter och så sade jag nej, fast det kostade på. Men om jag farit, hade det kanske aldrig gått så. Wanda svarade ej, men hon böjde sig ned och kysste henne på pannan. — Å, om du visste, hur svårt det varit. Jag försökte att inte tycka, att han förändrade sig mot mig, att han försummade mig, och jag gjorde allt för att mamma inte skulle få en aning om det! Du skulle sett henne på min födelsedag, då vi väntade honom och han inte kom. Jag trodde hon skulle bli sjuk af oro och hon satt bara och såg på mig.