Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Friherre von Kraemer: ”Förenande mig i den reservation Herr Lagerborg afgifvit emot vägradt anslag till Stipendier för dem , som genomgå Civil-lngenieurs-curSj får jag, såsom ytterligare skäl för bifall af det anslag, 1,000 R:dr B:co i 3:ne år, som Kongl. Majrt till sådane stipendier äskat, anföra: att i landsorterne en stor brist finnes på personer, som med skicklighet och sakkännedom kunna uppgöra kostnadsförslager och ritningar till allmänna arbeten och byggnadsföretag samt sedermera vaka öfver deras ändamålsenliga utförande. Länsbyggmästarne äro i allmänhet föga skicklige dertill, hvarföre ock icke obetydliga förluster tillskyndas så väl Staten, sorn enskilde, genom de misstag och felaktiga beräkningar, hvilka härvid oftast förekomma. Prydlighet, i förening med varaktighet och dea minsta kostnad vid utförandet, är hvad hittills i byggnadsväg inom vårt fädernesland föga kunnat påräknas. Utan att understödjas med stipendier, är väl ej att hoppas, det medellösa yngliugar egna sin tid till erhållande af en grundlig och vetenskaplig bildning i Civil-Ingenieurs-yrket. Jag tillstyrker anslaget." STOCKHOLM, Tryckt hos W. F. DALMAN, 1845. Ank. till Exp. Utsk. d. 17 Jan. kl. 2 e. midd. Utlåtande, i anledning af väckt motion, att det reserverade stats-anslaget ef dy,ooo Kalr till odlingar u Gottland må ännu i feni år få begagnas för samma ändamål, samt att g,ooo R:dr deraf må förvandlas lill anslag för utlösen af vattenverk m. m. (U. Ä.) Uti en inom Preste-ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion, liar Prosten Gahne, efter en redogörelse för anledningarne, hvarföre af de vid sistlidne
Kx protocollo, b. A/ttm/Le. 8 K) LXII01^ iVI, 13^o. /Vad/ga ll/o r ^.P,I>. lill tixp. ltlsli. äen 3 /tjiril, lil. i e. ,n. 7M/VL'L. K.r//r'e/se //// A/Le/s Könder, r ^ «tö//d//ö'rs/oK, ^cr^/vtt 7K/-?//i^i-örde»/ör r'^onr»r«7rds u/öd,d>/ttt Ke»ko^ md /ld' u-rder s/öd /'ör //ö^cmds Ken/m/sIKe/L »»msns,- L//re-r KoeL/ro/ms Kott derr Ld Mc,rs ISdv. Uti en lill Kongl. IVlajit ingisvsn sill ist, Ilar Dirsctionen sär 8tenkols^ örket vill ldöganäs i underdänigket andragit: kurusom nämnde Verl; re dan srän dess loista nalius varit sä,erna! sär Kongl. IVIajits oell klikets 8tänders uigunärksaudiet, säsom ett till Ilä de allinän ool, enskild nytta tillvägakragdt löretag; att, i sädant alseende oell sedan Kongl. iV!aj:t under den 10 8ej,lelnller ,8,3 i lXädei^ tillagt 8!6nkol8-Verket8 Intressenter en till 1 r skillingar >ier tlinna keräkuad anrlel utås tull-inkomsten sär ds 8tenko1, soin s,än l.ugland insärdes, llikets är 1815 församlade 8tänder i sä mätts lniändrat detta understöd, att lillverknings-prsemier ined 6 skill.
Men, för att tillika vara conseqvent, sä bör icke siffran 4 proc. stå der, ty stadgandet derom kan vålla, att Banken derigenom hindras att begagna sig af utländska papper, som kunna stå lägre i ränta, hvarföre jag hemställer om de tvenne förändringar i denna §, att nemi. först införes ordet minst framför 5 millioner och dernäst, att i st. f. 4 proc. må sättas 3 proc. Frih. Palmstjerna: Då den föreskrift, som denna § innehåller, egentligen är en nyhet i bancoreglem., så anser jag det vara nog om nu stadgas, all 5 millioner r:dr af grundfonden må bestå af förutnämnde slags papper. Visserligen kunde det icke vara särdeles äfventyradt vid att utsätta detta ordet minst; men tillsatsen deraf kunde dock medföra följder, hvarföre man icke nu kan göra sig så noga redo. Det skulle kunna bli olägligt, om grundfonden komme alt bestå af 8 eller 9 millioner i räntebärande papper, i st. f. 5 millioner, och Banken nu på de återstående 5 af totalbeloppet 10 millioner uppgjort sina calculer. Dessutom skulle den inhemska lånerörelsen förminskas, och jag tror ej alt man bör gifva anledn. till några farhågor i det fallet för det närvarande. När Banken kommit i en bättre ställning, än hvad nu är förhållandet, sä torde den här föreslagna föreskriften äfven kunna längre utsträckas. Om jag fattade Hr Stråles yttrande rätt, sä tycktes han tvifla pä huruvida det vore möjligt, att af Bankens tillgångar kunna nedlägga en så stor summa, som 5 millioner r:dr i räntebärande papper. Jag får då upplysa, att Biksg.conbs, Armeens-accordsamoiteringsfonds m. fl. obligationer redan äro uppköpte till ett belopp 4,350,000 r:dr, så att ej mer an 050,000 r.dr fattas till summans fyllande, eller till 5,000,000, och det torde således bli ganska lätt för Banken alt lägga sig till dylika papper för hvad som ännu fattas i sistnämnde belopp. För öfrigt instämmer jag i hvad Hr Skogman yttrat. Hr Skogman:
Men oberoende af alla dessa considerationer, oberoende af en hög eller låg aflöning, af kläders mer eller mindre slitning, yrkar jag, såsom princip, att Soldaten ej kan åläggas sjelf hålla sig med arbetskläder i Kronans arbeten, (och af sådan natur måste alla vara, dit Soldaten beordrasatt således någon skälig ersättning bör honom lemnäs; — att denna ersättning måste bestämdt skiljas från deri andra aflöningen, så att Soldaten tydligen fattar, att han tillgodonjuter en sådan slitningspenning, ty det är godt och väl, att man nu säger den vara inbegripen i dagspenningen, — jag ursägtar gerna Soldaten, om han med i3 sk. 4 r:stB:co per dag för släparbete ej kan få detta i sitt hufvud — hur vackert ordres derom än må låta. Jag anhåller, att Utskottet måtte taga Motionerne i detta ämne i vidare öfvervägande, och vördsamt, att dessa mina an - Den 26 Februari i e. m. a3t märkningar måtte till Utskottet blifva remitterade. Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, blef Herr Virgius Memorial, innefattande anmärkningar vid EkonomiUtskottets under N:o 3i afgifne, och den 16 sisllidne Februarii f. m. återremitterade Betänkande, i anledning af väckte frågor om ArbetsCommenderingars uphörande m. m. äfven till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitteradt. Herr Danckwardt., Magnus Georg j hade inlemnat ett så lydande Anförande: I anledning af de anmärkningar, Herr Törnebladh framställt mot Kongl. Majlis Nådiga Proposition om en Ny StängselFörordning, och hvilka anmärkningar den i5 sisth Jan. till Lagoch EkonoiniUtskotten remitterades, anhåller jag att få anföra följande: Att ingå i någon vidlyftig vederläggning af hvad Herr Törnebladh yttrat till stöd för den satts, alt Inägor böra hålla ensam hägnad mot Utägor, anser jag öfverflödigt.
Då tullmedlen på industriens bekostnad så betydligt år från år tillvexa, så är allt skäl att en del af dessa medel härtill afsättas och kunde de för andamålet förökas med lämplig beskattning på lyxartiklar, såsom tobak, vin m. fl. Skulle upplåningen till en början ej motsvara Jernvägs-styrelsens behof af penningar, så borde särskildt, behofvet motsvarande anslag af tullmedlen eller annan Statsverkets tillgång härtill anvisas. Stockholm den 19 November 1862. C. A. Raab. Hf:o 35. Af Friherre Raal»* C arl .1 <lalil< om införande af fullständig handelsoch näringsfrihet. Vår närvarande finansiela ställning ingifva oss rättvisa bekymmer, så vidt man af det allmänna behofvet af penningar, som inträdt för Staten, likasom för industrien får draga slutsatser om de allmänna penningeförhållandena i vårt land. Att landet lider af sår, som alltjemt gå öppna och förvärras och som motverka statskroppens helsa, oaktadt Ständernas och Regeringens husmedicin, inses troligen af de Hesta, om än de icke fatta orsakerna dertill. För att gagna ett kändt uttryck tyckas vi »gå tillbaka i framåtgående». Det s. k. frihandels-system, som man tillsammans med vårt usla penningeoch finansväsende, lagt till grund för vår industriela framgång, tyckes försätta industrien i en allt fortfarande storartad penningekris, som uppjagar räntan, oupphörligt ökar lånebehofvet och trycker rörelsen. 84 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Frihandeln är likväl i våra dagar, oaktadt dessa våra bekymmer en industriens oåterkalleliga fordran. Turgot och Malesherbes ville redan i den tiden pånyttföda Frankrike ined frihandel och lika beskattning. Kongl. Ediktet af 1776 i Irihandels syfte krossades af merkantilismens motstånd. Det skulle nu betraktas som en produkt af vår tids statsekonomiska vishet. Hedan lärde 1776 statsekonomen Adam Smith: att rikedomen består i tingens bytesvärde, och Laij: att man endast medelst produkter kan köpa produkter. På dessa theorier hvila frihandelns ovedersägliga grund.
Hvarje menniska fattar ögonblickligt att 9 r:st. utgör niodubbla värdet af 1 r:st., men så snart man bryter enheten, så snart man t. ex. säger 6 sk., då är det slut, då uppkommer en oreda i begreppet och ett språng i jemförelsen, som först genom reduktion kan återställas. Således, likasom uti den abstrakta räkningen, den första ettan alltid utgör sjelfva utgångsoch stödjepunkten, sä borde uti ett fullkomligt rationell myntsystem, också endast en enda enhet finnas, nemi. den minsta som ansågs behöflig, och alla värden uttryckas i denna myntsort. Sådant är äfven förhållandet i några länder, såsom t. ex. Portugal och Brasilien, der Reis utgör den sista såväl som den enda egentliga myntenheten. Visserligen räknas de större summorna derstädes för beqvämlighetens skull uti Mil-Reis, men delta är, såsom benämningen redan antyder, i sjelfva verket blott att anse såsom en förkortning, och systemet qvarstår i allt fall orubbadt. Ett sådant system är otvifvelaktigt det riktigaste, men om man anser den praktiska nyttan, att äga flera mynt-enheter af olika valör, vara öfvervägande, böra dessa likväl ovillkorligen alltid stå uti ett sådant förhållande, att de i hvarje ögonblick kunna jemföras med hvarandra och upplösas till enheter af det minsta värdet. Ar detta resonement riktigt, och jag tror att det svårligen kan bertn - Den -4 Mars f. m. 33 stridas) sä följer deraf 2:ne satser: först och främst att decimalsystemet måste läggas till grund för myntfördelningen, och för det andra att man vid bestämmandet af den högre myntenhetens värde bör utgå frän den lägsta, så att detta sista värde, som anses behöfligt, alltid blifver det yttersta grundtalet •— blifver något som kallas för ett. Vill man nu efterse huru stort detta minsta värde, eller denna sista enhet, här i landet bör vara, för att kunna tillbörligen nyancera alla förekommande varu-priser, sä anser jag alt den säkraste domstolen, nemi. erfarenhetens, i delta fall redan fällt utslaget, och bestämt densamma lill 1 styfver.
O Elisama, svarade Maheli, falken kan väl sönderslita dufvan, men icke varder hon derföre en falk. Herren varder mig ledande och skall beskydda mig för ohelgande. Nej, Maheli, det får icke ske, vår fader skall höra mina ord, han får icke lemna dig åt styggelsen. Min broder, svarade åter Maheli, hvad är jag, att min broder för min skull skulle synda emot vår fader. Herrans vägar äro outgrundeliga. Mig varder icke annorlunda gående än honom behagar. När nu sju dagar hade gått förbi, bröt Jethurs tjenare opp, och Maheli och hennes tjenarinna och alla handelsvarorna och de tjenare, som skulle föra varorna, voro alla redo att börja resan. Men Amram och hans hustru välsignade sin dotter, och Maheli gret, och hennes fader och moder och hennes bröder och allt husfolket greto, ty hon hade varit såsom ett silfverfat med kostelig rökelse i huset. Men när de hade farit några dagar och kommit till slätten Zophim, då kommo röfvare från bergen och öfverföllo och slogo tjenarena och förde Maheli och hennes tjenarinna till Ammons land och sålde dem åt en köpman. Och köpmannen gick till Achior, som var en öfverste öfver all Ammons barn, och sålde Maheli till hans frustuga. Då Achior fick se henne, blef han upptänd af kärlek till henne, ty hon var däjelig som en ung blomma i Hermons dal, den daggen ännu ej skakat af bladen, och såsom en vattenlilja, den der vaggas af Jordans vågor och stundom gömmer sitt anlete bakom vattnets skira slöja. Och han talade vänliga till henne, men Maheli teg och lyfte ej upp sina ögon. Då lät Achior föra henne i det vackraste rummet i sin frustuga, och trodde att hon var af räddhåga förstummad, och talade alla dagar vänliga till henne och gaf henne kosteliga smycken och skänker, men hon talade intet och rörde sig icke, utan satt som ett beläte. Men Achior blef så intagen af kärlek till henne, att han frågade intet efter sina andra qvinnor, utan lät dem gå hvart de ville, och han gaf dem frihet och ville endast taga Maheli till hustru.
Derefter slår man med visp 6 hela ägg i ett kärl till tjockt skum, tillsätter 1 sked socker, | flaska hvitt vin, 1 sked potatismjöl och en kopp vatten och genomvispar alltsammans ofvan elden, så att det blir tjockt som créme. Nu tar man det af elden, rör det afkylda smöret med persiljan och l ö - ken deri, sätter fatet med de hela äggen hastigt öfver hett vatten och gjuter den grönaktiga cremen öfver äggen, så att de alldeles täckas deraf. I en jernpanna smälter man en lagom mängd smör (16 gram för hvarje ägg); slår ägg, det ena bredvid det andra, i smöret, hvarvid man noga aktar sig för, att gulorna ej rinna sönder. Man strör härefter peppar och salt öfver det hela och sätter pannan på måttlig eld, der den får stå, till dess agghvitan stelnat; nu lyfter man af, håller en skyffel med glöd öfver äggen eller ställer dem för några ögonblick in i den heta ugnen, så att äfven äggulan stadnar något, » tar ut » äggen med ett rundt mått, lyfter dem med en bred knif ur pannan och ordnar dem på fatet. 4) Sura ägg. Man gör » spegelägg », men låter smöret dertill brynas, lägger upp äggen på ett fat, låter något bryndt smör koka upp med ättika, salt och peppar och gjuter såsen öfver äggen. Annu bättre blir såsen, om man låter verkligt god steksås, » brun sås », koka upp med ättika. 5) Färserade ägg med frikassésås. 12 hårdkokta ägg skalas och skäras på längden i halfvor.
Angående de under innevarande år 1850 uti Riksgäldskontorets ställning timade förändringar, kan någon på afslutade räkenskaper grundad upplysning icke meddelas; men Fullmäktige anse sig dock böra anmäla, att, enligt Kommissariatets Berättelse för årets första hälft, Kontorets skulder efter 1849 års utgång ytterligare ökats, så att de den 30 Juni 1850 uppgingo till R:dr 8,026,983: 38. — hvaraf räntebärande R:dr 3,843,792: 42. 10. samt räntefria 4,183,190: 43. 2. Ilidr 8,026,983: 38. Stats-Utskollels Memorial, M 3. Ve inom linien bokförda skulderna, som vid 1846 års slut utgjorde 4,278,787 R:dr 3 sk. 3 rst., uppgingo vid 1849 års utgång till 4,486,133 R:dr 37 sk. 3 rst. och hafva således under cle år, denna Berättelse omfattar, ökats med 207,366 R:dr 32 sk., nämligen 10,000 R:dr från Kongl. Statskontoret levererade äldre depositionsmedel och 197,366 R:dr 32 sk. af Riksgäldskontoret deponerade, men derefter, jemlikt hvad af 1847 års Revisionsberättelse (pag. 30—32) närmare iuhemtas, återlyftade medel för fullgörande af dom i Baumanska kronofordringstvisten. Under sistlidet år hafva Fullmäktige fått emottaga de, genom Kongl. Maj:ts nådiga löranstaltande, återbekomua, uti ofvanäberopade Revisionsberättelse, sidan 30, uppräknade hufvudförbindelser och garantier samt partial-obligationer rörande de, för Svenska Statsverkets räkning, i Holland upptagna så kallade ärfteliga lån. Då alla för dessa under 1780- och 1790:talen upptagne elier omsatta lån utfärdade hufvudförbindelser, äfvensom alla af Kongl. Statskontoret eller
L ö r d a g: Stekt kalflefver; äppelsoppa. Recept. Gädda med ansjovissås. Gäddan rensas, aftorkas på linne, kokas med en morot i litet vatten och upplägges att kallna, hvarefter alla ben och fjäll borttagas. Smör och mjöl sammanfräsas och spädas med fiskspadet, som bör vara temligen starkt, airedes med ägg och grädde under jämn vispning, men får icke koka. Sist tillsättes två eller tre skedblad ansjovisessens eller krossad ansjovis och den urbenade fisken, som skakas öfver elden, uppläggas och serveras genast. Anm. Härtill passar mycket bra öfverblifven fisk från föregående måltider. Brynt färsk oxbringa. En lagom fet oxbringa eller annat stycke oxkött ingnides med salt och får därmed ligga till påföljande dag, då det aftvättas med fuktig visp. Köttet lägges i en kastrull med tätt slutande lock i kallt vatten, så att detta står jämt öfver köttet, jämte salt, hel kryddpeppar och tillräckligt med selleri och morötter. Kokande vatten användes till spädning, om sådan behöfves; får koka upp, skummas, täckes med locket, får sedan koka mycket sakta 5 till G timmar, tills det blir riktigt mört, men kokningen får aldrig afstanna. Då det våta är nära inkokt, sättes kastrullen i ugn eller på starkare eld, och köttet brynes i sitt fett, utan att få för stark färg. Serveras med sin sås, som icke får afredas. På samma sätt kan kött af kalf och får behandlas. Appelsnö. Äpplen kokas, drifvas genom sikt och vispas. Då de kallnat, inblandas socker under fortsatt vispning, rifvet citronskal och sist till hårdt skum slagna ägghvitor. Upplägges i pyramid på glasfot och serveras med grädde eller kräm. Anm. Äpplena kunna äfven stekas (utan smör), drifvas genom sikt och vispas då en half timme med sockret citronskalet och ägghvitorna; serveras med vispad grädde. O. H. D. Syltning ". Pressgurkor att förvara.
Man kunde visserligen varit nöjd med hvad regeringen föreslagit, men inom Utsk:t meddelades upplysningar af ledamöter, nitälskande för skarpskytterörelsen, och på grund af dessa upplysningar har jag lemnat min röst till Utsk:ts förslag. Hvad det beträffar att Utsk:t höjt den af K. M:t föreslagna summan, så har detta skett på förslag af en skilda motionärer, hvilkas förslager jag anser lika val böra pröfvas som K. M:ts Propos. Hvad beträffar Gr. Liljencrants’ yttrande om att man använder Söndagen, så kan det vara lika bra som att gå på krogen eller andra nöjen. Man har äfven alltid selt att de efter morgonexercisen firat gudstjensten tillsammans, och jag anser detta vara det bästa sätt att fira sin sabbath. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Hr von Knorring, Oscar: Efter den siste värde talarens yttrande har jag icke mycket att tillägga. Jag ber endast få lasta den förste ädle talarens uppmärksamhet på att dessa öfningar verkligen utföras med noggrannhet och allvar. Om vi få krig, är det äfven af stor vigt att hafva att tillgå skarpskyttarne, hvilka då åtaga sig försvaret af hembygden, när arméen sändes alt operera på sitt båll. Jag anser den uppoffring och fosterlandskärlek, som våra frivilliga skarpskyttar visat och fortfarande ådagalägga, särdeles berömvärd; jag är viss att de i farans stund skola häfda svenska namnet och svenska folkets ära — och jag kan icke finna klandret mot dem bcfogadt. Hvad instruktorerne beträffar, så har hittills varit sed att dertill tagits officerare eller underofficerare, och alt bland det svenska befälet finnas personer med ett friskt och gladt lynne, är väl icke något fel. Sådant tillhör militären i allmänhet och det är en god sak att kunna vara glad; man kan ock vara allvarsam då så höfves. Detta till svar på den anmärkning, som blifvit gjord att skarpskyttarne och deras instruktörer skulle hafva »upptåg» för sig, eller huru orden föllo.
Det nuv:de ordinarie anslaget är beräknadt för en slitningstid af 12 dagar årligen; men genom R. St:rs beslut vid innev:de Riksdag skall beväringsexercisen framdeles komma att ökas med 18 dagar således 6 dagar mera än jemt dubbelt af hvad förut varit fallet. Häraf torde R. o. Ad. finna att ehuruväl 126,000 Rdr, genom god anordning och hushållning, äro ganska tillräckliga för det hittills varande behofvet, blir det likväl alldeles omöjligt att med samma summa kunna underhålla beväringens beklädnad under 1^ gång så lång tid som förut egt rum. K. M. föreslog i sin Propos. till R. St:r att en summa af 189,000 Rdr Rgs för hvartdera af åren 1859 och 1860 skulle beviljas för i fråga v:de ändamål; detta är just det belopp som erfordras i och för de behofver som nu äro i fråga. Jag får således hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla om propos. derpå att en summa af 189,000 Rdr beviljas för hvartdera af åren 1859 och 1860 till underhåll af beväringsmanskapets beklädnad. Hr Lefrén: På de skäl Hr af Klint anfört förenar jag mig uti det af honom gjorda yrkande. Hr Björnstjerna: Då denna fråga förekom i StatsUtsk. till behandling, var det Utsk:s skyldighet att göra sig reda för orsaken till att just de summor, som i den Kongl. Propos-.n finnas uptagne, blifvit föreslagne och inga andra. Skälet härtill igenfanns snart, då man öfverräknade det nuv:de anslaget, jemfördt med de dagar, som beväringen nu för tiden är skyldig att exercera, och sedermera tillämpade detta för det antal dagar, som hädanefter till exercis skall ifrågakomma. Oaktadt denna utredning, ansåg dock Utslcs majoritet att en annan summa borde bestämmas, ehuru derföre icke någon beräkningsgrund kunde upges. Man antog visserligen den summa, som i K. Proposm var föreslagen att delas på 2 år, med 126.000
Detta tillhör dock Coll. efter dess nuv:de organisation och skulle, enligt det nya förslaget, äfven förblifva ett armé-förvaltuingens åliggande. 100 Den 24 Oktober f. ra. Enligt förev:de förslag skulle de militära ledamöterna uteslutande utöfva beslutanderätten. Jag har allt förtroende för de blifvande cheferne, men anser dock ej omöjligt att vid lånefrågornas behandling hvarjehanda konsiderationer kunde komma i fråga, som icke lika lätt kunna göra sig gällande hos en kollegial myndighet. Det har varit en kassa inom Coll., som icke stått under offentlig kontroll, nemi. gamla passevolans-kassan, och om man vill se på i hvad skick den befinner sig, torde deraf något bidrag kunna hemtas till en föreställning om hvad som kan inträffa, derest kassors förvaltning ej står under tillbörlig kontroll. Att således frånskilja Krigs-Coll. denna fondförvaltning synes mig vid den ifrågasatta förändringen hafva bort i främsta rummet påtänkas. 3:o. I afseende på skötseln af boställena. Hvarför kunna icke de militära boställena skötas såsom andra statens egendomar? Enligt mitt förmenande hade afskiljandet häraf varit vida ändamålsenligare än mycket annat, som blifvit föreslaget, och skulle äfven hafva i betydlig mån minskat mängden af Colbii göromål, hvarigenom Coll. fått mera tid för de rent militära ärendenas skötande. Att för öfrigt den nya organisationen skall komma att erbjuda vissa svårigheter, såsom den nu är framställd, med en gemensam kassa och på samma gång särskilda afdelningar, som, oberoende af hvarandra, på denna kassa utfärda anvisningar, torde framtiden komma att visa. Det kunde visserligen vara ganska mycket mera att tilllägga, men jag har i de af mig nu påpekade omständigheter funnit tillräckliga skäl att icke understödja detta förslag; och får jag i stället hemställa att R. o. Ad. behagade bifalla den af Hr Stats-Rådet Bredberg afgifna reservationen. Gr. af Ugglas, Ludvig: Den siste värde talaren har yttrat betänkligheter mot det förslag, som Utsk:t, på grund af Landtförsvars-komiténs utlåt., afgifvit.