Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IVlaj:ts hefallningsirafvande, som, efter undersökning, dervid hiträdd al hands-Ka inereraren och handtmätaren samt a:ne af socknen valde Oode Ilian, lotarnes -sammansättning skulle hestämmag att äte>-, om den -Lälunda framställda grund för rote, ings-jemkningen af llikets 8tänder icke antoges, Kongl. IVlajit, lika inell Krigsoch Kammar-Oollegierna, funné någon rinnan utväg icke återstå, än att, genom vanlig roterings-csmmission, läta rutvrings-jemkningen, i den a! Oollegierna föreslagna ordning och i öfverensstämmelse nred Kongl. l^lajäs Kädiga -Instruction af den 20 Decem her 1828, sa nit med enahanda iagttagande i afseende a indelning till -stam—eller strörotar, -som olvan vöre nämndt, verkställa; att, sedan salunda, pä ena eller andra sättet, roterings-skvldiglicten för hvarje hemman eller lägenhet hlifvit hesla md, och hvarvid, -pä de af Oollegierna anförda skäl, undantag icke kunde ega ruin, hvarken för handstats-och lläradshöfding-hoställen, ^Kugnientsoch In^varterings-hemman, eller de -redan atvittrade, under odling och frihetstid uppiatna 66mantal, hvilka nu, enligt senare uppgift, upi>gä till 4 inantal, hvaraf 5o l hafva per -medium 20, och 20 l-likaledes 10 återstående frilietsär, Kongl. lVIajit deremot ansäge, sä väl att det af statsverket förut till voteringens understöd i jemtland lemnade hidrag af 6,666
Men då, på Lagberedningens underdåniga hemställan, det efter Staaf lediga rum blifvit åter tillsatt, och det arbete, som åt Lagberedningen är vordet anförtrodt, syntes vara af beskaffenhet, att viss tidpunkt för dess afslutande icke kunde förut bestämmas, ansåg Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern sig böra hemställa, det Kongl. Maj.t måtte täckas genom särskild nådig Proposition föreslå Rikets Ständer, att, i likhet med hvad vid förra Riksdagen beslöts, ett belopp af 12,000 riksdaler banko årligen må, för bestridande af utgifterna för Lagberedningen, ställas till Kongl. Maj:ts disposition, att utgå från och med början af nästkommande år, då det förra anslaget upphör, till och med det år, då Riksdag näst derefter ånyo inträffar, så framt Lagberedningen icke dessförinnan sitt uppdrag fullgjort; och torde, då förslagsanslaget till tryckningsoch öfriga omkostnader syntes komma att, efter bestridande af Lagberedningens redan hafda utgifter, lemna obetydligt öfverskott, nytt anslag af 3,000 r.dr banko för enahanda ändamål böra äskas. Enligt underdånigt tillstyrkande af Statsrådets öfrige ledamöter, täcktes Kongl. Majit till Hans Excellens Herr Justifie-Statsministerns berörda hemställan lemna bifall; och skulle proposition i ämnet till Rikets Ständer expedieras, af den lydelse, som bilagan vid detta Protokoll utvisar. Ex protocoilo E. Helling. Kongl. Maj.ts Nåd. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 6 Dec. kl. 11 f. m. K 0 N G L. M A J: T S nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, angående rättighet till pension för åtskilliga vid Fångvården antagne tjenstemän; gifven Stockholms Slott den ii November 1847 Med föranledande af Kongl.
N:o 2, i anleda, af väckt motion, alt böter, förvandlade till fängelse vid valten och bröd, måtte i vissa fall få aftjenas i häradsfängelserna; samt JN:o 3, i anledn. af väckt motion, att ålderstigna skeppare, ej allenast måtte i de städer, der särskildt afdelning af rådstufvurätten handlägger sjörättsoch tullmål, blifva ledamöter i denna afdelning, utan ock anses äga företrädesrätt till fyrmästare-, lotsåldermansoch lolslieutenauts-tjenster. Fredrogos Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 9 dennes på bordet lagda betänk. N:o 4, i anledn. af väckt motion, aug:de förtydligande af författningarne om snöplogning. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Fullkomligt delande motionärens åsigt, att ett förtydligande behöfves i afseende på föreskrifterne om plogning och snöskottning, och att desamma af olika domare blifvit pä olika sätt tolkade, instämmer jag visserligen med de förenade Utskm, alt ett förtydligande i hvad stadgadt finnes verkligen är af behofvet påkalladt; men då Utskm endast föreslagit en förhöjning i böterna för uraktlåtenhet i fråga om snöplogningsskyldigheten, ifrån 3 r;dr 16 sk. till 6 r:dr 32 sk., så tror jag 17G Den 17 October f. m. ej att det sökta ändamålet vinnes, ty om t. ex. 30 a 40 plogskyldige fnnnos, så skulle de hafva lika lätt alt sammanskjuta plikten af 6 r:dr 32 sk., som mindre ploglag 3 r:dr 16 sk., i händelse man ansåg bättre och beqvämare att plikta, i st. f. att verkställa plogningen. Jag anhåller om återremiss, och att de åsätta böterna sammanlagdt må göra hvad de försumlige hvar för sig skolat erlägga. Frih. Cederström, Jacob: Med den siste talaren instämmer jag i begäran om återremiss, men ej i fråga om bötesbeslämmelserne.
De öfriga Stånden hafva icke antagit snabbskrifningsmelhoden och behöfva henne mindre emedan öfverläggningarne der icke äro så vidlyftiga som inom della Stånd. Följaktligen bibehålies denna konst inom vårt land genom Riddarhuset allena. Att äfven andra rådplägande församlingar erkänna snabbskrifningskonstens vigt, bevisas deraf, alt då landtbrukseller läraremölen eller andra sådana sammankomster hållas, anlitas Riddarhusets e. o. kanslister för protokollsföringen. Jag anhåller fördenskuld, att R. o. Ad. icke måtte förändra föreskriften i detta hänseende. Frih. Cederström har jemväl föreslagit, alt de personer, som vid riksdagens början anställas i Ridd.-kansliet, måtte, så vidt jag rätt fattat Frihms mening, tillsättas af Landtm. Jag har icke sell eller hört upläsas Frihms förslag, men en sådan upläsning vore väl nödig, enär Frilen yrkat, att hans förslag måtte antagas i st. f. Utskis. Emellertid tror jag det vara vida bättre, om Ridd.- Direkt, fortfarande finge efter ledning af Ridd.Sekret., som är ansvarig för göromålens gång, på förhand antaga extra kanslister, emedan deras anställning i annan händelse komme alt ske nog sent. Huru skulle det i alla fall tillgå om Landtmarskalken hade befattningen? Komme han, såsom vid denna riksdag, ifrån en landsort, torde det hända, att lian icke känner de liesta personer, som komma i fråga. Profvets anställande i Landtmts närvaro anser jag icke heller leda derhän, att de sökandes skicklighet säkrare utrönes än om det sker inför Direkt. Deremot befarar jag att det upknmmande dröjsmålet skall menligt inverka på de förberedelser till riksdagen, hvilka vid hans öpnande böra vara i Riddarhus-kansliet undangjorda. Landtm, torde ock finna sig rätt mycket besvärad af denna åt honom öfverlemrade rättighet, ty sannolikt blir lian lika mycket öfverlupen af ansökningar som Sekret, och Ridd.Direkt, under nuvar:de förhållanden äro.
En fråga af den högsta framtida betydelse för de sex nordliga länen har vid sistlidne riksdag blifvit bragt å bane samt tillvunnit sig den uppmärksamhet från Regeringens sida, att i Konungens Proposition om Statsverkets tillstånd och behof innefattas förslag om bildande, medelst statsanslag, af en fond för en all männare utdikning af de norra länens vidsträckta frostländta trakter, i ändamål att aflägsna dessa frostländigheter och förmildra klimatet samt höja den i sig sjelf förträffliga åkerjordens bördighet och småningom bereda rum för ett betryggadt och utvidgadt jordbruk i de trakter, der en starkt tillvexande befolkning, som för få årtionden tillbaka ofta blandade sitt bröd med bark, numera genom ihärdighet och kraftfullt arbete ådagalagt att menniskan verkligen är jordens herre och har 40 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 27. i sid förmåga att verksamt befordra den fortgående utvecklingen af jordens alstringskraft genom de sanka myroch kärrtrakternas med deri befintliga kallkällors afdikning, genom förminskande af de derifrån sig bärledande härjande nattfrosterna, som plötsligt omintetgöra landtmannens skönaste förhoppningar, samt genom höjande, medelst afdikning, af de oerhörda myrtrakternas odlingsbarhet, hvarigenom ätven en flerdubblad fodertillgång beredes. Vaknande intresse har hos befolkningen uppstått för dylika utoch afdikningar, hvarå såsom exempel kan anföras, att under sednare åren och intill medlet af detta år från Westerbottens län omkring 80 särskilda underdåniga ansökningar till Kongl. Maj:t afgått med begäran om bidrag till dylika arbetens utförande, hvartill samtliga kostnadsförslag äro beräknade till en summa af nära en half million R:dr R:mt; samt att underdåniga ansökningar från något öfver 130 personer, dels af Statens, dels af länets agronomer, detta år till Kongl. Maj:t aflemnats om biträde till verkställande af undersökningar för dylika arbetens utförande. Då likväl de i allmänhet ytterst inskränkta tillgångarne hos länets allmoge göra, att sådana arbeten svårligen och endast undantagsvis utan bidrag af allmänna medel komma till utförande, är det af yttersta behof att
— Om fyllnad i millionm till förkwarswerket, 14^,. — Om ultramarinsk» bl-ffttningarneS styrelse ord drätsel, 157 — Om Rosenforss agares län af Wadstena KrigsmanshusCassa, 157. ^m accords-ersattningar kill Officerare af O d. Finska Armeen, 2»Z, — Om centonal till Wadstena Krigsmanshus Cassa för Kronolägenheter, ä hwilka mantik ei är fatt. 24Z. — Om Riksens Ständers beflut rörande Arstärkningsmanffapet. 24Z. — Om inqvrrterinq, dagtrwtamente och rescpenn-ngar fhr Ständens och deras Utstötts Secreterare, Ean, xellier och Wak öet,'enina, Ig'?. — Om tryckning af Kihanaet till ?chiksdags > Prokocollerne, 454. 5Z2, — Om ersättning för Capotterne ät extra Noterings» Manskapet, 4^4. 2 Del, Tacksägelfe-adpetz till Konungen' för inrättningen af Zo F-i.Cadrtterum wid Kongl. Krigs^cademien, 26. En tillaagning i samma ämne till Kron.Prinsen, 26, — Om Tryckfrihets-Förordningcn, 26. — Decharge för Stats Rädet» 26. — Tillökning i Kron.PrinsenS Statssumma, 26, — En ärlig summa för Prins uptostran och Hofstat, 26. — SkänskWirgeringens uplössnde, 2tz. — Inskränk, ving t°ör ikoiare och tattare, 26. — Om ffogarnes ränning, 26, — Om Statsmerkets tillständ, 27. Statssumma lör Institutet för blinde och döfstumme, 27. — Om Läns-Lazarett i Uddewalla. 27. — Om belwars amörande öfwer Eonfistorii Utflaa, 27. — önskningar rörande inrättn!''gen af Bewärinqsman skåpet, 27.
Kronan hittills egt alt låta de inom Grytnäs, Folkärna, By och Hedemora socknar, eller Näsgårds fögderi inom Kopparbergs län, Kronan förbehållna eller oindelda riintckol årligen till Stora Kopparbergs bergslag, såsom egare till Avesta bruk, levereras mot det genom 9:de punkten af 1777 års köpe-kontrakt stadgade lösningspris af 16 skil lingar för hvarje tolftunnestig, skall upphöra, samt Kronan vara från all uppoffring i detta hänseende befriad; och ll:o att, med frånträdande af den genom 7:de punkten af nyssberörda köpekontrakt, Kronan förbehållna rättighet att för råkoppar, som vid Avesta bruk för Kronans räkning gårås eller garkokas, erlägga en garlön af 24 sk. för hvarje SMÅ, då kopparen vid Avesta på något sätt förädlas, och 36 sk. för SMÅ, när kopparen blott garkokas, Stats-verket hädanefter blifver förbundet att för ifrågavarande koppar erlägga full garlön, i likhet med hvad för annan vid samma bruk garad koppar betafas. Slutligen har E. K. M:t behagat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att genom 148 §. af nu gällande Bevillnings-stadga befrielse från en del af Allmänna Bevillningen är tillerkänd allmogen i vissa trakter af Stora Kopparbergs län, och alt föreskrifterna om denna lindring, som grundade sig på allmogens skyldighet antingen alt till bergslaget in natura leverera mantals-eller qvarntulis-kolen eller ock på utgörande af den så kallade kungsgårds-hjelpen, syntes böra undergå den förändring, hvartill Rikets Ständers beslut i detta ärende kunde föranleda; och hafva Rikets Ständer, till följd häraf, pröfvat den lindring i Allmänna Bevillningen, som uti 148 §. af nu gällande Bevillningsförordning finnes medgifven för dem af allmogen i Stora Kopparbergs län, som betala mantals-perioingarne med kol till Stora Kopparbergs bergslag, böra upphöra, i den mån nyssnämnde sätt för mantals-penuingarnes erläggande afskaffas. Hvilket allt, till svar å E. K.
Äfven de yngre bland eder, mine herrar! veta, att mot slutet af år 1812 voro de afhandlingar ingångna i Åbo, genom hvilka vår nuvar. Konung uppoffrade förbindelserna till sitt första fädernesland, för att uppf) Ila dem lian åtagit Sig mot det nya, och dem, som på den tiden ålågo hvarje sann nitälskare för den bildade verldens frihet J veten, att kampen på lif och död då börjades mot öfvermaklen i Europa, och att hennes innehafvare icke var nogräknad om medlen att bibehålla sig sjelf, eller att störta andra. När J dertill veten, att då, såsom nu, ej saknades i Sverige de, sorn voro missnöjde med Styrelsens systeme, på sätt händelserna vid Svenska krigshären i Tyskland följande sommaren bekräftade; kunnen J tveka om skälen, hvarföre den ifrågavar. författningen utfärdades just då oell sådan? Om våra föregångare talade och skrefvo mindre om sina företag, än vi om våra, äfven om de betänkte sina något bättre; så bör det åtminstone icke af oss läggas dem till last, ifall sådant härrörde af deras förutsättning att vi både skulle hafva egen eftertanke och vilja att henne begagna. Något skriftligt och tillgängligt hafva de dock efterlemnat oss till upplysning om deras åtgärder i detta hänseende. Högsta Domstolens protocoll för den 9 Dec. 1812 visar, att hon hördes öfver förslaget till ifrågavar. författning, och att samtlige närvar, ledamöter icke allenast gillade det, utan äfven i und. hemställde om icke i 3 §:n, efter orden ”brefvexla med d. Konung Gustaf Adolph, f. d. Drottningen eller något af ”deras barn” borde tilläggas: eller genom budskickning med dem någon gemenskap söka. Att Konungen gillade tillägget, visar sjelfva författningen. Högsta Domstolens protocoll intygar, att de ledamöter, hvilka utan någon skiljaktighet tillstyrkte den stadga, öfver hvilken Hr Grefven icke kan utösa nog många hålda utlåtelser, voro Just. Statsministern Gr. Gyllenborg, Justitiae-råden Palmsvärd, Poppius, Blom, Gr. Hamilton, Frih. Kurck och Hr Nore'us.
I alla frager som härmed aemenffap aga, ar Riddarhus Fiscalcn Actor, alwen svin honom aliggcr, arc hanchafwa den ordning som bör iakttagas inom Riddarhuset, anrckna och upropa de §)eputatioucr, som frän Ridderskapet och Adeln rifga, samt tillse, att de emellan Ständen öflige Etiquctkcr blifwa iaktlagne. Derjemte äligger Fiscaleu att under »varande Riksdag wid Riddarhus Ulf?sitctS sammanträden altid wara tillstädes. z:s Förbryker sig någon emot Riddarhus Ordningen har Fiscaleu att de böter, hwilka i sadan» förbrytelser aro utsatte, genast utlaga, eller de» fe» lande i »vidrigt fall inför Riddarhus Ulj^Ltwt lala upkalla, och der sitt påstående göra. Wid alr detta ställe han sig till efterrättelse 33 §- as Riddarhus? Ordningen, arto Riddarhus Fiscalcn är derjemte sa wäl Riddarhus Casian som de öfrige under Riddarhus Directionens wärd stående Casiors Ombudsman, och äligger att enligt hwad Utlänmgs Reglenienter innehåller bewaka detza Castors och 1444 Den 24 November. ra de rättegängar som dermed gemenskap äga. be» maka Jntckningar och fordringar, granska och niet» silk skrisccliga yttrande jämte Kammereraren patrk» na atla Läns documenter innan de i Dircckionen föredragas, och Län dera bewiljas, ulkrafwa räntor och intresten, om de Uteblifwa, samt gä RiddarhusDireclioiien tillhanda ivid Juridiska frågor, som der kunna npkomma och kill dess Utlåtande remitteras, och bör i sädank afseende ett ruin ä Riddarhuset för honom Ulfts till Fiscals Contoir, hwarest han äger att sörwara alla till honom remitterade handlingar samt åligger honom arr öfwer alla rcmitzcr och anförtrodde göromål föra mcdcrbörligr
Dit vågen mig vräkte, ty jag är dock i land !Och nn jag vinkar min lycka på färden Ät djerfve seglarn, som ej ville lyss Till honom, som förliste der ute nyss! Styr högt mot vinden, rätt ut på fjärden, Dit bort mot målet, dit du vill så gerna: Du faller dock af, som vi gjorde alla, Om ock ditt märke du tar på en stjerna, Ty himlens stjernor ju också falla. ” Det har varit ett lifsproblem för Strindberg detta: kan en menniska lefva för annat än den lumpna daglönen? är det möjligt att sätta sig ett mål och nå det? är det tänkbart att vinna — icke Aladdins lampa eller Fortunati pung — utan simpelt och enkelt kraften att fasthålla och förfakta, hvad man lefvande tror på? Samt detta — har man kanske rätt, att när arbetsförsöken strandat, lägga armarne i kors, draga sig undan från lifvet och se på? Erfarenheten har i Strindbergs mun lagt ett bittert svar. Men allt är vunnet, så länge den svarande ej är tillfreds med negationen. Och Strindberg låter ej förgäfves Borg skrifva om Falk: “ Han kommer igen endera dagen, det är säkert. Ingen vet, hvax man har honom. “ — Det är detta, man så ofta glömmer, när man förebrår Strindberg och andra deras pessimism, deras brist på positivt innehåll, och hvad det nu heter allt. En energisk protest, om den är aldrig så bitter, aldrig så skärande, tyder dock på mera lifskraft, än om man söker glömma, att lifvet har en frånsida, sättet må sedan vara hvilket som helst Falk har lemnat sina olika befattningar som extra ordinarie i diverse verk, man får veta det redan i början pä boken, och han har beslutat att blifva literatör. Han vill föra de fattiges och förtrycktes talan, säger han. För öfrigt visar han, liksom den unge Renhjelm, hvilken vill bli en stor konstnär, en högst anmärkningsvärd obekantskap med verlden. Man har sagt, att bokens komposition är lös, och detv må gerna vara sant. Det förringar här egentligen icke dess värde. Ty allt, som skildras, är nog så till vida till för sin egen skull, som förf.
Från Högvördige Preste-Ståndet, S. X). Föredrogs och Iades till Handling garne Rikets Högloflige Ständets förstärkta StatsUtskotts Memorial, angående anställd omröstning i tvänne frågor, hörande till Stats-regleringen. S. D. Vid förnyad föredragning af Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N:o §3, i anledning af de hos Högloflige Ridderskapét och Adeln samt Välloflige Borgare-Ståndet gjorda anmärkningar vid Banco-Utskottets Memorial, Nto 19, i följd af 1S17 ars Revisions-BerätteU se, rörande ändring uti 3 Art. 2 §. 2 mom^ ■Bih. till R.-St.Prot. 1828 och 1S29, 9 Sami. 3 Band, usta Haft. i5 11^ Prol, Utdrag den. i5 Nov. 182g. af det Reglemente för Odlings-lån, sorn, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse, den so Ja n nar ii' 1324, blifvit till allmän efterrättelse utfä ida dt ; fann Preste-Ståndet, som bifallit Memorialet N:o 19, för godt antaga den af Ut skottet, i Utlåtandet N:o 83, föreslagna jemkning.
M:t nu i nåder föreslagna lokal ä Kungsholmen, såsom belägen i närmaste grannskapet af Stockholms flesta sjukvårds-anstalter, bland annat erbjuder den fördel att, om det nya hospitalet der förlägges, ett lättadt tillfälle för de unga läkare, hvilka genomgå lärokurser vid nyssnämnda anstalter, vinnes till undervisning i de sinnessjukes behandling, oberäknadt fördelen af vetenskaplig kontroll å inrättningen, och då denna lokal för öfrigt förenar de vilkor, som vid en kuroch vård-anstalt för sinnessjuke erfordras, såsom ett vackert och sundt läge, tillräckligt utrymme för deras vistande i fria luften samt sysselsättande med trädgärds-odling och landtbruk m. m., synes denna plats vara för en dylik anläggning särdeles passande; och då härför, enligt hvad upplyst är, erfordras en summa af 300,000 R.dr, deraf likväl under den tid nästa Statsreglering omfattar endast 225,000 R:dr behöfva utgå, hafva, Rikets Ständer alltså, med bifall till E. K. Mits nådiga framställning, för uppförande å den föreslagna platsen invid hufvudstaden af ett hospital för sinnessjuka, nu beviljat sistnämnda summa, 225,000 R:dr, alt frän Riksgälds-konloret, i mån af behof, utgå med 75,000 R:dr årligen för hvartdera af åren 1855, 1856 och 1857. Reträlfande derefter de uti E. K.
Tilläfventyrs finnas de bästa domare just i det Iand, der man icke kan blifva domare, utan att hafva länge varit advokat. Huruvida någon förtjenst i denna väg äfven hos oss röjt sig, kan således vara en fråga, som har sitt inflytande på föreställningen om domareembetets förvaltning i vårt land. Ar det förra yrket hos oss ännu föga aktadt; så behöfver det arbeta sig upp; och detta är något, som ofelbart sker. Jag har imedlertid genom valet deraf trott mig kunna gagna, och just icke i brist af annat är det, som jag omfattat det. Det har ock utgjort en så väsendtlig del af min verksamhet, att jag måste anse mitt lif illa användt, om jag illa skött detta yrke. Att jag kunnat komma i åtanka till den vigtiga, i min ringhet ärofulla befattning, hvars utöfning min granskare klandrat, har varit alldeles obehörigt, i fall bans karakteristik på gammal advokat är rigtig. Har min förnämsta sy sselsättning, innan jag valdes till Bikets Ständers Justitiä Ombudsman, varit sådan, att jag dervid måste hafva »vant mig att vända och vrida »omständigheterna, så att jag derigenom kommit ur stånd att säga, hvad som är rätt, ur »stånd att blifva god domare»; då är genom nämnde val ett förfärligt misstag begånget — och det icke en, utan två gånger. Tvertom har jag trott, att mitt förfarande i advokatur var af de väljande kändt och gilladt, så vida de utan kännedom deraf svårligen kunde något om mig veta. Kanhända är det för sanningens skull icke alldeles ony ttigt och skall af mina läsare i allt fall ursäktas, att jag gått smädelsen öppet till mötes med uttrycket af den sjelfkänsla, som oförrätten väckt. Mig sjelf är jag skyldig den bekännelsen, att jag känner intet ädlare yrke eller i sin framgång mera tillfredsställande. Deraf har jag ock hämtat, hvad jag tilläfventyrs vet af lagfarenhet, och den utvickling, som mitt förstånd kan äga. Och hvad bruket af min ringa advokatoriska förmåga beträffar; så vet jag mig aldrig ens hafva kommit i frestelse att »vrida och vända omständigheterna» eller begreppen.
Derföre voterar jag emot hela principen. 10 H. 22 170 Den 24 Juli c. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Gr. Cronhjelms ofvan upptagna redactionsförslag med den förändring, att slutmeningen skulle blifva så lydande: motsvarande högst två millioner r:dr silfver efter 1664 års förändrade myntfot. Ropades ganska starka ja, blandade med nej. Frih. Boye: Det lärer dock vara nödigt att skrifva så, att det blir Svenska, så att vi icke i tidningarna i morgon få critiker på vårt språk. Hvilken är väl 1664 års förändrade myntfot? Det vore likväl nödigt att vela. Hr Rosenblad: Hvar och en, som vill hafva den upplysning, Frih. Boye begärt, linner den i 1 § af mynlbestämningslagen. Frih. Boye: I fall man ville trycka förklaringen af stadgandet i en särskild not, kunde det vara tillräckligt; men mig synes, att saken nu kunde med mindre hjelpas. Frih. Palmstjerna: Sedan propos. är justerad, framställd och besvarad, lärer någon ändring deri icke kunna äga rum. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit den af H. Ex. sednast framställda propos. vara af R. o. Ad. med ja besvarad. Frih. Boye: Jag åkallar personer omkring mig till vittne, att jag begärde ordet under det ropen i anledning af propos. pågingo, fastän jag blef öfverskriken; och nog skall jag kunna berga mig. Fortsättningen utaf pröfningen af BancoUlsk:s utlåt. N:o 16 uppskjöts till nästa plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Fredagen den 10 Juli i834. Plen 11 ni ki. 9 f. ni. Justerades pleniprot:n för d. B och för f. och e. m. den 11 dennes. Fortsattes pröfningen af BancoUtsk:s utlåt.