Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ur den för öfrigt långa roll-listan må med erkännande nämnas hr Engelbrecht som furst Hartenstein och fru Dorseh som en kokett gammal änka, » det evigt kvinnligas » representant i alla väder, till o c h m e d under den obebodda öns värsta hunddagar. Den talrika publikens bifall var på premieren i tisdags lifligt o c h decideradt. Vasateatern begynner sitt nya spelar i m o r g o n lördag, hvarvid för första gången uppföres » Generaldirektören », lustspel i 3 akter af Alexandre Bisson. * I Nowo Djewitsehy-Monastir. F ö r Idun af Mari U MIM. nder den vecka jag tillbragte i » Rysslands hjärta » i slutet af maj, besökte jag ej mindre än tre gånger det nunnekloster, hvars namn läses här ofvan. Det var så skönt att för några timmar få utbyta det örondöfvande larmet därinne i den festklädda staden m o t den absoluta stillheten o c h hvilan i n o m dessa helgade murar. N o w o Djewitschy — Monastir, eller på svenska Nya Jungfru-Klostret, har ett synnerligen naturskönt läge i utkanten af Moskwa. Det hela utgöres af en mängd olika b y g g n a d e r: kyrkor, begrafningskapell o c h bostäder för nunnorna, alltsammans omgifvet af en ofantlig kvadratformig mur. Första gången jag for dit var kvällen före den stora kejsarkröningen. Dagen hade varit synnerligen mödosam, o c h jag visste, att morgondagen ej skulle ge den efter. Mitt besök i klostret hade därför ungefär samma karaktär s o m » lugnet före stormen ». Jag vandrade länge omkring på den lilla kyrkogården o c h beskådade dess många, präktiga grafvårdar; en stor del af Moskwas aristokrati brukar välja denna fridfulla plats för den sista hvilan. Ett af monumenten fäste sig särskildt i mitt minne. Det var ett stort marmorblock, på hvars framsida en medaljong m e d bröstbild af ett ungt par var inhuggen i haut-relief. Båda v o r o af sällsynt skönhet, o c h medaljongen var påtagligen ett verk af någon stor konstnär.
Dä jag nu tager mig friheten att vid Utsk:s betänk, göra åtskilliga anmärkmr, ber jag, att detta icke mätte anses såsom något klander i sjelfva hufvudsaken, utan ber jag Ivertom få förklara, att jag mycket betydligt instämmer i den syftning, som Ulsk:s förslag afser. Jag vill icke uppehålla mig vid grundsatserue i allmänhet , utan till undvikande af tidsutdrägt gä till det praktiska af frågorna i den ordning, som Utsk. funnit för godt att framställa dem. Först framställer Utsk. frågan om grundfonden, som enligt Utsk:s förslag skall bestämmas till 10 millioner; kommandes allt hvad som efter afslutade räkenskaper till Banken derutöfver inflyter, att till statsbehof användas. Under nuvar. omständigheter instämmer jag helt och hållet i denna grundsats. Hvad beloppet af 10 millioner angår, så måhända skulle jag icke vilja sträcka tillökningen uti fonden så långt, såvida vi icke redan vore vid detta belopp; men dä sådant öfverskott i Banken finnes och jag icke vill ifrågasätta, att utgifva öfverskotlet uti sedlar, utan någon fond i motsvarande reel valuta, så instämmer jag härutinnan med hvad Utsk. föreslagit. Uti 2 punkten säger Utsk., att grundfonden skall bestå af 5 millioner lili obligationer. Jag anser likväl, att Bankens grundfond kan helt och hållet få bestå af obligationer, såvida de nemi. äro räntebärande; äfvensom jag anser, att obligationernes beskaf fen - Den 18 December e. m. 489 fe »het val bör omnämnas, dock icke förmedelst namn på dem, som endast inom Riket äro kände, ulan anser jag, att Utsk. i detta afseende mätte inskränka sig lill följande bestämmelse: ”räntebärande obligationer, som äga full credit på utrikes handelsplatser.” Uti 3 punkten kommer Utsk. till det förslag, att sedan beloppet af de Riksg.cont:s obligationer, som Banken redan innebar, blifvit genom capilalafbetalniugar nedsatt från 3,608,000 till 3,500,000 r-.dr, alla vidare capilalafbetalningar å dessa obligationer upphöra. Härutinnan kan jag icke instämma.
Utom pä wära största wägar skulle detza Entrepreneurer icke kunna päräkna nägorlunda jemn skjutsning, och utan detta wilkor, skulle inrättningen swärligen kunna bära sig. Det är i stöd af desin grunder, som Utskottet anser sig nu icke bora förestä nägon allmän författning i detta ämne, dä en total förändring af den hittils warande Skjutsinrättningen ännu skulle möta sä mänga hinder. En noga och pälitlig kännedom afhwarje Landsort är äfwen nödwändig, och. denna kan i hast winnås. Utskottet! har derföre trott sig böra tilstprka det Riksens Högloft. Ställ, der mätte i underdänighet hos Kongl. Majit anmäla: ,:o At Landshöfdingarne mätte anbefallas hwaruti si't Län, sä fort möjligen ske kan, sammankalla wisia, til En a Twä frän hwar. je häll och Reserwe-Lag walde Deputerade af Jordägare och Skjutsningsskpldige pä Landet, samt Borgare i Städerna, och med dem, jemte öfrige tilstädcswarande Landtbrukare och an. dre uplyste män, som borde wara obetagit, at sammankomsten, likwäl utan beslutande rätt, bewista, rädflä och öfwerlägga om möjligheten, at 1044 Den 18 Augusti. at indraga Hälloch Reserve-ffjutsett, om besörjandet deraf genom Entreprenad, der localensädant medgifwer, samt om widtagande af öfriga utwägar, som kunna fylla det wanliga ellerwid serskildte päkommande tilfällen ökade behofwet af Skjuts-Hästar, och hwilka med Ortens bcskaffenhet äro förenliga; men skulle, wid detza öfwerläggningar, Länets samteliga Jnnewänare ej bltfwa ense, borde likwäl sädant icke utgöra binder för det eller de Häraders Jnnewänare. som det samma kunna ästunda, at i Entreprenad om Skjutsningen för sine Hemman ingä. L.'o
Visserligen ser man, alt K. M. i ett eller annat afseende varit betänkt derpå, genom utfärdade författningar i afseende på fångars underhåll, hvarpå exempel finnas af år 1842; men dessa K. författningar hafva kommit till verkställighet pä endast högst få ställen. Alt fästa Konungens nåd. uppmärksamhet på dessa förhållanden, tror jag vara ett Ständernes åliggande, enär R. St. sett, att koslnaderne så betydligt 510 Ilen 27 No vern lier e. m. stigit från det ena året till det andra, oell på det sista i vida högre progression än under något af de föreg:de. En ytterligare anledn. till den förmodan, att Konungen måhända ieke fästat sin nåd. uppmärksamhet vid delta förhållande till den grad, som varit önskligt, företer sig i den K. propos., der förslaget att beräkna fångvårdskostnadernc stannar vid en summa af 345,000 r:dr, understigande hvad fångvårdskostnaden redan år 1835 utgjorde. Af dessa skäl och de många liera, som härtill kunde läggas, anser jag StatsUtsk:s förslag till und. skrifvelse, hvarigenom Sländerne ådagalägga deras bekymmer för Konungen i afseende på den vexande fångvårdskostnaden, vara, om ej af bchofvet påkallad, åtminstone föranledd af de omständigheter, hvaruti vi oss befinna. Jag tillstyrker bifall till förslaget. Gr. Mörner: Till det mesta förekommen af den föreg:de talaren, vill jag hufvudsakligen förena mig med honom, och endast tillägga, ali om den sista utspisningsstalen för fångarne tages i närmare öfvervägande, torde troligen elt skäl deruti förefinnas till de ökade fångvärdskostnaderne. Det är väl skäl att fångar födas, men derföre höra de ej gödas, och för min del anser jag denna hemställan ändamålsenlig och anhåller derföre om bifall till Utsk:s förslag. Frih. Cederström: Då jag med Frih.
Jag erkänner likväl, att i det ögonblik, då jag för min del beslöt, att, vikande för oöfvervinneligt hinder, afstyrka detta och hvarje annat förslag till en förändrad organisation af R. o. Ad. såsom RiksSt., dä såg jag försvinna en af mina bästa förhoppningar. Länge, redan i många år har jag väntat, men väntat förgäfves, att ett förslag lill Riddarhusets ombildning, uppgjordt af en skickligare hand än min, understödt af ett mera verkande förord än milt, skulle framläggas samt tillvinna sig R. o. Ad:s uppmärksamhet och bifall. Känslan af nödvändighetens kraf uppmanade mig sluteligen, att sjelf sysselsätta mina tankar med detta ämne, och att jemväl göra en början med samlande af de statistiska materialier, hvarförutan ett ändamålsenligt förslag icke kunde påtänkas. Ett sådant, efter min åsigt, bade äfven bort förenas med förslag lill vissa grundlagsförändringar, hvarmedelst, i afvaktan af ifrågasatte, mera allmänna lagstiftningsåtgärder, åt en dass af nu orepresenterade medborgare kunnat beredas en hittills saknad talan vid riksdagarne. Annu nemi. står det allmännare resultatet i vida fältet. Emedlertid skulle R. o. Ad. hafva gjort den början, som, när man vill reformera, alltid borde vara den rätta — att först reformera sig sjelf, och derjemte, för sin del, ådagalägga ett billigt afseende på skäliga anspråk. Först genom den öfverläggning, som föreföll i Ståndet vid remissen af Hr Rosensljcrnas motion, — då först, jag bekänner det, blef jag upplyst om det förhållande, att en så beskaffad förändring af Ridd.- Ordn. ej anses kunna lagligen tillvägabringas, på annat sätt än det 214 Den 19 October. sorn stadgas i 114 § Rcg.F., samt att den således erfordrar, icke blott R. o. Ad:s beslut och Konungens nåd. stadfästelse, utan ock samtycke af samtelige RiksStm.
St. af Const.Utsk. erhålla officiel uppgift på namnet å den rådgifvare i commandomål, mot hvilken de efter mitt omdöme högst besvärande, ehuru af Utsk. med mer än vanligt öfverseende bedömda anmärkntr, som förekomma i 5o:de punkten, äro riktade, i anledn. af beinälde rådgifvares utöfning af sitt embete under 1838 års s. k. ”oroligheter.’’ Man förmodar, att denne rådgifvare var H. Ex. Hr Gr. Brahe; men man kan icke på denna förmodan grunda någon anmälan, helst just under samma tid från åtskilliga håll det ryktet sattes i omlopp, att II. Ex. till och med vid ett tillfälle, i anseende till vägrad verkställighet af en hög befallning, nedlagt sitt embete och anhållit, att General-adjulants-käppen måtte öfverlemnas till någon annan, hvilket icke väl står tillsammans med Utskts uppgift om denne rådgifvares underlåtenhet alt i c o u s t i t u t i o n e l ordning ens upplysa K. M. ang:de skadligheten af de vidtagna militär-åtgärderna och deras retande intryck på sinnena. Vid en annan punkt, den 6:te, deri en af mig anmäld anmärkn. blifvit godkänd — angtde öfverlemnande! af fattigvårds-comitc-betank. utan alt meddela propos. i ämnet — saknas äfven uppgift på de rådgifvare, som i rådslaget härom deltagit. Vidare vore det utan tvifvel för R. St. upplysande att erfara, huruvida Const.Utsk. funnit Konungens rådgifvare vid alla tillfällen hafva i enlighet med 20 och 33 §§:ua Reg.Ftn gjort und påminnelser emot Konungens utnämningar lill embeten och tjenster, eller om delta endast inträffat vid det enda tillfälle, då, enl. 58:de punkten, en person blifvit förordnad till ett högt embete, om hvilken Konungens samtlige rådgifvare yttrat, att han hvarken innehade de egenskaper eller det anseende i del allmänna, som erfordrades att förvalta samma embete. Ulsk:s fullkomliga tystnad i förstnämnda fall synes ådagalägga , att
Men som det är mig bekant, att både Presteoch BorgareSt:n gillat Utsk:s betänk, i denna punkt, samt jag befarar, att det går lika illa i BondeSt, , och då, om sådant ej skulle inträffa, det likväl är fruktansvärdt, att, när saken kommer till förstärkt StatsUtsk., det oförstärkta Utsk:s mening varder gällande; så har jag nu blott velat erinra om denna min åsigt, utan att äska det R. o. Ad. skulle i detta fall skilja sig från de öfriga Stånden, emedan sådant, af de skäl jag nu anfört, ej skulle medföra någon påföljd. Det må således bero på en kommande riksdag att erkänna det förevar, behofvet af embetsrum. Om hushållsrum för landshöfdingen har jag deremot alldeles icke yttrat mig. Mom. b) i 1 punkten blef af R. 0. Ad. bifgllet. D c n 31 M a r s. 565 i punkten, morn. c). Hr Printzensköld, Carl: Af Utsk:s ifrågavarande betänk, vill det synas, som Utsk. ej skulle hafva med den noggrannhet, som vederbort, tagit kännedom af de förhållanden, som med denna fråga äga gemenskap. Utsk. hav nemi. antagit, all i den qvarvarande residensbyggnaden, skulle finnas tillräckliga localer för inrymmande af de särskildta departementer, hvaraf residenset består. Hvar och en, som tagit närmare kännedom af förhållandet, måste likväl medgifva, att Utsk-.s förslag alldeles icke låter sig verkställa. Jag har visserligen icke varit på stället, och kan sålunda ej, med den localkännedom jag derigenom kunde hafva förskaffat mig, upplysa förhållandet, men jag har samtalat med ledamöter ifrån den orten, och under discussionen i BorgareSt. bort en dess ledamot ifrån Venersborg lemna upplysningar derom. Jag har deraf inhemtat, alt det är alldeles omöjligt att verkställa hvad Utsk. föreslagit. Det är visserligen sann t, alt den qvarstående landshöfdingeresidensbyggnaden innehåller ett större antal rum, men det bör dervid märkas, att dessa rum äro så små, att de alldeles icke kunna vara lämpliga för det ändamål, hvartill nybyggnaden nu skulle komma i fråga.
Banco och, enligt den andres, 1 R:dr samma mynt, vidblilver Utskottet, på förut anförda grunder, sitt förslag, att räkne-enheteu må bestämmas till ett värde, som motsvarar en Riksdaler Riksgäld. Vidkommande räkne-enhetens benämning, i afseende hvarå inom RiksStånden föreslagits Krona, Mark, Carolin, Krondaler, Riksdaler Garant och Svensk Riks lalia så får Utskottet, under åberopande af de skäl, som lill stöd för Utskottets i delta hänseende hos Rikets Ständer redan gjorda framställ ning blifvit anförda, och då Utskottet icke kan dela den yttrade betänkligheten, att en förvexling i begreppen emellan Riksdaler silfver och den föreslagna räkne-enheten, så vidt benämningen derå af allenast Riksdaler bibehålies, skulle kunna ega rum, förnya den hemställan, att den nya räkne-enheten må benämnas endast ”Riksdaler I afseende åter på Riksdalerns under-afdelningar, så hafva en Ledamot aj Hog/ojt. Ridder skåpet och Adeln samt åtskilligt} Led imöt er inom ILedem\ B onde st ände!, yrkat, att Riksdalern fortfarande måtte indelas i 48 skillingar och skillingen 12 runstycken; hvaremot fl re Le dan,ö er inom sistnämnde Ständ, samt Högvördige Preste-Stundet och PtHlofl. Borgare-Ståndet yttrat den önskan, att Utskottet härutinnan måtte till Rikets Ständer inkomma med förslag, i öfverensstämmelse med Banco-Utskottels vid sistförfhitna Riksdag i detta ämne afgifna Betänkande.
; 3 Ö. q4 Den 28 November. liga bemödande att understödja Konungens nådiga afsigter, som ådagalägga sin underdåniga glädje deröfver, att Hans Kongl. Höghet ArfPrinsen upphunnit de år, då älven Han blifvit ett nytt stöd för Svenska Thronen, hvarjemte Borgare - Ståndet ansett Tacksägelse Adressens uppsättande böra till det blifvande ExpeditionsUtskottet öfverlemnas. Herr Grefven och Landtmarskalben förklarade, att Ridderskapet och Adeln skulle med första företaga det af Vällofl. Borgare-Ståndet nu framstälda ämne under öfverläggningt samt sedermera lemna Borgare - Ståndet del af Ridder* skåpets Och Adelns beslut; hvarefter Deputatiö» 'tien^ pä vanligt sätt utbeledsagad•> afträdde, Företogs Bänkmans-Val, vid hvars slut följande Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamot ter befannos Vara till Bänkman utsedde: Bänkmans Afdelningen* För i:sta N:0 I. Grefve Brahe, Magnus Fred. En af Rikets Herrarm. m. 2tdra — 3SDolma, Fullm. Grefve Gyllenborg, Fredr. Justities* Stats Minister m. m. *** 3tdje •— 84. — Löwen, Fullm. Grefve v. Schwerin, Fredr. Logisk Broa t. För 4:de N:d io8- Grefve Ruuth, Eril, Eri af Rikets Herrar, genord lottning med N:o iof j Grefve af Ugglas , Gustaf, Öfverste. y.-té -— ilg. _ Grefve vön Esseri,Dans Henric, En af Rikets Herrar nii iri. 6:te 57 Friherre Ulfsparre, Fulirti, Friherre Mörner, Otto, Öfveiste-Lieutri. ?ide —- 62 iMörner äf Morlanda ä Hampus, Öfverste, i-i 8:<le “■ IJ? Stael v.
Majits nådiga disposition; och har då, på sätt ofvan blifvit förmäldt, ifrågavarande ersättning egentligen bör af Sjette Ilufvudtitelns an - 46 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o '140. slagsmedel bestridas, B. K. Maj:t föreslagit, att vid nu skeende statsreglering nämnda belopp, 2,400 R:dr, måtte såsom förslagsanslag å denna Hufvudtitol uppföras under ofvanstående rubrik: “befrämjande i allmänhet af bergsbruket". För vinnande af mera redighet i stater Och räkenskaper hade Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer hemställt, utom annat, att från denna, iöv jordbrukets, handelns och näringarnas förkofran afsedda. Afdelning å Hufvud titeln måtte, vid uppgörandet af ny Riks-stat, uteslutas och efteråt bland diverse anslag upptagas de på Afdelningen då qvarstående frenne förslags-anslagen till utflyttningssjelp efter laga skiften, till odlingshjelp för krononybyggare och till ersättande af jordförluster genom kanaloch väg anläggning ar. Vid nästpåföljde 1856—1858 årens riksdag blef ock, i följd häraf, Riks-staten ordnad i enlighet med denna Revisorernes hemställan, så att, efter den skedda omflyttningen, samtliga anslagen för jordbruk, handel och näringar varit af en och samma natur, nemligen reservationsanslag.
Jag anhåller således om Herr Grefvens och Landt» Marskalkens Proposition på första Alternativet, Friherre TFirsén, Gustaf Fredrin; Jag instämmer alldeles i hvad Herr Gretve Spens pu yttrat. Andra Alternativet är icke någon fö:verflödsSkatt utan en så kallad Artide Additionel på Förmögenhets-afgiften , som likaså gerna kunde inbegripas directe under andra Artikeln. Om, sorn jag föreställer mig, Utskottets mening med första Alternativet är att uppföra afgiften, antingen på sjelfva varan, som cönsumeras , hvilket är det bästa då det kan ske, eller åtminstone på de Personer, som den cpnsumera, med befrielse för dem, som deraf icke göra bruk j så är det en Skatt, som billigtvis kan bära namn af Öfverflöds-afgift ; pch derföre tillstyrker jag äfven för min del vördsamt att första Alternativet må antagas. Herr Grefven och Landt Ma r skalk en hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla det af Bevillningsutskottet föreslagna första Alternativ} hvilken Proposition med Ja besvarades - 416 Den 2 4 Martil, e. tit. Upplästes ett från Riddarhusutskott an« kommit , så lydande : Hörsamste Memorial ! Hos Riddarhus-Utskottet har andra Cati» cellisten vid Riddarehuset och Secreteraren vid Adeliga JungfruStiftet, Herr F. O.
Oscars första regeringsår utfärdade författningar angående s. k. försvarslöse personer och fattigvården m. m., sorn dels måste för arbetaren försvåra möjligheten ali förskaffa sig eget hem och nödtorftig bergning, dels i icke ringa mån hota hans personliga frihet och låta honom nian någon bevisad brottslighet hemfalla under polismyndigheternas godtycke. Jag anser mig icke berättigad att forska efter de politiska bevekelsegrunderna lill rådgifvarnes förhållanden i dessa hänseenden; men jag kan likväl icke dölja, att följderna deraf, derest man fortgår på denna bana, skola komma alt visa sig uti en alltför stor öfvervigt åt del mindre antalet förmögnare jord-egare, till mehn och förtryck både för de ojemförligt talrikare mindre jordegarne och de industri-idkande och arbetande samhällsklasserna, i hvilket hänseende den allt mer och mer tilltagande emigrationen lill andra sidan af den vestra oceanen icke torde vara utan sin både statsekonomiska och politiska betydelse. Detta regerings-syslem har jemväl sökt vinna styrka genom den rigtning befordringsväsendet under de sednare åren tagit, derigenom, alt de i grundlagen förutsatta egenskaperna af de ”sökandes förtjenst och skicklighet” understundom fått vika för personliga förhållanden; och om detta än icke alltid skett direkte på rådgifvarnes tillstyrkan, hafva de likväl dervid underlåtit begagnande af den rätt och fullgörande af den pligt, som 38 § Regerings-furmen i vidsträckt mån tillägger och ålägger åtminstone den ärendet föredragande Departements-chefen. Systemet har vidare pröfvat sin makt i försöken att inkräkta på representationens rättigheter; att ställa sig oberoende af Sländernas föreskrifter samt att på samma gång skapa ytterligare inst itutioner för befästande af Komtitutioni-Utikotteti Memorial, N:o 6. 79 den redan allt för långt utsträckta centraUsationen under regeringsmakten, oell nied syftning att skydda förmanskapets ofelbarhet.
Ständer, uti Skrifvelse af den .12 November 1823 hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att, der sammanbyggnad af Kyrkor kan verkställas, Consistorierne måtte anbefallas, att en sådan tillvägabringa, hvarefter de tillgångar, som genom indragning af Prest-tjenster sålunda kunde uppkomma, borde användas till fördel för Folk-undervisningen, Kongl. Majit, B c. tv, och Oecon. Utsh. genom Circulaire-Bref af den 4 Februarii 1824» i Nåder förordnat, alt en sådan sammanbyggnad väl må ega rum, der locala omständigheter det medgifva, likväl icke utan Församlingarnes bifall. Men som erfarenheten skall hafva ådagalagt, att Församlingarne, föranledde af motiver, som hem tas dels från den naturliga önskan, att få dyrka Gud på samma ställe som Fäderna, och få hvila i samma grafvar, som de: dels från beqvämligheten af en kortare kyrkoväg, och oftast från ärelystnaden, att ega egen kyrka, merendels vägra att på sammanbyggnadsförslaget ingå, äfven då det med lätthet och uppenbar nytta kunde-sättas i verket; alltså och då dessa hinder mot förslagets framgång borde, i Herr Biskopens tanka, vika för ändamålet, att nemligen, utan serskildta anslag, kunna förbättra Folkskolan, der hon linnes, och stifta den, der hon saknas, har Herr Biskopen ansett sig böra hemställa, att vid laga utlyst visitation, Biskop med Assistenter må, efter föregången pröfning och Församlingarnes hörande, ega rättighet att i första instancen dömma till kyrkors sammanbyggnad, när 1:0 Bägge Kyrkorna äro förfallne och behöfva ombyggas, eller också äro förtränga. 2:0 Kyrkovägen icke förlänges mer än i eller | mil för någon by; samt Bes v. och Oecon. Utsk. 3:o Folkmängden i bägge Forsamlingarne ej öfverstiger i5- a 1600 personer, som anses kunna vårdas af en enda Prestman.
Som skola lysa i brinnande kraft, Liksom de lyste i början”. Kärleken tog guldpilen i hand, Som lyste af dyrbara stenar: Dermed han sköt två hjertan i brand, Som dygden i blodet förenar. ”Se!” sade han, ”det ljufliga par Skall nu Dig lära betänka, Att än vi ädla Banerer ha qvar, Och Ribbingar än kunna blänka. Barnabarns barn, i bragdernas tält, Sku bli sina förfäder like: Då Banerer skimrat i råd och i fält, Och Ribbingar odlat vårt rike. Hans baner bär dygden i blodvarma bad, Som skall sjelfva afgrunden skrämma; Och hos henne gro tre gyllene blad: Dygd, Fägring och ypperlig Stämma. Rätt på den dag, när dunder och knall, För fjorton år sedan, förskräckte Det modiga Sverige med Carls stora fall, Skall börjas mitt ädlaste slägte. Bort med all sorg! all börda blif lätt! Välkomne, J kärliga sängar! Svenskt ädelmod i ridderlig ätt Skall nu ge oss hurtiga drängar”. Tiden blef nöjd af Kärlekens ord; Ja, Gubben bragtes i löje! Fröjd blef i Eld, i Vatten och Jord, Och Luften ropade nöje. Snart dock blef Tiden vred på sin glaf, Att icke han Dygderna sårar: Framledna Svea såg upp ur sin graf; I glädje fällde hon tårar. Herde-qväde. En Celadon gaf fröjderop, Då han med sin Herdinna Fann på ett skrin uti en grop: ”Nu skall du bli Grefvinna; Och jag så stor och mäktig man, Att ingen själ tör knysta! Minsann! det går ej längre an, Att krypa i det tysta. Till nästa riksdag låter jag Mitt sköldemärke sväfva; Då skall jag göra dunderslag, Att hus och berg sku bäfva. Farväl, min hjord och tysta fält, J, träd och gamla stubbar! Farväl, mitt bo och usla tält, Gemena tomtegubbar! Jag är ej mer er Celadon; Nej, annat må ni veta: Hans Nåd, Herr Celadondrion, Vill jag härefter heta. Min Nymf! hvad säger du derom?