Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Exc. yttrat, att numera endast ett yrkande återstode, nemi. om återremiss af den ifrågav:de §:n, blef propos. derå framställd och med ja besvarad; hvarefter den vidare pröf - Den 12 September f. m. 107 ningen af förevarande Uti. ups!<jöts till nästa plenum samt R. o. Ad. åtkiljdes kl. V2 12 på natten. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 12 September 1860. Plenum kl. 10 f. m. Justerades protokollet för den 26 sist). Maj e. m. Anmäldes och bordlädes nedannämnde, från Utsk:n inkomne Mern. och Utllde, nemi. från Stats-Ctskottet: N:o 174, med förslag till voler.proposir, i ani. af Riks-St:ns skiljaktiga beslut rörande l8:de och 20:de punkterna i Stats-[Jtsk:ts Utkde N:o 120; N:o 175, med förslag till voler.propos. i fråga ang:de förändradt sätt för amortering af landsböfdinge-ackorden; N:o 176, med förslag till voter.propos. i fråga ang:de anvisande af låneunderstöd till marmorfabriksidkaren J. R. Schram; N:o 177, i ani. af återremiss å förslag till voter.propos:ner i fråga om statsbidrag för iståndsättande af Linköpings domkyrka; Bevillnings-Utskottet: N:o 39, med förslag till voter.propos:ner i ani. af Riks-St:ns olika beslut i afs:de å förändrade föreskrifter om Allm. Bevilln:ns utgörande samt ang:de mantals-och skattskrifningårnes förrättande; Banko-Utskottet: N:o 40, i ani. af gjorda ackordsanbud för bankens återstående fordringar på grund af protesterade vexlar. Föredrogs, men begärdes på bordet, Exped.Utsk:ts under N:o 123 afgifne förslag till R.
Gå vi till de utländska årsböcker, som äro samtidiga med dessa vikingafärder och härjningståg, ha de mycket att förtälja om nordmannaskaror och nordmannahöfdingar, men veta ingenting om en storkonung Ragnar Lodbrok, ehuru de tala om många nordiska konungar och höfdingar, som lefvat under den tiden. Däremot är det gamla sagonamnet Lodbrok dem väl bekant. Björn Järnsida, som i midten af 800-talet härjade det frankiska riket, kallas Lodbroksson. Såsom Gustaf Storm redan längesedan påpekat, benämnas vikingahöfdingar såväl i utländska som danska annaler Lodbrokssöner, men aldrig Ragnarssöner. På en sten å Orkn-öarna talas om en Lodbrok och hennes söner, hvaraf följer, att namnet Lodbrok kunnat bäras af kvinnor likasom af män. Saken har sin förklaring i det förhållande, som vi redan bevittnat på angelsaksiskt område, att nämligen nordgermaniska konungaoch höfdingesläkter gärna ville räkna sina anor upp till sagokonungen Varmund och hans ryktbare son, den ursprunglige Lodbrok, likasom furstar i andra germanländer gärna räknade sina anor upp till Hagals son Hamal, amalernas ättefader. Då jag kallar Offa den ursprunglige Lodbrok, menar jag därmed icke, att han i de angelsaksiska sagorna burit detta namn och utfört den bragd, som i den isländska romanen ger »Ragnar» Lodbrok detta epitet, utan att han, såsom förnämsta gestalten i den angelsaksiska sagokretsen om Britanniens eröfrare och deras anor, såsom fader och stamfader till germaniska härförare och kolonisatörer därstädes och såsom hjälten i beundrade och besjungna strider en mot två innehade den plats, som efter Brittaniens förnyade hemsökelse af nordgermaniska krigarskaror gafs åt »Lodbrok» och hjältar, betecknade med Lodbroksnamnet, i en saga, som var äldre än »Ragnar»-Lodbrokssagan och blifvit genealogiskt förknippad med sagan om Varmund och Offa. Sagan om Varmund och hans son har varit lokaliserad i olika länder: i Danmark, i Angeln, i Saksland, i Sverige.
V Af Friherre Bonde, Knut, om anvisande af eli årligt anslag å 10,000 R:dr till Fabriksoch Handtverks-näringarnes befrämjande. Under en tid, då på ena sidan våra näringar äro stadda i en rastlös och för fosterlandsvännen glädjande utveckling, och å den andra, medelst genomgripande förändringar i handelsoch närings-lagstiftningen, mångfaldiga rubbningar i de nuvarande industriel förhållandena äro att motse eller lill och med redan inträffat, synes det vara af största vigt, att inga åtgärder försummas, som kunna vara egnade att stödja och uppmuntra samt i en rationel riglning leda den inhemska industrien. Att flera sådana åtgärder blifvit vidtagna genom goda undervisningsanstalter, genom lättade kommunikationer och genom ökad tillgång på förlagskapitaler, är obestridligt; men deremot felas för fabriksoch handtverks-industrien allt det stöd, som skulle kunna vinnas genom ett fullt ordnadt samband mellan dess idkare, uti en institution, till hvilken de hade att vända sig, för erhållande af råd och upplysningar i ' såväl teknisk som ekonomisk väg, inom hvilken kunde väckas och diskuteras allmänna industrien rörande frågor, och hvarifrån dylika frågor, med fullständig på sakkännedom grundad utredning, skulle kunna till Regering eller Ständer öfverlemnas. Landtmanna-näringarne hafva redan en sådan institution i Kongl. Landtbruks-akademien, som jemte de i samband med densamma stående bushållningssällskaperna bildar ett hela landet omfattande system. Ingen vigtig förbättring inom landtbrukets område kan göras, intet försök eller tillämpning af nya idéer kan utföras, utan att resultaterna häraf genom hushållningssällskaperna eller akademien spridas öfver hela landet. Intet förslag rörande denna näring behandlas af Regeringen utan alt förut hafva inom akademien blifvit af fullt sakkunniga personer pröfvadt och bedömdt. Också torde den utveckling, som vårt landtbruk under de sista femtio åren erhållit, under hvilken tid vårt land, oaktadt en betydlig tillökning i folkmängd och oaktadt sitt hårda klimat, öfvergått från att vara ett spanmåls-importerande till ett spanmåls-exporterande, i ej ringa mån få anses såsom ett resultat af nyssnämnda akademis och sällskapers verksamhet.
Hvad beträffar de fångar, som skulle dittransporteras, så, då deras vistande derstädes alltid måste vara beräknadt på längre tid, bör deras fördröjda ankomst dit af möjligen 4 å 6 veckor icke medföra något särdeles menligt inflytande, helst tångarne böra i alla fall få tillgodonjuta denna tid på sin bestämda strafftid. Hvad nu beträffar de fångar , som skola sättas på fri fot, så låter det sig i alla fall göra. De få blott finna sig uti att qvarstanna litet längre på ön, der dem under tiden kan lemnäs arbetsförtjenst för Kronans räkning. Slutligen bör jag icke dölja min öfvertygelse, grundad på enskildta samtal, att om 11. St. skulle besluta inköpandet af denna ö, för correctionisternas ditflyttande, och derigenom betrygga Sveriges innevånare mot massan af de grofva 3 II. 6 42 Den 4 Mar» f. ra. och djerfva brott, hvarå åtminstone hufyudstaden nästan dagligen företer exempel; så skalle troligen icke obetydligen enskildta frivilliga penningebidrag till detta ändamål kunna af staten påräknas. Anliålles om remiss till Statsoch LagUtsk:n, samt om communication till MedStånden. Lades på bordet. Gr. Taube, Gustaf Johan, uppläste ytterligare följande: Hvilket systeme, som för brottslingars behandling må komma att bestämmas — och alt ett sådant är af behofvet högt påkalladt, torde erkännas; —så enär detsammas verksamhet otvifvelaktigt beror af att intet experimenterande, genom hvarandra möjligen korsande reglementen, må komma att äga rum, synes mig högst nödigt att en särskild lag stadgas för qvaliiicationen af nödiga embetsoch tjenstemän; deras skyldigheter och rättigheter; för den ordning och tukt, som bör iakttagas inom fängelserna; samt för isynnerhet correctionisters , meri äfven andra mindre brottslingars, så vida dessa icke äga känd förmögenhet, behandling efter frigifvandet ur fängelset. Jag får derföre vördsamt anhålla, att LagUtsk. måtte uppdragas, att til! It.
Dessutom är serskildt anmärkt: 1:0 i anledning af Utskottets utlåtande^ att de fyra forsta Lagförklaringarne icke kunde blifva föremal för Rikets Ständers pröfning; af Rutberg: att de allesammans, enligt titlarne, utgöra ämnen för den Lagstiftning , som af Konung och Ständer gemensamt utöfvas, och till hvilken allt hvad som stadgas angående kyrkoplikt, Härads-lott i sakören , afskrifning af skuldfordringsmål , och iNämndemansval otvifvelaktigt hörer ; dock lunde Rulberg , som ej hade något att påminna vid de alne första Lagförklaringarne, öfver de alne senare, såsom okände, ej fälla något omdöme , innan desamma kommit till Kikets Ständers kunskap ; och. 2:0 vid yttrandet, att de under Niris ■5, 6, 7 och 8 upptagne nådiga Skrif velser icke erfordrade Rikets Ständers gillande; af Herr August von Hartmansdorff i att detta yttrande väl gälde för de sine se - LagUtslottttti Utlåtande N:o 153. 03 nare af sistberörde Författningar, emedan Bitets Ständer sjelfve anhållit cm deras utfärdande , men icte för de arne förra , dem Konungen sjelf funnit för godt att utfärda; helst med gammal Lags afskaffande eller förklarande bör förhållas på enahanda sätt, som vid stiftande af ny Lag; hvarföre Circulairet af den i5 Januarii 1824, rörande upphäfvande af 1748 års Förordning, och Circulairet af den 3 Junii 1824, om besvärs, hänvisning i mål om tjenstefel, erfordrade Bitets Ständers bifall.
ELISE. Ni är alldeles för uppriktig, doktor Segerstedt. SEGERSTEDT. Jag glömmer så lätt att vi är så rysligt främmande för hvarandra. ELISE. Ja, vi är mycket främmande – ännu! SEGERSTEDT. Och så glömmer jag att ni är en ung flicka, som man bör prata skräp med. ELISE. Det märker jag då inte als! Nej hör nu, – nu ska vi författa! SEGERSTEDT. Nej, vi ska prata allvar! ELISE. Allvar! Med en ung flicka! SEGERSTEDT. Ja, för ro skull. ELISE. Det blir inte roligt för er! SEGERSTEDT. Bry er inte om det! ELISE. Jag har aldrig något nöje, när jag vet att andra har tråkigt. SEGERSTEDT. Ni talar så mycket förnuftigare nu, än när vi träffades sist. ELISE. (ser upp) Hvar var det? SEGERSTEDT. I Helsingfors ... ELISE. På en utfärd? SEGERSTEDT. På en utfärd i skären! (paus) Kommer ni ihåg det! ELISE, (likgiltigt) Jag mins att det var vackert väder. SEGERSTEDT. Och jag mins att det regnade. (paus) Och att ni hade en blå klädning. ELISE. Men pappas julklappsvärs! SEGERSTEDT. Jag bara hämtar inspiration. ELISE. Hvarifrån? SEGERSTEDT. (smått patetiskt) Af våra gemensamma minnen! ELISE. Nu tror ni jag är dum! SEGERSTEDT. Huru märkte ni det? ELISE. Det slog kluck i er hals! SEGERSTEDT. Ni märker ändå rätt mycket, fröken Elise! ELISE. Alt, utom er inspiration ..! SEGERSTEDT. Hvarför ska jag egentligen skrifva å edra vägnar? Ni kan nog göra det själf. ELISE. Seså! – Sträjkar ni nu? SEGERSTEDT. Hälst det. ELISE. (kort) Som ni vill. Jag ska inte besvära er vidare. (stiger upp). SEGERSTEDT.
Bröto städerna neder, och hvar och en kastade sin sten på alla goda åkrar, och uppfyllde dem, och förstoppade alla vattubrunnar, och fällde all god trä, tilldess att allenast stenarna i tegelmuren qvare blefvo; och de kringhvärfde staden med slungor, och slogo honom. Då de Moabiters Konung såg att striden vardt honom för stark, tog han sjuhundrade män till sig, som svärd utdrogo, till att slå ut emot Edoms Konung; men de kunde icke. Då tog han sin första son, som i hans stad skulle Konung vordit, och offrade honom till ett bränneoffer på muren. Då kom en stor vrede öfver Israel; så att de drogo ifrå honom, och vände till landet igen. Och en qvinna utaf de Propheters söners hustrur ropade till Elisa, och sade: Din tjenare, min man, är död blefven; så vetst du, att han din tjenare fruktade Herran; nu kommer den han skyldig var, och vill taga båda mina söner till trälar. Elisa sade till henne: Hvad skall jag göra dig? Säg mig, hvad hafver du i huset? Hon sade: Din tjenarinna hafver intet i huset, utan ena kruko med oljo. Han sade: Gack bort, och beds af alla dina grannhustrur tom käril, väl mång; Och gack in, och slut dörrena igen efter dig, med dina söner, och gjut i all kärilen; och när du hafver fyllt dem, så tag bort dem. Hon gick bort, och slöt dörrena igen efter sig, samt med sina söner; de båro kärilen fram till henne, och hon göt uti. Och då kärilen voro full, sade hon till sin son: Hemta mig ännu ett kärile. Han sade till henne: Här är intet kärile mer. Så stadnade oljan. Och hon gick bort, och sade det Guds mannenom. Han sade: Gack bort, sälj oljona, och betala dem du skyldig äst; men du och dine söner, lefver utaf det andra, som öfver är. Och det begaf sig på en tid, att Elisa gick till Sunem. Der var en rik qvinna, och hon höll honom uppe, så att han fick sig der mat.
Behållning af statsanslags-medlen Bland säkerhetshandlingarne för Akademiens enskilda fond befinnas tvenne reverser, nemligen en å 750 R:dr, utgifven den 2 Januari 1855 och den 17 Maj 1858 uppsagd till betalning tre månader efter sistnämnda dag samt försedd med borgen af 2:ne personer, och den andra å 450 R:dr, utfärdad den 5 Maj innevarande år. — 193 — Enär en af de personer, som tecknat sig såsom löftesmän å förstnämnda revers, lärer vara med döden afgången samt hans bo i konkurstillstånd försatt, och blott en person iklädt sig ansvarighet för återbetalning af sistberörde skuldbelopp, hemställa, vid sådant förhållande, Revisorerne, att för hvar och en af nämnda skuldförbindelser ny, af minst tvenne vederhäftige personer ingången borgen må anskaffas, eller ock åtgärder skyndsamligen vidtagas för beloppens indrifvande. Kongl. Museum. Dess räkenskap, som blifvit utan anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten och ej heller hos Revisorerne föranledt till erinran, upptager inkomster och utgifter salunda: Debet. Balans från år 1858: Credit. Utgifter : Balans till år 1860: Summa 2,269: 90. 25 — 194 — Kongl. Akademien för de fria konsterna. Räkenskapen, sora i Kongl. Kammar-rätten granskats utan anmärkning, redogör för inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1858: Tillgångar Statsanslag Uppbörd: Credit. Utgifter: Till inköp af svenska konstnärers arbeten 9,000: — Yed och lyshållning 2,328: 4. Bibliotheket och samlingarne, skrifoch ritmaterialier m. m 2,428: 56. Betjeningens beklädnad m. m 101: 88. Balans till år 1860: Revisorerue hafva icke heller funnit något att erinra vid danna räkenskap. Kongl. Musikaliska Akademien. Af denna räkenskap, som med anmärkning blifvit granskad i Kongl. Kammarrätten, inhemtas följande förhållande beträffande inkomster och' utgifter: — 195 - Debet. Tillgångar Statsanslag Räntemedel Credit.
Utskottet tillhandakomna afskriften. 47o Stats-Ut skottets Landtbruks - Vetenskapen och Förvaltare af Egendomen. Han skulle hålla föreläsningar i Vetenskapen efter ett af Akademien gillat Program. Föreläsningarne böra inrättas i form af läxe-läsning, hvarföre Eleverne i’ ofta skeende förhör göra redo. Vid Egendomens skötsel, som han besörjer på ett med föreläsningarne öfverensstämmande Systematiskt sätt» användas Eleverne till arbetens efterseende och bedrifvande, Ladugårdens Inspecterande och allt hvad eljest tillhörer Inspectorer och Fogdar. Äfvensom de begagnas till räkenskaps-föringen på stället. Det är ej ändamålet att Eleverne skola lära sjelfve handarbete» men det är väl om de något vänja sig att sjelfva handtera yxa, plog, spade och lia, för att så mycket bättre kunna framdeles derigera andras arbeten. Till Lärare sökes en Praetisk Agronom, bildad och underbyggd man, icke projectmakare, icke purt empirist. 5 §. Från det i Stockholm före slagne Techniska Institutet skulle skaffas en der bildad Lärare i de delar af Technologien, som kunna röra Landtbruket. Denna Lärares undervisning kunde ställas under ledning af den Stockholmska Technologen, och Eleverne i Landtbruks-Institutet kunde ufven ega rätt att i det Techniska i Stockholm söka mer detaillerad undervisning» Betäiikanden. 471 G §. En Bokhallare skulle antagas vid Institutet. Han borde undervisa Eleverne i Bokhålleri, och föra Institutets räkningar. Ej på ett inveckladt sätt, för att draga problematiska slutsatser af ovisse rön och försök, utan på det sätt sorn redogörelsen vid hvarje Egendom bör föras, att nemi. räkningen visar, hvarje grens af rörelsen vinst och förlust, och huru de särskilde grenarne Åker, Ladugård, Trädgård, Skog, Bränneri och andre Induslrie-afdelningar, sammanföras under ett Bokslut för hela rörelsen. 7 §. Kostnaden.
Stats-Rådet tillstyrkte att Kongl. Maj:t, med afseende å de härvid förekomna särdeles ömmande omständigheter, täcktes uti Nådig Proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer föreslå, att Kommissionslandtmätaren Sandström må, elter erhållet afsked, få uppföras å Allmänna Indragnings-staten till åtnjutande af pension med det för Kommissionslandtmätare i allmänhet bestämda belopp eller Niohundra Riksdaler årligen. Hvad Stats-Rådet i afseende å förestående mål i underdånighet tillstyrkt behagade Kongl. Maj:t i Nåder bifalla; och skulle Utdrag af Protokollet härom till Finans-Departementet afgå. Ex protocollo Otto W. Seippel. Bih. till R. St. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1866. (Angående Nionde hufvudtiteln.i Utdrag af Protokollet öfver Civil-Årenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 6 Oktober 1865. Närvarande Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern Friherre De Geer; Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Grefve Manderström.; Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Reuterskiöld och Carlson. Efter föregången justering af protokollet öfver Civilärenden för den 29 sistlidne September, föredrog Departements-Chefen Stats-Rådet Lagerstråle i underdånighet : l:o. Länsmannen i Ramsele distrikt af Wester-Norrlands län, B. A. Teurnqvists till Kongl. Maj:t ställda och af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnda län insända och förordade underdåniga anhållan att, som Teurnqvist, vid numera upphunnen 65 års ålder, lör sjuklighet icke vidare kunde sköta sin tjenst och derjemte befunne sig i torftiga omständigheter, Kongl.
»Lidelserna, som kufvat så mången kraft, olyckorna, som krossat så månget lugn, besegrade aldrig denne frihetens redlige målsman, och derför bar han liksom slagfältets hjelte sin segerfana med oförsvagad hand och oförfäradt sinne sin vandringsstaf in i lifvets afton, tills han ändtligen nedlade densamma, ödmjukande sig endast under den konung som i höjden bor. Hans lager var flätad äfven med törnen, men desto fastare sitter den på hans tinning, helgad af striden, lidandet och segern.» Sanden i Lindebergs timglas hade runnit många timmar efter jubeldagen den 1 november 1842 och efter den dag, då han sista gången utgick från den byggnad, der han aldrig trampade ett stolt steg, då på den 12 december 1849 sanden i timglaset stannade vid en viss timme. Det var döden som smög sig in och vände glaset, och han tog med sig på återvägen en ande som gjort sin pilgrimsfärd på jorden utan att knappt en fläck af dess stoft lådit vid den. Misstag och mensklig svaghet tillhöra hvarje varelse af qvinna född, men få äro de, åt hvilka en opartisk dom kan skänka en så rättvist förvärfvad aktning, som åt honom. Den 20 december, på Svenska akademiens högtidsdag, den dag, på hvilken han skördat sin första vittra lager, invigdes stoftet högtidligt åt jorden. Det hvilar i Ladugårdslands kyrkogård. Mindre teatern hade för aftonen instält dagens representation, och personalen slöt sig till processionen, hvilken till större delen utgjordes af hufvudstadens litteratörer och publicister. När det långa sorgtåget nalkades kyrkogårdsporten från Storgatan, möttes det af en vagn med förridare. Det var konung Oscars. Låtande det verldsliga majestätet vika för dödens, omgifvet af den böljande folkmassan, gaf konungen ett tecken att stanna, lutade sig fram och gjorde synbart en fråga. I detsamma svajade prestafvens långa flor framför vagnen, och då kistan blef synlig, blottade konung Oscar med en ädel, hög, allvarlig rörelse sitt hufvud: utan tvifvel en fridhelsning till honom, som nu gick att intaga det rum der jordens alla, små och stora, strider tystna.
N:o 11, i anledning af väckt fiäga örn landsfiskalstjenstcrnes indragande: bifölls. A':o 13, i anledning af väckt fråga om utfärdande a( fullmagter för liinsmän; bifölls. N:o lä, i anledning af väckt motion, om upprättande af förslag vid länsmans-tjensters tillsättning, samt om uppbördsborgen för länsmän: bilblls. N:o 14, i anledning af väckt motion, om beredande af tillgång på duglig vaccin. Återremitterades, på grund af deremot gjorda anmärkningar. N:o 16, i anledning af väckt motion, angående föranstaltande af en Normal-upplaga af Katechesen; afslogs. N:o 17, i anledning af väckt motion, om statens öfvervägande af utgifningen utaf llibeln, Psalmboken och Katechesen; bifölls. N':o 18. i anledning af väckt fråga om förändring i sättet att tillhandahålla afskedade krigsmän pensioner och nådegåfvor; bifölls. N:o 19, i anledning af väckt motion, örn upphörande af befälets vid indelda regementerne inverkan, vid uppgörande af legokontrakter emellan rotehållare och rekryter. Från Välla fl. Borgare-Ståndet. S. D, Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtanden och betänkanden: N:o 2, i anledning af motion, om utfärdandet af sammandrag utaf författningar, i afseende på kringvandrande gesäller och andre icke bofaste personer, m. m.; bifölls. N;o 8, i anledning af motion, om förändring uti föreskrifterna om jernvräkeriet i riket. Ståndet lät vid Utskottets yttrande bero. Ji:o 4. i anledning af motion, om insättning i sparbank af en del utaf tjenstehjons aflöning; godkändes. N:o 5, i anledning af motion, om uppmuntran åt tjenstehjon för trogen tjenst: bifölls. N:o 6, i anledning af motion, om förändring uti Kongl. Maj:ts förnyade Hamn-Ordning den 24 Januari 1771; bifölls.
N:o 10, Om tillökning i de för Bankens Casseurer bestådde Missräknings Penningar m. m. N:o 13, Om prägling af så kallade JubelRiksdaler. EkonomiUtskottets N:o 57, Om lämpligaste tiden för Tjenstehjons flyttning. S. D. f. m. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets Memorial. N:o 9, Med föreslående af ett tillägg i 4 Mom. 1 §. Tryckfrihets Förordningen. N:o 11, Med förslag, till ändring i 21 §. Riksdags-Ordningen, samt N:o 12, Med föreslaget tillägg, i 39 §. Riksdagsordningen — blefvo berörde Förslag godkände, till sådan behandling nästa Riksdag, som 5 6 §. RegeringsFormen stadgar. S. D f. m. Vid förnyad föredragning biföllos följande från Utskotten inkomne, Betan* kand'en. Trot. N:o 7, I anledning af gjord framställning, om en ytterligare Fribrefs-rättighet för Städernas Magistrater. Ekonomiutskottet N:o 80, I fråga om befrielse för Gottlands Hemmansegare att underhålla Lastagebryggor. N:o 81» Angående böter för förfallolöst uteblifvande från KronouppbördsStämmor och de af Regementsskrifvare utsatte uppbördsmöten. N:o Jf, I fråga om Planpenningars utgö« rande. N:o 56, Angående vägars grusning. Lag-Utskottet N:o 41, Angående Skärpning af Lagarne, rörande Tjenstledighet för Domare. N:o 42, Om en Lag i afseende på förbrytelser begångne af Åhörare vid Plena eller Plena Plenorum. Angående rättighet för en hvar, att utföra Talan mot Domare för Ämbetsfel. *44 Trot. XJtdr. d. 15 Maj lflag.