Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ao Februarii e. m. och med allmogen upprättade s. k. knekte-contracten, får jag, utan att upptaga R. o. Ad:s tid med att genomgå de härvid förekommande detailler, endast den äran derå fästa dess uppmärksamhet, att de gamla contracten visserligen småningom undergått förändringar, hvilka tidsförhållandena påkallat; men att, ehuru enskilda öfverenskommelse!- emellan Rote och Soldat, hvaraf ömsesidiga fördelar mäste uppslå, kunna äga rum, och sådant ej uti ett samhälle med fria institutioner kan eller bör för någon del hindras, emedan deraf följer missbelåtenhet å bådas sida; så hafva likväl icke i öfrigt några väsendtliga ändringar uti roterings besväret uppstått, som ej i laglig ordning uppkommit och till hufvudsaklig del åsyftat lindring för ro tehållarne uti detsamma. Såsom stöd för sin begäran och bevis på öfverträdelser till men för rotehållarne af de under Konung Carl XI:s tid upprättade knektecontracten anför Grefven flera under bemälde Konungs regeringstid utkomna förordningar, sorn bestämma hvad rotehållare borde gifva den, som blifvit antagen till soldat för dess nummer, och att derutinnan hvarjehanda förändringar tid efter annan blifvit tillvägabragta. Jag skall här nedanföre söka bevisa såväl ändamålsenligheten som den lagliga tillkomsten af dessa förändringar, men får, såsom ett motstycke till de af den värde motionären åberopade K. Resolutioner, endast i förbigående citera ett af K. Carl XI:s bref, som är af senare datum än de ofvannämnde förordningarna, eller det af d. 26 Maj 1691, hvaruti stadgas, ”att i fall något dröjsmål med completterandet ”af vacanta nummer förnimmandes varder, eftersom vi i nå”der så ofta befallt, att der som de någon motvillighet hos ”de vacanta rotar förmärke dem att complettera, de då ”den bästa bonden i roten så länge till kneckt ta”ga, lill dess roten den med en annan karl utbyter.
Hela Södermanlands Regemente, jemte lil nummer af Lif-Regementets Grenadierkorps och 15 nummer af Lif-Regementets Husarkorps, äfvensom Södermanlands Andra Båtsmanskompani, bestående af 142 nummer, äro inom länet roterade. 547 rotar af Södermanlands Regemente rekrytera sedan längre tid tillbaka efter skof, eller så att, utan afseende derå, hvarest vakansen inom skofvet uppstår, rotarne i en bestämd ordning anskaffa och lega rekryt. Rotehållarne hafva emellertid för sin del öfverenskommit om en förändring i detta legningssätt-, som framkallat en allmän klagan, men frågan är på Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende. Inom öfriga delen af regementet anskaffar hvarje vakant rote sjelf sin soldat. Vid båtsmanskompaniet leger äfven, vid inträffande vakans, denna rote sin båtsman, men erhåller till legan ett bestämdt bidrag af öfriga rotar. Skjutsningsbesvär har intill 1860 års utgång icke undergått någon väsentlig förändring. Hvad derom uti föregående femårsberättelse blifvit yttradt, kan således anses hafva ägt tillämpning på den följande femårsperioden. Med öppnandet af statens jernbana genom länet, kommer emellertid ett annat förhållande att inträda. Att skjutsningen i sin helhet kommer att förminskas, synes visserligen sannolikt, men ännu säkrare inträffar det förhållande, att en del orter, som förut till följd af sitt aflägsna läge från den allmänna rörelsen, antingen varit från skjutsning befriade eller deraf endast obetydligt besvärats, derefter få vidkännas ett långt svårare besvär i det hänseendet. Vägunderhållet. Ehuru länet, särdeles den norra delen deraf, är genomkorsad af vägar i alla rigtningar, kan dock väghållningsbesväret i allmänhet anses mindre än å andra orter betungande, en lycklig följd af det förhållande, att vägarne sedan längre tid tillbaka erhållit en fasthet, som gör det årliga underhållet mindre kostsamt. 6. Politi. Utom de numera i hvarje församling inrättade folkskolor linnas å landet endast tvenne allmänna undervisningsanstalter, nemligen landtbruksskolan vid Wäderbrunn och skogvaktareskolan vid Skogshall.
Uti ett bos Ridderskapet och Adeln afgifvet memorial bär kommendanten å Dalarö skans, Öfverste-löjtnanten Johan Ulrik Cederkrona anhållit, alt som, i anledning af den vid 1840 -1841 årens riksdag väckte fråga om ersättning åt kommendanlerne å vissa af rikets fästningar för de »f dem tillförne uppburne, men, i följd af Kongl, förordningen den 3 Juli 1840, upphörde afgifter för prejning af handelsfartyg och visering af derå varande passagerares pass, Rikets Ständer väl, enligt skrifvelse af den 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 14. 3 Juni 1841, till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat att af liandels och sjöfarts-fonden tilldela vederbörande kommendanter den godtgörelsc af sålunda lörlorade lagliga inkomster af fartygs prejning, som kunde finnas lämplig; mea framställning i enahanda syftning då icke egt rum i afseende på de bemälde tjenstemän likalades lrångångne passviserings-afgifter, hvilka uppburits med 6 sk. banko för hvarje pass och vid Dalarö skola, efter medelberäkning, uppgått, till 400 r:dr för året, Rikets nu församlade Ständer alltså matte, enär någon ersättning för sistnämnde inkomster icke kommit motionären till godo, hos Kongl. Maj:t göra underdånig hemställan om anvisande af ett årligt anslag lill sistnämnde belopp, eller 400 r:dr banko; att, såsom godtgörelse för förlorade passviserings-sporller, af handelsoch sjöfarts-fonden, till motionären utbetalas och retroactivt beräknas från den 1 Aug. 1840, då ifrågavarande sportel-inkomst upphörde.
196 Expcditiona-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 90. Hafva Riksens Ständer och Norriges Storlhings val inträffat pä samma Person, vare Han lagligen uthorad till Konung eller Thronföljare. Skulle åter hvartdera Riket hafva valt en olika Person, (örhäiles på sätt i Riks-akten stadgas. § 62. Skola Riksens Ständer, gemensamt med Norriges Storthing, jemlikt Riks-akten, tillsätta Förmyndare för en omyndig Konung, sammanträde Riksens Ständer sist dagen efter den, då Riksdagen å Rikssalen öppnad blifvit, och utvälje, genom allmän omröstning, i deras särskilda Plena, till en Nämnd, Sexton personer för hvarje Ständ, hvilka röste per Capita om de af Plena till antalet bestämda Förmyndare, som skola vara antingen En, Tre eller Fem. Hvarje Ledamot af Nämnden uppteckne å en sluten Vallista de Män, dem han anser förtroendet värdige, och så många, att de med en person öfverstiga det af Ständerna utsatta antal. Af dem, som dervid kommit i åtanka, ställes, på sätt i 53 § stadgas, först den, som flesta rösterna erhållit, under ny omröstning, då Nämndens pluralitet gifve Utslaget. På samma sätt fortfares med den, som näst honom af de flesta blifvit kallad, och så vidare, till dess det föreskrifna antalet af Förmyndare varder uppfvlldt; kunnande Nämnden ej åtskiljas förr, än valet gjordt och fulländadt är; och gälle detta val såsom Riksens Ständers beslut. Nu händer, att Riks-stånden ej inom Tre dagar, sedan de å Rikssalen afhört den i 26 § omförmälda berättelse, åsämjas om Förmyndarnes antal; förordue då genast, genom sina Elektorer, till ett Utskott, Sexton af hvarje Stånd, att medelst votering per Capita, jemlikt 53 §, denna fråga, med samma kraft och verkan som Riksens Ständers beslut, inom Två dagar afgöra; skolande sedermera den utsedde Nämnden likaledes inom Två dagar hafva Valet förrättat.
Ständer som funnit detta wilkor wara wid sielswa kopek inqängit redan före den tid författningen om Räntans förhöjning ä Wadstena Krigsmanshus-Casas Län wara utfärdad, och att m förändring deri skulle störa det förtroende en pä 2Y4 Den ls Majk. god tro lagligen slutad afhandling bör aga, hafwa pä desia grunder bestulit, att Majoren Rosenborg matte bibcoällas wid de köpewilkor, hwarmed han tillhandlat sig Rosenfortz bruk med desi tillhörigheter; hwilket allt Riksens Stander härmed sär till swar pä Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i under dänighet afgifva. Uppläst hos Ridd. och Adeln d. 15 Mali. Preste-Ståndet den is Borgare-Ständet d. is o BoNde-Ständet den 15 Stormägtigste Allernadigste Ronung! denvin asiaten Nådig Proposition af den 18 April sistledne, har Eder Kongl. Maut täcktö gifwa Riksens Ständer tillkänna, huruledes Swensta Besittningen ön St. Barthelemi), som allt sedan desi afträdande till Swensta Kronan ar 1784 under omwexlande förhållanden dock med Swensta StatsCasians arliga gravation, i egenstap af Frihamn, utgjort en allmän Handelsplats i Westindien, men i söl>d af desi afstånd fran Moderlandet samt Europas politista ställning de senare arén warit underkastad fienteliga invationer och »invärtes stakningar, numera, genom de af Eder Kongl. Mahl i Näder widtagne anstalter äterwunnit säkerhet och lugn, samt någon tid fatt åtnjuta en fredad handel, hwarigenom desi intrader lemnat ett icke obetydligt ölwerstotk, som kommit Swensta Stats-Casian tillgodo; men att Eder Kongl.
Den i gårdagens Aftonblad deremot influtna artikel (med hvars omnämnande jag visserligen icke skulle befatta mig, om ilen icke hade till titel: Representantens Syn j) aftvingar mig förklaring, alldenstund jag är representant, och denna förklaring ar: alt med sådana syner kommer jag ej att hafva någon gemenskap. Den första delen c uilikeln ådagalägger väl på ett åskådligt oell jemväl - Den 3 Juli f. m. viii ganska oskyldigt sätt, huru det går till, att en fattig man, ägare af en liten jordtorfva, blir densamma 'beröfvad genom våra olyckliga näringslagar, stora skatter o. s. v. — detta är den vackra delen deraf; men mot slutet har artikeln den tendens, som skulle de rike inom landet, och de sorn äga prserogativer, med hånlöje betrakta den fattiges jämmerfulla belägenhet, och vara färdige att, efter utländsk inkräktning af detta land, skynda sig att knäböja för sjelfherrskaren. — Jag uppmanar ännu en gång Hr Hjerta att förklara sig häröfver, och att han, som jag hoppas, ej haft någon hänsyftning på Representationen. Jag för min del är öfvertygad om, att hans afsigt ej varit sådan; och då jag det är, så återgår jag tillbaka till ämnet, då jag uppmanar R. o. Ad. att, betraktande det egentliga ämnet för vår sammanvaro i dag, från sin sanna och djupa synpunkt förvissa detta folk, alt det icke är förgäfves, som delta Stånd från långliga tider tillbaka kallats Rikets första Stånd, och att R. o. Ad. bör så skyndsamt som möjligt afhjelpa den gäsning i sinnena, som för närvar, finnes inom vår samhällskropp. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Jag beklagar, att jag icke var närvar., då den siste värde talaren begynte sitt anförande. Jag vore då bättre i tillfälle att uppfylla en tacksamhetspligt för det beröm han behagat skänka mig, och den rättvisa han gjort mina afsigter. Den värde talaren har anmärkt den slags fanatism för allt utländskt, som han tyckt sig hos mig förmärka.
2:0 ”Guld och Silfver utmärka denna rikedom på ett reelt, Pappc-r på ett artilicielt sari j men i båda iailen är verkan enahanda,” Sid. 4. Visserligen kan Papper på ett artificiel sätt utmärka rikedom, i sa måtto nemligen, att det ersätter bristen af Guld och Silfver. Papper hörer likväl endast till Credit-rörelsen j dess användbarhet beror af Creditens soJidité; dess värde beror at förhållandet emel1 n Crcdit-rörelsen och den disponibla reella Fonden, i det ögonblick» sorn fraga om dess inlösen uppstår. Rigtigare vore derföre om man sade, att Papper med åsatt Silfvervärde representerar delar af räntebärande Egendom , Samt qvantiteter eller delar af vunnen Product. Mot detta begrepp svara Attester pä exportabla Eifecter, som i Banquen kunna helarius} Actier i räntegifvande Verk; de i Elbe och Oder.anderna gångbara Pant-bref uppå Egendomar, samt de i England och i andra Länder på National-inkomster hypothekersde National Skuldebref. Alla dessa Papper gälla ömsom under och ömsom öfver den qvantitet Silfver, som de beteckna, under nemligen, när den ränta de bära är under den vanliga, eller Där det är ondt om Silfver; de gälia öfver, Den 15 April. f när den ränta de bära är öfver den vanliga» eller ägaren af Silfret är angelägen att snart fä sitt Capital fruktbärande. 4:0 ”Stats-papper eller Skuld-sedlar utmärka i anseende till utgifvaren gäld eller fattigdom; Statens verkliga tillstånd i den stund då operationen skedde.” Sid. 4. Jag medger att upplåningar utmärka, behof men benämningen af fattigdom, rikedomens motsatts, synes mig kunna gifva ett origtigt begrepp om Stats-papper. Af samma skäl som en Köpman, när han ser en speculation att göra, hellre upplånar nya Capitaier och skuldsätter sig, än att han utur rörelsen drar sina redan anlagda Capitaier, kan öck en Stat finna bättre sin räkning dervid att genom Skuldsättning än genom skatter, lagda uppå Folket, uppbära den Summa penningar, som behöfves.
Ej nöjd med att ur djupet af sitt medvetande framalstra en hybrid orientalism eller att genom orientaliska kammar-stndier elda sin fantasi, for David sjelf till österlandet, medförde i sin karavan ett piano, satt midt i öknen, och lät sig inspireras af den påträngande verkligheten. Araberna franlockade han deras vilda melopéer och smaktande elegier,arrangerade, omsmälte, omstöpte, broderade — men allt med en skalds känsla, finhet och stämningsrikedom. I denne Davids skola har kompositören till operan Lakmé gått, utan att dock af sin mästares lärdomar blifva fullt genuin, fullt öfvertygad, utan nätt upp så pass instruerad, att han vid behof kunde kolorera sin franska musik med orientaliska färger vid beställningen af ett stycke med sådant motiv. Ett sådant lät icke vänta på sig. Opera-Comique egde samtidigt i böijan af 80-talet tvänne amerikanska sångerskor, hvilka svärmade för orientaliska sägner. Om den ena miss Nevada gingo personligen ganska orientaliska sägner; hon nöjde sig emellertid med en repris, Davids » Perle du Brésil », kreerad år 1851 af Duez, repriserad 1857 af Carvalho. Den yngre och vackrare var Marie van Zandt. Af henne skulle något extraordinärt höras och göras. Délibes, hvars framgångar hittills på Opera-Comique varit relativt måttliga, skref musik till en libretto af hrr Gondinet och Gille. Det blef » Lakmé ». Van Zandt hade där tingat på diverse: indiska tonfall, motiverade af libretton men också af sångerskans bristande — stil, höga touer, minst två i gången och staccati — mycket staccati, minst en stacca-ti — etude i hvar akt. Sångerskan fick emellertid nöja sig med pariavisan i andra akten, hvilken blef hennes piedestal, liksom Chanson du Myseli i Davids opera hennes rivals.
N:o 2, borde af Uppbördsmännen, åt dertill berättigade, som det begärde, emot någon ringa lösen utgifvas: att böterne för Öfvermaga, eller sådana personer, som i mantal ej uppfördes, borde af föräldrar eller målsmän erläggas; alt åtal i dessa mål borde af en hvar få anställas; och slutligen att den, som ej erlade bevillning för jagt, borde anses oberättigad till premium för rofdjurs dödande; hvarjemte Motionairen, med åberopande af sin vid förra Riksdagen i ämnet väckte motion och Friherre Sprengtportens emot Utskottens Utlåtande afgifna reservation, anfört, att, då värdet af kreatur, som af rofdjur under loppet af ett är dödas, funnits uppgå till 200,000 R:dr .Banco, vore det af största vigt, att ändamålsenliga och mera verksamma åtgärder, än de hittills påbjudne visat sig vara, vidtogos, för att skydda landtmannen, serdeles den minst bemedlade, frän kännbara förluster, bland hvilka åtgärder, efter Motionairens tanka, ingen vore lämpligare, än den föreslagne. 2:0 JohaiiTies Olsson ifrån Wermlands Län, hvilken, äfven i afseende på rofdjurens utödande, yrkat bevillning å jagt, beräknad till högst 24 sk. och minst 12 sk. personen, af hvad stånd han än vore. Motionairernes förslag har blifvit bestridt uti anföranden af Nils Strindlund från Wester-Norrlands Län och Nils Insulin ifrån Stockholms Län, hvilka framställt obilligheten af ifrågavarande bevillningsafgift, sorn iNorra Länen, der jagt utgör en nödig binäring och nästan allmänt idkas, skulle uppgå till ett så betydligt skattebidrag, att den blefve tryckande; oeh hafva med bemälde Riksdagsfullmägtige sig förenat Johan Bengtsson ifrån Wester-Norrlands Län, Anders Johansson ifrån Upsala Län, Erie Hansson ifrån Örebro Län, Peter Persson ifrån Calmar Län, Olof Jeppsson ifrån Blekinge, Nils Månsson ifrån Malmöhus Län m. fl.
Det vore för tidigt att i ett mål, der lagförslaget ännu icke blifvit af Konungen pröfvadt eller till Ständerna öfverlemnadt, dessa skulle hoppa öfver alla förberedande åtgärder och genast utlåta sig, antingen för eller emot. Något sådant har LagUtsk, icke tillstyrkt. Hvartill tjenar det då alt förspilla tiden med tal om sådant, hvaraf intet kan blifva. Jag anhåller följaktligen om bifall till Utsk:s betänk., så att vi må komma lill öfverläggning om något annat. Hr Cederschiöld: Jag får anhålla om ursägt, att jag ånyo begärt ordet, hvilket jag ej skulle hafva tillåtit mig, derest icke Hr Dalmans sednaste yttrande innefattat ett direkt klander af Just.Ombudsm:s förfarande, hvartill skäl då endast förefunnits, i fall förhållandet varit sådant, att det berott på den nämnde embetsmannen sjelf alt upfylla eller icke upfylla den honom åliggande granskningen. Af denna orsak har jag ansett mig böra fästa upmärksamheten på hurudant verkliga förhållandet varit. Lagberedningen sammansattes nemi. af 5 arbetande ledamöter och likaledes af 5, om jag så får säga, öfvergranskande, hvilkas öfriga göromål voro af beskaffenhet, att icke tillåta dem att dagligen närvara. Skulle af dessa sednare någon nytta kunna åstadkommas, var det naturligt, att vissa dagar måste utsättas för plenisammankoraster, då de arbetande ledamöterne, inför de granskande redogjorde för hvad de hade utarbetat, och underställde detsamma de granskandes pröfning, så att deröfver kunde upstå en allmän diskussion. Någon egentlig nytta kunde svårligen åstadkommas dermed, att en eller annan af de granskande ledamöterne infannsig någon gång på sammankomsterne,då redogörelsen för arbetet icke blef fullständig, samt alla de till granskning utsedde personerne icke voro samtidigt närvar, för att deltaga i diskussionen. Just.Ombudsm. har gjort framställning om sådana pleni-sammankomster, men denna hans framställning har lemnals utan afseende. Jag vet ganska väl, att Just.-kansleren infunnit sig snart sagdt dagligen vid de omnämnda sammankomsterna.
4:o. att ofvan föreslagna statsbidrag ej utbetalas förr än från den tid, styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, som skall ega inseende öfver arbetets fortgång och verkställighet, för Rikets Ständers fullmäktige i Riksgäldskontoret tillkännagifver, att arbetet är påbörjadt och fortskrider; 5:o. att bolagets direktion må ega att för fem år i sender hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslå taxan på de fraktafgifter, som skola å jernvägen uppbäras, hvilka dock gälla i den mån och lill det belopp, Kongl. Majit kan täckas fastställa; skolande denna taxa hvart femte år ånyo revideras; och 6:0. att de intlytande inkomsterna underkastas offentlig kontroll, så att statsverket i första rummet erhåller ränta och afbetalning å dess i låneväg förskjutne medel, samt ett visst belopp ärligen afsättes till vägens framtida underhåll, innan någon utdelning till aktie-egarne sker, och hvilken utdelning ej får öfverstiga 6 procent; utan skall ett möjligen blifvande öfverskott alltid till reparations-fonden afsättas. Utan att Rikets Ständer genom ett direkt anslag understödde ifrågavarande företag, skulle detsamma, enligt motionärens förmenande, icke kunna utföras, emedan, oaktadt den värma, hvarmed den tillernade jernvägs-anläggningen blifvit omfattad, det icke lyckats att genom aktie-teckning sammanbringa den tredjedel af kostnads-summan, som erfordrades, under förutsättning, att öfriga två tredjedelarne lemnades endast såsom lån af staten. Att bristen å erforderliga kommunikatioris-anstalter utgör ett af de väsendtligaste hindren för handelns och uäringarnes förkofran inom fäderneslandet, hållänge varit insedt och allmänt erkändt. Afhjelpande af denna brist har ock utgjort föremål för Konungs och Ständers gemensamma omsorg. 1 sådant hänseende förbundo sig Rikets sednast församlade Stunder, att, under vissa vilkor, vidkännas under en längre följd af år en betydlig årlig utgift för anläggningen af en projekterad jernbana emellan Örebro och Hults lastageplats.
Det torde ock böra erinras, att nu ifrågavarande anteckning, utan vidare kontroll, anses tillräcklig för att bevisa modrens arfsrätt lill eli oäkta barns qvarlåtenskap och ett sådant barns fattigförsörjningsort, m. m. Genom det föreslagna tillägget komme ingen ändring att häruti ske, lika litet som i pre - 16 Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition N:o 35. sterskapets skyldighet att, såsom hittills, verkställa berörda anteckningar, äfven om vid anmälan dertill icke iakltoges de för beredande af arfsrätt åt oäkta barn föreskrifna särskilda former. Utom de besynnerliga förhållanden, som häraf blefve en följd, såsom det nämnda, att en anteckning i kyrkoboken skulle, om dessa former försummats, väl bereda modren arfsrätt efter barnet, men icke barnet efter modren, befarar jag, att, genom det åsyftade tillägget, månget barn skulle komma att emot modrens önskan och endast till följd af hennes okunnighet om fonnerne, gå sin arfsrätt förlustig t, hvarigenom den allmänna rättskänslan måhända mera skulle såras, än om barnet varit i lagen all arfsrätt frånkändt. Jag anser mig derföre böra i underdånighet vidhålla det anmälda förslaget oförändradt”- På tillstyrkande af Ståls-Rådets öfrige ledamöter beslöt Kongl. Maj:t att Proposition i ämnet, sådan den tinnes detta protokoll bifogad, skulle lill Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo G. JV. IP7 esther g. SLOCKHOLM, ALU. BONNIERS BOKTRYCKERI, 186 0. Kong Maj:t.i Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Nov. 1865, kl. 6 e. m. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förändring i gällande bestämmelser om godtgörandet af kostnader vid laga skifte å boställe; Gifven Stockholms Slott den 10 November 1865.
RegeringsFormen, enligt ConstitutionsUtskottets Betänkande N:o 54. 2:ne tillägg vid slutet af 98 §• RegeringsFormen, enligt Cönstitutions-Utskottets Betänkanden Niris 62 och 70. Uti 102 §. 7 punkten RegeringsFormen, enligt Constitutions-Utskottets Betänkande N:o 68; Ilo Prof. Utdrag den 23 Februaru *829.’ Uti 21 §• Riksdagsordningen, enligt Cort-’ stitutionsUtskottets Betänkande N:o 11. Uti 20 §. 1 Mom. 3 punkten Riksdags^ Ordningen, enligt ConstitutionsUtskottets Betänkande N:o 36. Uti 33 <§. Riksdagsordningen» enligt Constitutions - Utskottet*] Betänkande N:o 65. Tillägg af en ny punkt vid slutet af 37 §. Riksdagsordningen, enligt Constia (utionsUtskottets Betänkande N:o 61. Riksdagsordningen j enligt Constitutions-Utskottets Betänkande N:o 15. Uti 5g <$. 2 Morn. Riksdagsordningen; enligt Constitutions-Utskottets Betänkande N:o 77. 2:ne tillägg vid slutet af 65 §. Riksdagsordningen, enligt ConstitutionsUtskottets Be^ tänkanden Ntris 62 och 73. Uti 79§.Riksdagsordningen , enligt ConstitutionsUtskottets Betänkande N:o 12. Uti ingressen till TryckfrihetsPörordnih; gen, enligt ConstitutionsUtskottets Betänkande, !N:o 26; jemte tillägg vid slutet^ af 1 4 Mom. samma Grundlag, enligt ConstitutionsUtskottets Betänkande N;o g* Prof. Utdrag den 25 Februarii 1829. lii Uti sistnämnde §. 6 Mom, 2 punkten , enligt Constitutions - Utskottets Betänkande N:o 37: Uti samma §.