Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att det disponibla kapitalet nervkraft är för hvarje individ i hvarje moment ganska » matematiskt » begränsadt. Om jag ock saknar medel att mäta det så5 18 NÅGRA TANKAR OM NERYLIFVET OCH DET SEDLIGA. exakt, som jag kan mäta den potentiella energin hos en tung kropp på en viss höjd, så herskar i detta afseende helt visst lagen för ali kraftomsättning. Af intet kan ej bli något. Och det är ej så, att de högre och ädlare andliga lifsfunktionerna äro undandragna denna lag. De kräfva tvärtom relativt större förbrukning af nervenergi. Det visar redan studiearbetets intensivt tröttande karakter. (Jag har till och med haft glädjen att få det erkännandet af » arbetare » om studiet: » ja, ja — det är väl allt ett arbete det också. ») Det sagda gäller naturligtvis också de religiösa och moraliska lifsfunktionerna. Är mitt disponibla kraftkapital ringa, så kommer jag ej ut med högre moraliska känslor. Att älska — ömt, varmt, innerligt; och det är en plikt att så älska den, jag är skyldig kärlek — blir omöjligt, om min fysiska lifskraft sjunker en viss grad under den normala nivån. Den nervöse blir ofta egendomligt okänslig. » Jag bryr mig ej om någonting i världen, ej ens om henne » — får man höra honom klaga. Han orkar icke. Det förvånar mig knappt, att människor, som depraverat nervlifvet genom sinnliga utsväfningar, så krasst betona omöjligheten af att kärleken kan bestå. Det finnes många » skikt » i den mänskliga varelsen, många » lager » af lif, från det vegetabiliska upp till det religiöst-etiska. Jag måste identifiera mig med dem alla, men kan ändå ej underlåta att fatta somliga såsom relativt mera skilda från mitt jag. Som barn identifierar jag mig med min egen kropp, men senare säger jag: min kropp är icke jag. Längre fortfar jag att identifiera det jag här kallat nervlifvet med mig själf, men måste här också lära mig att göra en åtskillnad. I svårare fall af nervlidande förmår jag det visserligen ej — jag går så att säga upp i lidande nerver. Med ali reservation för min varelses enhet tillåter jag mig för tillfället att hypostasera nervlifvet och kalla det » nervmänniskan ».
RICHARD. ett äfventyr, Helena? Skulle du icke hafva lust att lefva med i HELENA. Kanhända, det beror på. RICHARD. Om vi två skulle sammansvärja oss? HELENA. Mot hvem? RICHARD. Mot Torsten. HELENA (med ett tvunget skratt). Torsten i dag. Jag tror, du icke kan tala om annat än 135 RICHARD. Helena, tror du, att Torsten är lycklig? HELENA. Det vet jag inte. RICHARD. samma som ditt, och därför vill jag hafva din hjälp. HELENA. Till hvad? Att göra Torsten lycklig? RICHARD. Ja. HELENA. Är det det äfventyr, som du bjuder mig på? RICHARD. Ja, Helena. HELENA. tam, du också, fast du talar om frihet. RICHARD. Jag tam! Tror du, att jag är tam? HELENA. Jag börjar nästan på att frukta det. Det var ett tamt äfventyr. Men du är visst Jo, det vet du, ty hans lidande är det 136 RICHARD. hvilket öfvermod jag gömmer inom mig. HELENA. Öfvermod? RICHARD. det mig blott som mod. Allt synes mig så lätt, så visst, så undergifvet min vilja. Jag känner hand. mig som herre, som om makten låge i min HELENA. Hvilken makt? RICHARD. efter min vilja, och makt öfver människorna HELENA. Hvarför gör du det icke då? RICHARD. mig? Men det är det egendomliga, att nu gifva ord åt hvad jag tänker, äfven orden Du menar, att allt detta är ju bara ord hos Makten öfver lifvet, makt att forma det Ja, kanske det är öfvermod, men nu synes Jag tam! (Stiger upp.) Du skulle bara veta, äfven, makt att fylla dem med min vilja, min tro. tycker jag, att jag icke behöfver göra annat än synas mig nu fulla af kraft, mäktiga vapen, 137 äfven orden synas mig nu som handling. Ord, det är ju lefvande tankar, Helena. HELENA.
Hon gaf mig en liten smutsig docka samt tvang mig att sätta mig på bänken och vagga dockan. Derefter räckte hon sin ådriga hand åt två små gummor, hvarefter alla tre, leende och högst till freds, sakta rörde sig i ring om mig och dockan, medan de sjöngo barnvisan »Ringe-ringe-Reihe». Så snart jag ville resa mig upp, blefvo de oroliga och egarinnan till dockan utstötte ett hjertskärande, meningslöst: – Mamma! Mamma! Eftermiddagssolens höstgula ljus flöt in genom fönsterrutorna och lyste i dårarnas bleckskålar och på de tre gummorna, som långsamt vaggade omkring mig med leende ansigten. Här och hvar sutto väkterskor, men det var svårt att i trängseln skilja dem från dårarna. Det föreföll mig som om jag varit den enda kloka i hela salen. Ja, det vardt som om vansinnet endast varit en sjukdom, framkallad af smittosamma mikrober, hvilka nu äfven så småningom borrade sig in i min hjerna och förvirrade mitt förstånd. Flera gånger måste jag närma mig det halföppna fönstret och insupa litet frisk luft samt vederkvicka mig med en blick på det leende kvällslandskapets bokar och skummande flod. Jag hade nästan glömt bort min ledsagarinna, då hon slutligen närmade sig och bad att få föra mig en trappa ned till de olyckligaste och farligaste på anstalten. Vi begåfvo oss utför en bred trappa och stannade utanför en omsorgsfullt låst dörr till jordvåningen. Redan på afstånd hördes våldsamt larmande stoj. Det erinrade om oväsendet vid en pojkskolas raststund. Om jag icke blygts att röja mitt upprörda tillstånd, hade jag hållit tillbaka väkterskans hand, då hon satte nyckeln i låset. Genast vid vårt inträde störtade ett halft dussin dårar mot oss med vilda åtbörder och pratande eller kvidande. – Var endast lugn och tilltala dem icke, – förmanade väkterskan. – Men se till att de stackrarna icke rycka något från er. Det var rörande att iakttaga väkterskans tålmodiga och vänliga behandling, när hon försökte att lugna någon af de vildaste.
Bränvins tillverkning skall vara tillåten under två månader af året, så framt ej högst vigtiga omständigheter föranleda dess inställande. § 3- Bränvin må tillverkas antingen i Större bränneri, der redskap af hvilken storlek och beskaffenhet som helst får begagnas, eller i Mindre bränneri, der endast enkel redskap af en till pannerymden begränsad storlek är tillåten. Bil. JVJ 1 till Sänk. Ultk. Bet. JU 8. 1 *9 'i s4- ] Större bränneri mS bränvin tillverkas llän oell med den lo Oktober intill den 15 November samt från och med den 15 November intill den 15 December; och må bränvinstillverkare under endera eller begge af dessa månader bandteringen utöfva. En månad vare den kortaste tid, för hvilken någon må sig till hranvinslillverkning anmäla. Mäskberedning eller bränvinslillverkning vare likväl ej medgifven från klockan 10 om aftonen näst före söneller helgedag till klockan 10 om aftonen å sådan dag. § s. Den minsta tillverkning på dygn i Större bränneri, för hvilken anmälan får ske, vare 500 kannor och den största 1000 kannor sex-gradigt bränvin, allt i medeltal under månad räknadt. § 6. 1 Mindre bränneri får bränvin tillverkas blott med enkel, omedelbarligen med eld drifven redskap, med eller utan mäskvärmare. Med enkel redskap förstås den, som består af en panna för mäskens kokning och en lill pannan hörande s. k. hall samt, för bränvinsångans afkvlande, pipor, slang eller kylare. Mäskvärmare är en inrättning, i hvilken masken genom den från pannan utgående ånga uppvärmes, innan mäsken insläppes i pannan. § 7.
Af Herr Halling: ”1 följd af den reservation, jag bifogat Lag-Utskottets i detta ämne afgifna Betänkande N:o 113, har jag icke kunnat i allo instämma uti det Betänkande, Lag-Utskottet nu ånyo meddelat, och får således närmare redogöra för mina åsigter. Sällan, örn någonsin, saknar en gäldenär med omtanka att göra sine borgenärer lika rätt, rådrum att, lill undgående af bysättning, sin egendom till borgenärerne afträda, och han bör ej genom lagen uppmuntras alt dermed dröja, sedan han om sitt obestånd kunnig är. Följderna deraf för allmänna fortroendet hafva nog ofta visat sig, för att kunna betviflas. Af sådan anledning kan jag ej gilla förslaget uti 2 mom. af 3 §, att gäldenär, som är för gäld bysatt, skall utur bysättningen lösgifvas, om concurs börjas, så snart han bouppteckningen besvurit. Ett sådant stadgande skulle dessutom, efter min tanke, i oträngdt mål framkalla en mängd concursmål och åstadkomma alla dermed förenade kostnader, utan motsvarande nytta. Vidare och då förslaget uti 4 §> alt gäldenär, som en gång! varit bysatt, ej vidare för samma fordran bör kunna bysättning åläggas, ovilkorligen skall medföra svårighet vid skuldebrefs öfverlåtande från en till annan långifvare, emedan, om förslaget antages, innehafvaren af ett skuldebref ej kan förvissa sig, om han är bibehållen vid rättigheten att emot utgifvare» använda ett af de tvångsmedel, lagen ännu gillar, alt förmå gälde - Lag-Utskottets Utlåtande, N\o 157. 11 närén till betalning. Det vilkorliga stadgandet uti denna § att i visst fall kunna bringa gäldenären på ed, äfven om det vore tydligt och bestämdt, om hvilken aucloritet, som skulle ega att den ålägga, anser jag också i högsta måtto olämpligt att införa.
Ett af de mest lockande o c h värdefulla pro» S y n e r o c h d r ö m m a r », som de kallades i kagram, som k. operan på länge haft, har på senare talogen — väckte uppseende g e n o m sina våldtiden varit de båda operorna » Orfevs » o c h » På samt häftiga o c h skärande färgsammanställninSicilien ». Det har ock hvarje gång det gifvits gar o c h g e n o m de förklariuger, han skrifsamlat fulla hus. vit på ramen, o c h där hans i afFekteradt barnssom nu mer än fyrtio lig teknik hållna gatbilder från Paris ådrogo gånger för fullsatt eller nära fullsatt salong gifvit h o n o m m y c k e n smälek. Man skrattade o c h det vackra indiska skådespelet » Vasantasena », nedlägger detta snart, åtminstone för någon tid. skämtbladen karrikeiade hans taflor, men han 1 dag fredag gifves för första gången G. af Geijerb l e f åtminstone ej ihjältigen, o c h de sansade stams 4-akts-skådespel &gt;Högt spel ». måste inedgifva, att det i alla fall var talang gaf i lördags koni galenskapen. sert i Musikaliska akademiens stora sal inför en Sista kvällen, E d v a r d var kvar i Paris, visserligen ej fulltalig, men dock synnerligt intresserad o c h tacksam publik. Hr E:s eminenta förhade flera af landsmännen samlats för att önmåga som ballado c h romanssångare hafva vi ska h o n o m lycklig resa. Norrmannen infann förut haft tillfälle framhålla, och att densamma sig också. H a n hade en nyhet att berätta: äfven vid detta tillfälle gjorde sig förträffligt gälR i c h e r t hade rest till kusten i sällskap med lande, är det oss ett nöje att kunna konstatera.
Jag antager att R. o. Ad. genom sitt beslut i f. m. jemväl förkastat nu förev:de punkt; oell anhåller jag alltså att Hr Gr. o. Landtm, måtte deruppå framställa propos. Hr von Koch: Jag kan, för min del, icke finna att denna punkts förkastande blir någon följd af det beslut, som R. o. Ad. denna dags f. m. fattat. 374 D«n 28 M»rs e. m. Det gifves åtskilliga andra motioner i ämnet, hvilka böra besvaras, och deribland äfven den af mig afgifna. Jag tror, att de Sammansatta Utsk:n måste utlåta sig öfver de öfriga motionerna, sedan numera Gr. Liljencrants’ motion blifvit förkastad. Frih. Alströmer, Oscar: Efter min uppfattning bör den punkt, som nu utgör föremål för öfverläggning, icke »förkastas», utan »läggas till handlingarne.» Gr. Björnstjerna: Den nu föredragna punkten innehåller »förslag tili reglering af befordringen utaf post och resande, samt till gäldande af den derför erforderliga kostnad.» De första orden uti detta förslag hafva följande lydelse: »att befordran af post och resande inom riket bestrides genom statens försorg.» Sedan R. o. Ad. på f. m. beslutat, att post och resande icke skola befordras genom statens försorg, är gifvet att denna punkt måste förkastas. Då Ståndet hunnit till den uti sista punkten af detta Betänk, förekommande hemställan, kan Hr von Köchs motion i ämnet blifva tagen under pröfning; den nu föredragna punkten måste likväl först följdenligt förkastas. Gr. Liljencrants: Jag får, för min del, instämma uti det af Frih. Alströmer nyss gjorda yrkande. Af B. o. Ad:s denna f. m. fattade beslut bör nemi. följden icke kunna blifva någon annan än den, att den nu föredragna punkten »lägges till handlingarne» Gr. Björnstjerna har redan påpekat, hvad ock uppenbart är, att den reglering, som i detta »förslag» ifrågaställes, förutsätter skjutsbestyrets öfvertaganrie af staten.
Boskaps”medicinen i allmänhet blifver ett föremål för ”Lärarnes föreläsningar, såsom äfven varande ”för Landet af den allmännaste och största ”nytta.” På hvad sätt den tanka hos Utskottet kan hafva uppkommit, att planen med den i Stockholm inrättade VeterinairSkola endast af. sett Hästläkare-vetenskapens spridande, känner jag icke, men om ibland ”de flere till upplys”ningar ledande handlingar, som jemte ritnin”garne till projecterade byggnader ra. ni.
CD C/i O s /"-N ET p: O 1 Summa Summarum Summa S u m m a r u m. Kavalleriet. Årlig lön. Tjenstgörings-penningar. sk. brödet inberäknade) Provianteringskostnad, (portion å 10 g ig 3 st 3 B - T Summa för äret. j 1 Stora Munderingen. O ca n 03 C/i ro En sjettedel af c« 05 a;; ro 5" ^ 05 £: TT % O SLc/i [Mindre MonderinEn sjettedel af 05 -• O E3 & 75 ’~- — rt C/i 5 2 S o* &: Antal. r:dr. sk. rst. Artilleriets Allmänna Stabs samt Tygoch Fyrverks-Staters Aflönings-, Underhålls-, Beklädnads-, Utredningsoch Heinonterings-kostnad för år. Grader och Befattningar. GeneralFältTygmästare, Chef och Inspektör för allt Artiller Chef för Stabs-Expeditionen l:ste Stabs-Adjutanter . 2:dre Stabs-Adjutanter . Liqvidations-Offlcer Tygmästare Aminunitions-Officerare . Fyrverks-Offlcer . 1 :ste Tyg-Offlcerare 2:dre Tyg-Officer Förråds-(Vapen-) Officerare Disponible Kaptener „ Kapten-Löjtnanter „ Löjtnanter . „ Under-Löjtnanter Auditör Förråds-Förvaltare Tyg-Skrifvare Tyg-Under-Officerare . Besigtnings-Rustmästare Öfver-Mästare Handtverks-Mästare Handtverks-Gesäller Rustkammar-Sineder Stockmakare Skräddare-Arbetare Skomakare-Arbetare {Konstaplar Vice Konstaplar Handt. 1 ångare tyrverks-UiKter-Ofticer . Verkmästare Skräddare-Arbetare Skomakare-Arbetare lrste Fyrverkare . 2:dre Fyrverkare. Fyrverkare • Mindre MonderinEn sjettedel af Mindre Monderingens underhållande. Remontering, Skoning och Sadelmondering.
Är det ett Helt för hvarje menniska särskilt, eller för menskligheten tillsammanstagen? eller består det af atomer, som under namn af ögonblick sväfva förbi tätt, tätt efter hvarandra utan inbördes beröring? Ack jag vet det icke – men – „den högsta åsigt är ju alltid en tro“ och jag tror att lifvet är någonting helt, någonting heligt – och jag förstår ej, hvarföre jag låter denna Tro halka mig ur händerna, hvarföre Hon, såsom brukligt är med helgdagskläder, blott begagnas vid högtidliga tillfällen? Jag förstår icke, huru jag kan tro detta och likväl stundom så djupt, så smärtsamt känna en, stundernas eller timmarnas motvilja att förena sig under något, som man kallar dag – en dagarnes lika stora afsky att underkasta sig det ok, som benämnes år, att jag mången gång väntat att dessa fiendtliga, sammangyttrade elementer skulle, hvart för sig, återtaga sitt individuella lif, och omringa och förgöra den hisnande qvinnan, som vore för svag att återbringa dem till ro och lydnad? – För svag! Men hvarföre för svag! Guds kraft är ju mäktig i de svaga – med Dess tillhjelp måste väl det fridlösaste, det mest osammanhängande lif kunna lugnas och hållas tillhopa. D. 1 Nov. vid afhörande af ett Vallhorns toner. Ljufva toner, J som locken i mitt öga fram en tår, dröjen, dröjen hos oss länger, missljud nog på jorden rå’r. Visst jag tror J ej förklingen! Men till högre rymd, mer fri, från vår tunga luft J skynden – der af Änglar väntens J. – O att mitt lif blott äfven röjdes, liksom Edert, i sin flykt, genom välljud – okändt hvadan, som på jord sitt hem ej byggt! Då som J, mot milde Herden hjordens gång jag riktade – såsom J, till friska ethern, glad jag sedan ilade! Se! tårpilen vissnar på hjeltens graf, och jerngallret störtar till marken ner – hvad syns der borta på svallande haf? hvad är det hit skynda man ser? – Se! mullen den bäfvar på hjeltens graf och remnar – O lifvas den dödes arm?
Enligt den af Cimbritshamns stad för sislberörde lån afgifna och af Kongl. Majit i nåder godkända skuldförbindelse, skall, efter förloppet af fem år från 1845 års slut, staden, under en tid af 14i år, årligen till Riksgälds-kontoret inbetala 8 procent å hela lånesumman, hvilken derigenom kommer att anses så till kapital som ränta, efter 2 procent årligen, fullt betald. I anseende till förut omförmälde, genom stormar under samma månad, då 1845 års statsbidrag utbelaldes, förorsakade skada å hamnarbetena, beviljade Kongl. Majit, enligt Dess nådiga bref den 22 Maj 1846, för denna skadas botande ett ytterligare anslag, motsvarande den för grundens förstärkning å norra och södra hamnarmarne beräknade kostnad, eller 11,666 ridr 32 sk., hvilket belopp skulle utan återbetalningsskyldighet utgå af de vid sednast förflutna riksdag till Kongl. Majits nådiga disposition för mindre hamnbyggnader och strömrensningar anvisade medel; varande utaf den sålunda beviljade anslagssumma ett belopp af 8,0(X) ridr, på säLt Kongl. Majit i nåder förordnat, i Juli månad sistberörde år från Riksgälds-kontoret utanordnadt, efter företeendet af det emellan hamnbyggnads-direktionen, å stadens invånares vägnar, samt styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader afslutade kantrakt, genom hvilket kontrakt direktionen förbundet sig att, utan påräknande af ytterligare statsbidrag, inom 1847 års slut hafva arbetet fullbordadt. Enligt högslberörde Kongl, bref egde väl vederbörande att redan i medlet af Januari 1847 från Riksgälds-kontoret u'bekomma det återstående beloppet af samma anslag, men denna återstod har dock ännu icke blifvit lyftad, förmodligen af den utaf Slals-Utskolett Utlåtande, PTtO 173. 5 motionären uppgifna anledning, att förstärknings-arbetet å yLtre hamnarmarne ansetts böra fortsättas pä en gång och i förening med öfverbyggnadeu å den skadade hamnarmen, hvarföre hela arbetsföretaget blifvit tills vidare instäldt.
Ty Statens kraft behötver ändå tagas i anspråk för, hvad som med Stadgan egentligen åsyftades. Det sätt hvarpå Staten till dato understödt folkskolan, har varit till leda intrassladt, just emedan sjelfva hufvudfrågan blifvit intrasslad genom tumningar på Stadgans hufvudprincip, som ligger uttalad i Stadgans lista §, i uttrycket “helstfast skola" med examinerad lärare. Allmänt önskas att komma till större reda och enkelhet. Från flera håll har föreslagits att till folkskolorna må anslås hela den personliga skyddsafgiften att utgå såsom den först anslagna hälften till komrnunerne. Detta vore visserligen ett enkelt sätt att utan trassel för regering och underordnade auktoriteter vinna ökade medel; men jag tror, att folkbildningen skulle derpå vinna mindre, än man föreställer sig, om ej dermed förenades vilkoren, som här föreslås, att en folkskola, “helst fast“, skall vara organiserad för hvarje tusental personer, samt att folkskolelär arens minimilön må vara 400 R:dr, förutom vedbrand och husrum. Detta sätt har dock i sin stora enkelhet den stora orättvisan med sig, att den större kommunen, med sina 1,000 personer och sin större kraft, skulle ännu en gång med dubbelt högre anslag understödjas för sin skola, än den dubbelt mindre kommunen, med 500 personer och vanligen dubbelt mindre kraft, för sin skola, som dock erfordrar nära lika stora årliga omkostnader.
Domkyrk o-tunnors anslående till Hernösands Domkyrka; 7:o af Lector IVallman, om ungdomens undervisning 1 handtverk och slöjder vid folkskolorna; i hvilken motion Biskop Agardh instämt; 8:0 af Lector Wallman, att Rikets Ständer mätte frambära ^hn underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t ville med Sin, stadfästelse befordra liv p 0 L h ek s-för en inga r inom länen, när dessa inrättningar finnas byggda på antagliga grunder; 9:o af Doctor Elfström, att personer från arbetsoch pioniercorpser, icke matte få. förpassas till den församling, de sjelfva bestämma, utan endast lill de församlingar, från hvilka de medfört, prestbetyg eller der de sist varit skattskrifne och bosatte.. S. D Till Bevillnings-Utskottel remitterades en af Conlracts-prosten Arborelius väckt motion om förändring: af 54 § i nu gällande Förordning, angående villkoren, för tillverkning och försäljning af bränvin.. S. D. Till Bunco-Utskotlc t remitterades en af Biskop Hedren väckt motion, angående anstalters vidtagande, med afseende på Privat-Bankernas utredning; jemte de i anledning af motionen i Ståndet nu afgilne yttranden. S. D. Till Lattoch Ekonomi-Utskotten remitterades en af Cornminister Janzon väckt motion om vidtagande af försigtighetsmått mot Cath olicismens utbreda nde„ S. D Föredrogs Stats-Utsk Hets Memorial, N:o 10, i anledning al åler remisser å Memorialet, N:o 7, angående aflöningsförskoll lill den hosRiks-Slånden och Utskotten anställda betjening. Ståndet biföll Slats-UlskolleLs Memorial,. N:o 7, med dem uti Memorialet, N:o 10, föreslagne rättelse. Från Vä Hofi. Bougare-Standet..
Upplästes och lades på bordet nedannämnde StatsUtsk:s d. 10 och 12 dennes afgifna utlåttn: N:o 18. ang:de provisoriska utbytet af den för Gen.AssistanceCont. begagnade egendom emot den Stockholms stad tillhöriga f. d. s. k. Hessensteinska egendomen; N:o ig. angrde afskrifning och eftergift af Piiksg.Contts hos Götha canalbolag ägande fordringar, samt räntas godtgörande å de utaf bolagets insättningar uti Riksg.Cont. derstädes innehållna medel, till säkerhet för fullbordande af återstående arbeten i liamnbyggnadsväg; äfvensom Canaldirectionens hemställan om förskott utaf sistnämnde medel till utförande af ett hamnbyggnadsarbete vid Mern; N:o 20. i anledn. af K. M:s nåd. remiss å Öfvercommissarien Öijers und. ansökning att vid afskedstagande få å allm. indragningsstaten uppbära sin nu innehafvande lön såsom pension; N:o 21. i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de grunden för liqviden af numera aflidne pastorn Doct. Collins iönefordran. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, det Frih. von Strokirch, Johan Herman, uti skrifvelse till H. Ex. förmält sig, i anseende till inom dess hus timadt dödsfall, vara nödsakad att afsäga sig det honom lemnade förtroende att vara ledamot i Bevilln.Utsk. H. It. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Thorsängen den 20 Mars 1834. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 5 prot.utdr. för d. 17 dennes f. och e. m. Justerades pleniprotocollen för d. n denpes f. och e. m.
Den inhemska förtjcnstcn stall wisscrligen ej löpa fara att utträngas, dä det i alla händelser icke bör förmodas att Utländske Lärde och Konst-idkare kunde till ett större antal finna sin Räkning att öfwergifwq säkra fördelar i deras eget Land för den oftast owissa lyckan i ett annat, hivarest, utom flera mötande swärighcter, de nödgas underkasta sig den att, sä framt de stola till Den 6 September. 189 till Lärare antagas, firwärfwä sig tilräckclig kännedom af språket. * , - ^ Utskottet, som säledes tror sin äga ftillkomlig anledning, att tilstyrka Utländike mäns nyttjande wid Uaderwisningswerken, anser äfwen, jemlikt hwad Herr Silverstolpe erinrat, deras anwändande kunna inskränkas blott till högre Läro-Embeten, dc enda som efter all sannolikhet Utländske Lärde torde härstädes önska att erhälla. Sä wäl för dehcs som Konstnärers antagande i Rikets tjenst lärer dock wilkoret af utmärkt skicklighet böra fordras. Hwad derus Religion beträffar, synes det billigt och nbdwändigt, att Wetten» sk^ps-Jdkarne, hwilkas grundsatser ej sällan inflyta pä sjelfwa underwisningen och med densamma af ungdomen uphämtas, bekänna sig till den rena Evangeliska Läran; hwaremot för Konstnärer af alla stag, Spräkvch Erercitie-mästare wid Acadcmicrne äfwen deribland inbegripne, nägot förbehöll utl nämnde hänseende ej torde behöfwas. Säsom resultat af hwad i delta ämne nu är andragit', fär Utskottet föreflä sädan tilläggning i Rcgerings-Zormcns 28 §- att af Kongl. Majit och Riksens Ständer wid nästa Riksdag pröfwas och afgöras, att efter orden: men icke till Lommendanter i Fästningarne, mä införas följande: Att till Gvstlor wid Acadcmrerne befordra Utländske