Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IX. 248, 254. — slut, angående. XI. 289, 464, 475. — afslutande, om utsatt dag för. XI. 429. Riksdagsbeslutets underskrifvande, angående. XI. 430- Riksdagshandlingarna, om dels tillägg till förut meddelade stadganden i afseende på utdelningar af de tryckta, dels förhöjning af arfvodet för dermed förenade bestyr. X. B. 359- A. 365. 11 102 — R — Itiksdagskostnadernas bestridande direkte af Riksgäldskontoret, angående. I. 91. R. 92. B. 539. II. 46. A. 453- E. 537. — betalning, örn särskihla arfvodens beviljande för verkställigheten af, samt. om granskningen af de å dessa kostnader afgifna räkningar oell reqvisitioner. X. 13. 359. A. 365 Riksdagsmannapollett för Friherre Carl Fredric Axel Bror von Blixen-Finecke, angående. VIII. 195, 200. A. 219 Riksdags-Orduingens 11 & 14 §§. angående det från sisla Riksdag livilande förslag till ändring i. I. B. 499. II. A. 654- m. E. 7, 37. — 11 & 15 §§, angående det från sista Riksdag livilande förslag till ändring i. I. B. 499. II. A. 654. III. E. 7. 37. — 12, 17, 19. 41 oell 79 §§. om förslag till ändring i, angående val af Riddarskapet oell Adelns Riksdagsmän. X. B. 248.321. XI. 44. A. 75. u. 120, 129- U. 206, 320. — 13, 19 oell 22 §§, om förslag till ändring i, angående representationsrätt för lärarne vid Elementar-läroverken.
Äfven inom de högre klasser, hvilkas tongifvande föredöme skulle hafva förgiftat de lägre medelst sin egen af Bellmans sånger åstadkomna förgiftning, har man både förut och efteråt druckit vid visor, som emellan skål och vägg förträffligen uppfyllt sin bestämmelse, ehuru deras fattigdom på poesi är uppenbar. Detta gäller till och med om de med Bellman samtida dryckeskämparnes élite-corps, Sällskapet Par Bricole. Tvifvelsutan gifves det en viss libertinism, som gerna vill äfven i sina egna ögon föreställa någonting bättre än den är, och som i opoetiska dryckesqväden ser, om än utan samvetsagg, dock med ett slags afsmak sin nakenhet afhöljd; en sådan kan inbilla sig, att genom de poetiska vara likasom smyckad och adlad. Men så tydas de af ingen, som ej redan förut är hängifven åt råa njutningar och anfrätt af sedligt förderf. Fintligt nog har man slutligen från det håll, der man vill emellan Gustaf III och Bellman dela ansvaret för Kronobränneriernas följder, andragit en påhittad, af Skalden ingifven supplik, der han, just till belöning för sina förtjenster om denna inrättning, bönfaller om en å dess fond beviljad penningeskänk. Hvilket dräpande bevis! Men läser man den åberopade suppliken med ett sinne, som förstår skämt, så inses redan vid första ögonkastet, huru den är menad. Hvem vet ej, att han med dylika böneskrifter esomoftast förlustade sina gynnare och gynnarinnor, uppifrån Konung Gustaf och Baron Hummerhjelm, ned till Madam Norman? Och hvem kan det falla in, att han någonsin på allvar ville genom Baronens bemedling bli Klockare i Vadstena, eller genom Madamens gift med hennes dotter Vilhelmina 93? Visserligen var hans önskan mera upprigtig, när han sökte genom Konungens nåd erhålla ett understöd af 333 Riksdaler Specie.
Nationalkassan, hvilken är ställd Under Sjömanshus-direktionen. t) Militärskolan, för bildande af Infanterioch Kavalleri-officerare, med 3 lärare, som utgöras af oflicerare vid Götha Artilleri-regemente, samt 10 elever. u) Handels-institutet, stäldt under Handelsföreningens inseende och förvaltadt af en bland dess fullmäktige vald styrelse, med 6 lärare och 32 elever, underhålles genom årligt bidrag af stadens tolagsmedel, stort 2,000 R:dr, jemte afkastnineen af inrättningens kapital-fond. som år 1855 uppgick till 26,126 R:dr 10 sk. Banko. v) Handtverksslcolan, med 4 lärare och 188 lärjungar, samt en kapital-fond, som år 1855 utgjorde 10,276 fbdr 6 sk. 8 rst. Banko. x) Slöjdföreningens skola. Vid denna år 1843 till nytta för ortens näringar inrättade skola voro år 1855 anställde 4 lärare, som meddelade undervisning i skrifning och räkning, svenska språket, historia, geografi, frihandsteckning, linear-ritning samt i naturlära och kemi. Antalet af elever, som år 1848 utgjorde endast 20, har sedermera årligen ökats och uppgick år 1855 till 127. Skolan afser hufvudsakligen att befordra industrien inom orten samt underhålles genom räntor å donerade kapital samt frivilliga gåfvo-bidrag. 3:o. Sjukvård s-anstalter. a) Allmänna och Sahlgrenska sjukhuset. Sedan den sjukvårdsanstalt, under namn af Sahlgrenska sjukhuset, som genom framlidne Direktören Niclas Sahlgrens donationer af den 8:de December 1772 och den 21 April 1774 här i staden grundats samt sedermera genom ytterligare gåfvor och testamenten blifvit understödd, i sednare tider funnits för behofvet otillräcklig, har nyligen, på stadens invånares bekostnad, ett större allmänt sjukhus härstädes blifvit uppfördt. Med denna sednare inrättning är Sahlgrenska sjuk vårdsanstalten nu förenad under gemensam benämning af: ”Allmänna och Sahlgrenska sjukhuset”.
När uppassaren framburit glasen till de begge maskerna, sågo de sig noga omkring, innan de förstulet och med bortvända ansigten lyftade så mycket på sina masker, att de kunde förtära sin limonad. Det undföll dem icke, att en viss svart spansk drägt (Badin) syntes vilja utforska dem, och de skyndade derföre att ställa glasen ifrån sig och sina masker i ordning. Då de voro i begrepp att gå, hejdades de af Badin, som vände sig till Turken med frågan: «om han ej hade någon syster på balen?« Turken nickade ett «ja« och pekade på masken, som stod bredvid. «Skulle min herre också händelsevis vara dumb?« fortfor Badin i bitande ton. – «Det kan man kalla en narraktig fråga,« föll fruntimmersmasken i talet. Detta svar retade på en gång Badins nyfikenhet och harm, ty han trodde, att ordet «narraktig« stod i sammanhang med de svar, han förut fått af de begge fruntimmersmaskerna. Han utbrast derföre med höjd stämma: – «Ursäkta, mina masker, men ni måste nödvändigt gifva mig upplysning om en tiggarkäring, som tycks vara af edra anhöriga.« – «Högst förbunden för er artighet,« föll fruntimmersmasken i talet. – «Nätt och jemnt af samma beskaffenhet, som den maskens, hvarom fråga är,» återtog Badin. – «Var då god och uppgör liqviden med er egen fordringsägare. Vi hafva med er, min herre, ingenting obytt.« – «Ni sträcker er grymhet för långt.« – «Och ni er enträgenhet.« – «Och ändå, vackra mask, är jag sinnad erbjuda er min tjenst, för att ledsaga er hem.« – «Pet är något, som vi undanbedja oss,« utbrast masken med otålighet. Turken blef i detsamma varse en af kronprinsens hofherrar, öfversten baron Sinklaire, hvilken tagit masken af sig och höll på att dricka ett glas.
Ständer da atvgo sig förse Extra Noteringen, bör sa förstas, alt sadant skulle sse i lika förhållande och pa samma grunder, som för den gamla Noteringen af indelta Infanteriet, hwars aliggande det aldrig warit att halla Soldater med Kaootter eller annan beklädnad än den allmänna siäpmunderingen, sa anser Utskottet att sadant icke eller kan aläggas Rotehållare wid Extra Noteringen, och tillstyrker derföre, att bcmälde Rotehållare matte erhålla ersättning för de Kapotter, hwarmed Extra Noteringen af dem redan blifwit försedd, och att Riksens Högloft. Ständers Stats,Utskott ma uppdragas föreslå nödige medel till bestridande af denna ersättning, hwilken lämpeligast torde kunna beräknas efter Kongl. Krigs-Collegii för sistlidne är a Kapotter fastställde pris. Örebro d. 12 Maji 1812. Pä Högloft. Ridderss. och Pä Hvgw. Prest-Stän Adelns magnar, dets magnar, , lo Ii. H. 0^11enkor§. 6. v. Ido sons te in. Pä Walloff. Borgaros Pä Hcderw. Bonde Ständets wägnar, Ständ, wägnar, Olot Ljösteät. OI. Ii., tiesiäre. i^Isx, L.a§er2rvll. ZsO Den 2Z Maji. Uppläst hos Ridt>. och Adeln d. 2Z Mast. Prestc-Ständet den 2; s » - Borgai e-Ständet d. 2; » - Bondc-Sländet den 2z wsrdsamt Memoria!! Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärsoch Ekonomie-Utstott har under öfverläggning färehalt det fran Hederwärda Bonde-Stander till Utstottet remitterade Memorial af Riksdags-FullmägtigarnePer Larsson och Nils Swensson fran Calmaee Län, och funnit detsamma innefatta ame omständigheter, som
Den det* ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer Bergsalt att vid införsel vara tullfritt. d) om kontra-proposition: N:o 69. Den som till kontra-proposition i hufvudsakliga omröstningen angående art. Koksalt, antager Preste-Ståndets beslut att, på sätt gällande Tull-taxa stadgar, införsels-tullen härå skall utgöra 36 sk. tunnan, samt att Koksalt för fabrikstillverkning af Soda, efter särskild anmälan hos Kommerse-kollegium och af detsamma lemnadt tillstånd, må tullfritt införas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Bonde-Ståndets beslut, att Koksalt skall vid införsel vara tullfritt. Satt. Berg-. Bok-. 30 Bévillnings-Ulskotlets Memorial, N:o 16. Silke, färgadt. Smör. b) i hufvudsaken: N:o 70. Den som bifaller Utskottets af två Stånd godkända förslag, att hiförsels-tullen å Koksalt skall bestämmas till 18 sk. tunnan, och det särskilda tillståndet att, för fabrikstillverkning af Soda, med Kommerse-kollegii tillstånd, tullfritt införa Koksalt, upphöra, röstar Ja; , Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (l:a Alternat.) Preste-Ståndets beslut. (2:a Alternat.) Bonde-Ståndets beslut. Riddershapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden hafva bifallit Utskottets förslag om nedsättning af införsels-tullen å färgadt Silke från 2 R:dr till l R:dr 16 sk. skålp:t, hvaremot Borgare-Ståndet ytterligare nedsatt denna tull till 1 R:dr skålp. Derest icke Borgare-Ståndet skulle vilja frånträda detta sitt skiljaktiga beslut, föreslår Utskottet följande omröstning: N:o 71. Den som godkänner Utskottets af tre Stånd bifallna förslag, att införsels-tullen å färgadt Silke skall utgöra 1 R:dr 16 sk. skålp:t, röstar Ja; Den det ej vill, röstar
Jag tror icke att man vid sådant förhållande lagenligt kan lemna hela den af K. M:t begärda summan ensamt till det ena universitetet. Då nu, efter hvad jag tror mig veta, denna punkt blifvit af ett Stånd afslagen och af de två andra bifallen, anhåller jag att äfven Kidd. o. Ad. ville antaga punkten, sådan den af Utsk:t blifvit föreslagen. Hr von Schéele: Jag har begärt ordet, endast för att, med afstående från mitt sednaste yrkande, återgå till min ursprungliga begäran om återremiss. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. och Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förevarande hemställan och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. och Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många ja och några nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många nej och några ja; hvarefter och sedan propos. på bifall Utskds hemställan förnyats samt med många ja och några nej besvarats. Hr Gr. o Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Frih. Liljencrantz: Kongl. Majit har här begärt ett an slag af 2,500 rdr till underhåll af materielen vid de medicinska och kirurgiska klinikerna i Upsala. Vid sista riksdag, då fråga var om Upsala universitet skulle hafva rätt att anställa tlieoretiska examina, diskuterades grundligt om, huruvida universitetet vore lämpligt ställe för den praktiska undervisningens inhemtande, hvilket man ansåg endast i en stor stad som Stockholm kunde ske, och, om jag icke misstager mig, uttalade sig äfven chefen för Sundhets-Coll. för denna åsigt. Det förefaller mig besynnerligt att nu bevilja anslag för ett ändamål, som förut ansetts olämpligt och som jag icke kan finna vara för medicinska undervisningen af något gagn.
Hvad åter den af Hr von Hohenhausen föreslagna redactionsförändring beträffar, torde den måhända vara mindre lämplig. R. o. Ad. beslöt, efter hvad jag vill minnas, vid i3 §:n, att den beslutanderätt, som genom Utskrns förslag derstädes är fattigvårdsstyrelsen medgifven, skall sockenstämmans pröfning underställas, och jag hemställer derföre, om icke något tillägg uti den 18 §:n borde göras af ungefärligen samma innehåll. Jag får derföre föreslå följande redactionsförändring: ”dock må undantag härutinnan bero af fattigvårdsstyrelsens pröfning,” denna pröfning likväl underställd sockenstämmans afgörande. Jag anhåller om ett dylikt tillägg uti §:n , antingen genom antagande af milt redactionsförslag, eller någotc annat i samma syftning. Gr. Taube: Jag ber att till den sista värda talaren få hemställa , huruvida icke, i händelse sockenstämman skulle för hvarje enstaka fall pröfva dessa undantag, sådant komme att medföra mycket mera besvär, än de fattiga sk i I Ii 11— gar kunde vara värde, som voro i fråga att efterskänkas. Frih. Cederström, Jacob: Efter det beslut R. o. Ad. fattat angrde innehållet af 3 §:n i detta förslag, lärer det väl vara nödvändigt att denna §:s ordalydelse rättas derefter, och att det på sockenstämman bör bestämmas huru afgifterne skola utgå för att fylla behofvet, om de skola utgå efter de i 3 §:n stadgade grunder, eller huru dermed bör förhållas. Hr Liljenstolpe: Till svar på Gr. Taubes till mig ställda hemställan, får jag anföra, att just samma förhållande här åger rum, som i r 3 §:n, och att det således icke, i motsats emot hvad R. o. Ad. vid nyssnämnda § beslutat, bör uti denna § stadgas rättighet för fattigvårdsstyrelsen att ensamt afgöra om dessa undantag. Hr von Hohenhausen: Jag kan icke finna annat, än att det vore ganska öfverflödigt, om man här ansåg sig böra uttrycka, att det är sockenstämman, som beslutar huru hög afgiften skall vara.
Rikets då församlade Ständer, med bifall till då varande Expeditions-utskottets memorial N:o 14, att, enär det arfvode af 3 r.dr 24 sk. banko om dagen, Kongl. Bibliothekarien Arwidsson åtnjutit i och för befattningen med inseendet öfver tryckningen af Bihanget till Riksståndens protokoll, ingalunda kunde anses motsvara den tid och omtanka, han åt denna befattning egnät och hvarigenom han i icke iinga mån medverkat till riksdags-ärendenas skyndsammare handläggning, tillägga honom en förhöjning af 1 r:dr om dagen i berörde arfvode; Och då bemälde Kongl. Bibliothekarie äfven innevarande riksdag med samma utmärkta skicklighet, nit och drift utöfvat nämnde besvärliga befattning, samt följaktligen äfven nu gjort sig lika förtjent af en dylik arfvodes-tillökning, får Utskottet vördsamt hemställa, att ett tili 4 r:dr 24 sk. banko förhöjdt dagligt arfvode, beräknadt från och med den 1 December sisth år, måtte Kongl. Bibliothekarien Arwidsson tilläggas, samt skillnaden emellan detta förhöjda och det, han hittills uppburit, alltså honom tillgodokomma. Stockholm den 1 Augusti 1848. Memorial till Hederv, Bonde-ståndet, i anledning af dess återremiss af Memorialet IV:o n. Hederv. Bonde-ståndet har till Expeditions-utskottet återremitterat dess memorial N:o 11, angående medels anvisande till gratifikation åt extra biträ - Expeclit'on;-Uiskottets Memorial, N.-ris i5 och 16. 13 den vid Utskottets kansli; men då, jemlikt Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag, berörde memorial blifvit bifallet af Högv. Preste-ståndet den 22, samt af Iiöglofl. Ridderskapets och Adeln ocb Vällofl.
samt att ehuru, hvad innehafvarne af kyrkohemman anginge, de årliga afgifterna till kyrka eller prest för de liesta bland dem sannolikt komme att icke obetydligt förhöjas, det likväl vore att förmoda, att de i allmänhet skulle finna sig med den föreslagna regleringen tillfredsställde, enär dessa afgifter blefve för alltid bestämda, enär innehafvaren från åbo eller arrendator med osäker besittning blefve sjelfständig hemmansegare utan någon kapitalutgift, derigenom hans förlag och förmåga att sköta hemmanet skulle minskas, samt enär vidare han och alla hans arfvingar eller rättsinnehafvare betryggades vid åtnjutandet af alla frukterna af den skicklighet, idoghet, omtanka och kostnad, som nedlades å hemmanet. Varande, i anledning af hvad Justitie-kanslers-embetet sålunda anfört och till - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 100. 39 styrkt, underdåniga utlåtanden afgifna så väl af Eders Kongl. Maj:ts ofvanbemälde Befallningshafvande och Biskopen i Göteborgs stift, som äfven af Kammar-kollegium. All åtgärd i anledning af Rikets Ständers nu anmälda skrifvelse har af Kammarkollegium, såsom) redan är anfördt, blifvit afstyrkt, hufvudsakligen på den grund, att tvister om de Halländska kyrkohemmanen äro ganska enkla och lätta att afgöra, sedan Öfver-direktören Falkman i sin år 1848 från trycket utgifna afhandling i ämnet utredt, hvilka af samma hemman, under den tid Halland var en Dansk provins, med eganderätt tillhörde kyrkorna och hvilka tillhörde Kronan, — en utredning, som grundar sig på det antagande, att de hemman, hvilkas egor finnas i Lunds Landebok omnämnda eller beskrilna, skola tillhöra kyrkorna, men de öfriga Kronan eller enskilde.
Då arbetenas utFörande öfverlemnas lill menigheter, bolag eller enskilde, böra dessa alltid genom kontrakter förbinda sig all, efter fastställd plan, desamma fullborda, utan att kunna af staten påräkna något ytterligare bidrag; börande sådana vederbörligen afslutade kontrakler, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer meddelade föreskrifter, hos Fullmäktige Företes, innan medlen af dem anordnas. 7:o Menigheter, bolag eller enskilde, till hvilka statsmedel anvisas, böra ställa, af Kongl. Maj:t pröfvad och godkänd, säkerhet så väl för återbetalningen af låneunderstöden, med derå stadgad ränta, som för fullgörandet af de kontrakter, hvilka i afseende på arbetenas verkställighet upprättas; och skola förbindelserna för de statsbidrag, sorn i egenskap af lån utgå, granskas af Fullmäktige samt, tillika med handlingarne angående den af Kongl. Maj:t för ej mindre samma förbindelser än kontrakterna godkända säkerhet, i Riksgälds - Stals-Uts kottets Memorial, N-.o 323. 15 kontoret förvaras; dock böra dessa säkerhetshandlingar, uppå anfordran, vederbörande einbelsmyndigheter tillhandahållas, då desammas begagnande af deta kan ifrågakomma. 8:0 Den af Kongl. Maj:t fastställda arbetsplan bör, så framt ej Kongl. Maj:t, uppå derom gjord anmälan, skulle förändring medgifva, oförändrad följas, vid det äfventyr, att i annat fall, Kongl. Maj:t eger inställa all vidare utbetalning af statsmedlen samt återfordra hvad deraf redan blifvit uppburet, att på en gång eller succesivt betalas inom den lid Kongl. Maj:t kan bestämma, dock må längre anstånd ej ega rum, än intill nästa riksdag; börande de stals-bidrag som sålunda varda återfordrade, likasom alla afbetalningar och räntor å utgifna lånesummor, lill Riksgälds-kontorel aflemnas. § 62.
På Moins hedar gjorde svearne halt och sökte än en gång häjda sina fränder från södern. Det kom till ett blodigt fältslag, hvari svearnes bragder väckte Halfdans beundran; men de kämpade ej blott mot människor, utan mot gudarne och ödet och måste vika. Öfver Halfdans fylkingar redo i luften valkyrior, rustade med hjälmar, brynjor och gyllene spjut. Från deras hästars manar och betsel droppade äringsgifvande dagg öfver fält, som i åratal ej burit annat än frostblommor. Bland svearnes kämpar var hildingen Hildeger en af de ypperste. Han var Halfdans halfbroder och son af Drott, som varit gift med en sveahöfding, hildingarnes stamfader, innan hon blef Sköld-Borgars maka. Halfdan hade på svearnes sida iakttagit en ståtlig kämpe, som stred bland de främste och åstadkom stort manfall. Denne var Hildeger. När härarne en gång stodo uppställde mot hvarandra, gick Halfdan fram och utmanade honom utan att veta, att det var hans halfbroder. Hildeger hade för brodersbandets skull länge undvikit att sammanträffa med Halfdan i drabbningarna. Nu efter den offentliga utmaningen kunde han icke undvika det längre, såvida han icke ville uppenbara, att han var Halfdans broder. Men det ville han icke för Halfdans skull; ty, tänkte han, omtalar jag, att jag är hans broder och Halfdan likväl påyrkar tvekamp, så gör han sig skyldig till nidingsdåd; men afstår han från tvekampen, kunna onda tungor få ett skenskäl att säga, att han en gång varit rädd. Fördenskull gick nu Hildeger fram ur svearnes led. Tvekampen mällan dem fördes med svärd, och hafva våra fäder sagt, att Valands uppfinning, svärdet, åtminstone i dess första tider, sällan drogs utan att vålla frändedråp. Hildeger föll, efter skiftade hugg, dödligt sårad. Då lät han Halfdan veta hvem han var. »Mig födde Drott i Svitiod; dig bland danerna. Förlåt, att jag icke sade dig, hvem jag är.
Men jätte-qvinnan var så stor och barsk till utseende, att pojken fruktade henne mera än han räddes för jätten sjelf. När det lidit någon stund, skulle tussen och hans dräng gå till skogs och hugga ved. Jätten sade: »eftersom du är så stark, kan du bära min yxa. Men yxan var mycket stor och tung, så att pojken knappast kunde lyfta den. Han mälte: »Far! det är bättre J sjelf bären eder yxa, så kan jag gå förut och visa vägen.» Härmed var jätten tillfreds, och de drogo å stad. När de nu kommo till stället, stadnade jätten vid ett stort träd. Han sade: »Efter som du är så stark, kan du göra första hugget; jag vill göra det andra.» ’Nej’, mälte drängen, ’jag är icke van att hugga med så liten yxa. J kunnen sjelf göra första hugget; jag vill göra det andra.’ Jätten lät sig härmed nöja, lyftade yxan och gjorde ett väldigt hugg invid roten; men hugget var så hårdt, att trädet föll till jorden med ett starkt brakande. Drängen slapp sålunda att den gången visa prof på sin styrka. Då nu trädet skulle föras hem, sporde jätten: »vill du bära vid toppen eller vid roten?» Drängen svarade: ’jag vill bära vid toppen.’ Jätten lyftade trädet på skuldran, men pojken ropade, att han skulle gå bättre under. Jätten gjorde såsom honom sades, och fick slutligen hela timret i jemvigt öfver axlarne. Derefter hoppade pojken sjelf upp, och gömde sig emellan trädets grenar. När de nu kommo fram till gården var jätten mycket trött, men drängen menade, att detta var föga tungt arbete. Dagen derefter sade jätten, att han ville fara bort; drängen skulle bli hemma och hjelpa mor att kärna smör. Jätte-qvinnan tog nu fram en kärna full med mjölk; men kärnan var så stor att pojken näppeligen förmådde lyfta kärn-stafven. Han sade: »Mor! detta tyckes mig blifva ett lätt arbete; men jag ville gerna, att J visen huru jag skall bära mig åt.» Jätte-qvinnan gjorde efter hans begäran, och började kärna; pojken stod och såg deruppå. Rätt som det var, begynte jätte-barnet skrika.
Men hwad angick den frägan, wid hwars afgörande twä Ständ inom Utskotten slädnät cmor twä, nemligen huruwida Tullen för det Bränwin, hwilket till Städcrne införes, genast skulle up« höra, fann Preste - Ständet sig icke kunna frängä dcff förrlt i detta amne fattade beslut, och biföll fördenskull den tanka, som inom Utskotten warit af Wälloft. Vorgarc-Ständet samt Preste - Ständers Ledamöter under» stödd; sä att Tull för Brännwin bör erläggas intill dest att Landt - Tullarne uphöra; Hwilket härigenom skulle de Respective Med - Ständen samt bemäldre Ut« skott wördsamt och mänligen tillkännagifwas, Ike supra. S. D. Föredrogs ä npo och bifölls Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärs» och Oeconomies UtftottS den 18 nastlcdnc Januari! pä bordet lagda Betänkande, angäcnde sökt Allmän och oinskränkt Nederlags och Upplags - frihet för atta Rikets Sjö - och Stapel-Städer; Om hwilket beslut de Respective MedStändcn och bcmäldte Utskott skulle erhälla wördfam och wänlig underrättelse. Ilt supra. S. D. Sedan Riksens Högloft. Ständers Bewills ,rings Utskott uti Protscolls-Utdrag af den 81 nästlcdne Januari, tillkännagifwit, att uti Finland bcfinnes oredowisadt Chartä - Sigillatä medel till ett belopp af 60,915 Rd. 14 si. jämte o:ne Proprie Balancer af tillhopa 3 Rd. 40 st. 2 rst.; beflöt Preste - Ständet att detta förhällande bör hos Kongl. Majit af Riksens Ständer skyndesammasi i underdänighet anmälas, med underdånig anhållan, det täcktes Hans Kongl.