Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Spanmålshandeln synes visserligen vigtig för landet, och är det äfven, men jag bestrider att 5 år äro tillräcklige för speculationerne i denna handelsgren. Fem års ymnig skörd är ej något ovanligt. Det sjette å sjunde året först kanske betalar speculationen för de öfriga. Erindrom oss de goda år, som förflötö mellan de håda sista Riksdagarne, och det 6:te eller, om man så vill räkna, 7:de som följde efter sista Riksdags och Magazins-Directionens upplösning. Nu är förhållandet så, att icke mer än 5 år af den Finska tractaten återstå, hvarefter troligen andra handelsförhållanden uppkomma, hvaraf åter följer, att handelsspeculationerne måtte till denna tid inskränka sig, emedan man ej kan förutse, hvilka, desse förhållanden blifva. Jag tror således, att ingenting är vunnit med att på dessa fem år grunda ett nytt handelssystem. Jag förenar mig hufvudsakligen i hvad Herr Tham försl yttrat. Det medgifvande han på sin sida sedan gjorde, att Herr af Wingårds förslag kunde antagas för hvete, kan jag ej biträda derföre, att om, såsom Herr Tham sjelf sagt, annan utländsk säd blott behöfde föras till Finland för att sedan hitkomma, eller ock man kunde utsälja den spannemål man äger i Finland, och ersätta bristen från andra orter, så kunde samma förhållande, sorn Herr Tham omtalat i afseende på råg, 3a Den t Junii. ju äfven inträffa med hvete, till ex. från Liffland, hvarigenom den medgifna hveteinförseln tillskyndade oss skada. Jag anhåller att dessa anmärkningar mätte få åtfölja återremissen. Friherre Palmstjerna: Den af Hr Ribbing framställda satts, att Tullen på spannemål ibland borde vara så hög, att ingen import deraf kunde äga rum, men deremot under missväxtår kunde nedsättas till noll, är just den, som hittils blifvit följd; och följderna deraf ligga så klart i dagen, att allmänna omdömet derom kan anses af erfarenheten bestämdt.
Kyrkoplikt, uppenbar, om befrielse derifrån för tjuf, som inom 48 timmar sitt brott sjelfmant upptäcker Kyrkor, om deras sammanbyggnad Aterremiss ... Jemnkningsförslng — •— om vården och förvaltningen af deras fastigheter skyldighet att deltaga i byggnad deraf angående Aterremiss ... Kyrkosång, om inrättande af ett Institut för Kyrkosång Aterremiss ... Kämners-Rätter, angående delfående af utkommande författningar (se Författningar). angående deras indragning (se Fora previlegiata). Se vidare Exped. Utsk. Mera. Kärr-odling pä Gottland (se Gottland). Kärr och Mossar, om vilkoren för deras utgräfning på Gottland Köpeafhandlingar, diktade, förekommande deraf angående Återremiss Köping, om anläggning af en sådan vid Fjällbacka (se Fjällbacka . L. Ladugårdslands Bränneribyggnadcrs upplåtande för Veterinär-Inrättningen Lagercrantz# Kronofogde, om nedsättning i arrendet för hemmanet Barkarby (se Arrendeafgiften). Lag, för Myntbestämningen Aterremiss — - Rikets Ständers Bank Aterremiss ... — Ansvarighets för Banco och Riksgälds Fullmäktige — för Åhörare, som bevista Riks-Ståndens sammankomste Aterremiss ... Lag-Committéen, om dess upphörande (se Civil-Lag). Lagfart å fast, egendom angående Aterremiss om dess meddelande å Urtima Ting . ... LagJ örklar ingar, om Kongl. Maj:ts sanction å de som af Högsta Domstolen meddelas Aterremiss ... Dito dito om granskning af dem, som utan R. Ständers sam tycke tillkommit Lagmansoch Häradshöfdingeränta^ beräknandet deraf Aterremiss Lagmans-Rätter, om deras indragning (se Kämners-Rätt). — —• angående vads fullföljande derstädes (se Vad). o p* N:o Samling. | Afdelning. CÖ u 2 fiO Häftet. Pagina. Betänkandets. Riks-Ståndens beslut.
Hon var honom en trofast och kärleksfullt hängifven maka, som ömt vårdade honom under hans långvariga och svåra sjukdom. Mathilde hade naturligtvis många beundrare, vacker och älskvärd som hon var. Men den tyske poetens varma och beständiga dyrkan gjorde ett sådant intryck på henne, att hon gaf sig fången åt honom och samtyckte att dela hans lif. Sin anställning i en modeaffär lämnade hon då, och affärens innehafvarinna erhöll af Heine 3,000 francs i skadeersättning. V i d denna tidpunkt skref Mathilde till Heine: r, | » Henri, jag har offrat dig allt, som en ärbar kvinna endast kan ge den man, hon älskar, och som han aldrig kan gifva henne tillbaka. Om du tror mig vara okunnig om, att du köpt mig, misstar du dig. I fall jag samtyckt att bli din älskarinna, är det därför, att bland alla män, som förklarat mig sin kärlek, är du den, som jag tycker bäst o m, och vidare därför, att det påstås, att tyskarne skola vara trofastare än fransmännen. Men du må ha köpt mig eller ej, så anser jag dock icke, att jag sålt mig I Jag skall aldrig lämna dig för någon annan. du må älska mig eller ej, göra mig till din hustru eller ej, vara grym mot mig eller ej — aldrig skall jag öfvergifva dig. Hör du det — aldrig! aldrig! aldrig! » Och som ofvan omtalats, infriade hon på det vackraste sätt detta sitt löfte. Den sista af de många sköna och snillrika kvinnor, som omgåfvo Heine, där han låg fängslad på sitt sjukläger, var Camilla Selden, i Heines biografier kallad » La Mouche ». En vacker oktobermorgon 1855 anlände en ung dam till Heines bostad och begärde att få träffa skalden. Hon kom för att från en af hans beundrare i Wien öfverlämna några af denne till Heines dikter komponerade melodier. Hon var vacker, välväxt och af medelstorlek. Ljusbrunt hår föll i lockar kring hennes själfulla, fina anletsdrag, hvari ett par skälmskt, men på samma gång mildt blickande blåa ögon strålade med ett varmt skimmer, CAMILLA SELDEN, » LA MOUCHE ».
Ehuru en fullständig lagstiftning i detta ämne, omfattande alla frihetsstraff, icke torde böra ifrågakomma, innan reformen af sjelfva brottmålslagen hunnit så långt genomföras, alt derigenom blifvit bestämdt, om eller hvilka bland de flere olika slags fängelsestraff, som i nu gällande lag finnas upptagne, skola för framtiden såsom särskilda straffarter bibehållas, samt straff-inrättningarne kunnat derefter lämpas, har Kongl. Maj:t likväl, sedan de nya efter cellsystemet byggda länsfängelserna kommit så nära sin fullbordan öfver hela riket, att de, tillika med åtskilliga andra efter samma system Uppförda nya kronohäkten, lemna utrymme för en mera allmän tillämpning af det så kallade ensamhetsfängelset, funnit angeläget att genom särskild lag bestämma, ej mindre i huru vidsträckt mån så beskaflädt fängelse må vid ådömd bestraffnings verkställighet användas och i hvad förhållande det bör anses stå till de frihetsstraff, som i gemensamhets-fängelser undergås, än äfven om sättet för ensamhetsfängelsels Bill. lill R. St. Prot. 1856 & 1857. 7 Sami. 1 Afd. 16 Haft. 1 2 Lag-Utslcottels Betänkande M 3S. verkställande i öfrigt och den behandling fångarne derunder skola vara underkastade. Härvid synes väl, med afseende å den fördelaktiga verkan, till ernående af straffets dubbla ändamål, som ensamhets-fängelset redan visat sig medföra, någon tvekan icke böra uppstå om dess begagnande i så vidsträckt omfattning, som lämpligen kan ske; men möjligheten af dess tillämpning på alla straffångar betingas å ena sidan af utrymmet i straff-anstalterna och å den andra af fångarnes förmåga att utan äfventyr för både själsoch kroppskrafter på längre tid uthärda straffet, hvilket åter måste vara i väsendtlig mån beroende af den strängare eller lindrigare behandling, de i öfrigt äro underkastade. Då brottmåls-lagen i sina straffbestämmelser skiljer emellan svårare och lindrigare arter af frihetsstraff, är ock nödigt att vid straffens verkställande brottslingarnes behandling derefter lämpas.
Majit i nåder godkändt kontrakt öar arbetets utförande, efter deruti åberopad och af Kongl. Majit jemväl godkänd plan. 2:o Derjemte skola, före lyftningen af beviljade statsbidrag, vara till Riksgälds-kontoret ingifna: a) af Kongl. Majit pröfvad och godkänd säkerhet för kontraktets fullgörande; och 12 Stats-Utskolte's Memorialj N.o 3o5. b) derest bidraget utgår såsom lån, ej mindre en till Riksgälds-kontoret eller ordres ställd samt af fullmögtige godkänd skuldförbindelse, än ock af fullmägtige likaledes( godkänd säkerhet för denna förbindelses uppfyllande; samt c) bevis, att arbetet, som med anslag utan återbetalningsskyldighet är underslödt, blifvit börjadt. 3:o Så snart här ofvan otuförmälde handlingar blifvit behörigen företedde och aflemnade, böra medlen å de tider, som finnas bestämda uti upprättade konirakter eller af Kongl. Maj:t serskildt lillkännagifvits, till vederbörande utbetalas, antingen omedelbart från Riksgälds-kontoret eller genom den embetsmyndighet, hvilken Kongl. Majtt kan hafva derom lemnat nådigt uppdrag. 4:o Sedan låuebidragen från Riksgälds-kontoret utgifvits, åligger det kontorets styrelse att vaka öfver deras återbetalning i stadgad ordning. Yarder ränteoch kapital-inbetalning ej på bestämd tid fullgjord, är låntagaren pligtig alt å det till liqvid förfallna beloppet erlägga fem procents årlig ränta, intilldess full betalning sker. 5:o Likaså åligger det Riksgälds-kontorets styrelse att tillse, det de stats medel i behörig ordning till Riksgälds-kontoret ingå, hvilkas ålerfoidrande, i följd af uraktlåtet uppfyllande af hvad arbetsplan eller kon" trakt innehåller, kan af Kongl. Maj:t anbefallas. 6:0
Del hade blifvit anfördt, att räler af 15 St:s vigt per löt i längd skulle varit tillräckligt starka å Statens jernvägar, till stöd för hvilken åsigt uppgifvits, att kostnaden för skenor af 2.lV2 ftts vigt per fot å Statens jernvägar uppginge till 130,032 R:dr, och att 15 ®:s skenor skulle per mil endast uppgå till 90,720 R:dr samt att en besparing följaktligen skulle uppstå, genom användandet af dessa lättare räler, af 39,312 R:dr per mil. Men då derjemte uppgifvits att de lättare skenorna borde på hvarje 2V* fot af banans längd understödjas af en Slals-Utskottets Utlåtande M 158. 7 tvärstock eller sliper, och dessa sliper deremot å Statens jernvägar hade ett afstånd från hvarandra af 3 fot, samt den med lättare räler lagda vägen således behöfde per mil 2,400 sliper mer, skulle, enligt uppgjord och framställd beräkning, den egentliga skilnaden i kostnaden per mil för räler af 21V2 och 15 'tfcrs vigt, utlagde å banan, endast utgöra 19,920 R:dr. Äfven under antagande för öfrigt, att skilnaden vore den förut omförmälda, eller för jemnhetens skull 40,000 R:dr per mil, skulle besparingen uppgå till endast 5 procent af den till ungefär 800,000 R:dr beräknade totalkostnaden per mil för stambanorna.
Ständer bifallen, hvarigenom »11 diteet tunga af fangförsel kyidighett-n för de till detta ätidamål anslague hemman upphört; så kommer denna lill El.onoroiUts:kottet remitterade motion att alldeles förfalla. Hvad åter beträffar den till lika i lopp med Gästgifveriskjutsen yrkade förliöjaiag uti kronoskkttsltgan; så, och ehuru de nna förhöjning, såsom utgående af Stats» iiteeke<3, äfven egentligen tillhörer flögl. Statslå hottets Utlåtande, ansar likväl Utskottet i ;j' sin del den icke heller för Jordbrukaren medföra ri gon serdeles fördel, i b traktande der.fl, att hvad som å ena sidan vinnes uti en för ö d hagh, förloras å den andra medelst förökad Bevillning, och i samma proportion förhöjda priser på kronospannmål och de flere efFecter, hvilka vanligen med Kronoskjuts forstak. Hvad Utskottet i klia dessa serskildta hänseenden anfört, varder, jemte flera Ledamöters enskildt yttrade tankar, Riksens Högloft. Ständers pröfning och beslut vördsamligen understäldt. Stockholm den 17 Apiili 1818. 742 Best}, och Elion. JJtsh. Betänkande^. Transsumt af Pr otocollet,hållet i Riksens Hög;- loft. Ständers Allmänna Besvärsoch Kkonomi-Utskott vid Urtima Riksdagen i StockTiolin den 17 Aprill 1818. C ^kriiteliga anföranden och reservationer inlemnades 1:0 Af Riksdagsful ■ mägtige Carl Fredr. Barg från Bohus Län och J. Andersson från Skaraborgs Län, så, lydande: ”Den reservation, jag och il°re af mina Stånds-bröder emot Höglofl. Utskottets Betänkande rörande yrkad ändring i Skjutsinrättningen, förhöjning af Skjutslega*!, tn. m. anmält, få vi härigenom förnya, under närmare anförande af grunderna för vår Serskilda mening i ämnet.
Stats-Contoiret, dertill medel å Stat äro anslagne med 16 sk, B:co för hvarje Lispund Ilo, samt 6 Ralr 32 sk. för hvarje Tjog Halm, beräknadt till 4° per Tjog, Ränte-höet och Halmen från Nyköpings Län» levereras, af Räntegifvarne vanligen i Fehvuarii Månad, till Höladorne på Gorssin - 1270 Stats-Ut.skottets Betänkanden. geholras och Ängsholms Hof.Stallängar, samt från Westerås Län till Kongsöhr, och transporteras sedermera hit på öppet vatten, genom Kongl. Hof - Stallets försorg, som till Transport - Kostnadens bestridande har sig å stat anslagen en rund Summa af 1,000 R:dr Banco. Ifrån Upsala och Stockholms Län levereras håde Höet och Halmen, dels directe vid Hof-Stallet härstädes, dels vid Stallet i Upsala efter de anvisningar, som derom från Hof-Stallet meddelas. Ifrån äldre tider har det varit en del Räntegifvares i ofvannämnde fyra Län åliggande skyldighet, att till utfodringen vid Kongl. Hof-Stallet leverera in natura de af deras Hemman, efter Jordeboken, utgående och Kronan beliållne Ränte Stråpersedlar, dertill deras läge närmare omkring HufvudStaden utan tvifvel foranledt; då deremot de öfrige mera aflägse Räntegifvare, så i desse, som de andre Länen af Riket, hvilke icke varit med sina Räntor på Landseller Militiae-Staterne indeldte, fått lösa dessa Rentepersedlar med penningar efter årlig Markegång. Att den nu föreslagne förändring skulle för Räntegifvarne medföra mycken lindring, emot nu varande förhållande, hafva Kongl.
De roller, hvari fru Hennings hittills i år varit ny för 038, ha varit Agnes i Fruntimmersskolan, Cyprienne i en ny originaltrognare och pikantare och roligare öfversättning af Divorçons samt i Kung Midas och det har varit första rangens prestationer allesammans. I Fruntimmersskolan verkade bäst naiviteten och uppläsandet af budorden i äktenskapska tekesen, i » Vi skiljas » andra akten och en viss skälmsk fråga vid bordet i tredje akten samt i Kung Midas den stora scenen i andra akten med dess energiska utbrott och så van-8innighetsscenen i sista akten, der skrattet klingade vidunderligt hemskt. Om ock ungdomsblodets opposition i första akten af Divorçons ej fann fullt resonnans, så var det för den, som endast sett fru Brunos personligen så behagliga och fru Lindbergs rättframma, svenskt hyggliga Cyprienne, som en helt ny pjes. Om motspelet från teaterns egna artister skall anses ha varit teaterns anseende värdigare än i fjol är svårt att säga.I » Fruntimmersskolan » var det mindre väl bcstäldt med hr Thegerström, Hamrin etc., men å andra sidan var hr Bieck-ströms och frkn Åhlanders tjenarpar särdeles duktigt gjordt i den rätta stilen, och i » Vi skiljas », der den långsamma och dåligt utförda inledningsscenen mellan hr och fru Hamrin betänkligt stack af mot det öfriga, briljerade hr Fredrikson. Intrycket af » Kung Midas », det så omtalade, omskrifna och framreklamerade stycket, var ganska ofördelaktigt vid premieren, ofördelaktigare, än en första genomläsning hade gifvit aning om, och äfven ofördelaktigare än hvad man efter en Benare förnyad genomläsning tycker att det borde ha varit. Två omständigheter medverkade nog dertill och försvåra ett rättvist bedömande af styckets förtjenster och fel. Dess egenskap af polemiskt tendensstycke förutsätter förutom frihet från partifanatism närmare kännedom om norska förhållanden än allmänneligen förefinnes. Den andra omständigheten var det mindre vårdade, intresselösa utförandet af de svenska artisterna.
Af dessa två hufvudsak liga skäl äfvensom derföre att jag anser det orätt och oförsigtigt att för en så lång tid, som är ifråga, betaga den kommande folkrepresentationen möjligheten att förändra nu föreslagna tullsatser, kan jag icke lemna min röst för bifall af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition rörande handelstraktaten med Frankrike.“ 3:o. Al1 Herr Wolffelt, M. C.: “Uti underdånig skrifvelse af den 4 November 186.3 anhöllo Rikets sednast församlade Ständer, det ville Kongl. Maj:t “till Rikets näst sammanträdande Ständer i nåder aflemna förslag till ny tulltaxa, deruti, med iakttagande af erforderlig enkelhet och konseqvens i afseende på uppställningen, införseltullarne för de fabrikater, som utgjorde föremål för inhemsk industri, måtte föreslås till sådana belopp att de, å ena sidan, icke kunde lemna den svenske producenten tillfälle att skörda oskälig vinst på öfrige medborgares bekostnad, men å den andra göra det för honom möjligt att, med användande af omtanke och flit, fördelaktigt bestå i konkurrensen med främmande, i afseende å klimat, läge och kapitaltillgång mera lyckligt lottade länders industriidkare.« Genom denna underdåniga skrifvelse, likasom genom Riksdagsbeslutets 24 §, gåfvo Rikets Ständer otvetydigt tillkänna siu åsigt om den rigtning af tull-lagstiftningen, som de önskade se i förslaget till ny tulltaxa bestämd, och det är med ledning af denna åsigt, som nyttan eller skadan af de till Rikets Ständers pröfning nu af Kongl. Majit framlagda traktater böra bedömas.
Det säger sig sjelf, att detta stadgande icke derför afser en inskränkning endast till sådana vexlar, som äro ställda endast på 67 dagar; men anser man ett tillägg behöfligt, så skall jag för min del icke hafva någonting deremot. Ht Mannerskantz nämnde om den inbjudning, som skall hafva kommit ifrån BorgareSt. att göra ett tillägg uti andra punkten, ang:de ändamålet med den försäljning, som der omtalas. Det nämnes der, att Bankens Fullmäktige endast skulle få försälja vexlarne när Bankens fördel så fordrade. Det faller af sig sjelf, att Bankens Fullmäktige icke böra vidtaga några åtgärder, som icke äro till Bankens fördel, och att om de göra det, så handla de emot sitt uppdrag; men om jag mins rätt, så anmärktes just emot BancoUtsk:s förra betänk, i denna punkt inom de särskilda Stånden, hvad äfven jag gillade, nemi. att man för in lagbudet helt enkelt och aldrig antager sådana förhållanden, som aldrig kunna blifva vådliga, och alt man väl må kunna resonnera i premisserna, men aldrig i lagbuden. Min mening är således, alt det vore bäst att låta det vara såsom det är. Då jag förra gången hade ordet och yttrade mig om det företräde, som jag ansåg Utsk:s förslag i första punkten hafva framför Hr Skogmans, så glömde jag nämna en omständighet, som jag nu ber alt få omnämna. Om stadgandet skulle blifva sådant, som Hr Skogman föreslagit, så skulle naturligtvis Fullmäktige vara förbundne alt inköpa alla de depositionsbevis, som af Banken böra infrias. Jag fruktade, såsom jag omnämnde, att i sådant fall icke någon större vexelhandel skulle komma att äga rum; men denna fruktan utesluter dock icke möjligheten deraf, att våra handelsförhållanden kunde blifva så fördelaktiga, att cursen fortfarande vore särdeles låg, och vi således med detsamma hafva en större tillgång på utrikes fordringar, hvilka skulle här realiseras. Då kommer Banken, i följd af det der ovillkorliga stadgandet, alt uppköpa alla fordringsbevif, som möjligen kunde finnas,- och hvilka kunde uppgå till ett högst betydligt belopp.
Denna arbetsmethod har äfven med stor fördel användts vid öfvergången af större vattendrag, och såsom ett exempel på den betydliga skillnaden i anläggningskostnad må här anföras banken öfver Arstaviken, hvilken bank innehåller mer än 20,000 kubikfamnar grus och sten, bar en längd i vattenytan af nära 900 fot samt å djupaste stället af viken en höjd öfver fäst botten af nära 80 fot, och för hvilken kostnaden ej uppgått till högre belopp än omkring 147,000 R:dr, eller till ungefär en tredjedel af hvad en ändamålsenlig bro af sten eller jern öfver samma vattendrag skulle kostat. Förnämligaste orsaken till den begagnade arbetsmethodens ringa pris har varit den goda tillgången på tjenliga fyllnadsämnen i eller bredvid sjelfva jernvägslinien eller ock tillfället af t genom billig sjötransport framföra sådana ämnen i de bankar, sorn utfyllts öfver större vattendrag. Betydliga bergsprängningar hafva varit nödvändiga, särdeles för vestra stambanans framdragande förbi de mellan Götheborg och Alingsås belägna sjoarne Aspen, Saf - Bilaga Litt. B. till 1862 års revisions-berättelse, angående statsverket, sid. 114. För Statens Jern vägsbyggnader anslagne och använde medel till 1861 års sint. Sammanbindninesbanan Södra Södra Summa. V estra Stambanan. från Hallsberg „ till Orebro. Stambanan från Falköping. Stambanan från Malmö. Använde medel. Statsanslag.
Consistorium, hurusom Uti detta Stift ingen utväg finnes att rädda och hjelpa sjuke och eländiga menniskor och omöjeligen vore att föra någon sådan uti Lazarettet, hvartill detta Stift så väl sora de öfrige Rikets Innevånare hafva rättighet. I anseende dertill, såsom ock till det förslag och anledning Physices Lectoren vid Kongl. Gymnasium derstädes, Doctor Nils Gisler, hvilken ock såsom Provincial-Medicus Landets Innevånare betjenar, gifvit till en Sjuk - Stufvas eller Lazaretts inrättande i orten, anhåller Consistorium att allt, som igenom frivilliga sammanskotter samlas, och det, sorn på Piöllopp och vid Barndop gifves, och hittills blifvit till Stockholms Lazarett anslagit, må ifrån samma Lazarett afdragas och användas till detta och i Lanr det nödiga Sjukhuset. Visby Stift. 58:0 Visby Hospital. Om detta Hospitals ålder och första inrätt-'' ning, berättar så val Landshöfdingen i orten, i668 StatS'UtsiottRts Betankandcn. som Consistorium, skola nu fortiden inga Handlingar finnas, som derom någon upplysning kunna gifva; Dock förmenas, att det fått dess inkomster af de utjordar i och utom Staden belagné, hvilka de förstörde Kyrkor och Klostren innehaft för Reformationstiden. I förra tider skola Hospitals - Inkomster» ne varit mycket ansenlige, så att det kunnat unde'hålla ett :ångt s'örre antal fattige, än na sker. Orsakerne skola förnämligast bestå deruti, att uti Staden och på Landet vore allmänt förmögnare Folk, som kunde genom frivilliga gåfvor understödja Hospitalet, och att Allmogen blefvo vid 1727 års Riksdag frikallade ifrån den Spannemålshjelp nemligen 6 Kannor af hvart Mantal , som de årligen utgjorde till Hospitalet, och nu få använda till sine egne Socknefattige. Efter Utdrag af 1754 års Hospitals - Räkning , som Lands - Contoiret verificerat, hafva Inkomsterne för samma år stigit, nemligen:
Bland olägenheterna, hvilka, enligt revisorernes taiike, uppstode genom saknaden af en vanlig hufvudbok för för statskontoret, företedde sig, att en lill alla delar fullständig kontroll och öfversigt af statskontorets enskilda ställning icke kunde vinnas under den tid som förtlöte emellan utbetalningen af en summa och rikshufvudbokens afslutfling; att åtgärders vidtagande i afseende på förskotters redovisning, fordringars indrifvande m. m. kunde en längre tid förglömmas, samt alt följaktligen statens säkerhet för sådana summors inkassering jemväl äfventyrades, enär utider nuvarande förhållanden, cu balanse-post kunde blifva i saknad af åtgärd under 2 ’ år och möjligen derutöfver; och ansågo revisorerne fördenskull det vara af synnerlig vigt och ledande till ordning, att statskontoret, lika med öfriga verk, öfver sin enskilda rörelse årligen upprättade och afslutade en hufvudbok, hvilken sedermera till Kammar-rättens revision öfverlemna des. Instämmande till alla delar, i detta yttrande, hafva 1847 års revisorer ansett sig böra dervid tillägga: att det, statskontoret tillhörande, bestyr dels med staters upprättande och anslagens dymedelst skeende fördelning till förvaltning af serskilda embetsverk och myndigheter, dels med upprättande af riksbokslutet vore något helt annat än befattningen med speciela anslags utanordnande, utlåning af vissa allmänna fonder, det omedelbara inseendet öfver Expcditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej If:o 192.