Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu har jag särskildt underrättat mig här af personer, sorn afhört anmärkningarna, hvarom jag genast tillsade att de ej voro mig kända, att de visserligen icke kunde anses obehöriga, utan alt Hr von Hartmansdorff må hafva rätt deruti att det kunde vara bättre om några uttryck borttagas, men att deremot dessa meningar icke äro af sådan beskaffenhet, att de kunna kom - Den 19 December f. rn. komma under calhegori att anses väcka åtlöje. Det är således egentligen om intet man tvistar, om icke derom alt Hr von Hartmansdorff skall få göra sin vilja gällande i alla slags frågor. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag deltager oger na i en tvist, som förlänger R o. Ad:s öfverläggning utan något särdeles ähdainål; men att en ledamot af Exped.- Utsk. förklarar att Exped.Utsk. icke bör anse sig på något sätt bundet vid expeditionernas uppställning af de ordalag, som förefinnas i RiksSt:ns beslut, del är något, som jag icke kan stillatigande förbigå, utan anhåller jag emot en sådan Exped.Utsk:s åsigt få till prot. nedlägga min protest; ty jag tror att Exped.Utsk. tvertom är absolut och ovillkorligen förbundet att vid uppsättningen af expeditionerna oeftergifligen hålla sig till de ordalag, sorn finnas i RiksSttns beslut. Frih. Rehbinder: Till följe af Gr. Anckarsvärds ytt rande, anser jag mig böra tillkännagifva att jag ej kan finna, att allt är beslutadt, som står i ett bifallet utsk-betänk., och alt det ofta är fallet att Utsktn begagna motiver i deras framställningar till RiksStm, som sedermera ingalunda af RiksStm kunna begagnas i skrifvelse!- till K. M.; och ofta händer äfven att R. St:s beslut blifva olika emot Utsk:ns tillstyrkande, och i sådant fall är det rent af omöjligt att begagna samma ordalag, som i ett utsk.betänk, äro upptagna.
Efter härmed fulländad öfverläggning framställde Hr Gr. o. Landtm., hurusom i afs:de på förevide punkt blifvit yrkadt dels bifall utan förändring; dels af Hr Tersmeden, Pehr Reinh., bifall med den förändring, afl i föreg:de mom. orden »medlem af dess Kyrkoråd», samt hela sista meningen skulle Uteslutas, och i sednare morn., jemte uteslutande af orden »eller underlåter att ställa 3.10 I>en ‘i Februari. sig till efter rä 11 else Kyrkoråds förbud mot utöfvande af lärareverksamhet», ett hundra Rdr skulle uptagas såsom högsta bötesbeloppet i st. f. tre hundra Rdr; dels af Hr Hjerta bifall till Hr Tersmedens förslag med den förändring att ordet »enskild» framför husandakt komme att utgå; af Frill. Posse bifall till Utsk:s förslag med den förändring i fråga om böterr.es fördelning, att i st. f. orden »till tveskiftes emellan åklagaren och församlingens fattige» skulle införas: »som skola tillfalla församlingens fattige»; och att slutligen Hr Estenberg föreslagit, att konventikel-plakatet af d. 12 Jan. 1726 måtte uphäfvas i hvad det rörer konventiklar. Proposrr till bifall å hvart och ett af dessa yrkanden blefvo härpå framställde och besvarade med blandade Ja och Nej; hvarefter propos. till bifall å Utsk:s förslag utan förändring förnyades, och sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit Ja öfvervägande. De 2:ne öfrige härefter förekommande punkterne fann R. o. Ad. icke föranleda till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från inkomne Utlål:n och Mern.:
Nej, bevars; jag vet inte hvad det går åt den satans pojken. (^Erik och Anna, som en stund stått i stum omfamning, framträda hand i hand till Brukspatronen^) Erik. Herr Patron, bed för oss hos far och mor ... vi kan inte lefva utan hvarandra ... Sven. Tig, pojke! Och du, Anna, bort härifrån! Du har med knep och konster lockat vår son, för att få bli hans hustru ... Lisa. Stilla dej, Sven; det går inte an i herrskapets närvaro, att ... Sven. Tyst du, jag vet hvad jag gör. (^Till Anna^) Du byting, fattig, eländig och oduglig, tänker lure dej te min son! Nej, tack vackert! Gå din väg på stunn! Bort! Anna. För Guds skull, förlåt, förlåt! Jag rår inte för ... (^Hon brister i gråt^) Erik. Nej, det går för långt, min far! Jag har lydt och aktat er i det längsta; men, hända hvad som hända vill, nu tänker jag råda för mej sjelf. Kom, Anna! Vi ska väl slå oss ut på något sätt; kom, kom härifrån! Sven. Inte ur fläcken, pojke, säjer jag! Åh, jag kan bli ursinnig! Brukspatronen. Nu vill jag blanda mitt ord med i laget, Sven. Ni är orimlig; det är syndigt af en far, att så behandla sin son. Om ni har någon aktning för mig, så låter ni min förbön för de stackars barnen gälla. Sven. Ursäkt' mej, herr Patron. Här är det jag, som rår. Saken är oppgjord mellan Ola i Gyllby och mej och ska inte ändres för bare ett infall åf den illistige pojken. Envises han och vill ha Anna, så tar jag min hand ifrå honom, och hur pass han se'n kan försörje sej med e hustru, som inte har en skilling, det begriper Patron lätt. Brukspatronen. Är det endast Annas fattigdom, som hindrar, så kan jag hjelpa saken. Jag skall förse henne med utstyrsel. Lotta. Och jag lofvar att sörja för hennes bruddrägt. Wilhelm. Kära fader Sven, låt inte be er förgäfves.
Uti en hos Preste-Ståndet väckt motion har Prosten Söderberg hufvudsakligen anfört, hurusom bristen på goda och tillförlitliga sjökort öfver de farvatten, som närmast omgifva landets kuster, gjorde sjöfarten derstädes osäker och vådlig samt ofta vållat strandningar och förlisningar med mer eller mindre olyckliga följder. Anledningen till denna, visserligen i allmänhet anmärkningsvärda, men i synnerhet i fråga om det yttre hafsbandet framstående brist på omförmälda för seglaren så vigtiga ledning vore att finna deruti, att Kongl. Sjökarte-kontoret, som hade åliggandet att utgifva nya sjökort och som utan tvifvel deråt egnade det allvarligaste nit och en berömvärd ifver, icke egde till sin disposition för ändamålet tjenliga arbetsmedel. För verkställande af de förberedande arbetena, såsom upplodning och invinkling af grunden, funnes nemligen icke andra båtar att tillgå än roddbåtar. Men med dessa vore det icke möjligt, än mindre rådligt, äfven under det gynnsammaste väder, att begifva sig Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 85. 33 sig så långt ut i det yttre hafsbandet, sorn för en fullständig undersökning deraf erfordrades, ty de yttre skären voro ofta belägna på flera mils afstånd från närmaste strand; och då under sådana förhållanden hvarken tiden eller roddkraften medgåfve ett tillräckligt långt uppehåll till sjös, kunde de längre ut befintliga, i allmänhet särdeles farliga, grunden antingen alldeles icke eller endast ofullständigt undersökas. Om deremot för undersökningar af sådan beskaffenhet anskaffades mindre, på ändamålsenligt sätt konstruerade, ångbåtar, att användas för roddbåtarnes hastiga utbogsering för upplodning oeh invinkling af yttre grund, skulle derigenom otvifvelaktigt undanrödjas det väsendtligaste, om icke till och med det enda, hindret för erhållande af goda och fullständiga sjökartor. På grund häraf och då med visshet kunde antagas, att kostnaden för anskaffandet af dessa lodnings-ångbåtar, uppgående för hvarje sådan till omkring 15 å 18,000 R:dr Riksmynt, inom kort tid skulle blifva fullkomligt ersatt genom den besparing af tid och arbete, som dermed kunde åstadkommas, har motionären, på det Kongl.
Med afseende å kartering af Sjöassuransbref har Kongl. Majit föreslagit följande tarif: till och med 200 R:dr 10 öre för hvarje 100 R :dr derutöfver 5 öre, varande denna afgift nu bestämd för lill och med 200 R:dr Banko till 3 sk. och för hvarje 100 R;dr Banko derutöfver till 1 sk. Då Utskottet anser den efter drcimal-syslemet i författningen stadgade grund af jemna 100 R:dr för algiftens beräkning å ifrågavarande handlingar höra orubbad bibehållas, men någon karla icke skulle komma alt finnas med så lågt värde i riksmynt, som, efter nu gällande beräkningsgrund, borde belöpa lör dylikt bref å 200 R:dr riks - 8 Bevillning*- Utskottets Betänkande ZV.-o 8. mynt, hvilket förhållande äfven komme att inträffa för sådana bref å högre belopp, i fall samma progression, som nu för algiften är bestämd, skulle, endast med förvandling till riksmynt, fortfarande bibehållas, får Utskottet, på det någon svårighet ej måtte uppslå, att å hvilken summa af jemna 100 R:dr ett assuransbref än lyder, förse detsamma med karla-sigillata, hemställa, att Kongl, Majus förslag måtte vinna Rikets_Ständers bifall. Innan Utskottet öfvergår till granskning af de i 4 § 3:dje momentet samt öfrige i författningen uppställde tarifer för kartering af vissa handlingar, anser Utskottet sig böra .redogöra för anmärkningar, som af Herr Stolpe, i hans ofvannämnda motion blifvit framställde vid dessa tarifer. Sålunda förekomma i afseende ä grunden för summornas afdelning, att tarifen i allmänhet läte hvar sifferklass gå upp till och stadna näst under ett visst rundt tal, för det mesta ett tiotal, hvarefter nästföljande klass började med denna siffra och uppginge till ett annat högre rundt tal.
Utskottet tvekar ej heller att uttala den grundsats, att samhället eger rätt att genom allmänna, till alla samhällsklasser utsträckta stadganden föreskrifva ett sådant slags förmynderskap öfver sina medlemmar, som motionären genom sitt förslag åsyftat, ett förmynderskap som redan med vida mindre afseende på hvars och ens enskilda rätt, blifvit stadgadt genom de för en stor del af statens tjenare föreskrifna löncafdrag till pensionskassorna. Förhoppning kan ock vara, att i en framtid, om sparbanker och i synnerhet ränte-försäkrings-anslalter blifva allmännare inom rikets provinser inrättade och försedde med sådaue garantier för deruti insatte medel och för fortgången af deras verksamhet, som kunna lemna full visshet om deras bestånd under alla skiften, det kan blifva möjligt att föreskrifva sådana stadganden, som åt det framställda förslaget kunna bereda verkställighet; men under närvarande förhållanden har Utskottet funnit så stora svårigheter möta vid tillämpningen af förslaget, att de synas Utskottet oöfvervinneliga; af hvilken anledning och då dessutom den allmänna meningen om sådana åtgärders nödvändighet och fulla öfverensstämmelse med vigtiga rättsgrunder ännu icke är tillräckligen utbildad, Utskottet vördsamt hemställer, att motionen för det närvarande icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 21 Januari 1854. j Emot detta beslut afgaf hr Icktor Sondén följande reservation: [“Då jag “‘med tacksamhet tillstår att ifrågavarande motion till sitt syfte och hufvudgrunder “rönt ett fullständigare erkännande än jag på förhand vågat hoppas, finner jag mig Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottels Betänkande, _Y:o 21. 5 “dock föranlåten att reservera mig mot det resultat, hvartill Utskottet kommit.
Utskottet har dock härvid icke bordt lemna obemäldt, att värdet af Tumba hemman icke är uti den, såsom Brukets fastighetsvärde, nu föreslagna summa uppförd t, af anledning, att värdet af frukträd, staqueter och inhägnader m. fl. poster, hvilka Utskottet icke ansett böra tagas i beräkning vid fastighetsvärdets bestämmande, såsom serskildt brandförsäkrade, uti försäkringssumman ingått, till så betydligt belopp, att Utskottet ansett derunder väl kunna inbegripas värdet af det genom anläggning af verkstäder och boningsbus åt brukets tjenstemän och arbetare, till en stor del upptagne Tumba hemman, hvilket dessutom, såsom jordegendom betraktadt, iemnar ringa afkastning. Stockholm den 15 April 1840. Reservation af Herr Borgmästaren Helleday: ”Då jag ansett nedsättandet af Tumba bruks fastighetsvärde icke vara af något behof påkalladt och möjligen föranleda till irring framdeles, samt derjemte funnit det vara upplysande, att pä ett ställe kunna se hvad Bruket kostat, har jag trott det vara lämpligast, att brukets fastighetsvärde oförändradt bibehålles, och på grund häraf icke kunnat biträda Utskottets nu gjorda hemställan.” Häruti instämde Herr Häradshöfdingen Bogeman och Herr f. d. StatsRådet m. m. Poppius. — ■— STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet 1840. Banco-ZJlsholtcls Betänkande, N:o 29. 4. Ank. till Exp. Utsk. den 24 April, kl. it f. rw. Betänkande, innefattande förslag till ett förändradt Mynt-System. Uti en hos Högloflige Ridderskapet och Adeln väckt och, enligt protocolls-utdrag af den i5 nästlidne Februari, till Utskottet remitterad motion, har Herr von Troil, Emil, föreslagit, att Rikets Ständer, för deras del, måtte besluta och derefter anhålla om Kongl. Maj:ts Nådiga sanction å en allmän författning, så lydande: 1:0
St:rs sammanstämmande beslut, en ifrån Sveriges Statsverk skiljd förvaltning; alltså och då hvad dermed äger sammanhang icke tillkommer StatsUtskottets pröfning, har Utskottet ansett det ej tillkomma sig att med Hr Rosenqvists ofvanberörde motion tagg någon befattning. Den n Mars i83o. Utlåtande, i anledning af gjord motion ang, rättighet för Hrr Fullmägtige i RiksgäldsContoiret att försälja Attesterna öfver det i Banken på deposit-räkning insatte, i lane-, väg anskaffade silfver. I anledning af erhållen remiss å den af Hr Rosenblad, Bernhard, hos II. Ridd. och Adeln väckta motion : att, sedan R. St:r bifallit, att det silfver, som inflyter å det beslutade lånet af 2 millioner R:dr Specie, skall på deposit-räkning i Banken insättas, rättighet äfven matte tillerkännas Hrr Fullmägtige i RiksgäldsContoret, alt kunna försälja de erhällne deposit-attesterna när sådant kan finnas lönande samt stadgande derom införas uti Instruetionen för Hrr Fullmägtige, — får Utskottet vördsamt anföra: att, ehuru vid tillfälle af Coursens stigande en vinst skulle, genom en sådan åtgärd, kunna beredas RiksgäldsContoiret, Utskottet likväl icke finner skäl, att något stadgande i detta hänseende meddelas Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, enär derigenom skulle förfelas det ändamål sorn åsyftats, Betänkanden, N:s 435, 446* 6ii att bidraga till realisationens verkställighet, genom den af R.
M. härigenom i underdånighet anmäla , att de för RiksArchivet tjenliga rum och lägenheter inom GeneralAssistance-Contoirets nuvarande local, hvilka genast eller framdeles kunna blifva för RiksgäldsContoirets behof umbärliga, må upplåtas till RiksArchivet, att hyresfritt begagnas, och för deras bestämmelse, genom RiksgäldsContoirets försorg, inredas, samt kostnaden dervid utaf RiksgäldsContoirets medel godtgöras. Rikets Ständer framhärda etc. 20 Exp. ZJtsJc. Förslag till uricL Skrif a. Nho 247- N:o zfy. Uppl. o, godk. hos Ridd. och Adeln d. 4 Dec. 1829* Pi’este-Ständet d. 7 Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j rörande Stämplade Pappers-afgiftens beräkning och utgörande för är i83o och påföljande år, S. A. K. Hos E. K. M. få R. St., med. anmälan af deras, jemlikt 6o §. af Regeringsformen, vidtagna beslut, i afseende på Stämplade Pappersafgiftens beräkning och utgörande för år i83o och påföljande år, intill slutet af det, under hvars lopp ny Chartas-Sigillatae-bevillning af R. St. fastställd blifver, i underdånighet anhålla, att detta beslut, som uti härhos bilagda förslag till Förordning fullständigt innefattas, måtte, med de ändringar, E. K. M. tilläfventyrs kan finna nödiga uti de i Förordningen förekommande administrativa föreskrifter, till allmän efterrättelse varda i Nåder kungjordt; och lärer E. K. M. läckas af berörde Förordning tillika i Nåder inhemta, hurusom, med anledning af E. K. Maj:ts, genom Nådig Proposition, den 26 November sistlidet år, till R.
Grefve Hård, Carl Gnjlaj; Ibland de af Höglofl ConstitutionsUtskottet föreslagne förändringar uti Riksdagsordningen, till befrämjande af Riksdagsarbetets skyndsammare gång, förekomma tvenne, som med hvarannan stå i så nära sammanhang, att, ehuru de röra serskildte paragrafer af nämnde Grundlag, de likväl icke böra utan med hänsigt till hvarandra behandlas. Dessa äro de i första och femte puncterne af Betänkandet oinförmälde. Den första går derpå ut, att åt hvarje Stånd skulle öfverlemnas, att förordna, huruvida Protocollet öfver discurserne skall utförligt eller summariskt sammanfattas. Detta sy nes mig ock vara iätt, ty förordnandet härom lo5 Den ^5 September c.. m. ar af en blott reglementairiek egenskap och hade, elter mm tanka> icke bordt i en Grundlag inflyta. Hvad åter angår det i femte punkten ff>- reslagne tillägg till 49 §. af Riksdagsordningen, ätt, i händelse af återremiss, från Riksstånd till Utskott, af ett utlåtande, StåndetsSecreterare skulle punktvis och i korthet sammanfatta alla anmärkningar, jemte hufvudsakliga skälen derför, samt med uppgift af de Ledamöters namn, som anmärkningarne framställt eller biträdt, anser jag ett sådant stadgandes användbarhet, såsom medel till »rbetets påskyndande, helt och hållet bero af det sätt, Born af Stånden vid Protocollsföringen före6krifves. Om nemligen ett Riksstånd beslutar, att dess Protocoll skall summariskt sammanfattas, så att, utaf Ledamöternes anförande, blott det hufvudsakliga, med uteslutande af alla digressioner upptages, blir det visserligen lätt att efterkomma ders i 5:te punkten föreslagna föreskriften, ty Secreteraren behöfver då icke vidare göra något utdrag, emedan sjelfva Protocoilet icke innehåller annat, än det hufvudsakliga af anmärkningarna och skälen derföre; men om ett Riksstånd skulle besluta att dess Protocoll såsom hittils, skall utförligt sammanfattas, uppstår ett helt annat förhållande.
Jag bade önskat, att Herr Grefven och LandtMarskalken icke så hastigt framställt denna fråga, innan utrönt blifvit, om ej Ståndet vore mera benäget för en annan proposition, såsom jag den föreslagit; men sedan framställningen skett, och votering derom blifvit begärd, återstår för mig blott att begära den rättelse i ContraPropositionen, att deri innefattas endast ett icke yrkande af livad Herr Grefven och LandtMarskalken vägrat proponera. Friherre Cederström: I anledning af Den io Februari i f. in. i63 hvad här blifvit yttradt om ContraProposilionen, torde jag få påminna, att det är Talemannen, som äger förklara målet hvilande, och att något derom således ej kan inflyta i någondera propositionen. För öfrigt får jag reservera mig deremot, att ExpeditionsUtskottets Memorial kallas ett Betänkande. Det är ej något sådant, utan innefattar blott en förfrågan. Herr Munck af Rosenschöld: Jag vill blott, i anledning af det utaf Grefve Frölich origtigt nyttjade uttrycket att NejPropositionen skulle innefatta ett icke åläggande för LandtMarskalken att göra den vägrade propositionen, erinra, att ingen häraf må förledas att tro, det man, genom votering af Ja, ålägger LandtMarskalken att göra propositionen; ty sedan beror frågan på ConstitutionsUtskottet. Grefve Frölich: Jag erkänner villigt det anmärkta misstaget i uttrycket, men jag hoppas Ridderskapet och Adeln, detta oaktadt, förstått min rätta mening, som endast var, alt bestrida en NejProposition, hvilken afgjorde saken, och i stället få frågans hvilande enligt Grundlagen. Jag anhåller, att få uppläsa 55 § Riksdagsordningen, som föreskrifver, huru i dylika fall, som det ifrågavarande, bör förfaras.
Sextonhundratalet var så genomträngdt af bördstraditionen, att äfven den högsta adeln, som numera bar släktnamn, fortfor att tillägga faderns dopnamn till sonens eller dotterns. Namnlös var mer än vanbörding, hvarmed adeln ville beteckna en ofrälse; namnlös var ärelös. De oäkta barnen, hvilka hela sitt lif igenom buro sin moders namn som en skymf, hade dock något att stödja sitt dopnamn vid. Men hvad voro de, som icke ens buro sin moders namn, som, likt hundar och kattor, ej buro något tillnamn alls? Man mognar brådt, när man bär något sådant på hjärtat. Hagar var icke ett barn mer, när hon hårdt tryckte sin broders hand och sade till honom: Du skall göra dig ett namn! Tag dig ett! Välj dig ett namn, hvar du finner ett, från dagen eller natten, från stjärnorna eller från kriget! Lydiken har berättat mig, att vi äro stjärnornas barn. Har du sett stjärnorna falla? Vi ha fallit ned med någon af dem. Jag vill heta Ingen, svarade gossen sorgset, under det förkrossande intrycket af sin öfvergifna belägenhet. Nej, välj något annat! Du skall ej vara ingen, du skall vara allt. Men hvad namn du än tager dig, Bennu, så minns, att du gör det stort och berömdt! Det finns intet förmer, än att vara stor och berömd. Du skall icke vara Ben-Oni, du skall vara mer än Ben-Jamin, du skall vara Josef, för hvilken solen, månen och elfva stjärnor bugade sig. Si, då skall ingen fråga din faders namn. Ditt namn, som du själf gjort, skall vara mer än faders och moders; det skall gå genom världen såsom ett stjärnfall. Och då, Bennu, skall du minnas en, som aldrig kan blifva stor och berömd för annat än att hon är din syster ... Farväl! Hon räckte brodern sin hand till afsked. En underlig, främmande man, en lång, skäggig krigare, stod lutad mot balustraden på landningsbryggan. Han sade till Bennu: Hvad heter du? Ingen. Jag menar, hvems barn ären I? Ingens. Mannen vände sig till Hagar: Hvad säger gossen?
JV2 3, i anledning af väckt motion om sådan anordning vid fördelningen af 1866 års anslag till jernvägsarbeten, att norra stambanan må kunna skyndsamt fullbordas och för trafik öppnas; samt JVs 6, i anledning af motion angående nedsättning i lösen för uträkning af augmentsränta och om behörighet att verkställa sådan uträkning. S. D. Föredrogos och biföllos Banko-Utskottets Memorialer: JVs 6, i fråga om afskrifning af åtskilliga vid Lånekontoret i Göteborg upptagna diskontlån, äfvensom af derstädes balancerade öfverräntor å dylika lån; JVs 7, med hemställan om förhöjning i den åt Skolläraren vid Tumba bruk, CEriksson, anvisade lön; samt M 8, angående årligt understöd till Bokhållaren vid Tumba bruk, J. F Asp. Pr nt.-Utdrag den 9 December 1865, 93 Från Hoge. Preste-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskottets Memorial JW 3, med uppgift å hvilande Förslag till ändringar i Grundlagarne, antog Preste-Ståndet de uti l:sta och 3:dje punkterna af detta Memorial upptagna Grundlagsändringsförslag, hvaremot förslagen i 2:dra, 4:de och 5:te punkterna blefvo af Ståndet förkastade. S. D. Föredrogs ånyo Utdrag 30 af Höglofl. Bidderskapet och Adelns protokoll den 27 sistlidne November, med inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti Ridderskapet och Adelns beslut, det må Rikets Ständer nedsätta ett särskildt Utskott, bestående af fyra ledamöter utaf hvarje Riks-Stånd, för att handlägga Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner dels angående förändring i grunderna för beväringsinrättningen samt om bildande af en landtslorm, dels ock angående grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation, om rättighet för den indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked samt om arméens vapenöfningar och underofficersbildningen; och fann Preste-Ståndet för godt att, lör sin del, denna inbjudning antaga.