Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
18S0. miska kunskaper, och att, ju mera detta behof gör sig gällande och oeftergifligt, desto kännbarare blir den brist pä skickliga rådgifvare och lärare i dessa ämnen, som redan nu allmänt förspörjes, och hvars orsak är att söka i brist på tillfälle till ändamålsenlig undervisning deruti: en brist, som redan visar sig i svårigheten att vid de i landet redan befintliga landtbruksoch techniska tillämpningsskolor besätta de kemiska lärareplatserna med skickliga män, under det antalet af landtbruks-skolor nära nog hvarje Ar ökas, slöjdidkare mer och mer sjelfva förena sig om inrättande af slöjdskolor, och bergsnäringens män icke heller sky kostnader, för att underlätta möjligheten för sig att med sin näring få förena den djupare kemiska insigt, som för densammas drifvande och för tällan med andra länder är så vigtig och oumbärlig; af hvilket allt den slutsats syntes kunna dragas, att de kostnader, som för väl försedda undervisningsanstalter i detta afseende erfordras, utan tvifvel komma att snart och i rikt mått återgäldas, ej allenast genom en stigande högre upplysning, utan ock genom industriens mångsidigt stegrade utveckling, i följd af de derstädes förvärfvade insigternas blifvande inflytande på en från rationella grunder utgående höjning af de praktiska yrkena; att den totalsumma. som, enligt hvad ofvan blifvit uppgifvet, skulle, för utförandet af dessa förslag, blifva erforderlig visserligen komme att uppgå till en ganska betydlig siffra, isynnerhet hvad det för en gång behölliga anslaget beträffade; men att då fråga vore om vetenskapliga inrättningar af så hög vigt äfven för det praktiska lifvet, som de nu ifrågavarande, det ostridigt blefve en större vinst att på en gång utföra dem så, som de af vetenskapen sjelf angifvas, än att, genom vidtagande af mindre ändringar och förbättringar successift väl undvika en större utgift för tillfället, men ock gå miste om de bättre och mångsidigare frukter, som endast en i alla afseenden väl grundad och vårdad inrättning kan framkalla. II.
När delta föreställningssätt är utplånadt, då, men icke förr, är traditionens magt bruten, och en lagförändring är då endast ett upptecknande af de nya idéer, som hunnit mogna i folkets bröst. Derföre se vi också huru hos nästan alla sjelfständiga folk deras familjelagar långsamt undergått förändring, — huru dessas hufvudgrunder ännu efter århundraden stå orubbade qvar, ofta egendomliga, ofta skarpt afstickande från andra nationers, under det folken deremot närma sig hvarandra i allt annat och t. ex. deras kreditlagar bära en rent kosmopolitisk prägel. Derföre visar oss också en blick på vår egen lagstiftning, huru varsamt lagstiftaren gått till väga vid förändringar i familjerätten. Emellan den tid, då qvinnan blef samarfva med broder, och den, då hon derutinnan ställdes i full jemnbredd med honom, låg mer än ett halft årtusende. Och denna förändring kunde genomföras, icke derföre att en teori fordrade den, utan derföre att den var påkallad af folkets förändrade åskådningssätt. Detta åskådningssätt har, enligt Utskottets öfvertygelse, i fråga om giftomannarätten, ej ännu förändrats. Denna rätt, lika gammal som familjen, ingår ännu hos oss såsom ett af de vigtigaste momenterna i familjens idé. Om, såsom Utskottet vågar tro, detta ännu är det allmänna föreställningssättet, så kunde det redan anförda vara nog för att afböja det väckta förslaget. Men Utskottet anser sig derjemte böra antyda, på hvilka allmängiltiga grunder giftomannarätten hvilar och hvad den egentligen innebär. Det är förståndet, stäldt vid sidan af känslan för att afböja dess missledning, — det är erfarenheten, välvilligt bjudande sitt råd åt den med lifvets yttre förhållanden mer obekanta qvinnan. Men detta råd måste, för att uppfylla det dermed afsedda ändamål, kunna ikläda sig formen af ett förbud tills vidare, af en Underrätts utslag, som dock aldrig vinner laga kraft. Det bör nemligen ej förbises att detta förbud kan när som helst underställas domstolens pröfning. Härigenom har giftomannarätten en väsendtligen olika karakter nu emot fordom.
Proposition N:o 71. 5 ursprungligen beräknade summan medgifver; men då det icke skulle komma att ens till en början motsvara trafikens fordringar och ännu mindre den tillvexande rörelsens behof, och dessutom skulle i hög grad fördyra stationshusbyggnadens fortsättning och banhallens uppförande såväl genom svårigheterna vid grundläggningen deraf, när denna skall ske, sedan bangården blifvit uppfylld och planerad; som derigenom att dessa byggnadsarbeten måste verkställas under pågående trafik å bangården, hvilket erfarenheten visat vara både kostsamt och äfventvrligt, och då den för trafikens behof nödiga och högst kostsamma materiel, särdeles af personvagnar, som å en större station måste hållas i reserv, skulle lida betydligt genom saknaden af en täckt banhall till skydd för densamma, samt då trafiken komme att betungas genom en mängd provisionela byggnader och andra åtgärder, hvilka under tiden måste uppföras och vidtagas för att ersätta det bristande utrymmet, anser sig Styrelsen i underdånighet ega grundade skäl till afstyrkandet från ett sådant partiel! uppförande af stationshusbyggnaden, som detta tillvägagående skulle medföra.» Öfver Byggnads-styrelsens ifrågavarande förslag har Styrelsen för Statens jernvägstrafik fått afgifva underdånigt utlåtande och den 13 nästlidna December med detsamma inkommit, dervid Styrelsen, lika med Byggnads-styrelsen, ansett icke allenast ändamålsenligt, utan äfven nödvändigt, att den norra bangården i hufvudstaden genast från början erhölle sådana dimensioner, hvad anordningen af såväl spår som byggnader beträffade, att ej allenast den erforderliga rörelsen med lokomotiv och vagnar kunde med säkerhet och billiga kostnader derå utföras, utan ock de åt expeditionen af passagerare och godstrafiken egnade lokaler med tillräckligt utrymme förena den beqvämlighet, som en flerårig erfarenhet vid alla jernvägar vitsordat vara ett oeftergifiigt vilkor för möjligheten att iakttaga såväl en god hushållning som punktlighet, skyndsamhet och noggrannhet vid utförandet af de mångfaldiga göromål, som tillhörde tjenstemän och betjening vid hvarje mera betydande jernvägsstation.
Sfafl finnér fålebeS, att ont SOTagajin^gonbenö utpebnirtg tdfe {Tulle intill nafla &tifé>bag lenina fpllnabcn i ben betoiljabe funmtan 2,820,000 9t:t>r, SftifsSgätb6*<2ontoi* ret bör för utbetalningen beraf fullt anfroara) ort; tillfn;r Utlåtande, få ival i anledning af i?ongl. SDtrtjitS Nådiga ‘'firopofition till 3\. ©t:v, angående någon {dufning i grtmderne fot’ SRecogm* tton^jEogarneé ffattlåggning, font i roåcft fråga om åtgardö toidtagande tili paffyndan* de af annu ojfattlagde 9vccognition^j!ogaré ffattlåggntng. (3.21.) ^ögjfberörbe åt’. jPröpofttion (orbagrannt inforb i förffa famtingen af änbanget till 9tifS 9)?eb remisen från å>. Stibb. ocb 21 b c l it bär åtföljt ett anfbranbc afvertHeijkensköld, Detlof, bivilfen, ro ib jemförclfe af åt. öTungÖrelfen ben 4 geöruari 181 r, ont Ste* eognitionSgTogariteb amoänbanbe ort; wilforen för bcrart (Tätt* 23 e t ä n f a tt b e n, 9?:o 7.56, XXXV (äggning fanita. Ftmgörelfett ben3i SWarå 182.4 i fattima omne, funnit, att en rättelfe blott i bmab ftflnänmbe förs orbitiitg förefFrifmer, röranbe öjemmantaletå förhöjning efs ter ben tidofabe räntan, på fätt ÖT. SD?a;:t förefTagit 3t.
I afseende å omfånget för en kostnadsfri utdelning af den officiela tidningen erbjuder sig visserligen den enkla grunden att stadga dess utdelning till alla dem, som enligt gällande föreskrifter undfå Svensk Författningssamling; men då bland dessas antal, som uppgår till omkring 5,000, många embetsverk och andra allmänna inrättningar, af hvilka en stor del erhåller flera exemplar af Författningssamlingar, icke hafva lika stort behof af den officiela tidningen, samt det i allmännhet torde kunna antagas, att denna tidning, förmedelst redan vidtagna förfoganden, hädanefter såsom hittills skall komma vederbörande embetsmyndigheter tillhanda, utan att vidare upp - 14 Kongl. May.ts Nådiga Proposition N:o 81. offringar för sådant ändamål från Statsverkets sida nödvändigt erfordras, tror jag, att ifrågavarande utdelning skulle, så vida tidningen i öfrigt tillhandahålles allmänheten emot ett mycket billigt pris, kunna lämpligen inskränkas derhän, att ett exemplar afses för hvarje kommun i riket och utlemnas till komunalstämmans ordförande för att sedan, på sätt kommunalstämman bestämmer, hållas tillgängligt för kommunens medlemmar. — Till en sådan utdelning skulle 2,500 exemplar fullt förslå. För detta antal uppginge prenumerationskostnaden, under i öfrigt oförändrade förhållanden, till 30,000 Riksdaler. Härvid bör dock tagas i betraktande å ena sidan den vinst för tidningens utgifvare, som skulle uppstå af ett betydligen ökadt antal prenumererade exemplar men ock å den andra, att den kostnadsfria utdelningen till allmänheten säkerligen skulle minska de enskilda prenumeranternas antal. Under antagande att dessa, hvilka för sistförflutna året lära utgjort omkring 2,300, minskades med 300, skulle, enligt de upplysningar jag kunnat inhemta, en af det allmänna bestridd prenumeration å 2,500 exemplar för utgifvaren medföra en vinst af något mera än 11,000 Riksdaler årligen. Mot det med sistnämnda belopp minskade prenumerationspriset för 2,500 exemplar borde sålunda utgifvaren utan förlust kunna åtaga sig att tillhandahålla detta antal; och det allmännas kostnad skulle, efter sådan beräkning, uppgå till omkring 19,000 Riksdaler årligen.
Vid granskning af hvad öfrige respektive Svarandernes sednare förklaringar innehålla, igenfitines deri egentligen blott ett återupprepande af de satser, hvilka i förut afgifna svaromålet uppå mitt anmärkningsmemorial sökt göras gällande i afseende å den uti lörsta och nästföljande anmärkningspunkter, till och med den tionde, ingående hufvudfråga 0111 dispositionsrätten öfver de å RiksStatens hufvudtitlar uppkommande besparingar. Uti slutpåståendet har jag redan egt tillfälle alt skärskåda och vederlägga dessa satser, i det jag tillika omständligen visat de grunder för denna särdeles vigtiga frågas bedömande, hvilka äro att hemta ifrån Regeringsformens i 62 och 64 §§ med tydliga ord gifna föreskrifter, de der svårligen torde kunna förändras, på sätt respektive Svaranderne likväl vilja påslå, genom hvad Rikets Ständer vid en eller flera förutgångna Riksdagar rörande de med Statsregleringen gemenskap egande ämnen yttrat eller förfogat. 1 denna öfvertygelse och då jag med säkerhet föreställer mig, att Höga RiksRätlen, utan farhåga för den af respektive Svaranderna förespeglade vådan att pröfva andra omständigheter, än de å deras sida anförda, skall taga i noga öfvervägande hvad Parterna å ömse sidor andragit samt gilla och bifalla hvad som lagligt finnes, åberopar jag i sådant ändamål allt hvad uti mina förra skrifter ej mindre i ofvannämnda allmänna fråga, än ock rörande hvarje serskild anmärkningspunkt innefattas. Endast i afseende på en å Svarande sidan uppgifven omständighet uther jag mig att få tillägga några ord. Det yttras nemligen, att jag, ”likasom i mitt första memorial, äfven i det sednare upptagit och behandlat frågan om bristerna å andra hufvudtitelus besparingar, men att af uttrycken eller konklusionerna ej kunde med nödig säkerhet slutas, huruvida mitt åtal och dess fullföljande endast afsåg de gjorda anvisningarne å hufvudtitelns besparingar till de såkallade extra lönerna eller derjemte nyssnämnda brist,” och att ”samma osäkerhet, huruvida brislfrågau inginge i mitt slutpåstående om embetsförlust och skadeersättning, skulle äfven min uppställning deraf lemna.”
Konungen tillhörige Riksgälds-Contoircts Oblagatwner, ställda till fedelbafwaren, marle utbptas emot samma Contmrs särffilta förbindelse pä hela Capital-beloppet med 6 procents ärlig ränta, samt att det a de gamla obligationerna upplupna interesse mä uträknas och godtgöras till den dag, under hwilken den särskilta förbindelsen utfärdas. Lades pä Bordet. Herr Baron och Landt-Marskalken hemställde om icke, da Ridderskapet och Adeln bestulit att till nästa Riksdag uppskjuta med afgörande af de sedan den sista hwilande grundlagsfrägor, och detta beflut äfwen rörde Kongl. Masit rätt sä wida. som Hans Maj-t äfwen i sädana ämnen bade wid sista Riksmötet meddeit Riksens Ständer anmärkningar, Erpeditions-Utffottet mätte an!nodas,att till erhällande af K^ngl. Maj:t6 bifall, härom uppsätta en underdånig ffrifwclse. B fölls. Justerades kleni-Protocollerna för den LZ och 14 dennes. HZgloflige Ridderffapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qwart till 12. in ii clem ?ro to cotti, tä. ättvcrstoixo. Olls - Den 20 September. 221 Onsdagen den 20 September. klenum klockan half 5 eftermiddagen. Företogs wal till Ledamöter afRiddarhusDirectionen, hwilket wal flutades klockan 6, dä följande Herrar och Män befunnos hafwa till Riddarhus-Dirccteurer erhällit flesta rösterna: Grefwe tVl2Anu8 Lrn6rik, En af Rikets Herrar, Ridd. och Commendeur af Kongl. Maj ts Orden 82. Friherre Kosenkgns, 8ckerir>§, Stats-Secreterare, R. N. O. - 69. Friherre 8jöbiaä, Lellr, Ofwcrste-Lientenant, R. S. O. 82.
Färs härads norra och södra distrikt af Malmöhus län, emot afträdande till Statsverket af deras boställslägenlieter, 254 Fröt.-Utdrag den 22 Februari 1860. angående anvisande af ärligt anslag för uppehållande af de å Ölands vestra kust inrättade färjeplatserna Röhälla, Färjestaden och Beijershainn; af den 14 dennes: Angående Jemtlands roterings-kassas befrielse från allt bidrag till anskaffning och underhåll af beklädnaden vid Jemtlands Hästjägare-korps; och af den 17 dennes: angående beviljande af anslag till uppsättning af utrednings-persediar för det invid Hufvudstaden uppförda hospital för sinnessjukes vård samt till denna inrättnings första ordnande och förvaltning; äfvensom Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse til! Rikets Ständer af den 24 sistlidne Januari, angående väckt fråga om förhöjning i ersättningen till svaga soldat rotar; blef till Stats-Utskottet remitterad. S. D. Ånyo föredrogos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: N:o 5, i anledning af väckt motion om anslag till uppförande af en ledfyr vid inloppet till Warbergs hamn. Bifölls. och N:o 6, i anledning af väckt motion om befrielse för Rotehållarne vid Kavalleriet i Jemtland från skyldigheten så väl att bidraga till sadelmunderingens anskaffande och underhåll, som att underhålla Rvttare-hästarne under marscherna emellan mötesoch mönstrings-ställena, samt sqvadronernas samlings-platser. Återremitterades. S. D. Föredrogs ånyo utdrag af Protokollet, hållet hos Hederv. BondeStåndet den 18 dennes, innefattande dels nämnda Riks-Stånds beslut, i anledning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 28, dels inbjudning till Med-Slånden att i samma beslut sig förena. Med vidblifvande af fattadt beslut, angående återremiss af ofvannämnda Betänkande, lade Ståndet omförmälda protokolls-utdrag till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Allm.
MilitaireLåroverk äga förträffliga exempel i de Fransyske högre MilitaireLlroverken, 1 anledning a/Jivad jag nu anfört, får jag den åran vördsamt föreslå, att Rikets Höglofl. Ständer ville hos Hans Maj;t Konungen anhålla, det lian vid deras underdåniga ön - Den 5 Martu, i65 skan om sammanslående af Artilleriets och IngenieurCorpsens undervisningsverk täcktes fästa nådigt afseende. Grefve Cronhjelm, Polycarpus ; En vård Ledamot har för några dagar se^ dan väckt motion om ökadt anslag för Kongl; Bibliotheket, till inköp och utgif vande af goda verk, hufvudsakligast sorn jag tyckte mig finna, innehållande bidrag för Statshushållningsvetenskapen och för en critisk historia af de constitutionella Statsförfattningarna. Då jag fullkomligen instämmer häruti, anhåller jag, att för Höglofl. Ridderskapet öéh Adeln få göra en annan motion, föranledd af den nyssnämnde. Värdet af goda boksamlingar i ofvannämnda ämnen är onekligen ganska stort; likväl fordras för deras ändamålsenliga begagnande en anvisning af dem , som studerat sig in i vetenskapen och noggrannt följt dess framsteg; fordras en anvisning om hvad sorn med nytta kan lämpas till det närvarande samhällsförhållandet och om sättet härtill. Detta torde bäst kunna verkställas genom den mundtliga undervisningen, och det är i detta afseende, som jag vördsamt vågar föreslå, att Rikets Höglofl. Ständer ville bevilja ett årligt Statsanslag för en eller tvenne Lärare utsedde af Regeringen att i Hufvudstaden, der de flesta administrativa verken åro förlagde, bestrida föreläsningar i Statshushållningsvelenskapen samt i de fria StatsFörfattnin* lOo Don $ Martil,. jarnes crftiska Historia, Under ep tid, då det år så nödigt att dessa Vetenskapers slöja afhöljes och att bestämda begrepp derom aflösa de vacklande och föråldrade sorn oftast yppat sig, torde detta mitt förslag icke anses obe» hörigt, N:o 5. Herr Monigojntncria, Gustafi.
Man har för öfrigt yttrat två saker, dem jag bör Den 19 Maji f. tn. besvara. Den ena, att landet nu Sr i mera ulblotladt tillstånd, än tillförene. Detta förefaller besynnerligt, då en skuld af 1 Million 400,000 R:dr, den Rikets Ständer trodde sig göra vid sista Riksdag, kunnat betalas, och Grefve von Schwerins reservation visar, att vi ändå derutöfver hafva ett öfverskott af 800,000 R:dr. Den andra omständigheten var, att Skatterna vid hvarje Riksdag ökats. Jag behöfver icke uppehålla mig härvid, då rätta förhållandet redan blifvit upplyst af den siste Talaren. Man har ock anmärkt såsom en besynnerlighet, att en enskild Motionär föreslagit detta appanage, då Konungen icke begärt.det. Delta händer likväl icke nu för första gången, och har alltid, då det blifvit gjordt, nied välvilja emottagits. Förra Riksdagen skedde del genom Konungens Riksmarskalk, och jag fann icke, att det upptogs med obehag. Tvärtom förklarades delsom en delicatesse, att ett dylikt offer helldre kom ifrån representationen sjelf. Om H. M. Konungen missbilligat den af mig väckte Motion, hade han säkert tillkännagifvit sådant, likaväl som han afsade sig den härstädes motionerade faddergåfva. Grefve Horn: Herr Grefve af Wetterstedt har ansett såsom en anklagelse hvad jag yttrat om Styrelsens ständigt stigande fordringar på nya anslag af folket. Jag beklagar, att denna sanna uppgift verkligen a48 Den 19 Maji f. m. f ▼ lian anses utgöra en sådan, då förhållandet i alla händelser qvarstår, sådant jag uppgifvit det. Kan väl något större bevis ges för denna sanning, än att ruan nu fordrar af Ständerna flere serskilda Millioner till försvarsverket?
— Å en annan sida deremot finna Revisorerne den åsigt vara både med andan och ordalydelsen i Rikets Ständers beslut och föreskrifter öfverensstämmande, att Capital-förlust må ersättas af Ränte-vinsten för året endast i den mohn, som verkelig under samma år contant influten Capital-vinst ej förslår att derföre lemna godtgörelse, äfvensom att då Lagen för Rikets Ständers Bank ej blifvit stiftad förr än under den r Marlii i83o, Banco-Fullmägtiges vidtagna åtgärd, alt redan vid afslutandet af 1829 års Hufvudbok, genom innehållning af medel, som eljest kunnat tillfalla Riksgälds-Contoiret, uppbringa Bankens Grund-fond och Capital-öfverskott till en summa af R:dr 4,400,000, ehuru synbart vittnande om deras nit för Banco-Verkets förkofran, dock ej då för tillfället varit af någon ovillkorlig nödvändighet påkallad. Och som vid tillämpning af denna Revisorernes åsigt, det befinnes, att af Bankens verkeliga CapitalFörlust för år 1829 utgörande 6,45o: i3. 11* efter afdrag af Contant influten Capital-vinst 1,846: 7. 8. liade återstått endast . 4,4o4: 6. 3. Och Riksgälds-Contoiret efter sådan beräkning kunnat och bordt för samma år undfå återstoden af behållna Räntevinstens Öfverskott (i5o,6o2: 42, II-) nied 145,998: 36. 8. men erhållit blott . 5o,i54: 46- 2. ' Och således för litet . .. ... 95,843.' 38. 6.
Jag hänfördes åter af min känsla att be om ordet, då Grefve Posse förklarade sin stora admiration öfver Utlåtandet, och att han för dess förträfflighet skull låtit det passera utan ändringar. Omöjligen kan jag instämma i samma omdöme; men då flere Talare före mig uptagit de vigtigaste anmärkningarne, inskränker jag mig blott till att söka förklara orsaken, hvarföre författaren till Utlåtandet, då lian icke behöft utlåta sig om Långfredagen; likväl på ett sådant sätt gjort det. Detta upplyåes, då man i det följande Den 9 Mars e. m. 95 får läsa: Utskottet hoppas att genom det anförda hafva antjdt den synpunkt, hvarur det betraktar hela Motionen. Hvad som var yttradt om Långfredagen, gick ut på att stämpla förslaget om dess indragning såsom ”ett Helgerån; således, när hela motionen af Utskottet betraktades ur samma synpunkt, antyddes också hela motionen vara ett Helgerån!! Jag förbigår att göra vidare anmärkningar mot Utlåtandet; men jag är verkeligen bekymrad deröfver. När den i frågavarande motionen föredrogs till remiss, upptogs den med mycken värma. Det var i början af Riksdagen. Det hände då, hvad som händer vid alla folksfössamlingar med långa mellantider, att innan de skarpa kanterne, att jag så må säga, fått nöta bort sig mot hvarannan, kunde den ringaste sak föranleda till omåttlig värma vid debatterne. Det ena partiet, försökande sine egne krafter, rycktes med det andra om öfvervigten, och när intet annat hjelpte, sökte man förkrossa hvarannan med rop och declamationer af hvarjehanda natur. Med förnöjelse hade jag nu trott mig finna, att denna yra gått öfver, att andan i allmänhet lugnat sig; och derföre smärtar det mig, att Ekonomiutskottet med ett sådant Utlåtande, som det närvarande, åter vill blossa upp samma ifver, och liksom uppmana till nya strider.
Boye ansett vara nödig. Jag har blott velat till Utsk. medsända denna min opinion, samt tager mig friheten fästa Utsk:s uppmärksamhet på vigten deraf, att Utsk., så fort som möjligt, må afgifva sitt betänk, och då uppgifva, huruvida Utsk. antager detta behandlingssätt eller, i motsatt fall, tror sig vara i behof af förstärkning eller icke, på det Ståndens beslut i formfrågan derefter må kunna fattas. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Sent uppkommen, vet jag icke, om jag möjligen kan vara, i hvad jag nu vill anföra, förekommen af de Hrr, som yttrat sig före mig. Jag ämnar icke ingå i omdöme om de större eller mindre brister, som i den föreslagna nya lagen kunna finnas. Jag tror lika med Frih. Boye, att förslaget äger väsendtliga både förtjenster och brister; men hvad sjelfva sättet för frågans helland - Den ai April. handling angår, tror jag, att man vid detta tillfälle, såsom vid hvarje' annat, då man vill uppställa något författningsförslag, bör utgå från bestämda grundsatser. Man börjar då vanligen att inom sig sjelf reda de principer, hvarefter systemet skall utvecklas i detail. Just derföre, att vi uti vår lagstiftning beklagligen hafva nog mångå exempel deruppå, att man underlåtit att för sig fastställa några vissa principer, innan man börjat skrifva författningarna, finnér man ock så många af dessa sednare sakna system. Yi böra akta oss att fortfarande tillvägagå på detta sätt. När fråga är att stifta en ny lag, ligger det väl icke någon uteslutande vigt uppå, om den blir färdig 3 eller 4 är förr eller sednare. Det vigtiga är, att lagen blir sådan, att folket dermed finner sig belåtet. Jag tror icke, att LagUtsk. denna riksdag kan medhinna genomgå hela lagförslaget; men jag anser, att XJtsk., om icke, såsom det nu är sammansatt, åtminstone efter en ändamålsenlig förstärkning, kan, innan R.