Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom torde icke böra förbises, att utgifvandet af Postoch Inrikes-Tidningar, hvari, enligt serskilda Författningar, legala annoncer höra införas, varit åt Svenska Academien upplåtet, genom ett äldre Privilegium, som Stats-Tidningens Redaction sedermera, med behörigt tillstånd, fått öfvertaga; och att, då en ny Tidning, med enahanda bestämmelse, ulan tvifvel måste anses lända privilegii-innehafvaren till förfång, anspråk på ersättning genom ökade Stats-anslag säkerligen deraf skulle föranledas, äfvensom att då, enligt motionärens förslag, Kongl. Maj:t förordnade en person, af hvilken den nya officiella Tidningen skulle ulgifvas , en sådan person , om också icke understöd af Stats-medlen åt honom utiofvades, likväl skulle anse sig berättigad att blifva fredad från förlust, i och för det åt honom lemnade Nådiga uppdraget, så att, om inkomsten icke svarade emot kostnaden, ersättnings-anspråk emot Staten äfven från detta håll vore att förvänta. Till följd af detta allt, anse sig Utskotten höra tillstyrka, att framställningen om utgifvande af en ny officiel Tidning icke må af Rikets Höglofl. Ständer bifallas. Stockholm den 21 September i84o. <&latssaint Alim. Be sv.- och 'Ekon.-Ut skottens Utlåtande} N.o fS, 49■ 05 N:o 48. Ant. till Exp. Utsk. den 22 September, kl. 1 e. rn. Uti ätande j i anledning af väckt motion alt den spanmäl 3 som upphandlas för Stats - Verkets räkning j måtte levereras efter vigt. Uti en lios Högloft.
M:ls Nådiga framställning i denna del, äfvensom, enär, hvad belräflar det framställda förslaget om lillvägabringande af sä kallade sto-hållningar, det å hufvud titeln uppförda anslag för häst-afvelns befrämjande torde lemna tillgäng äfven för ett dylikt ändamål, i fall det - 148 Expeditions-Utskottets Förstäf] till under d. Skri frelse N:n 496. samma befinnes vara af behofvet verkligen påkalladt, något särskildt anslag härtill icke blifvit beviljadt. 2(5:o Vidare har E. K. M:t, under åberopande af ett utaf Sluteri-öfverstyrelsen afgifvet underdånigt memorial, deruti förslag blifvit framstäldt till förnyad stat för de under styrelsen lydande tjenstemän och betjente, åsyftande alt. bereda dem en af den ökade lefnads kostnaden påkallad förbättring i deras löne-vilkor, föreslagit, alt Rikets Ständer, såsom tillökning i nuvarande aflönings-slat, mätte anvisa ett årligt belopp af 3,750 R:dr Riksmynt; och hafva Rikets Ständer, som funnit de föreslagna löneoell arfvodes-tillökningarne billiga och ingalunda för högt beräknade, beviljat den för sagde ändamål af E. K. M:l äskade årliga anslags-förhöjning af 3,750 R:dr. ( nd rrv is n inys -a usta 11 er för slöjderna. 27:o Sedan Styrelsen för Teknologiska Institutet hos E. K.
Förordning dels lemna anledning till tvetydigheter, dels icke öfverensstämma med hvad man i andra länder, — med vida rikare erfarenhet i ämnet, än hvad här i Sverige kan vara fallet,— anser böra tillförsäkras upönnare i konst och industri samt patentinnehafvare. Största tydlighet och noggrannhet i alla bestämmelser äro, måhända mera än uti andra lagrum, påkallade i Patentlagen, hvilken ej blott mäktigt ingriper i äganderätten, men äfven måste tjena till efterrättelse för snart sagdt alla klasser så väl i Sverige som i utlandet, bland hvilka naturligtvis en mängd hvarken kan äga eller är i tillfälle att förskaffa sig kännedom om de här gällande stadgar och bruk, hvilka, utan serskildt omförinälande, kunna anses å en hvarje förordning tillämpiige. På grund af denna motion anhåller jag att H. LagUtsk. måtte till R. St:r inkomma med förslag till en ny Patentlag, der de af mig anmärkte olägenheter i den nu gällande finnas afhjelpte samt den vigtiga frågan i öfrigt är efter noggrann pröfning behandlad.. Hr Sparre, Sigge, upläste följande motion; Det lärer icke kunna förnekas att fäderneslandet, hvars materiella tillgångar tagas i anspråk för andra, den omedelbara nyttan mera afseende ändamål, i följd häraf allt hittills med alltför njugg hand omfattat och upmuntrat den bildande konsten samt dem bland dess söner, som idka densamma. Det kan icke eller förnekas, att följden häraf varit och är, att större delen af sednare tiders utmärktare inhemska konstverk icke qvarstadnat i konstnärernes fädernesland, utan i stället funnit en efterlängtad tillflygtsort i ut - 392 Den 4 December e. m. ländska museer och konstsamlingar.
Då nu ånyo föredrogs Ranco-U skottets, den 11 och 14 dennes på bordet lagda, under N:o 27 afgifna, berättelse, angående verkställd undersökning af Banco-Veikets tillstånd samt huru detsamma efter nästförflutna Riksdag styrdt och förvaltadt blifvit, fattades följande beslut; Vid Utskottets yttranden i 1, 4, 9, 27, 28, 32, 33, 35, 36, 37, 39 och 40 §§ lät Ridderskapet och Adelli bero; Hvad Utskottet i 2, 3, 5, 6, 8, 10, 11, 12, 14, 15, 17, 18, 19, 20. 21, 22, 25, 26, 30, 31, 34, 38, 41 och 42 §§ tillstyrkt, hemställt, yttrat (teli föreslagit, Lief af Ridderskapet och Adeln bifallet; 7, 13, 16, 24 och 29 §§, ansåg Ridderskapet och Adela ej erfordra, annan åtgärd än alt läggas till, handlingarne;, 448 Prot.-Utdrag, den 16 December 1844- I fråga om 23 §, beslöt Ridderskapet och Adelil, utan att biträda Utskottets ogillande omdöme öfver Banco-Discontens förvaltning, att Utskottets i denna § afgifna yttrande skulle läggas till handlingarne; Slutligen biföll Ridderskapet och Adeln Utskottets tillstyrkande, alt Banco-fullmägtige måtte varda frikallade från all ansvarighet för de af dem till och med slutet af Juni månad detta år vidtagne beslut och åtgärder. Från Hög v. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkande, N
?7 gittande i Concours-tillståpd hafva jnedlört så förstörande verkningar, att, försök^ till vederläggande deraf varit en vaBajägtig åtgärd 5 men vid jemnförelsen af följdcrne af hyad Disko1 an fört?lagh och de, semy kunnat beredas i förening med €pncoursv|i listandet, torde kunna beviras, att Gäldönär^rn^ kunnat blffva meia ht-lnma med det sednare och hittills ej mindre tonika ffagen, både i ån^-tndfilill fordrings» ägares rätt till fulfo beloppet af Capital och Räntefordringar fått blifva ofd’ kräfekt, än Barlquen för oförmodade uppodlingar blifvit be» fiiad. Utskottens skäl emot Disconternes försättande i Coöcours-tilIstånd., i anseende till Rorgenärernes mängd och spridda visfolse-ort< r, kan väl icke blifva mera af y i kelse ifrån Rageng föreskrift i-dessa, än atp dra större Concourser j men det anmärkta för* hållandet, $om skulle -uppstå i anseende, till Disconternes Gäldenärers derigenom uppkom» mande förlägenhet, visar sig yaca^rabetänkligt. t. Anmärkmngsvärdt förekommer rioqk ,-att då Ut$K<>Mf9 förklar^f. aig hysa ömhet lör de* pas belägenhet, hafva likväl.
Jag tror icke att Utsk:s mening varit att gifva nya namn åt de gamla enheterna, och icke heller har jag någonsin vetat att de gamla enheterna voro nya enheter. Jag tror alt foten och marken funnits i alla dagar. Med enheter kan icke menas annat än de enheter i hvilka man sedermera delar denna fot och denna mark. Frih. Cederström har helt roligt för R. o. Ad. visat alt han icke har begrepp om decimalsystemet, då han frågat om jag efter decimalsystemet kan dela ett tal i 4:delar. Jag får dä tiplysa Hr Frih. derom att ^:del är detsamma som y\)5s:delar. Om Hr Frihm delar foten i 10 tum och tummen i 10 linier, så blir 25 linier just }:del af foten. Hade Hr Frihm talat om 4:del, sa *laf^e c'et verkligen haft sig litet svårare. Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad., utan får fortfarande yrka att R. o. Ad. måtte bifalla hvad Utsk, i detta sitt betänk, föreslagit. Frih. Wrede: Frih. Cederström erinrade mig genom sitt sed - Den 14 August i. 229 naste anförande om ett yttrande af Frih. Palmstjerna, som jag hade ämnat besvara, men hvilket jag förglömde i mitt förra yttrande. Frih. Palmstjerna har nemi. såsom ett bevis mot benägenheten för decimal-systemet yttrat, att elt förslag af sådant innehåll legat hvilande sedan år 1826, men har icke tillvunnit sig nationens sympathier. Jag frågar Hr Frih.-n hur han kunnat utreda huruvida delta förslag tillvunnit sig nationens sympatier eller icke.
Jag tror mig hafva visat alt det hade varit nlöjligt, då ingen väl lärer bestrida att man å Öfre Amphitheatern åtnjuter vida större beqvämlighet än här — och jag skulle vilja tillägga ali nödig beqvämlighet. Hvarföre fordra beqvämligheten större än der och derigenom komma till intet resultat, då utrymmet ej tillåter någon större beqvämlighet? Hade ett kostnadsförslag blifvit uprättadt efter en dylik plan eller dylika proportioner ä platserne — är jag öfvertygad om att man kommit till en helt annan slutsumma än Hr Dumrath, som beräknar en afskräckande kostnad af nära 9,000 R:dr B:co. Här vore ej lämpligt att göra en detaljerad granskning af detta redan förkastade kostnadsförslag. Jag vill blott nämna, på det ingen måtte tro att hvarje inredning 38-t Den 11 Februari. af salen skall blifva så dyr och derföre vara obenägen för en förändring, att detta kostnadsförslag kan betydligen reduceras — utan att anse att priserna äro af Hr Dumrath för högt tilltagna efter den af Prof. Scholander upgifna plan och ritning —, hvilket jag ej förstår bedöma, eiler haft tillfälle göra mig underrättad om. Men åtskilliga poster i detta förslag kunna endera helt och hållet utgå eller betydligt förminskas, om min anspråkslösare men ändamålsenligare plan för bänkarne lägges till grund för förändringen, och om äfven bestämmes att ingen förändring göres i sjelfva dispositionen af salen i anseende till gångarne och uppgångarne till sittplatserne — i hvilka afseenden jag finnér det närvartde fullt ändamålsenligt, dä man måste hushålla på utrymmet. Derigenom skulle från den af Hr Dumrath upgifna kostnaden kunna nästan helt och hållet utgå de 745 R:dr B:co han beräknar för det uppböjda och sluttande golfvet — som skulle få en något olika dispositon. Men vi hafva ju redan dessa upphöjningar — och dem tillräckligt sluttande? Hvarföre då påkosta en dyr och otjenlig förändring?
Men huru mångå myndlingar måste icke sålunda taxeras ej blott i 10 år, utan i 21 och 25 år, ja ett icke ringa antal utan tvifvel i hela sin lefnad, äfven sedan qvin nan blifvit till myndighet genom lagen berättigad. Är man icke härmed inne på samma kommunistiska grundsats, att den ena myndlingen skall betala för den andra. Man skall invända att så sker vid assureringsoch pensions-anstalter, men dervid får ju icke förbises, att dessa förutsätta ett frivilligt bifall, som deltagarne på ett eller annat sätt tillkännagifvit; men den afgift, hvarom här är fråga, är contumaciter pålagd en ohörd samhällsklass af Regeringen. Om någon förändring bordt komma i fråga, så hade man bordt återgå till billighetens enklaste fordran att göra Förmyndare-institutionen fri och oberoende af andra stiftelser, på det att den måtte kunna använda sina tillgångar till det ändamål, hvarföre den ursprungligen blifvit upprättad, nemligen till de omyndigas gagn, som stå under dess vård, på det att dessa måtte få beräkna sig till godo den högre procent, som sålunda kan beredas. Och om lika förmåner ej förefin nas i rikets öfriga städer, så borde man snarare verka till en allmän förbättring af de omyndigas vilkor öfver hela riket, än att ytterligare försämra de omyndigas lott, tvärtemot hittills gällande lag och praxis. Härtill kommer, att den grundfond af 171,787 daler 10 öre 7 penningar silfvermynt (nu reducerad till 33,333 R:dr 16 sk. B:ko), som 1756 års Ständer förklarade för orubblig, nu sväfvar i fara att tillgripas genom förbiseende i den nya författningen. Man borde hafva förmodat, att ett beslut, som af de förenade statsmakterna är fattadt, icke utan begges begifvande bordt upphäfvas. Härvid svarar man, att Revisorerne lära väl tillse årligen, att något sådant ej får ske; men hvartill tjena väl Revisorernas anmärkningar, om de ej kunna stödjas på en tydlig författning? hvilken är skyldig att å sådana anmärkningar fästa något afseende?
I öfrigt är, i anledning af de i förenämnde rättegång väckte anspråk, qvarstad erhållen uppå hälften af det tractamente 1 R:dr 16 sk. tegång, pröfning 67 om dagen, hvilket Ryttmästaren Åkerstein, till följd af Kongl. Brefvet den 25 April 1827, uppbär af anslagen till Oförutsedde Militaire Utgifter, i och för undersökningar om slagkrutets användbarhet till påtändning vid alla slags eldvapen. 4:o Uppå Krigs-Collegii den 8 October 1835 i underdånighet gjorde anmälan om influtne medel för försåldt Krut och Salpeter, hvaribland 235 R:dr 19 sk. uppgåfvos vara erhållne å en gammal fordran för krut, såldt till export, har Kongl. Maj:t, uti Nådig Skrifvelse af den 14 Nov. 1835, tillåtit att denna summa finge användas till förfärdigande af brandraketer; hvarå Revisorerne ansett sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, enär krutförsäljningsmedel äro ibland Stats-Verkets inkomster påräknade. 5:o Tili Artilleri-Afdelningens Cassa hafva år 1835 influtit 2,809 R:dr 13 sk. 7 r:st. för utlemnad Excercis-ammunition. Jemte det Revisorerne funnit, att sådan ersättning för ammunition till någon del utgått från Nya Mötes-Passevolance-Fonden, hvarom vidare kommer att upptagas i Berättelsen angående nämnde Fond, hafva Revisorerne i öfrigt ansett att, vid utlemnande af excercis-ammunition från Artilleriets förråder, rätteligen borde urskiljas till huru stor del densamma utgöres af krut, hvars motsvarande värde i penningar skulle till Stats-Verket öfverlemnas. 6:o
Dessa, sålunda framställda' och nu i möjligaste korthet upptagna anmärkningar, jemte hvad för öfrigt under discussionerne i ämnet inom Stånden blifvit anfördi, erinradt och upplyst, har Utskottet tagit i behörigt öfvervägande. Och hvad först beträffar anmärkning garne emot Utskottets Utlåtande, i anledning af irsta och 2:dra Momenten af Herr af Rob sons ifrågavarande Motion, så, enär det icke kan bestridas, att Bergslags-handleringens bestånd och fortkomst i de nedra delarne eller kustlandet af Norrbottens Län till betydlig del beror på möjligheten af dit-transporten af de rika malm-förråd, som förefinnas i landets öfra delar, men hvarest, i anseende till den tröga skogsväxten derstädes, Bruks-anläggningar med fördel icke kunna företaqas; denna transport åter hufvudsakligen endast af Lappar* ne med deras Renar kan verkställas, men, efter hvad upplyst blifvit, det är att befara, alt Lappska Folkstammarne, som ledan betydligen sig förminskat, skulle omsider alldeles blifva utrotade, så vida icke genom en skyndsam afvittring af Nybyggena och odlings-lägenheterne, med afs|uljande dervid af nödiga vinterstamhåll för Lapparne, desse försättas i oqvaldl åtnjutande af den bites-rättighet, sorn för un* 2i Besv. och Oecon. Ut sk. derhållet af deras Renar, deras enda egendom och enda medel lill uppehälle och förkofran, oundgängligen erfordras; fördenskull och då Kongl. Maj:t redan uti Nådigt Bref lill Kongl. Kammaroch Bergs-Collegierne af samma dag, som 1824 års afvitlrings-stadga, anbefallt deni att inkomma med underdånigt utlåtande om de föreskrifter, jemkningar och tillägg, som kunna finnas nödiga i afseende på Nybyggens anläggande i Lappmarken, har Utskottet uti allt detta funnit tillräckliga anledningar för sig att i så måtto frångå sitt förra Utlåtande i denna del, att Utskottet nu tillstyrker Rikets Höglofl. Ständer att hos Kongl.
Jag fattar icke fullkomligen Hr Rosenblads profetiska förmåga i detta fall; men att tillgångarna komma att fluetuera betydligt skall icke förefalla den underligt, som gjort sig reda för denna inrättnings beskaffenhet, ty när dess tillgångar bero på den tillfälliga upplåningen, skola dessa tillgångar stiga, nar en eller annan anleda. gör, att ett större antal ofruktbara capitaler finnes, som det vore förmånligt att insätta i handelsdisconten, hvaremot tillgångarna skola minskas, då vid ett motsatt förhållande det vore förmånligare att uttaga dessa capital; och derföre ingick ock i grunderna för handelsdisconten, att denna lånerörelse skulle bedrifvas utan omsättning, till följd hvaraf lånerörelsen lätt skulle kunna ökas och minskas. Jag förblifver derföre vid mitt yrkande, att R. o. Ad. måtte afslå detta betänk. Frih. Rantzou, Joli. Alb., uppläste följande: På de skäl, som reservanterna anfört, yrkar jag afslag å förevar, betänk. Om 3oo,ooo r:dr mer eller mindre utgifvas från Banken, kan sådant visserligen vara likgiltigt både för Bankens soliditet, som derigenom icke rubbas, och för handeln samt den större rörelsen, hvilken deraf torde draga föga verkligt gagn; men likgiltigt är det ej, att R. St. redan vid samma riksdag, som de beslutat en till Den a Februari f. m. 39 orubblig Stadga i myntväsendet syftande realisation, skola börja att, om än blott småningom, närma sig till det system af sedelemissioner, hvars olyckliga följder erfarenheten så sorgligt ådagalagt. Jag anhåller fördenskull om afslag å betänk. Frih. Boye, Ludv.: Annat är, i min öfvertygelse, att upprifva ett beslut, och helt annat att modifiera dess verkan. Jag känner i financiella ämnen ingen angelägnare omständighet, än förtroende af allmänheten; och ehuru jag tror, att Bankens rörelse, till en del, bygger sin grund på allm. förtroendet, kan jag likväl icke föreställa mig, att detta förtroende blifver större genom ökad penningebrist.
Men hon bad honom påskynda afgörandet: allting vore att föredraga framför ovissheten; det var den som förtärde hennes krafter. Hennes energi äggade honom. Hon sade sig vara beredd på det värsta och gaf honom oinskränkt fullmakt att våga allt. Han konsulterade en kollega, som var af samma åsikt som han: alla symptomer tydde på varbildning och inflammation i benhinnan. Han beslöt att våga en operation. Tre incisioner gjorde han med korta mellantider — förgäfves. Till sist kom det, som han fruktat: först karbolförgiftning och så ros, som långsamt vandrade uppåt. Han bekämpade den med växlande lycka, men där fans ej mycket att bygga på. Krafterna voro nästan uttömda, och det lilla, som fans kvar, förbrändes af febern. Nu var där nästan intet hopp. Under den ohyggliga sjukdomen med dess årslånga lidanden hade hennes sätt undergått en märkbar förändring. Det var, som om de vackraste sidorna i hennes karaktär utvecklats af lidandet — liksom vissa af heta zonens blommor öpna sina kalkar först vid skymningens inbrott. Hur kunde det komma sig? Hon var glad, oförbehållsam och jämn till lynnet. En förestående operation tycktes icke göra minsta intryck på henne, och endast undantagsvis kunde en vändning af knifbladet eller ett fastvuxet drainrör tvinga fram en dämpad klagan. Så fort det antiseptiska förbandet låg på sin plats igen, hade också hennes ansikte återtagit sitt belåtna uttryck. Det var, som hade hon haft en outtömlig glädjekälla att ösa ur. Det var det som förvånade den gode doktorn. Han kunde icke se någon rimlig förklaringsgrund. Själf var han en lefnadsfrisk natur, afskydde klagan och pjunk värre än pesten och kunde bli riktigt vresig och elak mot patienter, som jämrade sig och “gnydde“. Därför var hon hans favorit; han kände ett slags stolthet öfver henne, och ibland, när det kom besökande, kunde han utbrista: “Har man nånsin sett en sådan sjukling! Hon ser ju så glad ut, som skulle hon på bal i kväll!“ — Och så lyste det till så godt i de blå ögonen.
Lifgardet till häst Kronprinsens Husar-regemente Artilleri: Svea Artilleri-regemente Götha dito dito 502.957J21 1,046 480,60621 975 404,274 75 750 225,398 81 Wendes dito Fyrverkare-korpsea Infanteri: Svea Lifgardet Andra dito , Wermlands Fältjägare-regemente Ingeniör-korpsen 910 80 Diverse utgifter för värfvade Armeen i allmänhet 83,559 67 34,618’86 Summa Summarum Bilaga Litt. L. till 1861 års revisions-berättelse, angående stats-verket. sid. 77. Statistiskt Generalsammandrag af samtlige bestridda kostnader för värfvade Arméen å riks-statens 4:de hufvudtitels ordinarie anslag samt den under Kongl. Krigs-kollegii förvaltning ställda Norrbottens Hästjägare-sqvadrons fond år 1859. Ordinarie anslag. Norrbottens Bilaga Litt N, till 1861 års remsions^herätted^, angående statsverket, sid. 77» Statistiskt Ge^ieralsammandrag af samtlige bestridda kostnader för Beväringen å riks-statens 4:de hufvudtitels ordinarie och extra anslag år 1859. Regementens eller Kovpscrs Beväringsmanskap; ä Lifgardet till häst « Svea Lifgardet Andra dito Svea Artilleri-regemente - Lifbevärings-regementet Lifregementets Husar-korps Smålands ITusar-regemente Skånska dito dito Skånska Dragon-regementet Kronprinsens Husar-regemente Jemtlands Hästjägare-korps Götha Artilleri-regemente Wendes dito dito Lifregementets Grenadier-korps Första Lifgrenadier-regementet
Herr ven Hohenhaufen, Michaél: Jag ser på intet vis något, sorn talar deremot, att man vid en återremiss anmodar OeconomieUtskottet, i hänseende till frågan om minskade båkafgifter, hvartill jag gerna tillstyrker bifall, sammanträda med StatsUtskottet, efter som detta år en Statsutgift, som ej i önskningsvåg kan behandlas, och den Riksens Ständer, men ej Regeringen, böra bestämma. Jag anhåller äfven få framställa de skål, hvarföre jag anser en minskning i båkafgifterne böra äga rum. Herr Ribbing har redan anmärkt, att blott de fartyg, som segla utomskärs, erlägga dessa afgifter. Åflgbåtarne föra endast passagerare och ingen last af stort värde, samt måste ofta passera samma farvatten. Ett handelsfartyg deremot inkommer vanligen en högst två gånger om sommaren» och lasten år af högt värde, som ersätter rikeligen båkafgifterne. Ångfartyg, hvilkas färder på förhand åro bestämda, gå ofta med få passagerare och intet eller högst obetydligt fragtgods» men få ändå betala lika. Dessutom, då de ofta passera, blifva de så bekanta med farvattnet, att de gifva lotsarne föga att göra. Jag tillstyrker således nedsättning i afgifterne, men att bestämmandet deraf må ske genom sammanträde mellan Utskotten. Herr von Hartmansdorff’, Jag ber Rid - ",52 Den 9 September e. m. derskapet och Adeln gifva akt derpå, att hår åro tvårine olika frågor; den ena om afgifternas belopp; den andra om sättet, huru de skola bestämmas. Jag har ej yttrat mig om råtta be~ loppet af afgifterne, emedan jag dertill saknar nödig sakkännedom; utan jag har blott anmärkt det oriktiga uti fältet att bestämma dem, och har derföre anhållit om återremiss, ehvad afgifterne nedsättas eller icke; på det att Riksens Ständers beskattningsrätt måtte blifva iakttagen. Jag yrkar ån vidare återremiss, med tillägg, att saken bör gemensamt med Stats-Utskottet behandlas.
Län har instämt; 5;o af Riksdagsfullmägtigen Sven Isacsson, från Calmar Län, hvilken, uppå de af Eric Jansson anförde skäl, yrkat sammandragning af sins emellan alltför aflägsna staraoch strö-rotar ; hvarjemte motionären föreslagit, att roterings-skyldigheten måtte, efter förmedladt hemmantal, utgöras; och hafva Riksdagsfullmägtigc Peter Classon och Henric Hansson från Elfsborgs Län med Sven Isacsson sig förenat ; 6:o af Riksdagsfullmägtigen Matts Persson från Stockholms Län, som framstälLt nödvändigheten, antingen att ny fördelning eller jemnkning af Båtsmans-rofcringen inom Wäddö och Häfverö Skeppslag af berörde Län lillvägabringas, eller ock att, genom indragning af en del rotar, eller genom Rotehållarne lemnad rättighet att erlägga vacanse-afgift, någon lindring dem varder förunnad; samt yto af Riksdagsfuiloiägtige Christen Pehrsson och Pehr B urge från Gottland, hvilka, under åberopande af de stora olägenheter, som äro förenade med Rotehåliarnes åliggande att, efter nu tjenande Båtsmäns afgång, anskaffa torplägenheter m. m., der de förut icke finnas, föreslagit och hemställt, att nyssnämnde åliggande måtte upphöra, och de Båtsmän, som hädanefter antagne varda, åtnjuta den lön, hvilken hittills för dem varit fastställd.