Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Finance-Är enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet ä Stockholms Slott den 8 Februarii i834• Nä rvarande: Hans Excellence Justitia Ståts-Ministern Herr Grefve Rosenblad, Hans Excellence Siats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Gref ve af Wetterstedt, Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke , Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Åkerhjelm, Poppius, Hof-Cuncelleren Friherre von Schulzenheim, Stats-Secreteraren Skogman. Stats-Secreteraren uppläste till justering ett, jemlikt Kongl. Maj:ts förut meddelade Nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående låneunderstöd till Staden Falkenberg. Kongl. Maj:t täcktes, enligt Stats-Rådets Ledamöters underdåniga tillstyrkan, berörde förslag, sådant detsamma finnes Protocollet bilagdt, i Nåder gilla; och Kongl. Majit befallde, alt dess Nådiga Proposition i ämnet skulle i enlighet dermed till Rikets Ständers Stats-Utskott under denna dag expedieras. Ex Prolocollo S. G. Schyberg. Kongl. Maj is Nådiga Proposition No 33. 3 N:o 33. Ankom i afslr. till Exp.-Utsk. den 23 Febr. il. i e. m. KONGL MÅJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående de f. d. Eskilstuna Fristads-Directeurerne, Öfverste-Lieutenant Nordevall och Öf verste Palm anslagne Pensioners öfverjlyttande på Allmän Indragningsstat; Gifven Stockholms Slott den 8 Februarii t834'
Man finner alltså, alt, om Constitutions-Utskottet tillstyrkt förslaget, ehvad det blifvit väckt af enskild Riksdagsman eller af Kongl.. Majrt, så egde Riksens Ständer i intetdera fallet att vid samma Riksdag derom yttra sig: utan berodde det på 13 ledamöter i Constitutions-Utskottet att gör* hvilande till nästa Riksdag ett förslag till grundlagsändring, som tilläfventyrs vore stridande mot alla fyra Riks-Ståndens sammanstämmande mening. Och om vid nästa Riksdag ett sådant förslag än blefve af alla fyra Stånden antaget; så hade åtminstone icke det vilkor blifvit uppfyldt, som Lagstiftaren föreskrifva för grundlagsändring, nemligen: att ”ett mer än tillfälligt allmänt tänkesätt derom hunnit stadgas." Det kunde också icke dröja länge, förr än Riksens Ständer insågo Cmstitulions-Utsholtets Memorial, N:o 33, ii olämpligheten af detta förfarande, och sökte frigöra sig frän ett sådant Constitutions-Utskottets förmynderskap. Detta mål trodde de sig hafva upphunnit genom antagandet af ett nytt moment i 56 § Regerings-Formen. Der erhollo nemligen Riksens Ständer rättighet att vid första Riksdagen icke blott få öfverlägga så väl öfver ett af Utskottet aflemnadt förslag, som öfver ett, hvarom Konungen gjort Nådig Proposition, ehvad Utskottet detsamma tilleller afstyrkt; utan äfven alt dervid få göra anmärkningar, i forin af hvarje Stånds gemensamma tankar, med åliggande för Utskottet ‘■att samtliga Riks-Ståndens tankar lill ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte lill samtliga Riks-Ståndens behandlande anmäla. Förena sig derefter samtliga Riks-Stånden om ett enahanda utlåtande, hvile det till slutligt antagande eller förkastande vid nästa Riksdag. Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga från de öfrigas, och samma
D. har llr Justitieombudsmannen anmärkt, att denna af StalsRådet tillstyrkta afgifts påläggande synes innefatta ingrepp i den, enligt 57, 60 och 73 §§. i Regeringsformen, Rikets Ständer förbehållna beskattningsrätt, enär i förevarande fall afgiften utgör en ny, af Rikets Ständer ej gillad > pålaga å varor, som förut varit derifrån befriade, och alt således, då härtill kommer, att densamma, anlagen till utgående efter annan grund och lill högre belopp, än Stadens kommitterade föreslagit och beräknat, icke blifvit inskränkt till de ändamål, för hvilka 3 §. i Ansvarighetslagen för SlatsRådet tillåter vissa afgifters fastställande, ulan tillika uttryckligen påräknats såsom nödig lör andra behof_, Konungens Rådgifvares tillstyrkande jemväl måste innebära en öfverträdelse af hvad nyssnämnde Grundlagsparagrafer till iakttagande stadga. Under vördsamt åberopande af hvad vid nästföregående anmärkningspunkt N:o 1 blifvit anfördt till ådagaläggande af Kongl. Maj:ts höga rätt att besluta om Städernas tolag och andra dem tillagda afgifter å varor eller fartyg, i följd hvaraf Kongl. Maj:t varit oförhindrad att förordna om den afgift, som utgör föremål för anmärkningen i 2:dra punkten, anhålla Förklaranderne att få serskildt yttra sig i anledning af Hr JustitieOmbudsmannens vid sistnämnde punkt gjorda framställningar. Broafgiften å käril, innehållande våta varor, kan icke anses såsom en alldeles ny pålaga _, enär en fullkomligen enahanda slags afgift från äldre lider egt rum för så kalladt lakegods, och ingan giltig grund finnes, lil hvarföre ett fat vin eller bränvin, upplagdt på Stockholms kaj, skulle vara fritt från en pålaga till staden, sorn utgår för en bredvid liggande tunna sill eller bott.
När Utskottet härjemte betragtade, att alla remisser från Riksens Ständers Plena rörande Constitutionsfrågor, aldrig kunde leda till annat än förslag till förändringar, hvilka blott efter den nästföljande Riksdagen kunde blifva gällande, fann Utskottet det af anmärkaren anförde skäl, att Riksdagsärendernas gång hindrades, då frågor om Grundlagens rätta begrepp ej kunde slitas, mindre vigtigt, och att, om man än måste medgifva, att stridigheter om Grundlagens mening alltid äro obehaglige, är det dock högst nödvändigt, att upplösningen af dessa stridigheter ej så fullkomligt måtte bero af de få personer, som utgöra Constitutions-Utskottet, enär den förklaring af Lagens förstånd, de kunde göra, skulle Expedition N:o 10. 225 för ögnablicket bestämma Riksens Ständers eller ett Riks-Stånds tanka derom. Ytterligare hade Herr Assessorn vid 61 § Riksdags-Ordningen anmärkt, att orden i 7 Mom. »af de röstandes antal» och i 9:de »de fleste» borde utgå; hvilken anmärknings rigtighet Utskottet väl medgaf men dock ansåg den så föga vigtig, att det ej trodde densamma till Riksens Ständer behöfva anmälas. I anledning af 64 § Riksdags-Ordningen och 103 § Regerings-Formen hade Herr Assessorn föreslagit, att den deri föreskrifna första voteringen med Ja och Nej måtte uteslutas. Utskottet, som ansåg det hafva varit väl, om så vid Grundlagens stiftande hade blifvit stadgadt, trodde sig dock ej nu böra någon förändring i afseende derpå föreslå, då det dels ännu icke lärer vara utrönt, hvad som mest kunde befordra den nödiga grannlagenheten i ett så vigtigt omdöme, och dels under de omständigheter, som föranledt detta Grundlagens stadgande, man ej lärer kunna förutse, hvarthän ett förslag till förändring kunde leda.
Bland egendomar, hvarest försök och förbättringar i större skala uti de flesta delar af LandthushållningeA nästan årligen verkställas, må företrädesvis nämnas Bysta, tillhörigt General-Adjutanten och Riddaren af Eders Kongl. 6 Maj:ts Svärds-Orden Aug. Anckarsvärd, sorn, der och vid tillhörande under eget bruk varande egendomar, endast under loppet af år 1836, låtit utur åker och odlingar uppbryta och bortföra 2,000 lass sten, odla nära 100 tunnland, kringdika en till odling ämnad mosse om 210 tunnland, samt, för att vinna än större odlings-tillfällen, sänka sjön Sottern, genom öppnandet af ett nytt utlopp för vårvattnet; en åtgärd, som äfven fördelaktigt verkat på vattendrägten vid General-Adjutantens ägande Brefvens Bruk. Att sådana, det allmänna lika mycket som den enskilte, gagnande företag hädanefter skola blifva mindre sällsynta är numera utan all tvifvel, sedan, genom tillkomsten af Örebro Privat-Bank, personer af kredit äga ett lättadt tillfälle att erhålla penningar, en omständighet, som, ehuru Banken knappast tvenne år funnits i verksamhet, redan visat ett förmånligt inflytande, äfven på jordbruket, hvilket, i följd af den, utaf stablare kredit-förhållanden samt en hastigare penninge-omsättning, ökade rörelsen i orten, vunnit en raskare afsättning af dess produkter till jemnare priser. Årliga utsädet af Spanmål och Potates samt produktionen deraf, har, på sätt tabellen N:o 1 utvisar, blifvit beräknad, det förra till 64,958 tunnor 18 kappar, och den senare, eller afkastningen, tili 322,689 tunnor 16 kappar, eller något högre, än 1833 års tabell upptager, utan att likväl rätta förhållandet får antagas närmare träffadt, än tillförene, så att både utsäde och produktion, efter ali sannolikhet, ännu tål en betydlig förhöjning, särdeles hvad potates-odlingen vidkommer, som öfverallt är i starkt tilltagande, isynnerhet uti Bergslagen och skogsbyggderna för öfrigt, der jordmån och utrymme gynnar den.
Det skulle utan tvifvel i flera hänseenden vara önskligt, om en sådan ansvarighet kunde tillvägabringasj och då åtagandet deraf var helt och hållet frivilligt å de skattskyldiges sida, med erbjudande af vissa lättnader vid skatternas erläggande, är det svårt att inse, hvarföre förslaget väckt så mycken vrede. Det måtte ej vara mera oförenligt med tänkesättet i vårt land eller med folkets vanor, än Statsoch Ekon.Ulsktns vid denna riksdag gjorda hemstäl lan, att afgifterna för brännvinsbränningen skola prenumerations vis erläggas. Anmärkn. emot nedsättning i stämplade pap persafgiflen å grefve-, friherreoch adels-bref, samt å corn - Den i Juli f. m. mendeursoch riddare-bref, tili samma belopp, som afgiften utgjorde innan en af R. St, vid sista riksdag beslutad förhöjning. Svar: Skälen för det und. tillstyrkandet Uro i Stalsråds-prot. fullständigt anförda och äfven uti bilagan till Utsk:s mern. N:o ij intagna. Utsk. har icke funnit förklarandet vara grundlagsvidrigt, utan inskränkt sitt klander till beslutets moraliska syftning. Det är emedlertid just denna syftning, upprätthållandet af Konungens grundlagsenliga praerogativer, som utgör förljensten af (örklarandet. Jag har nu genomgått de 23 anmärkn.punkter, som röra ämnen, tillhörande min befallning såsom f. d. Statssecrelerare för handelsoch finance-ärendena. Af 17 års mödor och bekymmer i utöfningen af ett embete, Irvars verkningskrets stått i beröring med många olika, ofta stridiga, intressen, äger jag den tillfredsställelsen, att, samtidigt med min förvaltning, det factum inträffat, att Rikets ekonomiska och fihanciella tillstånd betydligen förkofrats under successiv utveckling af större frihet i handel och näringar, samt att jag, under den sednare tiden, fått medverka till grundvalens läggande för ytterligare förkofran genom besluten örn myntbestämningen och dess verkställighet. Or Danckwardt, Magnus Georg, uppläste följande:
Datum Stockholm den ig September 1668. CARL &c. &c. * ' 1. Beklagar sig Allmogen uthi Mora Sockn öfver den stoore nöd dhe ära rakahde uthi förmedelst landets swage Sädeswäxt, underdånigst anhållandes först om någon afkortning på Stafrumstalet af weeden, sedan att dem måtte tillåtas flotte sitt werke Alfwén uthföre och för det tredje att dhe huusarme och fattige må niuta den lindring på Stafrumsweeden sorn dem. effter Kongl. Resolutionen plägar förunnas, seredeles at när dhe ingen weed kunna åstadkomma dem måtte tillåtas för billig penning den at betala, och till det herde at Allmogen må förskonas för de Extraordinarie dagsverken, som dhe till grufvan måste giöra; Anlangande del förste, aldenstundh grufvan ingalunda kan mista weden, kan ingen afkortning uthi sielfva Stafrumstahlet tillåtas. För det andra om allmogen skall kunna sitt wärkie uthföre Elfwen intill Forssbufvud flåtta, så at ingen oredo sig deraf förorsaker, det will Kongl. Maij:t till dess Bergs-Collegium hafva remitterat at öfverläggia och in loco deruthinnan förordna hvad giörligast och allmogen Jllm. Éesv,-~ och Ekon.-Vt skottets Betänkande., N.o 140. '33 äljmogen tillclrägeligast pröfvas, men hvad för det tredie dhe fattige <ö,eli Hlharme widkommer, så will Kongl. M:(s at Landshöfdingen wid Tinget nrn livar.c oofci oone fatti^cZoikib auli cti mati jraiisahär OCll mC&Cielar eeil
För alt i någon mån afhjelpa dessa olyckliga förhållanden har motionären ansett följande åtgärder gagneliga, nemligen: l:o att från hemorten utgående arbetssökande skola förses med tillräckligt upplysande betyg af presterskapet beträffande hemvist, lefnadsslällning, ålder, kristendomskunskap, frejd, behörighet till nådemedlens bruk, äktenskap, skattskrifning, äfvensom, der så erfordras, om medföljande hustrur och barn ; 2:o att sådana betyg för arbetare, som under en längre tid uppehålla sig på fremmande ort, vid framställd begäran beredvilligt förnyas och dem tillsändas af pre sterskapet i deras hemorter; 3:o att hvarje arbetare, som sådant åstundar, erhåller delaktighet af kyrkans förmåner å den ort, der han i arbete sig uppehåller; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 30. 3 4:o att arbetarnes barn, som hunnit skolåldern, af ortens presterskap ej allenast erbjudas, utan älven tillhållas att begagna närmaste folkskola i orten, och 5:o att, i den mån ske kan, aftal, syftande till kyrklig ordning, af pastor å arbetsorten uppgöres med arbetsbelälet; samt slutligen, och framför allt, att, vid nästa Riksdag, till det ifrågavarande ondas afbjelpande lillvägabringes en särskild författning, innehållande föreskrifter derom: a) att vid kronans eller af Konungen oktrojerade bolags arbeten, ingen arbetare må antagas, hvilken ej kan förete sådant betyg från presterskapel i sin hemort, som ofvan i l:a punkten säges; b) att arbetare, som ej längre tid än 3:ne år varit vid arbete af förenämnde beskaffenhet utom sin hemort använd, fortfarande eger rätt till skattskrifning och församlings gemenskap i hemorten; c) alt arbelsbefäl eller direktion åligger alt hos vederbörande
St agra minbte, numera genom fin ålber for fjöförfroaret icfe fartyg, anitiänbbara fartpg, fyafroa, i författningsenlig orbning od) på för bet allmänna förmånligare fatt, bltfroit utur flottan utrangerabe. lafteu|5o|>t ^a^taC)t 1)11 febnare årens ftörre rujfttingar mebfört nöbroänbig» byggnader. f>cten af be utruffabe fartpgenö förfeenbe i alla fina färjfilba betaU jer, ocb fålunba unber tiben roäfentligen upptagit jlationernaS ar» betéfraft, få bär bod en oaflåtlig unberbållSomforg roarit egnab buö, bpggnabcr ecb inrättningar berftabeö, famt äfroen npa anflaltcr od) förbättringar, lebanbe till bcfparing få roäl i bagsrocrfett, forn i an» bra banfeenben, bltfroit utförba, få roibt tillgångarne fåbant rnebgif» rott. 51 en |Tor bel af flationernaS bu$ od> bpggnaber f>aftr»a repa» rationer bltfroit roerffrälba, odb i €arléfrona bär, blatib annat, en np !afern»bpggnab befutom blifrott företagen ocf) i betpblig mån fram» fprtbit; flera nöbiga bpggnaber, fåfom för putnproerfet roib gamla bodan ocb en fåginrättning, bafroa blifrott uppförba, äfroenfom fil Det raäfenDtligafte af å?onfttubtionö» od) SManijba SDepattementernaS fmiDen; raaranDe raiD ftationernaS ångmachiner affeDt och beräbnaöt att tili brände för
Tidens åsigter så i industrielt och ekonomiskt hänseende, som i fråga om lagstiftning, utöfvade jemväl sitt inflytande, och det är derföre, som förevarande lagstiftning bär spår af den korporationsoch skråanda, som under tidernas lopp vikit undan och lemnat rum för en friare utveckling. Priu - Lag-Utskottets Beldnkanclej N.o 26. B Principen för lagstiftningen i denna del var emellertid att befordra industriel verksamhet i alla riktningar. Och som förlag ansetts behöfliga för så väl bergsbruk, som manufaktur-, fabriks-, handtverksoch fiskerinäringarne, har man sökt uppställa sådane föreskrifter, som lända till både gifvar nes och tagarnes fordel och säkerhet, hvilket varit anledning till den mer och mindre vidsträckta företrädesrätt i förlagstagares egendom, som förlagsgifvare nu åtnjuta eller till den så kallade förlagsrätten. Någon egentlig afvikelse från sjelfva principen i lagstiftningen finnes således ej i det nådiga förslaget. Hvad detsamma i 4 § innefattar i afseende på kontraktets yttre eller formella beskaffenhet öfverstämmer äfven hufvudsakligen med hvad redan finnes stadgadt, utan att likväl lägga band på den frihet i aftal, som i frågor af förevarande art icke rättvisligen lärer kunna inskränkas. Under Utskottets öfverläggningar har emellertid betänkligheter blifvit yttrade emot bibehållande af förenämnde företrädesrätt i förlagstagarens lösa egendom; och det kan ej heller förnekas, att samma rätt innefattar ett undantag från de allmänna reglorna, för sakrätts förvärfvande genom pant af lösegendom och inteckning i fast.
Det är således att antaga, att här, såsom vid universiteternas uppsättande i vissa andra hufvudstäder, såsom Briissel och London, det hufvudsakligen blir genom enskilda medel denna institution kommer till behörig utveckling, och för att sålunda, på sätt på dessa orter skett, inrymma tillbörlig andel åt subskribenterna uti verkets styrelse, har jag, för min del, ansett tjenligast att, till ledning af inrättningens angelägenheter, en Direktion utses, uti hvilken, — jemte 2:ne af Wetenskaps-akademiens ledamöter och en medlem af Carolinska institutets Lärarekollegium, hvilka af dessa korporationer väljas, — såsom ett icke-officielt element tillkomme ett autal af fyra bland subskribenterna på allmän sammankomst utsedde, för kunskap och vetenskapligt intresse utmärkte personer. Denna Direktion som sinsemellan utsåge ordförande, skulle ega tillsätta lärare och vaktbetjening samt uppbära de af Rikets Ständer och subskribenterna beviljade medel, af hvilka de förra tilläfventyrs borde uppföras på Kongl. Wetenskaps-akademiens stat, eller ock på Riksgälds-kontoret, till fullmägtiges disposition, när vederbörande Direktion sig anmälde, anvisas. Detaljerade föreskrifter om institutionens verksamhet. Lektorernas kallande och entledigande m. m., kunde, efter min tanke, af Direktionen, i samråd med subskribenterna meddelas. Det ligger i sakens natur att en institution, såsom denna, endast pä ett mycket ofullkomiigt sätt kan ersätta bristen af ett universitet; och man kan icke deraf begära samma välsignelserika frukter för hufvudstaden och landet, som om en högskola vore här förlagd. Förr eller sednare måste dette ske, om vi på den andliga kulturens väg vilja hålla steg med andra folk som äro i åtnjutande af denna förmån; men tilläfventyrs skall denna anspråkslösa inrättning i någon mån tillfredsställa det begär efter vetande, sorn på ett så hedrande, ja, jag skulle, med hänseende till den obenägenhet vederbörande visa att tillfredsställa detsamma, vilja säga, på ett så rörande sätt utmärker hufvudstadens allmänhet. Det skulle då vara att ailtförmycket misskänna det nit ... Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
Om detta Vore riktigt, vore alldeles onyttig och ändamålslös ali den varsamhet, grundlagsstiftaren haft, då han föreskrifvit, att inga nya grundlagsfrågor få väckas i Stånden, utan att de, såsom motioner, skola irdernnas till Constit.Utsk» All denna Varsamhet vore då ändamålslös; ty ingenting vore lättare, än att framkomma med hvilket nytt project man behagat? och skrufva om Constit.Utskts förslag efter sitt behag, utan annan anledning, än sin egen uppfinningsförmåga» Jag protesterar således mot den propos», Gr» v. Fersen begärt, emedan den icke står i oskiljaktigt sammanhang med det förslag, Utsk. framlagt, och jag tror discussionen höra hvila på förslaget, samt anmärkningarna ovilkorligen böra angå detsamma, för att kunna erhålla propos» Hr Hjerta, Lars Joh.: Må det tillåtas mig att fästa Frih. Boyes uppmärksamhet derpå, att endast a."ne frågor här Sro å bane, nemi. den ena, nnglde sammanslåendet af Statsoch Bevilln.Utskm, och den andra, angtde redac» tion af ledamöternas antal. Sålunda har icke något annat förslag blifvit framstäldt, än det Utsk. sjelf bragt å bane genom den redactionsförändring, det föreslagit. Att förändra den siffra, som utmärker ledamöternas antal, tili en något större eller mindre måtte icke kunna blifva ett hytt i5 H. 4* 33o Den a3 Octo ber c. m. förslag, och jag vågar tro, att Frih. Boye, på grund af denna erinran, skall afstå från sin protest, som i öfrigt icke ian skada. Jag tager mig friheten tillika anhålla, att Ridd.- secret. ville upplysa, hvad beslut de öfriga Stånden i denna fråga fattat. Måhända skall R. o. Ad. deraf vinna ledning för sitt beslut. Underteckn. Ridd.Secret. tillkännagaf, att underrättelser från Borgareoch BondeStm ankommit röride deras beslut i ämnet, samt att prot.-utdrtn derom, hvilka för ögonblicket ej voro till hands, blifvit eftersända. Frih. Boye:
Han vet nog, han, att de inte kan undvara honom, när det gäller — och behöfs det, ersätter han fyra läkare, för att inte tala om, att han aldrig tar betalt af en fattig. Senare: I dag, när jag kom in i sängkammaren, fann jag hela Pepitas lilla hus öfverklädt med slingerväxter och inuti stod en stor bål med de vackraste guldfiskar. Sådant går till hjärtat, ska jag säga. På det viset slipper jag att göra mig af med mitt kära minne. Guldfiskarna har jag fått af fru Ungfrau, som på samma gång skickade en den sötaste bukett af novemberblommor »till den trofasta vännens graf!» Att få deltagande i en sorg, som alla förstår, är ju mycket, men att få deltagande i en sorg, som ingen förstår, är oändligt mycket mer. Också har jag gråtit öfver de blommorna, så jag känner mig riktigt uppfriskad. Ruffen har varit hemma hvar afton den här veckan. Han har lärt mig att spela piké och nu håller han på att lära mig spela bräde — allt för att förströ mig. Älskade Ruffen! Senare: Ada har nyss varit här, ändtligen medförande lilla Alf. Jag såg genast, att hon fasligt illa upptog min svarta klädning, men som hon, som vanligt, ingenting sa, låtsade jag som om det rägnade, jag med. Emellertid måtte hon ha beskärmat sig värre för mannen, ty på eftermiddagen kom den skatten, svart i synen som ett åskmåln, och bad att få tala med mig enskildt. Det fick han visst det, och det med riktig glädje. Jag fullkomligt längtade efter någon att få ta mig en dust med, och till det måtte väl ens egen kötsliga måg vara den allra lämpligaste, skulle jag tro. Min herr måg tycktes ha litet svårt att komma sig för med anfallet. Jag väntade tålmodigt. Och så kom störtskuren ändtligen. Det gjorde honom ondt nödgas säga det, men ett obehagligt faktum var, att jag, (Lovisa Petterkvist!) ställt till skandal i stan nu igen! »Kan du vara god och säga mig, när det skedde sist», sa jag mildt. »Det är inte svårt att minnas: på teatern!»
I anledning häraf får Utskottet endast erinra, att, då den af Utskottet följde uppgift å Con voy-Commissariatets tillgångar, inkomster och utgifter blifvit Utskottet af bemälde Embetsverk meddelad ooh dess öfvereusstäm-r » V.- * . •: -.4 t . • . ’ ' (9 6 Stals-Utskottets Utlåtandej IV.o 4'^- ruelse med Commissaiialets räkenskaper följagtligen icke later kuntia ifrågasättas, anledningen till den anmai kte skilj, gtigbelen emellan denna uppgift och del af Rikets Ständers Revisorer upprättade sammandrag endast är att söka deruti, att Revisorernes Berättelse omfattar 1836 och i83y årens af dem granskade räkenskaper, då de Utskottet meddelade uppgifter grunda sig på förhållandena vid i S3q års slut. 4'.o Siats-Utskottets hemställan, i afseende å anslag lill aflöning och omkostnader för det af Utskottet tillstyrkta nya Einbetsvei ket, har, utom de inom samtlige Riks-Stånden förekomne anmärkningar emot ifrågavarande Embetsverks lämplighet och behöflighet, framkallat den erinran af Ledamöter inom jRidderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndetalt Utskottets yttrande kunde gifva anledning till den förmodan, alt tjenstemännen hos Convoy-Commissariatet skulle, utan att behöfva vidare tjenstgöra, förklara* berättigade att uppföras på Indragnings-stat, och inom Bonde Ståndet har blifvit yrkadt, att Utskottet måtte utreda, när och af hvad anledning benrälde tjenstemän, hvilka ursprungligen endast haft förordnanden med ai frodén, erhållit fullmagter med lön på stat, samt huruvida civile tjenstemän, när deras tjensler upphöra, ovilkorligen äro berättigade att erhålla sine löner på Indragnings-stat, uan att kunna förpligtas till tjenstgöring uti andra likartade befattningar, hvilket ansetts så mycket besynnerligare, som militäre embetsoch tjenstemän aldrig lått åtnjuta en sådan föimon, då bela Regementen förvandlats från cavallen till infanteri, eller tvertom.