Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till ofvannämnda belopp 32,000 R:dr, bar General-d ilek tören ansett dessutom böra läggas för vissa erforderliga stängsel inom inrättningens område, första anläggningen af park och köksträdgård, planering m. m. 5,500 Rrdr, samt för åtskillig inredning inom byggnaden, såsom de i storn köksspiseln infällda kok-kittlar, inredning af tvätt-anstalten, rör för vattenledning till och frön badkaren, de väggfasta tvättfaten i rummen m. in. 2,500 Rrdr, hvarföre tillstyrkts, att de utgifter, hvilka för inrättningens första ordnande erfordras, i rundt lal må beräknas till 40,000 Rrdr. Etan att ingå i någon upplysande granskning af General-direktörens förslag liar Öfver-ståthållaren ansett, att, lör utrednings-persedlars anskaffande, ett belopp af 50,000 Rrdr Rrmt bör vara att påräkna, samt att, då nu gällande varupriser kunna förändras till den tid, da perscdlarne skola anskaffas, det för första uppsättningen af inventarier erforderliga belopp, i händelse anslag dertill af allmänna medel beviljas, synes böra ulga såsom förslags-anslag. l)å emellertid, enligt hvad ett del underdåniga utlåtandet bifogadt protokoll upplyser, Direktionen öfver Dan - 6 Kont/l Maj:t» Värf. Proposition N:o 92. viks hospital och dårhus förmält sig vilja till det nya hospitalet afstå 20,000 R:dr, eller det belopp, hvartill den vid Danviken befintliga byggnad, uti hvilken dårarne förvaras, blifvit af Direktionen uppskattade, samt denna tillgång, så långt den förslår, torde böra användas till inköp af inventarie-persedlar för den nya inrättningens behof, kan det i berörde afseende erforderliga ytterligare belopp, hvilket skulle anvisas att såsom förslags-anslag utgå, nedsättas till 30,000 R:dr R:mt.
Åter bröt sig humorn fram då kandidaten med tårade ögon måste kasta ut sina kära bränder genom dörren; men hvad som sedan försiggick i våra sinnen, der vi tre sutto i mörkret väntande på våra outtröttliga vägvisare, egnar sig ej för skämt. Ingen af oss sade ett ord, ingen fälde en tår, men nog sökte vi annan hjelp än den, karta och kompass kunde lemna. Efter en stund återkommo våra kamrater, och redan deras fasta tag i dörren medförde hopp om goda underrättelser. De hade varit uppe på det höga, kala fjellet vid sidan af hyddan Ellen ända uppe på toppen hade derifrån öfverskådat nejden och sett den väg från hvilken vi kommit. »Jag kan med säkerhet hitta tillbaka till Räfsjöarne och derifrån till Lidsätrarne, om vi ej finna fiskarhyddan», sade hon. »Jag tror mig också kunna finna, väg till Espedalsvattnet, men vill ej ikläda mig ansvaret för en sådan vandring, om ni ej alla vilja det.» Vi öfverlade och funno, att det var ett för stort vågspel att, utan mat och utan bestämd säkerhet om att den punkt, på hvilken vi befunno oss, var den som på kartan utvisades, företaga en vandring, som förde oss närmare snöfjellen vid Jotunheim. Alltså tillbaka mot söder, mot Räfsjöarne och till menniskor! Vi hvilade en stund i fäboden, och kamraterna stärkte sig med den vanliga kosten, som jag under hela vandringen ej förmådde smaka; så togo vi åter vår packning och trädde ut i klara solskenet. Först här delgaf oss Ellen det budskap, att vi måste börja vår vandring med att vada öfver »en temligt strid bäck.» »Ah, jag känner nog igen dig, fast du är förklädd, sa' norrmannen om spickesillen!» och det samma tänkte vi om vår gamla bekanta elf, fast Ellen förklädt honom till en bäck. Han var dock ganska hygglig här, så att det hela aflopp med ett temligen högstämdt fotbad i den kalla morgonstunden.
Rålamb, ansågos så lillly llestgörande, alt Utsk:s afdelning tillstyrkte förändring af det förra beslutet och beviljandet af det begärda arfvode!; men inom Utsk:s plenum mölle icke afdelningens beslut bifall, utan der ansåg man sig böra vidblifva den princip, att då 2 Stånd stannat emot 2, så borde man icke frånträda sitt förra beslut, likväl hafva, såsom Hr von Hartmansdorff anmärkt, exempel inträffat, då denna princip icke varit vidhållen; jag trodde derföre också, att det vore talande skäl för alt frånträda den äfven nu; men då sådant icke skett, får jag förena mig med de talare, som begärt afslag å betänkandet. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag finner mig förekommen af Hr Prytz uti de upplysningar, som han lera2G H. 3i Den 15 J u n x e. m. nät, oell får blott tillkännagifva, alt jag inom Utsk. tillhört minoriteten uti denna fråga. Gr. Mörner, Carl Göran: Då vi nu äro så nära riksdagens slut, oell man icke med visshet vet hvad Preste St. beslutat i denna fråga, så skulle jag tro, att det vore bäst att bifalla betänk., och alt det icke är för mycket att . Riksg.conl:s tjenstemän böra göra något för sina löner. StatsTJtsk:s utlåt. JN:o 596 blef derefter af It. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs StatsUtskrs den i4 denne9 på bordet lagda utlåt. N:o 597, i anledn. af anmärkntr emot Utskrs yttrande, angtde aflöning för RiksSt:ns notarier, under en månad efter riksdagens slut. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Då detta mål förra gången förevar, hade jag äran yttra de skäl, hvarför jag ansåg en förlängning af tractamentena böra äga rum. R. o.
Jag hemställer derföre, i fall R. o. Ad. beslutar återremiss af betänk., att Utsk:s uppmärksamhet må fästas derpå, att i och med detsamma det beslutas, att en afgift å inkommande brännvin bör äga rum, det tillika bör stadgas, alt denna afgift bör lämpas efter brännvinets styrka, som vid införseln genom thennometer bör utrönas. Hr von Troil: E11 värd talare har trott, att det af mig föreslagna sätt att lägga afgiften på säljaren icke skulle inbringa så betydligt belopp, emedan den ena krögaren skulle frukta, att en annan, som ägde ännu större talent, skulle draga till sig de flesta kunderna och derföre icke våga att göra högt anbud å krogrättigheten. Jag för min del tror deremot, alt krögerilalenten beklagligtvis är så allmän i vårt land, att svårligen någon brist på speculanter skulle uppstå. Vidare har man talat om faran för underslef, som genom förslaget skulle föranledas. Dervid får jag anmärka, att detta är något, som äger rum vid alla indirecta beskattningar. För min del kan jag ej frångå den öfvertygelse, att controllen skall lättas, om den ej allenast åligger tjenstemän, utan äfven ingår i enskilda personers interesse. Det kan vara sannt, alt i Stockholm finnes ett stort antal lönkrogar; men då afgiften för krogrättigheten hittills varit så ringa, hafva de, som erlägga en slik afgift, icke vårdat sig om att förfölja dem, som utan afgift idka krogrörelsen. Hr Lefre'n har ansett afgiften böra läggas både på införseln och och utfuinuteringen. Jag kan ej instämma deruti. Jag an - Den 24 April. «er tullar böra finnas vid gränsen, så länge de finnas i andra länder De bilda ett slags krigstillstånd emellan staterna. Men att införa samma system inom de särskilda delarna af Riket, såsom man här föreslagit, skulle vara illa. Det är också endast på ganska få ställen inom andra länder, sorn pågra inrikes tull-linier finnas. Hr von Hohenhausen: Hvad Hr v. Troil yttrat i afseende på tullsystemet i allmänhet delar jag visserligen och vill i detta afseende särskildt nämna Preussen.
Transsumt af Särskildt Protokoll öfver Justitie-ärender, hållet uti Kongl. Maj:ts Högsta Domstol Fredagen den 18 Augusti 4854. Närvarande: Justitieråden Engelhart, Backman, Alexanderson, Qviding, Hoffstedt, Gyllenhammar oeh Quensel. T. f. Revisions-sekreteraren, Hofrätts-assessoren Berg föredrog i underdånighet: — Koncil. Maj:ts Nöd. Kroft. M 24. 13 Transsumt af Protokollet öfver Justitie-departements-ärender, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet den ll:te innevarande månad, enligt hvilket Kongl. Majit, vid underdånig föredragning af Rikets Ständers, uti skrifvelse den 29 sistlidne Mars, afgifna underdåniga förslag, angående upphörande af bördsrätten i stad, med fästadt afseende å hvad emot sagda förslag förekommit, funnit för godt vägra Sitt samtycke till berörde förslag idet skick, detsamma blifvit framstäldt; men i afsigt att till Rikets Ständer framdeles aflåta Nådig kontra-proposition rörande denna lagfråga, behagat infordra Högste Domstolens yttrande öfver ett af Hans Excellens Herr Justitie-statsministern i sådant afseende upprättadt nytt förslag till stadgande i detta ämne, hvilket förslag var af följande lydelse: Högste Domstolens fleste ledamöter ansågo sig böra tillstyrka, att Nådig kontra-proposition i öfverensstämmelse med nu ifrågavarande förslag må till Rikets Ständer atlåtas. Justitierådet Alexanderson var i så måtto skiljaktig, som han ansåg fullständigheten föranleda, att efter orden »nyssnämnde Balk» blefve tillagdt: »samt Kongl. Förklaringen den 29 Juli 1812;» — äfvensom Justitierådet, i betraktande af författningens syftemål att förändra icke blott stämningstid, utan jemväl tiden för löseskillingens nedsättande, och af det olika sätt, hvarpå berörde Kongl. Förklaring i sistnämnde fråga blifvit i praxis tillämpad, trodde, att vid slutet af föreslagna stadgandet borde tilläggas: »med skyldighet att sednast å den i stämningen förelagda dag löseskillingen hos Rätten nedsätta.»
Den 6 Juni antog andra kammaren af Hannovers Riksförsamling lagen om judarnes emancipation enhälligt. Midsommarsdagen proklamerade Donaufurstendömenas Regenter judarnes emancipation. Den 5 Juli erhöllo judarne i Tyrolen fri religionsöfning. Den 11 och 23 Juli antogo Hessen Cassels och Hessen Homburgs lagstiftande församlingar lagar, som medgifva äktenskap emellan judar och kristna. Den 28 Juli medgaf Preussens Nationalförsamling lill kristendomen öfvergångne judar frihet att återvända till sine Jäders tro med bibehållande af fulla medborgerliga och politiska rättigheter. Den 7 Aug. utfärdades den af minisléren i Hessen Darmstadt under den 7 Mars utlofvade lagen om judarnes emancipation. Den 14 Sept. utfärdades en lag af enahanda innehåll uti Konungariket Hannover. Den 2 Okt. valdes en jude, Doktor Riesser, till vice president i Tysklands nationalförsamling. Den 5 i s. m. borttog Österrikes lagstiftande församling den s. k. judeskatten. Den 9 Okt. invaldes judar till ledamöter af Municipulrådet i Krakau. Den 19 i s. m. tillerkände borgerskapet i Frankfurt ani Mayn judarne valrätt till den konstituerande församlingen. Den 10 Nov. erhöllo judarne i Konungariket Sachsen och d. 15 i s. m. judarne uti Storhertigdömet Sachsen Weimar enahanda rättigheter. Den 5 Dec. fastställde den utaf Konungen af Preussen oktrojerade författning judarnes fullständiga emancipation och den 10 i s. m. beslöt Tysklands parlament judarnes fullkomliga emancipation öfver hela det Tyska riket. Under första månaden af år 1849 hafva judarne i den fria Riksstaden Hamburg erhållit medborgarerätt samt indigenatsrält i Lubeck, i hvilken stad det sedan århundraden varit dem förbudet att bosätta sig; äfvensom talrika petitioner till riksdagen i Kremsier inkommit om judarnes i Österrike fullkomliga emancipation. Vi torde icke behöfva mera än med få ord uti minnet återkalla, alt redan före 1848 Judarne i Frankrike, Belgien och 158 Den 23 December. Holland voro i åtnjutanande af alla samt i England och
Det är klart, alt BondeSt. ej lärer äska tryckning of taxan i de län, hvarest tryckerier 21 II. 22 Den 23 April f. m. ej finnas; men äfven i de län, der tryckningen kan verkställas, är det troligt, att om kungörelsen skall ske på samma söndag, kan den icke uppläsas förrän 8 dagar efter d. 8 Jan. Sådant kan dock endast gå för sig de år, då d. 8 Jan. inträffar på en lördag eller måndag; men närd. 8 Jan. olyckligtvis inträffar på en onsdag eller thorsdag, hvilket ej af författningar kan förekom mas, så händer ganska säkert, att kungörelsen ej sker förrän io å 12 dagar derefter. Följden blefve, att kungör, aldrig kunde ske före medlet af Jan., men att den stundom ej kunde ske förrän d. 20 Jan.; och likväl skall besvärstiden, efter BondeStrs beslut, vara 14 dagar. I första händelsen skulle den tilländagå med den sista Jan. och i sednarfe händelsen icke förrän i Febr. månad. Likväl har BondeSt sagt, alt uppsägningsdagen skall vara (I. sista Jan. Räntegifvaren skall således vara skyldig att, på grund af ett faststäldt markegångspris, välja emellan betalande med penningar och naturapraestationen, innan tiden till besvär öfver markegångssättningen ännu gått till ända och troligen en månad förrän hon kan vara afgjord, om besvär anföras hos KammarCoIRm. På det sätt, som saken nu är ställd, är det under de 7 veckor, som förflyta emellan markegångssättningen i början af Nov. och Thomae dag, d. 21 Dec., möjligt att få anförda besvär afgjorda, samt kungörelsen om deras utgång uppläst före uppsägningsdagen; men såsom BondeSt. uppställt föreskrifterna för framtiden, blifver sådant omöjligt. I BondeSt:s beslut är sagdt, att första uppbördsstämman skulle inträfFa i Jan. Om så sker, är det gifvet, alt intet annat än bevillntsmedel kan komma att betalas, men ingen af de utskylder, som utgå efter förvandling, emedan häradsskrifvare!! ännu icke känner markegångspriset och således ej kan derefter förvandla dem i penningar.
– Förr var jag en lustig lebensbruder och min brokadrock var en visa i hela Varszava, men på min trettionde födelsedag, när jag satt samman med kamraterna och pokulerade, höjde jag remmaren och talade ungefär på detta sätt. Mina vänner! För hvart år blir ert öga allt hårdare och ert hjärta allt skrumpnare. Den ena tror på kung Stanislaus med hvita kinderna och den andra på kung August med stora magen. Sedan smida ni era ränker därefter och leta anställningar och belöningar. Jag vill inte gå i grafven med den ohyggliga hågkomsten, att hvar min broder till sist vardt en Kain. Jag sätter vänskapen vida högre än kärleken, ty den är uteslutande ett band själarna emellan, och därför säger jag er i dag farväl, medan vi ännu alla äro unga. Om mig få ni aldrig höra något mer, men sådana jag nu ser er skola ni för mitt öga ännu gå omkring mig i kammaren och hålla mig sällskap, då jag sitter ensam och gammal. När tjänstekvinnan utanför dörren hör, att jag småpratar halfhögt, skall hon säga: nu talar gubben med sina kära ungdomsvänner. – Och när ni så hade sagt dem farväl? – Då for jag hem och lät mura igen porten. Mitt tjänstefolk får taga sig ut och in bäst det kan. – Hos en värd med så delikata känslor är gästen viss att trifvas. – Trifvas ... Hvad tänker ni på? Mina båda tvillingdöttrar, som gå här i rummen och lysa med sina lampor, äro sinnessjuka ... deras mor var en enleverad nunna ... allra minst. – Ni menar kanske, att jag kommer och stör? – Nåja ... jag vill ju inte säga det, men ... Här spökar! Hans näsborrar lyfte sig i vinkel och han steg upp och gnuggade belåtet händerna. – Jag anser det som min skyldighet som värd att så gärna först som sist berätta sanningen. Det är en död lakej, som går igen och som heter Jonatan. Han står i fönstersmygarna och bakom dörrarna i brunt liveré med svarta snören. Tjänsteifvern sitter så kvar i stackarn ännu efter döden, att han passar på och betjänar gästerna, när de minst ana det. Lyckligtvis äro gäster här sällsynta. Säg mig, är ni grefve? – Jag? Nej.
Då emedlertid ofvanberörda 2,100,000 R:dr för närvarande äro till Bankens låneoch kreditiv-rörelse anvisade, har Utskottet bordt undersöka, huruvida dessa medel, till större eller mindre del, må intill dess de kunna Varda för ändamålet behöfliga, lämpligast användas; i hvilket afseende Utskottet skolat fästa uppmärksamhet derå, att af den lill indragning å fonden för lån å guld och silfver samt jern, koppar m. m., föreslagna summa 1,500,000 R:dr, ett belopp af omkring 300,000 R:dr är fästadt i guldoch silfver-låne-rörelsen, hvilken, enligt Utskottets framställning, skulle upphöra, dock så att det utestående beloppet endast småningom under en tid af högst 2-| år komme alt till Banken ingå; att deremot återstoden eller omkring 1,200,000 R:dr likasom de 100.000 R:dr, hvarmed förlaget till kreditiv åt Fahlu Bergslag och Spar-bankerne borde förminskas, i Banken innestått och innestå obegagnade; samt att de 600,000 R:dr, som skulle indragas från fonden för utlåning med omsättning, komme, jemlikt Utskottets förslag, att till Banken efterhand ingå med 200,000 R:dr årligen.
Till upplysning om beskaffenheten och beloppet af de, intill närvarande dag, för Riksgälds-Kontorets räkning uppköpta räntebärande Innestäende medels förräntande. — 40 — papper, hvilka ännu innehafvas af detta Verk , äfvensom de summor, hvilka genom ulgifna lån blifvit tills vidare af Riksgälds-Konloret förräntade, hafva Revisorerne trott sig böra meddela nedanstående, häröfver uppgjorda Förteckning, deruti obligationernas och lånens uppsägningsoch förfall otider jemväl finnas uppgifna. "Uppköpta ohligatioaer s Armeens AckordsAmorteringsfonds , med 4 procents ränta.: i,114 st. å 5o.o R:dr hvardera, eller å tillsammans R:dr 557,000: — —- (Skola, i öfverensstämmelse med Kongl. Brefvet den 19 Augusti 1833, infrias efter verkställd oell i tidningarne kungjord utlottning) 7 st. å 100 R:dr dito ,. . .. • 70o: - (Dito dito.) — 1,121 st. Bruksägares HjpotheksKassasj med 4 procents ränta: j20 st. å 5,ooo R:dr hvardera, eller å tillsammans R:dr 600,000'. — ■— (Skola inlösas efter 6 månaders uppsägning, hvilken dock ej får ske förr, än efter den j Augusti 1845.) Af dessa obligationer utgöra 106 st., å tillsammans 53o,ooo R:dr, den afsatta, ännu återstående fonden för Strömsholms kanals ombyggnad. i3 st. å 3,ooo mark Hamb. B:co hvardera, eller å tillsammans , . * mark 39,000* 47 st, å 12,000 mark d:o d:o 94,000* 3g st. å 1,000 mark d:o d:o 39,000. 99 st.
Det är en sällsam egenhet med dessa sjukanstalter, att, ehuru Staten direkte ur Statskassan bestrider omkostnaderne för den öfrige delen af allmänna sjukvården, såsom: provincialläkarnes aflöning, inedicinalier för fattige sjuke, läkarevård vid svårare epidemier o. m. d„ så hafva länslazaretterne, allt ifrån deras första stiftelse, varit ansedde såsom inrättningar, hvilkas underhållande ålegat länens eller kommunernas innevånare, och det är temligen troligt, att detta öfverlemnande åt allmänheten af en inrättning, som icke egde makt att utkräfva bidrag för sitt underhåll, skulle hafva förorsakat dessa sjukvårdsanstalters fullkomliga undergång, om icke 1815 års R. St:r, genom kurhusafgiftens antagande, öpnat tillfälle för lazaretterne att njuta, icke öfverskottet. af dessa medel, utan en vanligen mindre anpart af desamma. Men detta stadgande, att lazaretterne skulle understödjas af kurhusmedlen, har ock förorsakat, att de blifvit bihang till kurhusen, och ingalunda sjelfständiga inrättningar; det har vållat, att der bidraget af kurhusmedlen varit med knuten hand meddeladt, hafva lazaretterne varit nödsakade, att dels inskränka antalet af sina frisängar till en ganska låg siffra, dels bestämma en sådan ersättning för patienternes underhåll och vård, att inrättningens hufvudändamål blifvit helt och hållet förfeladt, och det har slutligen gjort det alldeles omöjligt för lazarettsdirektionerne, att vidtaga några genomgripande åtgärder, enär de varit fullkomligen ovissa om lazarettet under nästkommande år skulle erhålla ett större eller mindre, eller kanske alldeles intet bidrag af kurhusmedlen.
Bostädernas hyresgäster vid 1856 års slut voro 20 arbetskarlar, månadstjenare med flera dylika, 15 handtverksarbetare, 9 fabriksarbetare, 7 jernbärare m. fl. d., samt 38 enkor och äldre qvinnor. Samfällda antalet af hyresgäster uppgick till 308, hvaribland 106 barn under 12 år. Den samhällsnyttiga saken har ytterligare i än kraftigare mån främjats genom en enskild mans, numera framlidne Grosshandlaren Rob. Dicksons ädla frikostighet. Genom 2:ne gåfvobref af den 28 Januari 1856 och 15 Juli 1857 anvisade han för ifrågavarande ändamål tillsammans 330,000 R:dr, hvaraf f skulle användas för Göteborgs stad och dess förstäder och J för Carl Johans församling. Enligt af Kongl. Maj:t faststäldt Reglemente afser stiftelsen att med inflytande hyresoch räntemedel fortsätta byggandet af arbetarebostäder inom berörda kommuner, så länge behof deraf finnes vara för handen. För hvardera kommunen är en särskild Bestyrelse. Stiftelsen är för öfrigt ställd under kontroll af Landshöfdingen, som utser ledamöter i bestyrelserna och besörjer årlig revision af förvaltningen. För Göteborgs stad med förstäder började byggnadsföretaget år 1857, och den 1 Oktober 1858 voro till uthyrning färdige 6 tvåvåningars boningshus af timmer, uppförda i Vestra Haga, hvarje hus innehållande 8 hushållslägenheter, bestående hvardera af 2 rum och kök med o nödiga uthus. Ar 1859 företogs ytterligare uppförande å närgränsande tomter af 8 byggnader af mursten, jemte uthus, innehållande 64 hushållslägenheter, hvardera af 1 rum och kök. Kostnaden för samtliga dessa byggnader är bokförd till 262,700 R:dr.
Transport: 83,230: 65 — Transport: 83,230: — lör omläggning al" vägen mellan Lillu Aby oell Krokeks gäst gifvaregärdar - 20,700: hvaraf utbetalts 13,800 R:dr. för dito dito mellan Dala och Hesters gästgifvaregårdar 2,645: 16. — hvaraf utbetalts 881 Rdr 37 sk. 4 r:st. för förbättring af vägen vid Aby och Qvarntorps backar, nära Lilla Aby gästgifvaregård, - 1,000: hvaraf utbetalts 666 R:dr 32 sk. inom Kalmar län: för vägomläggningar mellan Lunds, Getterums och lskults gästgifvaregårdar ... 8,666:32. — hvaraf utbetalts 8,000 R:dr, för dito inom Odensvi, Hallingeberys och Gammelby socknar 7,940: hvaraf utbetalts 5,293 :Rdr 16 sk. inom Blekinge län: för omläggning af vägen förbi Ekebergs-lid vid Nettraby, inom Medelstads härad, 3,885: hvaraf utbetalts 2,590 R:dr. för omläggningen af vägen mellan gästgifvaregården Gäddviksås och staden Carlshamn - 4,000: hvaraf utbetalts 2,666
Jag kan likväl icke annat än med Hr Lagerhjelm och dem, som med honom instämt, förena mig deruti, alt såvida K. M. blir i tillfälle att pröfva riktigheten af de uppgjorda förslagen, att 22 H. 4? 3^o Den Mars e. ni. granska de jordersättningsfrågor, sorn kunna förekomma, K. M. då må äga att börja detta vigtiga arbete. Till den ändan tror jag, att det anslag, som af Hr Lagerhjelm blifvit föreslaget, äfven borde kunna bifallas; ankommande sedermera på blifvande Ständer att på en riktigare väg för framtiden bedrifva det stora arbetet. Jag döljer icke, att jag om detta arbetes framgång har samma åsigt, som af en värd ledamot bär liar blifvit uttalad, och hvarom man visserligen med skäl kan säga, att om den också innebär en sanning, alden af de sanningar, som icke alltid blir en fördel att hafva uttalat. Men en sanning är dock alltid god att hafva yttrad. Den är en grund, på hvilken man tryggare kan bygga än på något annat. En värd ledamot har omtalat det mod, som kunde fordras för att uttala sin öfvertygelse i denna del. Jag bekänner öppet, att jag icke fattar hvilket mod, som behöfves för att uttala sin öfvertygelse. Snarare skulle jag tro, att det fordrades mod för att tala emot sin öfvertygelse. Jag vill dermed icke hafva sagt, att den värde ledamot, sorn har framställt en protesterande åsigt emot planen för Svea canal, har haft behof af detta mod. Jag tror tvertom, att han talat efter sin öfvertygelse, emedan den öfverensstämmer med den ton öfver fäderneslandets angelägenheter, som man i sednare lider från det hållet funnit uttalad. Det är äfven sagdt, att Svea canal i politiskt afseende ej hade någon vigt, derföre att några flottor från vår östra granne skulle vara i tillfälle att imponera på Svelige. Jag får uppriktigt säga, att denna jemna fruktan folden östra grannens inverkan på Sverige, och framställningarna om dess inverkan på oss i vänskapligt afseende, är någonting för mig ganska motbjudande.