Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De inora Hedervärda Bonde-Ståndet i detta ämne gjorda framställningar äro: af Riksdagsfullmägtigen från Östergöthland Olof Olofsson, som yrkat, att, i händelse den nya Lagen ej heller vid denna Riksdag blifver antagen, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det åt Lag-Comite’ens arbetande Ledamöter må varda uppdraget, att, emot bestämdt arfvode, och inom viss'tid, utarbeta tillförlitliga och både för domare och rättsökande tillräckligt upplysande sammandrag af alla slugs gällande Lagar och Författningar, både juridiska, cameralistiska och commercie/a, m. m. och af Riksdagsfullmägtigen från Calmar Län Peter Persson, hvilken hemställt, om icke det utarbetade Civil-Lag för slaget under denna Riksdag kunde vinna åtminstone den handläggning eller granskning, att Rikets Ständer blifva i tillfälle att meddela deras åsigter öfver de allmänna grunderne för den nya lagstiftningen, samt tillika yttrat den önskan, alt, i händelse Lag-Utskottet, vid uppgörandet af planen för behandlingen af detta arbete, funné detsamma blifva af den vidlyftiga beskaffenhet, att Utskottet icke kunde medhinna Lagförslagets genomgående, Utskottet, i sådant fall, enligt 36 §. Riksdags-Ordningen, mätte antingen föreslå Rikets Ständer tillsättande af ett set skildt Utskott för Lagförslagets granskning, eller begära Lag-Utskottets förstärkning medelst flere Ledamöter; äfvensom Peter Persson, under åberopande af sin förut vackla motion, om utarbetande af en liy Executions-stadga, förmält sig anse detta kunna, utan olägenhet, tillvägabringas, genom frånskiljande af utkasten till Utsökning. soch Handels-Balkarne från öfriga delar af Lagförslaget. —■ Och har Bonde-Siåndet i allmänhet hörts instämma uti Peter Perssons omförmäljle anförande.
Revisorerne hafva sökt framställa förhållandet med Stats-Verkets så kallade reserveller grund-fond, äfvensom att beskrifva orsakerne till densammas ”rörlighet” och ”fluctuation”, samt huru denne sednare skulle för framtiden kunna ”häfvas”, hvilket Revisorerne ansett kunna åstadkommas dymedelst: — 186 - Att restantierne hänfördes till Stats-Reglerings-Fonden och icke till Grund-Capitalet; Att förskotter aldrig affördes å Stats-Utgifts-Titlarne förr än de blifvit slutligen redovisade; Att brister, sorn hvarken af Stats-Regleringens öfverskott eller Riksgälds-Contoret godtgöras, balancerades till dess deras ersättande eller afskrifning kunde i vederbörlig ordning verkställas; och Att utgifter för 1809 och förre åren å Stats-Regleringens öfverskott blefvo afförde. Stals-Contoret, som funnit Revisorernes framställningar i dessa ämnen mera invecklade och svårfattliga än hvad öfverensstämmer med en enkel och klar behandling af Stats-medels-förvaltningen, tror sig, med hänvisning till hvad Riksens Ständers år 1835 församlade Revisorer yttrat om Stats-Verkets Reserv-fond och Stats-Contorets, i anledning deraf meddeldte yttrande innehåller, icke böra underlåta, att i afseende å de af Revisorerne ofvanantydde medel till häfvande af reserv-fondens ”fluctuation” upplysa:
M. föreslagit, torde det tillåtas mig att framställa några anmärkn:r dervid, på det alt om, oaktadt den skyldighet, som åligger styrelsen, att söka på bästa vis ordna de göromål, som tillhöra den, sådant icke skulle lyckas till allmän belåtenhet, ansvaret då åtminstone måtte komma att ligga på dens skuldror, som bör bära detsamma. Gr. von Platen upläste härefter följande: Med afseende på den i 2:dra mom. afstyrkta tillökningen af officers-personalcn vid Flottan, så, och då något underkännande af ändamålets vigt icke blifvit uttaladt samt Utsk. blott funnit sig för närvar:de icke kunna tillstyrka bifall till den framställning K. M. i detta afseende gjort, torde detta ämne, efter en fullständigare och på en längre erfarenhet grundade upfattning deraf, som till ett blifvande riksmöte möjligen kan vinnas, med bättre hopp om framgång då kunna föreläggas R. St., sedan K. M. blifvit satt i tillfälle, att, med de, enl. Dess åsigt otillräcklige medel, som, för vinnandet af den för sjöförsvaret högst vigliga omorganisationen af Båtsmansliållet kunna inom beloppet af titelns nuvar:de anslag beredas, söka åstadkomma det sökta ändamålet, samt resultatet af detta bemödande då äfven kunna Ständerna meddelas. Vid det uti 3:dje mom. af Utsk. tillstyrkta anslaget till förhöjd aflöning åt Irsta klassen Matroser, har jag blott ansett mig böra anmärka till förekommande af missförstånd i framtiden, att ett af de dermed, såväl af K. M. som StatsUtsk. afsedda ändamålen, eller förbättringen af Under-officerarnes löner, icke fullt vinnes, då den i förutnämnde mom. omförmälda tillökning af officerspersonalen icke beviljas. Derpå hvilade nemi. möjligheten att indraga några af de högre Befälplalserne, hvarigenom en del af den tillgång skulle upkomma som till förbättrande af Underbefälets löner erfordrades. Återstoden i detta behof skulle åter vinnas genom reduction af Underofficerarnes antal, hvilken, genom anställandet af l:a klass matroser till deras tjenstgöring, skulle befordras.
1804 I deras stads första barnhem och på så sätt satte saken i gång; de ha glömt, a t t det var hennes nienniskokärlek och ihärdighet, som i så många år höll den nya inrättningen vid lif; de h a glömt, att det var hon och hennes lifsgärning, som i ett viktigt ögonblick förde tankarne på barnhemmet, hvarigenom den stora donationen kom detta till godo, då den, under motsatta förhållanden, lika väl kunnat komma att användas för något annat ändamål. Hon är glömd af en otacksam eftervärld — dock n e j: » Om hundra år — sägs det — sitt allting är glöindt, som händer och sker här i världen. Den skalken, som sagt det, bedrar sig fördömd t: han räkning gjort upp utan värden. Det frö, som i tidens små fåror du sår, om ros eller törne det blifver, se till! Ty kanhända om hundrade år, att hundrade kornet det gifver. » J a v ä l: i godt som ondt, och gamla » mosters » säde, det var godt, därför skall det ock bära frukt i välsignelse, hundrade och tusendefaldt, om ock den ringa hand, som en gång utkastade det, blir glömd. Johannes Sundblad. D U 130 N och jag har dig ju, älskade, såg mig, till hvarenda din hjärterot, en kärleksstorm som denna ej kunde du stå emot? » » Ack, till det ja du mig svarar jag inga vittnen liar, ej någon i vinternatten mig ser i min segerchar — jag väl draga upp gardinen, att evigheten där med tusen stjärneögon må se,huru sälljag är.- » B. Den moderna kvinnodräkten — ett hinder för själfständighet. F ö r e d r a g hållet å Dräktreformföreningens sammanträde den 2 0 april af fru Maria Bolin. (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) Till h det där och Då min ännu hustru. den gråa och ledsamma kodex jag satt, kändes kyligt omkring mig, och redan det blifvit natt; ute rådde december och nordan slog drill på drill, det^ gamla husets knutar liksom giktsjukt knakade till. tassade öfver det i salen och dörren gick sakta opp.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Hr Lefre'ns förslag om förändring af ordet ”minst” lill ”högst” ieke kunde komma i fråga, derest Hr Ribbings förslag vunne R. o, Ad:s bifall, emedan detta förslag icke bestämde nä”Ot visst belopp, utan öfverlemnade bestämmandet deraf lill bolagsreglorna. Hr Lefre'ns förslag kunde således icke för R. o. Ad. framställas förr än Hr Ribbings förslag blifvit afslaget eller förr än propos. om detsamma komme i fråga. Hr Lefre'n: Jag inser ej, hvarföre icke, vid Hr Rib bings förslag, som säger att direetioncn skall bestämma huru stora inbetalningar i contant skola äga runi, tillägget af ordet ”högst” kunde göras. Det kunde kanske bespara oss en votering. Hr Ribbing: Emot det förslag, som Hr Lefre'n nu framställt, protesterar jag på det högsta, och anhåller att inga vidare tillägg må äga rum i mitt redactionsförslag, än dem jag nu bifallit. Hr Aminoff: Jag tror, att för närvar, hvarken Hr Ribbings eller Hr Lefrens förslag kunna upptagas, utan att R. o. Ad. först måste afgöra huru stor procenten skall blifva, om den skall bestämmas till 23, 33-J eller 4°> ocb det öfriga är sedermera endast bisaker. Frih. Boye: Efter den föredragningsordning, som här följes, synes mig den framställningen, som Hr Landtm, behagat göra, vara den rätta, nemi. att vi först få propos. på Hr Ribbings och derefter på Hr Lefre'ns förslag; ty om Hr Ribbings förslag vinner bifall, så kan, så vidt jag förstår, Hr Lefreös förslag, hvilket derigenom förfaller, ej vidare komma i fråga. Hr von Hartmansdorff:
Till dess måste jag, och som jag hoppas R. o. Ad., säga nej till hvarje hufvudsaklig omändring uti Adelns n. v. representationssätt. Annu ett par ord, på det ingen må tro att det Svenska folkets mognad till sjelfstyrelse, hvarom jag talat, är i mina ögon endast en bild, som man kan undanskjuta huru länge man önskar. Sådant är ej förhållandet. Jag tror ej att det lordras någon ovanlig skarpsinnighet eller någon särdeles siare-blick för att se, det vi allt mera gå mot samfälda val. Vi må önska dét eller frukta det, vi må söka befrämja det eller motarbeta det — visst är att den länge beträdda vägen leder deråt. Afviker R. o. Ad. från denna väg genom några falska steg, så kan väl vägens längd och svårigheter ökas, men tiden fördröjes ej på sådant sätt. Hvad jag derföre fruktar mest är att, då stunden kommer då sjelfskrifvenheten måste upphöra — och den kommer förr eller sednare — Adeln ej skall kunna afträda med den värdighet, som den allt hitintills vetat bibehålla, utan blifva såsom »omöjlig» kasserad! Det är detta jag önskar bespara Adeln. Flera ledamöter yttrade härtill bifall. Hr T ersmeden, Nils: I likhet med de åsigter, jag framställt vid alla de tillfällen, då denna fråga förevarit, får jag äfven anhålla om bifall till den föreslagna förändringen. Det är icke mer än 9 år sedan densamma vann ganska mycket bifall inom R. o. oAd. Den understöddes då af sådana män som Lagerbjelke, Åkerhjelm, Ugglas, Fåhraeus, m. fl., och det skulle verkligen smärta mig att erfara, att intresset för Adelns sjelfbestånd sedan den tiden befunne sig i aftagande, under det på samma gång liberalismen gjort ganska stora framsteg. Då de öfriga Stånden inom sig upptagit flera förut orepresenterade kategorier af samhällsmedlemmar, måste, enligt min tanka, R. o. Ad. följa exemplet, och det Högloft. Ståndet löper ingalunda någon fara att förlora sin mångsidighet derföre, att det representeras af valda ledamöter.
S. D. Till Lag-Utskottel remitterades följande motioner, väckta: af Herr Staaff, Nio 51, angående förändring i 2 § 12 kap. Rättegångs-balken; af Herr Staaff Nio 52, angående förändring af 8 § 8 kap. Utsöknings-balken; af Herr Staaff Nio 55, angående förändring af 5 § 25 kap. Rättegångs-balken; 78 Prot.-Utdrag den 26 november 1859. af Herr Staaff, N:o 54, angående förändring af 21 kap. Rättegångs-balken; af Herr Staaff, N:o 55, angående förändring al 5 § 55 kap. Missgerning balken; af Herr Staaff, N:o 56, rörande ändring i lagarne om kronohemman; af Herr Staaff, N:o 57, med förslag lill det stadgande, att kronojord, som blifvit till skatte köpt, mätte i dens hand, som gjort skalte-köpet, anses såsom aflinge; af Herr Staaff, N:o 58, med förslag att 19 § 30 kap. Rättegångs-balken måtte utur lagen utgå; och af Herr Carlsson, N:o 63, angående åtgärder för utarbetande af nytt förslag till sjölag och andra i sammanhang dermed erforderliga stadganden; vid hvilken re miss afgifna yttranden åtfölja. S. D.
Med fullbordandet af sjelfve utmarksdelningen var dock Committerades hufvudsakliga bestämmelse uppfyld och Kongl. Majit fann derföre godt att deni då upplösa; men på särskild framställning af Kongl. Majtts Befallningshafvande i Calmar Län, insåg Kongl. Majit tillika, att de flere ytterligare åtgärder, sorn af Comtnittera» des befattning blifvit en följd , såsom bland annat, dels fullbordande af de flere beviljade Nyhemmanens anläggning och af de i gång bragte kärrsoch mossodlingar, dels ock beredande a£ en förmonlig försäljning af de på On då ännu odisponerade Kronoparker, dels i synnerhet Enskiftsdelningarnes fortskyndande Hemmanen emel-; lan och egentligen af den mark, som vid utmarksdelningen blifvit åt hvarje by gemensamt anslagen och hvarigenom den hufvudsakliga nyttiga följden af utmarksdelningen skulle härflyta , att detta allt, med ■ det mera , som dermed egde eller kunde få en oskiljagtig gemenskap, icke gerna kunde med framgång påräknas, utan en speciell handläggning af någon Auctoritet på stället, som egde kännedom af alla loenia förhållanden och de vid utmarksdelningen följde grunder, de der ofta kunde fordra vidare tilllämpning, och hvilken i öfrigt, intill dess de började nyttige förändringarne hunnit en fullkomlig stadga och utveckling, finge handhafva Ons hela oeconomiska förvaltning, särdeles sorn Öns afskiljda läge från fasta landet medförde ännu större svårighet för Läns-Styrelsen i Calmar, att följa Betänkande om Läne-Styrelsen på Öland. 18*' alla dessa ärender med jemn och odelad uppmärksamhet. Kongl.
Bland de hinder, som, under skrå-ordningarnes bestånd, lades i vägen för burskap, utgjorde betungande afgifter ett bland de väsendtligaste; och bestämmande af afgiften för burskaps vinnande var således ett vigtigt föremål för den nya lagstiftningen, som jemväl syntes hylla den grundsats, att, om ytterligare medel för handtverks-föreningarnes ändamål erfor - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 87 drades, dessa medel ingalunda skulle anskaffas på det sätt, att de, sorn ännu icke egde något förvärfsmedel, derigenom skulle belastas, utan tvärtom att de, som redan voro i åtnjutande deraf, fingo tillskjuta hvad de åtminstone lättare borde kunna umbära. Utom det att den förändrade åsigten ådrager sig uppmärksamheten, bör denna jemväl fästa sig dervid, att äfven inom det regeringen förbehållna ekonomiska lagstiftnings-området, afvikelse!' i enskilda fall från allmänt gällande bestämmelser ingalunda afses i vår Grundlag, och knappast under någon Regerings-form anses tillåtne; hvarföre, äfven från denna sida betraktade, Konungens rådgifvares förhållande i dessa hänseenden måste anses särdeles betecknande. Den större verksamhet, skrå-ordningens vänner i sednare tider utvecklat, torde hafva sin förklaringsgrund just i den inskränkning, handelsfriheten erfarit; och följderna af ett vacklande i desse frågor kunna knappast beräknas, helst de olägenheter, som agitationen mot närings-friheten framkallar, lätt nog torde både till sitt ursprung och sin verkan kunna missförstås. 3:o Då erfarenheten nogsamt visat, hvad, som också ligger i sakens natur, att ett befordrings-systern, som tillåter, att den framstående förtjensten tillbakasättes, af anledningar, hvilka åtminstone synas outransaklige, medförer olägenheter, som först efter flera generationer kunna afhjelpas, hafva afsteg från Grundlagens hud i afseende på tjenste-lillsättningar, så vidt samma afsteg förekommit Utskottet uppenbara, blifvit af Utskottet anmärkta.
Du är väl inte ond på mig att jag mankerade... KRISTIN. jag vet min plats också... Inte! Inte för så lite, det vet han nog; och bli en bra hustru... Du är en förståndig flicka, Kristin, och du skulle JEAN lägger handen om hennes lif. FRÖKEN in; obehagligt öfverraskad; med tvungen skämtsamhet. ifrån er dam. Ni är just en charmangt kavaljer som springer JEAN. uppsöka min öfvergifna! Tvärtom, fröken Julie, som ni ser har jag skyndat för går ni i livré på helgdagsafton! Tag af det der genast! Vet ni att ni dansar som ingen! Men hvar FRÖKEN turnerar. JEAN. för min svarta rock hänger här... går åt höger med en gest. FRÖKEN. Då måste jag be fröken aflägsna sig ett ögonblick, Gå in till sig då och kom tillbaka! Annars kan han stanna, så vänder jag ryggen till. JEAN. ser hans arm när han byter rock. Generar han sig för mig? För att byta en rock! Med er tillåtelse, min fröken! går åt höger; man FRÖKEN till KRISTIN. så förtrolig? Hör Kristin; är Jean din fästman, efter han är KRISTIN. Fästman? Ja, om man så vill! Vi kallar det så. FRÖKEN. Kallar? KRISTIN. Nå, fröken har ju sjelf haft fästman, och... Ja vi voro förlofvade riktigt... KRISTIN. FRÖKEN. Men det blef ju till ingenting ändå... JEAN in i svart bonjour och svart melonhatt. FRÖKEN. Très gentil; monsieur Jean! Très gentil! JEAN. Vous voulez plaisanter, madame! Et vous voulez parler français! Hvar har ni FRÖKEN. lärt det? JEAN. största hotellen i Luzern! I Schweiz medan jag var sommelier på ett af de FRÖKEN. redingoten! Charmangt! sätter sig vid bordet. Åh ni smickrar! JEAN. Men ni ser ju ut som en gentleman i den der FRÖKEN stött. Smickrar honom? JEAN.
Då emellertid ifrågav;de förslag icke gör någon förbättring i det närvarande, utan, som Gr. Mörner sagt, snarare är en försämring, emedan 220 Den 24 Januari. det skulle bero af domkapitlet, huruvida en afsöndring får ske, oaktadt det kunde vara andra i saken intresserade, som borde uppträda, skulle endast rubbning ske i en ännu icke tillämpad författning. Då härtill kommer, att man kan anse frågan vara af privilegii-natur (och Hr von Koch har sagt att så är), anser jag att alla möjliga skäl tala för afslag. Hr von Koch: Den siste ärade talaren har anfört ett skäl, som, om det vore rigtigt, skulle vara afgörande, nemi. att hvad jag yrkat, skulle vara en ny motion. Jag tror dock icke att så är förhållandet, ty om man läser, icke Utsk:ts hemställan, utan sjelfva motionen, så finner man der, att motionären föreslagit att utarrendering skall ske, icke af en afsöndrad lägenhet, utan snarare afsöndring ske lör bostad m. m. åt boställshafvaren, och allt det öfriga skulle utarrenderas. Motionären hemställer, att 5:te §:n i K. Förordnm af den 11 Juli 1862 måtte få ett så lydande tillägg: »Ar hostadsboställe af den storlek, att derifrån kan skiftas eller författningsenligt afsöndras en lägenhet, tillräcklig att förse löntagare med hans behof af jorribruksalster, må skifte eller afsöndring ske och återstoden af bostället i stadgad ordning utarrendpras, då församlingen, på domkapitlets yrkande, dertill samtycker och åtager sig bestridandet af de med åtgärden förbundna kostnader. Arrende af sådan jord, som i denna punkt omförmäles, må ej kunna till annan församling öfverflvttas.» Detta visar ju att motionen är väckt derom, att hvad jord, som icke behöfves för bostället och för att förse dess innehafvare med jordbruksalster, skulle utarrenderas.
En sådan rörelse är en Bankier-rörelse, men ingen rörelse för en sedelutgifvande Stats-bank. Ingen gren af Bank-rörelsen fordrar ett sådant aktgifvande på vexlingarne i penninge-marknaden, ingen ett noggrannare följande af penninge-rörelsen i alla dess rigtningar än denna; ingen fordrar således för Bank-styrelsen en större och af föreskrifter mera obunden magt att efter omständigheterne handla än denna; ingen kan så - 88 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. lunda vara mera oförenlig med vår Bank-stvrelses af föreskrifter kringgärdade verkningskrets — liknande den spårväg lokomotivet mekaniskt måste följa. Det finnes, så vidt jag känner, ingen sedel-utgifvande Stats-bank, som drifver en rörelse, sådan som denna, och säkerligen gifves det ingen Bank i verlden, som har sig ålagd skyldigheten, att under hvilken penninge-konjunktur som hälst betala ränta för insatta medel. I både Englands-banken och den Fransyska är det tillåtet hvar och en att öppna en löpande räkning med Banken, motsvarande hvad vi kalla uppoch afskrifnings-räkning, men ingendera Banken lemnar för de på denna räkning insatte medel någon ränta, ehuru båda äro berättigade alt efter behag utlåna dem. b.) För ingen Bank synes öppnandet af en sådan räkning vara mera oförmånligt än för Rikets Ständers Bank. Banken bar nemligen under de 10 sisla åren innehaft deponerade medel, lör hvilka Banken ej erlägger någon ränta, lill ett medelbelopp af 4,900,000 R:dr, och under intet af dessa 10 år har summan af deponerade medel nedgått till lägre belopp än 3,400,000 R:dr, som det utgjorde år 1844. Finner Banken sig sålunda behöfva utvidga sin Iåne-rörelse, synes ingenting vara naturligare, än alt den i första hand utlånar dessa ofruktbart liggande fonder. Utskottet anser del visserligen mindre lämpligt att Banken utlånar medel, lör hvilka den ej erlägger någon ränta. Hvari detta mindre lämpliga skulle bestå, derom har Utskottet likväl underlåtit att lemna någon upplysning.
Vid förnyad föredragning bifölls , uppå serskildt derom framställd Proposition, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens sedan sista Pleni-Dag hvilande Utlåtanden af den 14 Februari , angående föreslaget förbud mot all utborgning af brännvin. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls, uppå serskildt derom framställd Proposition, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Elkonomi-Utskottens sedan sista Pleni-dag hvilande Utlåtanden af den 14 Februari,angående Kronoskjuts-skyldiges rättig-' het, att vid Härads-Tingen välja de i Kongl. 172 Prof. Utdr. d, s Mer* 1818.' Förordningen af den 8 8 Juni! 180g , omförmälte Deputerade, S. D. Vid förnyad föredragning bifölls , uppå serskildt derom framställd Proposition, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens sedan sista Pleni-dag hvilande Utlå, tanden af den 14 Februarii, angående föreslagen indelning af Ey»vägar. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls ^ uppå serskildt derom framställd Proposition, Lagsarnt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens sedan sista Pleni-dag hvilande Utlåtanden af den 14 Februarii, angående yrkad förändring af tiden till vägsyners förrättande, S. D. Vid förnyad föredragning bifölls, uppå serskildt derom framställd Proposition, StatsUtskottets sedan sista Pleni-dag hvilande Utlåtande af den 21 Februarii, angående den af Herr Thunell gjorda hemställan, att MagasinsDirektionen ej må införskrifva utländsk spannmål* S D. Vid förnyad föredragning bifölls » uppå serskild derom framställd Proposition» i Manufaktur-Diskonten för Skepps-varfs-egare. S. P.
Dragon-corps för recrut och rernont-mötena, samt Corporal-skolorna, tillika med 2:ne ytterligare i ämnet denna dag afgifne yttranden. Lag-Utskottet: Herr Hjertås, Lars, denna dag afgifne yttrande, i anledning af Herr af Grubbens och Friherre Kantzows motioner rörande bysättning m. m.; S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades nedannämnde den 29 sistlidne Februari e. m. på bordet lagda motioner, nemligen : l:o Friherre Sparres, Carl, om förändring i flyttningstiden för tjenstehjon ; 2:o Herr Reutcrsvärds, Per Adam, om hållskjutsens indragning helt och hållet eller till någon del i vissa trakter af Riket under sommar-månaderna. S. D. Till Banco-Utskottet remitterades Herr Rosenblads, Bernhard, den 29 sistlidne Februari c. m. på hordet lagda motioner; l:o Rörande liqvid efter ursprungliga myntvärdet af vissa låne-bancocapital; 2:o angående prfescriptions-tid för inlösen af vissa utaf Bankens sedlar, tillika med de, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden. Från II ö g v ö r d. Preste-Standet. S. D. Föredrogs ånyo Biskopen m. m. Agardhs, den 6 och 12 dennes å bordet lagda motion, att en fjerdedel af Bankens blifvande vinst måtte användas till företagande af allmänna arbeten. Remitterades, jemte de, i anledning deraf, afgifne yttranden af flere bland Ståndets ledamöter till Bancosamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten. S. D. Föredrogos ånyo följande den 7 dennes afgifna och på bordet lagda motioner, hvilka nu till Stats-Utskottet remitterades, nemligen af Fröt. Uldr. d. t4 Mars 1840- i35 l:o Kyrkoherden m. m. Doctor Wallin, om förokadt stats-anslag för de fattigas underhåll å Drottninghuset; 2:o Kyrkoherden m. m.