Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så märk nu och se, hvad du göra vill; ty förvisso är ett ondt för handene öfver vår herra, och öfver hela hans hus; och han är en Belials man, hvilkom ingen något säga djerfves. Då hastade sig Abigail, och tog tuhundrad bröd, och två läglar, vin, och fem kokad får, och fem skäppor mjöl, och hundrad stycke russin, och tuhundrad stycke fikon, och lade på åsnar; Och sade till sina dränger: Går för mig, jag vill komma efter. Och hon sade sinom man Nabal här intet af. Och som hon red på åsnanom, och kom neder i bergsskygdena, si, då kom David och hans män nederdragandes emot henne, så att hon mötte dem. Och David hade sagt: Jag hafver förgäfves förvarat allt det denne hade i öknene, så att der hafver intet fattats af allt det han hade; och han betalar mig godt med ondt. Gud göre detta, och än mer, Davids fiendar, om jag låter honom blifva qvar, intill morgon ljust varder, en som på väggena pissar, utaf allt det han hafver. Då nu Abigail såg David, steg hon hastigt af åsnanom, och föll för David på sitt ansigte, och tillbad honom på jordene; Och föll till hans fötter, och sade: Ack! min Herre, min vare denna missgerning, och låt dina tjenarinno tala för din ögon; och hör dina tjenarinnos ord. Min herre sätte icke sitt hjerta emot denna Nabal, den Belials mannen; ty han är en galen man, såsom hans namn är, och galenskap är med honom; men jag din tjenarinna hafver icke sett mins herras unga män, som du utsände. Men nu, min Herre, så visst som Herren lefver, och så visst som din själ lefver, Herren hafver förtagit dig, att du icke kom i blod, och hafver friat dig dina hand; men nu vare dine fiender såsom Nabal, och de som vilja minom herra ondt. Här är välsignelsen, som din tjenarinna minom herra fört hafver; gif henne de unga män, som med min herra vandra.
Förlag till Banco-Disconten samt Låne-Contoreu i Götheborg och Malmö „ „ Riksgälds-Contoret för Utredning af Götha Canaloch Malmö f. d. Disconter Handelsoch Närings-Disconternes år 1834 egande Förlag, R:dr 989,500, grundade sig å motsvarande Upplåning, som sedermera är vorden inställd, hvaremot disconleringen nu bedrifves med Bankens egne medel och upptages fördenskull blott hvad, sorn vid 1839 års slut var dertill disponeradt Förstärkning af Discont-Fonderne för belåning af Publika Papper Förlag till Stockholms Handelsoch Närings-Discont (Reserv-Fonden) har bildats af Vinstmedel på Upplånings-Rörelsen och upptages alltså icke. Sparbanksmedel, öfverlemnade till Banco-Disconten Creditiver: Jern-Contorets och Commerce-Collegii • • Fahlu Bergslags Lånerätt å högst 3000 SkU. Råkoppar, å 90 R:dr pr SkU. Sparbankernes i Riket, minst Stockholms Stads Brandförsäkrings-Contors tillfälliga Creditiv-rätt å 33,333 R:dr 16 sk., äfvensom Handelsoch Närings-Disconternes, för 250,000 R:dr, torde icke böra här upptagas. Nya Cassa-Creditiv, hvartill äro afsedde dels Bankens i annan Låneväg odisponerade lillgångar, dels årliga återbäringar från Banco-Disconten, af dess Fond till Lån på namn och reverser Tillkommer: Behållna vinsten för åren 1835 1839 , . Om således till ofvanstående, vid 1834 års slut beGnteliga Lånebelopp R:dr 21,516,974: 24.
Att döma af den omständigheten, att de allra flesta tillhöra det novellistislea området, synes, som om Iduns skrifvande läsarinnor Iiellre befatta sig med det romantiska än med det husliga. Som bekant voro nämligen tvänne pris utfästa, ett för den bästa novellen och ett för den bästa samlingen af rön och råd för hus och hem. Det senare priset har emellertid ej lockat synnerligen många täflande. Hvad resultatet af täflingenbeträffar, hoppas vi blifva i tillfälle att kungöra, det samma i n:r 12 eller n:r 13. Täflingsskrifterna komma nu ofördröjligen att granskas, utom af Medaktionen, af dertill utsedda kompetenta personer. Redaktionen af Idun. Sällskapslifvet. Kotiljongsdekorationer. Det är ett vackert bruk att ömsesidigt glädja hvar andra genom små uppmärksamheter i den sista dansen. Jag vill dock fästa de unga damernas uppmärksamhet derpå, att de icke böra utdela dylika små utmärkelser med likgiltighet och utan urskilning. Det gäller som bevis på fin takt, att man först ihågkommer de herrar, för hvilka man nödgats afslå en dans, och först ooh främst dem, som gjort sig mycket besvär att få en sådan. Dernäst måste man tänka på dem, som man på ett eller annat sätt kan hafva sårat, t. ex. genom ett afbrutet samtal eller genom för många extradanser, som man beviljat andra i en redan pågående dans, eller andra dylika omständigheter, som så ofta förekomma i en balsal. Sådant uppfattas ofta, som hade det gjorts med afsigt, men en utmärkelse i kotiljongen bryter udden af en sådan tydning och godtgör åter det lilla felet. Elsa. Hushållet. Man kan uppfärska smör, som erhållit en dålig smak eller lukt, genom en tillsats af kolsyradt natron eller soda, i det man till 1 kilogram smör tager 5 0 gram kolsyradt natron eller soda. Har smöret blifvit härsket, så blandar man det med en tillsats af finstött soda. Att smör härsknar beror derpå, att smörsyra bildas. Liten tarflig t å r t a.
Kalksten; Kar dborr ar eller stråkardor; Kartor ; Kläder, tillhöriga sjöfarande eller resande, när de iiro synbart brukade, eiler, af egarne sjelfve medförda, profvas icke öfverstiga deras personliga behof; Kol, träd-; Kopparstick, estamper och Utborra fiska arbeten; Korkbark; Kreatur: får och baggar från alla tyska stater samt intill Weslen hafvet gränsande orter; hingstar, tjurar och fargaltar; Lera ; Lumpor; Läster till skoarbeten; Magnetsten, oinfattad; Malm, rå och osmält, i införsels tar i fen ej specificerad; Malmstuffer, till naturalie-samlingar; Marienglas ; Marmor, oarbetad eller i block; Medaljer, alla slag; Musikalier ; Muskus eller desman; Musslor, friska; Mynt, guld-, silfvercoh koppar-; Målningar och ritningar, oinfattade eller infattade; Naturalier, till vetenskapliga samlingar; Näfver; Oljekakor; Perlemor, oarbetad; Perlor: äkta, oinfattade eller infattade; Pimpsten ; Plantor ; Platina, oarbetad eller arbetad; Pozzolana ; Bussinstjelkar ; Sand; Serpea• Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o tili. 513 Serpentinsten, oarbetad; Silfver, oarbetadt; (vigten antecknas i journalen).
L. S. N:o 173. T. W. Lode. L. S. N:o 478. Printzensköld. l. s. N:o 491. Kalmberg. L. S. N:o 661. Herr Klingstedt. Fullm. C. af Geijerstam. L. S. N:o 678. K. Bildt. t. s. N:o 702. L. Ad. Prytz. N:o 778. F. W. Leijonancker. l. s. N:o 857. Herr Karlström. Fullm. Carl Joli. Adam Roos af Hjelmsäter. L. S. N:o 929. Herr Grönhagen. Fullm. A. E. von Hartmansdorff. l. s. N:o 1,877. A. Ed v. IJ. Carleson. S. N:o 2,145 A. Herr af Nordin. Fullm. N. Tersmeden. L. S. N:o 1,016. Herr Planting Berglod. Fullm. Alexis Sparre. L. s. N:o 1,112. Herr Lagerberg. Fullm. Axel Carlsson Printzensköld. L. S. N:o 1,113. Herr Treffenberg. Fullm. R. M. Björnstjerna. S. N:o 1,149. H. Hjärne. L. S. N:o 1,210. Patric Reutersvärd. L. S. N:o 1,255. M. G. von Schantz. i., s. N:o 1,330. Herr Rosenqwist. Fullm. A. G. Oxenstierna. l. s. Herr Jägerhjelm. Fullm. Fredrik Carlseson. L. S. N:o 1,606. Joli. Flach. i„ s. N:o 1,655. J. A. Tornerhjelm. Herr Swedenstjerna. I . s. Full m. S. G. v. Herr Adlerbjelke. Ftillm. J. L. Bogeman.
Själf kan hon icke finna ord nog starka för sin tacksamhet mot den unge läkaren, som vårdat henne. Hon beskrifver honom som en sällsamt duglig, ömsint och god människa och uppfordrar alla sina vänner att vid tillfälle skaffa sig förmånen af hans närmare bekantskap. Ingen kan värja sig mot en flygande tanke. En enda mun har från början satt den i rörelse, men snart förkunnas den af tio, snart af hundra, snart af tusen munnar. Ideligen växer dess öfvertygande kraft, och snart blåser den med vinden öfver stad och land. När stadsläkaren i Altona en månad senare kommer till Oppendorff, finner han sig plötsligt midt i en krets, därifrån aktning och beundran kännbart strömma honom till mötes. Han behandlas som en homme de distinction, och han befinnes vara en man med belefvade umgängesvanor. Han kläder sig med smak, och hans hållning är säker; hans konversation är liflig, och han har blixtrande infall, som snart citeras. Hans takt är beundransvärd; han undviker behändigt allt som kan såra eller stöta. – Det är ju en charmant ung man! säger fru Else Söhlenthal till sin make. – Var det icke denna doktor Struensee, som konsistorialrådet Reichenbach fördömde i så starka ord och kallade en gudlös person? Det tyckes, som skulle Enevold haft rätt i att taga honom i försvar! I själfva verket äro de äldre damerna icke mindre intagna af den unge läkarens älskvärdhet, än de yngre – grefvinnan Berckentin i Pinneberg icke mindre än fröken Thou, en ung adelsdam, som i hemlighet när en blyg och hopplös böjelse för denne farlige medicus, ehuru det sägs, att den mera erfarna och mindre skrupulösa Elisabet Eyben redan fångat honom i sina garn. Friherre Söhlenthals eleganta berlinare rullar i ett moln af damm på vägen söderut från Pinneberg. Inne i vagnskorgen sitta två kavaljerer makligt tillbakalutade mot de mjuka kuddarna. Rundt omkring dem lysa sädesfälten gula i middagssolen; här och hvar är slåttern redan i full gång. – Ja, min käre vän, ni har verkligen spelat era kort väl! säger kammarjunkaren Brandt.
Jag har yrkat ålerremiss af betänk, för atl kunna åstadkomma en lindring i följderne af R .St:s vid sista riksdag fattade, enl. min tanka förhastade beslut, och jag tror, att man bör behjerta detta, ty här var verkligen fråga om uphäfvande af den privilegierade jordens rättigheter, och således en beskattning, som man har svårt att kalla rättvis. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Sedan jag begärde ordet hafva så många och så goda skäl för en återremiss blifvit framdragna, att jag behöfver föga dervid tillägga. Jag önskar dock få fästa Hrnnes upmärksamliet derpå, att huru man än må bedöma den serdeles invecklade och olika upfattade rällstvisten i förevar, fall, är det likväl ett obestridligt factum, alt dessa hemman, då de vid sednasle riksdag blefvo ålagde ordinarie rotering, aldrig tillförene hade utgjort någon annan roteringsbördan motsvarande skyldighet eller skatt, än här omnämnda inskrifningspenningar, hvilka, under den tid de erlades, upginge till omkring 4 r:dr b:co per hemman. Då således hemmanen, sedan urminnes lid verkligen varit frie från all annan roteringsskyldigliet, än som kan anses innefattad i utskrifningspenningarne, och man nu velat ålägga dem betala mer än dubbelt så mycket som genom denna skatt af dem förut utgjorts, anser jag en dylik åtgärd, hvarken vara rättvis eller billig; synnerligast, dä det endast är dessa Halländska hemmanen, som man pålägger en dylik extra skatte-tillökning, och icke på samma gång alla andra hemman i riket dermed betungas. — Skulle likväl en dylik åtgärd vidtagas, borde väl sådant hafva skett på sätt förut tillgått vid likartade tillfällen, eller genom ordentligen ingångna och uprättade kontrakter emellan kronan och vederbör, jordegare. Jag tror således att, om man än måste låta R.
Hr Nordenanckar har vidare sagt, alt BaricoUlsk. begått ett misstag vid uppgiften pag. io, att lånen på s. k. rörlig pant ökat sig med ett belopp af 881,000 r:dr. Utsk. har dock ingalunda, på sätt Hr Nordenanckar synes uppfattat Utskts mening, förklarat, att någon andel af bancovinsten låg i dessa 881,000 r:dr. För Utsk. kunde det icke vara okändt, alt enl. R. St:s beslut vid sista riksdag, ägde Banco-styrelsen, oberoende af vinstmedlens belopp, öka fonden för belåningen af jerneffecter samt guldoch silfverpanter. Men då Utsk. anställt en jemförelse emellan hankens lånerörelse vid i834 och 1839 årens slut, så har Utsk. icke kunnat underlåta att upptaga de förändringar, som med nyssnämnda gren af lånerörelsen under denna tid inträffat. Resultatet af berörde jemförelse har varit , alt bankens lånerörelse, hvilken mången ansett i sednare tider hafva blifvit mer inskränkt än tillförene, i sjelfva verket ökats med öfver två millioner r:dr, uti hvilken ökade utlåningssumma förenämnda 881,000 rtdr äro inberäknade. Jag har velat anföra detta , för att tillbakavisa beskyllningen om strypning af rörelsecapitalet, hvilken beskyllning är nästan lika gammal som sjelfva bankinrättningen och vid hvarje riksdag, ehuru frikostiga Ständerne än må vara vid lånerörelsens utsträckning, likväl alltid upprepats. Man har sagt, alt Utsk:s betänk, blott afser att befrämja fastighetsbelåningen. Jag kan dock i delta fall taga åtminstone de mina åsigter delande ledamöter af Utsk. i försvar, och hvad mig sjelf beträffar, tror jag mig endast böra hijnvisa till de flera reservationer, jag vid denna riksdag afgifvit mot de BancoUtskts betänkin, hvilka möjligen kunna tydas såsom ledande till utsträckning af hankens lånerörelse emot inteckning i fast egendom.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Vällofl. BorgareStåndet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den i3 Januarii i83o. S. D. Beslöts, att genom Utdrag af Protocollet till Förstärkta StatsUtskottets Ordförande meddela , att BorgareStåndets ledamöter af Utskottet icke deltaga uti omröstning, på grund af de Voteringsproposition ner, som äro af BevillningsUtskottet uppgjorda, i anledning af skri jagtiga beslut, i afseende på de Varu - 3 28 S t a t s - U tskottets artiklar, hvarå Utskottet tillstyrkt tolags upphörande, oell hvilka VoteringsPropositioner Ståndet, enligt till BevillningsUtskottet meddeladt ProtocollsUtdrag 'för d. 17 December 182g, icke annorledes godkännt, än under åberopande af dess fattade beslut, att Ståndet, med ogillande af BevillningsUtskottets yttrande, att frågan om Tolags upphörande på de i sådant afseende uti BevillningsUtskottets Memorial, N:o 54, uppräknade Varu-artiklar, kan genom tre Stånds sammanstämmande beslut afgöras, funnit denna fråga ickeafStåndet underkastas omröstning i Förstärkt Statsutskott, utan, såsom varande af Privilegiimåls egenskap, böra i öfverensstämmelse med ii4§- RegeringsFormen behandlas; Varandes de VoteringsPropositioner uti omröstningen, hvaröfver Ståndets ledamöter icke deltaga, af dem, som uti BevillningsUtskottets Memorial, N:o 54, förekomma’, följande: den i2:tej, angående färgträd, den i8:de, angående hudar och skinn, den 35:te, angående silke, den 37:de, 38:de och 3g:de, angående socker, och den 43:e, angående ull; Och skulle vid detta ProtocollsUtdrag bifogas de tvänne förut meddelade Utdrag af Ståndets Protocoll i förevarande amlie, Ut supra. In fidem E. G. Runeberg.
Sedermera har sagde belopp blifvit genom Kongl. Maj:ls Befallningshafvande i Kronobergs län under år 1856 till Riksgälds-kontoret insändt, hvarigenom och med beräkning af en under näst - Stats-Utskollets Utlåtande M 246. föregångne ar likaledes verkställd inbetalning å samma lån, derå afbetalts tillsam mans 1,428 R:dr 4 sk. 7 r:st. Banko, så att del återstående kapital-beloppet för närvarande endast uppginge till 163 R:dr 43 sk. 5 r:st. samma mynt.
Alla andra slag W. 25 1 Polerjord Se Lera Pockholtz Se Trädvirke Pörn a da W. 25 i PomerariSer 1 0 Pomeiansknoppar och Skal, torra 1 0 I Credltupplag 300 # , Essence Se Olje Porcelaine , Biscuit W, 25 1 , Äkta alla slag W*5 „ Oäkta alla slag ej specificerade W* 50 i Sten eller så kalladt Engelskt, hvitt el. ler gulaktigt, må- ladt eller Omåladt , alla slags piecerW. 3o I Porfure Se Sten Portefeuiller, alla slag W. 2 5 1 Potatoes . W. 100 1 & C: $ 100 1 Pottaska Se Aska Pozzolanä eller Italienskt murbruk 1 Prustrot Se Nysrot Probersten Se Sten Pressning Se Dricka 539 Inkom Utgå- Tranmande ende sito TullTullTu IIProc. Proc. Proc. Puder alla slag w. 50 1 Puder-vippor w. 25 1 Päron, alla slag W5° 1 £• Qvarnstenar Se Stenar Qvarnar , „ Caffe W. 25 1 , Hand w. 25 1 „ Snus w. 25 1 Qvar-Citron Se Färger „ Hark 2o Qvicksilfver eller Merturius 20 Qvitten, friska w5° 1 Qvinette Se väfnad af ylle B. Rak-knifvat Se knifvar Raquetter W. 25 1 Rask Se väfnad af ylle Ratin Se väfnad af ylle Rafvenduk Se Segelduk Remmar, vagns af Fiskskinn w. lo 1 „ Alla andra slag W. 20 1 Renetter Se Aplen Rentungor W. 50 1 §4° 1;. -:om Utgå- T' ?
Hr Gr. Posse, Arvid: Jag ämnar icke bestrida återremiss i denna punkt, helst så många anmärkn:r redan blifvit gjorda, alt jag förutser, det återremiss af detta betänk, i alla fall kommer att äga rum; men jag har begärt ordet för att gifva tillkänna , att jag icke kan förena mig med Hr von Hartmansdorff. Jag gillar deremot fullkomligt StatsUtsk:s yttrade åsigt, att sådana lönevillkor böra för fångpredikanten i Malmö bestämmas, att man kan påräkna, att han vid sin befattning en längre tid qvarblifver. Det är visserligen sannt, att tångarne ofta ombytas, mendet är lika sannt, att sättet att behandla fångarna blir detsamma. Kunskap om ändamålsenligaste sättet att behandla dem vinnes endast genom erfarenhet, och denna erfarenhet vinnes ej utan under en lång utöfning af tjensten. Jag önskar således att, om det ålägges Fångstyrelsen att till fångpredikant utse en tjenlig person, det äfven måtte åläggas samma styrelse att bibehålla honom, så länge som möjligt. Jag instämmer med Hr Ribbing uti de modificationer ban föreslagit, ty jag kan också föreställa mig möjligheten af den olägenhet, som Hr von Hartmansdorff synes befara, nemi. att en prestman, försedd med 1,200 rtdr i Ion, oaktadt en fram - skriden ålder hindrade honom alt med tillräcklig drift sköta sin befattning, likväl kunde önska att få behålla densamma. Detta skulle förekommas, om Hr Ribbings förslag antoges. — Slutligen får jag säga, att jag tror den anmärkn., som Frih. Cederström har gjort, att Ulsk. har gått öfver gränserna af sin rätt att föreslå, icke är alldeles enlig med förhållandet, enär Utsk. har fått till sig remitterade åtskilliga motioner, som åsyftat förbättring af fångvården i allmänhet och dermed sammanhang ägande ämnen , bland hvilka äfven det ifrågavar. ämnet torde böra räknas. Jag hoppas , att Utsk. äfven uti sitt svar på ålerremissen måtte sträcka sitt förslag lika långt och vidblifva sitt redan gjorda tillstyrkande, endast msd den af lif Ribbing föreslagna modidcation. Den 15 Maj f. m.
I händelse härvid endast de i Sverige utgående s. k. lastpenningarna tagas i betraktande, skulle enligt denna grund torinage-afgiften i Frankrike komma att nedsättas till 45 centimes par tonneau, eller till endast ^ af det nuvarande beloppet (4^ francs); men derest äfven fyroch båk-afgifter (hvilka ej förekomma i Frankrike) skola inräknas — hvilket utgör en omtvistad punkt — skulle beloppet blifva 1 franc 1 centime par tonneau. Vidkommande derefter de lindringar i tullafgifterna för åtskilliga af våra förnämsta export-artiklar, som, under förutsättning att bestämmelserna i den Belgiska traktaten blelve för oss gällande, skulle uppkomma, vore dessa hufvudsakligen följande: Tackjern. För 100 kilogrammer utgör tullafgiften för närvarande 4 francs å »fonte brute», och 7 francs å »fonte épurée», med tillägg af 20 proc., och ytterligare 10 proc., om varan importeras med Svenska eller Norska fartyg. Dessa afgifter skulle komma att nedsättas till 2 francs och 2| francs för de särskilda slagen, samt utan tilläggsaIgifter. Gjutgods är nu i allmänhet förbjudet till införsel i Frankrike. Detta förbud skulle komma att utbytas mot tull af 3 fr., 3 § fr., 4 i fr., 6 fr. och 10 francs pr 100 kilogr. för olika slag. Smidt eller valsadt jern. För stångjern utgör tullen enligt taxan pr 100 kilogr. 10, 12 och 14 francs, efter olika dimensioner, jemte nyssnämnde tilläggs-afgifter; men till följd af ett år 1861 utlärdadt dekret, gäller samma afgift för Svenskt som för Engelskt stångjern, och utgör derföre nu 7 fr. med Franska, och 7 ^ fr., med tillägg af 20 proc. å förhöjningen, då jernet införes i andra fartyg. Den lista Oktober 1864 kommer tullen att nedsättas till . 6 fr. med Franska och 6 fr. 60 centir med oprivilegierade fartyg.
Om då, som jag tror det borda vara, för dessa ärender tages i anspråk en särskild ledamot, som Don 4 April e. n). 115 Uteslutande bereder dem, och han, vid föredragning af dylika mål, har till bisittare 2 Assessorer och 2 militära ledamöter, så tror jag organisationen vara sådan, att enhet i lagskiphingen kan åvägabringas och lagarne bättre tillämpas, dag tillstyrker således bifall till Utslcs förslag, likväl med den förändring, att, då i Betänk, står, att »målen skulle på de öfriga HofRma öfverflyttas», dessa ord utbytas mot: »på Svea HofRätt öfverflyttas.» Gr. Sparre, Erik: 1 motsats mot hvad en annan talare nyss yttrat, synes mig det beslut, sorn R. o. Ad. i denna fråga fattar, ingalunda vara likgiltigt. Likasom i en fråga rörande religionsvården PresteSt:s, eller ang:de näringarne BorgareSt:s reservation mäste tillerkännas någon betydelse, så torde äfven i ett ärende, som rörer krigslagarna, ett beslut af R. o. Ad., inom hvilket Stånd så många medlemmar finnas som egnat sig åt krigareyrket, böra anses af vigt. Hr Cederschiöld har sagt, att de som önska bibehållande af KrigsHofR:n med dess nuv:de organisation, yttrat sig så och så. För min del får jag förklara, att jag under discussionen icke hort någon talare yttra sig för bibehållande af den nuv:de organisationen af KrigsHofIGn, utan att tvärtom enhvar insett och anmärkt felaktigheterna deri. Man har blott skiljt sig åt i fråga om sättet för förändringen. Det sätt som är i Utslcs Betänk, föreslaget, att målen skulle öfverlemnas tili de öfriga HofR:na, har Hr Cederschiöld icke funnit lämpligt, utan har i stället förordat ett slags omorganisation af KrigsHo(R:n, eller att dessa mål skulle öfverlemnas åt Svea HofRätt, som vid afgörandet af dessa mål skulle biträdas af militära ledamöter.
Klockan 2 efter midnatt ljöd första signalen till en den starkaste kanonad, som utan afbrott varade i åtta timmar. General Gjerta, hvars tapperhet blifvit högt vitsordad, stannade ej i skuld hos de danska. Hans eld svarade med samma häftighet, och han hade dessutom den fördelen framför fienden att han kunde rikta sina skott med större säkerhet. Också hade svenskarne den tillfredsställelsen att redan efter några timmar se den ena fiendtliga kanonpråmen såsom redlös bortsläpas ur slagtningen. Men emedan batteriet på Laholmen på det häftigaste besköts af fiendens korseld, blefvo af dess 14 kanoner de 10 omsider demonterade, och de återstående började lida brist på ammunition, hvilken var så bortskjuten att man nödgades ihopsamla och begagna all de kulor, som fienden inskjutit i batteriet.” Då Tordensköld märkte detta, beordrade han sitt folk att landstiga för att taga batteriet med storm. Härom förtäljer Ödman: ”Klockan half nije rodde 2:ne galeyer ända åt thet stora batteriet på Laholmen fulla med folck, i mening samma at intaga, ropande victoria, emedan the mente thet våra svenska voro redan therifrån och platzen öfvergifvit. Men när the kommo in emot landet, kommo våra granadeurer och västerbottningarne fram på bärget och gåfvo på them en sådan eld att innom kort syntes icke mer än som en man, hvarpå bägge galeyerna drefvo för vrak och voro så nära landet, at öfverste lieutenanten Claussen sprang i vatnet och tog efter them med sitt manskap, men kunde intet hinna them. I thet samma kom en eschaloup med 10 man och ville boxera them ut, men then samme blef så bemött, at 3 man theraf kommo med platz tilbaka, men alla the öfriga ihjälskutne. Strax ther efter kom en annan mindre galeya, som ock förlorade mycket manskap, hvarpå galeyerna drefvo ifrån landet, och imedlertid kononerades från skeppen på våra alt stadigt tils galeyerna kommo til skeppen igen, som kappade sina anckar-tåg, dragandes sig ut under Salomons-Holmen.