Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Länet har under de sistförflutne fem åren ökats med 3| Mantal, som enligt Jordeboks-Extracterne tillkommit genom fastställde skattläggningar af åtskillige nya hemman och lägenheter, hvilkas frihetsår tilländalupit, samt af ett Recognitionsskogs-hemman, hvars mantal och ränta blifvit fastställd; men betydlig tillökning är att vänta genom flere dylika hemmans skattläggning, samt afvittringarnes afslutande i åtskilliga Socknar. Några få Skatteköp af mindre Kronohemman och lägenheter hafva ägt rum, och deremot andra nyskattlagde mindre Kronolägenheter tillkommit, hvadan Kronohemmanens antal är nära oförändradt. Femårs-Berättelse för Gefleborgs Lån. 3 i8 Inom Länet finnas 4° Gästgifvaregårdar och 55 Posthemman. Trettiofyra Laga Skiften hafva under sistforflutne fem åren blifvit verkställde, dervid iS^l^dels mantal blifvit skiftade.
December bordlagde Betänk. N:o 12, i ani. af väckt förslag om upphörande af de s. k. prebende-pastoraten. Sedan undertecknad tillkännagifva, att, enligt ankommet utdrag af Högv. Preste-Ståndets prot. den 10 dennes, bemälde Riks-St. afslagit ifrågav:de Betänk.; anmälte sig och yttrade. Frih. af Ugglas, Gustaf: Jag vill för min del icke bestrida, att Ekon.-Utsk:t i viss mån haft giltiga skäl att tillstyrka en und. skrifvelse i förev:de ämne till K. M:t, men då jag ej anser denna fråga vara af särdeles brådskande egenskap, hemställer jag till R. o. Ad., huruvida rätta tidpunkten nu är inne att deri fatta något beslut. Vi hafva nemi. nyss antagit en ny grundlag, enligt hvilken ett annat forum, kyrkomötet, i denna fråga eger den sista, afgörande rösten. Då denna grundlag i sjelfva verket är lag, ehuru den i följd af bristande promulgation ännu ej är tillämplig, anser jag det vara skäl att åt kyrkomötet öfverlemna afgörandet af detta ämne, som så nära berör Presterskapets rättigheter, och hemställer jag derföre, att R. o. Ad. behagade afslå Ekon.-Utsk:ts Betänk. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Jag hemställer till Ståndet, hvad följden skulle blifva af ett afslag, sådant som Frih. af Ugglas yrkat. Då vi nu sett, att Preste-St. enhälligt förkastat frågan om prebendepastoraternas borttagande, är det klart, att, om Adeln äfven så skulle gara, ett blifvande kyrkomöte, när saken der förekommer, skall stödja sig på det beslut, den nuvarande representationen fattat, och säga: prebendena böra qvarstå, sådan var R. Shrs åsigt. Visserligen fruktar jag, att man vid denna riksdag ej kan vinna något positivt resultat, utan endast afgifva en opinionsyttring; men en sådan bör dock afgifvas och denna så kraftig som möjligt.
D e t b l e f ett gladt återseende, och Gunnars log i sitt skägg, sä- gande: » Sir du, att det var sant hvad jag sa ' te kungen: ' G ö r ' an hva ' ' an kan, nog få vi våran präst allti '. Men si, en töcken kung, som vi ' ar, finns inte i hela väla, det här då visst o c h sant, det. ' Ö r du, Kirsti, du, gå å ämta mej skrinet, d u, » tillade han till sin äldsta dotter, en kulla på tjugufyra år. Efter en stund k o m Kirsti in med något, som säg ut som ett klädesbylte. » ' Ar ska ' du fäll få se min skatt ifrån S t o c k h o l m, » fortsatte Gunnars, i det han började veckla upp tyglapparne, ur hvilka o m s i - der framdök ett litet skrin. L o c k e t öppnades så försiktigt, som hade man en dyrbar relik framför sig. I skrinet låg ett litet paket, o m - lindadt af en mängd solkiga tidningsblad, karduspapper o c h gamla charta sigillata protokollspapper, gulnade af ålder. Efter m y c k e t fubblande o c h lindande b l e f äDdtligen ett kuvert, någorlunda bvitt, synligt, o c h ur detta framdrog Gunnars försiktigt konungens fotografikort. » D ä ' ska ' jag säj däj, att detta t a s ej fram alla dar, » menade Gunnars, och hans blick på konungens bild förrådde mer än de vältaligaste ord, att konung Oscar I I äfven i Dalarnes låga hyddor äger hjärtan, som klappa af oskrymtad kärlek för den ädle och högsinte monarken. H. E. R~y. F ö r (Slut fr. föreg. n:r.) annan hemtrefnad. Sina vet. m Sen till, att Idun tidning finnas och hos Iduns Modealla edra bekanta! IDUN 78 För patienee-amatörer. Fyra löjtnanter i en balsalong. Tvänne lekar användas.
Men af denna prest, som var en mycket förståndig och klok man, erhöll jag alla de upplysningar jag önskade, mycket full - Den 3 Februari f. m. eländigare än jag kunnat sjelf förvärfva dem. flan var i början mycket emot lieromansklyfningen och fruktade framför allt, att presterne ej skulle kunna få ut sina inkomster af dessa små hemmansägare. Jag bad honom då att få svar pä några frågor, sorn jag ville framställa. Jag började t. ex. med att fråga, huru stor jordlott, som hvarje hemmansägare kunde hafva? Derpå svarade han, att ett fjerdedels hemman var klofvet i i3 delar, af hvilka mer och mindre, men i ungefärligt medeltal i tunnland belöpte sig på hvarje lott. Sedan frågade jag, huru deras hus voro byggda. Svar: på samma sätt, som böndernes i allmänhet och t. o. m. så mycket hattie än de äldre bondstugorna, att de hade brudgolf. Sedan frågade jag huru de lefde, och om de kunde försörja sig. Svar: de lefva väl och ulan att ligga någon till last; deras harti gå i skolan och få samma uppfostran, som den förmögnare allmogens barn. På ytterligare frågor lick jag vela att Kronan der får sin rätt fullkomligt ut, ulan några restantier. Ingen af dessa små hemmansägare hade på minsta sätt fallit socknen till last, och der var egentligen ingen, sorn kunde anses fattig, utom just den, som hade rädt om den egendom, genom hvars klyfning dessa små hemman hade uppkommit. Han var genom siri misshushållning den fattigaste af alla. Man behöfver för öfrigt blott kasta sina blickar på Dalallmogen, der det knappast finnes någon, sorn ej har en liten jordlott, och likväl ser man ej der något större elände eller fattigdom, än annorstädes, utan tvertom en mycket större sinnesfröjd och fosterlandskänsla, än i någon annan provins. Och jag fruktar verkligen, att mången, som ifrar emot hemmansklyfningen, låter sin egennytta bedraga sig derutinnan, att han befarar att ej fä sina legohjon för lika godt pris, sora hittills, ifall de kunde förvärfva små hemmanslotter.
Jag anhåller altså om propos. till antagande af det tillägg, jag föreslagit, men tror mig derjemte vara skyldig grannlagenheten det förklarande, att min propos. ingalunda härleder sig från någon dertill af Secret. gifven impuls, fastän jag vet, att han skulle anse R. o. Ad. visa sig en synnerlig bevågenhet, om Ståndet medgåfve undantaget. Frih. Roye, Ludv.: Jag har icke begärt ordet för att motverka ändamålet med den siste talarens förklarade önskan; men jag finner åtskilliga scrupler i afseende å det föreslagna sättet att tillvägabringa detsamma. Jag vet nemi. icke, huruvida det stadgande, hvarifrån vi nu skulle göra undantag, finnes intaget i llidd.direct:s instruetion, eller i Ridd.Ordn. I sednare fallet kan det icke ändras, utan alt K. M. å beslutet lemnar sanclion. Jag anhåller således om ujiplysning i nämnde afseende. I anledning häraf upplästes ur instruetionen för Iflidd.— direct. jemte Riddarhusets embetsoch tjenstemän den del af i Art. i3 §, som innefattar stadgandet om förbud för Ridd.secret. att innehafva något annat embete i statens tjenst. Gr. Cronhjelm: Det är uti instruetionen, som det ifrågavar. stadgandet finnes. Uti Ridd.Ordn/ är derom ingenting upptaget. Frih, Boye: Efter den nu erhållna upplysning har jag icke något emot bifall till Gr. Cronhjelms förslag. Hr von Troil, Emil: Jag medgifver, att flera skäl tala för Gr. Cronhjelms framställning; men jag är icke för att bevilja partiella undantag från en gifven regel. Den ifrågavar. regeln finner jag likväl icke af den vigt, att den ej kan helt och hållet upphäfvas, Jag vet icke, hvartill den skall tjena? Meningen skulle väl vara, att Secret. derigenom Liefve mera oberoende af Regeringens möjliga inflytande. I sådant fall borde man taga förbindelse af Secret. att aldrig söka någon statens tjenst; ty i större beroende är en person genom den beställning, han önskar få, än genom den lian redan har. Jag finner
Lön, alt medlen som allena leda till national wälständ, till styrka och sjelsberocnde skola nu med me: a energie widtagas, an man kill äfwentyrs tillförene kunnat det, da området war större, eller ansett sig behöfwa sä lange man i ten ena Continental-makkens biträde säg stöd emot den andra Continental-maktens anspråkJag menar Swensta jordens odling och sädane näringars upp, hjelpande, som grunda sig pä Swensta jordens alster. Jag icke allenast tror akt wid en tilltagande folkökning och en tilltagande inre rörelse, det blir en nödwändighet att dela de större Pastoraterna; jag tror jemwäl, att i wifla trakter skulle PastoraterneS delning blifwa ett befordrings, medel af Jordodlingar och Näringar, om t. ex. i öfre Dalarne och sannolikt i de flesta af wästra Landstaperne, Kyrkor anlades der nu Byarne hafwa sine sä kallade Ratt teplalser ofta flere mil frän Byarne belägne, skulle snart en del af Byemännen flytta till berörde plåtser, der företaga odlingar, och med det samtya lem, na ett nu saknat utrymme ät de qwarblifwande. Om jag härutinnan ser rätt, följer ock, att Staten ej bör läka öswerenskommelserne ankomma pa Parternas godtycko, icke läka miflhushällning med de till Folkets religleusa wärd anfiagne medel och räntor, ej fä, ät de fördelar, som af den nu lefwande Generationen, a ena sidan, sökas, a den andra, såsom till äfwentyrs umbarlige eller för lugnets bibehållande, eftergifwaS, uppoffra hwad man * * t en 1076 Den Z J lUn. i cn framtid torde finna fia behöfwa, hwars sa°- nåd da för Folkmängdens och Näringarncs ytterligare tilltagande.
Uti Plena föredrages först de för Riks-Ständen gemensamma ärenderne och sedermera hwarje Ständs enskilda, alla i den ordning de hwart stag för sig inkommit, sä framt ej Ständen derom annorlunda förordna; Börandes Landtmarskalken och Talemänncn, sedan de förut inhämtat huruwida nägon Konungens Proposition till öfwerläggning kan förekomma, samfält, i närwaro utaf twänne af hwarje Ständ utsedde Ledamöter, helst sädane, som wid nägon förcgäende Riksdag warit i Ständet Riksdagsmän, samt med biträde af Ständens Secreterare, dagen förut i ett särskildt rum ä Riddarhuset sius emellan öfwerenskomma om följande dagens föredragningsämnen, pä det desamma mä i möjligaste mätto hos alla Stäuden tillika afgöras. 8 48. Föredragnings-ämnen äro detza och inga andra: 1:o Konungens Propositioner, som ä Riks - Bilaga till Mern. N:o 3. 127 Salen eller sedermera under Riksdagens lopp blifwit till Standen eller Stats-Utskottct öfwerlemnade; 2:o Mål, som genom Protocolls-Utdrag eller Deputationer frän Med-Ständen communiceras; 3:o Utskottens bctänkanden och förslag; 4:o Motioner gjorde i Plena af någon i Ståndet dä närwarande Ledamot. 8 49. Hwar och en allmän fräga, som för första gängen i nägot Ständ förekommer, skall, sä wida ej Ständet enhälligt genast densamma till wederLörligt Utskott sörwisar, ligga pä bordet till nästa Plenum, dä Nemist bör ske. Dock stände hwarje Ledamot öppet att öfwer samma mäl sig yttra, hwilket hans yttrande äfwen skall till Utskottet remitteras. Om en genom mundtligt anförande gjord framställning läggcs pä bordet, bör anförandet till Protocollet dicteras och afskrift till bordet astemnas.
Understyrelsen, som lemnats tillfälle att i ämnet sig yttra, har väl emot den af Högh Utskottet åsyftade förändring framställt åtskilliga erinringar; men enär Fullmägtige, vid ärendets slutliga pröfning den 8 sisth Mars, funnit berörde erinringar icke vara af beskaffenhet alt böra lägga hinder i vägen för beredande af det ända 2 - 10 mål, Högh Utskottet sökt vinna, förständigades Understyrelsen, dels att uti de anslag, som af Understyrelsen utfärdas till återbesättande af lediga tjenster, fortfarande och tills vidare icke låta upptaga namnet å den afdelning eller det kontor, der ledigheten inträlFat, och dels att, med de undantag t\i §. i Banko-Reglementet innefattar, vid inträffande ledigheter af sådana befattningar inom Bokhållareoch Kontorsskrifvare-graderne, vid hvilka särskildt arfvode utöfver lönen blifvit å Supplementar-stat anvisadt och hvilket Understyrelsen anser fortfarande böra vid den lediga Ijensten bibehållas, till nämnde tjenst, på samma gång förslag till den i Banken'ledigblifna tjenslen upprättas, omedelbart förflytta den bland ordinarie tjenstemän inom graden, sorn dertill sig anmäler och af Understyrelsen finnes vara mest skicklig och passande; dock med Fullmägtige förbehållen rätt att pröfva de besvär, som kunna anföraé öfver Understyrelsens i sådana frågor fattade beslut. I följd häraf har, vid numera skedda utnämningar till ofvanuppräknade tjenster, icke i fullmagterne upptagits benämningen på den afdelning eller det kontor, der den utnämnde skall tjenstgöra, hvilken förändring, efter hvad Fullmägtige hos Revisorerne anmält, ■ hittills icke, så vidt Fullmägtige kunnat förnimma, medfört någon olägenhet för Banken eller dess tjenstemän; och anse Revisorerne sig böra gilla Fullmägtiges i ofvanberörde afseende vidtagna åtgärder. §. 9. Extra biträden Uppå Understyrelsens den 18 Oktober nästl. år gjorda anmä 1 Sedelkontoret ja att som) under då pågående forcerade sedeltillverkning, endast för uppräkning C ° . n, af inkommande tväune
Bor» gareStåndet till Biksens Högl. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott återremitterat Utskottets, i Memorial a£ den 2 dennes, gjorde hemställan att få antaga, utöfver hvad Riksdagsordningen föreskrifver, fyra Cancellister, med deremot svarande ari - Rasv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. vode; hvarjemte Vällofl. Ståndet behagat lenina Utskottet del af de anmärkningar, som Herrar Falkman, Cederborg och Egge, med flere, deremot framställt, samt de upplysningar, som Herrar Lenning, Huldberg och Ekelund, med flere, i afseende på Utskottets motiver till ifrågavarande hemställan, afgifvit. Till vördsamt svar å denna ätarremiss, får Utskottet anmäla, att Memorialet af de 5*.ne öfriga Respective RiksStånden blifvit ovillkorligen bifallet, så att någon ytterligare öfverläggning i detta ärende icke lärer ega rum. Att Cancellisternas tjenst icke påkallas, förrän behofvet fordrar, och att de icke heller förut kunna njuta något arfvode, ansåg Utskottet ej kunna sättas i fråga, hvarföre det äfven efter ordalydelsen följt enahanda, af Riksens Högloflige Ständer, vid förra Riksdagar, utan anmärkning bifallne, hemställan. Stockholm den 18 Februari 1823. Ankom den 20 Febr. Vördsamt Memorial, Om Handlingars meddelande. os Riksens Högloflige Ständer har Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet an - g Besy. och Ekon. Vtsk. Betänkanden, sptt sig böra anmäla den omgäng och svårighet, som vid de remitterade målens qfprdrojeliga behandling deraf möter, att, enär någon Handling remitteras till 2:ne eller flere Utskott, densamma endast insändes till det i Riksdagsordningen förstnämnde IJtskott, och de öfriga endast genom f?rotocolls
Men aldrig, aldrig mer skulle hon kunna bli loj och tanklös som förr. Hela lifvet hade fått ett annat utseende. Det var som om hon gått i blindo förut. Men jag vet att jag skulle sträfva efter att bli god. Och jag skulle bära det. Bara inte detta, inte detta! Stackare! Men nu skulle hon bara söka att hålla modet uppe en liten tid. Det måste ju komma ett afgörande, och efteråt skulle det ju alltid bli bättre än nu. O ja; om hon endast finge en smula ro, – endast en smula ro så att hon kunde arbeta med sig sjelf, betvinga sig och komma öfver det. Men en hotellstäderska får inte tiga och inte tänka på sig, hon skall tala med alla, skämta med alla, vara glad emot alla; det är hennes skyldighet bara, ingenting annat än hvad hvar och en har rätt att fordra. ”Men man blir så trött åh, man blir så trött!” Och hon lade handen öfver hjessan i det ansigtet vändes uppåt och de glänsande ögonen stodo fulla af tårar. I går när Brandes kom talade jag om det. ”Är hon verkligen förälskad!” utropade han, som om detta vore det orimligaste som tänkas kunde. ”Ja.” ”Men hon måste ju kunna begripa, att han icke bryr sig en smul om henne.” ”Ja. Men än sen?” ”Vill hon gifta sig med honom?” ”Förmodligen.” ”Altid vilja de giftas! Kunde hon inte vara glad och nå hon måtte kunna få älskog tillräckligt, hon med sitt utseende. Men hon är väl så van vid det, alla vilja de väl omfamna henne.” ”Troligen. Och det har väl varat så länge att hon kunnat bli led på det.” ”För det det varat så länge?” Han log som när man hör ett barn ha ett godt infall. ”Ja; hon är tjugusju år nu, så nog har hon haft tid nog att bli utledsen på det.” Vi hade kommit in på kapitlet derför att han, rätt som han satt vid soffan, der jag låg, sade helt skälmaktigt: ”Jag kunde ha lust jag kunde nästan ha lust att bli förälskad,” han gjorde en liten Kunstpause liksom för att se hvad jag väntade han skulle säga, – ”att bli förälskad i er Ingeborg.”
I de större Städer vardén flera utdelningar af Rådstufvurätt för ordnade , der malen , sorn till Hatten höra , är o flere , än att de af en afdelning skötas hunna, och fördelas gåremålen dem emellan , såsom å hvarje ställe lämpligast finnes ; dock sd etc. Med erkännande af rigtigheten af Herr Danckwardts anmärkning, alt den befattning, gom till b ört Lagmännen vid syn å Landshöfdirige-Residencehus, redan är i Kongl. Förordningen den 17 April 1828, om upphörande a£ Styrelseverkens domsrätt i vissa mål , upphäfven , hemställer Utskottet, om icke 5 momentet af Utskottets i denna punkt framställda förslag till Förordning må alldeles utgå, och 6 momentet således upptagas såsom det 5. Derjemte, och då , 1 händelse Utskottets förslag varder af Rikets Ständer giHade samt af Kongl. Majst i nåder antaget, den i Betänkandet föreslagna tid för indragningens verkställandé nu är så nära för hand, att Författningen ej kan hinna inom samma tid utfärdas och kungöras, får Utskottet tillstyrka, att antingen tiden må förlängas ett år, eller till år 1831, å de dagar, som i Ksts, aldra, och 3:dje momenten äro utsatta, eller ock att LagUtsÅoiuis Utlåtande N:o i5$.
Konungen, om tillökning i Hofhållningssumman för. II. i58. 219. III. B. 807. Konungens berättelse om hvad sig i Sty’"- relsen tilldragit sedan sista Riksdag. I. 27. — myndighetsålder, om Noriges Stor Things bifall till förslaget om. p. u. 996. Konungen, f. d., och hans efterkommande, angående mått och steg i afseende på. 1. 32. r. 39. p. u. 40. 42. 43. 44- 57. E. 65. 87. angående sådane honom tillhö rande medel, hvilka varit ställde under Presidenten Lagerheims och Stats-Commissarien Wåhlbergs gemensamma förvaltning. V. B. 129. A. 287. P. U. 282. É. 542. —. — förut tillhörande Adier, angåen de. VI. B. 178. A. 189. P. U. 19 r. — tillfallande arf efter H. M. Enke Droltningen Sophia Magdalena, angående. V. B. 128. P. U. i565. VI. E. 53. Konungens, f. d., Familles enskilda förmögenhet och underhåll från Sverige, angående. VI. B. 54- Å. io3. P. U. 112. U. 114. A. 173. P.U. 188. E. 261. Konungs myndighetsålder, angående, lil. 87. A. 189. 190. P. U. 996. Koskulls, Gustaf Adolph, Friherre, yttrande. lil. 631. Kreatur, att de cj utan ansvar få utsläppas så att de komma på andras ägor, den 4* 52 tiden då käle är i marken. III. 177. IV. B. 53g. A. 652. P. IJ. 670. V. E. 54a. Krigs-Collegium, angående löneförhöjning för. III. 546. IV. B. 661.
Burkar och Krus, på hvilka varor inkomma och som icke, enligt särskildt stadgande i taxan, inbegripas uti vigten för tullberäkningcn fria. Kommitterade hafva för Krut upptagit ungefärligen den tull, som, enligt Eders Majlis Nådiga beslut den 28 December 1855, skulle, vid upphörandet af det hittills stadgade införsels-förbudet, komma att åsältas, eller 12 öre skålpundet; och för det vid krut-tillverkningen erforderliga rå-ämnet Salpeter, oraffinerad och raffinerad (salpetersyradt Kali), är af kommitterade utförd en tullsats af 5 öre per skålpund. Det nära beroende, hvari frågorna om Krutoch Salpeter-införseln stå till hvarandra, föranleder mig att i ett sammanhang fästa Eders Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på dessa ej mindre för näringslifvet än för landets försvarsväsende högst vigtiga frågor. tfiii. till n Sl. Krita. Krukma kare arbeten. Krut. Salpeter. Kongl, Maj: (s Nåd, Vrop, JYs SI. Den årliga produktionen af inhemsk salpeter uppgår för närvarande, enligt 10 års medelbelopp, till ungefär 3,500 centner. Örn man nu tänker sig ett krigstillstånd, hvarigenom all tillförsel af utländsk salpeter förhindrades, så utgöra, efter det nu varande förhållandet, dessa 3,300 centner om året — eller möjligen ett något större belopp, hvartill produktionen i sådant fall kanske skulle kunna upp drifvas, — hela den tillgång, med hvilken försvarsverkets och näringarnes behof skulle' fyllas.
KronPrinsen föranstaltandet »loo Ben 82 Juli, f. m. om denna undersökning. För öfrigt för» enar jag mig om återremiss af Utskotten* Betänkande. Friherre Stael: Sorn Sverige existerat nära 2000 år, och tinder den tiden ofta valdt nödsakadt försvara sina gränsor, samt detta skett med framgång utan att denna Canal varit till, bör man icke misströsta att ju detsamma händer hädanefter, §å att den i sådant afseende säkert kan umbäras. Herr von Heyne: I afseende på hvad Herr StatsRådet Grefve Platen erinrat vid mina anmärkningar, får jag blott åberopa hvad jag förut yttrat rörande Arbetsoch Dräng-löner i de orter, iler Canalen går fram, samt om svårigheten af Troppars inquarteringar och förplägningar under framoch åter-tågen till arbetet. Under arbetet har jag visserligen icke sagt, att orten betungas med olägenheten af inquarteringar. Herr Lidströmer, Fredrik August, anförde slutligen: Efter yttrandet af så många stridiga meningar angående Götha Canal, lärer det icke vara ur vägen att till Höglofl. Ridderskayets och Adelns besinnande vördsamt anföra följande; Den 22 Juli. f-tnt, 1101 Då det egentligen tillhör efterverldeh, att med fullt lugn och rättvisa bedöma handlingar eller föremål, som väckt hela folkslags deltagande, bifall eller ovillja, som varit af den betydlighet, att en nations tänkesätt derom varit delade mellan beundran och de varmaste önskningar för framgången, eller ett bittert hat och smädande anklagelser, så synes det vara samtidens pligt att samla och vårda alla upplysningar, som kunna sprida ljus öfver dylika ämnenämnen hvilka böra göra ett kommande slägte klokare. Bland föremål af denna art intager utan tvifvel frågan om Götha Canalen ett utmärkt rum. Antingen är detta företag onyttigt, omöjligtoch således fruktlösteller är det stort, görligt och Riksgagneligt. Båda dessa satser hafva bland allmänheten länge varit yrkade, den förra af mängden, utan, eller på sin höjd med svaga bevis, den sednare af ett mindre antal, men i förening med skäl och handlingar.
Stanler behagade dertill bifalla , ej försvårades af ert ojemnt och besvärligt räkningssätt, och det är till följe häraf, sorn Utskottet i frågan om den nya BrefTaxan sökt en medelväg, med lika afseende på en enskiltes, sorn det allmännas rätt och fördelar. Af så väl de skäl, Utskottets Betänkande innehåller, som af hvad nu är anfördt, finner Utskottet ingen anledning att frånträda dess redan yttrade mening, utan anser sig böra tillstyrka de förestagne förändringarne i Postinrättningen, men underställer likväl vördsamligen detta ärende Rikets Högloft, Ständers upplysta profning. Stockholm den 22 Maji 1818. Riksens Högloft. Ständers Bevill' ningsUt skotts Betänkande angående gnmdevne jör de blifvande Tull Afgifterne. 3-^å SjöTullsMedlen, enligt 60 §. af Regerings* Formen, äro bland de Statsinkomster , hvilka under namn af Bevillning utgöras , och samma §. tydligen föreskrifver, att denne Afgift ej må, BevillningsTJtsk. Betänlandtn. utan Riksens Höglofl. Ständers samtycke, kun2 na å någon annan Artikel, än inkommande och utgående Spannemål, förhöjas, har Bevillningsutskottet ansett dess åliggande vara, att undersöka i hvad mån Tulllnkomsterne kunde på ett Jämpeligare sätt än hittills regleras , och får till föjd deraf till Rikets Höglofl.