Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag påpekade likväl särskildt den inrättning för besagda ändamål, som redan länge ägt rum i Göteborg, hvarest ifrågavarande ärenden, såsom bekant vore, skötas af två tjenstemän benämnde Ofverskultar, och hvilken inrättning, så vidt jag vid besök på stället och efter granskning af bemälde tjenstemäns diarier kunnat E. St. Just-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1865 års riksdag. 15 114 utröna, nöjaktigt motsvarade sitt ändamål. Jag förmälde mig anse, att en dylik tjensteman här i hufvudstaden i begynnelsen kunde vara tillräcklig, hvilken, utrustad med erforderlig lagoch sak-kunskap, vore skicklig och pligtig att i egen person handlägga de mer grannlaga och vigtigare exsekutiva ärendena och som likväl derjemte borde hafva sig ålagdt att såsom närmaste förman öfvervaka och inför Ofverståthållaren redovisa, ju oftare desto bättre, för fortgången af de öfriga enklare och vanligare förrättningarne, hvilka åt exsekutionsbetjenterne framgent, såsom nu, förtroddes. Huruvida för detta ändamål tillsättande af någon ny tjensteman skulle vara af nöden, eller den anmärkta bristfälligheten i organisationen kunde afhjelpas endast genom förändring i ordnandet och fördelningen af arbetet inom Ofverståthållare-embetets kansli, derom tilläte jag mig icke att döma.*) I 18 § af den för Justitie-Ombudsmannen utfärdade instruktion stadgas, att de förklaringar öfver Lagen, som Högste Domstolen, uppå inkomna förfrågningar af domare och embetsmän, gifvit, skola Justitie-Ombudsmannen tillställas för att af honom samlas och behörigen hos Rikets Ständer anmälas, hvarvid han bör tillkännagifva, om han finner någon sådan förklaring vara olämplig, eller, under namn af förklaring, ny lag stiftad.
Äfven denna sats anser jag riktig och tror lika med Hr Cederschjöld att hvarje samhällsmedlem, som icke äger något annat än sin arbetsförmåga, också har ovillkorlig rätt alt af samhället fordra att denna arbetsförmåga blifver använd, sä att han kan förtjena sitt uppehälle, likväl med det villkor alt han sjelf gör allt sitt till för att använda denna arbetsförmåga. Jag kan icke finna att tillämpningen af denna sats skall leda till håglöshet och bristande omtanka hos individen, då man på detta sätt tillförsäkrar honom trygghet för hans framtid. Tvertom tror jag alt detta skulle leda till det goda ändamål Den 23 December f. m. H9- att han kan med så mycket mera ifver arbeta då han vet att han, åtminstone så länge han är i full arbetskraft, icke kan komma att lida nöd. För närvar, är dock förhållandet det, att en mängd medlemmar i samhället finnas, hvilka i nyssnämnde fall äro i en ganska oviss ställning och jag anser det följaktligen vara nödvändigt alt skaffa dem denna säkerhet. Delta ändamål anser jag icke kunna vinnas på det sätt Hr Cederschjöld föreslagit, nemi. att man ställer så till, att arbetsföre personer kunna få sysselsättning inom länet genom länsstyrelsernas eller helst genom länsvis Organiserade särskildta styrelsers försorg, dä de sig derom anmäla, på de villkor han uppgifvit, nemi. att man tilldelar dessa personer endast en mindre arbetslön och derjemte låter en del af deras arbetsförtjenst afdragas såsom sparpenning till framtida behof. Häraf följer alt jag, lika med Frih. Raab, anser att en arbelsstyrelse, eller hvad man må kalla den, inom hvarje län bör tillkomma, som förvaltande medel, hvilka fordras för dessa arbetssökandes sysselsättning på företag, som för länet kunna vara gagnande och att dessa styrelser äfven få rätt att på socknarne uttaxera beloppet af de medel som dertill böra användas. Deremot tror jag att de förslag Hr Cederschjöld för öfrigt i de följande 3 punkterne har väckt, icke äro ändamålsenliga och nyttiga.
I alla frågor om förklaringar öfver lagen emellan riksdagarna skola Högsta Domstolens beslut hos Konungen i Statsrådet anmälas. 4 H49 388 Den 20 Mars. Gillar Konungen den gifna lagförklaringen, utfördes den med Dess underskrift; ogillar Konungen densamma, förfalle den till ali kraft och verkan. Detta stadgande innebär ej annat, än att åt Konungen öfverlemna samma rätt emellan riksdagarna i afseende på Högsta Domstolen, som han förut äger under riksdag i afseende på R. St.; och jag kan så mycket mindre med Gr. Horn finna, att något envälde härigenom skulle blifva Konungen tilldeladt, sorn hvad sorn här åsyftas egentligen blott är ett veto för Konungen, utan rättighet att ens använda det initiativ, sorn ostridigt i lagförklaringsfrågor nu tillkommer Konungen vid riksdagarna. Högsta Domstolen qvarstår deremot i ett högre prerogativ än Konungen derigenom, att Högsta Domstolen ensam kan föreslå lagförklaringar. Nu gällande 88 §. Reg.F. innehåller vidare, att "me d förklaring öfver civil-, criminal-samt k y r k o 1 a g f ö rhålles, som med sådan lags stiftande. De förklaringar, som, till svar på inkomna förfrågningar om lagens rätta mening, Konungen genom dess Högsta Domstol emellan riksdagarna gifver, kunna ÖCc. &c Häraf borde väl anses följa, att med de lagar, öfver hvilkas rätta mening Högsta Domstolen äger att gifva förklaring, ej förstås annat, än civil-, criminal-och kyrkolag. 89 §. bestämmer dessutom särskildt, att det tillkommer Konungen ensamt att afgifva förklaringar öfver de oeconomiska lagarna. Men 19 §. står dock för närvarande i någon strid med 88 §., hvilken sistnämnde ensamt handlar om civil-, criminaloch kyrkolag, då deremot 19 §. förutsätter, att förklaringar skulle af Högsta Domstolen kunna meddelas i alla de fall, som till domares åtgärd höra, hvartill, enligt denna §:s ordalydelse, skulle kunna räknas äfven de oeconomiska lagarna, enär desamma ofta af domare tillämpas. Det var denna motsägelse, som
Landtbruks-akademien, hvars uppmärksamhet blifvit fästad på detta missförhållande, ingick också den 14 Juni detta årtill Kongl. Maj:t med underdånig hemställan att till vinnande ej mindre af större reda och kontroll samt förenkling i uppbördssättet, än ock till lättnad för de skattskyldige, den förändring måtte beredas vid uppbörden af skatterna, att, såsom hittills skett med Kronans behållna tionde och räntor, äfven allt hvad som är anslaget till särskilda verk och inrättningar eller tjenstemän, må uppbäras af Kronans uppbördsmän och af dem i behörig ordning redovisas till Läns-styrelserna, hvarifrån indelniogshafvarne syntes kunna med största beqvämlighet och minsta kostnad sedermera erhålla hvad dem borde tillkomma. Men denna Landlbruks-akademiens hemställan vann ej Kongl. Maj:ts bifall, utan täcktes Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref af den 26 nästlidne September, kontrasigneradl af Chefen för Finans-departementet, förklara det Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med hvad uti en likartad Iråga blifvit den 21 Juni 1861 förklarat, funnit Akademiens framställning icke till någon åtgärd föranleda. Landtbruks-akademien,. sorn icke fått del af det åberopade beslutet af den 21 Juni 1861, förblef följaktligen i okunnighet om Motioner hos Ridderskapet och Adeln 18C2. 151 de skäl, hvilka föranledt det meddelade afslaget, men då jag, som icke gissningsvis kunnat för dem göra mig reda, velat öfvertyga mig om deras vigt och betydelse, har jag i Finans-departementet tagit kännedom af nyssomförmälda nådiga Bref och dervid inhemtat, att Kongl. i\laj:t i anledning af en utaf f. d. Stats-rådet Biskopen m. m.
Vid förnyad föredragning af Lag» Utskottets Utlåtande, N:o 151, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet, N*:o 67, öl. 86 Proc. Utdrag den 21 December 1829; ver Biksdags-Fullmägtigen frän Kronobergs Län Pehr Ericssons motion örn inskränkning af den uti i5 Cap. 5 §, Ärfda-Balken stadgade prtescriptionstid för inländsk Arfvinge, hvars vistelseort är okänd tn. mM fann Ståndet, som bifallit Betänkandet N o 67 , skäl gilla den af Utskottet, j Utlåtandet N;o ,151, dervid tillstyrkta förändring. S. D. BaDco-Utskottets Memorial, N;d 86, med förslag i ändamål att för Bankens medborgenärer i Concurser afböja möjliga olägenheter af det åt Banken bibehållna Privilegium, att vid Kongl. Svea Hof-Rätt både kära och svara, blef, vid förnyad föredragning, af Preste-Ståndet bifallet, samt för bere*j dande af Lagförklaring till Lag-Utskottet remitteradt. Sr D, Beslöt Preste-Ståndet, uppå derom inom Ståndet gjord hemställan, vördsamt och yänligen inbjuda Högloflige Bidderskapet och Adeln, samt Välloflige Borgare-Ståndet, att, gemensamt med Preste-Ståndet, i öfverensstämmelse med dess vid Hufvudmomentet af 12 punkten af Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande, rörande royntbestämningen och dermed gemenskap egande ämnen, den 7 innevarande månad fattade beslut, förena sig med Hedervärda Bonde-Ståndet, hvarigenom i underdånighet ma öfverlännäs till Kongl. Proh Utdrag den 21 'December 1829. 87 May.t att, efter vetenskapsmans hörande, ut-» sätta en lindrig Myntskatt, inberäknad i sjelfva Myntet, till förekommande af detsammas utförsel eller nedsmältning.
Ark, som innehåller något Utskotts Betänkande , Protocolls-Utdrag eller Förklaring, genast genom Expeditions-Utskottets försorg bör till hvardera af de Respektiv» Riks-Stånden sändas ett exemplar, åtföljdt af en utaf sistnämnde Utskotts Secreteterare bestyrkt förteckning på de i samma ark färdig-tryckta fullständiga Handlingar, sorn sålunda till Riks-Stånden aflemnas, enliga med Protoholls-Utdragj 71 de lios Expeditions-Utskottet förvarade Originalen. (Höra till N:r 21 här frammanföre). Protokolls-Utdrag d. 17 Febr. 1818.' Från Högloft. Ridder skap et och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets deri qio i denna månad afgifne samt den 13 derpå följde på bordet laggde Memorial, angående tillägg i det af Utskottet uppgjorde förslag , att bereda större afsättning och gagn utaf Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll, blef samma Memorial af Höglofl. Ridderskapet och Adeln gilladt. Från HÖgv. Preste-Stdndet. ■ S. D. Efter ytterligare föredragning af Expeditions-Utskettets d. 13 dennes på Bordet laggda hemställan, att hädanefter låta utskrifva endast i ett Original-exemplar sina Förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelser, och då bifall till denna hemställan troligen kunde hafva den verkan, att justeringen af Expeditions-Utskottets föreslagne underdåniga skrifvelser , hvilka hitintills, då ett Exemplar blifvit hvarje Riks-Stånd tillsändt, vanligen hos alla 4 Stånden på dag justerats, hädanefter, då samma Exemplar skulle till samtliga Riks-Stånden circulera, kunde fordra 4 serskildta Pleni-dagar, och vid sådana tillfällen, då berörde förslag hos ett eller flere
Utdr. d. 11 Sept. i834- 71 2:0 de föreslagna voterings-propositionerna godkändes, med undantag af den, som uti i5:de punkten, pag. 14 af Memorialet, angående anslag till .Beväringsmanskapets beklädnad, förekommer, och i afseende hvarå» Memorialet återremitterades; 3:o hvad Utskottet i 4, 9 och 20 punkterne hemställt, bifölls; och 4,:o vid Utskottets yttrande i 26 punkten lät Ståndet bero» Från; Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Constitutions-Utskottets, sedan den 1 i denna månad, på bordet hvilande Memorial N:o 3i, med förslag till Grundlags-stadgande orri Lagtima Riksdags återkomst på bestämd tid, föredrogs å 113m och blef af Ståndet antaget till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Föredrogos å nyo Lag-Utskotlets, sedan den 1 i denna månad, på bordet hvilande, följande Utlåtanden: N;o nr, i anledning af. gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o ^3; .Desse Utlåtanden bi föllos;.
lag vågar påstå, att det aldrig skall komma att fattas personer, som finna otydlighet i hvilken lag sorn helst, och är fullkomligt förvissad derom, att ifall det här framlagda förslaget blifver lag, sktdle många misstaga sig vid tolkningen deraf. Men hvad jag äfven påstår oell vidhåller är, att så länge de, hvilka det. åligger att tolka lagen, icke deri finna någon otydlighet, böra andra låta sig dermed nöjas och lemna lagen i fred för förändring. Hittills har jag icke hort omtalas, att domstolarne utfärdat sins emellan stridiga utslag i tvister om giftomannarält. Huruledes Konsistorierna må hafva yttrat sig i dylika frågor, är mig obekant, men då LagUtsk:t i detta Betänk, icke ens påstått, att vid domstolarne skiljaktighet i tillämpningen af ifrågavande lagrum verkligen eger rum synes del vara håde obehöfligt och olämpligt att förändra lagen. Man har här tvistat om betydelsen af åtskilliga ord, som förekomma i §, och ibland andra ordet fallen. Jag vill i detta afseende påminna, att man ännu i dag allmänt begagnar nämnde ord i betydelse af lämplig i både fysiskt och psykiskt hänseende. Den, som efterferskar, under hvilken bemärkelse detta ord begagnades vid (len tid, 1734 Ars lag skrefs, återfinner detsamma i så väl Landssom Slads-lagen, under betydelsen lämplig, passande, tjenlig, och med samma betydelse igenfinues det i Loccenii och Ihres lexica. I visst hänseende kan emellertid den föreslagna lagförändringen vara af ringa vigt, men, i min tanke, är hvarje onödig lagförändring i mer eller mindre mån skadlig och det höfves ifla R. St. att begagna sin lagstiftningsrätt till sådana lagförändringar, som den nu ifrågavande. Jag yrkar fortfarande afslag å Betänk. llr Printzensköld, Carl: Del är en erfarenhet, om hvars riktighet man beklagligtvis blifver allt för ofta öfverlvgad, att ju mera man lappar och plåstrar på lagen, desto sämre och otydligare blifver den. Jag för min del tror, att denna erfarenhet äfven i detta fall bekräftas.
Ståndets öfrige ledamöter sig förenat; 12:o Herr Brunnii, med .framställning derom, att underdånig anhållan hos Kongl. Majit må ske om upphörande af den genom Kongl. Brefvet den 23 Februari 1838 Stockholms stad tillagde Brooch Quai-afgift å målbara våta varor, som, till staden sjövägen i fat införas; 13:o Herr Brunnii, angående förändring i föreskriften om Expeditionsafgift, som, vid Tullkammare erläggas vid ineller utförsel af trädvaru-laster; l4.o Herr Brunnii, angående upphörande, i vissa fall, af skyldighet för öppna farkoster att taga förpassning; 15:o Herr Brunnii, angående förändring uti Kongl. Förordningen den 11 Februari 1832. rörande den så kallade Landtmanna-seglationen; 16:o Vice Talmannen, Herr Hallings, derom, att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet begära, att Svenska och Norrska Consulen i Helsingör hädanefter ej må ega att af något Svenskt fartyg uppbära afgift, så vida det der ej lossar eller lastar, eller Skepparen, i och för fartygets el - l42 Prot. Utdr. d. 14 Mars J§4o. ler lastens angelägenheter, af en eller annan orsak, påkallar Consulens biträde, utan att denna derföre, såsom ombud, serskildt beräknar sig provision; uti hvilken motion flere af Ståndes öfrige ledamöter sig förenat; 17:o Herr Bagges, angående dels behofvet af tillökade löner för embetsoch tjenstemän i Rikets Hof-Rätter, dels serskiide besämmelser, i afseende på nämnde Embets-verks organisation, samt tjensters tillsättning, så väl derstädes, sorn vid Rikets Collegier; l8:o Herr Bagges, angående serskilda bestämmelser, i afseende på de efterlysningar, som, Konungens Befallningshafvande utfärda till brottslingars upptäckande; 19:o Herr Bagges, angående behofvet att öfverse och förbättra nu gällande Instruction och Taxa för justering af mått och vigter; 20:o Herr Bagges, angående åtgärder, hvarigenom
Majrt i underdånighet anhålla, det ville Kongl. Majrt, sedan vederbörandes yttranden i ämnet blifvit inhemtade, låta vidtaga verksamma anstalter till afvittring af Luleå Lappmark, oberoende af afvittrings-verket i den öfriga delen af Norrbottens Län; lärande, i händelse Stats-Utskottet, åt hvilbet Yällofl. Borgare-Ståndet uppdragit att yttra sig 0111 anslag för detta ändamål, icke skulle kunna uppgifva serskilda tillgångar dertill, Rikets Höglofl. Ständer till Kongl. Majrt dervid i underdånighet öfverlemna, att af det anslag, som till egodelnings-verket vid innevarande Riksdag å grde HufvudTiteln blifvit anvist, för afvittringens skynd - £csv. och Occon. Utsk. samma bedrifvande i Luleå Lappmark disponera så stor del, som omständigheterne eller afvittrings-arbetets behöriga fortgående på andra orter möjligen kan medgifva. Vidkommande dernäst hvad anfördt blifvit emot Utskottets yttrande, i anledning af Herr Boijs förslag om anslag till en gräns-lineas uppdragande emellan Nybyggena och Lapparnes områden; så anser Utskottet den, uti dess förra Utlåtande, åberopade Kongl. Majrts Befallningshafvandes i Norrbottens Län skrifvelse af den 7 Maji i8a5 innefatta grundade skäl emot ett sådant gräns-bestämmande, såsom både öfverflödigt, om endast nödiga vinter-stamhåll för Lapparne vid afvittringarne bibehållas, och äfven skadligt, enär det vore oförenligt med landets framskridande till odling, befolkning och bebyggande, allt nödvändiga vilkor för begagnandet af dess rikhaltiga och outtömliga jernmalmsberg, hvarföre Utskottet förblifver vid dess afstyrkande af bifall lill denna framställning. Uvad vidare angår Utskottets förslag om gärdesgårds-hägnader omkring det liö, som af Nybyggarne icke förvaras i lador, så har väl Herr Bjerta, Gustaf., ansett detsamma vara origtigt och löjligt; men a4 Besv. och Oecon.
Jag tror, att denna återhållande magt, som OpinionsNämnden innebär mot Högsta Domstolens despotism, är ganska välgörande och nödvändig, så länge ej någon annan finnes. Jag fäster ej någon vigt vid JustitiseOmbudsmannens rättighet, att tilltala Högsta Domstolens Ledamöter för fel i Embetets utöfning; ty han kan ej göra det utan eget äfventyr för ansvar; och huru sällan måste det icke hända, att en sådan Domare glömmer sine skyldigheter till den grad, att han kan blifva föremål för JustitiaeOmbudsmannens åtal. Deremot kunde det oftare inträffa, att någon af Högsta Domstolens Ledamöter visade sig vara oskicklig, försumlig eller liknöjd i Embetet, ehuru icke till den grad, att han kunde ställas till ansvar inför RiksRätt; och då är det godt att kunna underkasta hans förhållande Opinionsnämndens Dom. Jag skulle dock 32 Den 23 Febr ual ii f. m. ej ifra för dess bibehållande, om det i stället funnes en annan motsvarande magt, om till exempel Lagutskottet ägde att granska Högsta Domstolens Protocolier, och finge till ConstitutionsUtskottet aflemna de anledningar till anmärkning mot Högsta Domstolens Ledamöter, som dervid befunnos, likasom nu StatsUtskottet gör i afseende på StatsRådets Protocolier. Då ägde ConstitutionsUtskottet att förordna om de felaktige DomstolsLedamöternes tilltalande vid RiksRätt, när skäl dertill förekom; och detta vore en tillräcklig controll, som gjorde OpinionsNämnden umbärlig. Men då den nu icke finnes, så anser jag OpinionsNämnden böra bibehållas; och anhåller derföre om proposition till afslag å Förslaget om dess afsk aflande. Herr Hjerta, Gustaf: Det förundrade mig icke vid sistlidne Riksdag, att få se en Proposition från Kongl. Maj:t om OpinionsNämndens uphörande. Då hade redan börjat visa sig en så stark reaction mot 1809 års institutioner, att jag väntade något sådant Förslag antingen från Regeringens eller från enskilte Representanters sida. En del
Det beslut, som nu är fa t la dt, innehåller, att er, vidare pröfning skall företagas af den nja Comitén. Då är det å ena sidan ej säkert, att icke den ka:r sätta högre ersättningsvärden, och å den andra är tiden för dess arbeten icke bestämd. Det sjnes således vara angelägit att bestämma en tid, inom hvillken Coxnitebi bör hafva afgjort frågorne, ty annars kan ännu en Riksdag inträffa, innan utredningen är slutad. Äfven är det vigtigt bestämma, att den summa, som antages, ej får öfverskrida hvad som förut är föreslagit, men väl nedsättas derunder, emedan hvad som Comilérade föreslagit, är ganska tillräckligt. Herr von Hohenhausen: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 28 O c to b er e. m. 3oi att få till protocollet anmäla, det jag ic!<e tan räkna mig till elem, som få dela äran af ett sådant beslut. Fortsattes pröfningen af BevillningsUtskoltets ej mindre den i5 sistlidne Maji under N:o 27 afgifne, och den 9 derpå1- följde Junii e. m. på bordet lagde, Betänkande, angående Stora SjötullsBevilIningen, än ock den 28 sistlidne Augusti under N:o 44 nieddeldte, och den 17 derpåföljde September på bordet lagde, Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. Elfte B ev i Ilning sG runden. vitt dä Rikets Högloft. Ständer uti den TullTaxa , som nu kommer att utfärdas , ieke kunna bestämma annan tull å varor, än den, som efter närvarande omständigheter bäst försäkrar Statens inkomst och med Statens interesse öfver ens stämmer ; men det på Kongl. Maj:t endast ankommer att, i afseende på utländska Magter, bereda en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, Rikets Högloft. Ständer behagade i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t i nåder må vidtaga alla de mått och steg, som, i afseende härpå, med landets bästa äro förenliga, samt, för befrämjande häraf, öfverlåta till Kongl.
Men genom intagandet af delta stadgande, att Banken allena äger utgifva sedlar, som i Riket för mynt skola emottagas, är förekommet, icke allenast att en privat discontinrättnings papper i Kronans uppbörd få mottagas, hvilket skulle förleda allmänheten att gifva en sådan inrättning för mycket förtroende, och kunna medföra samma följder sora år 1807 tungt drabbade landet i afseende på filialdisconterne, och som ännu tyngre kunde hafva drabbat det; men det finnes en annan sak, hvarföre detta stadgande är nödvändigt, emedan nemligen det 6a II. i« * .48 Den 17 Februnrii f. m. förekommer, att Räntekammaren eller annan gren af Statsverket i en framtid, vid Ögonblicket af något starkt behof, skulle kunna utgifva mynttecken eller creditifsedlar, af hvad namn som hälst, hvilka sedermera skulle kunna komma i omlopp såsom mynt. Detta stadgande kan icke inhibera de nuvarande Riksgäldssedlarne, emedan de af Banken äro öfvertagna. Då jag således anser det ifrågavarande stadgandet nyttigt, kan jag ej ingå på dess uteslutande, utan förnyar min anhållan om proposiliou på bela det förslag jag aflemnat, oförändradt. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf: Uti den redaction af 72 §, Herr Rosenblad föreslaget, instämmer jag belt och hållet, äfvensom i de af honom gjorde förklaringar öfver de anmärkningar, hvilka dervid blifvit gjorde. Flere talare hafva tyckts fästa ingen vigt dervid, att Banken skulle för evärdeliga lider från Statsverket skiljas. Det är införd t i den nya redactionen derföre, att ConstitutionsUtskottet hade upptagit det i sin redaction, och derföre, att, då en ny sakernas ordning om Banken inträdde, derigenom nemligen alt båda Statsmagterna garanterade densamma, ett för allmänheten lugnande uttryck derom borde intagas i den §, som inför det nya stadgandet.
Bit, till Banco-Utskottets Memorial N.-o go. ag i:o Gravur i Stål för Banco-sedlar af en högre valeur* Den i en serskild låda medföljande Stål-plåt , på hvilken är graveradt ett Fortnulair för io R:dr B:o, och af hvilken prof-lryck finnes å Foh 3 & \ i bifogade Häftet*), är af Gjut-stål, men oadducerad, och i följe deraf så hård, att den icke utan serskildt dertill preparerade Grafsticklar har kunnat graveras, hvarföre jag också, äfvensom i följd af den erfarenhet jag redan förut, genom äldre arbeten i Stål, eger, anser densamma kunna uthålla en tryckning af omkring 20 å 3o,ooo Exemplar utan att behöfva undergå någon retouchering. (Det antal Exemplar man af en Kopparplåt vanligen erhåller är omkring 3,ooo). Den å denna plåt anbragta konstgravur är, med undantag af borderne upptill och nedtill, hvilka aro alldeles lika med Engelsmannen Perkins' mig veterligt, fullkomligen olik den å andra Nationers Sedel-formulair använda, och således torde en säkerhet mera för deras efterapande derigenom vara beredd, ty om det vore troligt, att Perkins eller någon annan tillverkare af plåtar för Sedel-formulair skulle vilja eftergöra en Svensk Banco-sedel , *) Finnes äfven Uti det Häfte, som åtföljt till Riks-Stånden. 3o Bil. till B ane o-Ut skottets Memorial N.-o go. så vore åtminstone anbringandet af någon ny mecanism dervid nödvändig. — Härdade Stål-plåtar äro, i anseende till den betydliga kostnad deras förfärdigande medför, men synnerligast för risquen vid härdningen och svårigheten att å desamma åstadkomma någon förändring af gravuren, numera i England föga begagnade, hvaremot de oadducerade, då man funnit sättet att preparera Grafsticklarne för deras gravering, kommit nästan uteslutande i bruk, för det höga antal exemplar man ändock af en plåt, på sådant sätt graverad, kan erhålla.