Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kamereraren är skyldig, att, då Cassa-Commissarien af sjukdom eller annat förfall, för längre eller kortare tid, är hindrad att sjelf sin syssla bestrida, utan vidare förordnande inträda i utöfningen deraf och dermed fortfara intill dess Banco-Styrelsen annorlunda beslutar. 6) En Fenninge-Räknare för det hårda myntets uppräknande och fördelning i lämplige portioner, derest Öfver-Casseuren, för rörelsens oafbrulna gång, skulle finna en sådan person erfordras, och vill ansvaret för denna åtgärd sig ikläda, 5:o Cassa-Commissarien har vidare under sitt inseende, (men ej nödvändigt inom samma local.) 7) Tre Casseurer, hvilkas dagliga befattning är, att endast vexla (Banco-transportsedlar undantagne) så väl sedlar, som guld-, silfveroch 20 Banco-Utskottets Utlåtande W-o 38. kopparmynt, utan rättighet att mottaga insättningar för räkning eller verkställa utbetalningar. 8) Tre Skrijvare, en hos hvardera Vexlings-Casseuren; skolande dessa skrifvare tillika biträda efter behof med collationeringar, ropningar, summeringar och afslutningar för Cassa-Afdelningen. c>) En Vaktbetjent att biträda vid det härda myntets uppräkning och lämpliga fördelning, synnerligen hvad kopparmyntet angår. (Ilär ofvan upptagen.) D. Nyck Större General-Cassan i gångbart f mynt. I Silfver-förvaringshvalfven (inberäk1 nadt förfallne silfverpanter, sedan \ de blifvit Bankens tillhörighet) i Slantkällrarne. Allmänna magasinen för de åtskilli1 ge slagen af färdige Bancosedlar. > Mindre General-Cassan för Ducater, Silfvermynt, Sedlar och Kopparmynt. Dagvexlings-Cassan för Ducater, Silfvermynt, Sedlar och Kopparmynt. eivår d. Gemensam ansvarighet af Commissarierne i Depositions-Banken, Låne-Banken och Sedel-Contoret• 3:e nycklar, en för hvartdera Departementet.
Nu är jag ännu ung, nu kunde jag ännu lära mig så mycket, — sedan ...!» »Jag tror, att den der målningen rent af förhexat dig», sade fadern med ovanligt hård stämma. »Det måste vara någonting galet med det der. Allt sådant, som till den grad väcker ens lidelser, att man för dess skull glömmer och försummar sina främsta och heligaste pligter, kan inte vara rätt. Det hör till en verld — jag vet inte hvad jag skall kalla den — en trollverld, som man helst skall undfly i tid.» »Ja, far, jag är visst redan förtrollad», sade Rakel, »och det hjelper visst inte längre, att du läser öfver mig.» Fadern såg åt sidan med en genomträngande blick. Var det hån, — var det en fräck utmaning, som slungades emot honom af hans eget barn? Men hon gick der med ett uttryck, så bedröfvadt, så nästan förtvifladt, att han stannade. »Du ville helst resa bort igen?» »Ja», sade hon knappt hörbart. »För alltid?» »Ja, för att alltid måla, för att arbeta och blifva någonting dugligt.» »Och aldrig komma hem till oss igen?» »Jo, jo», utbrast hon. »Jag skulle komma ofta och med en sådan glädje, om jag bara visste, att jag finge resa igen, — alltid finge resa igen.» Fadern svarade icke. Han gick med hastiga steg, och nu kom ett häftigt regn flygande från sidan med stora, hårda droppar, som afbröt deras samtal. Då de kommit under tak och skulle skiljas åt, frågade Rakel: »Far, är du ond på mig?» »Inte ond», sade han, »nej, inte ond, men jag är bedröfvad.» Säden var mejad, och fälten voro bara. Efter mycket regn blef himlen ändtligen klar, och den blef klarare för hvar dag. Det var, som om den lyfte sig i en oändlig, skinande renhet, som hvälfde sig högt öfver jorden. Luften var så lätt, så damfri. Alla ljud hördes så klart långt bortifrån. Rönnarna skeno helt och hållet i purpur, lönnarna voro skarlakansröda och guldgula.
Under det flere medlemmar af Högloflig© Ridderskap©! och Adeln vid nu påstående Riks* möte sig ningen, har mången törhända väntat, att jag såsom Ordförande i MagazinsDirectionen, och med den sakkännedom årendernes behandling i detta Verk mig förskaffat, skulle öfver detsamma äfven yttra mina tankar; sådan har ock varit min afsigt; men sorn jag ejj velat gå någons omdöme i förväg, har jag endast stillatigande åhört discussionerne, Begagnande min rättighet såsom medlem af detta Stånd, må det nu vara min ordning, att få framställa några erinringar vid hvad i ämn©t blifvit anfördt. Jag skulle aldeles för vida utsträcka mitt anförande, och dertill upptaga en längre tid, om en speciel granskning företogs af alla serskildta yttranden emot MagazinsDirectionens åtgärder. De innefatta till en del sådane omdömen öfver inrättningens bestämmelse , och sådané påståenden om en menlig inflytelse på landets välstånd, sorn för hvaf och en eftertänksam af sjelfva sakernas tydliga förhållanden nogsamt Vederlägges» Den n April f. m. För mitt ändamål är nog, att ibland mängi den af klagomålen öfver MagazinsDirectionens åtgärder uppehålla mig vid dem, som man allmännast lagt Directionen till last, och hvilka mer bestämdt blifvit utmärkte. * Man har sagt, att det understöd af Spannmål som Magazinslnrättningen meddelat provincernes Innevånare vid missväxtår eller annars, varit för undsättningstagarne sjelfve till eina följder skadligt, gjort dem gäldbundne, och blottstäldt dem, då skulderne borde betalas, för ruiaerande utmätningar. En hjelp i nödens stund bb'r alltid värderad då den kommer, och värdet deiaf bör ej förminskas derföre att lånet är förbundet med återbetalningsskyldighet. Med samma skäl kunde ock alla öfrige hjelpemedej, som Samfundslnrättningen alstrat, förkastas såsom skadelige, emedan förbindelsen till motsvarig gedtgörelse möjligtvis kan i längden bli besvärlig för dem, som haft samma understöd af nöden. Det är möjligt, att undsättningsskyldige varit i trångmål, då deras skulder borde liqvideras.
N:o 27 omnämnda frågor; N:o 377, med förslag till stadganden i Riksg:s-Konlorets Reglemente, ang:de detta verks inkomster och uplåning emot ‘fonderade stats-obligationer, samt upbörden och redovisningen af dit ingående bevillningsm. fl. medel; N:o 379, med -förslag till aflöningsoch pensions-stater vid Riksg:s-Konloret; N:o 380, angtde särskilda gratifikationer åt 2:ne SlatsUtsk. biträdande tjenstemän; N:o 381, i ani. af föreslagen förhöjning i arfvodena för Riksdagskostnadernes utbetalning och granskningen af räkningarne och reqvisitionerne å dessa kostnader; Bevillnings-Uts kottet: N:o 35, med förslag till Bevillnings-summans fördelning; Den l D ecember. N:o 95, ang:de kungörande af åtskilliga 'Föreskrifter i BankoReglementet ; Lag-Utskottet: N:o 66, i ani. af gjorde anmärkn:gar vid Utsk:s Betänk. N:o 29, ang:de en utvidgad testaments-rätt; N:o 67, i ani. af väckt motion om uphörande af förbudet emot tryckta eller graverade invisningars begagnande emellan enskilde personer; Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskotten: N:o 39, i ani. af väckte molioner om ändring i åtskilliga delar af K. Förordn. den 22 December 1841, till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor m. m. Justerades ett prot.-utdr., innefattande B. o. Ad:ns denna dag fattade beslut, ang:de Statsoch Särskildta Utsk:ns Mera. Upläsles och lades till handlingarne ankomne prut.-utdr. från de öfrige HiksSlånden af den 23, 24, 25, 27, 28 och 29 dennes. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £9 på aftonen. In fidem prolocolli, silbert Munck. *«>•••
En Konung, som tvärtemot lagens bud och sitt Statsråds föreställningar, kan fatta ett sådant, skall ej hindras genom vägrandet af en underskrift, eller genom en mindre Embetsmans motstånd, hvilken samma Konung, när Han behagar, kan remplacera med en annan. Skadeligt; emedan det innehåller en laglig autorisation af olydnad, småningom väcker och sprider insubordinations andan bland andra classer af tjenstemän, som af detta exempel lätt förledas att altid anse äfven sig berättigade att. altid pröfva Chefers befallningar, i stället för att lyda och verkställa dem; än mera skadeligt, genom att rubba och helt och hållit förstöra jämvigten emellan de constitutionella magterna i Staten, då Ständerne uphäfva sig till Domare emellan Konungen och en undersåte och inställa dem såsom parter för sin domstol. Sluteligen stridande emot 3 § i regeringsformen, som uttryckeligen stadgar, att Konungens gerningar skola vara emot allt åtal fredade, hvilket ej sker, då Ständerne genom pröfning och gillande af Stats Secreterarens förhållande, offenteligen ogilla Konungens och förklara detsamma olagligt. På dessa skäl tilstyrker jag, att detta stadgande, hvarmed intet likformigt i andra policerade nationers lagstiftning lärer finnas, må, i enlighet med Konungens Nåd. Proposition, utur Regeringsformen utgå. Herr Biskop Tingstadius anförde: — (N:o 4)1 Uti Konungens Proposition, rörande denna §, finner jag så mycket mindre skäl, för min del, att föreslå någon modification. som jag anser contrasignering icke betyda annat, än ett intyg, att skriften innehåller, hvad fullkomligen öfverens stämmande är med den Chefens tanka, som skriften underskrifvit. Ledamöter af Borgareoch Bonde Stånden yrkade att § ej måtte förändras, eller ett ansvar efterskänkas, som man nyligen ålagt Embetsmännen, hvarmed Styrelsen altsedan gått bra. Kunde ej frågan annorlunda afgöras, så begärdes Votering.
Ro* teringen komme att orubbad förblifva, F rån HögvÖr dige Preste-Ståndet. S, D. Föredrogs å nyo och bifölls LagUtskottets Memorial, N:o 164, i anledning af Riks-Ståndens sk i jakt iga beslut, angående Utskottets Betänkande Nto 89 och Utlåtande Isto 154, om indragning af Lagmansoch Kämners Rätter samt serskilda Domstolar m. m. S. D. Vid förnyad föredragning af Ex.' peditions-Utskottets Memorial, N:o 387, med förfrågan i afseende å förslag till föreskrifter i och för tryckningen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll vid blifvande Riksdagar , fann Preste-Ståndet för godt nämnde Memorial bifalla. S. X). Vid föredragning af Stats.Utskottets Memorial, N:o 403, i anledning af skilj - al8 Pröt.'Utdrag den 3 2 Februarii 1830. aktiga beslut inom Riks Stånden i fråga orri fördelningen af det mindre Creditivet, till de dermed åsyftade ändamål, vidblef PresteStåmlet sitt i ämnet fattade beslut och godkände, för sin del, den föreslagna Voteringspropositionen. S. D. Stats Utskottets Memorial , Nio 400, i anledning af erhållen återremiss på några af Utskottet afgifna Betänkanden, blef, vid nu skedd föredragning, till handlingarne lagdt af Preste-Ståndet, som lät bero vid de respective Med Ståndens till Betänkandet N-o 323 lemnade bifall.
Uti såväl 1863 som 1864 års revisionsberättelse hafva Revisorerne anmärkt åtskilliga förhållanden, hvilka, enligt Revisorernes tanke, icke hade annan förklaringsgrund än att det vid institutet antagna bokiöringssätt, såväl i de anmärkta som flera dylika fall, föranledt origtiga resultater, hvilka vid granskning af särskilda detaljer af hushållningen lätteligen kunde vilseleda omdömet; och enär institutet, äfven i afseende å bokföringen, enligt Revisorernes tanke, borde utgöra ett mönster för de unga män, som der danades till landtbrukare och på stället inhemtade kännedom om bokföringens grunder, hade Revisorerne, med afseende å vigten derå, att bokföringsmethoden vid en så beskaffad inrättning i möjligaste måtto utbildades så, att den verkliga ställningen, ej blott på det hela, utan ock inom hvarje särskild del af hushållningen, måtte kunna med klarhet och säkerhet utrönas, ansett frågan härom vara förtjent af Rikets Ständers uppmärksamhet. Då utaf de i anledning häraf afgifna underdåniga förklaringar framgår, att bokföringsmethoden vid nämnda institut numera blifvit i den af Revisorerne angifna syftning förändrad, och innevarande års Revisorer, enligt hvad Utskottet inhemtat, icke haft något att anmärka vid den af dem granskade räkenskap, som enligt denna nya method blifvit upprättad, torde Revisorernes anmärkning i detta hänseende ej till vidare åtgärd föranleda. § 19. (1864 års Rev.-ber. pag. 133. — Utlåtande pag. 325.) Enligt institutets räkenskaper för år 1862 hade till de nödlidande i Finland utgått från institutet 6 tunnor råg och 6 tunnor korn, och hafva 1864 års Revisorer, jemte förmälan att de väl uppmärksammat det ädla syftet med denna gåfva, dock ansett pligten ålägga dem uttala tvifvelsmål om styrelsens befogenhet att för dylika utgifter taga institutets tillgångar i anspråk.
Böter i följd af Bankens Brand-Reglemente har understöd de senare åren icke utgått. 6) Dessa fonder utgöras af Thuniska 33,747 R:dr 46 öre, Platinska 9,699 R:dr 41 öre, Guthermutiska 13,016 R:dr 26 öre, Halfvar Bergska 2,389 R.dr 95 öre och llumbliska testamente-fonden 1,552 R:dr 53 öre. 7) Konungens Militärhospitalsoch mcdaljfonder äga fastighet utom Stockholm till uppgifvet värde 1,500 R:dr. Af detta värde och kapitalbehållningen tillhörde 266.000 R:dr Militärhospitals-fonden och 114,000 R:dr medaljfonden. Från den förra, hvars ränteinkomster hufvudsakligen användas till pensioner och gratifikationer åt aflidne Officerares och Under-Officerares i behof stadde enkor och barn så väl i Stockholm som i orterne, åtnjöto af förenämnde 487 underhållstagare 340 understöd med tillhopa 16,995 R:dr 75, öre och af dessa 340 med ett sammanräknadt understödsbelopp af 9,890 R:dr 75 öre voro 152 boende i Stockholm. Från medaljfonden, hvars ränteinkomster ursprungligen varit afsedde att utdelas till årliga pensioner å 6 R:dr åt Krigsmän, som under H. K. II. dåvarande Kronprinsens befäl bevistat fälttågen i Tyskland och Norge 1813 och 1814 och derunder erhållit silfvermedalj för tapperhet i fält, utgingo pensioner 1860 till 187 personer, hvaraf 2 i Stockholm boende. Öfverskottet af fondens riintemedel användes tills vidare för Militärhospitals-fondens pensionering. 38 Stockholms stad. Pensions-inrättningar. Sjukvård. att utan betalning biträda församlingens fattige, som vid sjukdornstillfällen honom påkalla; fattige sjuka erhålla medikamenter på fattigvårdens bekostnad. Fortsättning af Tab. Litt. R. lil. Pensions -inrättningar. Fastighetsvärde år 1860 i Stockholm.
Ehuru flere af de anmärkningar som af åtskillige värde talare och särdeles Friherre Anckarswärd. blifvit framställde emot Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående StatsVerkets tillstånd och behof rörande tredje HufvudTiteln, redan äro af Friherre af Nordin besvarade, återstå likväl några, men som tiden är så långt framliden, att jag icke bör längre uppehålla Höglofl. Ridderskapet och Adeln, förbehåller jag mig blott, att få vid ett annat tillfälle, efter genomläsningen af Protocollet, till besvarande och upplysningars meddelande upptaga några Den 22 December f. m. '47 af dessa anmärkningar, hvarvid jag jemväl kommer i tillfälle att å Friherre Anckarswärds serskildt till mig framstälde fråga, lämna svar. Herr von Hartmansdorff, yl ugust: Jag uppskjuter till ett annat tillfälle, att i sjelfva saken yttra mig öfver ett ämne, hvilket icke blifvit vidrördt af någon bland de Talare, som besvarat Friherre af Nordins framställningar. Men i afseende på de yttranden, som här eljest förefallit, får jag förklara, att om all annan tankeyttring angående Rikets angelägenheter, må vara behörig på detta rum, är det likväl en, som jag anser icke vara det, den nemligen, som innehåller ett tvifvel om Fäderneslandets sjelfbestånd och räddning, vare sig från inländskt eller utländskt våld. Jag förenar mig således med dem som ogilla Grefve Frölichs första yttrande, ehuru det än må hafva blifvit af honom sjelf sedermera förklaradt; och jag har ansett mig böra högt uttala detta ogillande. Men dessutom har jag bordt fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett yttrande af en annan Ledamot, på hvilket man icke gifvit akt, förmodligen derföre att sinnena redan voro så mycket upprörda af Grefve Frölichs utlåtelser. En Talare har nemligen yrkat Indelningsverkets bestånd, derföre, att om Sverige för - i48 Den 0.1 December f. m. lorade sin fria Statsförfattning, Svenske Officerare likväl måste bibehålla det slags oberoende, som af indelt lön kunde vinnas.
Det är mig alldeles likgiltigt, hvad beslut i sjelfva saken kommer att tagas, men jag önskade alt det, som fattas, må blifva beståndande, och, till vinnande af sådant ändamål, i RiddarhusOrdningen infördt, helst det icke med organisationen af vårt Riddarhus är förenligt, att genom de platser vi intaga, gifva våra opinioner tillkänna. 4 Den 9 April f. m. Herr von Hartmansdorff förenade sig med Grefve Posse. §• *9- Grefve Horn: Jag skulle tro det vara oriktigt, att i RiddarhusOrdningen införa stadgandet om skyldighet att uppvisa Polletten för vakthafvandeUnderOfliceren, eller hvilket annat sätt som hälst, för att legitimera sig till intrade pä Riddarhuset. Jag anser hela detta ämne höra utgå ur RiddarhusOrdningen, och blifva föremål för OrdningsStadgan, hvarom Ridderskapet och Adeln kan förordna, på sätt lämpligt synes. Grefve Posse: Jag tror, att hela den ifrågavarande 19 §. bör undergå en förändrad redaction, till följd af det beslut Ridderskapet och Adeln fattat om publiciteten. Herr Cederschjöld och Friherre Boije förenade sig med Grefve Posse. Herr von Hartmansdorff: Jag är äfven visserligen till stor del förekommen af Grefve Posse; men får dock tillägga, att jag icke tror den meningen helt och hållet böra uteslutas, som finnes i den gamla redactionen, angående RiddarhusFiscalens åliggande att tillse, det inga obehöriga bivista öfverläggningarne. Ty ehuru de, som fått tillstånd att åhöra öfverläggningarne, icke äro obehörige att vistas på läktaren, eller 74 Den g April f. fj. dem arivisadt ställe; äro de likväl oberätti* gade att här nere i salen blanda sig med de röstägande Riksdagsmännen. Grefve Mörner: I anledning af Herr von Hartmansdorffs anmärkning mot uteslutande af det moment, som ålägger RiddarhusFiscaJen att tillse, det ingen obehörig bivistar öfyerläggningarne, får jag upplysa, att
Vid införandet af en sådan inkomst-beräkning, i afseende på landträntorna, uppkommer väl i Stats-regleringen för öfvergångs-året en brist i inkomst, enär de landt-räntor, som efter förra melhoden deri skulle intagas, blefvo derifrån uteslutna; men derigenom inträffar likväl för Stats-Verket ingen kassa-förlägenhet, emedan, till fyllande af denna brist, då, såsom förut i sjelfva verket årligen varit fallet, i saknad af 32 sednare influtna inkomstmedel, en tillgång till stats-behofvens fyllande är för handen uti den, af sammansparda äldre behållningar bestående, så kallade Reservfonden> hvilken derefter i räkenskapen ej mera blifver synlig. Revisorerne hafva anfört, att, som denna fond redan under en längre tid ådragit sig allmän uppmärksamhet, och de mest skiljaktiga föreställningar derom varit gängse, Revisorerne skulle önskat, att den fullständiga utredning om rätta förhållandet med densamma, som Rikets Ständer vid sistförflutne Riksdag, (skrifvelsen N:o 213), begärde, hade kunnat blifva fullbordad i så god tid, att Revisorerne deraf kunnat erhålla all den upplysning i ämnet, som verkligen erfordrades. Då detta likväl ej skett, hafva Revisorerne ansett sig nu böra meddela hvad de, efter sorgfällig forskning, vid deras förrättning kunnat inhemta; hänvisande derjemte lill hvad i83c> års Revisions-Berättelse samt Statsutskottets Utlåtande N:o 353 af den 6 Oktober 1840 angående reservfonden innehålla.
Det är af sådan anledning jag ödmjukas^ får hemställa, om icke hvad Landshöfdinge-Instructionen innehåller, rörande Jordransaknir jarne, måtte varda iakttaget, på det nogare kännedom om Rikets Jord måtte erhållas. I sammanhang härmed, ehuru mera enskildt, får jag anmäla, det ett högst angeläget Den 18 December. 405 Document saknas vid Lands-Contoirets Archive i Christianstads Län: Det är Jord-refnings-Protocnllet 1671, för västra Göinge Härad i nämnde Län. Enligt Kongl. Förordning, skall uti alla Ägo-tvister, der fråga om äldre eller nyare Hemmantal uppstår, detta Protocoll följas j men dä detsamma saknas, medförer det stor olägenhet att förskaffa sig Af-krifter deraf från Kongl. Kammar - Coliegium , och skulle genom någon dylik olyckshändelse, som inträffade för flera år sedan, detta enda Exemplar gå förlorat, vore skadan af större vigt för Orten, än man förmodar. 1 grund häraf föranlåtes jag anhålla, det Afskrift af detta Protocoll kunde erhållas ; kostnaden härtill, om Kronan den icke vill åtaga sig, kunde tagas af Häradets Sakören j ehuru det på sådant sätt komme att gå långsamt, så finge man dock hoppas slutet derpå en gång , sedan början är gjord. Lades på bordet. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. 4io Den 13 December. Tisdagen den 23 December. Plenum klockan half till ii förmiddagen. Anmältes och emoftogs Hof Cancelleren, Riddaren och Commendt uren af Kongl Majt» Orden, Herr Friherre Gusraf af Wetterstedt, hvilken å Kongl. Maj:ts vägnar atlemnade tern serskildta, här nedanföre antecknade Kongl Majcstats Nådiga Propositioner till Riksens Ständer.
Ehuru Hjelmare-Canal redan i några års tid varit till segelfart öppnad, och, jemlikt hvad Kongl. Majit i högstberörde Nådiga Skrifvelse förordnat, bör anses vara med sistlidet års utgång färdigbyggd, återstå likväl ännu några i den fastställda planen föreslagna arbeten, sorn borde utföras, men hvilka likväl äro af den beskaffenhet, att de, utan ringaste äfventyr för Caualens bestånd och utan allt hinder för seglationens fortgång, kunna uppskjutas; och då den redan verkställde Canalbyggnaden icke allenast medtagit alla lill Directionens disposition ställde tillgångar, utan en summa derutöfver af 14,000 R:dr, som Directionen varit föranlåten att upplåna; så har man ansett omständigheterne fordra, att af förenämnde arbeten dels helt oell hållet inställa byggnaden af de tillämnade tvännejerubroarne öfver Canalen vid 4^de och ^:de slussarne, hvartill kostnaden, R:dr 8,800, synes kunna och böra besparas', då de på dessa ställen nu inrättade, föga kostsamma flottbroar funnits fullkomligt svara emot behofvet, dels ock att låta anstå med byggnaden af hvälfd Stenbro i den Sluss, der landsvägen går öfver gamla Canalen, så länge nuvarande Vindbro med full säker-, het kan begagnas, äfvensom med Quaibyggnadens fullbordande vid Notholmen, tilldess erforderlige medel dertill hunnit anskaffas, på det Bolagets förrberörde skuld, så fort möjligen ske kunde, må varda inbetald. Med antagande af Sluss-uppbÖrden till det medelbelopp, hvartill den de sista åren sig bestigit, eller R:dr 7,500. samt att Bolagets öfrige inkomster af dess Fastigheter, in. m. årligen uppgå till i* .. .., .. 2,200. eller tillsammans till R:dr 9,700.
Vidkommande åter motionärens andra förslag, så förekommer väl härvid, att, på sätt i 19 § af Utskottets ofvanåberopade utlåtande tillika omförmäles, Rikets Ständers Revisorer vid åtskilliga tillfällen jemväl förordat en så beskaffad anordning och erinrat om nödvändigheten deraf att berörda lör närvarande skiljda anslag till Flottans materiel klefve, såsom dessa anslag före 1850 års statsreglering varit, under en gemensam titel med benämning ‘-till underhåll och nybyggnad" sammanförde, äfvensom att en sådan förändring blifvit af vederbörande myndigheter tillstyrkt; men då Utskottet, utan att vilja förneka ändamålsenligheten af den nu föreslagna åtgärden, hvilken måhända framdeles äfven torde blifva nödvändig att vidtaga, anser sammanföring af dessa anslag icke böra verkställas vid denna tidpunkt då en förändrad organisation af flottans materiel förestår, samt då en mera tidsenlig sjökrigsmateriel, än den nu befintliga, skall anskaffas, hemställer Utskottet att de i berörda hänseende, så väl af Rikets Ständers Revisorer som af bemälde motionär, gjorda framställningar icke må för närvarande föranleda till någon åtgärd å Rikets Ständers sida. 7:o. Slutligen har Herr Brakel uti ll:te mom. af nyssomförmälda motion begärt att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att ordinarie varfsarbetare måtte blifva å varfven anställde och att, när detta skett, flottans stamtrupper måtte endast undantagsvis och vid högst vigtiga tillfällen till varfsarbetcn användas; men, med hänseende till hvad Utskottet härofvan, beträffande flottans personal, anfört och tillstyrkt, och då, i följd af den blifvande sjökrigsmaterielens förändrade beskaffenhet, det för närvarande torde vara omöjligt förutse i hvilken omfattning arbetena å Kronans varf framgent komma att bedrifvas, synes någon väsendtligare förändring i afseende på organisationen af arbetspersonalen å nämnde varf vid denna tidpunkt icke böra ifrågakomma; hvadan Utskottet hemställer, att icke heller denna del af motionen må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Bilt. till B. St.