Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hur blir det möjligt att en man bedraga, Som sutit tio år uti sin knut, Och endast sysslat med att aga Den dårskap, som han sett förut? Hur verlden är och nu ser ut, Det tror jag gubben litet känner Så lita ni på edra vänner; Det värrsta er kan hända nu Är ett vi låta er bli fru. Behagas det? Emelie. Du är dig lika! Katrine (tittar ut genom fenstret). Men här blir annat, än predika; Ty ser jag rätt på mannen der, Så ha vi Arrendatorn här. Emelie. Du narras? Katrine. Han och ingen ann' det är. Emelie. Blif här för Guds skull, du! (Springer bort.) Katrine. Här duger ej att vika. (Till August häftigt) Får herrn snart slut uppå sitt pränt? August. Studentikost och excellent! Katrine. Välan, håll mine, och hjelp tillika! SCENEN. Katrine. August. Arrendatorn (i gammalmodig landtlig drägt). Arrendatorn. Förlåt att jag så dristigt stiger in. Katrine. Hvem gör oss äran? får jag våga Arrendatorn, En Arrendator Katrine (pathetiskt springande fram till honom). Utan fråga, Den ädle man, som jag får kalla min! Välkommen, tusenfaldt välkommen! Er ankomst, ack, jag drömde om'en I natt, ja natten ren förut. Ni kom då, ädle vän, till slut; Men ack, så kall! hur vill jag det förklara, Kanske ni ej den rätta är? Kanske ni ångrar er? Arrendatorn. Bevara! Nej dermed är det ingen fara. Katrine. Så stig då fram och var som hemma här. Jag är så glad, jag höll just på att språka Med vår kusin, som här ni ser, Om lyckan att få kallas er, Om sällheten att er få råka. Arrendatorn. Jag tackar skyldigast, med mer. Jag är så der, i qvinnovägen, En smula ovan och förlägen. Katrine. Det ger sig nog! Arrendatorn. Det är en sägen, Att många yxslag jemna mon, Och allting vinns, då man är trägen Men kanske träffas herr patron? Katrine. Ack, bästa vän, hvad skall jag svara?
De hos Ridderskapet och Adelen mot 10 § framställda inkast rörde dels den följd, som deraf kan blifva, att egaren af en större egendom drifver flera bränne rier, fördelade på de olika hemman, som egendomen tillhöra, dels bristande upp gift på, hvad ”gård och lägenhet” i stad betyder, hvilket skulle vara nödigt att bestämma, då Utskottet funnit sig böra uttala, hvad med ”egendom” på landet menas, och dels den strid, hvaruti paragrafen skulle kunna komma med städernas betryggande mot eld-fara. Att en person, som eger flera, ordentligen bebyggda och såsom särskilda gårdar skötta hemman, kan drifva flera brännerier, torde icke kunna förekomma* eller ens innebära någonting oriktigare/ och farligare, än att samma person eger flera fabriker af ett annat slag. Hvad ”gård och lägenhet” i stad betyder, anser Utskottet vara så kändt, att derom ingen beskrifning erfordras. Skälet, hvarföre en särskild sådan ansågs nödig i fråga om egendom på landet, är, såsom också under öfverläggningen hos Ridderskapet och Adelén anmärktes, att dervid skulle fästa* Särskilda Utskottets Memorial N:o H. bränvins-tillverknings-rätt, hvilket icke kommer i fråga om gård eller lägenhet i stad. Den omtanka, som är nödig för trygghet mot eldfarliga anläggningar i städerna, hörer till dessas byggnadsoch brand-ordningar och får icke derstädes uraktlåtas. Utskottet anser sig, på dessa grunder, icke böra tillstyrka några förändringar, eller annat tillägg, i lö eller (såsom nummer-följden, efter de i föregående paragrafer gjorda förändringar; blifver) 8'$, än att i stället för orden: ”i stad”, insättas orden: ”å stads område”, och får derföre hemställa, att, för större tydlighets skull, 10 § må erhålla den lydelse, som förslaget utvisar.
I tornen voro de egentliga fängelserummen belägna, uppe från tornspetsarne, ned djupt i jorden. De svåraste, les calottes, befunno sig uppe i tornspetsarne; de voro lika outhärdliga genom sin köld om vintern som genom sin värme om sommaren. Hålorna under jorden voro tillhåll för vidriga ödlor, råttor och spindlar och i flere af detta slags fängelser vette de smala ljusoch luftgluggarne mot grafven, der den stora kloaken från rue Saint-Antoine mynnade ut. Genom de små gallerfönstren i de tjocka murarna mäktade knapt en enda liten solglimt tränga sig fram. Fångarne vore utan dom helt och hållet öfverlemnade åt sin bevaknings brutala godtycke. Åratal kunde gå utan tillstånd att hämta frisk luft och fången få söka hålla lifvet vid makt med dålig föda och stinkande ruttet vatten samt i rum, om vintern eldade med genomsur ved. Men de fysiska lidandena öfverträfTades af de moraliska. Ofta inspärrade utan vetskap om anledningen eller om det straff som väntade, voro fångarne snart sagdt lefvande begrafna; för dem funnos icke mer några vänner, några anhöriga, något fädernesland. Det bredde sig en tät, ogenomtränglig slöja af hemlighetsfullhet och glömska öfver deras tillvaro. Ofta hade förtryckaren for länge sedan lemnat det jordiska, medan hans offer, skummande af raseri, vansinniga af sorg, fortfarande suckade i de underjordiska fängelsehvalfven, helt enkelt derför att de blifvit bortglömda. Under Ludvig XVI var Bastiljen mindre befolkad, men fån-garnes behandling i allmänhet hårdare. När man år 1784 afpressade konungen en ordonnans, som föreskref att ingen skulle kunna på sin familjs begäran spärras in. utan angif-vande af skäl och endast för en bestämd tid, ansågs det som en stor reform, ja af mången som en samhällsomstörtande nyhet. Den kungliga ordonnansen blef dock en död bokstaf, och lettres de cachct med tomrum för namnet höllos fortfarande till salu till sin bestämda kurs af favoriter, polislöjtnanter, hofmän och spioner. Medborgarnes lif och frihet var fortfarande en vara, som öppet hölls till salu.
Denna bok jemte en af Lektor Willielm Tham år 1849 utgifven beskrifning öfver Westerås Län får jag, då Länets allmänna beskaffenhet ej undergått några väsendtliga förändringar, i underdånighet åberopa, helst då den skillnad emot förr uti vintrarnes beskaffenhet, som äldre personer trott sig bemärka, alt nemligen snö mera sällan faller och kortare tid qvarligger, blott torde vara ett eget förhållande för några få år, som under andra återgår till hvad förut varit, och icke medfört andra hufvudsakliga olägenheter, än att bruksägare sett sig föranlåtna att med mera noggrannhet begagna de färre tider, då släde kunnat användas till framförande af deras effekter. Mig veterligt har ingen driftig bruksägare deraf blifvit förhindrad i sin näring. De ende, som dervid måhända trott sig göra några förluster, äro de bland allmogen, som hufvudsakligen sysselsätta sig med forsling; men för landets kultur i allmänhet har det visserligen icke varit någon förlust om forslingen derigenom blifvit förminskad. De vattenaftappningar samt odlingar af mossar och kärr, för hvilka enligt min sista berättelse understöd af allmänna medel varit beviljade, och hvilka icke då redan voro fulländade, hafva nu i det närmaste eller helt och hållet 4 blifvit fullbordade.
Vidkommande läget kunde detsamma, enligt Regements-chefens tanke, svårligen väljas bättre, än som föreslaget blifvit, eller straxt invid Artillerigården, der batteriernas fältmateriel förvaras; men beträffande kostnaden för den föreslagna kasernens uppförande, jemte en jemväl föreslagen förändring af nuvarande kronobagerihus, der regementets mat-, skoloch gymnastik-inrättningar för närvarande 48 Siats-Utskottets Utlåtande M 66. vore inrymde, hade Regements-chefen förmodat, att densamma icke kunde utan extra statsanslag bestridas, hvaremot stallets tillbyggnad med hvad dertill hörer, äfvensom ridhusets uppförande m, m. ansetts kunna bekostas af Krigs-kollegii Artilleri-afdelnings ordinarie anslag; och hade, under slidan förutsättning, statsanslaget beräknats till 678,000 R:dr samt Artilleri - afdelningens tillskott komma att utgöra 147,000 R:dr. För öfrigt och enär de tomter vid Nybrohamnen, qvarteret Bodarne, hvilka icke tillhörde Kronan, mäste inlösas för den ifrågavarande kasernbyggnaden, men Kronan endast behöfde en mindre del deraf, och den öfriga komme att läggas till den nya strandgalan, hvaremot ett stycke af gatan utmed Artilleriplanen komme att ligga inom kaserngården, hade Regements-chefen ansett vederbörande stadsmyndighets utlåtande böra inhemtas, om och i hvad mån staden vore villig att afstå, eller i inlösandet af berörda, nu illa bebyggda tomter, deltaga. Nyssberörda förslag hade sedermera undergått granskning i Ingeniör-korpsens Militär-kontor, der dels förslag till förändringar i förra planritningen till kasernen jemte förändrad inredning af kronobageriet, dels förnyadt kostnadsförslag uppgjorts. Enligt detta beräknades utgifterna på följande sätt: för Kasernbyggnaden på södra sidan af den s. k. Artilleriplanen, deruti inbegripen en till 20,000 R:dr förslagsvis upptagen kostnad för värmeapparat R:dr 520,000. » Kronobageribyggnadens påbyggnad och inredning » 130,000.
Hvad genom anställandet deraf skulle åstadkommas, vöre åtminstone problematiskt, men en dryg kostnad vöre säker, och det slags provisoriska tillstånd, hvari väghållningen skulle komma att befinna sig under den tid, ifrågavarande undersökning pågick, skulle hvarken för vägarne eller de väghåilningsskyldige vara på något sätt gagneligt. Af dessa skäl anse sig Utskotten icke eller kunna å ifrågavarande förslag tillstyrka något afseende; och gäller hvad Utskotten har anmärkt, äfven det med Doctor Moréns likartade, ehuru icke lika utförda förslag, som blifvit af Lars Larsson från Elfsborgs Län framställdt. Bland medel, som blifvit föreslagne lill lättande af jordbrukets besvär af väghållningen, har upptagande af vägpenningar omfattats af flere motionärer, och Utskotten böra således deråt egna en serskild uppmärksamhet. Det är bekant, att i flere främmande länder vägpenningar erläggas, och derifrån har sannolikt tanken på införandet deraf äfven hos oss blifvit hemtad. Förhållandena i dessa länder äro dock, såsom förut blifvit antydt, för mycket olika våra, för att deras inrättningar skulle kunna bär på samina sätt begagnas. Väghållningen ar der ett Statens bestyr, och det kan derföre måhända vara ett lämpligt beskattningssätt att genom afgifter af de trafikerande indrifva medel till vägarnes underhåll. Man klagar emedlertid med skäl öfver det uppehåll och hinder, som rörelsen lider genom dessa vid hvarje mil varande uppbörds-contoir, och ehuru denna beskattning kännes mindre tryckande, emedan tillgången på penningar är i dessa länder tillräckligt stor, hyser man likväl en temligen allmän önskan, att denna afgift måtte försvinna. Framställningarne om upptagande af vägpenningar äfven här i Riket skilja sig i tvänne serskilda förslag, det ena: att sådan afgift skulle erläggas endast af resande, sorn färdas med gästgifyare-skjutss och Lagsamt Allm, Besv.- och Ekon>-TJt skottens Betänkande, N.-o 23. 17 och det andra: ali alle, sorn fäidas å vägarne, skulle densamma vidkännas, elium efler lägre taxa för varu-transporlen.
Smvivmmerer af K^vi^n.Li rrkenanker wld Lif» Drabant Corpsen äro söreflagne, men st)M desie kwen» ne kill ombyte sones mara tillräck'stqe dä fordomdags blott en fans och d simom der ord.t Survivance önskas i tjenstewägen här i Ewe iqc aldeles kunna försvinna, sä ann ärkes äfwen detta emot SimsUtskot, tets Betänkande. General Lön.-rne, såsom of f. d. Konungen till andra behof anwända, mä till Stats Werkets lisa in» dragas. Dä icke alla uran blott iä Generaler kunna häraf bli delaknge, synes ingen onmgangelig nödivändighel krä^wa deras bibehältande; desiunmi öro'Regeme, ,ts-Cheler fä lönte, art dcias pretention icke ffä» ligen bör kunna widare sträckas. För Wärfwade Militairer är tillökning i Gage förslagen. Ä ena sidan betragiadt är detta hö ista billighet, ä den andra är det en berydelig ökning i Sia» Den 12 December. 666 Skakens redan al!k för mängfaldiga utgifter. Dylik utwag som företogs med G'N'dcs.' Regemeulerne tyckes derföre wara gansta tjenlig att med någon indragning af Manskap ä hwarje Regemente derigenom bespara sä mycket, att denna tillökning kunde bestridas uran ytterligare Statens Gradation. I fall någon indragning as Wärfwa"e Militeiver utom denna »n förestagne skulle finnas görlig, sa fordrar rättwisan alt en sädan indragning sfer lika wid alla Regementet'; det wore åtminstone i olyckan någon upmunrran att se det alla ster lika rätt och ingen mannamähn.
Utdr. d. 8 April t8/fo. publika Cassör, fann Ridderskapet och Adeln den återlemnade motionen böra af Banco-Utskottet behandlas. S. D. Återremitterades Lag-Utskottets den 4 dennes på bordet lagda Betänkande, N:o 14, öfver Herr Lars Hjertås motion om rättighet för parter att deras till domstol ingifna handlingar återbekomma. S. D. Lät Ridderskapet och Adeln bero vid Lag-Utskottets den 4 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o 9, i anledning af väckt motion om förändrade grunder för tulls erläggande vid skattlagde tullmjölqvarnar; * N:o 10, i anledning af väckt motion om behofvet af vissa föreskrifter angående rekryters antagande. N:o 11, i anledning af väckte motioner om ändring i Förfaltningarne angående hemmans förmedling. O O N:o 12, i anledning af väckt motion om rättighet för Brandstods-Gomitéen inom Luggude Härad att utmätningsvis uttaga obetalda brandstodsafgifter. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 4 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 6, i anledning af väckt motion om förändrade föreskrifter, i afseende på chartering af handlingar i Concurs-mål och N:o 8, i anledning af väckt motion om förändrade föreskrifter, i afseende på Chartae-Sigillatae afgiftens beräknande, fann Ridderskapet och Adelil för godt att, med gillande af dessa Utlåtanden, förklara de mål, hvilka deruti blifvit återlemnade, tillhöra Bevillnings-Utskottets behandling. S. D. Å nyo föredrogos och biföllos Lag-Utskottets den 4 dennes på bordet lagda betänkanden: N:o 5, i anledning af väckt fråga om ändring i sättet för Nämndemäns väljande; N:o 13, öfver väckt motion om inskränkning i Gårdfarihandlandes rättighet att utbekomma fordringar för utborgade varor; N:o 17, öfver väckt motion om ändring i 2 Cap. 13 §. Kyrkolagen. S. D.
— Lön från Jungfru-stifts-kassan 150: — Summa R:dr R:mt 505: — Tillfälliga sportler bestå uti lösen för afskrifter och utdrag af de genealogiska tabellerna och hafva, enligt af denne tjensteman lemnad uppgift, under de sednare åren uppgått till omkring 250 R:dr om året. Riksdags-arfvodet har utgått med samma belopp som för Riddarhus-Fiskalen. I afseende å den förbättring i dessa tjenstemäns löneförmåner för så vidt de utgå från Riddarhus-kassan, har Direktionen, med hemställan att, i hufvudsaklig likhet med hvad som egt rum vid regleringen vid sednaste Riksdag af Riddarhus-Iiamererarens löne-inkomster, de för närvarande från nämnde kassa särskildt utgående hus hyres-medel och ljus-penningar måtte blifva med sjelfva löne-belop pen sammanslagne, i öfrigt föreslagit: Att Riddarhus-Sekreteraren, hvars lön från Riddarhus-kassan jemte ljus-penningar uppgå till 1850 R:dr, måtto erhålla en tillökning af 150 R:dr, så att lönen blefve 2,000 R:dr: Att Riddarhus-Fiskalen, som uti lön, hushyra och ljuspenningar för närvarande från Riddarhus-kassan uppbär 6 00 R:dr, måtte tilldelas en löne-förbättring af 200 R:dr, så att hans lön komme att utgöra 800 R:dr; Att Förste Riddarhus-kanslisten, hvilken uti lön, hushyra och ljus-penningar nu åtnjuter inalles 5 80 R:dr, linge detta belopp för höjdt med 220 R:dr, så att hans lön blefve 800 R:dr; samt att Andre Riddarhus-kanslisteu, hvars lön från Riddarhuskassan tillika med hus-hyra och ljus-penningar består af 35 5 R:dr, skulle i löne-tillökning bekomma 24 5 R:dr, så att lönen komme att utgå med 600 R:dr. K ld darh u s-U t> kotte 13 Utlåtande N:o 13.
Öfver vaktmästaren, arfvode 75. 12 Vaktmästare med 700 R:drs lön, arfvoden å 75 R:dr 900. 10 Vaktmästare med 600 R:drs lön, arfvoden å 50 R:dr 500. 25.925. Särskilda ar feoden och anslag. Till Chefen för Kassaoch Depositions a fdel ningarne, Sedel-kontoret, Låne-afdelningen, Låne-kansliet samt RevisionsochEkonomiafdelningen, arfvoden å 600 R:dr 3,600. Till Chefen för Kassa-afdelningen samt Kamereraren å nämnda afdelning, missräknings-penningar i egenskap af vårdare utaf dagvexlings-kassan å 300 R:dr 600. Till Bankens Brandchef, såsom er sättning för de ökade hyreskostnader, han måste vidkännas genom nödvändigheten att bo i Bankens granskap 400. Till 6 Kassörer, missräknings-pennin gar å 700 R:dr 4,200. Till Garde des medailles 300. Till extrakt-arbeten samt lönlöse extra ordinarie tjenstcmäns uppmuntran 3,750. Till Öfvervaktmästaren, i hans egenskap af Brandmästare 375. 13,225. Summa R:mt R:dr 231.2a0. Och torde derjemte i blifvande Banko-reglemente på lämpligt ställe få införas det af Rikets Ständer, såsom vilkor för den tillfälliga löneoch arfvodeslörhöjningens uppförande på ordinarie stat, föreskrifna vilkor förmedelst följande stadgande: Vid uppförande på ordinarie stat af den Bankens embetsoch tjenstemän samt betjente under sednaste riksdag beviljade tillfälliga löneoch arfvodes-förhöjning, hafva Rikets Ötander fästat det vilkor, att den, som ingår på nya staten, skall vara förbunden att underkasta sig den vidsträcktare tjenstgörings-skyldighet eller jemkning i åligganden, som vid en blifvande förändrad organisation af Banko-verket eller eljest i allmänhet kan varda stadgad.
Men jag har icke skyllt oriktigheten i sådan åtgärd på något särskildt Ständ, Utsk. eller embetsverk. Det jag klandrar är allmänna opinionens skefhet i detta ämne. Hvad Regeringen beträffar, kan väl med ali visshet antagas, att den lika gerna, ja vida hellre, skulle emottaga totalsumman med behörig latitud, att den med tjenlig skyndsamhet använda. Att K. proposme dock icke så ställas härrörer uppenbarligen af velandet att så skulle de icke erhållas, och att det möjligen alltid försvåras medelst försökande af det omöjliga. Att denna regel nu måste iakttagas, tillhör ett förhållande, som af Gr. Horn blifvit på ett ganska parlamentariskt sätt antydt, och hvilket jag lika med honom icke anser behöfva eller böra utvecklas. Om epoken för de faror, emot hvilka dessa befästningsföretag påkallas, har jag ej yttrat ett ord, som skulle kunna tydas till ett anspråk alt befatta mig med sådana calendrars uppsättande. Aldraminst företager jag mig sådana beräkningar, utom de rum der de mig af pligten affordras, eller äro mig tillsländiga. Hr Nordensköld, Otto Gustaf: Frågan rörer nu en sjöfästning. Vid en sådan frågas afgörande tror jag mig kunna hafva något att anföra, under det jag tillstyrker Utsk:s betänk, i denna punkt. Till en början bör jag besvara den fråga , som Gr. Frölich framställt till StatsUtsk:s ledamöter med förundran deröfver att Waxholms befästande ej förut blifvit företaget och att det just nu ansetts vara så nödvändigt att påbörja detta arbete. Jag tror ej, att hvarken Hr Anckarsvärd eller Frih. Sprengtporten nöjaktigt (om jag så får säga) besvarat denna fråga. Jag tror att före sista riksdagen hade det väl kunnat vara önskvärdt, att Waxholms befästande blifvit företaget, men efter den tiden har denna önskan uppstigit till rang och värdighet af ren nödvändighet, ty först sedan den tiden är det som ångbåtsväsendet utvecklat sig i all sin stora och förfärliga kraft.
M jestäters helgd, bdr stafs sas enligt Lag; alt klandrande pmdömeN om Regering, Ständer, och Statsförfattningen, eller skritter sp-n tydcligen äsyftä upror, ej böra tillätos. och att side nos fräcka wanbekgd bör beinasr inea io-dräs wäl härtill en förordning äf sä konst g san'Mansä-t i»g so,, h,n, na, med flera Mometttel i hwälje § och flera UNdattiag wid hwarjc Moment? När Mätt Nega gra: star per hela, lärer matt finna, äit dä alla undantag af höcker och skriffel som ej fä U'gi^w s subtraheras, blifwer pett äterstäettbr sUMMatt täu McligeN lika med det obetpbeliga kncitj sö.M ättdä kill den iz Mars detta är Utgjorde Swcttska Litteraturens nori filiM UitkS helst När ditt Hök' - Cancellcrs Embetct tillagda rättighetett som ostvan är nämnd tillsummeras. ^ är det tväl sivärt för det ssseeulatida förnuftet, att i en bok eller skrift finna eif innehöll, kanske blott en tanke eller eli uttryck, som getton, har dragning katt hänföras tili den eller ben Paragra, PM, 4'92 Den i 2 Octsber. phen/ eller som kan anses gä ä nägSNs ära eller skada; nögons BorgerUga nanni och anseende? Och dä har den stackars författaren genast öppen ut, sigt ät Fästningen. Satiren eller därars gistel, skill swärligen kunna anwändas utan fara för skämtaren; ty det är Allmänhetens swaghetsspnd att gerna göra tillämpningar — och huru lätt kan man icke genom en sädan tillämpning rätt oskyldigt komma pä tinnarnc af Templet. I <s:tc § af Förslaget heter det:
Ja, h erre Gud, Patron var allt så god imot gossen, så vi aldri kan tale nock om'et. Och han @las all t så ohejligt, att när herr Wilhelm reste in te s koln i Carlstad, så rådd' Patron oss, te l åte Erik följe med och fortsätte studerninga, som vi också gjorde. Gud signe herr Wilhelm, han höl l sej inte för god, äfven se'n han ble äldre, te vare ihop med bondpojk en. Åh, Erik var nog en g osse, som förtj ente att vara Wilhelm. Lisa. Brukspatronen. Sven. Lisa. 17 god vän med. Han gjorde sådana frams teg i Carlstad, att j ag verkligen fick l äsa allt hvad jag förmådde, för att inte bli efter honom. Ja, vi gladd' oss allt s å möcke öfver honom också, och trodde s å v esst, att h an skull' läse te prest, och med ti a bli en lika fräsande fader te predike, som prosten vår. Men gunås, det var inte så väl heller. Nej, det v ar inte så väl . Ett tu tre kom det på'n, att han skull' kaste bort bok a och bli bonne igen, som far sin. D et hjelpt' inte hvad vi sa' imot'et, hvarsken med låck eller påck . Nånå, genom detta h ans beslut är ju ingen skada skedd. På läsväg en är det svårt och trångt om utkomst; men en fö rmögen bonde har ett lugnare och sorgfriare lif, än mången. Jaja gubevars, bonnväg en kan foll vare så go' som nå'n ann' v äg. Men Erik har allt igömmen läsninga blitt tåcken, att han inte rektigt duger för bonnsysslera. Och nu är j ag s å rädd, att han börjat ångre det der hastige infalle, f ast han skäms för te tills tå't, för han har på e ti ' bli tt så fundersam och konstig. Jag ville så gerna råka honom. Är han inte h emma? Nej, vet herrn, vi ser i nte möcke te honom om Sven. Wilhelm. Sven. Brukspatronen. Sven. Lisa.
Att lemna en fullständig definition på lasteligt tal, anser jag nära nog omöjligt och dessutom fullkomligt öfverflödigt, ty hvar och en, som är begåfvad med vanligt sundt förnuft, och förstår Svenska språket, vet och begriper, hvad dermed - Lég-Uslottets B etania nde N:o j65. med menas, och bor således lunna akta sig att inträda på dess område; men har han en gång med fullt vetande och således i straffbar afsigt gjort det, anser jag honom, såsom jag betraktar frågan förnämligast ur politisk synpunkt, vara nära nog lika brottslig, ehvad beskaffenhet det lasteliga talet än må ega, emedan Majestätets värdighet och helgd, efter mitt begrepp, äro till sin ide' odelbara, och kunde således icke litet eller mycket kränkas och förolämpas. Dessutom bör i betraktande tagas, att vår nu gällande Strafflag är stiftad med iakttagande af conseqvence och enhet, hvadan den ock börjar med utsättande af straff å hädelse emot Gud och den antagna religionen samt brott emot Staten och dess öfverhufvud, och upptager derefter i en serie ansvar för öfverträdelse af samhällsmenniskans förbindelser. Att nu göra en så ingripande förändring i kedjan af straffbestämmelser, som den föreslagne, skulle, efter min öfvertygelse, komma att föranleda till åtskilliga anomalier och inconseqvenser i Lagarnes tillämpning, innan det redan utarbetade Criminal-Lagförslaget varder i sin helhet granskadt och antaget, och hvilket torde kunna ske å nästa Riksdag.