Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
2. år; att tillverkaren får valfrihet under tre månader, nemligen från den 15 Januari till den 15 Februari, från den 15 Oktober till den 15 November och från sistnämnde dag till den 15 December; samt att tillverkning må tillåtas antingen en, en och en half eller två månader, ingen termin dock understigande en månad; samt af Ola Olsson från Blekinge län, att tillverkningstiden måtte inskränkas till två månader ärligen och tillverkaren eg a rättighet att bränna, vare sig under en, en och en half eller två månader. Till stöd för dessa motioner har hufvudsakligen blifvit anfördt, att den utsträckning i tiden för brån vinstill verkningen, som för närvarande egde rum, om än medförande gagn för dem, som kunde drifva tillverkningen i större skala, dock icke medförde någon fördel, utan tvärtom skada för den mindre bemedlade jordbrukaren, som endast hade till syftemål att genom bränvinsbränning förbruka egna och närmaste grannars produkter. I anledning häraf torde böra erinras, att man med den nya lagstiftning, som i afseende å bränvinshandteringen med är 1855 trädde i verksamhet, just haft till syftemål att skilja bränvinshandteringen från jordbruket och låta den samla sig i ett mindre antal fabriker. För dessa åter skulle en inskränkning i den nu medgifna bränningstiden endast medföra förlust och olägenhet; hvadan Utskottet, som i afseende å ifrågavarande handtering icke vågar förorda tillämpning af den för näringarna i allmänhet antagna grundsats af största möjliga frihet, anser någon annan förändring i den nu medgifna tid för bränvinshandteringens utöfvande ej vara af behofvet, påkallad, än att, till gagn för dem, som skulle vilja börja handteringen å andra tider än de, som hitintills varit föreskrifna, eller fortsätta den under sex eller tio veckor, hvarje termin må bestämmas till en half månad och terminernas antal följaktligen blifva tio, på sätt bilagda förslag närmare utvisar; hvilket till Rikets Ständers godkännande hemställes. S 4. Anders August Andersson, Anders Andreasson, Pehr Nilsson och Ola Olsson hafva uti sina ofvan omförmälda motioner yrkat, att den minsta tillverkning på dygn, för hvilken anmälan skulle få ske, måtte bestämmas till 100 kannor.
Inträdesfordringarna i målareoch bildhuggareskolan äro: att medels betyg eller annorledes visa sig innehafva sådant mått af allmän bildning, som af läroverksnämnden anses nödigt för tillgodogörandet af undervisningen; att medels företeendet af teckningar samt af betyg visa sig innehafva erforderlig färdighet i klotsritning med skuggning samt i teckning efter landskapsoch figurplanscher, skulpterade ornament och delar af människofigurer; att medels ritningar och betyg styrka sig ha genomgått en förberedande kurs i linearritning ocb perspektiv samt att genom bifogande af på egen hand utförda teckningar och utkast visa sig äga anlag för konstnärlig verksamhet. Dessutom måste sökanden aflägga prof. Skolan är indelad i två klasser, och elev må ej åtnjuta undervisningen i den lägre mera än 3, i den högre mera än 4 år. Undervisningen är konstnadsfri, och elever hafva utsikt att erhålla resestipendier och gratifikationer, som utdelas vid de årliga examina och täflingarna. Husliga scener. et ligger något afskräckande öfver dessa två ord: husliga scener. D e bilda ej blott skuggsidorna, utan till och med den djupa, mörka nattsidan i månget hem. Man kunde med skäl förlikna dem vid ett åskväder, de ha i mycket dess karaktär, sakna blott dess välgörande efterverkningar. I stället för att rensa luften och gifva svalka göra de den för det mesta tung och tryckande. Hvem har icke ofta mycket mot sin vilja blifvit vittne till dylika » husliga scener »? Ofta tränger ljudet af vredgade ord, högIjudt skrik och gråt, ja, smällande i dörrarne ända ut på gatan. Och hvarför egentligen? Undersöker man saken närmare, har man i de flesta fall gjort en mygga till en elefant. För bildade människor är ett slikt uppförande ovärdigt, och i ett bildadt hem, det vill säga där det råder en verklig hjärtats bildning, kunna slika scener slätt icke förekomma. Någon enstaka gång kan väl gallan koka öfver äfven hos de saktmodigaste, och i den första upphetsningen säger man mycket, som helst borde vara osagdt, men allt hålles dock inom rimliga gränser: själfbehärskning och 353 1892 ädel måtta äro den bästa pröfvostenen på sann bildning.
1824 blifvit till allmän efterrättelse utfärdade. S. D. Vid förnyad föredragning af StåtsUtskottets den 7 dennes, under N:o 88» afgifne , samt den 9 derpå följde e. 111. pä Bordet lagda , Utlåtande öfver gjorda Anmärkningar vid Utskottets, under N:o 48 , förut meddelte Betänkande , angående aflöningen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare , Canzlier samt Vaktbetjente , fann Ridderskapet och Adeln , att , enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 9 sisth Februarii f. m. af Ridderskapet och Adeln bifallet , Ut* skottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Ali* männa Besvärsoch OeconomieUtskotlets den 28 sisth Februarii, under N:o 70, afgifne, Sam» den 5 dennes e. m. på Bordet lagda, yttrande, i anledning al Hedervärda BondeStåndets återremiss i frågan om planpenningar fann Ridderskapet och Adeln, att, enär Utskottets, under N:o 23 , i ämnet förut meddelte Betänkande redan blifvit den 6 sisth Februarii e. ra. af Ridderskapet och Adeln bifallet , Utskottets ifrågavarande yttrande borde läggas till handlingarne. Utdrag den 13 Mars 18 i 9. 65 S. D: Föredrogos ånyo och bi föllos följande Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 28 sisth Februarii afgifne, samt den 5 dennes e. m. på Bordet lagda,1 Utlåtanden : N;o 69 , angående föreslagen ändring i arbetstiden inom Embetsverken; JST:o 71 , angående förslag till allmänt stadgande om SparBankers och Pensionsanstalters inrättande vid Bruk och Fabriker. N:o 72, i fråga om vissa dagars undan-' tagande från auctionsförrättningar.
Arvidssons Memorial , om upphörande af vitén i Skuldfordringsmål hos Éxecutorn. 2:0 Herr S. Cederborg, om Förliknings-Domstolars inrättande. 3:o Herr P. Winbladhs och Nils Limnelii Memorial, 0111 ändring i 24 och 25 §§. af Kongl. Förordningen angående Inteckning i fast Egendom. Från Hader v. Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades till Stats Utskottet. 1:0 Rikets Ständers Revisorers Berättelse, om Allmänna Magazins-Inrättningens Förvaltning, jemte Anders Petter Petterssons från Östergöthland, Carl Fredrik Bergs, från Bohus Län, och Samuel Janssons, från Öland, i ämnet gifne Memorialer. 2:0 Johan Jacob Rutbergs, från Norrbotten, Memorial, om utsträckt RevisionsRätt för Rikets Ständers Revisorer. Statsoch Banco-Utskotten: Måns Danielssons, från Östergöthland, Memorial, angående Riksgälds-Contoirets öfverflyttning till Banken. Stats-, Bevillningssamt Allm. Besvärsoch E k 011 o m i - U t s k o 11 e n. Moses Johanssons, från Westerbottens Län, Carl Svenssons, från Jönköpings Län Protocolls~ Utdrag. 1161 och Nils Håkanssons från Kronobergs Län, Memorial, angående ökad ersättning för Postföringen. Statsoch Bevill 11 in gs-Uts k otten: Nils Håkanssons, från Christianstads Län, Memorial, angående Treskillings-afgiften. Lagsamt Allm. Besvärsoch E k 0 n o m i - TJ t s k o 11 e n: Bengt Nilssons, från Örebro Län, Memorial, angående Kyrkoherdars skyldighet, att bygga och underhålla Hus å deras innehafvande Boställen. Allm. Besvärsoch EkonomiUtskotten: 1:0 Anders Anderssons och Bengt Nilssons , från Örebro Län, Memorial, angående ändring uti inqvarteringsskyldigheten. 2:0 David Rasmussons, från Skåne, Memorial, angående förändring af Qvarn-Verk. Frän Högt.
Efter den klena fctttningsgäfwa jag har, tyckes n'ig alt della ämne stÄ i närmaste gemenskap med Stats Utskottets stora i betänkande om Stars-regleringen, och skulle derföre önska, arr Lek mätte sä hwila till dest Utskottet med sin omarbetning inkommit. Friherre 8rg6'I von wolstein understödde pä lika skäl denna motion. Grefwe vokna, Augusr, confsrmerade stz med nystbemälde rwänne Herrar. Herr 8cki ut/.orcrant?, ^soksn klerman, upläste följande: Som Den Ll Decembers 1297 Som Slats-Ulstotlet i anledning af Kongl. Majus nådiga proposiiion, aik pä Swenst Stak öfr werflytta största delen af personella Skåken wiO Finska Esgnadrerne af Armeens Flotta, meddelat der yttrande, att Det dertill ej kan utse annan fond, än den Kongl. M jtt i näder äskar kill Förswars-WerkstS Underhållande, sä lärer troligen det med denna öfwer» flyttning äsyscade ändamål till största delen förfelas, emedan den af Kongl. Majtt begärde Million R:d, i Min kanka, ända är nog knapp kil! Fsrswars-WerketS underhållande i den ordning sig bör, för alt destinen» kunna disponera en del af denna summa kill fäoane dermed ej gemenskap ägande utgifter, hwilka rätteligen tillhöra Ordinarie och Extraordinarie^ Astömnsgs Staten.
Då de uti förevarande §. redan uppställda grunder för uppskattning af fast egendom, om de följas, kunna vida 'säkrare leda till det afsedda målet, eller utfinnandet af fastigheternas rätta värden, än egendomarnes, på konjunkturer och andra tillfälliga omständigheter beroende försäljningspriser, hvilka sistnämndas antagande såsom ovilkorliga taxeringsvärden dessutom mången gång skulle leda till en jemförelsevis för hög beskattning, kan Utskottet icke tillstyrka bifall till Herr von Köchs ofvannämnde förslag, att taxeringsvärdet för fastighet må bestämmas till det belopp, hvartill den sednast blifvit försåld; och alldenstund de hvarje år sammanträdande taxeringsoch pröfnings-kommittéerne hafva, jemte andra föremål för sin verksamhet, alldeles enahanda bestämmelse, som skulle tillkomma de, utaf Ola Månsson föreslagna, länsvis sammansatta kommittéer, finner Utskottet dessa sednare icke vara af behofvet påkallade, hvadan Utskottet hemställer, att Ola Månssons motion i nu omförmälda del ej må föranleda till någon åtgärd. §. 71. Då de uti den sednare delen af denna §. omförmälda hus i allt äro jemförlige med hus och åbyggnader i städerne, har Utskottet funnit sig böra föreslå, att ett liknande stadgande med det uti 108 §. 1 mom. förekommande, eller att brandförsäkringsvärdet skall blifva det minimum, Bevillnings-Vtskottets Betänkande, N:o i. 23 hvartill förstnämnde hus skola vid taxering i värde upptagas, uti förevarande §. införes. §§. 88, 89, 92 och 119.
I betraktande häraf har Kommitén ansett sig böra på de civila tjenstemännen hufvudsakligen lägga de nya göromål, som af Kommiténs förslag, i händelse det vinner nådigt bifall, komma alt föranledas. Med afseende å införandet af ett nytt kontrolloch redovisningssystem får Kommitén nu underdånigst dertill afgifva följande förslag: Sedan vederbörande mantalsoch skattskrifningsförrättare, på sätt redan nu är föreskrifvet, särskildt för hvarje församling upprättat fullständiga listor på alla inom den vanliga utskrifningsåldern varande ynglingar och dem, som i öfrigt äro beväringspligt underkastade, innehållande uppgift på de Beväringsskyldiges hemvist samt dopoch faderseller tillnamn utan förkortning, skall han inom årets slut öfversända dessa listor till vederbörande pastors-embeten, som skola granska listorna, och dervid, genom anteckningar å desamma, upplysa, dels om någon af de deri upptagne beväringsskyldige aflidit eller afflyttat till annan ort, som, då den känd är, bör uppgifvas, dels äfven om och hvilka beväringsskyldige, utom de å listan upptagne, efter mantalsskrifningen inflyttat i församlingen. De sålunda granskade och kompletterade listorna böra derefter, bekräftade med vederbörande pastorers underskrift, inom den 15 Januari återsändas till skattskrifningsförrättaren, som har att inom samma månads utgång till Konungens Befallningshafvande insända, ej allenast dessa listor, utan ock ett för hvarje fögderi eller stad uppgjordt sammandrag deraf, vid vite af 3 Riksdaler Riksmynt för hvarje dag, som dermed fördröjes. Med ledning af de upplysningar presterskapet å listorna meddelat, skall Konungens Befallningshafvande genast låta genom Mönstrings-kommissarien anteckna alla de till annan socken eller stad afflyttade beväringsskyldige, som under året böra undergå mönstring. Ar denna stad eller socken belägen inom länet. bör den beväringsskyldige genast öfverföras å listan för samma socken eller stad, såvida han ej redan af dervarande presterskap blifvit antecknad såsom till socknen ankommen.
Så är dock ej förhållandet. Min afsikt är ej att h ä r ingå på de mångfaldiga orsakerna till ryggradssnedhet, men en orsak bör dock ej förbigås, nämligen den Vanligen förekommande ovanan hos den uppväxande ungdomen ätt under läsmin », skrllning öeli handarbete sitta Shedt. J a g anser mig böra framhålla denna orsak, därför att den är en af de vanligaste och därför att det är både skolans och hemmets plikt a t t så mycket som möjligt understödja hvarandra för att råda bot häremot. Enligt m i n erfarenhet som skolläkare och gymnastiklärare förefinnes en allt för stor och oberättigad vana att skylla allt på skolan. Verkliga förhållandet är, att ungdomen h a r bättre ordnadt i skolan än i hemmet, liksom ock tillsynen under arbetet i de flesta fall är bättre i skolan. D ä r finnas bänkar, bord och stolar afpassade för barnens olika kroppsstorlek och den inbördes proportionen mellan bordet och stolen är den riktiga; så inträffar sällan i hem^ met, där barn af olika åldrar och storlek Vanligen få sitta på lika höga stolar och vid bord af samma höjd. I skolan äro stolar och bord så placerade i rummet) ätt ljuset faller från rätt sida Och belysningen är fullt tillräcklig, något som sällan iakttages i hemmet. Mycket mer kutide sägas härom, nien det sagda må vara nog för att fasta uppmärksamheten på siiedsittningen som orsak till uppkomsten af snedhet i ryggraden. 1 våra högre flickskolor göras 2 ä 3 gånger om året af skolläkarne undersökning af elevernas hälsotillstånd, hvarvid sällan undersökning af ryggraden uteslutes. Detta försummas oftare i goss-skolorna, ehuru ryggradskrökningar bland gossar långt ifrån äro sällsynta. Till våra folkskolor hafva liknande undersökningar ännu ej hunnit, åtminstone ej allmänt. Undersökning af ryggraden hos det uppväxande släktet bör ske rätt ofta, åtminstone hvar tredje månad, och kan göras af hvar och en som h a r sig barnens vård anförtrodd, ty det är lätt att se, om ryggraden är rak, då j u allt är godt och väl och ingen åtgärd behöflig. Förefinnes däremot den allra ringaste krökning åt ena eller andra sidan, så bör man rådfråga läkare. Undersökningen bör alltid ske på blottad rygg.
Om henämmngen af Utskott, som jag hör, skulle mindre Maga, kunde man ju nyttja ordet Beredning, Friherre I,iljenorg.nt2, fobsn r^il, heim , frägade om meningen more at Comit n äfwen ffulle befatta sig med skjuts för Säterier? Och pä härM ropades starta Nej, tilläde äfrvm Den 23 Iunir, 93* äfwen Friherre liljencrants, at han för sin del ej hertil kunde samtycka. Friherre lljerta, Ireärlc, upläste til Protocollet följande: Sedan Högloft. Ridderffapet och Adeln beftutat at i dag til öfwerläggning och afgörande företaga det af Friherre ^illverskjölä uplaste Memorial rörande skjutsning och inquarteringsåtagande för Ra - och Rörö och Insockne-hem» man, fär jag förklara mitt frivilliga bifall til nämnde ätagande pä sätt som följer: i.o) At til hälften mot Krono - och Skatte och Skatte - hemman bestrida Kronossjutsningar för Ra - rörs och Insockne hemman uti de olpck» liga tider dä krig föres pa sjelswa Rikets eller angränsande länders omräde. 2ro) At wid sä beskasfade omständigheter för sä wäl Sälcrier som Rä-rörs och Insockne-hemman, deltaga lika uti inquarterings-beswäret med Krono - och Skatte-hemman, samt 3:o) At sä wäl uti freds - som Krigs - tid Utgöra Kronoffjutsningar för Frälse - hemman jil lika del med Krono - och Skatte-hemman. Ropades Proposiition, kTlej, Is, t7?ej, ych at hwar punct för sig skulle företagas. Hans klxcsllerice Grefwe IVLcbtmsister, claes, conformerade sig med Friherre kkjerta. Grefm 952 Den 28 Iunrr. Grefwe i^ritinZiiLus en begärde proposition pä Friherre sutVei-Tcbjöläs dietamen. Ropades
Hvaremot, hos Hedervärda BondeSlåndet, Piiksdagsfullmägtigen Fahlander, medelst skriftligt anförande, deruti åtskilige Ståndets Ledamöter instämt, yrkat ett mera bestämdt och ovilkorligt tillstyrkande af smides-förbudens upphörande inom Bergslagerne, än som i Utkottets förra Utlåtande innefattas. Vid öfvervägande häraf bar Utskottet, i afseende på anmärkningen rörande Bergs - 23 Allm. Besv. och Oec.-Utsk. Utlåtande N.-o i5t. mans-jernets sämre beskaffenhet, ansett, att, då enahanda controller å vågfördt Stångjerns godhet, som af Författningarna i allmänhet föreskrifvas, äfven måste tillämpas å det vid Bergsmans-härdarna tillverkade, den mindre skicklighet och noggrannhet, hvarmed delta senare må blifva bearbetadt, ej kan ega inflytelse på Svenska jernets credit hos utländska afnämare, utan endast medför tillverkarens egen skada, hvars förekommande åter är föremål för hans enskilda omsorg; — äfvensom Utskottet funnit de för de öfriga anmärkningarna anförda skälen vara hufvudsakligen hemtade ifrån befarade olägenheter och framtida förluster, hvilkas förekommande varit Utskottets syftemål med de föreslagna undersökningarna, rörande skogs-tillgången, innan ansökning om ökadt smide blefve bifallen. Och då Utskottet icke tror sig med fog kunna dela de af åtskillige Talare yttrade tvifvelsmål om tillförlitligheten af dessa undersökningar, och säkerheten att derigenom ett förstörande bruk af skogarna skall kunna förebyggas, eller deri finna tillräcklig anledning till förkastande utaf den af Utskottet anvisade utväg att bereda Medborgare en billig frihet i användandet af sin egendom, der det utan allmänt eller enskildt förfång kan ske; får Utskottet, som å andra sidan icke eller kan Allm. Besv.- och Oec.-Utsk. Utlåtande JV.o 152. 23 tillstyrka medgifvandet af ett allmänt och ovilkorligt smides-förbuds upphäfvande inom Bergslagerne, å nyo till Rikets Höglofl.
Om, emot förmodan, i de fall föregående 4, 6 och 7 §§ utsätta, Riksens Ständer ej genast sammankallas, åligge det ovilkorligen Riddarhus-direktionen, Dom - 4 Kongl. Maj:té Nådigd Proposition ^4 109. kapitlen i riket, Magistraten i hufvudstaden samt Landshöfdingarne i länen,{ att, genom offentliga kungöranden frän predikstolarne, underrättelse härom låta ineddela, på det Riksens Ständer må sammankomma, att deras samt rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan riksdag öppnes å femtionde dagen efter den, dä Regenten 'elltr Stats-Rådet s st bordt kallelse dertill i hufvudstadens kyrkor låta kungöra. § 23. l:o Samma dag då riksdagens öppnande kungöres, utnämne Konungen Landtmarskalk för — bevistat. Då i händelse af underläten kallelse af Regenten eller Stats-Rådet, de i 10 § nämnde vederbörande till riksdag kalla, ege Ridderskapet och Adein att nämna Landtmarskalk, och Borgareoch Bonde-Stånden hvart för sig sina Talmän. Konungen, eller, i de fall 4, 5, 6 och 7 §§ omförmäla, Regenten eller Stats Rådet låte genom en Härold g 41. Stats-Rädets och Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom Justitie* \ Kansleren och Justitie-ombudsmannen kunna ej säte och stämma i sitt Stånds plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda ordningar stadga, dertill be rättigade äro; dock för Stats-Rädets Ledamöter de särskilda fall undantagne, dä Stats-Rådet, enligt Regerings-Fonnen, uppdraget är, att Riksstyrelsen föra. I Utskott eller val Kongl. Maj:t forblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. GARL. Louie dé Géer.
Jag tror derigenom kunna afgoias, om Directionetl handlat rätt eller icke, Och om BancoUCkoftet samt trenne RiksStånil ägt skäl, att ogilla dess förfarande. Den frågan bör emellertid ej hit Men i anledning af deti liknelsen en annan Ledamot nyss framsrällt, då han jemiörde Canalen med en skördemans Dc.m i 6 Junii f. ra. torde det tillåtas att, till svar på hans påstå-? ende, det man, ssdan redan sä betydliga uppoffringar bhlvit gjorda, ej nu borde tröttna, yttra, att, om jag får nyttja en så vulgaire liknelse.' det iörefaller mig sorn, att för det jag gifvit bort räcken, jag äfven borde gifva bort västen» Herr Stråis, Nils Wilhelm'. Om här endast vore fråga orri medlidsamhet mot Actieägarne, och stt såsom eri ädelmodig välgörare bisprin. ga Bolaget, skulle jag för min del ej vara eraot, att man lemnade någon ersättning för den förlorade DiscontOctroijen; men då man velat bygga Bolagets påstående om ersättning på rättsgrunder, måste man först undersöka, om någon vinst genom Discont-rörelsens fortet, tande för Bolaget skulle hafva uppkommit. Enligt uppgjorde calcuier utgöra Discontens tillgångar omkring 3 millioner, och dess skulder 2 och en half. Om det vore möjligt att nu realisera och indrifva alla fordringarne, skulle således en tillgång uppkomma af 500,000 Riksdaler, hvarmed Discoutrörslsen kunde drifvss; men deremot vore då Disconten skyldig till Banken bela Creditivet af en och en half million; och då behållningen af Discontrörelsen med en half million icke kunde öfverstiga 30,000 R:drj m«n räntan tili Banken utgjorde 45>ooo R:dr, är det klart att snarare förlust än vinst genom Discontens fortsättande skulle uppkomma.
Detta visar, såsom hvar och en inser, att denna Bank aldrig saknat behof af silfver elier vexlar; men den har handlat vexlar, för alt vinna derpå och för alt med lätthet kunna förse Banken med silfver eller vexlar, och dertill har tillfället erbjudit sig sjelf. Danska statens ekonomi i allmänhet är så enkel, h vi laude hufvudsakligen pä jordbruksalster, att någre starka lluelnalioner i totalvinsten af landels produclion, jemförd med dess consumlion icke kunna inträffa. Följaktligen har det varit ganska lätt för Danska Banken att så småningom genom vexelhandel införskaffa silfver och hålla nirsen i ett jemn! skick. Hvad nu åter slut ligan beträffar den Finska Banken, sä tror jag, all dermed förhåller sig pä ett alldeles egel sätt. Det är möjligt, att jag i det fallet begår några misstag, och dä torde det finnas andra inom Ståndet, som kunna rälla dem, men i ett fall är jag temligen viss att icke misstaga mig, emedan jag fått underrättelse derom af en person, sjelf innevånare i Finland, sorn bestämdt kände förhållandet. Sedan Finland skildes från Sverige och sedan all vexelhandel af enskilda trassenter inom Finland icke vidare kunde gå öfver Slockholm, såsom förut var händelsen, sä har Finland varit i ständig svårighet för alt kunna bedrifva sin trassering, intilldess alt Banken i Helsingfors inrättades och kunde emottaga dessa vexlar. Icke nog att denna Bank således har en naturlig anleda, alt företaga sig vexeluppköp, derutaf att
Kyrkboken upplyste emellertid ', att han var tolf år fyllda, ehuru det allvar, som bredt sig öfver hans väsen, kom honom att se äldre ut, hvarjämte den hektiska rodnaden skvallrade om någon dold sorg. Utanför tullen stod vid vägen en hälft förfallen stuga. Där bodde hon, som födde honom under skam och tårar. Rosor glödde fordom på hennes kinder; men de hade längesedan vissnat, sedan hon gift sig med en stenhuggare för att åt sig och barnet finna tak öfver hufvudet. Mannen sökte sig en hustru, som kunde laga hans mat och hålla stugan i ordning. Lifvet hade gjort honom något hård, och barnet, som följde med på köpet, kunde icke fånga hans kärlek. Den gafs bort åt yngre kullen, en hel flock hvithåriga, blåögda barn af den vanliga sorten. Kommo så de tärande näringsbekymren. Det blef för både far och mor ett svårlöst, ja, hardt när olösligt problem, huru vällingen skulle kunna räcka till åt så många munnar. Lille Burmans kloka ögon sågo allt för väl den tryckta ställningen, modrens släp ochfadrens dysterhet, och med barnets fina instinkt kände han, att han var öfverflödig. En dag kom han in till modren, där hon satt vid spiseln och vyssjade det minsta barnet. » Mamma, » sade han, » jag har så ondt i bröstet, kanske får jag dö till hösten. Det blefve helt visst en lättnad för pappa, och jag själf skulle vara riktigt glad åt det. Härom dagen begrofs på kyrkogården handelsmans lilla Mina, den snälla flickan, mamma minns, som brukade skicka mig ärenden och var eå vänlig mot mig. Hon var älskad, hon, det var nog ej så lätt för henne att dö. Pastorn kastade mull på kistan och talade om uppståndelsen och ett bättre lif. Jag såg ned i grafven och tänkte, att där nog fanns rum för två. Och sä undrade jag, huru de fattiga bära sig åt för att hålla begrafning i sin nöd. ö m jag dör, mamma, får jag också en kista? Kommer pastorn för min skull? Skall klockarn sjunga psalmer och kyrkklockorna ringa?