Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har nemi. sagt, att bifall till detta förslag skulle rubba Ståndets grundvalar. Ståndets grundvalar äro, efter min förmening, den nytta som Ståndet redan gjort samhället, och den nytta det hädanefter kommer att tillskynda detsamma. En sådan nytta kan jag likväl ej finna bestå deruti, alt man äflas att bibehålla ett företräde eller en utmärkelse, såvida densamma ej lemnäs till följd af förtroende. Ståndets medlemmar äro säkerligen ofta mellan riksdagarne i tillfälle att såsom ledamöter deltaga uti diverse bestyr, såsom comiteer etc., och finna sig dä troligen icke särade af ali öfvervara deras sammanträden under personers ordförandeskap, som, om än af ofrälse ständ, äro skickligare än de sjelfva. Man har äfven sagt, att förslaget borde afsläs, derföre att detta Stånd borde vara det första i allo; men just derföre bordel äfven, enligt min åsigt, vara det första, alt erkänna utrymme ät förtjensten hvarhelst den kan finnas; och jag kan för min del icke fatta, hurusom ett sådant partisinne skulle kunna göra sig gällande, att om någon af Ståndets ledamöter vore den skickligaste uti det i fråga var. fallet, han då icke skulle dertill blifva vald, lika så väl som någon af de andra. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: Ehuru ämnet redan tyckes vara väl ulredt, utbeder jag mig dock att fä yttra några ord, i afsigt att något närmare skärskåda de skäl, som blifvit anförda mot förslaget. Så vidt jag har kunnat sammanfatta dessa skäl, torde de kunna resumeras till följande: att Utskm vore mindre competenta att bedömma sina ledamöters lämplighet till ordf:deplatsen än R. o. Ad:s electorer; att om ordf. valdes, så skulle detta leda till valens förnyande åtskilliga gånger, och slutligen kanske dagligen ; alt förändringen vore partiel och isolerad och derföre olämplig; att något behof af förändringar icke förefinnes; och slutligen att densamma innebure en concession å R. o. Ad:s sida, som vore hvarken skälig eller rättvis. Den 25 September. 461 Jag utbeder mig att få granska dessa momenter särskildt.
Äfven om på åtskilliga orter inom riket hinder skulle möta för inrättande af sådane domstolar, och handelstvister på dessa ställen således fortfarande komma att handläggas af de allmänna domstolarne, på sätt å dylika orter i utlandet sker, så torde likväl frågan om inrättandet af motsvarande myndigheter i de städer, der den industriella verksamheten och affärslifvet vunnit någon utveckling, vara förtjent af lagstiftarens synnerliga uppmärksamhet; och lärer E. K. Maj:t uådigst finna samma fråga ega nära samband med exsekulionslagarne. 1 enlighet med hvad nu blifvit anfördt, få Rikets Ständer alltså i underdånighet anhålla, det E. It. Maj:t täcktes låta utarbeta och, der så ske kan, för Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga förslag till ny utsökningslag. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 26 Oktober 1860. Expedit iöns-Utskottets Förslag lill under d. Skrifvelse N:o 195. 125 HT:o 195. Uppläst och godkäudl ho*s Ridd. och Adelö den 25 Okt. iiifio. Presle-Slåndel den 2fi ' — -— Borgare-Ståndet deri Sfi Bonde-Slåndet den 26 — •— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående skjutsning sbesvårets ordnande. (Statsoch Ekon.-Utskottets Betänkande m. rn. K* Sedan Rikets Ständer uti särskilda underdåniga skrivelser den 28 Oktober och den 14 December 1857 samt den 30 Januari 1858, jemte föreslående af förhöjning i skjutslegan och af andra utvägar till undanrödjande, så vidt möjligt vore, af de förhållanden, hvilka dittills hindrat skjutsentreprenaders uppkomst eller bidragit att göra dessa betungande för de skjutsningsskjldige, hos E. K.
Riksmöte, låta genom sak»kunnige, uplyste och oväldige män utarbeta, för att Rikets då »sammanträdande St:r förelägga ett förslag till försvarsverkets ordanande på ett med landets behof och tillgångar öfverensstämmande »sätt;» och hvarvid BondeSt. för sin del särskildt i undrhet tilläde, »att K. M. måtte i Nåder meddela de män, som få sig detta »maktpåliggande värf anförtrodt, den uttryckliga föreskrift, att deras »plan till försvarsverkets reorganisation så ordnas, att de kostnader, »som i densamma komma att beräknas, under intet vilkor öfverstiga »de nu varande utgifterne till härens och krigsmaterielens under»håll, utan tvertom, så vidt möjligt är, varda minskade.» Regeringen omfattade likväl ej denna de två RiksStins underd. anhållan med den välvilja, som ännu utgjorde föremål för mitt hopp. Jag såg mitt arbete dömdt till förgätenhet; och detta, såsom icke oväntadt, smärtade mig mindre, än att se de två RiksSt:ns, all min öfvertygelse af varmt nit för fosterlandets framtida säkerhet och sjelfständighet gjorda underd. anhållan, äfvensom andra Medborgares bemödanden och uplyste medverkan för arméens förbättrade inrättning, lemnad utan Nådigt afseende. Kom så 1853 års Riksdag, under en politisk ställning i vår verldsdel, som bjöd att mera söka hålla samman folkens gamla krafter, än kunna påtänka de större förändringar i dessas sammansättning och verksamhet, hvilka eljest kunde vara önskvärda för en utveckling, som fordrar tid och lugn utbildning. Jag ansåg Den 3 December f. m. 83 mig derunder ieke böra på nytt bringa å bane hos R. St:r en fråga, som nu ej kunde hafva utseende att vinna framgång, då i hvarje ögonblick man var osäker om behofvet ej upstod att använda de varande försvarskrafterna.
Kammar-rätten inkommit, och dels att vid special-räkningen från ränteriet i det sednare länet några verifikationer i afseende på ifrågavarande utgifter icke funnits bilagde. Då berörde anmärkningar således icke röra mina tillgöranden vid afvittringarne, utan Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätt, som icke infordrat, och Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som icke afgifvit omförmälda redogörelser, — 289 — torde något vidare underdånigt yttrande härutinnan från min sida cj nu vara erforde rligt. De nådigst remitterade handlingarne varda härjemte underdånigst återställde. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, LEDVIG B. FALKMAN. Stockholm i General-landtmäteri-kontoret den 16 November 1857. C. E. Sandström. Styrelsens för Teknologiska Institutet underdåniga utlåtande, i anledning af 1857 års Stats-revisorers berättelse om granskningen af nämnde Instituts, räkenskaper. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Sedan Eders Kongl. Majit, genom nådig remiss af den 16 sistlidne Oktober, i ^ nåder anbefallt Styrelsen för Teknologiska Institutet att inkomma med underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers anmärkningar vid Institutets räkenskaper, får nu Styrelsen i underdånighet anföra följande: Hvad först angår Revisorernes anmärkning, att under de 2:ne år, hvilka revisionen omfattat, ett sammanlagdt belopp af 336
och att således, uppkommer en calculerade utgifter af som, sammanlagdt uti ofvannämnda de Extra Ordinarie inkomsterne Llefvo är vordet beräknadt, statsbrist-summan i,292,872: i5. efter afdrag af förslagsvis beräknade . uti Riksgälds-Contoirels förut beut-J 5. 1,145,190: • tillökning årligen b„„ för de båda åren 1 84 t oc^ gått uti ofvannämnde calcul, utgör Härförutan bör, i sammanhang härmed, och då, enligt Utlåtandet, N:o 455, en odisponerad tillgång af i3ö.5i2 R:dr 35 sk. 8 r. blifvit reserverad för betäckande af brister uti förslagsvis upptagne tillgångar, eller då icke beräknade utbetalningar ifrån Riksgälds-Contoiret, iagttagas, att, enligt numera kände förhållanden, och med beräkning af föreslagne, men ännu icke definitivt afgjorde anvisningar, komma att af desse medel åren 1841 och i842 otgå följande till beloppet uppgifne anslag: Här förut upptagne anslag till Skol-lärare-Seminarier ocl Stipendier för Elever derstädes, å i5,5oo R:dr årligen d:o för Skeppshyggeri-irislilut, a 6,666 R:dr 3a sk d:o Navigations-skolor, ä 10,700 R:drr d:o För årligen d:o d:o för en Ullsorterings-anstalter, å 2000 R:dr årligen, Rotejemkning i Jemtland, i händelse Rikets Ständers underdåniga framställning i ämnet i Nåder bi fal 1 es, en ligt Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ut skottens Utlåtande, N:o 25, för 2:ne år Garnizons-skola i Christianstad, i fall Rikets Ständers underdåniga hemstäl lan om portpenningars upphörande af Kongl.
Jag har sagt, att hvarje annan näring endast drager bevillning, och jag fortfar i detta påstående, likasom jag anser, att bevillning å jernhandteringen skall fortfara. Om t. ex. ett bruk har ymnig koltillgäng och ligger nära till lastplats, så är det klart att för egaren af detta bruk upkommer en större vinst än för den, hvars bruk ligger längre in i landet, och har följaktligen längre transporter. När nu Staten af bruksrörelsen upbär skatt efter vissa Skit jern, betalar det invid stranden belägna bruket icke större skatt än det längre in i landet belägna, hvilket har svårare transport. Beskattningen är således orättvis. Den 22 Mars e. m. 397 Vore nu jerntillverkningen belagd endast med bevillning, skattade livar och en bruksegare endast efter sin behållna inkomst, och man kom då slutligen underfund med att det jernbruk, som hade en större inkomst, måste vidkännas en högre beskattning. Man har äfven jemfört jordbrukets beskattning med jernets; men jag får häremot erinra, att på jerntillverkningen finnes mycket starka kontroller. Man kan nemi. icke smida 1 Skit med mindre man skall skatta derför; men i fråga om jordbruket, kan jag odla huru mycket som helst och förbättra mitt jordbruk, utan att derföre erlägga någon större skatt. Hr von Hartmansdorff har till förmån för bruksrörelsen icke velat göra den ringaste eftergift: men lian har icke heller velat göra någon sådan ät jordbruket. Han har tvertom velat öka jordbrukets beskattning, men hvaraf följden skulle blifva, att jordbrukarne blifva endast, såsom de egyptiske parias, skattdragande. Hans åsigt, conseqvent genomförd, skulle bringa Brukspatronerna äfven derhän. Samma talare har frågat, hvem, som skall betala den skatt, som från jernbruken lyftas, och har kommit till den conseqvens, att han helt naift yttrade, att de Svenska Städerne voro i allmänhet så fattige, att någon ersättning af dem i detta hänseende icke vore att påräkna.
SlatsContoret har ansett både billigt och rättvist, att Embetsmannen, för den tid han till Statens nytta tjenstgör, får oafkortadt njuta sin lön och vara befriad ifrån alla återbetalningar deraf till Kronan, och om ej StatsVerkets tillgångar medgåfvo, att umbära de sålunda uppkomne återbetalningarne och att gifva serskildta anslag till de inrättningar som hafva förmon af löneafdragen, sa borde åtminstone lönerne regleras så, att de, med desse återbetalningar och afdrag förminskade, kunde till sitt nettobelopp utgå, derigenom löntagarne skulle erhålla visshet om hvad de bestämdt hafva att åtnjuta och KronoUppbördsoch Räkenskaps Verket i betydlig mohn förenklas. Med åberopande af StatsContorets enahanda yttrande i dess gemensamt med Krigsoch KammarCoflegierne samt KammarRätten den 29 April sistlidit år afgifna Förslag till vissa Förändringar i KronoUppbördsoch RedogörelseVerket, hafva, inora R. o. A. Hr Reutersvärd, P. A., samt hos BondeStåndet RiksdagsFuilmägtigen från Wermland Garl Ericsson väckt serskildta Motioner om bifall till ofvanherörde framställning. Billigheten och ordningen tala val derföre, att StatsVerkets inkomster och utgifter så afpassas och beräknas, att, af det underhåll Staten består sine Embetsoch Tjenstemän, någon del icke återtages eller till Staten igen indrages; dock enär frågan, rörande de directa Contributionerne af Embetsoch Tjenstemäns-löner, innefattar ett ämne, sorn egentligen ingår Betänkanden, N:o 124. xxiii ibland grunderne för den blifvande Allmänna Bevill-. ningen, och hvaröfver BevillningsUtskottet, i anledning af Hr Reutersvärds Motion, som tillika blifvit dit remitterad, är i tillfälle att sig yttra, bar StatsUtskottet ansett sig härutinnan allenast böra upplysa, att de, enligt 2 Art. i §.
Hufvudsakligen till följd af ångans användande i industriens tjänst och det allt allmännare vordna bruket af maskiner har det industriela arbetet under det nittonde århundradet undergått en genomgripande omgestaltning och länkats in på nya banor. Medan fordom en genom långvarig öfning uppdrifven handaskicklighet var af nöden, kan numera industrien för utförandet af de många ganska enkla operationer, som den utsträckta arbetsfördelningen fört med sig, tillgodogöra sig äfven relativt svaga och oöfvade krafter; och då dessa ock äro de billigaste, har vinningslystnaden å arbetsgifvarnes sida räckt handen åt behofvet af bröd å arbetstagarnes. Fäder och målsmän hafva gärna sett arbetets fält öppnade för krafter, som eljes icke förmått draga något strå till det gemensamma hemmets stack, och barn och kvinnor hafva blifvit indragna i arbetets stora Grotte-kvarn. Men härigenom hafva ock dessa krafter blifvit utsatta för att öfveransträngas eller skadas, och berättelser om upprörande missbruk i detta hänseende äro inskrifna i århundradets krö- nikebok. Det uppgifves, att i England efter spinnmaskinens uppfinning barn, indelade i skift, höllos i arbete vid maskinernas skötsel från morgon till afton och från afton till morgon, växelvis åtnjutande hvila i samma sängar, och det går en sägen i Lancashire, att dessa bäddar aldrig kallnade. I Frankrike såg man barn från 5 år i oafbrutet arbete 14 å 15 timmar, till dess de vanmäktiga nedföllo vid sina maskiner. Och då man erfar, att flerestädes kvinnor i stor utsträckning användts till arbete i kolgrufvor, kan man lätt föreställa sig de sorgliga följder ett sådant arbete för dem medför. Antalet kvinnor, som sysselsättas i industrielt arbete, har stigit i en mycket hög grad. Såsom exempel hvad särskildt uuga flickor angår, taga vi förhållandena i Italien, där, enligt en beräkning år 1881, ensamt inom textilindustrien med en arbetarestock af 1,245,000 personer, 99,000 flickor mellan 9 och 15 år användas.
M. behagade fästa ett särskildt afseende å allmänna rösten, ang:de Sveriges behof af en större skärgårdsflotta, än den vi för härvarande äga. 7 H. 4« Den a8 Maj f. m . Frih. Boye, Fredr.: I consequens med livad jag i går anförde, ang:de behofvet af ökadt anslag till soldatens bildning, kan jag icke undgå att yttra, det jag anser de för flottans exercis af Utsk. tillstyrkta anslag vara otillräckliga. Om det är gifvet, att våra soldater fordra en mera utsträckt bildning, så är en sådan ännu mera nödvändig för våra sjömän, hvilka jemväl hafva att kämpa med elementen, med storm oell vågor. De äro altså i vida mera behof af kunskap och vana än soldaten. Man har sett stora bedrifter utföras till sjös; men öfning här nödvändigt måst föregå. Flibustiererna utmärkte sig genom förvånande sjöbragder; mende voro sjöröfvare och hade bildat sig under sjöröfveri. Man känner én utmärkt Rysk Amiral, Paul Jones; men han var en kaparecapitaine och hade i detta handtverk samlat sin marinhunskap. Dylika skolor för bildandet af goda sjömän lära icke kunna anses lämpliga. Jag anhåller, att dessa anmärkningar må åtfölja återremissen, och får ännu en gång förklara, att jag anser anslaget till flottans exercis vara otillräckligt. Frih. Boye, Ludv.! Må det ursägtas mig, att jag åter uppträder; men jag ville framställa en erinran, som jag glömde att nämna i mitt sista yttrande. Jag ville nemi. till de ledamöter inom Utsk., hvilka äro lika främmande i sjöyrket som jag, men som likväl äro pligtiga att yttra sig deröfver och möjligen kunna mötas af den mägtiga anmärkning, att de icke förstå saken; jag ville till dessa meddela en anvisning på en härstädes nyligen utkommen bok, under namn af anteckningar under resor utomlands, författad af en vid namn Carlsund.
Sfats-Ufskottet har, i anledning häraf, in-» hämtat, huruledes, förutan de uti Kongl. Majus ofvan intagne Nådiga Skrifvelse arn förm alde s till Riksgälds-Contoiret aflemnade Authorisationsoch Garantie-Handlingar samt Partial-Obligationer, Kongl. Majit, jemte Nådig Skrifvelse af den 18 nästledne Mars, låtit Herrar Fullmägtige i Riksgälds - Contoiret ytterligare tillställa Kongl. Majus under den 26 Junii 2793 utfärdade Nådiga Authorisation med Riks» gälds-Contoirets dertill hörande Garanti® för Stais-Utskottets Betan}anden'. *94J Två Millioner, Gulden Brab. Vexelmynt samt 104 siycken Partial-Obligationer, hvardera på 1000 Gulden samma mynt. Efter hvad uti Riksgälds - Contoiret är kändt, befinnes förhållandet med Eiqviden af nämnde Contoir* fordna Utrikes Skulder vara» som foijer: För Skulderne i Hamburg och Genua aro alla utfärdade Förbindelser och H ypothek-Hand-, lingar återställde och annulierade. I afseende på Skulderne i Antverpen^ hvilka genom Kongl. Majus
Dessa olägenheter hafva Utskottera deremot trott kunna lätteligen afbjelpas, genom förflyttande af särskilde afdelningar utaf Danco-Disconten• till Götheborg, der ett det förmånligaste läge inom Sverige för deltagandet i verldshandel!! och sambandet med de vestra landsorterne, såsom afsättningsställe för ali deras production, gör en större penningetiilgång oumbärlig, ock till någon stad uti Rikets södra landskaper, der en i sednare åren betydligt ökad production af Rikets första nödvändighetsvara, eller spannemålen, samt ett i många afseenden förändradt skick af sjelfva jordbruks-näringen, äfven fordrar användandet i allmänna rörelsen af större capital-ti Ilga ragar, hvilka ock för icke länge sedan å samma ställen varit, genom särskilde inrättningar, bibehållne i omlopp och fur den, som af deras användande kunde draga fördel, tillgänglige. De omständigheter, hvilka grundlagt Statsoch Banco-Utshottens Utlåtanden xt.v nämnde äldre inrättningars förfall, och sluteligen orsakat nödvändigheten af deras upphäfvande, hafva Utskotten åter icke kunnat föreställa sig annorlunda, än såsom möjlige att förekomma, det de icke ännu en gång skola störa den allmänna och enskilda välfärden; enär, dels den upplåning af enskilda capitaler till samfäld återutlåning jemte de allmänna medeln, som ti 11 h Ört beskaffenheten af dessa fordna anstalter, af hvilka ännu så många obehagliga minnen återstå, vid de nu föreslagne ingalunda kan komma i fråga, dels genom reglementariske föreskrifter, enlige med de för Banco-Discontens utlåningar förut gällande, och med tillökning af de i anseende till aflägsenheten från den egenteliga Banco-styrelsen nödige, all säkerhet för en fullkomligt lika samvetsgrann och ändamålsenlig förvaltning af dessa Contoir, som af hufvud-contoiret i Stockholm, hör kunna anses vunnen.
Uplästes et ifrån Oonsritutions-Utffottet ingift wit sa lydande: Wördfamt ^lemonLl! Da wid Justeringen uti Högloft. Ridderskapets och Adelns af kixpeclioons-Utskottets För» stag til underdånig ffrifwclse, rörande Wargeringens uplösande, och efter yttrad anhållan, at Högloft. Ridderskapets och Adelns särskildta mening i LxpecliilOl^n äfwen matte införas, fraga upstält, dels om tre Srands beftut öfwer detta mål borde anses gällande, dels huruwida, enar en Lxjxäition efter tre Stånds beftut blifwit författad, i densamma det fjerde Ståndets mening kunde inflyta, har Högloft. Ridderskaper och Adeln, sedan Herr Grefwen och Landtmarskalken, efter wägrad proposition til förändring af kixpeclitions - Förslaget, förklarat ärender för hwilande, behagat anmoda constiwtionsUtffottet, ar med sitt utlåtande öfwer dessa bägge stridiga frågor inkomma. Efter noggrant vfwerwagande häraf, och da Ut» 1228 Den 29 Mars. Utskottets åtgärd härwid, enligt Niksdags-Ordningens ;; H., endast sträcker sig ril pröfningen af fragans stridighet eller enlighet nied Grundlagen, får Utskottet först wördsaint förklara fin öfwerkygelfe, at da sattet huru förekommande ämnen böra afgöras är tydeligen utstakadt i Riksdags-Ordningens 7; § / hwaruti 7Z och 8o §.§. af Negerings-. Formen ej finnas undantagne, mäste fragan om Wargeringens uphörande, hwilken ej kan hänföras under andra än de bada sistnämnde § §., kunna i laglig ordning afgöras genom tre Stånds sammanstämmande beslut. Beträffande ater intagandet uti klxpeä itio nen af Högloft.
Då Utskottet föreslagit alt ur taxan utesluta tullvärdena, hvilket förslag, ehuru lill en del stödt på förslaget angående tolagen, likväl torde kunna utan olägenhet antagas, om ock tolagsförslaget ogillas; så torde i Usta momentet af ofvannämnda § böra uttryckas, alt de i 1855 års tull-taxa bestämda värden må tjena till grund för tolags-beräkningen. 1 It» Bevillnings-Utskottels Betänkande Jtä 10. Dä vidare artikeln Ull redan är tullfri och Utskottet föreslagit tullfrihet för Hampa samt Bleck och Spik af Koppar eller annan metall till fartygs förhydning; sä blifva, om de föreslagna tullfriheterna af Ständen gillas, de i § förekommande undantagsbestämmelser för nämnde artiklar öfverflödiga. För ofvan antydda fall fär jag sälunda vördsamt föreslå, alt § 22 af nu gällande tull-taxe-underrättelser mätte i underrättelserna till blifvande tulltaxa intagas näst före den sista <§ enligt Utskottets förslag, med den förändring af ordningsnummer, som deraf blilver en följd, samt erhälla följande förändrade lydelse: Städernas tolag och andra dem på vissa varor beviljade afgifter uppbäras genom deras egen försorg och skola intilldess förändrade grunder för deras utgörande varda stadgade, erläggas efter de för hvarje stad gällande föreskrifter och fastställd procent, beräknad å det i 1855 års tull-taxa pä inkommande och utgående varor bestämda, eller enligt 5 § här ofvan, utrönta värde. Faror, sorn i allmänhet äro fria från införselsoch utförselstull, befrias jemväl från tolag vid inkommande och utgående; och må i intet fall tolag beräknas till högre belopp än tnllafgiften. För nedannämnde varor, när de till riket införas, skall tolagen med iakttagande deraf, att den ej må öfverstiga tullafgiften, beräknas på sätt, som följer, nemligen: För Ankare och Kettingar till hälften och för Segelduk till tre fjerdedelai af i allmänhet stadgadt belopp. Slutligen vågar jag ock lika vördsamt hemställa, det Rikets Högl.
Detta måtte bevisa, ali de 4,400,000 r:dr, hvilka i banklagen omförmälas, icke varit att anse annorlunda än såsom eli minimum. När detta redan är förhållandet, hvarföre må man icke i nya lagell intaga hvad som är verklighet efter den gamla oell derföre utsätta ordet minst. Man råkar eljest i en ordentlig tvist, huruvida banklagen redan är öfverträdd eller icke. Sådant mätte väl ej vara meningen. Man skall bestämdt säga livad man tänker. Hittills har man icke ansett det vara en öfverträdelse, att Banken ägde mera; det må icke eller hädanefter anses för någon sådan; men man skall icke genom obestämdhet utsätta sig för en möjlig misstydning eller tvist. Jag anser således ingalunda likgiltigt, om ordet minst slår här eller icke. IIr Rosenblad: Jag hade icke ämnat alt vidare yttra mig ronde denna §, i afseende ä hvilken, genom 3:ne Stånds beslut, ett R. St:s beslut redan finues; men dä jag hört satser yttras, som bestämdt visa, att nuvarande förhållanden blifvit missförstådde, anhåller jag att fä säga några ord. Det är icke utan skäl, som ordet grundfond tillkommit, i öfverensstämmelse med hvad som står i 1830 års banklag. När denna lag stiftades, fans verkligen en grundfond af 4,400,000 r:dr, och det var med den, sora Bankens verksamhet började. Det är rätt att detta ord bibehålles, ty då vet man, att en viss summa skall finnas; med öfrige behållningar, som utgöras af vinster dem Banken gör, är ett annat förhållande. 22 4 Ben 10 April. Beträffande dem finnes icke något stadgande i lagen, som hindrar alt öfver dem disponera, hvilket icke eller blifver förbjudet genom antagande af denna §. Deremot skulle en verklig omening upp komma, om det stadgades, att grundfonden skulle utgöra minst det eller det beloppet. Hvad betydde det väl, att Konungens sanction erhölls pä en så vägne term? hvad betyder minst: löij, 11, eller 10 millioner 47 sk. 11 r:st.?