Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men han vore ej den store skald som han är, om icke hos honom äfven den högsta arten af Ironi förmärktes: den, som ur Poesiens innersta själ – ehuru blott för de invigde uppenbar – sprider sig öfver till och med hennes allvarsammaste skapelser. Den innebär möjligheten af all poetisk parodi; men är sjelf, i sina yttringar, ingalunda parodisk. Det gifves en sinnesstämning, som öfver sjelfva det ljufvaste, det sublimaste, det fullkomligaste, det mest rörande och hänryckande af menskligt snille, mensklig dygd, mensklig kärlek och smärta förbreder ett fint smålöjes glans, genom hvilken dess framställningar just uppnå konstskönhetens sista fulländning. Månne detta leende har sin grund i någon missaktning för det i Sannt, Rätt, Godt, Skönt väsendtliga och evigt giltiga? Månne i någon så vansinnig fåfänga hos skalden eller konstnären, att hans enskilda person förhäfver sig öfver jemväl de heligaste ämnen som till behandling kunna väljas, eller anser sitt snille för en vida högre verklighet än menniskolifvets högsta objektiva värden, och derför berättigadt att nedskåda på dessa såsom på blotta leksaker för sitt förnäma tidsfördrif? Tvärtom! Det, som här yttrar sig, är just en handling af denna personlighets oinskränkta resignation; det är dess med återhållna tårar mysande sjelfmedömkan, då den från sjelfva sina beundransvärdaste verk skådar utåt det alltjemt fortfarande omätliga afstånd, hvari de likafullt befinna sig till Ideen – till Idealet – till Gudomligheten. Denna sinnesstämning, och det endast för de klaraste blickar fattliga uttryck, som derur, hos just de ypperste konstnärer, gjutes öfver konstverket i och med dess sista fulländning, är den Ironi, hvars väsende, ehuru först vissa nyare tänkare117 börjat närmare aktgifva derpå, innerst är samåldrigt med Poesien öfverhufvud och framträder i den mån, som denna utöfvas såsom konstnärskap.
Resultatet häraf blef, att då skatterna sedan 1810 icke blifvit ökade, men väl minskade, dels i följd af directa åtgärder till lindring, dels genom myntets fallna värde, kunde ej orsaken komma derifrån; men deremot korn jag i erfarenhet, att det är jordbrukets stora skuldsättning mot hög ränta, som är rätta orsaken till dess vanmagt. Jag har i’edan för tre år sedan från trycket utgifvit mina tankar härom, och jag kunde derföre ej annat än med glädje emottaga den nu ifråga var. K. proposm, som utgick från samma åsigt. Då det förslag, som jag i anledn. af denna K. propos. först uppgjorde vid återremissen af Utsk:s första betänk., återkom till Utsk., befunnos opinionerna der vara sådana, att man emot R, St:s redan fattade beslut ansåg sig icke kunna tillstyrka något låns upptagande directe af Riksg.cont., och som jag nitälskade för saken, föranleddes jag häraf till den modification i förslaget, att hypotheksföreningarna sjelfva skulle upptaga lån emot B.iksg.cont:s borgen. Det var således, och jag bekänner det öppet, för att komma till samma resultat, som den K. propos:n åsyftar, som jag uppgaf det förslag, hvilket Utsk:s afdeln. äfven antog, ehuru det sedermera förkastades af Utsk. in pleno. Dermed vill jag dock ingalunda erkänna, att jag antagit de grund - Den 3 Februari e. m. 121 grundsatser, som här blifvit yttrade, om förderfligheten af statslån; det var tvärtom, som sagdt är, blott nödtvång, som föranledde till mitt, från den K. proposm afvikande förslag. Hvad dess verkställbarhet beträlFar, hafva vi icke så fåtaliga exempel i landet på enskilda, som fått utlandska lån, och jag ser då intet hinder, att ju icke äfven associationer af enskilda kunna erhålla dem. Skulle de åter icke kunna erhållas, så blir ju i allt fall intet äfventyr förenadt med förslagets antagande.
ConstilntionsUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåta nilen : — N:o 106. med ytterligare utlåtande, i anledning af de i RiksSlånden emot ConstitutionsUtskottets memorial N:o 57 gjorda och såsom gemensamma tankar till Utskottet liånvisade anmärkningar. XXV. B. i45. A. i54. XXVI. U. 61, 97, 104. A. 173. — N:o 107. i anledning af återremiss å ConstilutionsUtskottets memorial N:o 63. XXV. B. i45, i55. A. 182. XXVI. U. 63. A. 101. E. 111. — N:o 108. i anledning af BiksStåndens yttranden, rörande ConstitutionsUtskottets memorial U. 209. A. 235. — N:o 109. i anledning af återremiss af ConstitutionsUtskottets memorial N:o 89. XXV. B. 146, i56. A. 187. XXVI. U. 209. A. 235. • - N:o 110. i anledning af RiksStåndens yttranden, rörande ConstitutionsUtskottets memorial N:o 97. XXV. B. 146, i56. A. 188. XXVI. U. 20g. A. 235. — N:o 1 1 1. i anledning af RiksStåndens yttranden, rörande ConstitutionsUtskottets memorial N:o 98. XXV. B. 146, 156. A. 188. XXVI.
Ur nordens mark den tredje Gustaf drager Med snillets makt en yppig lund af lager, Der bäckar dansa fram vid näktergalars sång. Och vidt kring rymden skämtets gnistor spela, Der geniens fackla svängs af Kellgrens hand; Och Oxenstjerna bjuder norden dela Hesperisk guldfrukt ifrån solens land. Idylliskt ljuf, en näktergal i qvällen, Hörs Atis’ skald i poppellundens skygd, När, trollad fram af siaren, ur hällen, Den gamle ”Oden” reser sig bland fjällen Och pryder än en gång det gamla Svitiods bygd. O gyllne tid! den Svenska häfdens under! I seklers famn du sjunker mer och mer; Men, som en dröm uti Arkadiens lunder, Din bild ändock mot efterverlden ler. Hur sången vexlar, din man dock skall gömma I tacksamt sinne – och med rättvis röst En efterverld går din förtjenst att dömma: Hvad stort du verkat skall ej Minnet glömma, Så länge hjertan slå i Svenska mannabröst. Men när den herrliga Gustaviaden Kring land och rike spred sin aftonglans, Förr’n ännu fallit bort de friska bladen Af Svenska sångmöns rika lagerkrans, Tre ynglingar ifrån Parnassens branter Mot Sveas dalar riktade sin gång: Med Roms och Greklands snillen anförvandter, Hvad jubel helsar dem från alla kanter! En verld står hänryckt upp och lyss till deras sång. Som solen bryter fram på fästet höga, – En Pytonshjelte i triumfens char, – Och lyser verlden med sitt kungaöga, Wallin framljungar, ”dityrambens” 1 far. Hur högt, hur skönt han tolkar himlens lära! Och hjeltars lof med hvilka ljungeldsdrag! Hvarhelst han framgår ses han lagrar skära, Än hjertats djup, än ljusets urhem nära, En djerf, Pindarisk själ, som slår med åskans slag. Och Selmas skald, hvars gudalyra klingar Som lärkans sång en vårblå morgonstund: Man känner fläkten af en engels vingar Och man hör jollret af en graties mun. Så skön, som fordom ifrån Teos sången Till Hellas flög, till Minnets Panteon,
Uppå frågan, om någon af forsaml(ingen)s innewånare fortfar, att gifva allmoser åt utsochnes tiggare, swarades wäl nej; men sexm.(an) 1 Horssnäs erkände, att han någon gång kunnat göra det och gaf sig skyldig, att derföre böta 4 sr (sk). — Detta gaf Prosten anledning, att nu upläsa församl(ingen)s enhelliga beslut om detta mål af år 1799 d.(en) 25 Marti, som ofta å predikstolen blifvit förkunnat, med förmaning, att samma beslut efterkomma. § 10. Då Prosten påminte om det beslut, som togs 1799, att den skall böta 2 Rdr, som utan församl.(ingen)s tilstånd intager inhyses folk från andra sochnar, blef nu berättat, att en främmande hustru med 2 barn skall stundom hafva sitt tilholl hos sold.(aten) Hane och at hon hos honom har sin kiste med kläder uti. Sexman i Sörgöls rote ålades, att tilsäja sold.(aten) Hane, då han återkommer från Bärsta, det han hos underteknad skal infinna sig, att om denna saken förhöras. § 11. Afl.(idne) soid.(aten) Zvecks dotter sades ännu uppeholla sig här i sochnen och sö:ka sig tjenst, men kan icke få någon. Och af taltes, at hon på tillsäjelse bör begifva sig til sin ort igen och icke drifva här från ena gården till den andra. § 12. Som provincial Medicus H(er)r Doctor Ekelund yttrat sig vilja utan arfvode ympa kokoppor på dem, som ännu icke haft koppor, så upmuntrades nu alle de, som ega sådana barn, at utan fördomar och farhoga tillåter honom få anstella koppympningen, då han hitkommer och erbjuder sin tjenst härutinnan. § 13.
Hr. koten bl a st, käla »kias. Enligt ivar Lonstiiurion rsprLlsnreraalla Fyra Rikö-Ständen Srvsnfla Folket. De, som rep, ssenrars dek hela, »naste ock repiefemers hlvar i asti vistu. Deraf följer, at hivad Riksens Ständec Med Konungens bifall i detta allmänna Hushällsmal ös. werenskomma och befluta, bör förbinda alla; och ar Se förut ingängna enskillda LonkrgLban icke kunna derwid ligga i wägen. De warde Ledamöter, hwilka före 920 mig t.lat, nämligen Hett' Landshöfdingen van irofenstein, Herr lVlrjoren Lrsäc och Herr Stats - 8201 eisrsren Liber, hofwa, efter min kanka, tydligen uplöf! det twiswelsmal, som här förekommit emot Hemliga Utskottets förslag. Jag bör icke borrktaga Hög. loflRidderskapets och Adelns tid med widare anfö. rande derom, utan anhäller endast ödmjukast, at Herr Grefwen och LandtMa,skalken behagade göra propnstrinn pa Hemliga Ucstottetö Betänkande i hela sin widd. Herr Liber, Lbristopber stogirlsus. Det är til stöd för den af mig framställda mening, som jag ärnade anföra just hwad den warde Ledamot, som sidst talade, andragir, nämligen at hela Swensta Folket är represenkersclr medelst de fyra Rikö-Stän. den, och at allt hwad desie i Laglig ordning besluta, är af Swensta Folket belefwadt och förbinder hwarje Swensk Man; t>) hwarje Swensk Ma» är represenrersä fast han icke äirecks kil ste^retenkakionen bi. dragit.
Jag får härmedelst reservera mig emot R. o. Ad:s nu fattade beslut och får derjemte anmäla, att jag tror mig ega starka anledntr till den förmodan, att en stor del af de R. o. Ad:s ledamöter, hvilka uti voteringen deltagit, röstat nej just derföre, att de ansett det vara ohemult att, tvertemot K. M:s så nyligen fattade beslut i ämnet, åter framkomma med samma sak. Jag anser det emedlertid icke riktigt att Konungens person inblandas i våra förhandlingar. Konungen kan icke ombesörja allt sjelf. Han måste hafva föredragande och om denne tillstyrkt Konungen att fatta ett beslut sådant som det, ronde staden Sölfvitsborgs ansökning om stapelfrihet, må det derföre väl icke vara förmenat staden eller R. St. att uttala en önskan eller att en dylik ansökning anhängiggöra ånyo hos K. M. Den 13 Mars, 403 Frih. von Stedingk, Styrbjörn: Utan att anföra något vidare får jag härmed reservera mig emot li. o. Ad:s beslut. O Ånyo föredrogs StatsUtskrs d. 5 och 12 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 64, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de anslag för beredande af rättelse u(i beräknandet af Salpelerhjelpen inora provinserne Småland och Oland. Frih. Raab: Adara Christian: Ehuru jag visserligen anser det stridande emot en representants plikt, att söka förvärfva några fördelar åt sin kast eller åt sin ort, anser jag likväl å den andra sidan såsom en hans plikt att tillse, det icke den ort, lian till tillhör, i någon mån förnärmas. Af denna anledn. vågar jag hoppas, att R. o. Ad. icke illa uptager, att jag emot förevar, betänk, framställer anmärkmr. Vid 1840 års riksdag inkommo alla ledamölerne af BondeSt. från Jönköpings och Kronobergs län jemte en stor del af ledamöterne från Calmar län med underd. anhållan hos K. M., att K.
Rödt Turkiskt d:o Sumac Risgryn Hampa Salta och oberedda hudar och ii1836. Mandel 38,969 — 25,909 — Peppar af alla slag 78,684 — 104,711 — Russin . 91,978 — 117,467 — Salt 50,677 T:nor 60,590 T:nor. Mascovad-socker 1,811,483 skålp. 2,567,806 skålp. Terres gammalt socker 955,364 — 3,146,661 — Stenkolsstybb 28,625 T:nor 39,327 Trnor. Thée 11,104 skålp. 9,440 skålp. Tobaksblader 1,121,233 — 973,851 — Spunnen och prässad tobak . 5,430 -—• 28,687 —• Ull 402,705 — 839,970 — Viner af alia slag 65,076 k:nor 61,276 krnor Helsiden 450 skålp. 429 skålp. Halfsiden 611 — 1,268 — Hvita och kulörta bomulls väfnader 204,551 alnar. 164,460 alnar. Yfina bombasin 172,335 — 447,837 — Andra slag 46,481 — 66,430 — Halfylle 12,904 — 86,159 — Inkommande sjötulls-uppbörden har år 1841 utgjort 1,166,230 R:dr 17 sk. 11 rst. och den utgående 115,246 R:dr 13 sk. Banko.
Maj:ts eller vederbörande embets-myndigheters beslut i afseende på enskilda ansökningar, förordnanden om tjensters bestridande och hvad annat, som efter denna författning fordrar de derom utfärdade dokumenters förseende med stämpel, expedieras genom bref, protokolls-utdrag eller påskrift å handlingarna, skall alltid dertill nyttjas stämpel af det värde, som, efter hvad stadgadt är, härför belöper; och må ej någon, vid ansvar, genom expeditious-sättet minska Kronans inkomst af stämpelpapper. 9:o Ej må någon tillgodonjuta de genom Kongl. Maj:ts och Dess embetsmäns bref, fullmakter, transporter och koustitutorialer eller geuom General-ordres honom 24 Förstai) lill Författning ang. Stämpelpapper $-afgiften. tillagde löneförmåner och rättigheter, innan han uppvisat fullmakten eller förordnandet behörigen med stämpel försedt. 10:o De domstolar, lill hvilka bouppteckningar, äktensknps-lörord, morgongåfvo-bref m. m. dylikt ingifvas, ansvare för denna författnings noga iakttagande i dessa delar och infordre, när sistnämnde handlingar förseglade inlemnas, bevis, undertecknadt af förrättningsoch värderingsmännen, att samma handlingar med stämpel till behörigt belopp belagde äro. 11:o För stämpel å Domar, Utslag och Resolutioner, Fullmakter, Konstitutorialer, Öppna bref på afsked, Grefve-, Friherreoch Adelsbref m. m., på sätt denna författning i hvarje fall föreskrifver, ansvare vid Kongl Maj:ts Kanslioch Hof-expeditioner de tjenstemän, till hvilkas tjenste-åliggande hörer att hålla dessa handlingar vederbörande tillhanda, samt vid Kongl. Maj:ts och Rikets Kollegier, Konsistorierna, öfrige Verk och Inrättningar, den tjensteman, af hvilken dessa handlingar kontrasigneras.
Utskottens Utlåtande, VII 1. s 223 — 226, bif. af Adeln, IX s 284, af PresteStåndet, IX s 289, af BorgareStåndet, IX s 291. Nämnder, angående inrättande af Förliknings-. Underd. Skrifvelse, X 1. s 6o5 — 609. RiksdagsBeslutet, § 44- Nä - 209 Näringsfriheten, förberedelser till, I r. s 63. — om, Konungens nåd. Proposition, I i. s 443 — 446, jemte enskilda Motioner, remitt. till Lagoch Ekon. Utskottens Utlåtande, som blifvit särskildt tryckt, bör bland Stånden utdelas. Adelns beslut IX s 682, deladt af PresteStåndet, IX s 690, af BorgareStåndet, IX s 694, af BondeStåndet, IX s 696. Utlåtandet, VIL N:o i25. s 1 — 212, med särskilda meningar, s 1 ■—r.xxxv, återremitt. af Adeln, IX s 822, af BorgareStåndet, IX s 860, af PresteStåndet, IX s 871. s 99, gil la dt till endel med vidtagande af särskildt beslut, af BorgareStåndet, IX 3. Underd. RiksdagsBeslutet, § 37. O. Obligationer, utfärdade till ersättning för Svenske Medborgares hos Franska Regeringen egande fordringar, II s. 386 — 3 g 1.
M:ts ofvanberörde nådiga proposition den 15 November sistlidet år, har det i anslaget för universiteten ingående anslaget: mantalspenningar för Upsala akademi upptagits till 600 R:dr i stället för 620 R:dr. Elem eniar-Läroverken. 15:o. I anledning af hos Rikets Ständer gjord framställning om anslag till förökade löner för Lärarne i Naturvetenskaperna vid rikets Elementar-läroverk, har i betraktande tagits, icke allenast att naturvetenskapen utgör ett bland de hufvudsakligasle och ädlaste bildningsmedel, utan äfven att dess stora vigt för näring och industri af alla slag berättigar densamma till en väsendtlig plats bland de undervisnings-ämnen, hvilka hvarken kunna eller böra försummas vid Elementarläroverken, om de skola uppfylla det kraf, som ej mera later sig afvisas, samt att följaktligen naturvetenskapen behöfver vid hvarje fullständigt läroverk en serskild lärare, hvilken mäste afiönas i förhållande till undervisningsämnets vigt och det arbete, man af honom kräfver. Rikets Ständer hysa intet tvifvel derom, att, vid den väntade regleringen af våra Elementar-läroverk, denna grundsats skall vinna fullt afseende; att i en utkommande skol-lag varder bestämdt, hvilket rum naturvetenskapens studium hör intaga i undervisningens kedja och att lärarnes aflöning blifver i förhållande dertill bestämd. För att från 150 till 600 R:dr fylla lönerna för lärarne i naturvetenskapen vid samtlige fullständiga Elementar-läroverk, erfordras 5,950 R:dr, hvilket belopp dock minskas derigenom, alt, på åtskilliga 438 Expediiions-lltskottets Förslag till und.
Det följer af sig sjelft att, om, vid granskningen af en räkenskap från någon beklädnadsdirection, oriktigheter förbises i Krigscollegium, der första granskningen sker, så är det ett fel af revisorn, hvilket jemväl kan komma att leda till ansvar, när frågan slutligen pröfvas, derigenom alt rotehållarnes revisorer göra anmäi kn, och bevisa att någon oriktighet blifvit förbisedd i Krigscollegium; men derigenom blir likväl icke Krigscollegium part. Om en beställning blifvit gjord och medlen för beställningen utbetalda, men för beställningen icke algått hvad som blifvit till ändamålet t räkning uppfördt, och således försniil - 28 Den i5 April f. m. ning ii g t rinn, så följer naturligtvis af sig sjelft, att när rotehållarne gjort anmärkn. om f’örliåIlandet, och detta förhållande blifvit utredt, så faller ansvaiet icke blott på den, sorn gjort sig skyldig till försnillningen, utan sifvén på den revisor inom Krigscollegium, sorn underlåtit att derom göra anmärkn.; men i allt fall är icke collegium part, ty collegium har dervid icke något enskildt eller allmänt intresse alt bevaka, förr än försnillningen åtalas. Man mäste val erkänna, att då bidrag lill beklädnaden till en del från Staten och en del af rotehållarne ingått i cassan, och räkenskaperne öfver de persedlar, som årligen skola bestås och upphandlas, blifvit granskade utan att Krigscollegium haft något att dervid erinra; så måste, när erinringar äro gjorda i orten och mönstringen inträffar, rotehållarnes anmärknir iakttagas af mönsterherren, i följd hvaraf ingen decharge kan lemnäs förr än saken af K. M. blifvit prÖfvad. Då är frågan i rätta instansen och i rätt ordning behandlad. Skulle nu deremot man förvandla alla sådana frågor till rättsfrågor, hvilka i domstolsväg skola afgöras, hvar stannar man då?
Ett sådant förnekande är icke vanligt. Ingen tid kan genom verkställande af den vanliga ordningen förloras, ty afskriften kan ske till och med af 2:ne exemplar, under det att den första voteringen försiggår. Jag förmodar derföre alt Hr Hjertås framställning grundade sig på det misstaget, att Gr. Möruers förslag skulle förekomma vid den första voteringen. Frih. Tersmeden: Jag instämmer till alla delar med Frih. Palmstjerna, deruti, att så snart Gr. Mörners framställning kommer under votering, så måste det äfven vara hans rättighet att få sin propos. uppspikad, och derom kan icke någon tvist uppstå; men skälet hvarföre jag egentligen begärde ordet var det, att jag icke rätt fattade, huruvida voteringen nu hr rörande Hr von Hartmansdorffs förslag, och om det icke sedan skall voteras äfven om Hr Cederschjölds och Gr. Mörners förslag. Hr Cederschjölds förslag har först blifvit framsläldt och torde derföre äfven böra först förekomma. I anledning häraf förklarade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att om i den nu förestående voteringen ja vunne, Hr von Hartmansdorffs förslag klefve contrapropos., men om deremot nej vunne, R. o. Ad. komme att särskildt afgöra, huruvida Hr Cederschjölds eller Gr. Mörners förslag skulle antagas till coutrapropos. vid voteringen om hufvudsaken. Härefter upplästes till justering och godkändes följande voter. propos : Den 28 April. 327 Den som bifaller att, vid äskad votering om bifall till LagUtsk:s betänk. N:o 93, contrapropos. må innehålla, att sagde betänk., på grund af deremot gjorde a'nmärkn:r, återremiteras, voterar ja; Den det ej vill, voterar neji Vinner nej, kommer R. o. Ad. att särskildt afgöra huruvida det af Hr Cederschjöld, Rob. Theophron, eller ock det af Gr. Mörner, Carl Göran Dellolf, framställda förslag i ämnet må intagas i contrapropos.
Borgenärerne för deras förlorade ränta, och derefter Actie-Egarne i den Diskont, der öfverskottet uppkommit, 8. Utredningen af Göteborgs Diskont öfvertages äfven af Staten och besörjes af Riksgälds-Contoiret. 9. I likhet med hvad som är stadgadt om Götha Canal-Bolags samt Malmo Diskonter, skall "Utredningen af Götheborgs Diskont vara verk-, ställd inom fem år, att räkna från den dag, då utredningen derom är kungjord att taga sin början , och till hvilken tiri denna Diskonts utestår ende Lån således böra vara behörigen infordrade, hvadan några Lån-omsättningar icke fä Fröt. 53 5 viljas under de sista 9 månader af den till 5 år bestämda utredningstid; dock kunna de Gäldenärer, hvilke anskaffa fullgiltig och godkänd säkerhet i Fastigheter, få sine Diskont-Lån till stående Lån förvandlade, på sätt de Reglemen-, tariske föreskrifterne härom komma att stadga. 10. Alla af Directionen öfver Götheborgs Diskont på Banken dragne, ordentligen bokförde och ibland Allmänheten utelöpande Assignationer skola vid uppvisandet till fulla belop :et med Bankoeller deremot svarande RiksgäldsSedlar inlösas, så snart denna inlösen blifvit kungjord. ix. Götheborgs Diskonts öfrige skulder li» qvideras till fulla beloppet, på det sätt, att hälften inlöses genast med Riksgälds-Sedlar, och för den andra hälften utgifvas Riksgälds-Contoirets Obligationer, ej på högre än 100 R:drs valeur, hvilka sedermera inlösas på fem terminer, under loppet af 2§ år, med en femtedel hvar sjette månad, utan ränta. 12.
Anser man åter densamma så ringa, att den, utan att kännas tryckande, äfven kan erläggas af dessa, dä de icke äro utfattiga, så bör dep användas till uppfostran och undervisning för de barn, hvilkas föräldrar icke förmå att derom sjelfve draga försorg. Samhället har inga farligare hender än lösdrifveriet, scdeslöshetcn och lättjan med den deraf följande fattigdomen. Det bästa skydd epiot dessa fiender är att uppfostra de fattigas barn till nyttiga samfundsmedlemmar, och skydds-afgiften kan icke bättre användas än till detta ändamål. 2:o För min del kan jag icke instämma uti deras åsigt, som anse det otillbörligt att ernbetsoch tjenstemän erlägga bevillning af sin lön, eller, såsom man uttrycker sig: ”att staten med ena handen återtager en del af det den gifvit med den andra”. Lönen förekommer mig såsom embetsmannens inkomst, den han med sitt arbete förvärfvar. Om jag använder mina själsoch kropps-krafter i statens, i kyrkans och skolans eller i en enskild mans tjenst, eller sjelfständigt för egen räkning i handel och näringar m. m., så blir ju i alla dessa fall hvad jag förvärfvar en produkt af mitt arbete eller en inkomst, hvaraf jag är pligtig att utgöra min andel uti bidragen till samhällets bestånd och förkofran. Och det skulle sannerligen icke göra något angenämt intryck på andra samhällsklasser, om högre tjenstemän, t. ex. en president, en general, en minister, en biskop med 4. 5 ända till 10.000 r:drs lön och derutöfver, vore för sina inkomster skattefri, under det gesällen, gerningsmannen, handsågaren m. tl. måste betala åsininstone 2 r:dr i bevillning. Ilufvudfrågan är alltså, huruvida Stats-verkets tillgångar och behof äro sådana, att en nedsättning i allmänna bevillningen kan medgifvas, och i sådant fall bör denna nedsättning komma alla samhällsklasser till godo. Nu framhölls det uti Bevillnings-Utskottet, med särdeles eftertryck, att den financiela ställningen i vårt land aldrig varit så lysande, som den nu är och att vi i detta afseende äro lyckligare än alla andra länder.