Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström, Jacob, förenade sig med Ilr von Hartmansdorff. I anledn. häraf hemställde II. Ex. Ilr Gr. o. Landtm.,om 11. o. Ad. behagade besluta, att StatsUlsk:s utlål:n N:ris38och40 nu ånyo skulle läggas på bordet, för att lill pröfning företagas efter det K. M. meddelat R. St. Sitt beslut i fråga om det af R. Den 23 October f. m. 223 St. antagna grundlagsändringsförslag, med afseende på återremisser aT Utsk:s utlåt-.n. Ropades ja. ' Till åtlydnad af K. M:s nåd. kallelse till plenum plenorum kl. 2 denne dag, afgick, sedan de härolder, som borde gå före R. o. Ad., sig inställt, H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, jemte R. o. Ad. kl. | lill 2 till Rikssalen, der H. Ex. Hr Just.Statsministern, å K. M:s höga vägnar, uppläste K. M:s nåd. tal, innehållande bifall till ett af R. St. lill K. M:s stadfästelse öfverlemnadt grundlagsändringsförslag. Enligt före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, åtskildes H. R. o. Ad. vid utgången från Rikssalen kl. \ till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 23 October 1844. Plenum kl. 10 f. m. Öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot i Exp.- Utsk. efter N:o 2i60. Hr Munck af Rosenschöld, Thomas; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1313. Hr Ehrenpreus, Fullm. Hr Odencrantz, Thor Hartvig.
Sfted walet af dega fednare, få wäl forn 9uB#@tånbenö Sedantöter för# fyålleö på det fått, att tapertngö*£ommittéen i deg plenum bland ftnå Sedamö* 78 ter utfer ©ep perfoner, nemligen <£n af DvtDDerjfap od) 2lDel, (in fJ3reft, Sre borgare od) Sn ©tånDSperfon; f>warwiD tafttagoö, att en af Dejja tttfeé ifrån bwarje af ^aperingé^ommitteené afDelntngar, od) afgifwe Sapering^Qronimit* teen om Detta utnämnanDe ferffilDe ^rotofolISutDrag till fnnavDcva af De wäl> janDe ©tånDen, faint till SDJagtjirateit för ©tånDSperfonerne, bwateftet meD walet af öfrige ScDamöter t ^röfnings^ommitteen förf)ålleS, på fått om roal af SeDamöter till (£;a)eertngé^ommitte i ©tocfholm reDan fiaDgaDt är; Död må till SeDamöter i fPtöfning$''(£omniitteen ide flere, än f>är ofwan nämnDt är tn> wäljaé af Dem, font i året» tapering0'-förrättning Deltagit. §. 120. Stil ^rotofoll'3'föranDe nämne Ofmer<©tåtl)å!laren Den, l>an tjenlig finner. Dod ingen, forn i någon annan egenjfap
Sedan mä ingen anteckning tillätas förr, än Riddarhus-Mskottet är förordnadt, hwiiket genast ske bör, sä snart Elektorerna walde äro. ' Detta Utskott bör ock endast för anteckningar sammanträda en half timma före hwarje utsatt kllenum efter Riksdagens utbläsande. Ej mä näston af RiddarHus-Bctjeningcn, wid answar, enskilt och utan Riddarkus-Utffottcts samtycke, till nägon, eho det wara mä, Pollet utgifwa; börandes i öfrigt noga tillses, att den som Pollet ordentligen erhäller, äswcn oenast och ofelbart warder i Upprops-Listan antecknad. §. r6. Ingen äge rätt, b wa rgen säsom Hufwudman för egen eller säsom Fullmägtig för annan Ätt, a Riddartuict Säte intaga förr, än han fyllt 26 är. I följe häraf äligger den> som forsta gängen sig till Riksdagsman anmäler, att om sin äider, i fall sädant äskås, uppte bewis genom Utdrag af Kyrkoboken ifrän den Församling der han född är. Finnes ej Kyrkobok, eller är den genom wädlig händelse Den 22 September. L-Z sörkommen, galle beims af någon Konungens Embetsman i Orten; men icke i annat fall mä detta bewis antagas, an dä Kyrkans Handlingar werkeligen genom wada förkommit. Uppmisas härom'origtigt betyg, hänstjutes saken till WederbörligD.mstol, och den origtigt betyg företer, ware, jämte det att han bör anses efter Lag, Säte och Stämma ä Riddarhuset den Riksdagen förlustig. Jnnebälla de wid Riddarhuset befintlige Genealogier härom fullständig underrättelse af dag och äratal, är ej annat bewis af nöden. Enär Hufwudman för Ätt fyllt 2i^är, ma han, sä wida ej andre fullmyndige Arteman finnas, äga rätt behörig Fullmägtig förordna. Den, som, oaktadt han till laga älder kommen är, blifwit under Förmyndares ward och inseende af behörig
Stånd utgången inbjudning har Borgare-Ståndet i Bonde-Ståndets beslut sig förenat; hvaremot de begge öfriga Stånden afslagit inbjudningen och förklarat sig vidblifva hvar sitt i ärendet fattade beslut. I hufvudsaken torde således Utskottets omförmälda framställning få anses vara af Rikets Ständer gillad, enär tre Riks-Stånd godkänt förslaget att åt kommunalstämmorna öfverlemna att med ifrågavarande magasiner vidtaga de förändringar, som af dem anses nyttiga. Men då sålunda öppnas en utväg att för framtiden ordna dessa magasinsinrättningar och deras verksamhet på det sätt, sorn af vederbörande kommunalstyrelse pröfvas lämpligast, och att till och med indraga ett dylikt magasin, der det anses umbäriigt eller ändamålslöst, hvilket sednare torde blifva händelsen inom icke få kommuner, och biand dessa möjligen äfven sådana, der magasinsinrättningen är till större eller mindre del grundad på enskildes donationer, uppstår frågan, huru med det kapital, sorn realisationen lemnar i behåll, förfaras bör. I detta hänseende fann Utskottet det icke välbetänkt, och i alla händelser icke nödigt, att åt kommunernas respektive Styrelser öfverlemna att öfver sådana kapital fritt förfoga, hvilket måhända till och med kunde befinnas, till följd af särskilda stiftelsevilkor, dem Utskottet ej kunde hafva sig bekanta, icke fullt rättmätigt. Och då en sådan generel öfverlåtelse af dispositionsrätten til! ifrågavarande magasiners nuvarande behållning icke nödvändigt följde af beslutet att för framtiden öfverlemna åt kommunalstämman att i öfrigt inrätta ett distrikteller sockenmagasin efter kommunens behof eller detsamma alldeles indraga, hemställde Utskottet, att det kapital, som genom ett magasins indragning eiler genom minskning af dess rörelseomfång erhölles, måtte under behörig kontroll bibehållas.
Vid föredragning af Stats-Utskottets ofvanberörda Utlåtande hafva samtliga Riks-Ständen till Utskottet återremitterat 6:te punkten deraf, innefattande hemställan. ”att Rikets Ständer, för byggande af en för hästkraft afsedd jernväg mellan staden Wexiö och Alfvestads station å södra stambanan mätte bevilja det för denna jernvägs anläggande bildade bolag ett mot § af den till 324,000 Riksdaler beräknade kostnaden svarande lån, att från Riksgälds-kontoret utbetalas med Tvåhundra Sexton tusen Riksdaler, hvilket län må räntefritt innehafvas under två är, hvarefter å lånebeloppet, i den mån lyftning egt rum, skall inom hvarje kalenderårs slut inbetalas lern procent efter är räknadt, hvaraf för hvad af länet desslörinnan icke godtgjorts, beräknas fyra procent ärlig ränta och återstoden utgör kapital - 8 Stats-Dtskottets Memorial JV$ 118. afbetalning’; börande, förutom de bestämmelser, som blifvit meddelade för det till Eslöf—Ystads-banan anvisade lån, och hvilka äfven för nu ifrågavarande lån skola lända till efterrättelse, såsom vilkor stadgas, att bolaget skall genom arbetskontrakt förbinda sig, att genast vid jernvägens första anläggning utföra terrasseringsarbeten och brobyggnader så, att banan framdeles kan förändras till lokomotiv-bana af minst 3,5 fots spårvidd. Af de rörande denna fråga Utskottet tillhandakomma diskussions-protokoller har Utskottet inliemtat, att äterremissen föranledts deraf, att, ehuru det för arbetets utförande bildade bolag endast åtagit sig byggande af en för hästkraft afsedd jernväg af 3 fots spårvidd, derför kostnaden blifvit beräknad till 32-1,000
Ständer framhärda etc. 72 4' Underdåniga Skrifvelserl N:ö 249.’ Uppl. oi godk. hos Ridd. o. Ad. d. 23 Oct. 1823! Preste-Ståndet d. 23 Borgare-Ståndet d, 24 — •—■ Bonde-Ståndet d. 24 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, med anhållan, att deras beslut, angående Capitations-fyllnadsoch of verflods-afgifteriie, måtte genast kungöras. S. A K. Va fastställandet af grunderne för utgörandet af den blifvande bevillningen, hafva Riksens Ständer beslutlt; 1:0. Att Capitations-afgiften ej skall erläggas af dem, som ännu icke fyllt 17 år samt upphöra för alla dem, hvilka, från och med fylda 60 års ålder, icke njuta af egendom, tjenst eller rörelse en inkomst af 50 R:dr eller efter 2:dra Art. icke utgöra Bevillning af Lön, egendom eller rörelse: 2:0. Att fyllnads-afgiften, eller den beskattning, hvilken tillförene särskildt utgått, såsom Landt-tulls-ersättning, hädanefter kommer att upphöra; samt 3:0. Att någon Eevillnings-afgift för bruket och nyttjandet af vissa öfverflöds-vaior hädanefter ej får ega rum. Detta hafva Riksens Ständer skolat i underdånighet anmäla; hvarjemte och som hos Rik - Underdåniga Skrifvelser. 725 sens Sländer uti öfvervägande kommit; att den nya Bevillnings-Förordningen icke hinner, att före Mantals-skrifningarne för nästkommande åc blifva behörigen känd; alltså få Riksens Ständer, till förekommande, ej mindre af tidspillan för Förrättningsmännen, än också af oreda och ovisshet för den skattskyldige, i underdånighet anhålla, att E. K. M. täcktes i Nåder förständiga samtlige Dess Befallningshafvande, att hvar och en uti det honom anförtrodde Eän, till vederbörandes upplysning och rättelse, ofvanberörde Beslut genast kungöra.
STOCKHOLM, LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. REDAKTIONSSEKR. äfven kasta angränsande IDUNS KUNGL. HOFBOKTRYCKERI. en diskret rummen. K l. » lilla matsalen ». SALTSJÖBADEN. KONUNGENS VÅNING PA SALTSJÖBADEN. I D U N B — 1899. REF FRÅN TILL EN EN F. GIFT S t o c k h o l m d. FÄSTMÖ VÄNINNA. 19 j a n u a r i 189. vän! DIN HELGA. Återgifvet för Idun af MIAL. MADAME PATTIS OCH BARON CEDERSTRÖMS BRÖLLOP. BREF FRÅN IDUNS NÄRVARANDE KORRESPONDENT. 25 januari i Brecon i W a l e s — ej långt från hennes slott Craig-y-Nos, — befann jag mig m e d min man på en rekreationsresa i sydvästra England, o c h, s o m jag förut lofvat Iduns redaktör att söka beskrifva nämda notabla händelse, lämnade jag den gamla intressanta staden Bath den 24 o c h for via Severntunneln o c h Newport vid W a l e s sydkust u p p geno m Usk-dalen till d e n lilla staden bland bergen, Brecon.
»dina bröder kunna draga sin kos, men du skall bida här, ty du ser mig mycket klipska ut, och hugen säger mig, att jag af dig icke kan förvänta något godt, om du eljest kommer att länge dväljas på kungs-gården.» Pinkel bad nu ödmjukt att få draga bort med sina syskon, och lofvade aldrig tillfoga käringen något mehn eller olag. Slutligen fick äfven han orlof att gå sin väg, hvarefter bröderna skyndsamt begåfvo sig till sin båt och färdades öfver sjön, mycket glada, att alla tre hafva väl undsluppit detta äfventyr. Emot morgonen kommo pojkarne till en kungsgård, som var större och härligare än de någonsin sett tillförene. Bröderna gingo in och begärde tjenst. De begge äldsta blefvo så stall-svenner hos konungen, och den minste erhöll tjenst, att vara små-svenn hos den unge konunga-sonen. Men såsom Pinkel var både qvick och hurtig, vann han snart stor ynnest hos alla, och steg med hvarje dag i konungens gunst. Häröfver harmades hans bröder, och kunde illa lida, att han blef dem föredragen. Slutligen gingo de till råds med hvarandra, huru de skulle komma sin yngsta broder på fall, och menade, att efter den dagen skulle deras egen lycka främjas bättre än tillförene. De begge äldsta bröderna gingo en dag inför konungen, och förtäljde vidlyftigt om den fagra lyktan, som sken öfver vatten och land. De sade, att det illa höfdes en konung att sakna en så kostelig klenod. När konungen hörde detta tal, blef han uppmärksam och sporde: »hvar finnes den lyktan och hvem kan skaffa mig den?» Bröderna svarade: »det kan ingen göra, utom vår broder Pinkel; han vet ock bäst hvarest lyktan finnes.» Nu fick konungen stor lust att ega den gyllene lyktan, hvarom han hört förtäljas, och lät kalla ungersvennen. När Pinkel kom, sade konungen:
att den genoni de utförliga citaten ar lika fa~lig för ungdomen som de skrifter. ur h i l k a citaten äro hämtade. Vi tro väl också för vår del? att det kunnat vara nog med mindre. Men vi erkänna dock å andra sidan, att förf. 91zjiste blotta heia vidden af det onda han vill bota, allra hälst då en stor del af den skada det vållat ' kommer deraf, att föräldrar och lärare icke tagit kännedom a m, eller upplyst och varnat ungdomen för de faror och frestelser, som innebäras i den dåliga literaturen. Då hr Personne yttrar sin önskan, att äfven ungdomen måtte läsa hans bok, menar han naturligtvis, dels den ungdom som är beredd och .mogen att förstå och tillgodogöra dess lärdomar, dels den, som redan insupit giftet af den strindbergska literaturen och derför behöfver det motgift förfin bjuder1. A andra sidan anmärkes, att hr Personnes bok bär prägeln af ett hastverk, att den icke ar nog genomtänkt och öfver.arbetad. Ja, det må vara sant; boken bar prägel af att vara tillkommen under lösryckta stunder, räddade undan ett ansträngande dagsarbete af den vigt,. att staten fritager från all annan tjenst de ma&lt; hvilka hon uppdragit att fullgöra det.samma. Boken bär prägel af att vara skrifven under inskyndelse a f den mäktiga kärlek - under trycket af ' det djupa ansvar - som en varmhjertad, samvetsgrann, mot sig sjelf och andra sträng lärare hyser för den .ungdom, som blifvit anförtrodd åt hans ledning. Den bär slutligen prägeln af en osjelfviskhet och en frihet från menniskofruktan, som i våra dagar är blott allt för sällsynt. Må vi derför alla, si-&amp;skiZdt - nzo&amp;anza, med bortseende från obetydliga meningsslziljaktigheter, tacka lektor Personne och. glädjas St hans bok, såsom åt en handling af kärlek och moraliskt mod, h ~ i l k e n icke kan förfela sitt syfte.
Visserligen mäste stol-a svårigheter uppstå att sammanjemnka, hvad i följd deraf Liefve rubbadt; men några omöjligheter tror jag icke hindra denna sammanjemnkning, om en god vilja söker undanrödja svårigheterna. I alla fall kommer, såsom redan är oinnämndt, förhållandet att undergå vidare pröfning af Regeringen, och af Regeringen beror då att tillse i hvad mån hinder möta verkställigheten af ifrågavar. beslut. Jag kan således ej finna annat, än att på den bana, R. o. Ad. redan beträdt, någon annan utväg ej finnes än antagande af BondeSt:s inbjudn., såsom enda sättet att uppnå ett rättsenligt resultat. Frih. Cederström: Jag har begärt ordet i anledn. af 9.:ne välda ledamöters nu afgifna yttranden. Jag kan icke annat än gratulera Hr Presidenten af Billbergh till dess tro på möjligheten att genomföra ifrågavar ändring, utan förändring i uppbördsförfattningarna ; men då jag icke anser lagstiftningen böra grundas på tro, utan på velande, så kan jag icke instämma i något annat af hvad han yttrat än det, att debiteringen af räntorna ej kan ske, innan markegången blifvit fastställd; och då nu markegången kom me att sättas i Jan. oell således ej förrän i Febr. kunde blifva fastställd, sä torde deraf uppkommande resultat vara påtagliga för den, som vet, huru författningarna skola tillämpas. Det har af den siste värde talaren rätteligen blifvit anmärkt, att föremålet för öfverläggningen endast är BondeSt:s inbjudn. Hr Gr. o. Landtm:s propos. till bifall deraf har redan blifvit begärd, och jag begär deremot propos. till afslag å denna inbjudn. samt önskar, att vi snart må komma till votering derom, öfyertygad, att, sedan R. o. Ad, afslagit inbjudn , Den 23 April f, m. Ståndet kan komma i tillfälle att förständiga Stats.Utsk. alt företaga pröfningen af den remiss, som R. o. Ad. meddelat å Gr. af Wetterstedts motion. Ru är dock endast fråga om bifall eller afslag å BondeSt:s inbjudn.
Vill den, som under Hof-Rätt vädjat, sitt vad sedan öfvergifva; kungöre det sin vederdeloman, inom hälften af den tid, som han eljest skulle till Hof-Rätten komma. Gör han det ej, och kommer ivaranden dit; njute han betalning för kostnad sin. 24 Lag-Utskottets Betäkande N.o 5u 3 §. Denna § upphör att vara gällande. 4§. Denna § skall hafva följande lydelse : Har ofrälseman, efter offentligt anslag, sökt att afstå all dess egendorn till sina borgenärer; eller endera makan begärt skillnad i frälse bo: eller tvist varit om borgenärers rätt och företräde till sådan gäldbundens gods; sände Härads-Rätt de skrifter, som parterne der vexlat, till Hof-Rätt in, tre veckor förr, än de skola sig der inställa. 5 §. Första punkten af denna § ändras sålunda: I brottmål, ehvad de äro svårare eller mindre, hafve ej någor lof att vädja, antingen emot värjemålsed, böter eller kostnad och skada, som Under-Rätt i tliy fall ålagt; utan må den, som ej nöjes åt dess dom, besvära sig deröfver i Hof-Rätten, inom hälften af den tid, som lagvadda saker der fullföljas böra. Sista punkten, så lydande ”om mindre brott, som följa något tvistemål åt, sägs i 3 Cap. 4 §” upphäfves. 6 och 7 §§. Dessa §§ upphöra att vara gällande. 9 §• Denna §, sådan den lyder i Kong!. Förordningen den 29 November 1823, ändras sålunda:
Då härtill kommer, att bland de yttranden af sakkunnige personer, som Utskottet varit i tillfälle att inhemta, intet enda talar för, men de fleste emot den föreslagna förändringen, deri instämmande med den största auktoriteten Chapman, som uttrycker sig sålunda om svenska, på hans beräkningar grundade, och efter förslag af honom utfärdade skeppsmätare-stadgau: „jag vill här visa det enda sättet, huru ett skepp rätteligen skall mätas,11 så anser Utskottet sig böra vidblifva sitt förut fattade beslut och vördsamt till Rikets Ständer hemställa, att hr Ekelunds ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. Slockholm den 30 Maj 1851. STOCKHOLM, f. d. Schullze’s Boktryckeri, 1851. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, M lil. 4 N:0 lil Ank. till Exp. Uisk. d. 25 Juni 1851, kl, I e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om reorgani sation af Bergs-kollegium, m. m. Sedan Stats-Utskottet uti utlåtande N:o 87, på anförda grunder, hemställt, att nuvarande anslaget till Bergs-kollegium, 16,893 rdr, måtte nedsättas med 3,504 r:dr, motsvarande det belopp, soin för Presidenten i lön utgår, samt i sammanhang dermed tillstyrkt Rikets Ständer, att uti aflåtande underdånig skrifvelse dels öfverlemna till Kongl. Maj:ts bepröfvande, att vidtaga den indragning uti Bergs-kollegii tjenstemannapérsonal, som, i följd af nyss hemställda nedsättning i anslagssumman, kunde blifva nödvändig ■och utan olägenhet läte sig verkställa och dels anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta Nådig Proposition om den förändrade reglering af Bergslags-stalerne, som af omständigheterna kunde påkallas, men detta utlåtande blifvit af Höglofl.
G?i tagna, uppföras lil! pension å Allmänna Indragnings-staten ; dock alt derifrån afräknas det pensionsbelopp, som de från Armeens pensions-kassa ega att uppbära; d) att, på sätt Kongl. Majit liar för afsigt att i särskilda Nådiga Propositioner från Landtförsvars-Departementet äska, följande Officerare må, vid afgång ur tjensten, på Allmänna Indragnings-staten uppföras till nedannämnda pensionsbelopp, nemligen: Majoren i Göta Artilleri-regemente Johan Wilhelin Westerling 500 H:dr; Löjtnanten vid Svea Artilleri-regemente Nils Robert Themptander 1,200 R:dr; Löjtnanten vid Första Lif-Grenadier-regementel Pehr Johan Carl Loenbom 600 R:dr, och Under-löjtnanten vid Jönköpings Regemente Carl Arvid Forshcell 400 R:dr; äfvensom Falt-läkaren Doktor Ulrik Mullern, efter erhållit entledigande från sin befattning såsom tillförordnad Regements-läkare vid Konungens Värfvade Hussar-regemente, må komma i åtnjutande af pension å Allmänna Indragnings-staten i likhet med Regements-läkare på stat, enligt de för pensioneringen af Armeens Läkare nu gällande föreskrifter; e) att, i öfverensstämmelse med framställning i bifogade utdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-ärendcn den 14 innevarande månad, den vid sednaste riksdag jemväl Flottans Läkare för nu löpande statsregleringsperiod tillerkända rättighet att, under tillika stadgade vilkor, å Allmänna Indragnings-staten uppföras till pension, med afdrag derifrån af det pensionsbelopp, de från Amiralitets-Krigsmans-kassan ega uppbära, må fortfara; f) enligt Kongl. Majits på föredragning genom Civil-Departementet fattade och i hosföljande Protokolls-utdrag rörande Finans-ärenden åberopade beslut, att på Allmänna Indragnings-staten må tillerkännas:
Angående förändring i grunderna för beväringsinrättniugen samt om bildande af en landtstorm; Kongl. Maj:t täcktes uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, nåder gilla berörda förslag, sådana de finnas detta protokoll bilagda, samt förordna, att, i enlighet dermed, nådiga Propositioner skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo M. .7. Bandelin. Kongl. MajUs Nåd. Ank. till Bxp.-Utsk. den 22 Nov. 1865, kl. 6 e. m. Kongl. Majits Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående grunderna för Infanteriets och Kavalleriets organisation; om rättighet för den inclelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked; samt om Arméens vapenöfning ar och Underofficersbildningen; Gifven Stockholms Slott den 21 November 1865. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL SA«EPM©IB IMIO-OTÅitBIESJ Urtima Riksdagen i Stockholm Åren 1844 och 1845. SJUNDE SAMLINGEN. Aftlelningen: Lag-Utskottets Memorial, Utlåtanden, och Betänkanden. • . .'A I N:o 1. Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Aug. 1844 > kl. 9 f. ro. Utlåtandej i anledning af verkställd granskning utaf Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans Embets-berättelser och Allmänna Redogörelse, jemte Embets-diarier och registratur för den sedan sista Riksmöte förflutna tid.
Om jag nu tager i betraktande den aflöning, som StatsRåden hade före sista Riksdagen, så utgjorde den 10,000 Rdr och för UtrikesMinistern något mer, oberäknadt den tillökning af 4,5 00 rdr, hvilken i ansrde till den dyra tiden egde rum för den derpåföljande Statsregleringsperioden. Om det nu skulle hända, att denna tillfälliga tillökning fråntogs dessa embetsman, så skulle följden blifva, att Biskoparna voro de personer, som åtnjöto de högsta inkomsterna. Jag hemställer, huruvida detta kan vara ett riktigt och billigt förhållande. Men låt vara, att ofvanomförmäldta lönetillökning kommer att fortgå, så blir dock biskoparnes aflöning, detta oaktadt, högre, enär densamma, jemlikt den Iv. Proposm, skulle upgå i medeltal till 14,000 rdr jemte boställen. Vi hafva 3 olika brancher af aflöning på Stat. Den Ecklesiastiska, den Militära och den Kamerala. Jag tror det vara i sin ordning att de högre embetsmännen inom hvarje af dessa grader åtnjuta lika aflöning. Landshöfdingen är den högsta embetsmännen 42 Dea 7 Januari. inom den Kamerala och GeneralBefälhafvaren morn den Militära branchen. För Landshöfding finnes lönen bestämd till 9,000 rdr, ehuru uptagen till 10,00 0 rdr Kan del val, Mina Hrr, jag hemställer det till Eder, vara rättvist att aflöningen för embetsmännen inom den Ecklesiastika branchen skall vara högre än den är för vederb:de inom de andra aldelningarne? Man måste finna detta så mycket mer oriktigt, då man tager i betraktande ett förhållande, som man ej kan undgå att bemärka, att inom den Ecklesiastika afdelningen Biskoparnes aflöning utgör, så att säga, en pension.