Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, emot åtei betalning af 8 procent årligen, med beräkning af 5 procents ränta, » utdikning och aftappning af sjöarne Tjurken, Näfvelsjön, Furusjön och Stensjön m. fl. vattendrag inom Myresjö m. fl. socknar, å 42,000 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 5 procents ränta, - Transport: 9,809,260: 97. 12,646,174: 34. 1,022: 97. 6,870: 76. 4,000: 39. 1,331: 57. 4,425: 50. 22,800: — 13,360: 2,300: — 2,000: — 3,000: - 3,100: — _ 42,000: — 12,752,385: 53. r — 35 - Transport: 9,809,260: 97. inom Jönköpings och Kronobergs lån: för sänkning af Widöstern inom Ostbo och Sunnerbo härader, å 3,885 R:dr; återbetalas jemte kronoutskylderna, 3,496: 15. » aftappning af sjöarne Drafven och Bolmen inom Westbo och Sunnerbo härader, å 22,275 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 2 procents ränta, 7,864: 78. inom Kronobergs län: för aftappning af sjön Elen i Wirestads och Westra Thorsås socknar, å 3,992 R:dr 15 öre; återbetalas jemte kronoutskylderna, 3,393: 14. » utdikning af Lillasjön samt åtskilliga i närheten deraf belägna kärroch mosstrakter inom Stenbrohults och Wirestads socknar af Albo härad, å 9,000 R:dr; dito dito,... 1,799: 95. » dito af kärrmark å Hyttinge och Buhults hemmans ägor inom samma socknar, å 1,237 R:dr 50 öre; dito dito, 346: 50. » utdikningsarbete vid hemmanen TångarneFaxagård och Westergård i Stenbrohults socken, å 1,462 R:dr 50 öre; dito dito, 409: 50. » enahanda arbete vid hemmanet Rephult i samma socken, å 1,677 R:dr; dito dito, 469: 55, » aftappningen af Stenhults-, Mellanoch Mexarps sjöarne inom Qvenneberga, Slätthögs och Mistelås socknar af Albo härad, å 3,000 R:dr; dito dito, 2,286: 14. » sänkningen af sjön Möckeln inom Albo och Sun nerbo härader, å 28,000
Domstolen deröfver sig yttrat; och i anledning af samma propositioner anmälde Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse den 22 Maj 1845, det Rikets Ständer väl ej medhunnit att vid då innevarande Riksmöte fullständigt granska och pröfva omförmäldte lagförslag, men att Rikets Ständer dock, med erkännande utaf behofvet af en ny brottmålslag, antagit de hufvudgrunder derför, som innefattas i 2 och 6 kapitlen af förslaget till ny strafflag samt i den serskilda fängelselagen. Kongl. Maj:t har nu åter tagit detta vigtiga ämne under öfvervägande, och dervid, med undantag af nedannämnde tillägg i fängelselagen 1 kap. 28 <§, ej funnit skäl förekomma att föreslå andra stadganden, än ofvanberörde nådiga propositioner innehålla. I sammanhang härmed har Kongl. Majit jemväl till pröfning förehaft det likaledes af Lagberedningen utarbetade och af Högsta Domstolen granskade förslag till författning om nya strafflagens införande och, hvad, i afseende derå, iakttagas skall, hvilket förslag Kongl. Majit, för sin del, med vissa förändringar godkänt. Kongl. Majit föreslår således Rikets Ständer antagande af: l:o »Ny Strafflag», med samma af Kongl. Majit beslutade afvikelser från lagberedningens förslag, hvilka Statsråds-protokollet för den 17 December 1844 utvisar; 2:o »Lag om verkställighet af Fängelsestraff» med samma förändringar i Lagberedningens förslag, hvilka Kongl. Majit den 19 December 1844 beslutat, enligt Statsråds-protokollet för sistnämnde dag och med den ytterligare ändring, att i 1 kap. 28 § efter orden: »Styresman öfver Straffmrättning förordnas af Konun gen», tillägges: »eller efter thy Konungen härom bestämmer»; och Rih. lill R. St. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 18. 3:o »Förordning om nya Strafflagens införande och hvad, i afseende derå, iakttagas skall», sådan denna författning, enligt Statsråds-protokollet denna dag blifvit af Kongl. Maj:t godkänd.
Sedan, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers sålunda uttalade åsigt, förändring i institutets organisation, på sätt af Statsrådsprotokollet, inhemtas, egt rum och förnyadt reglemente blifvit den 18 Juni 1864 för detsamma utfärdadt, samt, enligt anmälan från Direktionen för institutet, elevernas antal under året från den 1 Maj 1864 till den 1 Maj 1865 utgjort 11, hvaraf 9 i skeppsbyggeri-afdelningen och 2 i machinist-afdelningen, har enahanda anslag för institutet äfven lör år 1867 blifvit af Kongl. Maj:t äskadt med 7,000 R:dr; och som Utskottet icke funnit något att härvid erinra, tillstyrker Utskottet, att ifrågavarande extra anslag, 7,000 R:dr, måtte jemväl för år 1867 beviljas att från Riksgälds-kontoret utgå. 54 Stata-Utskottets Utlåtande N:o 60. 60:o. Vid de två sednaste riksdagarne har Kongl. Maj:t framställt förslag till Rikets Ständer om åtgärders vidtagande, för att på ändamålsenligt sätt ordna undervisningen lör den vigtiga del af landets modernäringar, som afser bergshandteringen. Med anledning af Bruks-societetens genom dess Fullmägtige i Jernkontoret gjorda framställning i ämnet och i enlighet med hvad deruti samt af Teknologiska Institutets styrelse blifvit anfördt, föreslog Kongl. Majit, genom nådig Proposition den 9 Mars 1860, att den i Falun inrättade Bergsskolan måtte förflyttas derifrån och förenas med Teknologiska Institutet och att erforderligt anslag måtte af Rikets Ständer beviljas till uppförande af en byggnad för bergsskolans behof å Teknologiska Institutets nya tomt, hvarest byggnad för institutets räkning då pågick.
Stånden stadnat beträffande det af Utskottet understödda förslaget (å 10:de sidan af Betänkandet), att uppskjuta studiet af de klassiska språken till en sednare ålder sålunda, att läsning af latin skulle börjas först i 5:te klassen och af grekiska först i den 6:te; kunnande vid sådan utgång ej eller i denna del Bonde-Ståndets återremiss till vidare åtgärd föranleda. Beträffande deremot Utskottets afgifna yttrande öfver den af Grefve Wachtmeister, II., väckta motiou (N:o 19), att grekiska språket ej vidare måtte vara ett obligatoriskt läroämne, utan den i 1856 års Läroverksstadga derom införda, men sedermera upphäfda bestämmelse återupplifvas, har Utskottets afstyrkande utlåtande endast af Preste-Ståndet blifvit gilladt. Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hafva sammanstämmande beslutat bifalla motionen, eller att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att det stadgande, som innehölls i 12 § af 1856 års Läroverksstadga, åter måtte erhålla gällande kraft, nemligen att “lärjunge, som begagnar sig af undervisningen i latin, vare på målsmans anhållan frikallad från grekiska språkets läsning, och må i stället under de lärotimmar, sådan befrielse eger rum, på sätt Rektor och lärare, med billigt afseende på målsmans uttryckta önskan, finna för honom lämpligast, undervisas inom den afdelning, der latinska språket icke läses, eller ock utom skolan njuta sådan undervisning, som af Rektor godkännes A Bonde-Ståndet har i denna punkt återremitterat ärendet; och befinnes det vid granskning af yttrandena utaf de ledamöter, som påyrkat återremissen, att samtlige varit af alldeles samma mening, som i nyssnämnda begge Riks-Stånds beslut innefattas.
Betän\andent 38! nytlige, sorn uti anmärkningame medgifves, måste äfven nedsättning i Tull vara det; och att försnillning i utgående Tull ar lika begärlig och lönande för Lagbrytaren, som försnillning af Tull för inkommande varor. Utskottet misskänner visserligen ieke de Herfars u'märkta fortjenster, som utarbetat nu gällande Tulltaxa ; Men deraf foijer ej, att den* na Taxa icke kan tarfva förbättring; ty eftei Utskottets tanke är den icke till alla delar öfverensstämmande med de grunder, som uti en dylik taxa böra följas, emedan det måste vara lika oklokt, sorn obilligt, att belasta export hö* gie än import, och, då Staten fordrar understöd, bör detta snarare hämtas från afgifter på de varor, hvaraf en minskad tillgång endast skulle förutsätta en inskränkning i njutningar, än från dem , hvilkas minskade tillverkning skulle vålla en minskning i Nationalförmögenhet. En värd Ledamots yttranden: att, då det mästa Jern, som från .Riket skeppas, ordineras af Utlänningen , vore det icke Svenska Medborgare sorn hade fördelen af Tullens nedsättning, samt att en förminskning af hela utgående Tullen icke det ringesta skulle föröka afsättning på Jernet, — strida alldeles emot ofvan anförde Axioraer; och dessutom är ganska säkert, att Utländningen betalar så mycket mera för Jernet, om ingen Tull funnes ; hvarföre det icke med skäl kan sägas vara Utländningen som drager fördel af Tullens nedsättning, utan den Svenska Medborgaren, hvilken genom upphäfvandet utaf export-Tullen med större vinst skall afyttra sin vara. 1 38? BevillningsZJtsk. JBetänkanden.
Skrif v. N:o 275- Full magt er: pers-afgiften vara hälften mindre, än livad lör Fullmagtcr stadgadt är. Dessutom iakttages, att för Underofficerare vid de Yärfvade Regementena och Kongl. Maj:ts Flotta, samt för Handtverkare och Inventarii-Timmermän vid Flottan, äfvensom för dem och deras Vederlikar, försedde med rotelön vid Indelta Armeen, beräknas Chartan, i de fall, denna §. utstakar, lill endast en procent af den på Stat bestådda Lönen, eller den erhållna Rote-lönen, hvilken sistnämnde, delden i persedlar är utsatt, förvandlas i penningar efter senaste årets Markegång; — För ringare Scholbetjente, Pedago ger, Klockare, Organister, Sångare , Kyrkovaktare och mindre Kyrkobeljente , stämplas Fullmagten efter lika grund, som vid andra Ecclesiasticjue befordringar, dock ej under — 8. — För följande personer, som ej haf va ständig Lön, förses Fullmaglen eller Constitutorialet mgdStämplad t Papper, efter enahanda grund, som den för Civile Embetsoch Tjenstemän förut stadgade, dock icke under nedanstående belopp: Exp. Vstl. Fårslag till und. Skrif v. N:o 275. *117 Fulhnagter: Notarii Publici, Stadsmäklare och Skepps-Klarerare i Stockholm och Götheborg R:dr 16: — i de öfriga Städerne 4: — HofRälls-Advocater och j g. Liqvidations-Commissarierj Advocaler och ] Commissarier vid StadsRälter samt> 2: 12. Dykeri-Commissarier j Lands-, Stads-, Jägerioch BergsFiscaler 1: — Vicarier eller Substituter — 18. MasmästareBref — 8. Mästaredito vid HammarSmedsEm betet — 8. Mästers vens, Hy Hedningars och Upp sättares Antagningsbref — 3.
M. må täckas i Nåder föranstalta om lifgifvande af en officiel Tidning, som, under Titel af Förfatnings-Samling, Samling af Författningar för N. N. år, eller hvilken annars benämning, hvarigenom dess egenskap och bestämmelse antydes, upptager alia Kongl, Expeditioner, som innefatta sluteliga till efterrättelse utfärdade Regerings-åtgärder och beslut, vare sig i form af Förordning, Placat, Kungörelse, Circulaire-Bref, Resolution, Dom, Utslag, o. s. v., ord för ord, med mindre stilar, än i årserycket, men endast med korrta Rubriquer, såsom i Modées Verk är iakttagit; Äfvensom i samma Tidning borde inflyta Collegiemes och andre Anctoriteters kungörelser, Circuiairer, Universaler, Bref o, s. v. då de ära af den egenskap att de bora från trycket utgifvas; jemte det att, vid hvarje års slut, ett fullständigt sak-register skulle bifogas med anvisning uppå allt, som under året i Tidningen influtit. Uti denna Tidning borde deremot icke få införas något, som under benämning af officiel artikel > Rapport, Af handr Underdåniga Skrifvelger. ling, eller bidrag, kan förekomma, då det saknar egenskapen af offentelig åtgärd eller beslut. Der skulle icke eller få upptagas underrättelser om befordringar eller sådane enskifte ansökningar, hvaröfver beslutet endast innefattar en rak tillämpning af gällande föreskrifter, utan att med™ dela någon förklaring eller prsejudicat dervid. Men för att befordra tidningens afsättelighet , och göra dess nytta ännu mera utsträckt kunde med finare sammanträngde stilar, antingen pa sigta sidan af författningsbladet eller ock på ett särskildt medföljande, lika med hvad i Tillag till den Norske Rigs Tidende sker, meddelas i korta Rubriquer uppgift å afkunnade Domar, Utslag1 och Resolutioner, till upplysning för vederbörande Rättsökande, i synnerhet uti landsorterne. Tidningen bör utgifvas i oafbruten Numerföljd och ett numer utkomma, åtminstone hvar i4
För denna förhöjning vill jag ej anföra något annat skäl än det förändrade Den 7 April f. m. 83 pennihgevärdet; jag vill icke anse den såsom en beskattning på fåfängan, ty jag tror, att, orri K. M:t hädanefter någon gång skulle förläna adlig värdighet, blir det en så framstående man, som i adligt stånd uppliöjes, att lian äfven bör vara upphöjd öfver fåfängans lockelser. Deremot anser jag verkligen, att de 1815 bestämda afgifterna voro, relativt till dåvarande myntvärde, så betydligt högre, än de nu äro, att jag finner den af lltsk:t föreslagna förhöjning icke vara obillig och derföre ej vill motsätta mig densamma. Gr, Mörner: För min del tror jag att R. o. Ad. har haft ganska goda skäl att icke förut ifrågasätta någon förhöjning i introduktionsafgifternas belopp. Så länge R. o. Ad. utöfvade en politisk magt, var det naturligt, att R. o. Ad. icke borde för nya krafter försvåra inträdet härstädes; ett lörslag att då höja afgifterna, skulle ju inneburit ett försök att i viss mån från tillträde till Riddarhuset utestänga utmärkta män, åt hvilka Konungen förlänat adlig värdighet, och R. o. Ad. skulle då, i stället för att söka tillegna och tillgodogöra sig dessa nya krafter, skjutit dem från sig. Förhållandet är helt annorlunda, sedan R. o. Ad:s politiska betydelse numera upphört. Nu har R. o. Ad. icke alt se på något annat, än att de personer, som vinna inträde i detta Stånd och blifva delaktiga i Riddarhusets fonder och de fördelar, som derigenom kunna tillkomma dem sjelfva eller deras alkomlingar, göra en insats i bolaget, sorn är någorlunda afpassad efter de fördelar R. o. Ad. har att i ekonomiskt hänseende erbjuda. Jag tror således att det finnes en ganska giltig grund för bifall till den af Utsk:t föreslagna förhöjningen, men jag tror tillika att det ej är lämpligt att göra antagandet af Riddarhus-ordningen ovilkorligen beroende af K. M:ts bifall till den framställning, R. o. Ad. i denna fråga kan komma att göra.
Lika med Kongl. Maj:t, hyser emedlertid Utskottet den önskan, att den tidpunkt skall inträffa, då det nu i sin första gryning varande communalväsendet blifvit så utveckladt, och då den allmänna andan hunnit derhän i utbildning, att en lagstiftning uti nu ifrågaställda hänseende kan utfärdas; men för närvarande tror Utskottet, det lagstiftaren ej kan gå längre, än att, på sätt Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, eu rättighet lemnas comrnu - 7 Lag-V(skottets Utlåtandej IV.o 65. nerne alt, genom utsedde gode män, hafva tillsyn öfver förvaltningen af omyndiges egendom, utan att desse gode män åläggas några serskild» förbindelser eller skyldigheter, utöfver hvad det Nådiga förslaget innehåller. Då, enligt, hvad rätteligen anmärkt blifvit, gode männens tillsyn i berörde förslag ej inskränkes till någon del af förvaltningen, utan må, lika med fränders, sträckas till den hela, synes vara att förmoda, det denna oafbrut» na dubbla vaksamhet, som foVmyndaren såmedelst underkastas, skall verksamt bidraga till ändamålet — att nemligen förmyndaren fullgör sina åligganden. I bestämmelsen deraf ligger således för det närvarande ytterst den säkerhet, hvars beredande utgör föremål för ifrågaställda lagstiftning; och åtskillige förslag i denna del hafva jemväl kommit under Utskottets öfverläggning. Vid bedömande af dessa förslag har dock Utskottet icke kunnat förbise, att om, å ena sidan, det är nödigt, att förmyndare ålägges sådan redovisnings-skyldighet, att deraf kan inhemtas, på hvad sätt omyndiges egendom förvaltas, och att dess vanvårdande förekommes, så måste, å den andra, lagstiftaren, så vidt möjligt är, undvika att lägga sådana band å förmyndare, eller med förmyndare vården förena sådana vilkor, som medföra alltför stora olägenheter för dem, som emottaga dessa befattningar.
— Att Skogsmarkerné skiftas i mindre bråk af helt Hemman, på det flere, äfven med ett mindre Capital, matte blifva i stånd att göra anbud derpå; Att ali skattelösen af Kronans tillhörige Skogar mätte nu genast upphöra, intill dess Kongl. Majit och Riksens Ständer hinna besluta om detta angelägna ärende 5 Att pålysningen om AuCtiorterna icke inskränkes inora det Län där jordén är belägen, och att Aucticfnsstället väljes så hära de till Salu Varande agor, som bekvämligheten medgifver, samt atti Betalnings-Terminernfe måtte afpassa* så, att -?:del af Löseskillingen ärläggés hvar 6:te Månad, hvarigenom en lätt och förmånlig afsättning förmodas: Och om nu alla Kronan tillhörige Skogar, äfven Sockneoch Härads-Allmjin-* Ståts-Utskottets Betlinianden. 3445 »ingar, genast fridlysas, indelas till Hemman,’ Skattläggas och försäljas på nu föreslagit sätt, fcrmodar Herr Reutersköld, att Staten skall icke allenast i sjelfva Skattelösen erhålla en stor tillgång för sina behof, utan ock göra en högst betydande vinst genom den årliga Skatt, sora af Hemmanen utgöres och den ökade produktion, som af denna anstalt skall blifva eu one kelig följd. Då, i följd af den erhållne remissen, det åligger Ståts-Utskottet-, att sig häröfver utlåta, har Stats-Utskottet ansett sig böra upplysa, att redan vid1809 och 1810 årens Riksdag väckte den Allmänna Skogshushållningen Riksens Ständers uppmärksamhet. Riksens Ständer funno behandlingssättet dittills med Skogarne i Riket icke alltid hafva varit det mäst båtande för Staten och Enskildte; och insågo derföre nödvändigheten af förbättrade anstalters vidtagande i denne väg, som på en gång kunde befordra både Allmän och enskild förmån.
Bör man så alldeles misströsta om möjligheten, att en lemnad frihet, inom lagens gränser, skall skickligt och värdigt begaguas. att man fastheldre må på förband beröfva sig tillfället till jemväl oskyldiga nöjen, af farhåga att de eljest nödvändigtvis skola missbrukas? Jag tror detta vara, att se saken mera mörkt, än tjenligt och skäligt är. Söndagen, såsom en hvilodag från veckans, jag vill antaga, under strängt arbete tillryggalagda sex föreg:de dagar, bör, efter min uppfattning, visser), i främsta rummet egnas åt andakt och bön, medelst offentlig gudstjenst och sinnets lyftning hos hvarje christen till det Högsta väsendet i tacksamhet och förböner; — men sedan denna första och förnämsta pligt är upfylld, böra dagens återstående timmar få användas till sådane tadelfria och oskyldiga nöjen, sorn af familjer och vänner kunna tillsammans åtnjutas, som tjena till en behöflig vederqvickelse efter arbetsdagarnes mödor, och till en välgörande krafternas upmuntran till ny verksamhet och nya bemödanden i det godas tjenst. Sådana oskyldiga företag synas mig vara i utflygterna i Guds fria natur, anblicken af landets skönhet, besöken hos liktänkande vänner, betraktandet jemväl af föremål i skön konst, och åhörandet af musikens och dramatikens alster. För det christligen fromma sinnet bör ej, efter mitt begrepp, häruti ligga något störande, uhr det med rent hjerta upfattas. Isynnerhet finner jag det billigt, att handtverkaren och kroppsarbetaren, hvilka med sina familjer tillbringat veckans arbetsdagar i ofta osunda, mörka verkstäder och boningar, få ega frihet till den vederqvickelse, som eo och annan utflygt utom stadens gränser med lindrig kostnad kan dem bereda. Nekar man dem tillfälle härtill, är det icke sagdt, att andakten derpå vinner. Lättjan, sömnen och kanske lönnkrogen torde på sämre sätt uptaga Söndagens lediga timmar. Deremot erkänner jag villigt, att Frih. Posse uttalat en vigtig och behjertansvärd grundsats derutinnan, att gudstjensttimmarn böra mera än hittills hållas fredade för intrång af verldsliga besty och verldsliga nöjen.
Det är med anledning af dessa ömmande omständigheter, och jemväl med fästadt afseende vid det stora gagn, Professor Sven Ågren i lifstiden gjort sitt fädernesland under en långvarig och rastlös lärarebana, som jag vördsamt vågar föreslå, att en årlig lifstidspension af 500 R:dr R:mt, omkring hälften af den pension hennes man i lifstiden åtnjöt från Carlbergs pensionsstat, måtte varda hans ålderstigna enka, Pru Märta Christina Ågren, tilldelad af Staten, hvilken icke helt och hållet bör glömma dem, som egnat hela sitt lif åt ett arbete, hvaraf dess lycka och väl så väsendtligt beror. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles vördsamligen; och bifogas härvid erforderliga bilagor. Stockholm den 29 November 1862. Carl Fr. Björkman. Af Doktor 1), Söderberg: Örn statsanslag för en teknisk elementar skola i Wisby. Det är med känslor af glädje och tacksamhet fosterlandsvännen skådar Regerings och Ständers nitiska bemödande och omtanka att, ofta med dryga uppoffringar, i olika delar af landet och med afseende på de särskilda orternas behof, utkasta frö till en blifvande både andlig och materiel odling, samt genom visa inrättningar framkalla till lif och verksamhet krafter, mägtiga att lyfta landet till högre bildning och allmännare välmåga. — Åfven ön Gotland kan med tack - Motioner i Preste-Ståndet 1862. 269 samhet räkna många minnen af en sådan Statsmagternas omvårdnad för dess utveckling. — Så glömmer den ej den frikostighet hvarmed Rikets Ständer anslogo medel för uppförandet af det rymliga och vackra läroverkshuset i Wisby; så har den i friskt minne samma Statsmagts medgifvande af ett Lånekontors inrättande i samma stad, en inrättning, som under sin 11-åriga tillvaro visat sig mägtigt befordra så väl jordbrukets utveckling som allmänna rörelsens underlättande på denna ö. — Så har gotländningen äfven en daglig erinran om regeringens omvårdnad om denna provins genom den elektriska undervattens-telegraftråd, hvarigenom ön drogs närmare moderlandet och allt afstånd för ömsesidigt tankeutbyte på en gång försvann.
Koksalt till 12 sk. och för Bergsalt till 6 sk, tunnan ; 6:o införsel-tullen för Smör förhöjdes till 2 Rdr 24 sk. Lisp.; 7:0 för Stenkols-stybb eller grus förhöjdes utförsel-tullen till lika belopp, som för stenkol, nemligen 16 sk. tunnan; och 8:0 för ved bestämdes tullen till följande belopp lika vid insom vid utförseln, nemligen: för Al 36 sk„ Björk 1 fidr, Bok och Ek 1 Rdr 24 sk., Gran 3a sk., Tall 36 sk, och för andra slag 36 sk. famnen. I öfrigt blef Utskottets förslag till Tull-Taxa i alla delar, hvilka icke innefattas under Ståndets förut antecknade beslut, af Ståndet bifallet. I följd af hvad Ståndet sålunda, rörande beloppet af in* och utförsel-tullen beslutit, ansåg Ståndet Utskottets förslag om*grunderna för Tull-be villningen uti 2, 3, 4> 5, 6, 7, 8, g, 10 och 11 punk terne af första afdelningen förfalla; men i afseende på ja punkten fann Ståndet för godt bifalla Utskottets förslag på det sätt, att detsamma må i slutet erhålla följande lydelse: ”det Kongl. Majst i Nåder md vidtaga alla de mätt och steg, sorn, i afseende härpå, med landets bästa äro förenliga, samt för befrämjande häraf begagna rättigheten att minska eller nedsätta den i Tull-bevillnings-Taxan utsatta tull"; äfvensom Ståndet beslöt, att, lill beredande af en för Svenska handeln förmonlig reciprocite mot utländska magter, Kongl. Maj:t må äfven kunna höja tullen på inkommande varor intill nästa Riksdag. Utskottets förslag i afdelningen It af Utlåtandet N:o 45 bifölls. Angående