Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men utom ofvannämnde finnes här ett annat skäl till småpannornas undertryckande, som, då det verkar inom sjelfva fabrikationen, jag hoppas skall respekteras af bränvinsbrännarne sjelfva, — den nemi. att blotta möjligheten för småpannorna, att, genom kringgående af författn:en, tillverka ett betydligt större qvantum bränvin, än det, hvarefter de erlägga skatt — hvilket är en skriaude orättvisa mot de större, der kontrollören ständigt är till hands att slå ned på, om det också vöre blott en enda kannas öfverbränning, då deremot vid de mindre, med vett och vilja gjorda tillsatser i apparaten, som på ett olagligt sätt ökat tillverkningen, ej blifva åtalade. — En särskild författn. af d. 16 Juni d. å. är visserligen utfärdad, till detta ofogs stäfjande, men troligen skall det icke dröja länge, innan äfven denna kringgås, såsom förhållandet varit allt sedan bränvinstillverkningen i Sverige uphörde att vara ett monopolium. Då ett på mer eller mindre rättvisa och billiga grunder fotadt motstånd visserligen torde från en del jordbrukare möta detta förslag, så får jag bland de förra uptaga: »den lättnad i transportkostnad, som erhålles genom jordbruksprodukternas förvandlande i bränvin»; billigheten af detta inkast kan visserligen icke förnekas, men torde i en ej långt aflägsen framtid, genom de lättade kommunikationer, hvarpå nu i åtskilliga riktningar arbetas, till sin kraft och verkan så småningom försvinna, äfvensom den ock skulle minskas, om jordbrukaren något mera, på sädesproduktionens bekostnad, ökade ladugårdens, hvars alster äfven hafva den fördelen, ai,t inom mindre volym inrymma ett högre värde. — Dessutom torde det numera vara en konstaterad sak, att, vid ett aldrig så litet väl ordnadt jordbruk, dranken icke behöfver anses såsom en vid kreaturens utfodring nödvändigt ingående del, helst då detta anses för deras helsa skadligt, hvarföre också inkastet om drankens oumbärlighet vid jordbruket härmed torde vara vederlagdt. En annan anmärkning, man får höra, är: »att bränvinet är en kurantare och lättare afsättlig vara, än spanmål».
» Det är ju Anna? » frågade protokollsekreteraren försiktigt, i det han hälsade litet stelt. » Ja, det måtte väl Georg se! » Hon skakade hans hand lifligt. » Kom nu, så sätta vi oss här! » » Ursäkta mig, att jag ej genast kände igen Anna! Men det är allt bra många år sedan vi sist sågo hvarandra. Var det ej rent af på Annas bröllop? » » Åh nej, jag har allt sett Georg senare, på en supé hos någon af bröderna, men det var heller icke i går. » » Anna är visst inte ofta i staden? » » Nej, det är jag inte; ett par gånger under sommaren och mycket sällan på vintern. Kommunikationerna äro ju så svåra. » » Men blir icke tiden outhärdligt lång på landet? » 10. För hvilkens skull bar Ragnar käckt en tjärad dräkt? En man vid mycket pengar van; amerikan. Mig sök 12. Om du af anagrammet — hvad? Idun EFTER VON ETT RESÖK REDAKTÖR UTGIFNINGSDAGAR: PRENUMERATIONSPRIS PR Å R: IDUN KR. 5: - IDUNS MODETIDN.MED PLAN SCHER OCH HANDARB. » 5: - IDUNS MODETID. UTAN PL. REDAKTIONSSEKR. : SUTTNER. HOS BERTHA 26 AUGUSTI europeiska språk föreligger ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, 1 TR DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. — och knappast skäl har har väl ingen roman bidragit under från senaste epokgörande.
Stockholm den 29 November 1862. C. E. Ljungberg JW i®o. Af Herr ljlingilt 1'^'! med särskilda förslag till stadganden rörande skogsväsendet, äfvensom till förnyad jagtstadga. Redan samtidigt med utfärdandet af 1805 års skogsordning, blef dess otillräcklighet erkänd genom det cirkulärbref, som då afläts till samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, innehållande en uppfordran att inkomma med förslag till särskild stadga angående återplantering af skog. Mer än ett halft århundrade har sedan dess förflutit och den för hela landet vigtiga skogsflugan är icke desto mindre ännu olöst. Visserligen hafva under tiden åtskilliga författningar, beträffande skogarne, blifvit synliga, men af dessa äro de flesta föga tillfredsställande och vissa hafva till och med varit för skogarne förderfliga. Så har t. ex. på grund af Kongl. Kammar-kollegii cirkulärbref af den 14 April 1824 största delen af kronoparkerna och härads-allmänningarne gått för Staten förlorade, hvarefter de ej sällan blifvit förvandlade till öde fält. De verkningar till ett bättre, sorn 1838 års instruktion för Skogsoch Jägeri-staten gaf anledning att hoppas, förlamades genom ofullständig kontroll och bristen i en väl organiserad centralstyrelse, hvarjemte tid efter annan utfärdade författningar, särskildt rörande de norrländska skogarne, ofta gifva tillkänna en felaktig uppfattning af dervarande förhållanden. De regerings-åtgärder, som, med anledning af Rikets Ständers, under en följd af riksmöten, förnyade framställningar, blifvit vidtagne i och för utarbetandet af ny skogslag, inskränka sig till en, för tjugofyra år sedan, åt Kongl. Kammar-kollegium gifven föreskrift att inkomma med förslag till dylik lag samt, sedan det visat sig att nämnda Kollegium, i anseende till öfrige mångfaldiga göromål, lemnade detta uppdrag ofullbordadt, till nedsättandé, år 1855, af en kommitté för skogsfrågans utredande.
Räntan härå utgör efter 6 procent 6.600 R:dr; i England skulle räntan å samma kapital uppgå till allenast 4.400 Rulr, hvadan redan härigenom uppkommer en ränteskilnad till men för den Svenske fabrikanten af 2.200 R:dr årligen. Men härtill kommer äfven skilnaden i förlagsräntan på den ärliga tillverkningen, hvilken ränteskilnad ej heller kan upptagas lägre än till 2 procent; och då det ifrågavarande brukets tillverkning för försäljning uppgick under 1864 till 1,862 centner, som efter def Engelska försäljningspriset, 61 öre pr Sv. «, (se tabellen litt. C.) svarar emot 113.582 R:dr R:mt, uppstår på den högre förlagsräntan en förlust af 2.271 Rulr 64 öre. Den sammanlagda skilnaden af ränta på kostnader föi verkstädeis ombyggnad, (dervid vi icke taga i beräkning den ojemförligt högre ursprungliga anläggningskostnaden) och förlagsränta, till men för den Svenske fabrikanten, nemligen: å byggnadskostnader 2,200: — å förlagsräntan på tillverkningen 2,271: 64. uppgår således tillsammans till R:mt R:dr 4.471: 64. Denna förlust, 4,471 Rulr 64 öre. fördelad på 1864 års tillverkning, 1,862 centner, gör på hvarje Svenskt * en skilnad af minst 21 öre; och då härtill kommer, enligt hvad förut blifvit visadt, det. högre priset å råämnen pr Sv. W 5 “ blir skilnaden i produktionskostnad öre pr 8, Bih. till B. St. N:o 37. till nackdel för den Svenska messingsfabrikanten i jemförelse med den Engelska. Den sist åberopade tablåen, litt. C., till hvilken jag nu blott anhåller få hänvisa, angifver medium af den Engelska fabrikantens arbetslön och profit vara 14 öre pr Sv. (t£.
M. år 1838 i nåder anvisade för Wexiös återuppbyggande och med |:delar öfverstiger det under 1834 och 1835 årens riksdag för enskilde tomtegare i Wenersborg anslagna belopp eller 125,000 r:dr utaf det sistnämnda stad då meddelade byggnadslån; hvadan, medj afseende derjemte å det allmännas uppoffring genom ränteförluster under den tid, lånemedlen komma att utan någon räntas erläggande innehafvas, och då erfarenheten visat, att utlemnandet af större byggnadslån, än för dermed åsyftade ämdamål ovillkorligen erfordrats, föranledt förluster för både långifvare och låntagare, nu ifrågavarande lån synts böra inskränkas till 100,000 r.-dr. Vidkommande den ränta, som för detta lån bör erläggas, hafva Rikets Ständer funnit densamma böra bestämmas till enahanda belopp, sorn för de flesta af allmänna medel förut utlcmnade dylika låne-understöd, eller 4 procent, helst samma ränte-belopp förmodligen måste af Riksgälds-kontoret betalas å de genom upplåning anskaffande medel, hvilka kunna erfordras för låbiträden, som under innevarande riksdag varda beviljade. Expeditions-Ulshotlets Förslag till und. Shrifvelsej N.-o i3t. 235 Hvad åter beträffar kapital-afbetalningarne för oflanämnde lån; så böra dessa samtidigt med ränteliqviderne vidtaga, och likasom de sednare, alltid verkställas vid slutet af hvarje år, på det att Rikets sednast församlade Ständers beslut, angående beräknandet och bokförandet af ränte-fordringarne för alla till brandskadade städers återuppbyggande från Riksgälds-kontoret utbetalda låne-understöd, jemväl måtte kunna iakttagas i afseende på det byggnadslån, hvarom nu är fråga.
Hennes öde tillförde henne nu Den, som skulle bli en ny orsak till glädje och sorg; men båda af ett slag, hvilket hon aldrig hittills erfarit. Vänskapen och Philosophien hade varit hennes första ungdoms allt. I hennes tjugonde år måste de maka åt sig för Kärleken och Poesien; som nu, för alltid, i hennes hjerta intogo högsätet. Den föreslagne hette Jacob Fabricius: en prest, som någon tid förrättat tjenst vid Fransyska församlingen i Stockholm. Hon hade hört honom omtalas med beröm; han kom, och fanns öfverträffa sitt rykte. De upphörde genast att känna sig främmande för hvarandra. Hon tyckte sig ånyo höra Tidemans vishet, men såg den tillika i den älskligaste gestalt. Allt det höga och värdiga af denna vishet framställde sig här såsom förskonadt genom en förklaringsglans, hvilken hon väl tillförne drömt, men först nu skådade med vakna ögon. Den nye läraren var en ung man af behag i figur, behag i tycke, åtbörder, umgänge; förenande med ett sedligt allvar en liflig qvickhet, med det ljusaste hufvud det varmaste hjerta, med en philosophs tankestyrka en poets känslostämning; allmänt eftersökt, och aldrig missbrukande gåfvan att tilldraga sig menniskors ynnest. Hvad blef nu af det vid Tidemans graf fattade beslutet att lefva ogift? ”Det förgick”, säger hon, ”allt efter som Kärlek vardt mästare öfver mitt hjerta”. Snart upptäckte hon med glädje, att äfven han såg i henne sin varelses motbild. Påminnande sig likväl den bortgångne Mentorns förmaning, att öfver allting värdera Dygden, tordes hon icke lemna sin böjelse fritt lopp, förrän hon, efter ett års granskning och rön, blifvit fullt öfvertygad om den nya vännens profhaltighet. Då knöts trolofningen. Men med detsamma infunno sig allahanda yttre svårigheter, som ville förhindra deras äktenskap. Hennes synpunkt af saken var icke hennes slägtingars. En äldre broder, som sedan dog utrikes, hade af äregirighet uppgjort en annan plan för hennes lycka, och motarbetade på allt vis, att hon skulle nedstiga till prestfru.
—• och att, om, hvad han åtog sig, berörda öfverlåtelse skedde, ”den högst vigtiga utvidgning af planen då icke vore omöjlig, men ”hvilken eljest vore alldeles otänkbar, att upprätta kartverket i :del, göra nya kar ”testomar i denna skala, i stället för Topografiska korpsens gamla kartestomar i 57T|l0T,:de], ”hvilka, då de icke i och för detta ändamål uppgjorts, icke vore så fullständiga, som ”önskvärdt vore, — samt att” hela karteverket skulle härigenom ojemförligt vinna i an”vändbarhet. ” Härefter tick chefen för Topografiska korpsens Kongl. Maj:ts befallning, att inkomma med fullständigt förslag om sättet och vilkoren för det ekonomiska karteverkets bearbetande genom samma korps, hvilken befallning han fullgjorde i underdånigt memorial af den 14 December 1858. Deruti visade han, att de af Rikets Ständer anslagna medlen. 21,750 R:dr. om den ifrågaställde föreningen sattes i verket, förslogo till aflöning af två afdelnings-chefer, tagna bland korpsens officerare, med 1,500 R:dr arfvode hvardera, och 10 underofficerare med 1,310 R:dr i lön hvardera, beklädnadshjelp, inqvartering, dagarfvoden och skjutsersättning, samt till handräckningsmanskap 2,000 R:dr, flitpenningar 2,000 R:dr, arfvode till krigsarkivarien 300 R;dr, hushyra, ved och uppassning 750 R:dr instrumenters och möblers underhåll 300
Jag gillar icke dessa anmärkntr, men har icke heller gillat Utsk:s föregtde derpå grundade afstyrkanden , emedan, oberoende af anmärknlna, och ehvad de kunna blifva gillade eller ogillade vid pröfningen hos Const.Utsk., saken dock måste stå qvar; och om ett embetsverk icke kan fullgöra sina functioner, annorlunda än genom anslag från dessa besparingar, så blir, på sätt en värd ledamot under plenum på förmiddagen yltrad/s , frågan att pröfva, huruvida det är förmånligare för samhället att låta ärendena ligga nere, eller att, om än emot Standernes tillstyrkande, medel anvisats på besparingarna att derigenom göra verket tjenstbart. Här har slutligen jemväl blifvit framställd en hänsyftning derpå, att åtskilliga anslag, som i betänk, om andra hufvudliteln blifvit afstyrkta, skulle kunna i en extra-statsreglering bifallas; och man har i detta afseende åberopat StatsUtsk:s betänk. N:o g?., innefattande förslag att upptaga besparingarna på titlarna till Konungens disposition, hvarvid Den 3 Maj e. m. 18^7 år* bokslut skulle tjena till efterrättelse i afseende på beloppet af dispositionerna för åren i84i och 1842 —torde böra heta året 1842 och så vidare efter påföljande årsbokslut.
M:s nåd. propos. i sin helhet, så ifrar jag åtminstone för att Utsk. måtte tillstyrka, att en sådan skola skulle inrättas i Malmö eller någon annan af de södra städerna, som R. St. kunde finna dertill lämplig. Jag stödjer äfven denna min anhållan på den omständighet, som här finnes upgifven tili Hr Hadings lill Utsk. afgifna motion, nemi. att i Malmö har ett uybyggdt stenhus, innehållande 18 boningsrum och öfriga lägenheter redan blifvit af staden inköpt för 14,533 r:dr 16 sk. b:co, samt dessutom genom frivilliga bidrag, sammanskjutna för husets fullkomnande, 3000 r:dr samma mynt, jemte det af stadens jordegendom blifvit anslagen en årlig inkomst af omkring 75 t:r spanmål, hvarigenom utvägar äro vordne på förhand beredde både för den tillernade techniska elementarskolans emottagande och bildande Den 24 April. 115 sora i sammanhang dermed af en söndagsoch aftonskola. Då en stad redan har gjort så mycket för att kanna få en dylik bildningsanstalt j dessa ämnen, så skulle jag för min del tro att det vore i hög grad orättvist, om icke Staten der mellankom, för att bispringa med hvad som brister. I reservationen antages att möjligen 5000 r:dr b:co, i st. f. det af K. M. äskade anslaget, 6,600 ridr, skulle vara hvad som behöfde komma i fråga för inrättande af en dylik skola, .lag skulle likväl anse att här icke någon prutning bör ega rum. Då man inrättar ett undervisningsverk, så bör man tillse att man icke tilltager summan så liten att ändamålet icke vinnes, och, jag uprepar det ännu en gång, jag tror att i de flesta grenar den undervisning, som inhemlas i de vanlige elementar-läroverken, är mera theoretisk; att deremot, för att gifva en mera praktisk riktning åt dessa undervisningsgrenar, det är nödigt att den nya teckniska skolan måtte kunna meddela undervisning i alla de ämnen, som der kunna ifrågakomma.
Tänk, om hon blefve elak vid lille Nils! » » Inte ska Malin oroa sig för det; pojken kan ju tala, och vi finnas ju kvar, både Ida och jag, och så hennes nåd själf. » » Ja, det är inte mycket att lita på, » hade Malin så när sagt, men så kom hon att tänka på, att det skulle låta ovänligt, och hennes tankar fingo en annan riktning. » Ä n jag då — jag undrar hvad det skall blifva af mig. Har Tilda hört herrskapet säga något? » » Ja-a, det har varit mycket tal om. — De tycka inte o m att mista Malin — det säga då både kammarherrn och hennes nåd, men efter som doktorn nu sagt, att Malin inte kan orka tjäna längre, så tänka de visst på något sätt sörja för Malins framtid. » » Någon inrättning kanske » kom det tonlöst från gamla Malins läppar. » Ja, o m jagnågonsin kommer härifrån » — dödstanken trängde sig åter på henne — » men ser Tilda, det gör jag visst aldrig. » » Hå kors, inte skall väl Malin tro så illa — men i så fall är jag öfvertygad om att herrskapet skola kosta på henne en hederlig begrafning, — eftersom hon varit så länge i huset. — N e j, nu törs jag inte sinka mig längre, adjö, Malin, och god bättring. Det var så sant, jag hade med mig en flaska vin från herrskapet, som jag lämnade till sköterskan. » » Tack, Tilda, — häksa herrskapet och min HULTMANS CACAO Redan 1 8 8 8 intygade prof. Joh. Lang i Lund, atl Hultmans Cacao var fullt lika med van Houtens Cacao. Hultmans Cacao kan således ^varmt rekommenderas till hvarje husmoder. IDUN 324 lille Nils. — Och, snälla Tilda, håll ett öga på den där nya. » » Ja visst — j a v i s s t. » Hon skyndade bort och Malin låg där åter ensam m e d sina tankar, som nu voro mera dystra än nå- gonsin. Hon tyckte sig med ens hafva blifvit utstruken ur lifvet — hennes plats var fylld: — af den nya.
Sl:s revisorer att tillse huru de medel, som uti stats-koilt. blifvit lyftade, för Svenska slats-rådets vistelse uti Norrige, äro använda enl. gällande författningar. Och sorn inga upplysningar af de förhanden varande handlingar kunde inhemtas, ansåge revisorerne sin pligt vara, att förhållandet i sin berättelse upptaga, på det att en nödig rättelse härutinnan måtte för framtiden vinnas. Om det skulle blifva bestämdt hvad statsråden m. fl. få åtnjuta uti skjuts och dagtraktamente samt inqvarterings-penuingar, under deras resor till och ifrån Norrige samt vistelse derstädes, så kunna de inlemnade räkningarne kontrolleras, så väl af stats.kont. som ock af R. St:s revisorer. Och genom en sådan föreskrift blifver utgiftens belopp icke beroende af de olika äsigter hos vederbönde som åtnjuta medlen, antingen de vilja hafva en större eller mindre beqvämlighet, eller en ypperligare eller mer inskränkt lefnad. Man har sagt, alt den föreslagna skrifvelsen skulle innefatta ett klander. Detta är ett misstag: den åsyftar blott nödig rättelse som säkerligen vederbönde skola inse och iakttaga. Jag tillstyrker bifall till betänk, i denna punkt. Hr von Troil, Sam. Gust.: Den föreslagna underd. skrifvelsen är af följande innehåll, att R. St. ”hos K. M. anhålla, det täcktes K. M. i nåder tillse, att sådana åtgärder vidtagas, hvarigenom dylika, på Norrska statsverkets ersättningsanspråk grundade, utgifter måtte kunna för framtiden undvikas”. Om nu R. St. för deras del besluta afgifvande af en sådan underd. skrifvelse, så följer ju deraf att K. M. kan antingen på reseoch traklamenls-medlen, eller på hvilka besparingar Han finnér lämpligt intill nästkommande riksdag, åt Svenska statsråden anvisa en viss ersättning för deras vistande i Norrige, eller också för Svenska statsverkets räkning i Norrige hyra lämplig lokal, äfvensom att lill nästkommande R. St. inkomma med sådant förslag, som det Hr von Hartmansdorff antydl.
Arr Larl kreärik, anmälte stg och Upläste följande: Wördsamt Memorial! Endast mängden af de wlgtiqa öfmerläggningsämnen, som wid sednare Riksmöten iiptagil riden och granskningen kan göra fatteligir hurusom en o» inskränkt bränwinsbränning kunnat decreteras. Denna as menigheten eftcrsträfwade, men af de högre Gränden i dest widd begagnade frihet, skulle för dem alla, men i synnerhet för BondeStändet och synnerligast för den talrikaste den fattigare men mäst nyttiga delen deraf, hafwa de förderfligaste följder, om detta mistöde icke gwafLeS i lindan. Wädelig framför andra misträkningar och tungt pa sammeten fallande är den, som dä han försvarar lifwet för den mäst wanlotlade men gagncligaste folkklasten: daglönarn och hans »vederlikar, icke lemnac sederne okränkte, beröf>var den olycklige allt hopp om bättre tider, undergrafwer menniskans physista och Statens politiska krase, saint gör den närwarande generationen i gränslös utsigt — ögnawittn» till del wäxande sördärswet bet ökade »rängmälek för de kommande. Wis - Den 2Z April - Wiflcrligen skola hos ett ädelt folk sa manga mcnskliga ljfwcts eländen astkracka frän mer läckande fpeculationcr; fosterlandskänslan och men« niskokchleken npwäga oandligt större winstec än den» lia, som efter bränneriägares egen upgift hufwud» fakeligen beror af sportlarne pä drankcn.' Man föregifmer wäl, som Mille den Utwid. gade branwlns-bränningcns alla olägenheter öfwerwägas af hennes lyckligare wcrkan pä lankscnlturen, men hwad i all weridén; kan tväl ersät ta fedefördärfwet?
En talare, Frih, Boye, har motsatt sig den af mig nu väckta frågan på den grund, att inga nya discussioner skulle kunna äga rum, och jag medger detta, hvad sjelfva saken angår; men jag har ej förnummit, att någon discussion förut ägt rum om ordningen för proposmas framställande, och jag fruktar, att man här förblandar sak och form. flyad H,r v. Hartmansdorffs yttrande beträffar, inser jag icke, hvad cap. i Ilätteg.b:n Hr Gr. o. Landtm, här skulle kunna tillämpa till följd af den vackra liknelsen; men jag skulle tro, att Hr v. Troil i intet fall kan hafva något emot att få fram sitt förslag och att jag afstår från mitt, IL Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att Gr. Frölich deruti hade ganska rätt, att ingen discussion förefallit om den ordning, i hvilken de framställda anmärkningarna borde till Ståndets afgörande framställas; men då H. JJx, för Ståndet förklarade det sätt, hvarpå han ansåg det nu förevar, målet böra behandlas, hade H. Ex. framställt, att de oljka meningarna borde Ståndets afgörande underställas i den ordning, de blifvit afgifna. Till denna framställning hade Ståndet svarat ja, hvarföre II. Ex. icke ansåg, att någon ändring deruti, utan btT*30^6 :|f ärendets ordentliga gång, kunde ske. H. Ex. ansåg altså Gr. Frölichs anmärkning nu höra pröf.vas samt hemställde, om R. o. Ad. deruti instämde. Ropades ja. Gr. Frölich: Jag protesterar emot Hr Gr, o, Landtnäs förklaring, att något beslut blifvit fattadf om deri ordning, hvari de särskilda förslagen skulle framställas, och jag åberopar härom prpt., sorn skall vittna om motsatsen. Frih. Boye, Ludv.: I conseqveps af den protest, sorn jag i sista plenum nedlade i prof. emot behandlingen af detta ärende, ber jag att nu få nedlägga min protest emot ^upptagande af Gr.
Under deri granskning Utskottet, tili följd af Herr Friherre Cederströms nyssförmälda motion, egnat Fiskeri-stadgan, har Utskottet fäst sin uppmärksamhet vid en deri förekommande bestämmelse, som vid sista allmänna landtbruksmöte! utgjorde föremål för öfverläggning och som synes Utskottet vara i behof af utsträckning. Uti 27 § af berörda Stadga föreskrifves, att vid anläggning af sillsalteri tillstånd förut skall sökas hos Konungens respektive Befallningshafvande, som har att tillse, det anläggningen sker å sådant ställe, att buller och stank derifrån ej kan utöfva menligt inflytande på fisket, äfvensom att vid slik inrättning noggrann tillsyn skall hållas att afskräde af fisken icke utkastas i fiskevatten, hvarjemte i 40 § ansvar är utsatt för underlåtenhet af hvad i förstberörda paragraf blifvit anbefaidt. Ändamålsenligheten af delta lagbud kan icke bestridas, men Utskottet anser detsamma böra gälla icke endast för saltning af sill utan af all slags fisk. Enligt hvad Utskottet har sig bekant, kräfver det förfaringssätt, som, synnerligast vid Bohuslänska storfisket, i förevarande hänseende eger rum, lagstiftningens mellankomst. Vid dessa slags fisken, der understundom tusentals båtlaster kabiljo och klippfisk i närmare och fjermare fiskevatten fångas, vidtages i allmänhet icke någon insättning af fiskfångsten i fartyget ute på fiskplatsen, utan hela fångsten hemföres mer och mindre skämd och illaluktande och först vid de s. k. salterierna å fisklägenheterna rensas densamma, hvarefter icke allenast fisken nedlägges i strandvattnet, stundom under loppet af flera timmar, för att i möjligaste måtto befrias från de yttre tecknen till röta, utun äfven ryggbenen och allt öfrigt afskräde, som faller vid rensningen, vräkes i sjön.