Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln beslöt detta , för ätt undgå förebråelsen, att hafva trott sig kunna nu genast åstadkomma ett helgjutit system, som skulle räcka för fem år. Herr Grefven och LandtMarsftalken frågade om Ridderskapet och Adeln behagade förblifva vid sitt, i afseende å denna Punkt, förut fattade beslut. Ropades Ja. 5:te och 6:te Pmkterne ansågos icke erfordra pagon åtgärd. Den g October e, m% 7:de Punkten. Herr von Hohenhausen-. Jag har visserligen ingen ling att invända mot sjelfva saken; men tror att ämnet icke bor framställas såsom ett Riksens Ständers beslut i hela dess vidd , utan såsom ett önskningsmål i vissa delar. Denna åsigt har jag redan förra gången utvecklat. Riksens Ständer äga visserligen rättighet, att bestäm, ma afgifterne för credi(upplag; men icke att säga, att, när tullafgifterne uppgå till det eller det beloppet, skola nederlag äga rum, annars icke. I denna del är ämnet ett önskningsmål och kan icke anses såsom beslut uti en bevillningsfråga, hvilken endast har afseenda på sjelfva taxan. Jag har blott velat erinra detta, emedan jag tror, att den önskan, Ridderskapet och Adeln uttryckt, kunnat bibehållas. Herr Lejrén: Min önskan hade visserligen varit, att instämma i hvad Herr von Hohenhausen senast yttrat; men jag tror sådant vara stridande mot Ridderskapets och Adelns redan fattade beslut. Då frågan förra gången tiil afgörande förekom, var jag bland deras antal, som yrkade, att förslaget var ett ingrepp i Konungens höga rätt. Jag trodde nämligen, att BevillningsötskQttet ej bort befatta sig med ett önskningsmål, eller under en och samma rubrik behandla både sådana och bevillningsärenden. Herr Tham var deremot af den tanka, att frågan icke var af oeconomisk beskaffenhet och således ej ett önskningsmål. Då denna åsigt äfven blifvit genom beslut stad/ästad, kan jag icke deta v 314 Ven$ Get ober r, m.
Jag har ej yrkat, att någon enda werklig up« lysning, någon enda sanning af wärde, någon enda billig klagan, skola finna wägen stängd til Throncn och allmänheten. Nej, jog israr med hela min själs förmåga för deras rätts bibehållande dertill. Men, yttne Herror, uplySningen, sanningen, denlM, dande räktwjsan, nyttja ej smädelsens, grofhekens »ch ilskans, än mindre anarkistens och den hedermördande allusionens svräk. Och det är desta stags sprak jag för ewigt witte se förwista ifrån skrift och nyck i wärl fädernesland; sprak, som altid blifwa afskywärda, äfwen om de någon gäng skulle nyttjas til förswar för en rättwis fgk, eller till klander af en orättwis. Jag önskar, att tryckfriheten matte bland ost bibehallas i hela fin renhet; men Verta sker ej, och kan ej ske» sä länge hon får nedsölas och förakliggöras genom mitzbruk och brytt. -Aerr Llomsteät, Hans, yttrade sig skrifteligen, som följer: Da en af Rikets grundlagar nu kommit under Ridderskapet och Adelns ytterligare granskning, och ändringar deruti blifwit förestagna, ruber mg »nig fa anföra mina enskildt» anmärkningar, lika heredd, att med erkänsla emottaga rättelser, dä mg 764 Den 26 Juni!. öfwertygas om misstag i dstailler, som i alla häst? delser, att aldrig afwika fran säkra grundsatser. All rättighet grundar sig pä motsvarande skyldighet; — all frihet kan endast bibehallas genom de gränsor, erkända samhällslagar utstaka; utom dessa öfwergar den snart till sjelfswäld, och derifrån ar närmaste stegel äter till stasn,eri. Ra ngHeten att skrifwa och yttra sig medför skyldigheten alt bewisa, dä man dertill upmanas,- men häraf följer icke att ju i en
429 system måste förändras, så är hvarje liten början då af värde. Det är fördenskull jag håller på denna. Att man förmedelst penningars insättning i st. f. borgen skulle föranleda tjenstc-köp, är en anmärkning, som saknar all grund. Hr von Knorring har deremot ganska rikligt anmärkt, att på den tiden tjenste-köp voro mest i svang, och då borgenssystemet var i lika högt flor som na, synas dylika köp hafva egt rum i vida högre grad än f. n., oell således utan allt sammanhang med den af Gr. Löwenhjelm väckta motionen. Beträffande frågan om penningarnes förräntande så kunde, i händelse de erlades och insattes i Riksg.-kont., enär öfriga der förvarade medel utlånas, på samma sätt förfares med upbördsmännens insättningar; men äfven om man inskränkte sig till det förslag Frih. Tersmeden gjort, så vore det ganska enkelt att blott mottaga hypotheker och andra dylika papper, der man icke hade någon tvist med inteckning-innehafvaren eller andra personer, utan blott att taga räntan så länge obligationen icke vore utlottad, eller i annat fall upbära penningar. Jag kan således icke finna att stora, eller ens några svårigheter, i detta hänseende förekomma i händelse man vill göra försöket, eller åtminstone någon början dermed. Jag anhåller vördsamt derom och följaktligen äfven att det Höglofl. Ståndet måtte bifalla återremissen. Hr von Knorring: Denna fråga tyckes sönderfalla i tvenne, den om arrende af krono-jord, och den om borgen för tjenstemän. Hvad den förra beträffar, så har jag derom ftigen erfarenhet, men i afseende på den sednare anhåller jag att få uplysa R. o. Ad. derom, att på flere ställen deposita i så väl penningar sora obligationer, inteckningar o. s. v. blifvit frivilligt nedsatte i st. f. borgensförbindelser.
Men det var omkring år 1815, som den reactfön begynte låta känna sig, hvilken var en oundviklig följd af en större mängd pappersmynts utgifning utan reel fond , och af en inskränktare handelsrörelse. De som under den föregående perioden starkast utsträckt sina företag och med detsamma sin lånerörelse, voro de sorn först erforo hvad de kallade penningebrist och som sedan bief kalladt förlägenhet. Hvad som en gång torde synas lör Häfdatecknare sällsamt nog, inträffade likväl nu. Afan fick det infallet att skylla handelsrörelsen för penningebristen , fönnodeligen emedan man trodde att handeln dragit penningarne ifrån jordbruket och man Den 17 April e, rn. 379 glömde att jordbruket endast finner afsättning genom handeln. Man uppgjorde hypotheser och calculer, förmodeligen emedan som jag anmärkt, det knappt gifves någon dårskap i Statseconomiskt afseende, som man icke på sådant sätt lyckats att rättfärdiga. Styrelsen fortsatte emedlertid sin planmässiga gång. Redan vid slutet af 1814, då handelsställningens förändringar kunde förutses, var Regeringen betänkt att genom särskildta anstalter söka bibehålla den handelsrörelse, som var nära att öfvergifva oss. Enda sättet dertill var att erbjuda de handlande utsigten till en snar afsättning och förmonliga varubyten och att med detsamma begagna Götheborgs fördelaktigare belägenhet framför orterne närmare Östersjön. Af denna anledning uppstod frågan om det så mycket tadlade ÖstersjöCompagniet. Inbillade farhågor hindrade dess framgång; men försöket dermed skall alltid vittna, att Regeringen med uppmärksamhet följde sakernas omvexlingar, att den bemödat sig att göra öfvergången så lindrig som möjligt. När sedermera Rikets
Slån må nu vilja hafva den nya lagen eller icke, derom kunna åsigterna vara delade; men jag skulle tro, att om det beslut fattas, alt en ny lag skall efter vissa gifna hufvudgrunder antagas, så lärer väl ingen finnas, som icke önskar, att denna lag må blifva uppställd på ett sätt, att domaren, som skall tillämpa den, förslår hvad meningen dermed är. I denna syftning och äfVen för att undvika de vådor, hvarom jag i början af mitt anförande tagit mig friheten yttra mig, får jag vördsamt föreslå, att R. o. Ad. ville såsom sin gemensamma tanka förklara det förslag, som jag nu anhåller att få för R. o. Ad. uppläsa: Skulle R. St. eller 3me Stånd antaga hufvudgrunderne uti en af Konungen gjord propos. om förändring i allmänna lagen, men vilja åt LagUtsk. uppdraga att med deras rätt granska och meddela yttrande öfver grundernes tillämpning i detaljbestämmelserne, då skall för sådant ändamål Ulsk., genom val i vanlig ordning, ökas lill ett antal af 48 ledamöter, 12 af hvarje Stånd. Sådant Utsk. äge ock, om det finner det nödigt, för upplysningars inhemtande, tillkalla andra lagkunnige män, samt att, då Kouungen och R. St. sä besluta, efter R. St:s åtskiljande sitt arbete fortsätta, dock i intet fall längre än lill den dag, då ny riksdag öppnas. Då sådan fortsättning af Utsk:s arbeten beslules, bör hvarje RiksSt. utse sex suppleanter att, i fall Utsk:s ledamöter under tiden .afgå, dem i den ordning, de erhållna rösternas antal ut visar, efterträda. För den tid Utsk., efter riksdagens slut, sittar - Den 18 April e. m. 519 bete fortsätter, njule dess ledamöter af statsmedlen det arfvode, som R. St. bestämma. Iti/csd.Ordn. 3:o Besluta R. St. att ät LagUtsk. etc. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf, uppläste följande:
Svipdag segrade och aftvang den öfvervunne en ed, att han finge ostörd gå ned i underjorden. Väktaren svor eden och sade, att komme han blott oskadd genom Nifelheim, så vore faran ingen; ty Mimer och hans söner skola visserligen icke förgripa sig på en gäst, äfven om han kommer objuden. Väktaren gaf honom sin kappa till skydd under vandringen i Nifelheim och sade, att den som trotsar farorna där, för att komma till Mimers land, han måste ha ett vigtigt ärende dit. Svipdag kom ned genom hålgången och tillryggalade stigar genom Nifelheims stinkande träsk. Hvad där är att se skall längre fram förtäljas. Det fordras en modig hug för att uthärda de synerna. Groas galder, genom hvilka Urd själf talat, värnade färdemannen och afvände farorna, när han mötte de rimturs-spöken och de hemska sjukdomsandar, som kringirra bland Nifelheimsträsken. Svipdag klättrade öfver Nidafjället, såg med förvåning den ofantliga världskvarnen, dånet af hvars gång han hört på långt afstånd, såg den brusande Hvergelmerkällans vidsträckta rund och steg ned i Mimers grönskande rike. Dunkel hvilar öfver mycket, som han där rönte. Visst är, att Mimer och hans fränder mottogo honom gästvänligt och läto honom se de många undren i hans ängder. Själfva Breidablik, där Balder bor med Nanna och den kommande världsålderns stamföräldrar, fick han se, ehuru icke beträda. Med Mimer hade han samtal, hvari han till dennes fägnad ådagalade stor skarpsinnighet, och det är möjligt, att Mimer med uppsåt icke utfrågade af honom hans ärende. Visdomskällans väktare visste, att Svipdag leddes på sina vägar af Urd, och han visste väl än mer därom. Men till honom vände sig Svipdag icke med sitt ärende. Den unge alfen fick tillåtelse att se Mimers drottnings och nattdisernas underbara boning. Där vid drottningens högsäte satt Baduhild, och en pilt lekte vid hennes knän.
Herr Winblad anser Utskottet ieke hafva med behörig noggrannhet pröfvat och be• II Lag-Utskottets Utlåtande N:0 100, dömt hans i detta ämne framställde fråga, huruvida borgenärs, genom lagakraftvunnen concursdom, erhållna rättighet, att för bristen i full betalning af sin fastställda fordran få hålla sig till gäldenärens person, må genom en förnyad cessions-ansökning af gäldenären anses i/pphäfven; och Herr Cron har yttrat, att, så länge ny concurs hindrar bysättnina, gäldenären genom senare concursen fö rsättes i bättre belägenhet än för~ ut; men Utskottet, som tror, att dess yttrande öfver denna motion är både tydeligt och fullJ ständigt och icke gifver anledning till den mening, som skulle en ny concurs, mera än den föregående, upphäfva gäldenärs personliga ansvarighet, har icke funnit anrnärkningarne till ändring eller tillägg i samma yttrande föran« leda. 2 Cap. i §. Emot Utskottets förslag till ändring i denna §. är anmärkt: ö) af Herr Friherre Ludvig Boije; alt här bordt stadgas, att, derest samtlige borgenärerne öfverenskomma att anförtro boels förvaltning åt gäldenären, sådant bör tillåtas; men att det icke i annat fall må ske; Lag-Utskottets Utlåtande No 100. 13 b) af Herr Arvid Ribbing: att nu gällande stadgande om l vänne gode män bordt bibehållas, på det att aflägse boende och sällan närvarande borgenärers rätt må säkrare . bevaras; och c) af Herr Georg Axel af Sillént dels att det bör stei borgenärerne ovilkorligen fritt och öppet att välja en eller flere gode män, samt dels att föreskriften om syss/omäns väljande må upphafvas, och dr, sorn en gång blifvit till boets förvaltare valde, äfven efter proclamadagen med sin befattning fortfara, så framt icke de befattningen sig afsäga, eller nytt val af cn eller flere borgenärer yrkas.
En fullständig utwcckling af alla de omständigheter, som härwid krrnde böra komma under Lfwerwägande, fordrar mera widlöftighet än tiden mcdgifwit, men jag utbeder mig dock att härwid framställa anie betraktelsers öfwer följden af den föreslagna utskrifningen af Zo,ooc> mans förswars - manskap.' 1^0 Är des högst troligt, att en broar sä widt nägonsin görligt är, söker befria desi barn eller en omistlig arbetare frän twun« gen krigstjenst, och dä den utwägen slutligen skall widtagas, att lega karlar i deras ställen är lika otwifwelaktigt, att tegan blifwer i samma mohn högst känbar, som ä ena sidan de, hwilka stola köpas fria, arv mängfalldiga, och ä den andra, de, som efter föregängcn utstrifnjng eller lottning kunna och wilja täta sig lega, bliftva fä. Hwilkcn betydliga penni,rg stall icke genom en sä beskaffad utgift, frängä bäde Landtbrukaren och öfrige Närings-Idkare samt kkNedelst wid ett framdeles blifwande rustningsbehof, saknas? - De»» iZ April. Och 2:0 mäste icke allenast tillgängen pä arbetare för Landtbrukets skötsel och, bcdrifwande i känbar matto warda förminskad, utan ock, såsom en oudwstlig följd deraf, Drang - och öfrige Embets-Löner blifwa förhöjda? — Man torde rnähända föreställa sig, att sa lange det ut« skrifne manffapet icke uppbähas till tjenstgöring, detta manstaps arbete för Jordbrukarn icke stall saknas; men den erfarnc Landthushallaren känner nogsamt, hwad skillnad det är deruti, att aga en arbetare som endast har att lyda husbonden, eller en sadan, ssm äfwen ar pligtig att loda Militgiristr commando samt förty icke med säkerhet kan paraknas.
Krigs-Artiklarne stadgas, att, då corporal eller någon af manskapet vid värfvadt Regemente permitteras, han skall förses icke allenast med Befälhafvarens permis$ions-pass, utan ock med vederbörliga presteoch läkare-betyg, hvilka den permitterade alltid bör hafva med sig att för kronobetjente uppvisa; och uti det af Kongl. Majrt den 1 Mars >819 fastställde Tjenslgörings-Reglemente för Arméen, 1 Del. 1 Cap. 4 § föreskrifves i 5 morn., attden, som ur garnison på längre lid permitteras , skall vara försedd med Regements-pastors betyg, hvarjemte 6 mom, innehåller, huru ett sådant betyg bör vara styliseradt, samt i 1 mom. att soldat af värfvade Arméen skall, när han återvänder till Regementet, efter en längre tids permission, medföra presthevis fränden församling, der han vistats, hvaraf följer, alt han måste till Pastor i denna församling aflemna det betyg, han från Regementet eller Garnisonen medfört. Dessa föreskrifter, jemförde med stadgandet i allmänhet om skyldighet för en hvar att aflemna prest-bevis vid inflyttning i en församling, anser Utskottet motsvara, hvad Herr Prosten Sandberg åsyftat med förslaget om permitterade eller afskedade soldaters skyldighet att förete prestbetyg, derföre Utskottet hemställer, alt motionen i denna del icke må till någon åtgärd föranleda. Vidkommande åter den framställde önskan, att värfvad kneckt ej mer än en gång om året må erhålla permissions-pass, och då ej på längre tid än 3 månader, anser Utskottet, att en föreskrift härutinnan skulle vara hård Allm. Besa.- och Ekon.-Ut skottets Utlåtande, N'.o 88.
I alla frågor som härmed gemenskap äga inom Riddarhuset, är RiddarhusFiscalen Actor; äfvensom honom åligger, att handhafva den ordning som bör iakttagas inom Riddarhuset , samt att de emellan Stånden öflige Etiquetter varda iakttagne; anteckna och uppropa Deputationer som från Ridderskapet och Adeln afgå; äfven - darhusOrdningens föreskrift äro författade» afseende göres, äfvenledes anmäla de hinder, som, enligt till RiddarhusDirection inkomne underrättelser, kunna betaga serskildte personer af Ridderskapet och Adeln deras säte och stämma , på det ej Polletter må utdelas till andre, än dera. som enligt Riddarhusordningen, dertill äro berättigade. 25 §• I alla frågor som härmed gemenskap äga inom Riddarhuset, är RiddarhusFiscalen Actor; äfvensom honom åligger, att handhafva den ordning, som bör iakttagas inom Riddarhuset, att de emellan Stånden öflige Etiquetter följas, anteckna och uppropa Deputationer, som från Ridderskapet och Adeln afgå , och under påstående Riks - t Den ig Julii e. m, sorn han under varande Riksdag vid RiddarhusUtskottets sammanträden alltid bör vara närvarande. 28 §. ' Förbryter sig någon emot den i 48 §• af RiddarhusOrdningen omförmäldte stadga, till Ordnings vinnande vid Ridderskapets och Adelns sammankomster , har Fiscalen att de böter, hvilka å så dane förbrytelser äro utsätte, genast uttaga eller den felande i vidrigt fall inför RiddarhusUtskotfet låta uppkalla och der sitt påstående göra. 29 §. RiddarhusFiscalen är derjemte, så väl RiddarhusCassans, som de öfrige under Riddarhus - Directionens vård stående Cassors dag, vid RiddarhusUtskottets sammanträden alltid vara närvarande. 26 §.
Jag, som har den äran att känna åtskillige af dessa lärare, kan intyga, alt de hafva den största tillgifvenhet och det största nit, icke blott för att fullgöra de befattningar, som de sig åtagit, ulan äfven för den method, hvarefter undervisningen meddelas; och jag är fullkomligen öfvertygad, att i samma stund, som de gamla skolorne skulle inrättas efter samma method som i den nya elementarskolan blifvit införd, skulle äfven ganska snart det> hinder för deras utveckling försvinna, som Hr Ecclesiastikministern antydt, "Skulle ligga i den ovilja, som de gamle skollärare för närvarande hysa för den nya melhoden. Jag tror icke att det behöfs .mer, än alt den nya methoden blifver införd, för att äfven desse lärare ganska snart skola fatta tillgifvenhet för densamma, och att det motstånd, som nu är så häftigt och ensidigt, skall försvinna. Frih. Hamilton: Jag anser mig skyldig alt efterkomma den uppmaning, som blifvit direele ställd lill mig, och jag får i anledn. deraf äran förklara, att jag, den tid då delta ärende behandlades inom Ekon.Utsk., hade tillfälle såväl under en hel dags besök i Elementarskolan, som vid ett sammanträde hos en enskild man med flere af denna skolas lärare, att inhemta deras tankar och åsigter i ämnet. Jag framkastade alla de svårigheter och betänkligheter mot det nya systemet, som jag kunde uppfinna, och som jag förut på papper hade uppsatt mig till minnes; och jag erhöll af dem icke endast för mig tillfredsställande svar på alla mina framställningar, utan äfven den förklaring, det de med särdeles värme och lif omfattade den nya methoden, såsom efter deras 7 H. 9 66 Den 1 Februari e. m, Sanka nyttig och ändamålsenlig samt för dem sjelfve såsom lärare mera lifvande och intressant än den gamla. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.:
Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets Memorialer: N:o 35, angående årligt understöd till enkan Louise Wigström, född von Schwerin; och N:o 56, med förslag till taxa å expeditions-lösen i Rikets Ständers Bank, Banko-diskont-verket och Låne-kontoren. S. D. Remitterades till Siats-Utskottet en af Prosten Schram, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, väckt motion, i fråga om rättighet för kommuner eller enskilda bolag att bygga större eller mindre delar af beslutade jernvägs-linier, jemte ett, med anledning deraf, af Doktor Sandberg afgifvet yttrande. Från Vällojl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 95, i anledning af väckta motioner om ändring af stadganden i Kongl. Förordningen om sockenstämmor i Riket den 29 Augusti 1843. Härvid förekommo: Yttrandet, pag. 12, i anledning af en af Herr Ehrenborg, Richard, väckt motion. Bifölls. Hemställanden, i anledning af motioner, som angå följande §§ uti omförmälda Kongl. Förordning. § 5. Förslaget, pag. 18 och 19, till ny redaktion af 5 § 2 och 13 morn., äfvensom yttrandet, pag. 19, angående ett tillägg vid nämnda §, återremitterades. • s 368 * 7- Återremitterades. s ?■ Återremitterades, med uttryck af den åsigt, att de ämnen, som förekomma i 14, 15, 16, 17 och 20 punkterna af 1 mom. i 9 § af Sockenstämmo-författningen må handläggas å Allmän Rådstufva inför Magistraten, med iakttagande af det röstberäkningssätt, sorn för sockenstämma är stadgadt. § 10. Återremitt rades.
Utgående derifrån, alt, om plogning eftersattes af ploglaget, det då åligger vederb. kronobetjente att för lega densamma verkställa, hvilken legokostnad komme att genom länsmannen uttagas hos de försumlige, ansågs ett vite derutöfver af 6 r:dr 32 sk. vara tillräckligt. Pä denna grund får jag anhålla om propos. lill bifall å betänk. Gr. Sparre, Erik: Sedan jag begärde ordet, har Hr von Troil relaterat förloppet af discussionen öfver detta ämne inom Utsk:n, hvilka ansågo, dels alt de föreslagna böterna för plogfogdens försummelse voro nog höga, dels alt arbetets verkställande för Den 17 Octo ber f. m. 177 för lega på den försumliges bekostnad vore eli mera verksamt, alldeles tillräckligt correctiv, för att motverka försummelse. Att bildning måste ske till dem, som det åligger alt bålla vägen i godt skick, synnerligast till de längst derifrån boende, torde finnas belt naturligt. De kunna icke veta lill hvad grad ett uppkommet snöfall eller snöyra gjort vägen ofarbar, och skulle de väghållningsskyldige utan all bildning, vid hvarje snöfall inställa sig till snöskodning, skulle detta onus blifva alldeles odrägligt. Jag föreställer mig alltså, alt R. o. Ad. skulle kunna godkänna Ulsk:s betänk. Frih. Cederström: Det förefaller mig rent af besynnerligt, alt i Sverige, der snöfall ofia nog åro af beskaffenhet att göra det omöjligt för föreståndaren af ett ploglag att verkställa upphudning hos detta ploglag, emedan lian sjelf stundom då skulle tvingas skotta sig fram från den ene till den andra, för uppbud, ning till snöskottning-, dä hvar och en förnuftig varelse sjelf kan se, att vägarne af snöfallet bli igenfallne, och alt vägen behöfver banas medelst plogning. Böter af 6 r.dr 32 sk. eller 3 r:dr 16 sk. fylla icke ändamålet, men väl legning, som af ploglaget får ersättas. Jag förnyar min begäran om äterremiss. Hr von Rosen, Georg Ludv.: Om jag förstått Frih.
Göran, samt Herrarne Lefrén, Johan Pehr, och Cederschjöld Pehr Gustaf, dervid giorde anmärkningar, hvilka Ridderskapet och Adeln förklarade utgöra dess gemensamma tankar, till ConstitutionsUtskottet återförvisa. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 17 dennes eftermiddagen på berdet lagde Utlåtanden: Från Stats Ulbölle t: Af den 14 dennes: N:o 538. Öfver vackt motion om Hästvacance-afgi flens utgörande vid Östra Härads Esquadron af Smålands HusarRegemente. Frän Statsoch Banco Utjkotten: Af den 14 dennes: N:o 540. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddelte Betänkande om anslag af allmänna medel för Södertelje CanalVerk, Ut supra. R'en 25 October c, m. titdr.ii» Ridderska per oell Adeli! vid Lag: i ma Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 23 October 1820. S. D. Remitterades till Allmänna B ef v årsoch OeconomiäUtJkaitet: Herr Treffenbergs, Curry Gabriel ,fden so dennes eftermiddagen på bordet Ugdp, motion, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Msj:t att Vederbörande måtte i Nåder förständigas, att hädanefter, då någon annan uppföres på förslag än den, hvilken efter tour och ancienneté dertill ar närmast berättigad, orsaken till ett dylikt förbigående uppgifva, och bifoga ingående förslaget, äfvensom att den, hvilken förbigås, vid samma tillfälle må erhålla en lika lydande cooimunication derom. Ut supra. S. D. Föredrogs 3 nyo och bifölls Beviilningssamt Allmänna Besvärsoch OecooomieXJtskottens den 8 dennes under N:o zfgifne, samt den 17 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagd®, Betänkande, i anledning af väckte motioner om ändring i nu gällande prohibitiv» Författningar, samt om antagande af ett friare Handels-system. Ut supra.