Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-Ståndet, emot Vällofl. Borgare-Ståndets eftergift af Lösningsrätten till fastigheter i Stad, eller till Stad hörande hus och jord, åtagne motsvarande förbindelser att för alla hus och tomter i Städerne deltaga i skjutsningsbesvär, inqvartering, båtsmanshåll och öfrige egendomen ålagde afgifter, haft afseende på alla Rikets Städer utan undantag, ansågo Utskotten likväl, att då, enligt Motionens föranledande, en häremot stridande tydning af Kongl, Kungörelsen d. 6 April j8io egt rum, sig icke tillkomma att den med Motionen åsyftade förklaring af nämnde Kongl. Kungörelses rätta förstånd meddela, utan att sådant tillhörde Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Högvörd. Preste-Ståndet, till hvilkas handläggning och beslut frågan alltså öfverlemnades. Högloft. Ridderskapet och Adeln gaf i Protocolls-Utdrag den 20 December i8a3 ett klart och sig värdigt svar härå, då det icke allenast förklarade sig anse deas emot Borgare-Ståndets eftergift af lösningsrätten t o Bil. t. Besv. och Oecon. Ulsk. till fastigheter i Stad eller till Stad hörande hus och jord vid 1809 och 18 f o årens Riksdag åtagne motsvarande förbindelser, att för sina hus och tomter i Städerne deltaga i skjutsningsbesvär, inqvartering, båtsmanshåll och öfrige egendomen ålagde afgifter, hafva haft afseende på . alla Rikets Städer, samt att följaktligen nämnde förbindelser borde vara för Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln gällande i alla Städer, utan ock ansåg förklaring af meranämnde Kongl. Kungörelse böra, i öfverensstämmelse härmed, till allmän efterrättelse utfärdas. Hade nu Högvörd.
Än hade åldern icke plöjt hans panna. Och icke strött sin drifva i hans lockar, Och icke tyngt hans fjät och böjt hans skuldra, Och släckt hans snilles eld – Men hvad ej åldern, Det hade sorgen redan gjort och smärtans Fördolda gift och känslans tysta brånad, Och svallet af de sjudande passioner, Och svikna hopp om nöjen – ack! som lofvat, Och ledsnan, mera grym, af dem – som hållit. Nu – sade han – J, falska, tomma skuggor Af himmelsk sällhet, icke född för jorden, Ej född för mig, – nu vänten er ej mera Att finna spåret till min dolda boning! Och J, o grymma! J, som ej bedragen, Ack! alltför sanna, verkeliga plågor: Förtryck och Fanatism och List och Afund Och tusen och än tusen lifvets marter, Er trotsar jag att finna mer ert offer: Stängd är jag evigt från er syn, och dagens. Här vill jag, lycklig, glömmas och förglömma; Här endast lefva med Er, trogna vänner, Välgörare, odödeliga Snillen, Som före mig försmäddes och försvunnen! Och när en dag jag somnar denna sömnen, Så djup, så lång, så ljuf för en olycklig, Skall ingen tvungen tår min aska gäcka Och ingen skald sig i mitt lof besjunga. Blott om en sårad vän, en dårad älskling, Förvillad af sitt qval och nattens skuggor, Fann detta skjul för stormens hot och mörkrets, Och såg, vid skymten af de tända blixtar, På ekens mossbelupna stam, min harpa Förutan strängar hvisslande i vinden, Och kände den igen: då skall han höja En suck till Himlen, sorgens suck ur hjertat, Och säga: ”Broder! du har gått” – och sedan Med tystnad leta mina ben tillsammans, Och ge dem åt den mor, som ej förskjuter, Och lägga blott en otäljd sten på grafven, Och skänka den en enda tår af känsla, Och strö derpå en enda handfull blommor, Af dessa fältets enkla, blyga blommor, Som aldrig vuxit under menskors öga. Så talte Timon, och med rösten bruten Lög sig en stillhet, som hans själ ej kände; Ty såsom hafvets dyning efter stormen
Herr Cederschjöld-. Jag skulle tro det vara billigt , alt tullen är någorlunda hög på utförseln af rå koppar, på det att den inom landet måtte förädlas. Men jsg hemställer, om icke tullen på inkommande koppar är för hög. Jag har nemligen hört sägas, »tt vår koppar ej skulle vara fullkomligen tjenlig till alla behof, t. ex. att bekläd* fartyg med, i brist på erforderlig renhet. Derföre hemställer jag, om det icke vore nyttigt, att koppar finge införas till en modererad tull, för att förmå OS9 lära konsten att rena den. Friherre Wrangel'. På det att det ej måtte blifva någon stridighet i principen, skulle jag föreslå, att den tull som i taxan sättes för rå koppar måtte blifva lika med den på slantar, då åtminstone faran för stridigheten ej blir så stor, som en ledamot i sin reservation tyckts frukta. Hvad i öfrigt beträffar Herr Ceder-, schjölds proposition, att man skulle sänka tul-, len på införseln af koppar, så får jag protestera deremot, emedan Kongl. Majit äger rätt att nedsätta denna tull om den är för hög. Jag tror att så mycket som fordras för att bättre bearbeta vår koppar, kan vinnas utan införselns befordrande. Jag finner derföre, att införseln bör blifva som Utskottet föreslagit, men utförseln till io procent bestämmas. Friherre Den 20 Augusti f. m. Friherre Cederström ; Sedan Friherre Wran^ gel rrn förändrat sitt påstående , j afseende pi utförseltullen , har jag ej något att anmärka. Jag får endast fästa uppmärksamheten deruppå, att utförsel af rå-koppar hittills ej fått äga rum , och ej eller är särdeles nyttig, eme-i dan vi lätteligen kunna förvandla den till gårkoppar, och skilnaden emellan 20 och 4 procent ej är tillräcklig att förekomma rå-kopparns utförsel. För råkoppar bör tullprocenten åtminstone vara 50 ; men i afseende på införseltullen är 10 procent något litet. Vår egen tillverkning är så tillräcklig att jag tror, att denna tull ej bör sättas under 25 procent. Herr Cederschjöld:
Nej; vinner Nej, kommer contra-proposilionen att bestå af Borgare-Ståndets beslut, att artikeln skall delas i a:ne rubriker, innefattande, den ena, Grytor, Kittlar, Kakelugnar, Gallerverk samt apterade Stolpar och Ledstänger dertill och Slussportar med a4 R:dr tullvärde per Sk® St. v., 6 R:dr inlörselstull, och frihet vid utförsel, samt den andra: Hällar af i\ tums tjocklek och derunder till och med 1 tum, Lod och Lödjor till vigter af 1 Skit vigt och derunder till och med \ SkW med 10 R:dr lullvärde per Sk® St. v., förbud mot införsel och 1 R:dr utförselstull. Derefter kommer att röstas i hufvudsaken efter en så lydande volerings-proposilion: i4o:o. Den, som gillar Utskottets af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet godkända förslag, att Jeni: gjutet: Grytor och Kittlar, Hällar af 1 i tums tjocklek och derunder, Kakelugnar, Lod och Lödjor till vigter af till och med 1 SkW vigt stycket, Stolpar till Gallerverk och Ledstänger dertill samt Slussportar böra, sammanfattade under en rubrik, åsättas 24 Rtdr lullvärde Sk® St. v., medgifvas till införsel mot en lull af 6 R:dr Sk® och tullfritt kunna utföras, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, (i:a alternativet) bifalies Preste-Slåndels beslut; (a:a alternativet) bifalies Borgare-Ståndets beslut. Alli anim gjutet Trenne Riks-Stånd hafva godkänt Ulskollets förslag arbete ej specitill tullbestämmelser å allt annat gjutet arbete ej specificefceradt. racU. men som Preste-StåndeL ansett denna artikel böra på 72 Bevillnings-Utskotlefs MemorialN-.o 41.
I en högstämd romantisk ton föreslog Göranson att man icke borde uttala ett enda ord, som stötte på affär, utan endast betrakta herr Thomsons vackra tillställning såsom ett högre sällskapsnöje för beslägtade litterära själar. »Hvad pratar han för nonsens», hviskade mig Thomson i örat, »själar, ja så många han behagar i romanen, men deraf kommer jag icke till slut på kalkylen!» Nu inträdde Lindeberg – och strax var det någon som citerade Almqvists bittersalta, skämtsamma dialog med en viss herre, som han sjelf genom Jönköpingsbladet utsändt i verlden och presenterat under namnet »Tråkigheten». »Hvad gör då Anders Lindeberg?» frågade han, i tidningen, denne fantasi-person. »Sedan han gick miste om att halshuggas», svarade tråkigheten, »har han förlorat all popularitet. Det var synd om den mannen; han kunde ha blifvit någonting efter döden. Han, som stod så vacker för svenska folkets imagination, är nu bara ful, och ingenting mer ...» I fråga om Lindeberg så väl som om åtskillige andre författare, hvilka fingo kläda skott i denna gnistrande satir, hade Almqvist mycket orätt. Lindeberg hade troligen aldrig varit vacker, han hade en besvärad talorgan, men han var från början till slut en karakter, och det är mer än som kan sägas om flera af de öfriga. Sedan Almqvist i samtalet med tråkigheten – hvilken vi böra nämna såsom återkommen från en rundresa af visiter hos alla svenska författare och författarinnor, som han åtagit sig att inspirera (ifall han träffade dem) – uttömt hela sin galla på SturzenBecker, var han nog rättvis att fråga den ifrige rapportören: »Vet man om Almqvist gör något numera?» »Det är föga hopp. Han ligger i flussfeber, hvari han fallit under skrifvandet på sitt arabiska lexikon, som han varit upptagen med i tolf års tid oupphörligt. För öfrigt är han en mycket elak menniska, så att det är bäst att icke få något af honom.»
— N:o 26. öfver Herr Friherre Jacob Cederströms motion, om upphäfvande af förbudet att föra foder ifrån bole. V. B. 186, 3oo. A. 334. >— N:o 27. öfver RiksdagsFullmägtigen Johan Anderssons från Upland motion, dels om uppläsandet vid hvarje Ting och en gång om året från predikstolarne af Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798, angående vissa omständigheter uti lagsökningsoch iitniätnings-mål, samt af Kongl. Förklaringen den i5 Januarii 1806, rörande behörig Domstol för klander emot räkning å borgade varor, dels ock att hänvisning till klander matte å sudan räkning af Borgenären tecknas. V. B. 186. A. 3oo. — N.*o 28. öfver väckta motioner, angående skärpning af straffet för åverkan. V. B. 186. A. 3oo. XIII. U. 2q. A. 58. — N:o 29. öfver Herr Gustaf Fredrik Klingstedts samt RiksdagsFuIlmägtige Petter Pehrssons från Jönköpings Län och Botvid Jonssons från Östergöthlands Län motioner, om nedsättning af räntan å penningelån. V. B. 186. A. 3oo. *— N:o 3o. öfver BiksdagsFulhnägtige Pehr Jönssons från Öland och Pehr Henriessons från Norrbottens Län motioner, om inskränkning af det i nu gällande Lag föreskrifne antal Nämndemän. V. B. 225. A. 325. — N:o 3i. öfver RiksdagsFullmägtigen från Westerbottens Län Anders Nordmarks motion, om inskränkning af den nuvarande tillåtelsen för ynglingar bland allmogen att vid 18 års ålder ingå äktenskap. V. B. 225. A. 325. X. U. 397. XI. 112. XII. A. 107. — N:o 32. öfver RiksdagsFullmägtigen Johan Ericssons från stora Kopparbergs Län motion, om förändrade föreskrifter, rörande den undersökning, som bör föregå, innan sjelfspillingar må begrafvas.
Och man lärer således lika litet kunna jäfva det utlåtande den af Senaten förordnade comité' med afseende på detta förhållande afgaf, nemi. ”ali man icke kan anföra något enda exempel af sinnesrubbning i Cherry Hill, förorsakadt af ensamheten, allt sedan inrättningen blef underkastad den nuvarande ordningen”, eller inspectörernas yttrande i deras till Senaten afgifna berättelse, hvari det heter: ”Hvarje år se vi fall af sinnesrubbning, härledande sig från ett föregående dåligt lefnadssätt; men de öfvervinnas lätt af ordningen i fängelset och läkarekonstens behandling”, äfvensom de bekräfta comitéens uppgift, att ”icke något enda fall af galenskap, som kan tillskrifvas den ensamhet, hvari fångarne hållas, vid inrättningen ägt rum.” Emedlertid bör icke lemnäs oanmärkt, all detta straffsystem kan på olika sätt tillämpas, och att genom den modilication i få ilga nies behandling, hvilken man i flera af de i sednasle tider efter detsamma ordnade fängelser infört, alla de vådor, som af Philadelphiasystemet i dess ursprungliga stränghet befarades, helt och hållet måste anses undanröjda. Philadelphiasystemet i dess primitiva skick fordrade nemi. ensamhetsprincipens snart sagt absoluta tillämpning, och medgaf till och med endast undantagsvis sysselsättning. Nu åter får fången dagligen besök, och äger tillfälle att samtala med de bevakande, föreståndaren, presten och läkaren och någon gång äfven med anhöriga eller menniskoväuner, hvilka besöka fängelset, och arbete och läsning äro honom medgifna, så vida icke sysslolöshet ålägges honom Den 28 April. 221 såsom disciplinärt straff. Då nu härtill kominer cn i allo mild och rättvis behandling, hvarigenom fången bringas till klart inseende af sin egen ställning, utan alt äga någon anledning till bitterhet eller hat mot dem som omgifva honom, så frågas: innebära väl dessa förhållanden rimligtvis någon anledning till framkallande af sinnesrubbning?
Allena sutto vi. Vi voro femton år. Jag tjust betraktade det blonda hår, den lena och marmorbleka hy, det klarblå ögonpar — ej något himlens ljus och djup så speglat har. Lucie min kärlek vann — på jorden hon allena — men som en syster blott. Så stads min enfald ment, Ty allt hos henne var så kyskt, så blygt, så renl. Vår tystnad blef helt lång. Min hand vidrörde hennes. Af grubbel lätt en sky å vackra pannan låg. Vid minens skiftning då i hennes drag jag såg, hvad helningskraft de ha, när sorgens törne kännes, de tvillinggåfvorna af lycka och af frid, som heta kroppens vår och själens ungdomstid. På himlens mörkblå hvalf, där ej ett slrö- moln drog, steg månen upp och lät sitt silfverskimmer strömma. Sin bild uti min blick hon såg, och vekt hon log, liksom en ängel ler. Hon sjöng, men tycktes drömma. Du sorgens dotter ljuf, o harmoni i toner, o språk, som snillet fann för kärleks svärmeri! Italien oss dig gaf, men dit från högre zoner du nedsteg, hjärtespråk, du enda, hvaruti jungfrulig känsla kan sin slöja helt bevara, att ej för oblyg blick hon löper någon fara. rpiLL VÅR ÄRADE LÄSEKRETS rikta vi en vördsam uppmaning att ihågkomma Idun med insändande af fotografier och teckningar, som kunna vara af intresse för vår illustrationsafdelning. Alla hafda kostnader ersätta vi naturligtvis tacksammast. Ho vet, hvad allt ett barn inlägga kan för frågor och svar i dig, musik, som föds af luftens vågor: ett eko af dess själ, dess hjärtas slag du ger. Man ögon glimma ser och kanske äfven gråta, det öfriga förblir för hopen en mystér, så djup som skogarnas, som hafvets, nattens gåta. — 3 Tankfulla kände vi med blick i blick försänkt romansens genljud än inom oss dallra svaga. Hur är dig, barn? Din blick i tårar ser jag dränkt. Förnimmer i din själ du Desdemona klaga? Hon sänkte mot mitt bröst sitt hufvud tungt, min kyss hon tog emot med sällsamt sorgsna och vek drag.
höfva nämnas, men efter flere bref ingått med förfrågningar i den riktningen, svara vi, att naturligtvis ingen af vår redaktion eller den närstående personer komma att deltaga. Men eljes skola alla, alla vara med! Ingen bör försitta ett så godt tillfälle, som till på köpet är ett riktigt nöje. Att pre numerera på Idun för ett halfår är j u ej hela världen, och de många, som sedan gammalt känna och hålla af tidningen, intyga nog gärna, att den ärligen söker vara till trefnad och nytta. Mer än fullgod valuta för två och femtio, bara det! Då många uppmaningar, särskildt från norrländska orter med långsamma kommunikationer, ställts till oss att utsträcka tiden för prenumeration litet längre, vilja vi gå dem till mötes så långt vi kunna. Hvar och en, som före den 20 dennes prenumererat för minst ett halfår på Idun&gt;, må således äga rätt att deltaga i täflingen. Skjut därför icke upp med den saken längre. Hvarför skulle icke Ni vara med, när alla andra äro det? Och hvarför skulle ej Ni kunna vinna priset lika väl som någon annan? Det bästa åt våra barn. Af Hanna Kamke. etta är ju ett godt ord, och mången öm moder sträfvar samvetsgrannt att uppfylla det, äfven om hon därvid själf får umbära och försaka. Och sannt är, att barnet verkligen bör få det, bästa, som kan åstadkommas, både hvad kroppens och själens vård beträffar. Men åsikterna äro tämligen delade med afseende på hvad som verkligen är det bästa, och man får tyvärr se mödrar, som så missförstå den satsen — för våra barn är blott det bästa godt nog — att de ständigt söka gifva dem den läckraste, dyrbaraste mat, de finaste, modernaste kläder och de präktigaste leksaker. Det allmänna intresse, som väckts till lif af vår täfling, har också framkallat en formlig litteratur och till och med gifvit uppslag till en smula industri. Kollegor inom pressen i både hufvudstaden och landsorten ha i kåseriets och novellens form gifvit uttryck åt den nya » fosterlandsrörelse », som Iduns uppgift satt i gång, och Dagens Nyheters skämt har verkligen blifvit sanning, då i många tidningar företagsamma personer börjat annonsera om » ord till salu ».
N:o 60, i anledn. af verkställd omröstning öfver åtskilliga af de i mern. N:o 55 upptagne frågor, rörde regleringen af Bankens lånerörelse m. m. Upplästes till justering och godkändes följande från Exp.- Utsk. inkomne förslag till R. St:s und. skrifvelser till K. M.: N:o 201, med öfverlemnande af ny bevilln.förordning; N:o 202, ang:de en, emot skedd nedsättning i personliga skyddsafgiften svarande afgift till folkundervisningens befrämjande ; N:o 203, i anledn. af K. M:s nåd. propos. ang:de förhöjning i anslagen till folkundervisningen; N:o 204, ang:de beräkningen af statsverkets inkomster; N:o 205, ang:de uppförande af en fyrbåk å skäret Understen ; N:o 206, ang:de stiftande af lag för acliebolag; N:o 207, ang:de förmånsrätt för förskott, lemnadl å varor, som blifvit till försäljning emotlagne. 486 Den 14 Maj f. m. Äfvenledes upplästes till justering oell godkändes Exp.Ulsbs under N:o 209 afgifne förslag till förordnande förde till tryckfrihetens vård utsedde comiterade, i afseende på grundlagarues och riksdagsbeslutets felfria tryckning. Vidare upplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exp.Utsk. inkomne förslag till §§ i riksdagsbeslutet: N:o 22, ang:de allmänna bevillningen; N:o 23, ang:de val af Just.Ombudsman och dess suppleant samt af ledamöter i Tryckfrihetscomitéen; N:o 24, ang:de borgenärs rätt att, efter anslälldt utmätningsförsök, använda bysättning; och N:o 25, ang:de förändrad lydelse af 1 § i 23 cap. Ärfda b:n och tillägg till 7 § i 20 cap. samma balk.
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Statsoch Lag-Utskottets Betänkande N:o 51, i anledning af väckt motion om stiftande af en lag rörande afskedande af statens embetsoch tjenstemän, som i följd af vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom längre tid varit urståndsatte ali deras tjensler bestrida. Från VäUofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Siats-Utskottets Utlåtande N:o 251. i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Betänkande N:o 80, angående väckt fråga om löne-förhöjning åt statens ombetsoch tjenstemän, m. II., för år 1857. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stals-Ulskottets Memorial N:o 252, i anledning af Riks-Ståndens beslut, angående pedagogien i Lidköping uppflyttning ibland elementar-läroverken. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Memorial N:o 255, angående en gratifikation åt Herr Stats-kommissarien Kock. S. D. Ånyo föredrogs Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besmrsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Pr ot.-Utdrag den 13 Februari 1858. 84 7 Betänkande N:o 13, i anledning af Riksdags-fulhnäktigen Paul Fritz Mengels motion, angående särskilda föreskrifter, rörande tull-behandlingen af utländskt bränvin; hvilket Betänkande bifölls. S. D. Ånyo föredrogos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Belänkanden. N:o 46, i anledning af väckta motioner om bestämmelser, i afseende-å klockares tillsättande inom Skåne, Halland Blekinge sami Bohus län; och N:o 47. i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning, rörande val al orgelnisten klockare och andre kyrko-betjenle.
Recept: 6 ort jernfilspån (köpes å apotek), för 50 öre pulfvriserad rabarber blandas i 1 skalp, sirup; häraf tages en tesked tre gånger dagligen samt, om man så kan, ett rödvinsglas porter efter hvarje intagning. Ingen måltid får intagas, förr än minst en timma förflutit efter hvarje intagning: Frisk luft, så mycket krafterna medgifva, rekommenderas. Hvad behandlingen beträffar, så måste den samma på grund af de mångfaldigt vexlande orsakerna blifva väsentligt olika i de olika fallen. Läkaren kan således ej gifva ett samvetsgrant råd ät en patient, som utan vidare blott begär » ett medel mot förstoppning ». Föreligger en tarmkatarr måste denna naturligtvis i första rummet metodiskt behandlas, likaså andra föreliggande sjukdomar (t. ex. bleksot), som betinga förstoppningen. Af det ofvan sagda framgår också, att det ej helger ges en diet, som lämpar sig för alla fall af förstoppning. I allmänhet verkar kokt frukt (isynnerhet katrinplommon) lösande; likaså grofc bröd (t. ex. s. k. Grahambröd); dock fordrar dess användande friska digestionsorgan i Öfrigt. Stillasittande lefnadssätt bör så vidt möjligt undvikas, och man bör i mån af krafter taga riklig motion i det fria. Vi » tiga hjelpmedel äro massage och sjukgymrastik, i många fall äfven elektrisk behandling och kallvattenkursbehandling. — En gammal god regel är, att man bör söka vänja sig vid en bestämd tid för afföringen och derför alltid försöka på samma tid for hvarje dag, äfven om bestämdt behof ej ger sig till känna. » Buse ». Mot forsforssår Mången olycka har framkallats derigenom, att vid antändandet af en stryksticka forsforet sprungit af och inträngt i ett sår på handen, hvilket förorsakat förlasten af en lem eller menlig följd för hela lifvet. I sådant fall anskaffar man genast starkt sodavatten och håller deruti den angripna lemmen; fosforet undergår nämligen mycket lätt til ' sammans med soda en kemisk förvandling och bildar forsforsyradt natron, ett alldeles oskadligt ämne. o N:r 128.
Stånd kan med fullt bibehållen sämja besluta ett afslag på någon vårt Stånds möjligen förekommande önskan om någon förmenad fördels erhållande, lika oförhindradt är R. o. Ad. å sin sida att i den oss nu föreliggande frågan besluta enl. hvad oss lämpligast kan synas, och detta med all en drägt och vänskap för RondeSt., hvars sanna bästa alltid blifver oss kärt. Vi fortfara således vördsammast att tillstyrka R. o. Ad. att icke antaga det i nu föredragna ämne hvilande förslag. Innan prot:t justeras, utbeder jag mig att få rätta ett af mig begånget ofrivilligt misstag i det jag upgifvit votering vid förra Riksdagen hafva ägt rum; det var först vid det å samma sida antecknade påföljande målet sådan anställdes, med den utgång i afseende å röstantalet jag nämnt. Förhållandet med handläggningen af Const.Utsk:s förslag ang:de BondeSt:s Sekreterares tillsättning, var för öfrigt detsamma jag upgifvit, och utgången enahanda, ehuru utan votering; hvilket för öfrigt tyckes bevisa en ännu mera afgjord, då rådande åsigt hos det Höglofl. Ståndet om förslagets mindre antagliga beskaffenhet. Gr. Posse, Gustaf: Jag vill blott inskränka mig till att säga det jag på de af Hr Rildt anförde skäl röstar för förslaget. Hr Hjerta, Lars: I en sak, i sig sjelf så klar för den som vill se densamma, särdeles då man aktgifver på de stora framsteg BondeSt. gjort i bildning under de sednare åren, behöfver man icke säga många ord. Jag har icke heller velat förlänga discussionen för annat ändamål än för att få framställa en anmärkn. mot de grannlagenbets-skäl, hvilka Frih. Stjernstedt anfört, för att gifva styrka åt förslaget, nemi. granniagenheten mot Konungen. Jag tror att man gör orätt i, att vid detta tillfälle icke erinra sig att mellan Ständerne och Konungen är det icke fråga om Konungens person utan om den konstitutionelle Konungen jemte Sina Rådgifvare.