Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer till 11. o. Ad. om del icke bör vara lagstiftarens pligt att förekomma sådana collisioner. Jag har yttrat mig endast öfver den sednare punkten, hvilken jag ogillar, hvaremot jag instämmer i Utsk:s hemställan i afseende på den första. Jag anhåller således, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. först på den första punkten, å hvilken jag tillstyrker bifall, och sedermera på den andra, i afseende pä hvilken jag tillstyrker afslag. Hr Carleson: I anledning af Hr von Köchs yttrande, tillåter jag mig förklara, att det aldrig har varit eller kunnat vara min mening, att genom den föreslagna lagen skulle stadgas annat än hvad densamma uttryckligen innehåller. Gr. Sparre får jag erinra derom, att denna lag icke betager K. M. den förut begagnade rättigheten att meddela hvad Hr Gr:n kallar dispens från lag, utan att K. M. är oförhindrad att fort - 138 Den 17 AI a j e. tn. farande utöfva samma rättighet. Då lagen säger: att ogift qvinna i allmänhet är omyndig, men att om hon efter fyllda 30 år vill blifva myndig, hon må derom ingifva ansökning hos domaren, hvilken eger att under vissa omständigheter förklara henne myndig, så kan icke detta utgöra något hinder för K. M. att förklara qvinna, som icke npnått 30 år, för myndig. Man har sagt att om lagberedningens förslag blifvit följdt, skulle ätskillige nu anmärkte, förmente missförhållanden kunnat undvikas. Mig synes åter dessa förhållanden kunna inträda, antingen Domarens rätt att förklara qvinna myndig ställes i beroende af det vilkor alt hon upnått 30 eller 25 eller 21 år eller någon annan viss ålder, eller denna domarens rättighet fastställes utan något sådant villkor. Hr von Koch har sjelf uplyst att K. M. förklarat en 19:årig qvinna för myndig. Ett sådant undantag från den allmänna regeln kunde ju, äfven om Lagberedningens förslag antoges, svårligen medgifvas af någon domstol, men väl af K. M. Då nu ej är fråga om uphäfvande af K.
Berättelse> angående Banco-fulimägtiges Berättelse till Utskottet „ Banco-fullmägtiges åtgärder och förvaltning för det hela, sedan sistliden Riksdag . i anledning af återremiss Broling, C. A., Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndare, angående en belöning åt honora i anledning af återremiss C. Ccmzli-beijeningj angående arfvode åt två Protocolls-förande och tillökadt Canzli-biträde d:o d:o åt 'en af Bankens Commis sarier, för biträde hos Utskottet ... «... d:o d:o åt Utskottets två Canzlister, för renskrifning af Utskottets protocoll Capital-öfverskottj se: Vinstmedel. Colonial-varor, angående belåning af sådane .. Commissarie-beställning, i anledning af väckt (råga, att för tillsättande af sådan beställning, skola närvara bland Banco-fulimägtige minst två Ledamöter af hvarje Riks-Stånd Creclitiv> angående Creditiv för Jern-Contoiret d:o d:o för Spar-Bankarne i Riket . dra dra för Privat-Banker dra dra för Stockholms Stads Drätsel-Gom mission Memorial, i anledning af återremiss angående creditiv för Arméens Pensions-Cassa Memorial, i anledning af anmärkningar Dito med underrättelse om Rilss-Ståndens beslu Dito i anledning af återremiss Memorial, i anledning; af återremiss .. ii6. Dito angående skyndsam verkställighet af beslutet om förhöjning i Manufactur-Discontens Cre ditiv 153. Cronland, C. G.j angående hans förflyttande på Pensionseller Surnuineraire-Stat 42* D. Depositions-rälcning, angående ansvar för dem, som utan föregången collationering assignerar å sin räkning i Banken i5. Memorial, i anledning af återremiss 5o.
Ständer-, att hos Kongl. Majit framföra den underdåniga hemställan, att, med upphäfvande af Kongl. Brefven d. 27 April 1774 samt Kongl. Commercecollegii Circulair af den 5 Maj samma år, Kongl, Brefvet den 23 Juni och Gammaroch Commercecollegiernes Kungörelse den i4:de December 1802, jemte sistnämnde Collegii Kungörelse den 22 September 1817, jemväl de så kallade Engelska lädergarfveri manufacturer må förklaras berättigade, att vid läderberedningen begagna hvad slags bark de för godt finna. Hvad åter angår yrkandet, om upphäfvande af förbudet emot införsel af Engelskt läder, så får Utskottet upplysa, att sådant läder är, enligt Kongl. Maj:ts Tulltaxa af den 20 Mars 1816, till införsel i riket tillåtet, emot en tullafgift lika med af varans tullvärde; och;torde, i händelse en nedsatt - Besil, och Ekon. Utsk, Betånk anden. n57 ning häraf skalle finnas af nöden, detta, som egentligen synes tillhöra Bevillnings-Utskottets granskning, lämpligast kunna verkställas i sammanhang med regleringen af allmänna grunderna för en blifvande Tulltaxa. Hvilket dock allt Riksens Högloft. Ständers pröfning vördsamt underställes. Stockholm d. 19 Aug. 1823. Betänkande, i anledning af yrkad rättighet, att vid skattlaggde Husbehofs-, eller lego Såg-qvarnar få försåga så stort antal stockar som heldst. Etederv. BondeStåndet har till Utskottet remitterat ett Memorial af Rifesdagsfullmägtigen Göran Pehrsson från Östergöthland, deruti öfverklagas, att egaren afsågqvarnslägenhet, som blifvit i behörig ordning J158 Besv. och Ekon.
Summa. Summa Banko. Mått. Värde a 6 R:<lr Tunnan. Mått. Värde förslagsvis å 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde. Försvars-Verket i allmänhet eller Krigs-Collegii Departementer, hvarunder äfven inbegripas Indelta Räntor för Akers Krutbruk och Husqvarna Gevärs-Faktori, Reser vations-anslag Lifmundering för Indelta Infanteriet Inqvarteringskostnader i Stockholm, Förslags-anslag . lnqvarteringskostnader i Landsorterne, Förslags-anslag Salpeter-uppköp Ved och Ljus för Fästningsoch Garnisons-orter . S:r Diverse Anslag. Spanmåls-upphandlingsoch Bageri-kostnader Durchmarche-kostnader, Reservations-anslag Reseoch Tractaments-kostnader, Förslags-anslag Reseoch Tractaments-kostnader för Städernas Magistrals-personer och Borgare vid besigtningar, Förslags - anslag Accords-förskotter och Ersättningar, Reservations-anslag. Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus för Krigs-Collegium m. fl. Verk Skrifmaterialier och Expenser för Departementets Cansli Expedition, Förslags-anslagt Oförutsedde Utgifter . Kronovärdi. Summa Banko. Indelt på förslag. Oindelt. Summa. Mått. Värde å 6 R:dr Tunnan. 1 Värde förslagsvis jä 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde. Aflöning*-Stater. Deparlements-Chefen: Lön 4,300: — Taffelpenningar 2,300: — Departementets Canzli-Expedition: Expeditions-Chefen 3,000: — Öfrige Embetsoch Tjensteman 4,971: 32. Departementets Commando-Expedition Förvaltningen af Sjö-ärendena samt Aflönings-Staterne vid Flottans Stationer i Carlskrona, Stockholm o Götheborg Bätsmans-lndelningen Materlelen. Flottans Underhåll och Nybyggnad Båtsmännens förseende med Kojer och Täcken Båtsmännens Beklädnad, Förslags-anslag högst 1 Diverse Anslag.
Då både äldre och sednare Författningar strängt förbjuda all rubbning uti Indelningsverket, och det skulle strida mot desse Stadganden; att någre Adels-Fahne-Regementets för närvarande indragne och till Militaive-Hospitals-Inrättningen anslagne Boställen, skulle upplåtas för detta ändamål, hvarigenom de samma blefve Staten för evärdelig tid afhände, har Stats-Utskottet funnit sig icke kunna sådant föreslå, utan får Utskottet, under åberopande af de ss förra tillstyrkande, att Fordrings-Ägarne måtte till sin rätt varda förhulpne genom införsel uti Krona-Hemman eller Lägenheter, upplysa; att Aboer å sådan jord väl äga förmånsrätt till Skatteköp derutaf; men sådant utesluter likväl icke möjligheten att Hemman och Lägenheter, både nu kunna finnas och framdeles blifva disponible, hvartill äboer med sådan rättighet icke gifvas, till ådagaläggande hvaraf Utskottet exempelvis trott sig böra uppgifva, att fråga för närvarande är derom, att flere till Ädelfors Guld-Verk nu anslagne Hemman skola till Staten med första indragas, samt att om sådant icke sker förr, desse Hemman efter nuvarande Arrende-Gontracts upphörande om någre år hemfalla till Kronan, dä berörde Hemman blifva disponible för behof af ifrågavarande beskaffenhet. —- Flere dvlike fall kunna ock uppkomma, sorn gifva tillfälle för desse 1370 Stats-XJtskottets Betänkanden. fordringars godtgörande i den ordning, sorn med författningarne instämmer, men det ankommer på innehafvarne af slike fordringar i allmänhet, att sin rätt härutinnan bevaka samt uppgifva de Hemman och ^Lägenheter af denne egenskap, hvilka de kunna åslunda att erhålla; Hvilket Utskottet skolat vördsamligen till Riksens HogJoilStänders bepröfvande öfverlemna.
Deremot har han flerstädes, med stor färdighet och löjlighet, härmat vissa tyska romaners vidunderliga skrifart; ehuru det händt honom, att i sin tragedi (och således på allvar) öppna en scen med verser, som i sjelfva verket äro en hågkomst af den dånande monolog, hvarmed Banise börjar70. Man har sagt, att hans bekantskap med tyska språket var blott ytlig; och dervid åberopat den barbariserade Tyska eller Tysk-Svenska, som han ofta begagnar i de stycken, der han (såsom det fordomdags hette) ”gantas med tärnorna”. Men sjelfva sättet af denna dubbla språk-förbråkning tyckes, oaktadt hvimlet af (troligen uppsåtliga) grammatikalfel, genom sin ordfyndighet och ledighet intyga helt annat. Besynnerligt nog, att han kunde tillåta sig dylikt just vid ett hof, der Konung och Drottning voro Tyskar, och derföre, när de ej talade franska, sjelfve uttryckte sig i en ditåt lutande patois! Men det skedde tvifvelsutan med deras eget goda minne. Hvarken Fredrik, eller Adolf Fredrik, eller Lovisa Ulrika, hyste någon aktning för sitt modersmål. Den förste missaktade det af likgiltighet; de bägge sednare af ensidig fransyskhet. Man bör ej undra, att den Preussiske Fredriks syster häri liknade sin broder: det må tvärtom räknas henne till en märkvärdig förtjenst, att hon ändock lade vigt på svenska språket; hvilket hon omsider talade temligen väl, och skref nästan regelrätt. Knappt hafva Dalins granskare varit i någonting så enhällige, som i erkännandet af hans stora, och flerfaldigt välbegagnade, makt öfver Svenskan. Men huru stor den makten var, eller till hvilken grad han såsom svensk stilist var mästare, inser man dock först till fullo, när en hop af hans numera bortglömda småskrifter framvisar honom ungefär lika hemmastadd i alla andra det svenska språkets tidehvarf, som i hans eget.
StatsSekreterarne Herrar Presidenterne Skogman och von Hartmansdorff samt f. d. tillförordnade StatsSekreterarne Herrar ExpeditionsChefen Munthe, KansliRåden Ulfsparre och Bohm samt ExpeditionsSekreteraren Riben undertecknad, på Herr f. d. StatsRådet Poppius eller den han i sitt ställe förordnade ställd och af denne sistnämnde för sig och öfrige förenämnde Svarander på Herr Friherre Lagerbjelke öfverlåten fullmakt att å allas vägnar emottaga Herr JustitieOmbudsmannens slutpåståenden samt uppgifva erforderlig tid för deras besvarande. Sedan Herr Presidenten von Hartmansdorff på derom gjord och af Herr Justitieombudsmannen medgifveu hemställan fått bortgå, uppropades stämningsansökningen Lit. E.j hvarefter Herr Justitieombudsmannen uppläste oell i två exemplar aflemnade skriftligt slutpåstående i de uti denna ansökning upptagne anmärkningspunkter. I öfrigt anförde Herr Justitieombudsmannen. Åtskilliga oförutsedde hinder, hvaribland Herr Justitieombudsmannen ville nämna dels Rikets Ständers åt honom, jemte öfrige Komitterade till tryckfrihetens vård, gifne uppdrag att ombesörja tryckningen af sista Riksdagsbeslutet samt Grundlagarnes omtryckning, ett uppdrag, som nästan dagligen sysselsatt Herr Justitieombudsmannen, dels ock behofvet för Herr Justitieombudsmannen alt under sommaren njuta åtminstone någon ledighet, hade, i förening med det arbete, Herr Justitieombudsmannen nedlagt å nu uppläste slutpåståendet till ansökningen Lit. E., vållat, att Herr Justitieombudsmannen ej hunnit sammanfatta sine anföranden i de ämnen, som förekomma i ansökningarne Lit. F. och G. Herr Justitieombudsmannen fann sig derföre föranlåten att i nämnde hänseende begära 279 ytterligare anstånd. Detta skulle dock ej erfordras längre, än som åtgick till tryckningen af så väl det afgifna slutpåståendet i Lit.
— N:o 39. i anledning af väckt motion om personliga skyddsafgiftens användande till organiserande af arbetsinrättningar. VI. B. 481. VII. 133. A. 135. X. U. 190. A. 347. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOCOLL, H ALLNA IIOS II Ö G LO T LIG K A? ID ! Åttonde MIAftel. STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, I 8G 1. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 7 prot.utdrag för den 30 sistl. Juni. Uplästes och godkändes Exped.Utskäs förslag; N:o 93, till adress i anledn. af D.D. M.M. Konungens och Drottningens kröning i Norige; och N:o 94, till underd. skrifvelse ang:de försäljning till skatte af de Danviks Hospital tillhöriga, med standig städjeoch besittningsrätt på innebafvarne uplåtne hemman och lägenheter. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en Ledamot och tre Suppleanter i Konst.Utsk:t, och befunnos hafva blifvit utsedde, till Ledamot N:o 1,417, Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman; och till Suppleanter N:o 400, Erih. Bergenstråle, fullm. Hr von Francken, Georg Wolfgang; N:o 2,006, Hr Sandels, Pehr Benjamin; N:o 2,063, Hr Nordenfalk, Carl Olof Christian Joban. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i StatsUtsk;t efter N:o 2,092, Hr Wrangel, Erik Fredrik; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 1,786, Hr Blomstedt, Carl Eeinhold. Öpnades
M. ansett ett sådant pris icke kunna bestämmas annorlunda än efter dag och således vara beroende af den väglängd, som från roten till samlingsplatsen mäste tillryggaläggas, hvarvid för tillvägabringande af full rättvisa i denna del, priset på ifrågavarande kost borde bestämmas efter det i hvarje års markegångstaxa utsatta portionspris för tågande trupper. Yid öfvervägande af detta ärende, hvaröfver E. K. M. behagat i nåder inhemta Rikets Ständers underd. yttrande, hafva Rikets Ständer jemväl funnigt billigt, att rotehållarne vid de uti Götheborgs och Bohus län förlagda 2:ne båtsmans-kompanier, på de vilkor, som E. K. M. i den nådiga propositionen upptagit, befrias från skyldigheten att utgöra den ifrågavarande månadskosten, destohellre som stadgandet om densammas erläggande tillkommit på en tid, 220 Expeditions-Ulskottets Förslag till lind. SkrifvelseN:o rx.f då Carlskrona ännu var tjenstgöringsort för samma båtsmans-kompanier, och båtsmännen numera äro berättigade att erhålla aflöning af staten från den tid, de å samlingsplatsen inträffa; men då en sådan förändring skulle medföra minskning i båtsmännens aflöning, hafva Rikets Ständer, lika med E. K. M, ansett den ej böra gälla för de båtsmän, sorn redan äro antagne, och hvilkas kontrakter derför utgöra hinder. Med afseende så väl härå, som å rotehållarnes, på sätt här ofvan är nämnd t, uttalade önskan i förevarande hänseende, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underd. anmäla, att de för sin del gilla E. K. Åhs åsigt uti ifrågavarande ämne, under anhållan derjemte, att É. K. M. täcktes låta i enlighet dermed utfärda nådig förordning. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 8 Juli 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Juli 184S. Presle-slåndet den 6 Borgare-ståndet den 6 — —■ Bonde-slåndel den 8> Rikets
Hvar nedrig tanka, är din sot; Förutan dig man bittid’ sadlar, Men kommer aldrig fot om fot; Du, höga drift uti vårt blod, Du yrker, styrker allt vårt mod! Till dygd och ära du oss böjer, Gör konst och lära till vår ro; Allt hjerte-gnag ur vägen röjer, Som plär hos arga sinnen bo. Du äst det starka verldens band, Som sammanhåller folk och land. All skönhet snart sitt värde miste, All’ ögons strålar vorde stum’; Hvad gåfvor är, snart ingen visste: Men får blott Kärlek minsta rum, – Som blixt och åska genomslår, Slik kraft man genast känna får. Förruttnelsen du evigt trotsar, Din är, och blir, ju segren än; Hvad tid och ålder sönderkrossar, Hopsamlar du till lifs igen. Hvad jordiskt är, till jord förgås: Af Kärlek åter vederfås. I solen blott, är elden finer; I jorden, är han stoft-bemängd: I Gudi blott, ren kärlek skiner; I syndigt hjerta, är han vrängd. Dock, om förnuft oss råda får, Blir oss en stadig Kärleks vår. Ty älskom nu, hvart redligt sinne, Det vackert, godt och ärbart är! Hat, afund, ondska, sorg försvinne, Som blod och mod förtära plär! Då sannas våra hjertan vid, Att ock vår tid är gyllen tid. Af samma stroph-byggnad, tonart och (nära nog) värde, är hans sång till ”Äkta Ståndets Pris”; vid hvilken Erik XIV:s visa om sin Catharina tycks föresväfvat hans minne. NATURLIG DÖDSBETRAKTELSE. Hvad är det åt, att jag mitt sinne qväljer, För fåfäng vinst min ädla frihet säljer, Förgäfves mödar hufvud, hand och läpp? Jag pine, plåge, qvälje mig framhärdigt; Dock kommer den, som gör mitt verk ej värdigt En fingerknäpp. Har jag engång ur menskors samfund farit, Blir se’n med mig, som jag had’ aldrig varit: Jag blir uti det långa tysta bragt; En långlig natt har stillat ben och länder,
Landtmanncn det allmänna behofmet förmär uolylla, lärer nyttan och förmäncn af en fädan Magazins - Inrättning därigenom icke förringas, dä i alla fall det blif, kver en winst för Staten och det hela, akt äfwcn wid infallande mitzwäxt-är nägon anstalt om Lifsfdrnödcnhctcrs anffaffandc frän Utrikes orter icke bchöfwer wiStagas. Herr 1 b am, ?eb>r, trodde, alt frägan NU endast wore om bifall eller afstag pä Utskottets Betänkande, han wille dock erinra, att detta Betänkan, de Innchölle twänne saker: Inrättningen af Magazi, ner , och Husbebofs - Bränningen. Det sednare ämnet rörde egcntcligcn Bewiilnings - Utskottet, hwarförc han bnstade att detsamma dit finge remitteras, eller om ^ formaliteten fordrar alt det till Economic - Utskottet ätrrwänder, föreslog han, att det dcrifrän kunde koni. rila till Bcwillnings-Utskottct, som nu är fMsatk med samma fräga. Tredje Band. 862 Den LZ September.
Ständer förgäfves söka be* stämma något visst anslag, till fyllande af den brist, sorn ovilkorligen mäste uppkomma för dem så väl Militaire som Civile Embetstnännen, under lönerne anslagne Spannmål, fivadan Rikets Ständer skola nödgas hädanefter, som i tintills, påtaga sig en högre Bevillning, än -om af behofvet påkallas. Genom en sålunda onödigtvis förhöjd Bevillning, vinnes föi öfrigt icke det aldraringaste, till Embetsmännens fördel, utan åstadkommes endast ett tillskapande af stora öfverskutter, eller med andra ord, att genom påläggande af högre utskylder, ån som af behofvet påkallas, tillskapa en i 5 år sig ökande stående Gassa, och det und r ert tidskifte, då det allmänt klagas så väl ötver de skattskyldiges oförmåga att bära sine bördor, som ock öfver bristande lif i pen» ningecirculationen. Upplysningsvis får jag äran tillägga, att i händelse Rikets Ständer skulle finna lämpe* ligt gilla Utskottets Betänkande, samt antaga Den 4 April /. m. 21 samma grund, för anslaget till Spannmålsberäkningen under lönerne, som sednaSte Ständer, 6å uppkommer en brist af 80,207 R:dr Banco, utöfver hvartill den i annat fall behöfver beräknas, (ör de 42,615 tunnor Spannmål, som är® till 3:dje Titeln anslagne, hvilken brist måste fyllas genom Bevillning under det Tjenstemännen möjligen endast njuta sina löner till det minimipris Utskottet föreslagit, eller 32 sk. per tunna lägre än hvartill de i annat fall skulle få den sig godtgjord. På dessa skäl och i betragtande af, att Kongl. Majit, med anledning af StatsContoire»s underdåniga hemställan, detta 5 åriga bestämmande i nåder föreslagit, vågar jag vördsamt hemställa, om ej återremiss af Utskottets Betänkande torde böra äga rum, öfvertygad att så vä4 Statsverkets, som den enskildta Löningstagarens fördel, härigenom bäst bevaras.
II och vandel likväl behöfdes en hvila för tanken i mynträkningen, genom en räkneenhet, sorn kan mångfaldiga sig, utan att komma till 60, 70 eller 80 enheter, en sådan förmedling, enligt Herr Stolpes åsigt, lätteligen skulle kunna uppnås derigenom, att emellan den högsta och lägsta enheten, emellan daler och öre, inskötes en afdelning, som skulle kunna kallas Mark och motsvarade 10 öre. af Herr Hörnstein, som erinrat, att det vore oegentligt och obehöfligt att i silfver prägla hela Specie R:dr och endast underafdeiningar deraf, sedan man antagit en mynt-enhet af annan beskaffenhet; att valören i Riksgäld eller Banko borde uttalas af prägeln, såsom vigaste och säkraste sättet för allmänheten att känna myntets värde och att icke missledas; att skada för den enskilde, för landets anseende och kredit samt förlust för Banken skulle uppkomma derigenom att, såsom i den Kongl. Propositionen föreslagits, det minsta silfvermyntet blefve endast åttalödigt och följaktligen underhaltigt, ty de enskilde måste, likasom Banken, emottaga dem efter prägelvärdet, men lemnade såsom verklig valuta, t. ex. på Myntet, blefve de reducerade till sitt silfvervärde och skillnaden en gifven förlust för innehafvaren; alt i flera andra länder Staten bekostade utmyntningen och att i Sverige, så mycket borde uppoffras på dess Myntverk, att intet silfvermynt behöfde slås underhaltigt; att den föreslagna myntenheten af 1 R.dr Riksgäld ej i någon enda underafdelning instämmer med nu gällande mynt, hvaremot om mynt-enheten bestämdes till 40 sk. Banko, den bringades till öfverensstämmelse dermed; samt att enär differensen emellan 1 R:dr Riksgäld eller 1 R:dr Banko å ena och en mynt-enhet af 40 sk. å andra sidan utgjorde 12 sk. riksgäld, öfver eller under, så skulle, om för tillfället enheten 40 sk. kallades för Daler Riksmynt och 10-delen deraf, eller 4 sk.
Hr afBilibergh liar dervid förmodligen varit ledd af välmening mot embetsverken och Styrelsen; Hr Dalman deremot har troligen tänkt, att man bör öfverlemna åt Styrelsen att i denna sak hjelpa sig sjelf, så godt den kan. Man säger väl: les extremes se touchent, men jag kan i detta fall icke dela någondera åsigten. Jag vill häruti visa mig tillhöra den rätta medelvägen. Jag har härom någon gång förut yttrat mig och vill nu förbigå den motbevisning, hvartill Frih. Åkerhjelms sednaste yttrande kunde föranleda, samt inskränka mig inom det egentliga ämnet. Jag erkänner då, att Styrelsen medelst de verkställda organisationerna visat ringa grannlagenhet emot den andra Statsmagten. Styrelsen hade bort vänta till riksdagen; och jag tror vidare, att organisationerna kunnat verkställas så, att några nya anslag icke erfordrats. Mina premisser äro således desamma sorn ii H. 34 Den S Augusti e. m. Hr Dalmans; mén jag kommer derpå till ett annat resultat ån han. Hade R. o. Ad. icke börjat med att besluta, det några löneanslag icke vidare få ä besparingarna af K. M. anvisas, skulle jag möjligen vilja förena mig med Hr Dalman; men då vi för en half timma sedan sagt: ”Sorn Styrelsen gjort så och så, men vi icke kunna godkänna detta, besluta vi, att det för framtiden icke får ske,” så anser jag det vara oriktigt att nu i afseende å just samma behof, hvilka blifvit på det underkända sättet fyllda, säga till Styrelsen: Ni får hädanefter fylla dem så godt Ni kan och taga medel huru som helst, samt såmedelst de facto tvinga Styrelsen att bryta mot det beslut vi kort förut fattat; ty om vi afstå detta moment, blir följden, enär Regeringen icke kan taga tillbaka de fullmagter, hon utfardat, utan måste honorera dessa, att besparingarna dertill komme att användas. Yi hafva då åter vid nästa riksdag samma strid å bane. Jag skulle altså anse, att de anslagna lönerna må, såsom en lösepenning för den riktiga principen, med Rikets Ständers begifvande utgå, så lange nuvar. tjenstemän innehafva lönerna.