Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De skulle, om ryktet vore sannt, kläda sig i säck och aska i förtviflan 0111 fosterlandets och svenska folkets framtid. De, som veta, hvilken liten hop vi svenskar äro, veta också, att om någon räddning för oss är möjlig, måste vi bakom våra lätträknade ka-Svensk Tidskrift i8pi. EN FOSTERLÄNDSK ANGELÄGENHET. noner och glesa bajonettrader hafva något annat än en uniformerad afskyvärd pobel, förtjänt af död och undergång. Vore ryktet sannt, då skola våra äldste i farans stund förgäfves ropa till Herren Zebaoth. Han skall svara dem: Edra stridsmän äro icke mina. Jag känner dem icke, I hafven själfve dömt dem och eder till döden, och I skolen do. » Det är allvarliga och upprörda ord detta, gångna ur ett svenskt hjärtas djup, — utsagda med skaldens patos och med satirikerns etsande ironi. Men det är också sanna och tänkvärda ord, — ord, som icke blott få väcka en likartad känslostämning hos oss, utan som ock böra väcka oss till prosaisk, ' verksamhetseggande eftertanke. Att skalden har träffat sanningen med sin for svensk ära skymfande beskyllning, lär ej kunna förnekas. Det rykte, han ironiskt talar om såsom osannolikt, är sannt. Det är icke blott sannt, att våra beväringsynglingar ur de s. k. lägre samhällsklasserna — d. v. s. det stora flertalet af vår beväring — pläga fira sitt inträde i krigstjänsten med rusets simpla orgier och därvid ofta fara fram med råhetens och Öfvermodets lössläppta okynne, till skräck och afsky för fredliga medborgare. Utan på sätt och vis är äfven fortsättningen af deras beväringstid denna ovärdiga början lik. Eller hur är det i våra beväringsläger? Hafva dessa ynglingar, som här Öfva sig att en gång kunna, om så blir af nöden, försvara sitt fosterland, ha de en tanke på vikten och betydelsen af dessa öfningar? Fast mer taga de dem nästan utan undantag såsom en föreskrifven formalitet, som man är tvungen underkasta sig, men vid hvilken åtminstone de själfva alis icke fästa något intresse.
Nu följde käringen honom till bys, och blef hans hustru; men hon var en trollqvinna, och skänkte honom icke många glada dagar. Mannen hade tillförene varit gift, och egde med sin förra hustru en enda dotter, som var både god och fager. Käringen hade likaledes en dotter; men denna bråddes på sitt möderne, och var stygg till utseende och sinnelag. Troll-qvinnan och hennes dotter buro stor harm och afund emot den stackars man-dottern, så att hon alltid hölls för ett styfbarn och fick lida orätt. Det hände sig en gång, att den elaka qvinnan skulle gå i bad, och skickade sin styf-dotter att tillse om allt var redo i badstugan. När nu flickan kom fram, mötte hon trenne mör, hvilka bådo henne så innerligen vackert att hon skulle bada dem. Styf-dottern svarade: »det vill jag gerna göra, allenast J skynden eder, så att jag slipper bannor af min styfmoder». Hon badade nu de små jungfrurna, och gick derifrån. Men när flickan hade gått, öfverlade de tre små med hvarandra, huru de skulle löna den vänliga tärnan för hennes tjenstaktighet. Den ena sade: »jag önskar, att hon skall blifva tre gånger fagrare än hon redan är». Den andra sade: »jag önskar, att der skall rinna fram en guld-ring på hennes finger, hvarje gång hon nyser». »Och jag», tillade den tredje, »önskar, att hvarannan gång hon nyser skall der, komma en guld-kedja tre hvarf omkring hennes hals». Så taladt, drogo jungfrurna sina färde. Man-dottern följde nu sin styfmoder till badstugan, och biträdde henne vid badet. Rätt som det var, nös flickan, och i detsamma föll en guld-ring ned på golfvet, så att det klang dervid. »Hvad var det?» sporde käringen, och tog hastigt upp ringen, »den har du visst tagit ifrån mig». Flickan sade ingenting, och styfmodern behöll smycket. När de så hade återkommit i stugan, nös flickan om igen, och med detsamma rann en röd guldkedja tre hvarf omkring hennes hals. »Hvad var det?» sporde käringen åter, »den har du visst tagit ifrån mig».
Jemlikt 1 l:te §:n uti den för Riddarh.-Direkt:n utlärdade Instruktion, får Direkf.n nu vid riksdagens början underställa detta val R. o. Ad-.s pröfning och gillande, samt tillika frambära och förorda Brakels vördsamma anhållan, att, för den händelse valet bomme att af R. o. Ad. bekräftas, honom måtte tillåtas att med Riddarh.-Sekret.-sysslan förena den Kopist-tjenst uti K. M:s Just.- Revisions-Expedm, som han uppå förordnande innehafver, men hvarifrån han begärt och erhållit ledighet under hela den tid riksdagen kommer att fortfara. Stockholm d. 15 Oktober 1862. Carl G. Mörner. Adam Lewenhaupt. Carl Bennet. R. Cederström. F. W. Leijonancker. J. A. Tornerhjelm. B. W von Prinzencreutz. I. s. W. F. Dalman. Härvid anmälde sig och yttrade Frih. Cederström, Rudolf: Då jag inom Riddarh.- Direktm varit ense med mina kamrater, att förorda bifall till den gjorda framställningen, kan jag naturl. icke annat än tillönska densamma all möjlig framgång; men då deruti tillika innefattas en anhållan af Riddarh.-Sekretm, att få med denna befattning förena en tjenst på Rikets Stat; torde ordningen fordra, att ärendet blir föremål för behandling i Riddarh.-Ulsk:t, innan det af R. o. Ad. afgöres. Jag får derföre anhålla om remiss till nämnda Utsk. Efter härmed slutad öfverläggning blef, på derom af Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., förenämnde Mern. jemte det nu afgifna yttrandet remitteradt till det blifvande Riddarh.-Utsk:t. R. o. Ad. åiskiljdes kl. i öfver 12. In fidem protocolli, Gustaf Fahnehjelm. Den 21 Oktober. Tisdagen den 21 Oktober 1862. Pfenum kl. 11 f. m.
Bauk är mera omedelbart och således för allmänheten mera betryggande, än i Actie-Bank, der hvarje delegare endast ansvarar efter sin anpart i Bolaget, och alt delegarne i solidarisk Bank, till följd häraf, alltid måste vara mera måne derom, att Banken väl förvaltas och dess säkerhet icke äfventyras, samt det utan tvifvel skulle inträffa, att, derest Aclie-Banker fmge uppstå i bredd med de solidariska, de förra, såsom medförande mindre risque för delegarne, förr eller senare skulle undantränga de solidariska; så hafva Utskotten, på dessa och de i förra Betänkandet uttalade skäl, ansett sig böra vidblifva den deruti uttryckte åsigt, att Aclie-Banker, med sedelutgifningsrätt, icke hädanefter må få bildas. Rättigheten att utgifva tryckte skuldförbindelser, gångbare såsom mynt-representativ, med ovilkorlig förbindelse att, vid anfordran, med Rikets mynt dem inlösa, utgör den fördel och innefattar tillika det vilkor, hvarförutan enskilde Banker i detta land ej skulle kunna uppkomma eller bibehålla sig. Hvilka förmonliga beting, som än fastades vid det föreslagna åläggandet för dessa Banker att endast röra sig med Riks-Bunkens mynt; så slår det dock fast, att en sådan förändring skulle i sig innebära ett upphäfvande af det genom Lig medgifna vilkor, under hvilket de nuvarande enskilde Bankerne tillkommit, likasom en dylik med sjelfva begreppet om Sedel-Bank oföreidig inskränkning i en Bank-inrättnings egna verksamhetskrets, ofelbart skulle afskära möjligheten af nya Sedel-Bankers uppkomst. Utskotten kunna således ej biträda yrkandet, att de enskilda Bankerne icke borde tillåtas i sin rörelse använda andre credit-sedlar, än de, som af Riks-Banken utgifvas.
– Säkert har du, likasom jag, anmärkt den förkjusning hvarmed resande beskrifva Italiens nätter och aftonstunder; men gifves väl i deras tekning någon skönhet som icke är känd här i Norden? äga vi icke en långsamt frambrytande skymning, som dunklar himmelen utan att förmörka honom; en angenäm svalka som hviftar balsamiska ångor från en blomstrande äng eller björklund; en horizont, som ännu skimrar med Västerns purpurstrimmor när morgonrådnaden färgar österns nästgränsande brädd? Men du bör skåda dessa upträden från en lugn sjö, på hvars yta darrar skenet af en fullmåne som rodnar att endast kunna täfla med lämningen af dagen, på hvars stränder halfskuggan sprider täckheter som voro omärkte under strålarnes verkan; du bör höra dessa mellanljud som bryta den högtidliga tystnaden: vallhjonets ludrar, som aflägsne uttrycka sine landtlige toner, beccasinens gälla qvitter då han skrämd flygtar öfver viken, och den nattliga foglens läte som vantron förvandlat till trollröster. Under en så mångfaldig njutning för dine sinnen, tror du väl att inbildningen skulle kunna skapa något som du ville låna från södlige trakter att försköna din hembygd? Nästan samma slags betraktelser syslosatte oss under denna lilla resa, hvars behag blefvo så djupt fästade i mitt minne att de förjagade sömnen; Ännu sväfva de för mina blickar, och framblänkandet af solen, som upstiger där borta bakom tallarne, kan icke fullkomligen skingra dem. SJETTE BREFVET. Snart har jag här tilbringat en vicka. Om jag ville mäta dessa dagar efter de mellanstunder af ledsnad som gemenligen dana timmarnes längd, då skulle jag icke finna någon tid nog kärt till dess jämförelse; men om jag påminner mig alla de nöjen jag här njutit, alla de ljufva känslor som ömsom tagit besittning af mitt hjerta, då förefaller det mig att ett år icke varit tillräckligt att väcka dem.
S5 honom fordra något mera, är en fråga för sig; emellertid har han icke annat än genom upställandet af en financiell tabell sökt förmå E. o. Ad. att understödja förslaget i dess helhet. Jag har dock svårt att fatta allt detta. Om K. M:s Eådgifvare skulle betraktat denna fråga som en kabinettsfråga, så kan jag icke föreställa mig, att de skulle hafva affärdat densamma på en enda förmiddag; utan tror jag derföre dem hafva resonnerat så, att E. St:r, då de komma tillsamman från alla provinser, hafva bättre tillfälle att pröfva frågan, och att de äfven må göra det, som i alla fall skola släppa till medlen. Då får jag en riktig ståndpunkt att utgå ifrån, och blir frigjord från bandet af den föreställningen att K. M. och Dess Eådgifvare skulle lägga någon särdeles vigt på det framlagda för slaget, såsom innefattande en noga öfvervägd plan. I afseende å frågan om arbetets verkställande efter de olika alternativerna, tror jag icke mycket är derom att säga. Både föregide Ständer och K. M., äfvensom denna Eiksdag hafva såsom en hufvudsaklig grund för stambanorna angifvit militäriska och politiska ändamål, äfvensom att Sverige derigenom skulle mera närma sig andra länder. Dessa ändamål synas ej kunna vinnas genom Utsk:s förslag att begynna bygga på flera håll. Gr. Anckarsvärd har visat, att om man kan lyckas komma till Orebro, så hafva vi dock der en slutpunkt, hvarifrån man kan sjöledes komma till Stockholm, ty mellan Köping och Orebro kommer man åter på jernväg, och kunde således på ganska kort tid passera från Götheborg till Stockholm eller tvertom; och dermed tror jag till en början något väsendtligt vore vunnet. Då för öfrigt sjelfva frågan icke kan afgöras annat än i sammanhang med och i betraktande af sträckningen mellan Stockholm och Kathrineholm, så får jag fästa upmärksamheten derpå, att tvenne intressen här göra sig gällande, nemi. Södermanlands och Östergöthlands.
Emot bibehållandet af 5 procents ränta i Banco-Discontenj i stället för 6 procent, som Utskottet i förra BetänkandetA JV:o 52, tillstyrkt, Hr Helsingius t Oaktadt, med högst få undantag, den önskan inom Riks-Stånden blifvit i allmänhet uttryckt, att räntan på lån i BancoDisconten måtte bibehållas vid 5 procent, så, och under åberopande af hvad Utskottet afBanco-Discont-Directionens Berättelse intagit uti sitt Betänkande, N:o 5a, om den skadliga inverkan ränte-nedsättningen, vid i8a3 års Riksdag, med flere omständigheter, haft på utlåningen från Disconten, hvilken Lån-anstalt derigenom helt och hållet förfelat sitt ändamål, anser jag likväl Utskottets nyssnämnde Betänkande i denna del vara så väl motiverad t, att tillstyrkandet deri, om återförande afDisconträntan till 6 procent, äfven 1111 bordt förnyas, så mycket mer, som Rikets Ständers Bank aldrig, under fortgången af en stigande produclion, ensam kan blifva tillräcklig att fylla alla derifrån sig härledande behof af understöd och lånbiträden, Bil. till Banco-Ulskottets Ull. N.-o 82. 113 hvarföre, och då följaktligen nödigt är, att möjlighet heredes för inrättande af PrivatBanker, mig synes, att Banken bör begagna det enda medel, som, å dess sida, för befordrande af detta ändamål sig erbjuder, nemligen alt höja ränte-foten å sina lån, till likhet med hvad emellan enskilda, för lån mot namn-säkerhet, eger rum. Emot tillstyrkandet , att, vid omsättningar af Discont-län på 6 månader, minst en femtedel, och på kortare tid, ej mindre än en tiondedel af primitiva capitalet bör inbetalas, samt att, vid alla omsättningar pä kortare tid än 6 månader, blott en respitmånad må beviljas.
I ti 4 9 arbetad I ti I ti I IÉ 4 5 Alabaster: oarbetad ( arbetad ioo Rdr Y. 20 I Alun: 48 Romersk i o LtiV.V. 12 20 andra slag 17 LtiV.V. 6 32 40 IC IC Illo Ambra Angelica Anis ... Enkla Medicinalier . 100 Rdr V. IO 1 Sammansatta eller beredda, ej specificerade, att införski ifvås af Apothekare . ioo Rdr V. 20 1 I o Arsenik, till införsel af Apothekare, och, efter erhållet serskildt tillstånd, för Fabriks Inrättningar i ti I Aloe, se Gummi. Anchoyis, se Fisk. Arrac, se Bränvin af Ris. Bil. t. Exp.-Uisk:s Jörsl. t, und■ skrif. 3 Qvantitet för Införsels Utförsels I Tullv är de. T tillber åkTull. Tull. ningen. Aska: 1 IO Pott-, rå, vällad eller oraffinerad . 1 Lti 1 2 2 16 20 7 raffinerad och calcinerad Spisoch all annan af Vegetabilier Tennoch RivAskar och Dosor, af ämnen ej specificerade, som 1 Lti 1 Lti 1 ti 16 1 2 I 6 1 8 arbetade ioo Rdr V. 25 4 1 4o Assa Foetida 1 ti 4.0 Auripigment Bomulls • Qvantitet lör| , Tullberäklnf?rscls Utförsels ningen. lull. Tull. Bark : 2. \ Gran och af an dra Barrträd 1 T:a Barometrar och Thermometrar . O O tö c< O IL Bastoch Bastrep 1 L# 2 21 Bastmattor 1 duss. T O ! 2 0 tiil garnering och j emballage Beck: Fri a Fr L 9 i tunnor 5 Qvantitet för Införsc ls Utförsels rull varde. luli herlik - Tull. Tull. oiagen. 24 Berberisrötter Bernsten: I & 8 8 4o rå och oarbetad
Ändring härutinnan vore, efter motionärernes tanka, af högsta hehofvet påkallad; och har i sådant afseende blifvit föreslaget: af Herr Örström, att ifrågavarande arfvode hör utgå, ej af samma inventarier, utan af boets behållning, sålunda, att boupptecknings-provisionen bestämdes att utgöra, för en behållning till mindre belopp än 1000 Riksdaler, 2 procent, från och med 1000 R:dr till 10,000 R:dr, 1 procent, samt derutöfver A procent; att provisionen för arfskiftes förrättande bi i fver hälften mindre; och att i sterbhus, der ingen behållning finnes, bouppteckning skall utan arfvode af Magistraten förrättas; och af Herr Ekström, att afgiften må helt och hållet försvinna samt städernes invånare tillåtas att sjelfve åt sig utse bouppteckningsman, med hvilka de om arfvodet kunna öfverenskomma; men att, i händelse bouppteckningarne anses böra fortfarande af Magistraternes ledamöter verkställas, endast dagtractamente och lösen för instrumentens utskrifning må af dem åtnjutas, eller ock stadgas, att arfvodet endast får beräknas att utgå af boets behållning; dock, enär, genom de nu föreslagno föränd ringa rrte, Magistraternes ledamöter och ordförande skulle komma att vidkännas minskning Lag-Ulskottets Betänkandej N-.o 135, 45 i deras påräknade inkomster, borde ersättning för dem beredas genom någon lämplig tillökning i deras förut innehafvande löner, motsvarande hvad de, efter beräkning af arfvodets belopp i medeltal för en tid af tio år, kunde förlora genom antagandet af någotdera utaf berörde förslag. Vid remissen af Herr Örströms motion har blifvit af åtskillige ledamöter yttradt, att det vore önskligt, att motionärens förslag kunde vinna framgång, men att man, i sådant fäll, måste rara betänkt alt bestämma Magistraternes afiöningssätt efter helt andra grunder, än de nu stadgade. Efter alt hafva tagit dessa framställningar i öfvervägande, får Utskottet afgifva följande utlåtande i ämnet:
Directionen meddelat Revisorerna, bör kunna beräknas till 1000 R:dr Banco, så motsvarar denna besparing och inkomst på långt när icke 6 proCent ränta å den erlaggde köpeskillingen 56,000 R:dr, samt oundgänglige apteringskostnader, A hvilka dock icke något tillförlitligt förslag före köpets afslutande upprättades, hvartill än ytterligare böra läggas de årliga utgifter, som åtgå för egendomens vidmagthållande, oberäknadt den under tvist ställda afgift eller 3o:dc penning af köpe-skillingen, som Magazins-Inrättningen blifvit skyldig-känd att betala till Götheborgs Stad. Från Kongl. Directionen hafva Revisorerne i afseende så väl på frågan om inköpet af SantessonsVA Sockerbruket, som äfven det tillämnade egendomsbytet med H:r Commerce-Rådet Björnbergj infordrat en uppgift å behållne vinsten af Brännvins bränningen i Hufvudstaden från och med 1818 års början, hvilken vinst, enligt Riksens Iiöglofl. Ständers vid Riksdagen åren 1817 och 1818 fattade Beslut, skulle användas till nybyggnad eller inköp af Magasiner, {ler sådane för Allmänna MagazinsInrättningen i synnerhet voro behöflige, och Revisorers Berättelse. 601 liar Kongl. Directionen jemte öfverlemnande af förberörde uppgift, hvilken utvisade, att Brännvinsbrännings-vinsten de sednare åren, för ifrågaställde köpeoell bytes-afhandlingar varit otillräcklig, tillika anfört, att det afRiksens Ständers Stats-Utskott författade och af Riksens Ständer under sist hällne Riksdag gillade förslag till grunder för Allmänna Magazins-Inrättningens organisation icke blifvit Kgl. Directionen annorlunda i Nåder communiceradt, än i ändamål att efter dessa grunder utarbeta och till Kongl, Majit i underdånighet ingifva ett förslag till Reglemente för MagazinsInrättningen; men att Kongl.
Vid början af denna diskussion fattade R. o. Ad. ett beslut, enligt hvilket förklarades, att Lftsk:t har rättighet att, när någon ändring sker, jemka redaktionen så, att det ena stadgandet kommer att hänga ihop med det andra. Hvad nu ifrågavarande § beträffar, så, oaktadt det är kinkigt nog att på stående fot uppgöra ett redaktionsförslag, vågar jag likväl, för att förekomma en återremiss, och då ytterligare jemkning af Lag-Utsk:t kan ske, framställa ett förslag till redaktion af denna §, som, enligt min tanke, åtminstone skulle undanrödja den tvetydighet, som Hr Cederschjöld påpekat. Jag anhåller att R. o. Ad. måtte bifalla en omredaktion af frågavarande §, så lydande: Den 14 Juli. 467 Hr Olivecrona: Då här flere förslag till redaktion blifvit framställda, men jag anser betänkligt att här på stående fot afgöra hvilketdera som af dem kan ega företräde, vill jag icke öka förslagens antal, emedan af andra talare kunde med skäl yttras samma betänklighet, om jag här skulle framlägga ytterligare ännu ett förslag till ny redaktion; jag hemtar blott häraf förnyad anledning att anhålla om återremiss af denna §, på det att Lag-Utsk:t må beredas tillfälle att vidare öfverväga de lämpligaste ordalagen. Hr Cederschjöld: Jag vill endast fästa uppmärksamheten på, att mig synes, det ändamålet omöjligen kan anses vara vunnet genom att lemna ett vilkorligt bifall till det af Hr von Koch framställda förslag. Det kan ju icke blifva annat än vilkorligt, då, enligt hans egen framställning, Lag-Utsk:t kan vidtaga de jemkningar, som för Utsk:t synas lämpligast. Jag anhåller derföre fortfarande, att R. o. Ad. må besluta en återremiss af §:n. Hr Dalman:
Jemte det Kongl. Maj:t sålunda äskar, att den personliga skyddsafgiften jemväl under nästinstundande statsregleringsperiod må till folkundervisningens befrämjande användas och att deraf, på sätt och under de vilkor härofvan äro upptagna, anvisas, till Seminarierna R:dr 65,000: — till understöd för Seminarii-elever » 30,000: — till arfvoden och resekostnader för Inspektörerne » 30,000: — till undervisnings-materiel ro. m » 10,000: — till understöd för högre Folkskolor » 10,000: — till folkskole-väsendets utveckling och förbättring i allmänhet » 75,000: — Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition M 43. 11 och till löneförbättring för examinerade lärare R:dr 65,000: — tillsammans » 285,000: — vill Kongl. Maj:t tillika föreslå, att hvad af skyddsafgiften icke för vissa behof anvisas, äfvensom de på de särskilda anslagen uppkommande besparingar må af Kongl. Maj:t för folkundervisningen tillhörande föremål disponeras. Slutligen anser Kongl. Maj:t sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på ett annat med folkskoleväsendets ändamålsenliga ordnande nära sammanhängande behof, som hittills endast i ganska ofullständig mån kunnat afhjelpas. Redan vid 1850—1851 årens riksdag anvisades ett anslag af 80,000 R:dr Banko till fond för stiftsvis inrättade pensions-anstalter för folkskole-lärare, hvilkas antal då uppgick till 2,288. Men till följd deraf, att gränsorna för församlingarnes och lärarnes åtaganden ej voro närmare bestämda, och det således icke var tydligt i hvad mån inträdet i en pensionsanstalt skulle för skoldistrikten medföra större kostnader och för läraren större fördelar, än som genom Folkskole-stadgans 11 § mom. 2 redan kunde anses föreskrifna, funnos jemförelsevis endast få församlingar och lärare villiga, att med egna bidrag befordra det afsedda ändamålet.
Jag medger, att det är ganska svårt, uppgifva förslag till sättet, att få Bevillning af sådane capitaler; men jag skulle dock tro, alt, om hvar och en ålades uppgifva sine lordringar, det blefve möjligt att beskatta åtminstone större delen, helst om förlust af capitalet stadgades såsom påföljd, i händelse undandöljandet deraf blefve bevisligt; och jag tviflar icke, att mången borgenär skulle vara benägen, att bidraga till denna bevisning. Den 3o Mars f. m. Med de grunder, som redan äro antagne för fastighetsvärdets bestämmande, anser jag såsom en onödig formalitet, att ägaren skall vara skyldig sjelf uppgifva värdet; och hör således detta stadgande upphäfvas, helst om förslaget i io Mom. blir antagit. Öfvertygad, att, genom antagande af desse Grunder, Bevillnings-procenten å fastighet skulle kunna betydligt nedsättas, anhåller jag att detta anförande må få åtfölja återremissen, som troligen af flere än mig yrkas. Friherre Boije j Ludviga uppläste följande: Den rättighet Rikets Ständer äga, att genom Bevillningen beskatta Svenska Folket, åtföljes af skyldigheter, dels att ej vägra Staten hvad den behöfver, och dels att Bevillnings-beloppet varder rättvist fördelad t; och dessa skyldigheter stå i sådant samband, att man icke, såsom Statsman, kan handla behörigt för den ena, utan att iakttaga behörigt afseende å den andra. Att åt Bevillnings-systemet gifva all den rättvisa, som alla särskilta classer af Svenska Folket, hvar för sig, begära, blir alltid svårt; men för oss, som, inom det sista tjugutal af år, begagnat 2:ne, hvarandra alldeles motsatta, systemer, bör det icke blifva 3l8 Den 3o Mars f. m. omöjligt att, emellan båda, finna den medelväg, som, bättre än någotdera, närmar oss till ändamålet.