Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om så förhöll sig, vore det visst bäst, att genast gå lill Tulltaxans 25o Den 28 October f. m. bestämmande; men jag kan icke forsta annat, än att Ständerne nu, såsom vid förra Riksdagen, böra för Kongl. Maj:t uppgifva de grunder, hvarifrån de utgått vid TullBevillningens uppgörande. Meningen vid Tulltaxan måste väl vara att bestämma ett maximum för tullafgifterne, enär Kongl. Maj:t äger rättighet att nedsätta dem; och för utöfvandet af denna rättighet är det väl högst lämpligt, att i en officiel handling tillkännagifva de grunder, från hvilka Ständerne vid maximi bestämmande utgått, på det samma grundsatser af Konungens Rådgifvare må kunna tillstyrkas vid fråga om nedsättning af desamma, utan alt dessa Grunder behöfva uppletas uti våra Protocoller. Afsigten med tillstyrkandet att ”emot en i ”afseende på skydd för inländska Näringar ”samt consumtionen afpassad tull, ej min”dre i Riket införa alla utländska varor, *’än ock till främmande Stater utföra och ”af3rttra alla inhemska producter och varutillverkningar, &c. &c,” måtte vara, att Kongl. Maj:t skall känna denna Ständernes åsigt, och handla i öfverensstämmelse dermed. Då bör man väl ock bifalla ifrågavarande högst vigtiga Grund. Jag anser ytterligare för vigtigt, att Ständerne erkänna, det Kongl. Majit äger magt att förbjuda inoch utförsel af varor, emedan jag hoppas detta skola leda derhän, att Kongl. Majit en gång afsäger sig denna rätt. Jag yrkar alltså bifall till ifrågavarande Be - Den 28 Octo ber f. m. villningsGrund, och att alla premisser måtte afgöras, innan vi skrida till uppgörande af Tulltaxan. Herr Tham: Jag tillstår, att det för mig är en ny lära, det man skall afkunna domen, innan man känner skälen, hvarpå den hör fota sig. Herr Cederschjöld har likväl drifvit denna orimliga satts.
Majit äskade belopp 1,120,000 Ridr. 15:o. Derjemte hemställer Utskottet, att, i enlighet med Kongl. Majits förslag, reservationsanslaget till vård och underhåll af länsoch kronohäkten må uppföras till oförändradt belopp, 13,500 Ridr. Stats-Utskottets Utlåtande No 39. 13 16:o. Beträffande förslagsanslagets anlitande är i den Kongl. Propositionen särskildt framstäldt förbehåll derom, att Kongl. Haj:t dels må ega att af berörda anslag anvisa erforderliga medel a) till lämpliga arfvoden åt de vikarier, som, i händelse af förfall för ordinarie innehafvare af tjenster så väl inom Fångvårdsstyrelsen som vid fångvårdsinrättningarne, kunna behöfva förordnas, i den mån de enligt gifna föreskrifter uppkomna besparingar å aflöningsstaterne icke blifva för ändamålet tillräckliga; b) för anställande af flere Officerare vid Kronoarbetskorpsen, i händelse tillökning i denna korps eller densammas fördelning på flera stationer skulle sådant påkalla; c) till aflöning af tjenstemän och betjente såväl vid de nya fängelser, hvilka mellan statsregleringarne kunna komma att till begagnande upplåtas, som eljest vid de flera befattningar, som, utan att vara å stat uppförda, kunna under samma tid finnas oundgängligen nödiga; dels ock att Kongl. Maj:t må kunna i synuerliga fall. till ett belopp ej öfverstigande 50 procent, förhöja den Direktörer och andra tjenstemän vid straff-fängelserna i stat medgifna provision å fängelsernas behållna nettoinkomst af arbetena.
Utskott af tvenne ledamöter frän hwarje Srand mätte i fadant afseende sättas, hwilket förstag blifwik af Bonde - Ständet bifallit. -Aerr keresrvetoik Noratlr, (larl ^xsl, an» säg detta ämne wara en privilegiifräga och pä sädan grund föcwisas till Riddarhus Utskottet. Herr Landt-Marfkalken förestog att Ridderskapet och Adeln mätte behaga gä-Bsnde.Ständet i detta ämne manligt till mötes och bifalla sättandet af ett Utskott af trenne personer utaf hwarje Ständ» Ro - Den i Iunii. 429 Ropades nägra starka Nef> friherre Li!kvs>LöI6, lBIs, samt Grefwe Nornor, ^äolxli Loran, hegar te denna fraga pä Bordet. Ropades ater Nej, men uppå Herr LandtMarjkalkens och fleras erinran, akt en jrägas läggande pä bordet icke kunde förnekas, förblef densamma hwilande. Uplästes Allmänna Beswärsoch OeconomiäUtskottetS memorial af d. ,zo Maji, innefattande tillstyrkande a den af Prosten Lilvortlcm gjorda motion, att hos Hans Kongl. Maj:t en underdånig anhållan mätte göras, sä wäl att ett efter behofwet afpastadt läns lazarett mätte för Bohuslan i Uddewalla Stad inrättas, som eck, att dek i Strömstad warandc curdus, för länets större beqwamlighet och nytta, till Uddewalla förflyttas, htvarjemte Utskottet hemstäide oni en förbättrad repartilion af de insamlingar som jke i landsorterna för hospitals06) lazarerls^wardens rakning. Lades pä bordet.
Utskottet har dessutom ansett det leda till större lättnad och säkerhet vid expedierandet af Rikets Ständers beslut, att hvarje deröfver utgående expedition först uppsattes af det Utskott, som målet handlagt, och dymedelst förvärfvat sig fullständigaste kännedomen af detsamma, men attickedessmindre Expeditions-Utskottet, hos hvilket en oväldig Cörlstiti-Tj tsh. Memorial, Nm 5j-, Oväldig granskningsblick hör förmodas, sedermera lill både innehall och loirn reviderade Expedilionerna, innan de i Stånden tmderginge justering. (Se Förslagen Nrs 4 & i5.) Under åberopande af det ofvatiandragna. oell i öfverensstämmelse dermed, för Constitutions-Ulskottet, till grundlagsenlig behandling, vördsamligen öfverlemna nedanstående, efter Riksdags-ördningens paragrafiiumerföljd, upprättade redaetiönsförslag, alla medgifvande partiel beredningsåigärd, med undantag endast af 5:le, 6:te och ^rde punkterna, hvilka stå i nära inbördes beröring, samt 4;de och i5:de punkterna, sorn ega osk il jakt ig t sammanhang* t :o Ändring och tillägg i 24 §• Riksdagsordningen, vid slutet af irsta momentet: ”Skulle i något Stånd eller Utskott en talrikare Cancéllie-Betjening oundgängligen tarfva s, ege Ståndens Plena att derom, på skeende anmälan> förordna; men ej må denna Betjening ökas blott för behof vet af ytterligare renskrifningsbiträde, hvartill kostnaden bör medelst serskildt anslag bestridas Bilt, till R.-St. Pro t. 1828 cch 1829, 3 Sami, iS:te Haft. 1 to Constie.-Utslc.
I sammanhang med hvad reservanten anfört, får jag för min del förklara, att jag anser ett sådant utställande af obligationerne vara stridande mot den egentliga afsigten med det beslut, som R. o. Ad. i går fattade, och alt således denna summa bör öfverlemnas till Riksg.cont, samt att, ulan utställande af ifrågavar. obligationer för det ändamål, sora man synes åsyfta, finnas äfven andra utvägar lagda i Bancofullm:s väld att begagnas för ifrågavarande ändamål. Då jag således afstyrker antagande af mom. a), så följer deraf, att mom. b) mäste förfalla. Hrad åter angar mom. c), så är jag af samma öfvertygelse som Frih. Cederström yttrat, nemi. alt, sedan beslut är fattadl, rör:de medlens öfverlemnande lill Riksg.cont., den förevarande öfverläggningen ronde bancoväsendet icke häfver något vidare alt dermed skaffa; men ifall 11. o. Ad. skulle vilja ingå uti någon närmare detaljbeslämmelse ronde denna disposition, så utber jag mig att derom fä vidare yttra mig. Frih. Stjernstedt: Afven jag är af den tankan, att hvad som Utsk. tillstyrkt uti gram. litt. a) och b) bör utgå, på de skäl, Den 11 April. 263 som den upplästa reservationen innehåller. Hvad äler beträffar litt. c), så tror jag, alt på de grunder, som Utsk. i sitt betänk, framställt, Utsk. måtte hafva varit berättigad! alt yttra det fällda omdömet ang:de utlåningens orduande och dess vidare utsträckning, och då är moni. c) icke annat än en följd af Utsk:s yttrande i nämnde afseende, och jag kan således för min del icke finna något som hindrar R. St. all fatta ett sådant beslut, nemi. att man icke måtte taga medel ifrån det ena af R. St:s verk, hvilket är hufvudsakligen afsedt att bedrifva utlåningen och öfverlemna dem lill ett annat R. St:s verk, som icke har detta syftemål.
Nu har reservanten föreslagit, att brännvinsbiännings-redskapen endast skulle få göras af metall, och liar reservanten i en not upplyst, att man äfven kan begagna pannor af träd, med det tillägg att någon vetlenskapsman gifvit vid handen, att bruket af sådan redskap föranledt underslef. Att det (innes pannor af träd, är ganska riktigt, och de komma visserligen att blifva allt mer och iner kända här i landel, ju mer brännvinsbränningen med ånga blir utspridd, ty det är endast med denna metod, sorn nian kan begagna trädkarl; och att det vore en stor vinst för vårt, land, om all brännvinsredskap kunde vara af träd, är gifvet, då kostnaden derigenom skulle så betydligt minskas, utom att all ergning och vidbränning i en sådan panna undvikes. Hvad åter beträffar, alt man ej då skulle kunna hindra underslef, då hvar och en kan hafva dertill Ijeniiga trädkärl i sitt hus, så får jag fästa uppmärksamheten på, att man väl ej kan taga hvad trädkärl som helst och deruti bränna brännvin, utan att ett trädkärl, som dertill skall kunna begagnas, måste vara särdeles fast gjort och af ovanligt godt virke, och dessutom måste ett sådant kärl vara försedt med hatt och bröst af koppar, med tillhörande ångpanna, ångrör m. m. Nu hemställer jag, 0111 en sådan apparat är af' den beskaffenhet, att den kan finnas i hvarje stuga, likasåväl som andra trädkärl. Jag anhåller alltså, att R. o. Ad. måtte besluta att denna § blifver förändrad till den ordalydelse, som den förut haft, nemi. att brännvinspanna må göras af hvad ämne som helst. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om han rätt fattat Frih. Hamiltons förslag, hade det varit, att, i afseende på det ämne, hvaraf redskapen får göras, Utsktns förslag skulle antagas, att nemi. brännvinspanna får göras af hvad form och ämne som helst. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Utsk:s förslag finnes infördt på sidan i5, och lyder sålunda: § 12.
Danmark anses hafva rätt att fordra, med förespeglingar om deltagande deruti af andra strandegare vid Östersjön, hvarvid fogas uppgifter och kalkyler, hvilka, om de ock nu kunna antagas för riktiga, framdeles icke blifva det, hvaremot åtagandet, vid hvilka inträffande omständigheter som helst, står fast att aflösa det uppgifna och bestämda kapitalet. Dessa anledningar gifva skäl att protestera emot det af Utskottet fattade beslut, som jag yrkade måtte blifva ett tillstyrkande af följande lydelse: »alt Rikets Ständer skulle till Kongl. Majrt aflåta en underdånig skrifvelse, uttryckande Rikets Ständers önskan, att lämpliga åtgärder måtte, i ministeriel väg och i samråd med öfriga, uti Östersjöhandeln deltagande makter, vidtagas, för att åt svenska handeln och sjöfarten genom Öresund bereda de ytterligare lättnader, hvilka, 16 Allm, Besv. o. Ekon.-Utsk. Utlåtande, M 120. genom ändamålsenliga underhandlingar, utan störande af den vänskap och grannsämja, som med konungariket Danmark lyckligen äro rådande, kunna erhållas», samt 3:o af herr P. II. Hesselgren: »Ehuru jag helt och hållet instämmer i Utskottets tillstyrkande, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t aflåta en underdånig skrifvelse, i fråga om beredande af Öresundska tullens aflösning, så anser jag mig dock böra reservera mig emot Utskottets med en ytterst svag majoritet fattade beslut, att införa en, i min tanka, missledande sifferkalkyl öfver det belopp, hvartill Sveriges andel skulle uppskattas, derest med Danmark öfverenskommelse kunde träffas om en lösnings-summa, hvarigenom svenska flaggan på en gång och i ett för allt kunde befrias från erläggande af den så kallade Sundska tullen. Utskottet erkänner öppet, att för denna beräknings uppgörande saknas all fullt tillförlitlig grund. Detsamma har motionären också medgifvit, ehuru han dock för sina kalkyler åberopat uppgifter, hvilka blifvit lemnade af vederbörande auktoriteter, ehuru för flera år sedan.
Banko icke längre måtte bland Stats-vcrkets tillgångar upptagas och till stöd för en sådan hemställan anfört, att orsaken hvarföre utgiften blifvit från do under Konvoy-koinmissariatets förvaltning ställda medel anvisad, otvifvelaktigt varit, att Kongl. Maj:ts Minister i Turkiet haft öfverinseende öfver konsulaterne på Barbarcsk-kusterne, hvilka konsulater omedelbart lydde under konvoy-kommissariatet, men att denna befattning likasom den med direkt utbetalning af öfriga konsulers aflöning, numera upphört och bemälte embetsverks åtgärd i nämnde hänseende blifvit inskränkt till att qvartalsvis till Utrikes-departementet inbetala en viss, mot fyx^a sjundedelar af underhålls-anslaget för det gemensamma Svensk-Norska konsulsväsendct svarande summa, hvaruti äfven ifrågavarande utgift för beskickningen i Constantinopel syntes böra vara inbegripen; så har Kongl. Maj:t nu i nåder föreslagit, att Konvoy-kommissariatets bidrag till omförmälda beskickning måtte med innevarande Statsreglerings-period upphöra; och har Stats-Utskottet, som, på grund af anförda förhållanden, tillstyrker Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Majt i berörde hänseende täckts föreslå, ansett sig böra, under förutsättning af bifall till denna hemställan, från inkomstberäkningen utesluta berörde bidrag. 22:o. Observations-medel, hvilka i 1858 års Riks-stat beräknades till 8,000 R:dr, hafva under åren 1855—1857 i medeltal uppgått till allenast 5,186 R:dr årligen; och enär denna inkomst är y Transport R:dr 8,074,270: — Stats-Utshottc/s Utlåtande N:o 45. Transport R:dr 8,074270: af oviss beskaffenhet, torde don icke i denna beräkning böra upptagas till mera än , . „ 5,000: 23:o.
Den nådiga remissen återställes i underdånighet, och Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, Stormäktigste, Allernådigste Konung,! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigsté tjenare och undersåter: F. ÅKERI ÅN. C. F. AF STRÖM s. •'. Silfversparre. Stockholm den 19 December 1862. (Stockholms Navigations-skola.) Vördsam förklaring. Af Kongl. Kommerse-kollegium anbefalld att inkomma med förklaring i anledning deraf, att Rikets Ständers Revisorer, efter granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för är 1860, uti 3 § af deras underdåniga berättelse fästat uppmärksamhet dervid, att uti räkenskaperna för Navigations-skolorna i Stockholm med flera städer finnas såsom förslitne och oduglige afförde åtskilliga förtecknade effekter, deraf en del skäligen ej kunde anses utan allt värde, så framt ej sådant behörigen styrktes, får Direktionen för Stockholms Navigationsskola härmed vördsamt anföra, att uti räkenskapen för 1860, afgifven den 4 Juni 1861, finnas afförde följande förslitne inventarier, nemligen: 15 stycken svartbetsade stolar, med anskaffningsvärde af R:mt R:dr 45: — 2 » Schwartzwalder-ur » » » 30: — 1 » vattenkaraffin med 4 dricksglas » » 2: 50.
Af berörde omständighet och då den inverkan fremmande religionsbekännare i vissa fall, enligt särskilda författningar, nu kunna utöfva i kyrkans angelägenheter, såsom vid val af prest och kyrkobetjening m. m., synes böra modifieras, helst afifällingar, jemlikt Utskottets förslag, ej skulle lä deltaga i ordnandet af dessa angelägenheter, uppenbaras dessutom att en revision af redan befintliga lagar i förevarande ämne är nödig. Och det är af dessa anledningar, som Utskottet trott sig lör närvarande höra stadna vid att föreslå den lagstiftning i ämnet, hvarom Rikets Ständer, hvad sjelfva principen angår, synas vara ense, eller alt den i lag stadgade påföljd för affall och proselyt-verksamhet måtte upphäfvas, och andra stadganden, hvarigenom deri Svenska kyrkan på annat sätt värnas, i stället antagas, med öfverlemnande ät näst sammanträdande Ständer alt öfverenskomma om de vidare stadganden och lagförändringar, sorn, derest Utskottets förslag upphöjes till lag, må vara nödiga, så vidt förhållandena ej kunna ordnas af Kongl. Majit, på grund al den makt, honom, enligt Regerings-formens 89 §, tillkommer. För sådant ändamål har Utskottet tillstyrkt en underdånig skrifvelse i den syftning, nedanstående förslag anvisar. Intill dess den vidare lagstiftning, sorn erfordras, kan vara beslutad, lärer något trängande behof deraf ej eller kunna uppstå, särdeles som, enligt Utskottets förslag, föreskrifter huru förhållas' bör i afseende å äktenskap emellan personer, af hvilka båda eller endera affallit eller blifvit från kyrkan sköjde, samt i fråga om uppfostran af affällingars barn, ej komma all saknas, och Kongl. Majit dessutom, genom reglementariska stadganden, i öfrigt kan ordna en stor del af de förhållanden, hvilka i följd af lagförändringen kunna uppstå.
Det »vöre jil att frånkänna Grundlagarna sin kraft. Kan man anse ett wärde af Ständs-privilegker naturligen fästadt wid sädane i kraft af Födsel eller Näringsfång stadgade särskilda rättigheter, som tydligen förnärma andras ägandeeller förwärfningsrätt? Eller skulle namnen Frälse-Ständ, OfrälseStänd, Tjenstemanila-Ständ, Handels-Ständ, pä 464 Expeditioner till Riks-StLnden. »agot sätt kunna helga deras natur? Nf ingen redlig nian lärer detta besakas. Kan ett sädant wärde fästas tvid det slag stadgande», som genom sin obestämdhet allsintet betyda? Äf ingen klok man kan detta besakas. Kan man anse säsom särskilda Ständsrättig hcter sadanc, svin, i kraft af redan existerande la gar, af hwarje Medborgare ätnsntas? Detta skulle innefatta omening. Bör man för särskilda Stånds rättigheter anse sadana, som icke redan äro, men, enligt allmän sam hällsrätt, böra göras lagligen atkomlige för akta? Detta skulle wara en orättwisa: och att, sedan deras åtkomlighet wore hwarje Medborgare tillerkänd, ännu anse dem för särskilda Ständs förmåner, skulle ju äter wara meningslöst. Kan man anse för särskilda Ständs-privilegier sädana stadgandcn, soni innefatta pligter eller oncra? Pligter och onera äro ju icke rättigheter. Kan maii för särskilda Ständs-privilegier anse reglementariska föreskrifter i afseende pä organisation eller förwaltning af wipa fanihällsinrättningar, som icke i uägon rimlig ordets bemärkelse kunna kallas Ständ? Det strider mot all rigtig slutkonst. Kan man för särskilda Ständs-privilegier anse veconomiska Lagar, constitucrande naturen, förmänerna och skyldigheterna af wist egendom, wipa tsenstcr och wisa näringssätt, till hwilka en regelbunden ätkomst ej bör nägon samfundsmedlem förmenas?
» A h, det är bara ett puddingsrecept, som jag inte är människa att få tag uti. » » Ja, de fruntimmerna, de fruntimmerna, » anmärkte jag till värden; » tänk, om vi karlar förvarade våra värdepapper på samma lättsinniga vis, det skulle just bli en skön historia. Om nu inte Hanna finner sitt recept — då bli vi utan den rara puddingen till middagen! Det behöfdes verkligen, att någon ordentlig karl toge hand om alla spridda skatter, som finnas nedlagda i damernas familjerecept och uppskrifningar, i ett, som det såg ut, rätt lifligt samtal. Elin var den första, som igenkände d e m; det var den rike f " iaren och Anna Klint. Då de två paren kommit i närheten af hvarandra, såg Elin att Anna Klint sade något till sin kavaljer, som kom honom att rikta blicken på Elin och hennes vän med ett tydligt uttryck af förvåning; när han hälsade på henne, tyckte hon sig märka, att hans vanliga artighet utbytts af en viss kyla. Anna hälsade e j, men just som hon kom midt för Elin, lät det som hon framslungat ett halfhögt: » strejkbryterska ». En månad därefter fick Elin läsa ett tillkännagifvande om förlofning mellan frö- ken Anna Klint och grosshandlaren. Det var Elins rike friare, som den forne strejklederskan höll till godo m e d! IDUN 386 och ordnade dem för all framtid till något helt och håndterligt. » » Ja, det kunde just morbror vara rätta mannen till, » inpassade värdinnan, smått pikerad, » som naturligtvis har tillräckligt med tålamod och förstånd till ett så tacksamt arbete. » Emellertid kom puddingen i rätt tid på bordet; den befanns delikat, och vi läto oss väl smaka. Och med det sista skedbladet glömde jag hela den historien. Men lilla professorskan hade i sitt stilla sinne svurit en grunig hämnd.
Bland hoga herg torde höra nämnas det så kallade Malingsflugg i Attmars Socken af Medelpad, hvilket, ehuru beläget 3 mil från hafvet, tjenar sjöfarande på 9 å 10 mils afstånd såsom landkänning, och pä sin högsta spets erbjuder en utsigt öfver en stor del af Medelpad och Helsingland; Skidberget i Wibyggerå Socken af Södra Ångermanland, hvilket, i anseende till dess sträckning mot hafskusten och den tätt derunder löpande stora landsvägen, mot hvilken det bildar en brant obestiglig klippvägg, i militäriskt hänseende förtjenar den största uppmärksamhet, såsom utgörande en den fördelaktigaste position, så väl till försvar som till förekommande af fiendtliga härars framryckande efter denna landsväg, eller deras landsättande på stranden af den derunder belägna hafsviken; Tåsjö-berget i Socken af samma namn, Wårdkasberget och Hernöklubben på Hernön m. li. Af förenämnde vattendrag är Ånger mane Ifven störst. Denna eif, en af de betydligaste i Riket, har sitt egentliga ursprung vid Norrska fjellryggen, derifrån hon genomlöper Åsele Lappmark under en sträcka af 20, samt Ångermanland under 16 mils längd, och utfaller vid Hernösand i hafvet, efter att hafva erhållit förstärkning af flere större och mindre vattendrag, som med henne förena sig oell bilda flerfaldiga utgreningar. Räknadt från Hernösand är Ångermanelfven segelbar för fartyg af hvad storlek som helst till Nylands lastageplats i Ytterlännäs Socken 6 mil, och ännu 4 mil längre upp eller till Sollefteå Bruk för mindre fartyg, så att den af alla strömmar i Riket har den längsta segelfart från hafsbandet; ofvanföre nämnde Bruk möta de såkallade Forssarne, som på längre och kortare mellanafstånd omvexla med lugnare och djupare vatten; och är det egentligen härifrån som den förnämsta flottningen af träd virke verkställes flere mil uppefter elfvens såväl hufvud vattudrag sorn särskilta grenar ned till Nyland, der effekterne vanligast inskeppas.
Och föreslår altså Motionären, att till första uppsättandet af de genast behöflige Landtbeskallare, äfvensom af Ottenby Stuteri, enär det kommer att upprättas, medel, i män af behofvet, utur nämnde Cassa måtte få lånas, emot skyldighet, att, när tillgångar dertill kunde finnas, återgälda Capitalet, men att för de lånta summorne, intilldess de voro till fullo betalde, till K. KrigsColIegium erlägga samma ränta, som nämnde Collegium derföre af RiksgäldsContoiret nu erhåller. Hvad nu först angår den så kallade f. d. Allmänna HingstMedelsCassan, på hvilken Motionären gifvit an - Betänk and en, N:o 377. 35i visning, så har denna Cassos Fordringar oell Contanle Medel, till ett sammanräknadt belopp af R:dr 37,008: 35. 3., blifvit, till följd af R. St:rs Beslut vid 1809 och 1810 årens Riksdag, från K. KrigsCollegi lim tili RiksgäldsContoirets disposition öfverleinnad; Ulen hvaraf nu endast återstår ett af nyssbemäldté JK. Collegio emot intecknings-säkerhet, Ullånädt Capital af JR:dr 16,000. — Och, i afseende på räntan, sorn, efter Motionärens uppgift, skall årligen till K. KrigsGollegium erläggas å förrberörde, till RiksgäldsContoiret lefvererade Summa af Ridr 37,008: 35. 3., så har, t följd af den vid i8a3 års Riksdag skedde StatsReglering, all ränteutbetalning från RiksgäldsContoiret å f. d. Allmänna HingstMedels-Cassan med sistnämnde år upphört. jämlikt den, vid innevarande Riksdag, skedde StatsReglering, äro, för hästafvelns förbättrande, 8000 R:dr å 8:de HufvudTiteln uppförde, för att med 1000