Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta bevisar, alt lian ej kan inträda i fadrens. Hans son åter kan ej få annan rätt än dess fader äger. Enär nu 37 §. RegeringsFormen stadgar, att, då en gren är utgången, Adelskapet tillfaller den närmast berättigade, så tror jag för min del, att Generalintendenten dorchimont är denne berättigade. Men sedan Herr Grefven och Ordföranden förklarat sig vara förhindrad att göra någon annan proposition, än i öfverensstämmelse med RiddarhusUtskottets Memorial, så hemställer jag till Ridderskapet och Adeln, i fall Ridderskapet och Adeln skulle önska, att saken i tolkningsväg måtte blifva hänvist till ConstitutionsUtskotttet, om man icke kunde enklast vinna denna önskan, derigenom att Ridderskapet och Den 8 December f. m. 43 Adeln förenade sig att begära den proposition: huruvida Ståndet finner de gjorde anmärkningarne vara af beskaffenhet att föranleda återremiss. Lika säkert sorn Herr Grefven och Ordföranden lärer vägra den proposition, att Generalintendenten dorchimont skulle anses sotn Adelsman, lika säkert måste han vägra denna proposition. Då äro alla former bibehållne; ty när en sak första gången från Utskott inkommer, får man ej bifalla minoritetens mening, utan måste först återremittera betänkandet. När det åter andra gången till Ståndet återkommit, äger Ståndet rätt att bifalla det med hvilka förändringar, som kunna finnas lämplige. På denna grund tror jag, alt bästa sättet till vinnande af det mål man önskar vore, att Ståndet yrkade återremiss. Herr Printzenskjöld: Jag vill endast yttra mig i anledning af Herr Cedersclijölds begäran, att Ordföranden skulle inhämta Ståndets tanka, huruvida Ståndet anser proposition lill bifall å Utskottets Memorial kunna göras. Jag tror det ej vara formenligt, alt Ståndet yrkar en proposition, innan Ordföranden förklarat om han vägrar att göra den, hvilket förklarande jag åtminstone ännu ej kunnat uppfatta. I öfrigt hvad angår Herr Hjertås yttrande, att denna fråga skulle kunna till ConstitutionsUtskottet remitteras, såsom endast innefattande en Grundlagsförkläring, hvilken Herr 44 Den 8 December f. m.
Utskottet ansett en högre tull böra i blifvande tulltaxan bestämmas; men till de artiklar, å hvilka Herr Öfversten ansett en förhöjning vara behöflig, tillägger jag fönsterglas, å hvilket Utskottet bestämt en högre införselstull nödvändig, lör attil pprätthålia Svenska Glasfabriken, och förekomma den illusion hvarigenom ett betydligt qvantum af hvitt fönsterglas blifvit i riket infördi under namn af grönt. Vårt land behöfveri sanning icke det utländska glaset, ty tillverkningen af fönsterglas inom riket är redan mer än tillräcklig för landels behof, hvarom de stora lager, sorn å Bruken årligen ligga oafyttrade, vittna, och ulf godhet kan den e,j blott täfla, utan öfverträffa!’ ock uti hvilket den utländska, hvarföre ock Svenskt glas uti de praktfullaste byggnader inom landet blifvit användt. Det är således nödvändigt, att glasbruken erhålla det skydd, som de genom högre införselstull allt intill t831 egde, och att deras egare må kunna motse ersättning för de förbättringar, som genom stora uppoffringar, och på några ställen genom utländska arbetares införskrifvande, blifvit verkställde, och att de således icke genom en ringa afsättning må se sig tvungne med stor förlust nedlägga denna handtering, samt förafskeda det stora antal arbetare, som då, förlorande förtjenst, falla allmänna barmhertigheten till last; härtill kommer ock nödvändigheten, att den nu mera inländska tillverkningen af potaska ej må förlora dess betydliga afsättning till glasbruken. Och då derjemte glas icke är af uatur att kunna tullförsnillas, förlorar ej eller Staten intrader genom den högre tullen. Det är slutligen en gifven national-vinst att förekomma betydligare penningesummors utförande utur riket för en vara, som både i tillräcklig mängd och all erforderlig godhet förefinnes inom landet. Jag förenar mig äfven med Herr Doctor Sandberg uti hans reservation, i anseende till hvad han om edgång anfört.” 72 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N.-o 1%. Af Contracts-Prosten Herr Doctor A. Sandberg”
Jag äger ej den förmätenhet, att tro detsamma, och ber Ridderskapet och Adeln vara försäkrad, att min mening endast är uttrycket af min egen öfvertygelse. Det är i följd deraf jag finner mig nödsakad upptaga ett yttrande af Herr Cederschjöld, och vidare af Herr Hjerta, att Ridderskapets och Adelns ära skulle fordra ett afslag å ifrågavarande Utlåtande. Jag tror, att under det jag gjort mig till en helig pligt, att högakta andras meningar, om ock stridande emot den jag hyser, jag ej får uteslutande fästa begreppet om ernående af äran vid min egen mening. På detta rum lefver äran i alla bröst, den tillhör alla meningar; och jag tror mig bibehålla minära, då jag tillstyrker bifall å StatsUtskottets Utlåtande. Många yttrade härtill deras bifall. Herr Hjerta: Jag är helt och hållet förekommen af Herr von Hartmansdorff i hvad Den i5 Januari i f. ni. sorn rörer behofvet af proposition häldre på afslag, än på återremiss. Jag förenar mig i den åsigt Grefve af Wetterstedt framställt om BondeStåndet, att det antagit det alternatif, hvilket grundar sig derpå, att Revisioner ske hvartannat år; men att deremot Ridderskapet och Adeln måtte grunda sig på det alternatif, att Revisioner skola ske hvart år. Jag anhåller således ännu en gång, att Grefve Horn, sedan det icke är tvetydigt att StatsUlskottet är skyldigt anse saken afgjord genom tre Stånds beslut, och det således blott blir fråga om de 2 olika redactionerne, ville afstå från begäran af proposition till återremiss. Jag vill ej upptaga hvad Grefve af Wetterstedt yttrat derom, att ingen Ministére skulle finnas i Sverige, och att han ej skulle vara här såsom Minister. Jag kan blott beklaga, alt vi äga en Ministére, som ej vill erkänna, att den är det. Hvad angår samme Talares yttrande om den enskiltes individuella ära, så får jag fästa uppmärksamheten derpå, att vi endast talat örn Ridderskapets och Adelns collecliva ära; således har man ej satt i fråga någon individs.
Öfver alla de under Konsistor» vård stående medel, hvilka grunda sig på gåfvobref, testamenten eller andra urkunder, och af hvilka räntan utgår till stipendier, gratifikationer eller lönebidrag, förås särskilda räkenskaper, hvilka sammanbindas och bära en gemensam utanskrift, så lydande: »Räkning öfver diverse publika medel under Westerås Konsistor» vård». Så har i långliga tider skett, och så sker ännu. Hvarje af — 401 dessa räkenskaper föres så, att redan rubriken utgör ett slags förteckning. Så heter t. ex. rubriken å den första af nämnda räkenskaper »Räkning öfver de af aflidne Assessoren 0. Ahllöf till Westerås Gymnasium donerade medel»; vidare upptar hvarje räkenskaps debet-sida,utom medlens belopp, en uppgift å namnet på donator, datum och årtal å testamentet, gåfvobrefvet eller urkunden, hvarpå medlen sig grunda, samt dessas ändamål. För att nu göra detta för en hvar tydligt, bifogas här afskrifter af tvenne af dessa räkenskaper för år 1858. (Bil. B.) Ar det nu så, att Kongl. Maj:ts mening i Dess nådiga bref af den 17 September 1856 är, att räkenskapsföraren skall vid hvarje års räkenskap foga fullständiga afskrifter af de ofta mycket långa stiftelse-urkunderna, hvilket dock med skäl kan betviflas, så är Revisorernes anmärkning naturligtvis riktig; om åter Kongl. Majrts mening icke är den nyssnämnda, så torde med billighet kunna frågas, om ej de uppgifter, som i hvarje af nu ifrågavarande räkenskaper innehållas, utgöra en så fullständig förteckning, som det Kongl, brefvet afser. Vidare anmärkes, att, »Emeriti-kassans debet upptager dels en post under titel:
Att, såsom Utskotten sid. 32 föreslå, i Million af Banquens årliga inkomst användes till inlösande af de genom SjöTulls-Uppbörden inflytande Växlar, anser jag ganska lämpeligt och nyttigt. Att Silfret blifver liggande i Banquens hvalf, har jag förut yttrat ej vara skadeligt, så länge det representeras af motsvarande Pappersmynt, och då vi nu en längre tid drifvit Utländska Handeln med förlust, bör väl förmodas, att vi af erfarenheten skola blifva klokare, samt minska vår Import; och i sanning är detta, jemte ökad Production, det enda verksamma medel till förkofran. 25o,ooo R:dr i Silfver är i och för sig sjelf en så obetydlig Summa, att den utan betydlig känning årligen bör kunna införas, isynnerhet om man eftersinna]’, att långt större Summa fordom geck utomlands, till betalning af Räntor å Utländska Lånen, utan att synnerligen nedtynga Handelsvågen. Deremot afstyrker jag helt och hållet, att Banquen skall använda denna Växel-Fond, som det heter, till hindrande af Agiotage. Vårt Fäderneslands och alla Länders erfarenhet har visat, att dessa konstiga operationer icke tjena till annat, än att framkalla och öka antalet af Växel-vinglare. Växelhandeln är i sitt naturliga skick icke någon Agiotage; den borde bestå till större del uti ett utbyte af Utländska Fordringar och Skulder, 524 Den i5 'April. om Coursen är hög eller låg, i den mån de förra understiga eller öfvergå de sednare. Detta är det naturliga af saken; men då någon Autoritet blandar sig i denna handelsgren, kan ett tillkonstladt Resultat stundom frambringas. Dock måste det naturliga sluteligen åter inträda, så framt den opererande Autoriteten icke med ständiga uppoffringar vill och kan underhålla ett annat förhållande. Alla Cours-operationer, som göras för Statens räkning, måste drifvas med förlust, eller uträtta de platt intet. Må det härvid anmärkas, att vi ännu bibehålla den Barbariska Lagen, att med Tull belägga våra egna Exporter. Till råga på denna orimliga åtgärd, torde den framdeles skola utgöras i Växlar eller Silfver.
Hur är det med hennes fru i dag?» frågade professorn, som ej varit hos Elfrida på åtta dagar, men som fruktade att förlora en god mjölkande ko, ty grefve Hans betalade honom rundeligen. »Alldeles som i går!» svarade Märtha. »Ja, jag minns icke huru det var i går, eller om jag ens var här då, eller om det var i förgår,» genmälte undergöraren. »Hon är som hon har varit!» sade Märtha, som icke ville ljuga, icke ville tala sanning, men som gerna ville blifva utaf med professorn. »Ja så, ja så,» talade professorn, och satte hatten på, »sade jag icke det? Har jag icke alltid sagt det? Det lär henne att icke vara sjelfvis och sjelfklok en annan gång – jungfru Märtha!» och nu gick professorn, pustande – ty det var varm luft, och suckande – ty här blef då ingen stråle till glorian att förtjena. »Det är alldeles som vanligt!» svarade han unga grefve Hans, som mötte honom på gatan, ridande sin sköna, snöhvita Frid och hållande in henne en smula, för att kasta en frågande blick på professorn, som han såg komma från fru Waller. Men grefve Hans glömde snart frågan, professorn och svaret. Han var ju nu på Drottninggatan, och just midt under fröken Olgas fönster, ... Olga, den unga, den sköna, den tjusande – som unga grefve Hans, dertill enträget uppmanad af sin höga fader, utvalt till sin brud. Deras bröllop skulle firas ännu denna samma höst, bara grefve Hans fyllt sina tjugoett år. Excellencen var otålig att se nya, friska gröna skott på den gamla – så när förtorkade stammen. »Nej, nej, nej! jag kan icke, jag vill icke, jag förmår icke ännu att se honom!» sade Elfrida, och satte händerna för ögonen, men Adrian låg redan vid hennes fötter. Ja just Adrian, ty den hastiga oförmodade glädjen, som Märthas fröjdepost gifvit honom, hade för ett ögonblick gjort honom till Elfridas Adrian.
'Wfgifter för fattigvårdens behof, utöfver ”den personella afgift, hvarom i8 §. stad’’gar, och de dir eda bidrag i natura-per”sedlar, hvarom man på Socknestämma kan bör utgå; och skall under samma numer uppflyttas den §., hvilken förekommer så- som den 4 A II Bil. till Lagsami Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o f5. Ridderskapels och Adelns beslut. Preste-Ståndels beslut. Borgare-Ståndets beslut. Bonde-Ståndets beslut. förändringar vid 3:e "öf verenskomma , skola utgöras i förhåloch 4-.e böra in"lande till hvars och ens , enligt nästfölbemtas för begge "jamie , egande rösträtt i fråga omfatdessa ,§\f. i tit sam”tigvård." J’den tillhörande ärenden hållas å Socknestäm”ma. Rösträttighet i Socknestämma på lan’’det ege i allmänhet en hvar egare, arren’’dator, sä framt egaren icke bor inom för’’samlingen, eller i annat fall denna rät - manhang). "tighet sig icke förbehållit, eller innehaf"vare af fastighet, jemte andre socknens "invånare, som forlön, fabrik, verk eller "inrättningar, handtverk och annan näring ”eller rörelse erlägga bevillning ef ter 2\dra ”Artikeln; de likväl undantagne, hvilka ”stå under annans husbondevälde. Röst" rättigheten räkna $ ej ter hemmantal, der "sådant finnes åsatt. Annars medför 10
En annan Ledamot har anmärkt, att fråga aldrig kunde uppstå om att RiksgäldsContoiret skulle återställa några medel, som dit en gång blifvit öfverlemriade; derföre har Friherre Silfverskjöld i sin reservation sagt: min mening kan likväl icke vara den, att, om öfverskott smedel utöfver jo,000 Rulr skulle inf yta det ena äret, ett sådant öfverskott skulle af StatsContoiret få innehållas eller reserveras till betäckande af den brist, som ett annat år kunde uppkomma, utan att dessa borde till RiksgäldsContoiret i vanlig ordning af emnås. Det är således icke fråga om att göra någon återdragning från RiksgäldsContoiret till StatsContoiret. Frågan är blott, huruvida, om t. ex. första året endast skulle gifva 65,ooo R:dr, men året derpå 75,000 2S Den 8 Mars f. m. R:drs öfverskott, man skullte få använda do 5ooo R:dr, som första året bruste, till materielen det andra året. Jag bar ej vidare att tillägga för att göra mig tydlig. Jag tror det vara nödvändigt att göra bestämda föreskrifter, synnerligen sorn man, just vid denna Riksdag, bar klagat, attFullmägtige i RiksgäldsContoiret icke haft nog tydliga föreskrifter, såsom t. ex. i fråga om anslaget tili Convoi-Commissariatet. Ehuru jag ej har någon skada åf de felagliga instruclionerna, anser jag för min pligt, att söka få föreskrifterna bestämda. Grefve GyldenstolpeAnton Gabriel? Jag instämmer fullkomligt i den mening, som Herr von Hartmansdorff och Herr Crusenstolpe yttrat, att de anslag, som Ständerna funnit nödvändige, böra fyllas. Dessa Herrar utgå dock från olika åsigter, hvilka jag likväl tror kunna förenas i en framställning, som jag skall taga mig friheten föreslå. Jag linner, att i Ständernas beslut står, att 70,000 R:dr årligen skola utgå, så vidt öfverskolten dertill lemna tillgångar.
Vid fortsatt föredragning af Bevillnings-Utskoltets Betänkande N:o 20, angående Allmänna Bevillningen, godkände Ståndet detsamma i följande delar: Utskottets Prot.-Utdrag den 12 Maj 1860. 585 Utskottets yttranden å pag. 26—2 7, angående § 9 jemte samma § i förslaget, med den ändring att den der nämnda summan, 400 R:dr, skulle, i enlighet med Ståndets förut angående § 8 fattade beslut, nedsättas till 300 R:dr R:mt. § 10, Art. III Litt. B. § 12, Litt C. § 13, Litt. D. § 14, §§ 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 25, 24, 26, 28, 52—59, 41—61, 63—70 och 72 i förslaget; äfvensom hvad Utskottet i Betänkandet yttrat å pag. 2 7—29, angående §§ 12, 14, 15 och 16; å pag. 50, angående §§ 18 och 19; å pag. 51, angående § 24; å pag. 33, angående § 29; samt å pag. 37, angående Anders Anderssons kim Wermlands län motion; hvarförutom § 40 godkändes med*ett tillägg, hvarigenom sista punkten skulle erhålla följande lydelse: ”Tjenstgörande prestman och utom distriktet bosatte personer äro icke, utan sitt eget medgifvande, skyldige att sädan befattning sig åtaga.'1'1 Artikeln lil Litt. A. § 11. §§ 25, 27, 29, 50, 31, 62 och 71 i förslaget tillika med Utskottets yttrande sid. 58—41, angående sistnämnde §, återremitterades jemte dervid gjorda anmärkningar; och beslöt Slåndet derjemte, dels all från § 25 utesluta 5:te momentet och i dess ställe antaga hvad Herr Fåhreeus, J. F., i sin reservation, sid.
Maj:t nedlagde underdåniga önskan, att manufacturerade bomullsvaror skulle få förtullas, och då jag icke fullkomligen känner orsaken, hvarföre all förtullning deraf skulle ske i Götheborg, ej heller vet, om andra Städers HandelsCorporationer kunnat denna importfriheten erhålla, om de sig derom velat anmäla, hvilken kännedom likväl för Ärendets billiga bedömande jag anser högst nödvändig, kan jag icke för min del tillstyrka denna frågas anmälande hos Riksens Ständer till någon för Stats-Rådet ledande ansvarighet efter 106 eller 107 § RegeringsFormen, kännande jag icke någon i Grundlagarne föreskrifven eller medgifven form, i stöd af hvilken en Constitutions-Utskottets anmärkning emot Stats-Rådet eller någon Stats-Secreterare kan till Riksens Ständer inkomma, utan yrkande af ansvar, och således blott ad notitiam. Herr Lagmannen Rängvist instämde med Herr Commerce-Rådet Wegelin. HenLagmannen Nensén var af lika tanka med hvad Herr Doctor Wijkman och Herr Commerce-Rådet Wegelin yttrat. Herr Baron Cederström, Jacob, ansåg 29 § Riksdags-Ordningen gifva anledning till en särskild form, enligt hvilken anmärkning kunde framställas. 942 Riksdagen 1815. Sedan Utskottet uppå Herr Baron ocli Ordförandens proposition enhälligt ansett någon anmärkning enligt 106 § Regerings-Formen i detta mål icke äga rum, uppsattes och justerades följande af Herr Baron och Ordföranden sedermera framstälde proposition: Anser Utskottet sig böra med anledning af 107 § Regerings-Formen för Riksens Ständer tillkännagifva, att Stats-Rådets Ledamöter samt Stats-Secreteraren för Handelsoch Finance-Ärenderne i sitt tillstyrkande till beslutet om manufacturerade bomullsvarors införtullande i Götheborg icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta? Den, det vill, skrifver Ja; Den, det ej vill, skrifver Nej. Vinner Nej, kommer Utskottet att öfverlägga, om någon anmärkning under en annan form af Utskottet skall göras.
Hr von Hohenhausen; Endast i anledn. af den siste talarens anförande, får jag upplysningsvis nämna, att såväl i nuvar. bancoreglem., som i det förslag till lånerörelsens reglerande, som på detta rum helt nyligen blifvit discuteradt, har BancoUtsk. föreslagit, att dessa creditiv för spanmålsbelåning skola utgå, icke allenast till privatbanker, utan äfven till associationer, och således kan ett lån erhållas, vare sig privatbankerne upphöra eller fortgå, så fort en association bildar sig för det afsedda ändamålet och ställer erforderlig säkerhet. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Biskop Agardhs motion är sä omfattande och så genomtänkt, att det minsta man kan för densamma göra, är att bevilja en återremiss af förevarande betänk. Mig synes äfven som hade den blifvit nog lätt behandlad, och jag tillstyrker således återremiss. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ausåge de 600 Den 23 December. emot BancoUlsk:s betänk. N:o 34, gjorda anmärkn:r föranleda till detsammas återremitterande. Ropades ja jemte ett eller annat nej, hvarpå Ff. Ex. förklarade, del han trott sig finna, alt R. o. Ad. bifallit den gjorda proposm. Föredrogs ånyo BancoUtsk:s d. IS och 21 dennes på bordet lagda mern. N:o 37, med förslag lill sammanjemkning af RiksSl-.ns beslut, i anledn. af Ulsk:s betänk. N:o 15 och utlåt.
Tro och huldhets Ed emot Ost efterkomma och fullgöra Till yttermera wiho fbrbinde Wi Oh härmed och bckräftc med Wärl namnS egcnhändiga undcrstrifwandc och med liflig Ed, atti Wl allt detta obrottsligen skola fullgöra. Sä sant mig Gud hjelpe lill Lif och Själ. Försäkran att esifwaS af Swea RikeS tillkommande Konungar. WJ kl. K. med GudS Näde, Sweriges, Göther och Wendes Konung rc. rc. rc. Arfwinge till Norrige, Hertig lill Schclswig Hollstein rc. rc. Göre »veterlig!: att som den högste Guden behagat hädankalla den fordom Stormägligste Högborne Furste och Herre kl. kl. Sweriges, GötheS och Wendes Konung rc. rc. rc. och WJ, enligt och i kraft af den af Swea Rikes Ständer under den , 1809 upprät tade och faststälde Successions - Ordning efter Högbc, mälte Herre uppstigit pä den Kongl. Swcnska Thronet»; alltsä fbrsäkre WJ härmed, högtidligen och pä dct kraftigaste att WJ wcle och skole styra Riket efter den af Riksens Ständer ben 6 Junii 1809 faststäldc och af Konung och Riksens Ständer lill efterlefnad antagna Regerings - forms bokstasweliga föreskrift, samt Rikets öfriga gällande Grundlagar, allmänna Lag och Laga stadgar. WJ skole ock i bfwerensstämmelse med nyhnämnde Regcrings, form och Lagar, säsom en rätträdig Konung och en huli» Fader för Swensta Folket, genom en laglig, rättwis och mild 4132 Den 12 October. mild Regering, och sä att WI densamma för Gud ben alldrahbgste med rent samwcte mä kunna försmåra, söka att este/ Wär yttersta fdrmäga befrämja Rikets och hwarje Inbyggares fau,.styldjgä gagn och bästa.
Fullm. Georg Wilh. Netherwood. l. s. N:o 1,210. Patric Reutersvärd. l. s. N:o 1,378. C. O. Lagerbjelke. L. s. N:i 9ttf8bag8 Gust. Herm. Ehrenhoff. Herr Stedt. Silfversparre. Carl Gyllenram. Mathis Steuch. N:o 1,655. J. A. Tornérhjelm. L. S. Nio 1,702. Gust. Törnebladh. L. s. Nio 1,824. Herr von Törne. Fullm. G. von Kraemer. l. s. Nio 1,465. von Unge. Fullm. C. af Geijerstam. Herr König. Fullm. H. E. Taube. i. s. Nio 1,566. Joh. Fr. Kröningsvärd, i. s. Herr Svedenborg. Fullm. Fr. von Rosen. l. s. Nio 1,678. Karl C. Estenberg. l. s. Nio 1,718. W. F. Dalman. l. s. Nio 1,878. Herr Malmerfeldt. Fullm. Carl Lagerheim. L. S. Nio 1,943. E. A. Bergenschöld. Conrad J. v. Schultzenheim. L. S. Nio 2,022. G. von Axelson. L. s. Nio 2,132. J. af Klercker. L. S. Nio 2,195. Carl F. Edelstam. l. s. Nio 2,243. Dan. Hadorph. L. S. Nio 2,059. G. W. R. von Schéele. Nio 2,151. A. F. Lilienstolpe. l. s. Nio 2,227. Herr DorchimontFullm. C. O. Törnebladh. L. S. Herr von Hedenberg. Fullm. O. Brakel. Herr von Geijer. Fullm.
Contoiret blifvit godtgjorde, alla pretentioner å Stats-Verkets sida * i afseende på hvad Stats - Verket, till följd af Riksens Ständers förra beslut, ägt rättighet gtt utaf Revillningert, enligt 1810 års Stadga, re* qvirera och Undfå, till och med för år 181 2, skola alldeles försvinna: ”samt Stats-Beredningeri uti dess Underdåniga Betänkande äfven medgifvit, att Stats-Verket ej ägde fatt till undfående af merberörda 121,168 R.'dr 32 sk. 4 r., så kunna desamma icke heller afskrifvas på StatsVerkets skuld till Riksgälds - Contoiret för förskott till 1810 års hamnstängning m. m.; utafl måga de uti liqviden emellan Stats-Verket och Riksgälds - Contoiret åter Upptagas och påföras Stats-Verkets skuld till Riksgälds Contoiret t hvilket beslut Riksens Stander härmed få för Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, med underdånig anhållan, att Stats-Contoifet måtte Undfå Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallning att sådant Uti liqviden emellan Statsoch Riksgälds-Verkerl vederbörligen iakttaga. Riksens Ständer framhärda med djup tin* dersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts undefdånigste och tropligtigstS tjenare och undersåter Vi Den 2 Juli. På Riddersk. och Adelns På Preit-Ståndets Uppläst hos Samteliga Riks-Ståndcn den i Juli. Storinägtigste Allernådigste Konung!