Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hufwudsakliga fe, slet, war utan twifwel, att Regeringen wid infallande mitzwaxt icke ägde rättighet inskränka den, men äfwen med denna rättighet och under mera inskränkande bränwinsförfattningar, hafwa wi sett, att säLesprisen i mitzwäxc är betydligen stigit, att får» högan för inträffande brist äfwen under en sadan ställning gifwils. Jag tror för öfrigt, akt det äc mindre den oinskränkta pannerymden, än den oinskränkta tullfria afsättnings rättigheten, som ökat bränwinStill, »verkningen. Det förra werkar blott för wista personer, den sednare för alla, äfwen med mindre pannor. När der som nu marit tillätit, att ifrån den ena ändan af Riket till den andra tullfritt försända bränwin, nar detta kunnat pä samma »vilkor till Stockholm och Götheborg införas och man da påminner sig hwilken winst som af Krono-rännerierne i dcsta stader fordom wunnits, hwarigenom ej allenast fond för magazins förrader, men äfwen tillgång till betydliga förskott, ät staten er, hällits, lärer det icke förefalla underligt, att enskilte som nu kunnat dela denna winst blifwit up» muntrade till en omanlig! msträkt bräiiwinskillwerk* <M«Z. För att inskränka den, tror jag derföre alt del Den Msi. 3S3 tzel kraftigaste medlet skulle wara, att för all bränwins införsel i städer, rull erlades, arr i stället för pen inskränkta bränningsräktigheten, som nu är Kronan i Stockholm och Götheborg förbehållen, den» na blefwe för staten lemnad obestämd och att Kronan således blefwe iständsatt arr moderera priset hade pä bränmin och pä säd.
Rikskanslers eget förslag, med ledamöter, hälften andlige och hälften verldslige.» Utskottet, sorn tagit noggrann kännedom om förevarande motioners innehåll, anser det genom desamma vara tydligen och fullständigt ådagalagdt, att ett central-förvaltnings-verk äfven för Ecklesiastik-ärendena, är af största behof påkalladt, ej allenast för vinnande af nödig enhet samt tillsyn och kontroll i denna förvaltnings-gren, utan ock för att bereda departements-chefen erforderligt biträde vid utredandet af de till hans handläggning hörande ärenden; hvadan Utskottet finner sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t aflåta underdånig framställning om ett sådant embetsverks in rättande. Beträffande åter frågan om detta embetsverks organisation, anser Utskottet, som icke varit i tillfälle att inhemta alla för organisations-frågans fullständiga bedömande erforderliga upplysningar, lämpligast, att förberörde framställning jemväl komme att innefatta underdånig anhållan om utarbetande af förslag i nämnde hänseende. Utskottet får alltså vördsamligen föreslå, det Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta, och till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva förslag till inrättande af ett embets-verk, sorn kan handlägga och i andra instansen besluta öfver de till Eeklesiasfik-departe mentet hörande ärenden, och å hvilket de Universitets kanslererne, Serafimer-ordens-gillet och Sundhets-kollegiuiu nu tillkommande ärenden således skulle öfverflytta*. Stockholm den 7 Augusti 1854. Allni. Bett.- och Eken.-Utskottets Betänkande, N:o 117. 11 Reservationer: Åf herr professoren Carlson: »Att både så beskaffade ärenden, som tillhöra kyrkan och sådana som tillhöra staten, föredragas af Ecklesiastik-departementet, har sin riktiga grund deri. att Konungen är pa en gång statens och kyrkans öfver-hufvud.
Hjerta, Fredrik Philip; Expedition s-Utskottet. Ledamöter: — 478. Hr Printzenskjöld, Carl; — 2227. » dorchimont, Fullm. Hr Törnebladh, Carl Ottomar; — 2259. » af Wählberg, Göran. Suppleant: — 1030. Hr Gyllenberg, Erik Israel; Riddarhus-Utskottet. Ledamöter: — 93. Gr. Wrangel af Sausis, Tönnes Reinhold; — 41. Frih. Wrangel af Lindeberg, Fullm. Frih. Leijonhufvud, Sten Erik Gabriel; — 59. » Rålamb, Sigfrid; — 205. » Åkerhjelm af Margretelund, Gustaf Samuel; ] fy — 313. » von Platen, Carl Baltzar; Don 31 Oktober. 41 JW 380. Frill, von Schulzenheim, David Theodor; — 400. » Bergenstråle, Fullm. Hr von Francken, Georg Wolgang; — 172. Hr Rosenstjerna, Fullm. Hr Flach, Erik Gabriel; — 1848. » Virgin, Carl Philip; — 1912. B. » Nordenskjöld, Adolf Otto; — 1974. » Granfelt, Fullm. Gr. Posse, Knut; — 2115. » Stjernefeldt, Claes Ferdinand; S u pp 1 e anter : — 817. Hr Tigerhjelm, Emil; — 1824. » von Törne, Fullm. Hr von Kraemer, Gustaf Fredrik; — 559. » Pereswetoff-Morath, Carl Wilhelm; — 484. » Breitholtz, Claes Gustaf. Hr von Francken, Georg Wolgang: I anledning af vigtiga göromål, afsiiger jag mig min plats att vara ledamot i Riddarh.Utsk. Företog R. o. Ad. val af de två ledamöter, hvilka, enligt 47 § Riksd.Ordn., böra deltaga i Talmans-öfverläggningarne; och blefvo dertill utsedde: N:o 220.
Jag såg honom i drömmen i natt, o, så tydligt. H v a d han var förfallen, darrande och grå, stackars gamle pappa Rebolledo! Och han vinkade åt mig, vinkade flere gånger. Det måtte väl aldrig ha händt honom något ondt. Efter denna långa replik, som Ruth förde fram med hastig, flämtande röst, reste hon sig med ens upp från sin plats, som om hon genast ville gifva sig i väg. Klara insåg, att det var fåfängt söka hindra henne, och med ett resigneradt » vi få naturligtvis ändå vänta på 1 O-båten » gaf hon efter. Ruth hade ingen ro, förr än de kommo i väg. Långt i förväg stod hon på bryggan, spejande genom det gråa regnet efter » Victorias » hvita stäf. Och sedan, oupphörligen under den korta resan, hvilken de företogo, instufvade för vädret i den trånga damsalongen, spratt hon upp ur sin tankfullhet med ett oroligt: » det måtte väl aldrig ha händt honom något, händt honom något ondt! » D å de voro framme och stodo bland skarorna, som trängdes på kajen, frågade Klara: » Men vet du nu egentligen, hvart vi skola vända oss för att finna honom? Jag tror knappast han bor qvar der uppe vid Hornskroken. » » Visst bor han väl qvar, » svarade Ruth, nästan förskräckt. » V i bege oss i alla fall först dit upp. » » Jag tycker mig minnas, att Fritz sade en .gång, att han sålt gården åt staden. Kanske jag har orätt. Det är väl, som sagdt, ändå bäst att börja sina efterforskningar derifrån. » D e ropade au en droska och gåfvo kusken nödiga ordres. Strax de kommo fram och Ruth i nervös brådska fick ned det regndrypande fönstret, fingo de klart för sig, att Klara haft rätt. » Han fins ej här, » sade Ruth med gråten i halsen. Fönsterluckorna och dörren till den för detta lilla diversehandeln voro igenspikade som på en öfvergifven barrack. » Kära Ruth, » tröstade Klara, » hvarför genast ge upp modet. V i höra oss väl för hos grannarne. » I huset tvärs öfver gatan mötte dem idel nya ansigten.
Motioner, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1166, 1175. Utskottets Utlåtande, VIII s 38—4.9» återrem. af BorgareStåndet, IX s i3o, bif. af Adeln, IX s i36, af PresteStåndet, IX s 148, återrem. af BondeStändet, II s 1317. Ytterligare Utlåtande, VIII s 745 — 749, bif. af PresteStåndet, IX s 387, af BondeStändet, IX s 3q3, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 398, bif. af BorgareStåndet, IX s 4n• Underd. RiksdagsBeslutet, §. 44- Lunda Hemman. Se Högsta, Lundberg och Liljedahl, angående Fraktersättning till Skepparne. StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 1025—1027, bif. af • PresteStåndet, IX s 342, af BorgareStåndet, IX s 348. 182 Lunds AkademiStat, om reglering af den till, anslagna Spannemål. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 106, 107, Lif. af Adeln, IX s i56, af PresteStåndet, IX s 169, af BorgareStåndet, IX s 172, af BondeStåndet, IX s 178. om beståndet af Städjobref å de, anslagna Prsebende-hemman. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 5o4> 5o5, bif. af Adeln, IX s 284, af PresteStåndet, IX s 287, af BorgareStåndet, IX s 292. Lundeqvist, om understöd till Assessor, för dess utgifna KammarVerk.
Ständer har behagat tinder den 26 sistlidne Februarii till Constitutions Utskottet remittera en, i föreskrefven form, af Stats-Utskottet uppgifven Anmärknings-anledning mot vederbörande föredragande af Krigs-Ärenden, och hvilken anledning innefattas i ett ConstitutionsUtskottet särskildt meddeladt Protocolls Utdrag för den 22 i nämnde månad, hvaruti, med utförlig anmälan af hvad i RiksensStänders Revisorers Berättelse förekommer, rörande lyftningen och användandet af åtskillige Creditiv-poster, Stats-Utskottet, under åberopande af RiksensStänders skrifvelse den 23 Maji 1818, samt då, af de till Kongl. Maj:ts disposition Constibutior.s-TJtskottets betcinkanden. 102 för Militaire Utgifter stälda öfverskått och besparingar å Stats-medlen till 1815 års slut, fanns vid 1819 års början en behåll ning af 508,695 R.dr 50 sk. 11 rst., som vid samma tid 1820 utgjorde 584>895 Rr 5 sk. 6 rst., och vid början af 1821 lemnade en till det årets Riks-Stat öfverförd tillgång af 467,206 R:dr 25 sk. 9 rst., förklarad att enär, oaktadt denna för militaire behof disponibla tillgång, de å mindre Creditivet uttagna 500,000 R:Jr blifvit använda till ökande af Tredje Hufvudtitelns anslag och till sådana allmänna behof vid försvarsverket, för hvilka RiksensStänder anvisat medel, Utskottet, med dess egande kännedom af föremålen, ej kunde anse dessa Dispositioner annorlunda än som ett öfvertkridande af den faststälda anslagssum. man.
Om Hr Gr. o. Landtm, förklarar, att föredragningen af nästa puukt redan var börjad då jag begärde votering, så underkastar jag mig att icke få den, men jag kan icke Enna mig. öfverbevisad af de skäl, som nu äro framdragna, alt jag icke äe berättigad dertill. Frih. Cederström: Det är vid detta tillfälle alldeles icke fråga om huruvida den värde talaren, som begärde votering, har mer eller mindre ofta besvärat Ståndet med dylik anhållan. Detta är en sak helt och hållet för sig. Den siste värde talaren har förklarat, alt han ieke trodde, det man med läsningen af den påföljande punkten kommit till slutet af första raden, när hans begäran framkom. 1 detta erkännande ligger i min tanka elt tydligt bevis derpå, att samma ledamot likväl inser, ali föredraguingeft 488 Den 10 Maj af nästa punkt var börjad, och det är detta men icke klubbslaget, som bör bestämma huruvida hans begäran om votering må bifallas eller icke. Detta anföres endast i afseende på formen; ty jag är öfvertygad att denna votering, om den kommit alt äga rum, skulle utslagit ganska väl för dem, som äro af samma mening med mig. Mig synes härvid att billigheten, den så mycket omtalade billigheten, i detta fall, dels icke i sig sjelf torde vara så stor, som man velat hafva den ansedd, och dels ali den icke lärer kunna åstadkomma att rättvisans och laglighelens bestämda bud blifva bland oss förbisedde. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Som Frih. Raabs rättighet all få votering eller icke, lärer bero pä tiden då han begärde votering, så anser jag mig böra upplysa, alt jag hörde honom begära votering innan Ridd.-cancellislen hade påbörjat uppläsningen, och innan denne gick fram; men att Hr Gr. o. Landtm, ej hörde denna Frituns begäran, hvadan uppläsningen hann börjas, innan Frilen 2:dra gången yrkade votering. Så har jag uppfattat gången af detta ärende.
Ansvarighetslag för Rikets Ständers Direktörer vid LåneKontoren — 6 1 80 6 b. 19 Aug. b. 18 Aug. b. 19 Aug. b. 18 Aug. 201 Anteckningsböcker öfver Riksgäldskontorets inkomster och utgifter 6 i 61 3 b. 12 Mars b. 12 Mars b. 10 Mars b. 8 Mars — 6 — n * | 5 o -D 3 CfQ CTj T £ s? cn 09 3 Afde g 3 C o t CD C-J E3; Q50 r 3 r* Riks-Ståndens Beslut. »a Ef o. it. « "n pr cn Cu 09 CfQ rJ> A. o ^ -o SL o p —■ 3" CfQ tning. cu 09 3 3 CL o. CD CD * 37 3 C° tois CD B I Kidd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:o | Sid. j Adeln. Ståndet. Ståndet. JVio ¥ Apotheks-Reglemente, om utarbetande af ett nytt sådant, nedsättning af medicinaltaxan och förändring uti Apotheks-privilegierna — f! — 108 — b. 18 Juni b. 12 Juni b. 18 Juni b. 18 Juni 94 Arbets-inrältningar, anslag till — 4 1 160 18 b. 26 Juni b. 26 Juni b. 28 Juni b. 28 Juni Arbetsklassen i Hufvudstaden, bostäder för — 4 1 lil — b. 3 Maj b. 14 Maj b. 7 Maj b. 7 Maj Arell, P. A., afskrifning och restitution af honom ådömde medel — 4 1 285 b. 7 Aug. å. 8 Aug. b. 8 Aug. b. 7 Aug.
H< rr liedman förenade sig, under tillägg, att då Sparbankame sa nyligen vunnit inträde när i Landet, och amågos vara af den nytta neli sa nnclit bidragande atl befrämja sedlighet lins de ringare Folk-c.lasserne, att de sturi åtagit sig d< ras fbrvabning. gjort rict af medborgerligln t oc h allmän välvilja, borde dessa fonder icke t-lltr kunna komma i kriga till beskattning. Så komina alla funder och Cassör i hvad ändamål s-m brist, att erlägga Bevillning, å dt ras inkomst af inlät te Cap täler. Kmut del sålunda lättade bi slutt t reserverade -ii: H« TVi/kilian Hultin, nilenius, l.nmi1', Sundius, lein' di ruth, Fryckstedt, Herlitz, unior anhållan, ..tt de Siirskilde amor ni len, son i detta ämne af åt skill.ge bland dc-sse H. rrar ledamöter blifvit ; fleron ide, rn hte f.i åtfölja lindlöf!. Utskottets Betan k.inde lill Siauderne. Ve~i siste April. S. 15 Med anledning af Högloft. Utskotttts. vid"'sista sammanträdet, fattade beslut, angående visse grunder för dea allmänna Bevillnin - Bevillnings-Utskottets Betänkanåtn# gen, anförde Ordföranden, Herr Grefve Lager bjelke, skriftel igen: Med all aktning för pluralitetens beslut, ined ali skyldig misstro till ofelbarheten af mitt egen mening, måste jag likväl, föranledd af min öfvertygelse, reservera mig emot Höglofl-Utskottens Beslut, att fastighetsegare må af sin egendoms värde afdraga bevislig skuld, samt fordringsegare deremot förpligta?, att på heder och Samvete Uppgifva inkomsten af sine utlante penninge cäpitaler.
Jag tyckte annars att min Alma prononscherade franskan lika väl som någon annan ... åtminstone var konsuln, som varit utrikes, utaf den åsigten! M:LLE FLORIN (artigt). Ja visst. Alma har också en utmärkt prononciation Får jag nu bedja herr magistern att utdela premierna åt de utaf flickorna som derutaf gjort sig förtjenta. LARSSON. Ursäkta mig, men innan det sker, så tänkte jag fråga, om jag inte skulle kunna få se herrskapet allesammans på en liten middagsrisp på Franska värdshuset! Det kommer vagnar hit klockan 3, och allt är klart för resten! ETTIG. I sammanhang dermed anhåller jag att, som en gammal vän till fru Ström, få bjuda på en liten soupé med bal på Hasselbacken. Jag förmodar att de unga damernas föräldrar och anhöriga ingenting hafva emot att de efter öfverstånden examen få roa sig litet. M:LLE PALMÉN. Mina herrar, en sådan artighet. LARSSON. Nå, herrskapet ä' väl så goda och kommer? FRIHERRINNAN. Jag tackar på det förbindligaste, men vi resa redan i eftermiddag ut till några slägtingar i grannskapet af staden ... så att det är omöjligt. MAJOREN. Ja, så gerna jag än ville ALLA. Vi tacka så mycket! LARSSON. Nå-ja ... men de öfriga af herrskapet då? ETTIG. Och soupén hoppas jag äfven accepteras? ALLA (som förut). Tackar ödmjukast ... mycket trefligt! BRUUS (för sig). Det är väl första gången som något ifrån honom får accept. Flickorna intaga sina platser till premie-utdelningen! (de arrangera sig omkring bordet, och Dogmér intager lärarens plats). 83 ALMA (sakta till Isabella). Ack, du! jag får dansa med min baron! ISABELLA (likaså). Och jag med min kadett... DOGMÉR (högtidligt). Mina barn! (harklar och gör sig beredd att tala). LARSSON (till fru Ström). Nu lär vi få höra någonting femtonlödigt! FRU STRÖM.
Jag trodde att det stod mig öppet att få propos. framställd på det tillägg jag tagit mig friheten föreslå; men då numera enda utvägen dertill lärer vara att försöka vinna ändamålet medelst votering, så, ehuru okärt det för mig är att dermed besvära H. R. o. Ad., vågar jag dock derom anhålla. Den ao Februari e. m. 55i Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition: Den som bifaller i mom. i 9 §:n af Bancooch LagTJtskms förslag, voterar ... ’ d*n det ej vill, voterar nej; Vinner nej, fattar R. o. Ad. i afseende på ofvannämnda I mom. enahanda beslut, som af BorgareSt. blifvit fattadt. Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 22. Nej — 6. Hr Aminoff: I conseqvens med hvad jag yrkat, får jag anmäla min reservation emot beslutet. 2 mom. ig § : n. Detta mom. blef af R. o. Ad. bifallet. 10 §: n. Bifölls. Hr Aminoff: Jag kan ej neka att det förvånar mig, att R. o. Ad. biföll Utsk:ns utlåt., att ett bankjrolag får sätta sig i skuld för 5o proc. af grundfonden, utan annan säkerhet än på namn, men afslog milt project, att få utgifva sedlar i creditiv-vug motsvarande 25 proc. af grundfonden, d. v. s. mot godkända säkerhetshandlingar. 11 §:n. Hr von Rosen: Jag anhåller ätt få veta huru de öfriga Stånden beslutat i denna §. Undert. Ridd.Secret. tillkännaf, att PresteSt. bifallit 11 §:n oförändrad; BorgareSt. hade antagit deri med följande förändrade lydelse af dess 1 morn.:
I båda dessa förklaringar hafva alla de konstigt sammanväfda argumenter, hvarmed Hr Justitieombudsmannen sökt bevisa, att den utrikes vexelrörelsen utgjorde ett föremål för allmän civil lagstiftning, och att det ifrågavarande förslaget, jemväl härutinnan, bordt så behandlas, som 87 § Regeringsformen föreskrifver, blifvit upptagna och omständligen vederlagda med skäl, hemtade från ”Svensk Grundlag och Jjag” samt från authentik tolkning deraf, uppenbarad i handlingar, yttranden och beslut af de båda högsta Svenska Statsmakterna. Väl har jag icke för ofelbara ansett en Svensk lagkunnigs åsigter, enligt hvilka, jemte åtskilligt annat förut ohördt, vexelrörelsen emellan Sverige och främmande länder skulle egentligen vara ett föremål för den fmansiela, men endast medelbarligen för den kommersiela lagstiftningen; och sant är, att jag, emot de nyskapade begreppen härom, tillåtit mig att anföra de äldre, hvilka ”så väl af utländske som af Svenska rättslärare” och af främmande nationers lagstiftare varit antagna, Men jag tänkte, alt en anmärkning härom ej vöre 373 vore otjenlig, då frågan icke rörde endast inhemska förhållanden, utan fastmera sådana, som mäktigt bidragit att bestämma hela den nyare verldshandelns utvidgade verksamhet och ordnade gång. Jag trodde att, vid bedömandet af sådana Regeringsbeslut, hvilka rörde kommersiela angelägenheter af den vidsträckta omfattning, som vexelrörelsen emellan Sverige och utrikes orter, kunde det vara nyttigt att ega någon bekantskap äfven med ”andra länders lagstiftning. ” Hr Justitieombudsmannen har ock sjelf motsagt sin ofvananförda uppgift, då han upptagit, till vederläggning, det skäl, jag hemtat från förhandlingarne vid stiftandet af 1734 års allmänna Svenska Lag, hvars lydelse uti 17 Kap. 14 § Handelsbalken blifvit åberopad i förklaringarna, så väl öfver hans anmärkningsmemorial, som öfver hans slutpåstående.
På allmän sockenstämma i Rödön den 29 junii 1851 blef en skrifvelse från enkefru Lundgren uppläsen, deri hon anhöll att Rödöns socnemän, måtte gifva henne ett sockenstämmobeslut, hvari Rödöns församling utfäste sig att henne och hennes sjukliga dotter, denna sednare för den händelse hennes sjuklighet skulle fortfora, återtaga ifrån Östersund, der de nu för bättre utkomst skull vistas, och fortfarande ville vistas, om omständigheterna skulle omöjliggöra deras bergning, och de sålunda skulle falla fattigwården till last. Rödöns socknemän svarade då härtill: ”Att som enkefru Lundgren och hennes sjukliga dotter äro härstädes mantalsskrifne och således tillhöra denna församling, så utfästa vi oss att ofvannämnde enkefru och dotter Maria Cattharina, den sednare i den händelse hennes sjuklighet fortfar, återtaga ifrån Östersunds stad, der de nu uppehålla sig för bättre utkomst skull, om omständigheterna skulle göra deras bergning derstädes omöjlig, och de sålunda blifva betungande för fattigförsörgningen. År och dag som ofvan. A. Staaff S. m. adj. Uppläst och justeradt den 6:te julii 1851, intyga Å socknemännens vägnar. Hemming Larsson, Bengt Pehrsson i Öfvergård, O.A. Sstaaff S. m. adj. Hemming Månsson i Lägden, Eric Pehrsson i Häste. 111 Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:2, opaginerad, ÖLA. På allmän sockenstämma i Rödön den 12:te october 1851 blefvo följande ledamöter invalda uti kyrkorådet, neml. B. Jonas Pehrsson i Krogsgården, b. Eric Olofsson yngre i Österkälen, b. Jon Olofsson i Wike, b. Olof Jonsson i Undrom. År och dag som ofvan. O. A. Staaff v. pastor Lars Larsson i Häste, Nils Månsson i Utgård, Måns Persson i Trusta. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 136–139, ÖLA. Protocoll hållet vid allmän sockenstämma i Rödön den 9 november 1851.
Skrifvelse, N:t 53. 9 svär öfver Kammar-Rättens den 18 Februari förlidet år gifna utslag, rörande den af bemälde Kammar-Rätts-Råd i lifstiden väckte fråga dels ora utbekommande af den, i och för aflidne Uppbörds-Tullförvaltaren Finers balance, med qvarstad belagde delen af Karnmar-Rätts-Rådets lön, dels om qvarstående tillsvidare på Tullverkets depositionsräkning af auktionsmedlen lör hans försålda lösegendom, Kongl. Maj:t desto mindre funnit skäl att, med ändring af Rammar-Rättens öfverklagade utslag, gifva åt Rikets Ständers ofvanomförmälde, genom Kongl, brefvet den 17 Juni i845 vederbörande till efterrättelse meddelta, beslut den utaf klaganden yrkade retroaktiva tillämpning, som RikeLs Ständer förklarat sig vilja vid innevarande Riksdag slutligen pröfva, om eller i hvad mon eftergift af ersättningsskyldigheten uti det ifrågavarande balans-målet må kunna vederbörande förunnas, samt Rikets Ständer då äfven blifva i tillfälle att sig yttra, huruvida en så beskaffad eftergift, i händelse den af Rikets Ständer rnedgifves, må sträcka sig jemväl till återbäring af sådane medel, som, innan uppskof med ersättningens utkräfvande af Rikets Ständer beviljades, blifvit hos de ansvarsskyldige uttagna och i afräkning på balancen lefvererade. Hvad sålunda af Kongl. Maj:t tillgjordt blifvit har, med afseende å den förnyade pröfning af frågan 0111 eftergift af den Presidenten af Bi/bergh, Kansli-rådet Valerius, Kammarrätts rådet Winroth och nu mera jemväl aflidne Kontrollören Middendorff' ådömde ersättning i och för den efter Tullförvaltaren Finer yppade balans, hvilken, enligt hvad Rikets Ständer i underdånighet tillkännagifvit, bör vid innevarande riksdag ega rum, Kongl.
Det var för en del år sedan ett fasligt buller i literatu rei), derfor att man kommit underfund med, att männen voro mycket otäcka och kvinnorna mycket v&amp;piga. Sedan man emellertid rört upp himmel och jord öfver all denna dålighet, ledsnade man derpå och öfvergick till andra ämnen. Litet hvar böljade se smått generad ut öfver sin del i det stora bråket och det vardt tyst på kampplatsen. Men herr August Strindberg gömde i troget minne den gamla stridens känslor och intresset för ämnet och framträdde så anno 1890 inför en förbluffad verld med en studie öfver » Kvinnans underlägsenhet under mannen, och det på grund deraf berättigade i hennes underordnade ställning. Enligt vetenskapens sista resultat ». Hade vetenskapen gjort dessa upptäckter några år förut, hade det varit intressantare: nu göra de oaktadt sin onekliga nyhet ett intryck af något förlegadt. Men vetenskapen lyder sina egna lagar och kan ej klandras derfor. I hvaije fall for-tjenar den att studeras. Men man känner sig onekligen något underlig till mods vid denna vetenskap. Ens första tanke är den, att Strindberg, som legat ute i stora verlden, vill åt vår naiva auktoritetstro. Det fins så mycket, som i vår af krok af verlden njuter en vördnad det mycket litet förtjenar. Dit hör äfven åtskilligt som kallas vetenskap och herr Strindberg har velat tillintetgöra denna vidskepelse genom en liten skämt med vetenskapen och dess s. k. resultat. Men denna förklaring håller näppeligen streck. Det ligger stundom i paradoxerna en sådan klang af ärlig mening, att det är omöjligt att tro på ett skämt Och dessutom — herr Strindberg kunde icke gerna vara så oförsigtig att drifvaskämtet med v&amp;r naivetet så långt. Det är honom säkerligen icke obekant, att vi här i landet hafva den berömde filosofen Carl von Bergen, som sedan flere år har till specialitet att på allvar föredraga såsom vetenskap diverse galliroatias, som stundom inte är värre än hvad nu i kvinnofrågan presteras: publiken är således, om också naiv, icke böjd för att tro, att det är den som är narren.