Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen den 8 Jan. 1748 föreskrifver beräknas; så vidt ej annorlunda derom serskildt är förordnadt. ' 11 Län. Förvandling efter medium Kronoaf io års Markegangsprisi Nja. värdi. Räntan. Gamla Forsa Ting. Läderbro Socken. Tångelgårda i Mantal Skatte. Värdi. Räntan: För åren 1814 tRl oell med 1823. Dagsverken 0 Drangej 0 Fur i Tunna Strömming t Tunna Tjära . • Krono värdi. Summa | 11 Al - Räntan: Förvandling efter medium af 10 års Markcgångspris. För åren 1814 tili och med 1823. Hultserum N:o i, i M;tl Skatte. Jordeboks Ränta : i|. Tunna Spanmål i LÄ Smör | Lä Fläsk -£ Tjog Ägg 1 Lä Nefver 2 Dagsverken i Mansved . S st. årliga hästar 4 st. HemmantalsRäntan: LandtågsGärden Krono värdi. Transport '7 5|i3 4i iis Räntan: IO fis Ko ji Får 1$ Lamb '■§ Höns Gås .. T2 Säck Ljusgarn | Får i Gås 1 [löns é Tjog Ägg § Lass Hö k-5 Kärfvar Halm Förvandling efter medium af 10 års Markegångspris - För åren 1814 till och med 1823. Transport För åren 17^8 till och med 1787. Boskapspenningar ... Skjutsfärds dito . Dagsverks dito . JgTirn.stockaråS sk. 1 1 Syll å 12 sk ' Tunnor Jord . Tunna Fårgödsel Tunna Aska Lass Ved Transport * el. allerum 1 tantum Dagsverken , ,2 Kärfvan Halm j6 Öke Dagsverken j 12 Dränge Dito Summa Räntan: För åren 1814 till och med 1823. 46 För åren 1778 till och med 1787. JordeboksRänta: i Penningar . i Tunna Spanmål i LU Smör I L® Fjäsk 2r5 st. Ko so st. Får 6 st.
Han skall vid varje riksdag till ständerna uppgiva, vad som blivit vid senaste riksmötet beslutat och hur verkställigheten varit. Örebro å Rikssalen den 15 oktober 1810. CARL. Förklaring över 6 kap. 5 § missgärningsbalken. Örebro den 15 oktober 1810. Ständerna har erfarit att vissa författare tryckt sådant som kan orsaka upplösning av samhällslevnadens heligaste band och åter blottställa fäderneslandet för de faror, som det just blivit räddad från. En förklaring av tryckfrihetslagen bör utfärdas. Det är brottsligt att över främmande folkslag och deras regeringar, som Vi har fredliga och vänskapliga förhållande till, uttrycka sig som Tryckfrihetskommitten anser kan skada. Att underhålla missnöje eller sprida rykten om sådan makt eller dess regering. Författaren eller om man inte vet vem han är, boktryckaren skall genast gripas och straffas, trycket konfiskeras. Då detta ämne är av vikt och inflytelse på samhällets lugn och säkerhet, har Vi meddelat Vår stadfästelse av ständernas önskade tillägg. Örebro å Rikssalen den 15 oktober 1810. CARL. Förklaring över 17 kap i rättegångsbalken. Örebro den 15 oktober 1810. Fabriksidkare och hantverkare som har åberopat räkning på sin tillverkning, men domstolen inte ansett dem ha rätt till betalning. Hantverkare fabrikanter och manufakturister vars köpehandlingar ställs under handel och köpenskap och som de för bok över skall äga samma rätt som i 17 kap rättegångsbalken innefattas. Att den som för sin fordran för borgade varor, åberopar böcker över handel och köpenskap även sträcker sig till varutillverkare och förädlare, vilka över sin rörelse för bok och räkning. Örebro å Rikssalen den 15 oktober 1810. CARL. Förordning angående vissa omständigheter i avseende å inteckning i fast egendom, Örebro den 15 oktober 1810. För förekommande av missbruk vill Vi förklara och stadga: Att om ägaren, vars fasta egendom blivit intecknad, skulle dö innan vederbörande domare slutligen givit utlåtande kan egendomen överlåtas till annan person eller till borgernärerna. Att den borgenär som ingenting sökt och om gäldenären finns i riket, inte inom 63 dagar lämnat domarens protokoll till gäldenären eller om han inte påträffas i två vittnens närvaro, fästs protokollet på hans husdörr, annars får han ingen förmån av den sökta inteckningen.
Men om ingen Professor finnér sig böjd att kalla den sökande tili Docens, så blir, efter hittills gällande bruk, den sökta rättigheten verkligen något mer än svår att erhålla. Yäl kan jag icke bestämdt säga, om någon Lag för bjuder det, men det vet jag, att än intet exempel kan uppvisas, det någon fått docera, det är offentligen föreläsa, utan att vara Dosens. Denna uppgift är i sanning lika så otvifvelagtig, sorn den: att en synnerlig Nepotism icke allenast kan blifva, utan äfven blifvit utöfvad derigenom, att Professorn visar sina Colleganter till den Docens han vill gynna, och icke släpper någon fram till Examen, som ej betalat denne Collegii-pengar. Den måste djupt i glömskans flod nedsänkt sitt fordna Universitetslif, som ej derifrån bibehåller några sådana erinringar i minnet. Utskottet har ganska fintligt genom en spitsig sarcasm sökt skrufva sig ifrån att besvara anmärkningar ne om ogagneligheten och det föråldrade Pedanteriet af den ännu öfliga akademiska Latinskrifningen. I stället yrkar Utskottet, att hvarje uselt skrifveri, på hvad språk Som heldst, borde upphöra, och denna sats är så gyllende, att man blott må - 62 Den 18 December i ste beklaga, det Höglofl. Utskottet sjelft mest behandlat den som en theoretisk sats, och så sällan låtit den få inflytande på Practiken. Annars kunde man kanske medge det påståendet, att det usla producerandet uteslutande borde önskas innom Latinen, der det verkligen tager sig bättre ut, än på Modersmålet, om ej detta Latinska producerande i sig sjelft bade så förderfvande verkningar. Dels är det gifvet, att så länge Lärjungen vänjes, att endast läsa de gamla latinska Auctorerna för att ur dem hemta Phraser till sitt eget Chrieskrifvande, så skall han icke kunna skörda någon frugt för sin inre bildning af det sköna, upplyftande, innehållet.
Den 4 November. 239 belse Lagen omtalar, ej kan undgä att af ben prin» cip, han sjelf skulle för rigtig förklara, wanka nytta eller skuda, kan han skäligen misitänkas att häldst antaga den, hwarpä hans egen saks fördelaktiga utgäng beror. Om man nu af sädan anledning är jäfwig att såsom Domare öfwerwara en sak af lika beskaffenhet med den, man såsom Part har i annan Rätt; mäste man än mera wara obehörig att befatta sig med mgl, som äro sä beskaffade, att man kan förutse sig komma att i samma Rätt, der man är Ledamot, flera dylika saker för egen del fem Part utföra. I sadan ställning är otwifwelakligt Tulloch Accis Betjente, i afseende ä de wid Tulloch AccisRätler förekommande ärender, emedan hwar och en af dem är icke blott berättigad, utan och genom sitt Embetes åliggande pligtig, att i sädane mäl wara äklagare; och genom mäls-ägande eller b esla gare-andelen i böter och consisceradt gods, af ofta betydeligt wärde, i möjlig frestelse, att af egna fördelar förwillas i Lagarnes tydning och tillämpning. Till ätlydnad af sista Mom. i äberopade Lagens rum, borde derföre desie, Tjenstemän, enär fädane mäl i den Rätt, der de äro Domare, förkomma, alltid sjelfmant träda ifrän Rätterne. Alen dä sädant i de af detza Rätter, som till största delen utgöras af Tulloch Accis Betjente, skulle hafwa den följd, att för hwarje förefallande Tullärende särskildte Ledamöter mätte tillkallas. Sä är det med mycken anledning som de Författningar, enligt hwilka desie Tjenstemän aro förord - 240 Den 4 November. ordnade till Domare i Tulloch Accis-Ratler, wäckt uppmärksamhet, och synes påfordra rättelse. Dä nu harwid förekommer akt, utom det TullBetjente icke alltid torde hafwa tillräckligt idkat studier och undergätt wederbörliga förhör uti de för Domare.
Jag är ingen fiende till publiciteten; men kan dock icke anse rättigheten dertill böra oinskränkt få utöfvas. Den ii Mars e. m. Grefve Horn: Grefve Gyldenstolpe synes sakna skäl för Grefve Frölichs amendement; men jag finner dessa skäl i den sanning, att hvarje redlig och klok man bör äga motiver till sina handlingar, och icke frukta alt gifva dem tillkänna. Herr Lefren: Jag tycker det vore skäl, att de, som blifva föranledde lemna sina platser, åtminstone måtte få veta hvarföre, om icke för annat, på det man må veta hvad man har att rätta sig efter en annan gång. Dessutom kan jag icke finna något oriktigt uti, atti Tidningarne, dagen derpå, uppgifva skälet på det de, som icke hafva några dugliga skäl, måtte få skämmas för de dåliga. Herr von Hartmansdorff': Ytterligare måste jag afstyrka tillägget. Man behöfver icke hafva annan bevekelsegrund, än önskan att slippa, om jag så får uttrycka mig, skämmas i främmande personers närvaro, för de otidighetcr, hvarmed någon annan Ledamot kunde vilja en anfalla. Man kan möjligen föreställa sig, att någon illvillig och talför Ledamot bjöde åhörare, såsom lill ett annat skådespel, för att öfvervara ett anfall på någon annan, utan att denna kunde försvara sig, antingen emedan han vore oförberedd, eller emedan han möjligen icke vore så vig i tungan. Att tillintetgöra sådane tillställningar bör väl vara i hvarje Le - t) 3ao Den u^Mars e. m. damots magt. Dessutom tror jag, att då vl nu äro så lycklige, att hafva, som jag vill minnas, 7 TidningsredactÖrer bland Ridderskapet och Adelns Ledamöter, så torde vid nästa Riksdag icke komma att saknas åtminstone ett halft dussin, hvilka icke lära underlåta att omtala för allmänheten, hvad som härstädes förefaller, så att offentligheten i sjelfva verket ingenting förlorar på åhörarnes utestängande från Läktaren. Friherre Sprengtporten: Grefve
Nådigt förordnande, om sältet för densammas utgörande i vissa orter, enär sådant redan genom förenämnde stadganden finnes bestämdt och afgiften i allt fall kommer alt upphöra med år 1827, då . det af 4 Sami. 4 Band. 763 S tats-Utskottets Betänkande n. t' Rikets nästsammankoinmande Stäuder sjelfve fä hero om oek pä hvilka vilkor dö uti ett nytt Contract vilja inga. Delta hem ställes vördsamt till Riksens Högloflige Ständers eget heprofvande. Memorial, i anledning af åter . .. t remiss Uti frågan om fastställande af en årlig underliålls-Summä och Enkesäte för Hennes £ongl. Be lä 11 k an den. ^63 het Kron - Prinssessan i händelse Hennes Kongl. Höghet blefve i En kostånd försatt. Genom Protocolls-Utdrag af den 1 sietl. Augusti, har llögloflige Ridderskapet och Adeln, i anledning af gjorde anmärkningar återremitteradt frågan, sorn genom Kongl. Maj:ts Nådiga proposition'blifvit framstäW, och hvaröfver Stats-Ulsköttet den r6 nasti. Julii utlåtande afgifvit, angående fastställande af en årlig underhålls - summa och Enkesäte för Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan, i händelse Hennes Kongl. Höghet blefve i Enkostånd försatt; Hvaremot de öfrige respective Rik s-Stå nilen nemi. Högvördige Preste-Ståndet den 22 Julii, och Välloflige Borgare-Ståndet samt Hedervärda Bonde - Ståndet den 1 nästl. Augusti bifallit Utskottets Utlåtande; Och är ärendet således likmätigt C9 §. i Regeringsformen afgjordt. Jemte det Utskottet skolat sådant vördsamligen anmäla, har Utskottet i anledning af Herr Friherre Carl Henric An - t ^64 S t a t s - U
Sedan, enligt från samtlige Riks-Stånden ankomne Protocolls-Utdrng. af den 16 och ao sistlidne December, Rikets Ständer godkänt den vöter ings-proposition, sora blifvit föreslagen i Lag-Utskottets Memorial N:o 170, med förslag till saramanjemkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utlåtandet N:o »Si, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 1\Q, öfver Riksdags-Fullmägtigen Nils Strindlunds motion, det stadgas måtte, att afhandlingar, hvarigenom någon förvärfvar sig nyttjande-rätt till jord, eller betingar sig så kalladt undantag eller afkomst af annans fasta egendom, böra intecknas för att vara gällande ; så har Förstärkta Lag-Utskottet, på sätt 73 § Riksdags-Ordningen föreskrifver, denne dag anställt omröstning efter omförrnälde veterings-proposilion, så lydande: ”Den, som vill, att nndantags-aftal skola intecknas, och författning derom utfärdas, i öfverensstämmelse med Lag-Utskottets, i Utlåtandet N:o 161, afgifna, och af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet bifallna förslag, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat ett sådant lag-förslag i detta ämne, som instämmer med Presle-Ståndets yttrade mening, under iakttagande af den redaotion, Utskottet för denna händelse tillstyrkt." Voteringen har utfallit med 80 Ja och 3q Nej; och sorn Ja således runnit, kommer det ifrågavarande författnings-forslaget att erhålla den lydelse, som Utlåtandet Nro 161 utvisar. Hvilket Förstärkta Lag-Utskottet skolat hos Rikets Ständer vördsamt anmäla. Stockholm den 7 April r835. STOCKHOLM, i83S, hos J. A. Wallbcr. UagTj-t&kottets Utlåtande N:o 184- 1 N:o 184. Ankom till Exp_Utsk. den 26 April.
Det år alltid att supponera, att en föregående afdelning väljer en person, som pluraliteten i en eftergående afdelning också öfverenskommit att välja; Utskottet som förutsett denna olägenhet, har såsom correctiv deremot föreslagit att den utvalde Electorens namn genast efter listornas öppnande ljudeligen utropas och på väggen uppspikas; samt rådrum lemnäs hvarje afdelning innan densamma inom skranket framträder. Men det är just på detta rådrum, som jag önskar fästa Högloflige Ridderskspets och Adelns uppmärksamhet. Det tyckes strida mot naturen af ett val, att det icke skall obehindradt fortgå ifrån början till slut; och det är svårt att såga Ridd, o. Ad, Fr. IV. Band. 46. 722 Den 5o Maji J. m, hvad LandtMarskalken och Ståndet skulle sysselsåttä sig med under rådrums-tiderne , hvilka för hvarje afdelning icke synes kunna blifva kortare, ån en fjerdedels timme; 24 sådana göra 6 timmar, som således efter min tanke, onyttigt förspillas. På dessa skål tillstyrker jag den förändring i Utskottets Förslag, att hvarje afdelning utser en Elector inom sig; då Electorerne också blifva mera jemt fördelade inom hela Riddarhuset. Grefve Mörner, Carl Stellan: Ehuru jag aldrig trott, att ofta förändrade Lagar leda till allmänt val, anser jag dock, att, enär nu fråga år om ändring i sättet att välja Electorer, Riddarhus-Utskottet så riktigt uppgifvit sitt för., slag, att jag för min del ej annat kan ån tillstyrka bifall å detsamma. Friherre Anckarsvärd, Carl Henric: Jag kan ej med Herr Riben dela den tanka, att valet skulle ske båttre, på det sått han uppgifvit, genom Val inom Afdelningarne. Jag tror, att ändamålet bäst vinnes, om valet sker på sätt Utskottet förslagit.
Del af ©alpeterfonDen, forn för namnDe änDamål (Tall till 3iilögälDö»Jlontoret öfverlemna^ 200,000: 7:o £ill ^ongl. ©tatfcj^ontoret ytterligare inleverera» De DepofitionömcDel, Qwilla fiola 3iifégälDö^ontoret till» ftällaé 10,000: - — 13 8:0 fSehållntngen af be till liqoiberanbe af 1813 odj 1814 årcné ÄrigöjFulber anflagne mebel 859: 2. 2. 9:o SDen refemrabe återfloben af anlaget till Sanbö* [)öfbinge«reftDenferö inFöpanbe 2,357: 16. 10. I0:o Dvifcté ©tänberö Söanfö feban 1845 årö början upplupna och för ©tatenö allmänna bef;of afJDjj anvoifabe »in|t 2,862,000: ll:o fDe roth innemaranbe årö början SKifögälb^Äon* toret tillhöriga obligationer, utgifne af trollhätte Stya nabolag famt ©FånfTa och Dflgötha «£)ppotheFö*$örenin* gar, uppgåenbe, meb afbrag af h»ab mib 1850 årö flut (Fall återflå af ben t fåbana obligationer affatta fonb för ©trömoholmö Fanalö ombpggnab, till 616,250: ©limma $8:co 9l:br 8,599,388: 23. 8~ S>å ofnoanupptagne utgiftöfumma
Denna kommitté, bestående af kommunens mera framstående medlemmar, fann, vid frågans skärskådande, att den ritning, hvilken Falu stads dåvarande riksdagsombud, genom Öfver-intendents-embetels försorg, förskaffat och framlagt för Höglofliga Stats-Utskottet, utan alt kommunen sjelf hunnit taga del af densamma, verkligen Motioner i B onde-Ståndet 1863. 147 var behäftad med förutnämnde felaktigheter, isynnerhet i afseende på ett alltför knappt tilltaget utrymme för det antal lärjungar, man måste beräkna alt läroverket innan kort konnne alt hysa, hvarföre kommitterade ansågo sig böra uppgöra en ny, ändamålet bättre motsvarande, planritning. Denna förelädes såväl stadens innevånare, som Domkapitlet i Westerås, och vann enstämmigt bifall; hvarefter de förre ingingo till Kongl. Majit med underdånig anhållan, det täcktes Kongl. Majit anbefalla Öfverintendents-embetet alt efter denna plan uppgöra fullständig, ny ritning med kostnadsförslag till läroverksbyggnad. En sådan ritning med kostnadsförslag har sedan af Kongl. Ofver-intendents-embetet blifvit uppgjord och, vid remiss till Lärare-kollegiet och stadens innevånare, antagen, äfvensom Kongl. Majits nådiga fastställelse å densamma erhållits. Detta kostnadsförslag utvisar dock en slutsumma af icke mindre än 171,000 Ridr Rimt, deraf 155,000 Ridr äro beräknade för sjelfva läroverksbyggnaden samt 18,000 Ridr för ‘nödiga ekonomi-byggnader, uthus, inredning m. m. Till betäckande af dessa kostnader eger nu Falu stad 44,000 Ridr Ruut i statsanslag, beviljadt vid förra riksdagen samt 44,000 Ridr samma mynt, hvilka, genom ett Kongl. Majits Utslag Domkapitlet i Westerås förståndig ats tillhandahålla från stiftets byggnadskassa.
Å så gjord’en ett kuntrakt mä ôss, att vi int skull ha handel på nô ann ställ — den, sôm dä hadd, skull bli ôppsagd, sa’n. På dä vis feck’en mä en gang mäst hel sockna te köp allt di behöfd i bolaggsboa. Dä ble e ny bolaggsvinst. Men fôrvaltern va int nöjd ända han. Han satt ôpp prisa mä ett ör mer per skålpunn än di hadd hällers i handelsboan, å på dä vis feck statran å sågran betal mer för sett husbehof mä minner lön än ann fôlk. Dä ble åg e bolaggsvinst. Ja fôrvaltern hadd fäll allt mang fler sätt te gär bolaggsvinst; å sågran bynnt allt å flött iffrå bruke å far te Amerka. Å når dä le på, så gjord allt bolagge kôllbôtt, fastän att en skull töck, att mä ett tock rejment å tocka go bolaggsvinst skull dä allt gå bra. Mällerti va int just fôrvaltern nô fatti, når’n flött iffrå Björkstafôrs, men han hadd fäll funn på nôa snudi metod ôt sä — för te gär ny metoder dä va just fôrvalterns sak dä, å en övverhôvvlianste klok kär va’n, dä va int en ve Björkstafôrs, sôm vell nek för dä, fast att di int hadd just nôn fördel tå’t. En sôm va langhört å högtänkt. Dä va en gôbb, sôm va langhört å högtänkt hemm i sockna, där ja va. Han hörd te dôm, sôm int kan lätt bli te tänk högt, fast att di tror, att d’ä invartes å töst, di tänker. Å så va dä dä unnli mä’n, att’en kunn hör på langt hôll dä ann folk tänkt å sa ôm’en.
Stms begäran, utgifver en författning, som säger huru mycket hon skall hafva, då likväl sådana frågor skola slitas af K. M på administrativ väg. Här synes ännu en brist förefinnas uti Utskits förslag uti det fall, att en öfverenskommelse, som under pastors lifstid blifvit upgjord mellan honom och församlingen på en viss tid, t. ex. tio år, skulle äfven efter hans död fortfarande vara gällande. Att utsträcka giltigheten af en sådan konvention till längre tid än af de båda kontraherande parterna varit afsett, tror jag icke vara rätt. På alla dessa skäl anhåller jag således fortfarande att R. o. Ad. måtte afslå Betänk. Hr Ribbing, Arvid: Om något väsendtligtgagn af ifrå gav:de skrifvelse skulle kunna vinnas, tror jag att densamma borde hafva omfattat förhållanderna för sådana konventioner icke allenast till dess nya prestmän tillträdt pastoraten, utan intill tiden för nya regleringen. Här har visserl. af tvenne talare framhållits vigten utaf att söka förekomma tvister mellan arrendatorer och församlingar. Att ifrågav:de förhållanden böra, så vidt möjligt är, undanrödjas, lärer väl icke af någon bestridas; men på samma gång måste vi erkänna, att det gifves andra tvister uti berörde hänseende, hvilka äro långt mer maktpåliggande att söka förekomma samt af vida vådligare art. Det är nemi. sådana tvisler, som tyvärr alltför ofta inträffat i vårt land, om de s. k. presträttighoterna. Det är dessa tvister, sorn tid efter annan återkomma mellan pastor, själasörjaren, och dess församling.
Dertill komma korstecknet och besvärjelsen, som ur barnet utdrifva den lede djefvulen17 och skaffa rum åt den helige ande. Medelst dessa magiska ceremonier blir barnet i kyrkan upptaget och för framtiden delaktigt af det skydd hon förlänar mot det onda. Dopvatten eller vigvatten, drucket af sjuke och svage, läker och stärker; stänkt på åkern, befordrar det hans fruktbarhet; gifvet åt husdjuren skyddar det dem mot hexeri. Likasom dopet är det första räddande och helgande nådemedlet, som räckes menniskan, så är smörjelsen med helig olja, företagen på dödssängen, det sista. En dem emellan städse flödande källa till kraft och helgelse är eucharistien, i hvilken ”brödet och vinet, som ställas på altaret, efter gjord konsekration äro Guds sanna lekamen och sanna blod, hvilken lekamen på sinnligt vis (sensualiter) i sanning beröres och brytes af prestens händer och söndertuggas af de troendes tänder”18. När presten uttalat det förvandlande ordet, lyfter han hostian19, nu icke längre ett bröd, utan Kristi kött, i höjden, församlingen knäböjer, och klockornas ringning tillkännagifver för nejden, att det största af alla magiska verk är fullbragt. Ätet af de troende ingår Kristi kött i deras eget kött och blod, samt stärker underbart själ och kropp20. Kättarne i Arras, som trodde, att rättfärdighet vore nödvändig för saligheten och tviflade på brödförvandlingsläran, läto omvända sig, då biskop Gerhard meddelade dem, att i Gregorii den stores tid hade det konsekrerade brödet inför en tviflande qvinna antagit gestalten af Jesu blödande pekfinger. En from eremit, som börjat anfäktas af samma tvifvel, återvann sin tro, då han vid en nattvardsgång såg en engel med knifven sönderstycka en Jesus-gosse i samma ögonblick som presten bröt brödet.
Under det att jag instämmer i Hr Bildts yttrande, att man i politiskt afseende bör anlägga en bana mot Norrska gränsen, emedan denna bana i en framtid kommer att spela en ganska betydlig roll genom den förening, som den åstadkommer mellan de båda rikena, sä vill jag tillägga att denna bana äfven i ekonomiskt hänseende kommer att blifva af icke ringa betydelse. Norrige är ett land, som producerar föga säd, oell som måste för sitt underhåll hemta säd från andra hinder. Det hemtar en del säd från England, Holland, Tyskland och Danmark, men en ganska betydlig del från de Svenska hamnarne, och i utbyte lemnar det Norrsk sill. Norrige, hvars industriella utveckling måste byggas på sjöfart och annan industri, och hvarest åkerbruket icke har någon framtid, mäste alltid söka att få utbyta sina egna produkter mot alster från främmande länder. Att vi sätta oss i tillfälle att i första rummet förse Norrige med sina behof, är af desto större vigt, som just på'denna väg folken emellan kommer att upstå det närmande, som vi nu alla önska. I de båda rikenas förening ligger en stor och betydelsefull framtid för den politiska vigt, som Skandinavien bör ega mot det öfriga Europa. Jag tror således, att om också Arvika-banan kommer att spela en underordnad roll, så blir det icke så i framtiden. När man i afseende på jernvägar fastställer ett system, hvarigenom man afser att befordra de båda folkens högre och framtida intressen, så bör man, då dessa intressen äro så nära förknippade med brödralandets, äfven afse de sednare. Gr. Liljencrantz: Ehuru jag i allmänhet anser att man icke bör bygga på flera håll, och således icke är särdeles benägen för den upoffring, som här är i fråga, så måste jag likväl medgifva, att det ur politisk synpunkt kan vara skäl att göra densamma. Jag har aldrig hvarken enskildt eller offentligt fällt ett uttryck, som kunnat anses innebära en slags obenägenhet mot våra bröder på andra sidan fjällen, och om vid något tillfälle olika upfattning af samma 150 Den 10 J uni e. m. förhållanden upstår, så komma de inom kort att jemna sig; ty jag är lika med en annan talare öfvertygad att benägenheten för Sverige växer med hvarje dag.