Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. icke ville påyrka afgiftens förhöjning till förra beloppet, utan, under förutsättning, att Rikets Ständer för sin del jemväl medgåfve afgiftens fortfarande nedsättning för den tid, hvilken den vid nu pågående riksdag skeende statsreglering komme att omfatta, i nåder föreslagit, att, på grund af förhållandet under år 1846, då tackjerns-tionden uppgått till 8,600 skeppund, densamma måtte beräknas till 8,500 skeppund, utgörande, efter ett pris af 5 r:dr 32 sk. skeppundet, 48,166 r:dr 32 sk. Enär likväl, enligt hvad allmänt kändt är, konjunkturerne för tackjernstillverkningen under de sistförflutne åren förbättrats och för närvarande äro så fördelaktiga, som producenterne skäligen kunna begära, hafva Rikets Ständer ansett det vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att den i beskattningen å näringen beviljade lindring upphör, då orsaken, som vållat densamma iorsvun Transport 3,515,720 Expeditions-ZJtskottets Förslag lill und. Skrifvelse, If-V lifa* Transport 3,515,720: nit; men då en hastig återgång till den före nedsättningen utgående afgift skulle, måhända känbarare än som vederbör, drabba tackjernstillverkarne, hafva Rikets Ständer, med förenadt afseende på statens anspråk och på den skattskyldiges förmåga, funnit sig, vid beräkningen af denna statsinkomst, böra följa en medelväg och i följd dei’af för sin del beslutat, att tiondetackjerns-afgiften, ifrån och med år 1849 intill dess den vid nästa riksdag blifvande statsreglering träder i verksamhet, förhöjes med 50 procent utöfver det belopp, hvartill samma afgift blifvit vidsednaste statsreglering bestämd att utgöras, efter de på serskilda orter gällande grunder, och har tiondetackjernet följakteligen nu blifvit beräknadt till 12,000 skeppund, hvilka, efter det i E. K. M:s nådiga proposition upptagne pris, 5 r:dr 32 sk. per skeppund, uppföras med 68,000:
Denna o husväfnad idkas ock, ehuru i något mindre skala, i Kinds och As härader och delas, med afseende å dess olika beskaffenhet, emellan de olika orterne, så, att i en trakt tillverkas de vanligast förekommande klädningstyger, i en annan andra bomullstyger, dukar eller byxtyger, i en tredje uteslutande gardintyger, i en fjerde gröfre ylleväfnader blandade med hår, såsom hästtäcken, i en femte drällsväfnader m. m., hvarigenom arbetsskickligheten ökas; och torde värdet af ortens tillverkningar af detta slag kunna uppskattas till öfver sex millioner R:dr. För att bestämma en närings allmänna gagnelighet, är det likväl ej nog att känna beloppet af dess produktion, utan äfven dennas inverkan å organismen af hela landets eller ortens idoghet. Om man uppmärksamt betraktar näringslifvets alla yttringar, finner man, att emellan dess särskilda organer fordras en ömsesidig rörelse, en vexelverkan, hvarförutan allmän välmåga ej kan uppkomma. De så kallade sju häraderne utgöra i detta afseende ett sammanhängande helt. Sedan genom forslande af allmogen, synnerligen inom Bollebygds härad, rudimaterierna blifvit förda till de ofvannämnde spinnerierna och der tillverkade, emottages garnet, dels vid väfverifabrikerna, dels af de så kallade förläggarne, hvilka utlemna detsamma, hvardera till flera hundrade väfverskor, förnämligast i Marks, Kinds, till en del äfven i Wedens härader. De sålunda å fabrikerna eller genom husslöjd tillverkade väfnaderne utlemnas af förläggarne till de gårdfarihandlande, hufvudsakligen boende inom Kinds, Redvägs och As härader samt städerna Borås och Ulricehamn, hvilka sprida dem öfver hela riket äfvensom till Norge. Den häraf alstrade idoghet har hos befolkningen Elfsborgs län. Sågverk. Trollhätte mekaniska verkstad m. 3. bruk och fabriker.
Afdelningen kan ej neka, att anmärkningen befinnes vara val grundad, men instämmer dock på det eftertryckeligaste i Kongl. Collegii utlåtande till Kong1. Maj:t, att ,en noga efterlefnad af denna föreskrift skulle för de Låntagande vara högst tryckande, och på intet sätt tjena fonden till nytta, hvarföre en ändring i denna del af Reglementet är ganska angelägen. 7I0 Afven hafva Riksens Ständers Revisorer anmärkt, att Kongl. Commerce-CoHegii Advöcaf-Fiscals-Embete ej ovilkorligen och med den skyndsamhet som Reglementets bokstaf föreskrifver, vid alla tillfällen anställt Lag - Den 2 7 Juli. 3*0 lagsökning emot en gäldenär, hvars förfallne Revers ej i rättan tiel blifvit inlöst. Såsom förklaring häröfver har Kongl. Collegiutn hos Kongl. Maj:t anmält, att ehuru allmänna penningesfällningen eller särskilta omständigheter någon gang föranledt till den varsamhet att heldre lemna Gäldenärer ett kort anstånd med deras skulders betalande, särdeles enär särskild säkerhet kunnat anskaffas, än att äfventyra följderna af en påskyndad lagsökning-, har dock resultatet deraf ofta varit för fonden förmonligt. Hvarföre och då händelser ibland gjort denna utväg nödvändig, så framt concourser och deraf följande förluster för Fonden skolat kunna undvikas, nagofi betänklighet emot ett slikt anstånd, i sådana fall, sa. mycket mindre hos Gollegium uppstått, som emedlertid den, i afseende på förfallna Fån fastställde högre renta blifvit Fonden till godo räknadGenom denna förklaring anser Afdelningen det anmärkte förhållandet vara behörigen utredt och rättfärdigadt; och då en Instruction för tjensternännen vid Manufactur Disconten, enligt Revisorernas yttrade önskan, blifvit af Kongl. Gollegium författad och Kongl. Majus
SS. inte H't. utdra B.det. i8 Lag-Utskottets Utlåtande N:ö 103. från verkliga värdet så skiljaktigt, att derifrån skälig anledning kan hemtas a't befara minskad säkerhet för nu gällande inteckningar i följd af ifrågaställde lagförslag; e) att det af Herr Ribbing vid 1823 års Riksdag afgifne, af honom nu än ytterligare åberopade lagförslag, ehuru bygdt på enahanda hufvudgrunder sorn Utskottets, likväl icke synts Utskottet i allo antagligt, emedan detsamma icke undanrödjer alla de med skäl öfverklagade olägenheterne, men deremot åstadkommer nya, förmedelst den tidsutdrägt och de betydliga kostnader, som de ifrågasatte serskilda värderingarne skulle medföra; hvarförutan det af Utskottet framställda förslag synes ega företräde framför Herr Ribbings äfven derutinnan, att detsamma är tillämpligt för alla, så väl redan skedde, som framdeles skeende inteckningar i serskilda fastigheter eller fastighetsdelar, utan att medföra någon rubbning i förut varande förhållanden emellan fordringsegare och gäldenärer; och att således detta förslag, i fall det antages, genast kan blifva till efterrättelse gällande, I stöd af nu anförde skäl anser Utskottejt sig böra hufvudsakligen vidhålla sitt i förra Betänkandet afgifna förslag, likväl med dessa förändringar: Lag-Utskottets Utlåtande N.o 103. ig lto Med afseende 3 den utaf Herr Stråle anmärkta mindre tydlighet i första momentet af 18 §•} samt (ill förekommande af den misstydning af sista morn. i samma §., som, enligt hvad Herr Ribbing sökt visa, möjligen skulle kunna ega rum, har Utskottet, som jemväl funnit 2 mom. af §:n kunna, utan att förlora i bestämdhet och tydlighet, i kortare ordalag uttryckas, i öfverensstämmelse härmed funnit sig böra föreslå den förändrade redaction af §:n, som här efteråt upptages. 2:0
Vi träda således upp för de breda trapporna från terrassen, in genom den monumentalt sirade hufvudingången, upp den sista trappan och stå så i museets vidsträckta sal med dess höga hvalf och, åt norra sidan, sköna doriska pelarrader. Den väldiga salen är föröfrigt afdelad i rum med skärmar ' i tre rader. Till höger från uppgången hafva vi Stockholms stads och läns husslöjdsutställning samt alla de öfriga svenska länens hushållningssällskaps utställningar, vackert ordnade hvar för sig. Stockholms stad och län ha naturligtvis tagit » brorslotten » för sig, .i det de tillförsäkrat sig ett utrymme af tre stora rum på hvardera sidan samt dessutom hela gaf vel väggen. Men vi vilja börja vår promenad från ingången på högra sidan. Vi hafva då först Malmöhus läns utställning, hvilken bjuder på en mångfald saker, mycket anmärkningsvärda och förfärdigade med stor konstskicklighet. Naturligtvis äro här de gamla välkända skånska allmogeväfnaderna öfvervägande. Hvad jag alldeles särskildt ber att få fästa uppmärksamhet vid är de utmärkt vackra spetsar, hvilka hopsamlats på landsbygden af grefvinnan Ehrensvärd och fru Dickson. Äfven förtjänar här ett praktfullt draperi i grönt och gult de besökande damernas uppmärksamhet såsom prof på en högt uppdrifven väfnadskonst. Vi vandra vidare och komma då till det 1897 fagra Vermlands utställning, där vi bland mycket annat skulle vilja framhålla en magnifik soffa och bord i skulpteradt trä i barockstil. Dalarnas utställning kan visserligen förefalla e n. smula brokig och skrikande, men den ger en god bild af folklynnet. De naivt snidade leksakerna i trä förtjäna i all sin enkelhet ett beaktande. (Forts.) @ $ För det b / ödande Grekland! Fortsatt redovisning ". 1,072.71 Okänd, Bettna » 5. — Änkan Ulrika Pettersson, Borresta &amp; Skepptuna i 4.50 Från lärarinnor i Norrköping genom Jänny Olsson; i 12.25 Insamling i Pajala gen. E. Montell » 19.25.
Borgare-Ståndet anfört , att Utskottets förslag förutsatte, att, sedan en qvinna vid femton års ålder ingått giftermål, men kort derefter blifvit enka och således myndig, lion vore, efter det korta äktenskapet, att anse såsom förståndigare, än eljest vid en längre framskriden ålder, och framför ynglingar af lika ålder med henne. Detta trodde Herr Rubin vara orätt; och om ej den nya Lagen blefve sådan, att mannen lika med qvinnan egde, vid i5 års ålder, göra testamente, trodde IH/ifing till R. IlerrRubin det vara bäst, att; ej meddela något nytt’ stadgande i ämnet. Med Herr Rubin hafva förenat sig Herrar Justelius, Lundin m. fl. Hos Hedervärda Bönde-Ståndet har blifvit af Mötionairen Johan Ericsson påmint, alt Utskottets förslag saknade den klarhet och bestämdhet, sorn erfordrades, helst det ej upplager något stadgande., angående till myndige år kommen, men under Förmyndare ställd’persons rättighet att göra testamente; och åberopades i öfrigt Herr von Strussenfelts reservation.-
Att närmare beskrifva det inflytande, som denna grundsats hade på serskilda vetenskaper, hör oss ej till. – Philosophien var en sammangyttring af sådana facta, som kallades Philosophi öfver naturen, då dessa facta voro yttre, och Philosophi öfver menniskan, då dessa facta i synnerhet voro de serskilda föremål, som företedde sig innom menniskan sjelf. – Vi skole blott efterse, hvad inflytande denna upplysning hade på Moralen och Religionen. Moralen skulle naturligtvis också grundas på ett säkert factum. Följden blef att den förlorade sin gamla bemärkelse, och ej mera blef läran om hurudan menniskan bör vara, utan läran om hurudan hon är. Vid efterseende i menniskonaturen, fanns intet factum handgripligare, än att hvar och en älskar sin egen fördel. I Egennyttan hade man således en skön princip för moralen, och just en så mångtydig som behöfdes sedan den enda rätta gått förlorad. Ty nyttigt och onyttigt kan all ting vara, allt efter det ändamål för hvilket det användes. Bort således med de der urgamla, råa dygderna, som rent ut påstå att menniskan bör uppoffra sin fördel och hela sitt sjelf för ett högre mål! Att alla dessa egna nyttor tillhopa skulle sammanfuska en allmän nytta, för eget bestånds skull, det blef det högsta målet. Om egna fördelen då stundom tillät sig att tala strängt, så blef dygden så mycket artigare. Ty för att komma helskinnad fram emellan alla dessa lika egennyttiga och lika moraliska principer, och deras principaler, fordrades visserligen fördragsamhet med hvarann, mildhet, öfverseende m. m.: detta kallades Tolerants, Humanitet, och dessa Dygder, som innefattade summan af all upplysningens förträffelighet, upphöjdes såsom tidehvarfvets eviga prydnader. En tradition hade tillagt Forntidens Stater medborgerliga dygder i hög grad. Nå väl! man lemnade dem den äran; men deremot påstod man på det högsta, att nu först menniskan kommit så långt att hon blifvit rigtigt menniska, och ej behöfde skämmas för sin mensklighet med allt hvad dertill hörde.
Under besittning på lifstid eller viss tid”, ansett Borgareoch Bonde-Ståndens inbjudningar vara genom dessa beslut besvarade samt inbjudit sistbemälde två Stånd, att uti beslutet om den sednare af nyssnämnde redaktions-förändringar instämma, — samt Borgare-Ståndet med afseende å det beslut, som bemälda Stånd redan fattat i ämnet, funnit Bonde-Ståndets inbjudning icke å Borgare-Ståndets sida föranleda någon åtgärd. Bonde-Ståndet antog Preste-Ståndets inbjudning, äfvensom den del af Borgare-Ståndets, hvarigenom, från Utskottets förslag till lydelse af 3 § i Kongl. För - 500 Prot.-Utdrag den 26 Augusti i857. ordningen den 19 December 182 7, ordet duglig emellan två tunnland och jord skulle uteslutas; samt fann vidare yttrande i förevarande ämne icke vara erforderligt. S. D. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-V(skottets Utlåtande N:o 105, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Betänkandet N:o 87, beträffande universitetens rätt, att med stads-styrelsen deltaga' i handläggning af ekonomioch politi—mål; äfvensom Memorial N:o 107, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 98, i . fråga om kristendoms-undervisningens besörjande i folkskolorna och i församlingarne, ansågos icke påkalla, å Bonde-Ståndets sida, annan åtgärd, än att läggas till handlingarne, men samma Utskotts Betänkande N:o 106, i anledning af väckta motioner om åtgärder för beredande af s. k. transito-rätt emellan konungarikena Sverige och Norrige bifölls.' Den 26 Augusti. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Bevillnings-V(skottets den 19 och 22 dennes på bordet lagda Memorial N:o 18, med förslag till voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående stämplade pappers-afgiften. S. D.
— Se här har jag nu en afskrift af dessa båda sammanlagda pappersbitar, en verklig ”Skutala”, hvars staf ändtligen är funnen och öfver hvars ena hälft Malkolm och jag uttömde oss i fåfänga gissningar, då jag hade hittat densamma. Och Alf, som hade satt sig ned vid bordet, upptog ett papper och läste följande: ”Jag James Morris och jag Enrichetta Prateli intyga och försäkra, att vi båda af zigenerskan Hezra mottagit hennes barn, den tre månader gamla Paddy, för att söka utgifva honom för den lika gamla, olyckligt omkomna lord Astley Hawerfield, öfver hvars död vi båda äro otröstliga. Detta göra vi för att bespara hans föräldrar stor sorg och oss sjelfva straff och olycka. Aukwoodhouse den 12 juli 1786.” Då Alf hade slutat, sköt han papperet, af hvilket läsaren förut känner ena hälften, till Astley, som satt bredvid honom. Nya teckningar utur hvardagslifvet 5 STRID OCH FRID, ELLER NÅGRA SCENER I NORGE. AF FÖRFATTARINNAN TILL «TECKNINGAR UR HVARDAGSLIFVET». STOCKHOLM, TRYCKT HOS L. J. HJERTA. Det gamla Norge. «End flyver Oldtids Storm om Fjeldet Og Havet gaaer endnu paa Vagt, Og Skovens Susen, Fossevældet Har ingen Tid til Taushed bragt Naturen är endnu densamme » Munch. »Guds skugga genomvandrar naturen.» Linné. Förr än någon sång af glädje eller af sorg blifvit uppsänd ur Norges dalar, förr än någon rök uppstigit ur dess hyddor, någon yxa fällt ett träd i dess skogar, förr än konung Nor gick ut från Jotunhem för att söka sin bortröfvade syster och drog genom landet och gaf det sitt namn, ja, förr än någon Norrman var till, stod höga Dovre med Snöhättan inför Skaparens anlete. Vesterut sträcker sig den gigantiska bergskedjan till Romsdahlshorn, hvars fot vesterhafvet badar.
Skulle förhållandet vara sådant, alt man derifrån kan draga den slutsats, att denna tid beräknas från den stund roteringscommissionen lågt rotering på hemmanet, så torde herrarne finna, att fråga kan blifva att på en gång utbetala en sådan vacance-afgift för 6, y eller ö år. Jag minnes icke huru längesedan det börjades, men det minnes jag, alt det gifvas hemman, för hvilka en sådan rotering är fastställd för mer än G år sedan. Jag har visserligen observerat huruledes Presidenten i Knmmar-colhm runkar på hufvudet öfver den dumhet, som jag nu i hans tanke skulle hafva yttrat; deraf följer visserligen icke, att förhållandet icke kan vara sådant, som jag nu haft äran nämna, och jag anhåller derföre, att herrarne ville inse behofvet af att återremittera betänk. för att få detta uttryck något mera bestämdt och tydligt, med afseende på den enskildes rätt och bästa i detta fall; ty icke kan jag tro, att roteringsverket skall kunna tillväg igå på samma siitt, som reductionscommissionen gjorde i fordna tider, då den tog all egendomen från innehafvarne, genom alt beräkna ränta på ränta från den tid, då fordringsanspråket framställdes. Jag anhåller om Utsk:ns uppmärksamhet derå, att alldeles icke något slags retroactiva afgifter, under hvilken form som helst, böra nya oroterade hemman åläggas. Frih. Cederström: Genom Gr. von Flåtens sisla yttrande finner jag mig hafva gjort en omission i mitt förra anförande. Det fanns vid den tid, då indelningsverket in - 48 Den i5 April c. m. rättades liär i landet, inom provinserna några hemmansdelar, hvilka icke kunde utgöra fulla rotar oell derföre ej ingingo i allmänna roteringen, men hvilka deremot helades med en vacance-afgift i dalertal. Detta var alldeles icke obekant för Stiinderna vid 1809 års riksdag, men dessa hemmansdelar voro få till antalet.
Förstörer eller skadar man uppsåtligen, i andra fall än nu sagda äro, annans egendom, fast eller lös, ehvad den till enskildt eller allmänt bruk eller gagn eller till prydnad ämnad är; sträffes med böter eller fängelse i högst sex månader. Har af gerningen kommit synnerlig fara för någons lif eller helsa, eller grof skada å egendom, eller är gerningen eljest med synnerligen försvårande omständigheter förenad; då må till straffarbete i högst två år dömas. Brott, som i denna § sagdt är, må ej åtalas af annan än målsägande, der ej skada skett å allmän egendom. 21 §. Den, som ouppsåtligen, genom vårdslöshet, oförsigtighet eller försummelse är vållande till eldskada å annans egendom eller till skeppsbrott, eller till sådan skada eller öfversvämning som i 11 § nämnd är, eller dertill att fara uppstått för begagnande af verk, byggnad eller anläggning, som i sagda § omförmäles, straffes med fängelse i högst sex månader eller böter. Är någon, på sätt nu sagdt är, vållande till skada å fyr eller känningsbåk eller annat sådant tecken, som i 10 § nämndt är; straffes med böter. För dylikt vållande till skada, hinder eller uppehåll, som i 12 eller 13 § omförmäles, eller till skada, som i 15 § sägs; vare bot högst tvåhundra Riksdaler 23 §. Lag samma vare, om någon efter 6 eller 9 § gjort sig skyldig till straffarbete i två år eller till svårare straff. 6 42 SO Kap. Om stöld och snatteri. 1 §. Hvar, som stjäl gods eller penningar öfver fem Riksdaler, dömes, för stöld, till straffarbete i högst sex månader, der ej annorledes har nedan stadgadt är. 2 §. Går värdet ej öfver fem Riksdaler och är gerningen ej utmärkt med sådan omständighet, att den ändå, efter ty i 9, \2 eller 14 § sägs, för stöld anses skall; då kallas den snatteri; och vare straffet derå böter, högst femtio Riksdaler. 3 §.
Den förste talaren, som här yttrade sig, sade, att, ehuru han gillade hvad Utsk:t framställt, han dock ansåg att förslaget icke. varit underkastadt någon allmännare kritik. Det har dock varit kändt och tryckt i mer iin 6 år, och det har äfven blifvit granskadt af två Riksdagars Prestestånd. Man säger vidare, att det icke är något brådskande att antaga förslaget. Det är likväl icke meningen att nu antaga det, ty äfven oin 11. 8t:r skulle göra det, beror det af Kongl. Maj-.t att fastställa R. St:rs beslut. DA emellertid meningarne varit delade i afs. å förslagets antagande. vill jag icke yrka derpå i dess helhet, utan inskränker mig till hvad en reservant, Professor Sundberg begärt i afseende på 2, 4, 6, 7, 9—14 kapitlen. Med uteslutande af de öfriga kapitlen, tror jag att det vore en stor fördel om de nu nämnde bletve antagna. De böner, som innehållas i 2 kap., äro utan gensägelse mera kärleksfulla och mera grundade på kristlig anda, än i den gamla handboken. Gr. Hamilton, Henning: Då jag tillstyrkt K. M:t att inhemta R. St:rs yttrande öfver ifrågavarande förslag till förändrad kyrkohandbok, hvilket utgjort föremål för pröfning af sammansatta Lagoch Ekon.Utsk., är det klart att jag för min del måste anse detta förslag ega bestämda företräden framför den gamla handboken, och jag hade således knappast behöft begära ordet för att få denna min mening förvarad i R. o. Ad:s protokoll. Jag medgifver att då man genomläser förslaget och jemför det punkt för punkt med gamla handboken, så kan man finna ett och annat uttryck, som för den, hvilken icke bedömer frågan ur lithurgisk synpunkt, kan synas bättre eller lika godt i na gällande handbok, samt att man också af sådan anledning kan tveka, huruvida förändringen är nödig. Men jag är också lika öfvertygad om att hvar och en, som med upmärksamhet genomläser detta förslag, skall finna det ega så stora fördelar, att han icke skall tveka att skänka detsamma sin röst.
Äfven i några andra kroppens safter till och med i sårsekret har man ansett sig kunna påvisa bakteriehämmande egenskaper. Genom bakteriologien ha vi fått en inblick i den rustkammare, hvaröfver naturen förfogar, då det gäller människooch djurorganismens strid mot de fiender, som omge densamma. Vi hafva sett, att den förfogar öfver mäktiga krafter till sitt försvar, och vi hafva därvid fått en förklaring öfver det faktum, att den ej dukar under eller ofta ej ens sjukdom uppstår, oaktadt dess fiender, bakterierna föras direkt in i dess väfnader; att många sår läkas utan att någon svårare inflammation eller blodförgiftning uppstår, oaktadt ingen antiseptisk sårbehandling användts eller kunnat användas. Men den största tjänsten har den gjort oss genom att gifva oss kunskap om, hvarifrån faran hotar och om fiendens natur, det första villkoret för åstadkommande af ett verksamt skydd mot densamma. Och kirurgiens stora framsteg under antiseptikens skydd samt erfarenheten om de olyckliga följder, som försummandet af en omsorgsfull, af fullt kompetent person ledd, antiseptisk behandling af genom olycksfall uppkomna sår hafva, är en tillräcklig maning att ej försum U t * notisboken. Teater och musik. En handarbetsutställning. » Svenska konstslöjdutställningens handarbetsafdelning » (Selma Kungl. operan har åter presenterat en ny utGiöbel) 26 Norrlandsgatan, öppnade sistlidne tisdag sin höstutställning, hvilken under liflig tillländsk tenor för oss, nämliajen hr Prévost, till strömning af för saken intresserade fortgick äfven börden fransman och anställd vid operan i Budaonsdagen och torsdagen. Genom stilfulla och pest. Nog hade valet kunnat falla på någon originella mönster samt lyckliga färgsammanställbättre, synes det oss. Visserligen förfogar hr P. ningar gjorde sig de nya arbetena utan undanöfver en ganska hög tenorstämma, men denna tag förtjänta af det varmaste erkännande. Som är så svag och tunn, ja nästan gossaktig, att den karaktäristiskt för utställningen må nämnas, att verkar allt annat än anslående. Klang och fylligmotiven till öfvervägande delen utgjordes af stihet saknas alldeles.