Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan öfverliiggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels återremiss af och dels afslag å Ulsk:ts ifrågavule hemställan, framställde IIr Gr. o. Landtm, först propus, på bifall till densamma, hvartill svarades nej, sedermera propus, på återremiss deraf, då svaren nUöllo med llere nej jemte ett eller annat ja, och slutligen propus, på alslag å merberörde hemställan, hvilken propos. med ja besvarades. Utskits hemställanden bifölios. 24:de punkten. 42 Den 3 Juni e. m. Gr. Mörner: Vid början af denna riksdag förekom ett Betänk, från Stats-Utsk:t med anledning af B. St:rs Revisorers anmärkningar angående förvaltningen af de till skogs-och jägeristaten anslagne medel och af skogsplanteringskassan, i afseende på hvilken sistnämnde kassa man då hade hvarjehanda funderingar. Stats-Utsk:t har emellertid nu inskränkt sig till att bibehålla allt i sitt gamla skick, hvartill skälet ej torde vara så lätt att finna. J)å det är för mig åtminstone ganska svårt att fatta, hvarföre anslag, som äro afsedda till ett och samma ändamål, alltjemt skola utgå i många särskilda poster och under olika rubriker, tager jag mig friheten yrka återremiss af denna punkt, på det att anslagen till skogsstaten malte mera systematiskt regleras. Frih. Gripenstedt: Då Gr. Mörner vid ett föregående tillfälle yttrade sig i denna fråga, hade jag den äran upplysa, hvarföre ett sammanslående af dessa anslag icke kunde gå an, emedan både deras bestämmelse, och dispositionsrätten öfver desamma voro helt och hållet olika. Ehuru jag derföre anser, att en skillnad fortfarande måste göras mellan dessa fonder, vill jag likväl ej förneka alt, i afseende å ordnandet af sjelfva anslaget till skogsplanteringskassan, ett utbyte af de indelta räntorne mot kontant lätteligen kunde, och måhända äfven borde göras.
Derföre yrkar jag den förändring jag förut föreslagit eller ock att, som Friherre Cederström önskat, vi först helt enkelt måtte få proposition på den summa som till silfver-uppköp definitift »kali användas. Friherre Anckarsvärd: Då Herr Tham till stöd för Jin op inion förskottsvis anfört den högsta möjliga opinion, och den motsatta meningen således icke har tillflykt till någon annan allierad ån principen, så får jag i borrthet förklara, att jag helt och hållet förenar mig i den åsigt Herr Hjerta framställe Herr Munck af Rofnnjk/åld: Ridderska p>d$ och Adelns tid år för dyrbar, och saken af för mycken vigt, att jag skulle uppehålla mig vid tomma ord och declamefioner. Således vill jag ej yttra mig om hvad Herrar Hj erta och Cederschjöld anfört, rörande motsägelser hos personer, utan blott anföra, att jag ej ser någon annan motsägelse, ån emellan FinanceUtskottens Betänkande samt Nationens vål och fordringar. J tg har vål Hiedgifvit, att uppköpet af silfver skulle i början höja coursen, men i längden skall det förbättra myntet. De korrtsyntes for« dringar f>en II September /. vn dringar på mera sedlar kunna besvaras med de korrtsyntes fordringar på mera silfver; så mycket mera, som de, hvilke yrka detta, ej se, att Banken förlorar i säkerhet, om National-industrien minskas i brist af sedlar, om exporten minskas i brist af production och importen i följe deraf ökas. Med skål kan sågas om de Herrar, som vid sista Riksdag biföllo finance-regle, ringen, att de ej visste hvad de gjorde eller begärde; ty man har sett, att det ej blott år Fastighets-ågares interesse, som lidit, utan äfven Capitalisters, emedan coursen har stigit och en stor del af de Capitalister, som ej skrinlaggt sina Capitaler, förlorat på de mått och steg, som då biefvo vidtagne, Ärfarenheten af sista Riksdagen bör således tjena oss till varning.
Den uti p. 11 af Utskottet föreslagne aflönings-stat för Lune-Contoren skiljer sig endast i det hänseende från i mom. af iozj §•> att deruti blifvit iagttagne de förändringar, som Rikets Ständer, genom bifall till Utskottets tillstyrkanden i Utlåtandet N:o i38, beslutat, i afseende å löneförmonerne för ej mindre Bunco-ombuden, än Vaktmästaren vid LåneContoret i Götheborg; och utgör det för hvartdera Banco-ombudet uppförde arfvode, 1,600 R:dr, enahanda belopp med det löne-anslag, hvilket, enligt Utskottets af Rikets Ständer bifallna Betänkande, N:o 44* under innevarande Riksdag blifvit vid reglering af Banco-statens lönevilkor bestämdt för Bankens yngre Commissarier. Den i nyssåberopade mom. intagne vilkorlig» föreskrift om fortfarande utbetalning af de för Låne-Contoret i Götheborg anslagne arfvoden för befattningen med de till den egentliga Discont-rörelsen på namn och reverser icke hörande lånegrenar endast så länge dessa länegrenar bibehållas vid deras nuvarande omfattning, har Utskottet desto hellre uteslutit, som rörelsen i dessa lånegrenar varit och ännu befinner sig i nästan oafbrutet stigande; och då Banco-Fullmägtige funnit skäl begagna den dem medgifna rättighet att, derest sådant oundvikligen nödigt pröfvades, öka tjenstemanna-personalen vid samma Låne-Contor med en Bokhållare, hvilken finge tilldelas så stort belopp, som motsvarade lönevilkoren för Contorels förutvarande Bokhållare, har Utskottet jemväl uteslutit den derom meddelade, numera obehöflig», föreskrift.
Afven jag får för min del förklara, att den åtgärd, som 1847 års Ständer vidtogo, att, sedan föregående Ständer verkligen framlockat Hypotheksföreningarne, med förespeglig och erbjudande af fördelaktiga vilkor, antydande således, att Hypotheksföreningarne kunde påräkna Ständernas huldskap, så var det en handling, som åtminstone icke hörde till de konseqventa, när 1847 och 1848 års Ständer indrogo krediliv-rätten. Och det var just denna indragning, som lill stor del tvingade till den utrikes skuldsättning man nu klandrar. Jag ber att få fästa upmärksamheten på det för hållande, som upstod år 1849, sedan indragningen af dessa kreditiv var beslutade 800,000 r:dr skulle på en gäng af Föreningarne inbetalas till Banken. Hvar på en gång taga dessa medel ? de skulle naturligtvis uplånas, — den upläning som var för sådant ändamål nödvändig, föranledde redan en penningekris, en brist på penningar, så att det var omöjligt att ytterligare sälja några obligationer för att skaffa penningar åt läntagarne. Dessutom är klart, att om en förening, hvars syftemål är att omsätta de stående intecknade skulderne på 40 års amorteringstid, skulle 392 Den i 4 April. uplaga hela lånebeloppet på korta upsågningstider, och lånebeloppet skulle upgå till millioner, så skulle föreningen handla oförsvarligt, ty den skulle då ikläda sig förbindelser, som den ej skulle, i händelse af kris, kunna upfylla, och således skulle den, i stället att främja sina delägares fördel, kunna bereda deras förderf. Det var derföre som Smålands Hypotheksförening ansåg sin pligt vara, att taga ett utrikes lån. Nu har Utsk. föreslagit en summa af 500,000 r:dr såsom kreditiv för alla Föreningarne. Afven deremot hafva skarpa röster höjt sig.
Beträffande åter frågan, huru Rikets Ständers vid de begge sista Riksdagarne fattade beslut rörande omforma Ide låns liqviderande rätteligen, ej mindre för den redan förflutna tiden, än hädanefter skola tydas och tillämpas, så kommer Utskottet att serskildt underställa Rikets Ständers bepröfvande sin åsigt härom, i anledning af en rörande detta ämne inom Bjrgar-Ståndet vackt och till Utskottets utlåtande remitterad motion. 4:o Angående det vid sistförjlutne Riksdag beviljade lån till återuppbyggande af staden Wenersborg. (1838 års Rev. Ber. pag. 7.) Då den i flera afseendru, emellan Fullmäglige och Committerade för lånemedlens förvaltning, yppade skiljaktighet, rörande rätta förståndet och tillämpningen af Rikets Ständers, vid låne-uuderstödels beviljande fästade vilkor och meddelade föreskrifter, föranled t Fullmäglige till en serskild framställning hos Utskottet om härvid förekomna omständigheter; så anser Utskottet sig, under vördsamt hänvisande till det utlåtande, som Utskottet i anledning häraf kommer att ofördröjligen till Rikets Ständer afgifva, nu endast böra anmäla, att Utskottet icke funnit något att erinra vid de af Fullmägtige vidtagna åtgärder till förvarande och betryggande af Rikgälds-Contorels säkerhet i afseende på lånebeloppens återbetalning. 5:o Angående lånet till Fyroch Båk-inrältningarnes upphjelpande. (1835 års Rev. Ber. pag. 3, 1837 års Rev. Ber. pag. 12.)
Han var vansinnig af kärlek, och han ville söka upp henne. Det var en förfärlig natt – stormen hven och regnet piskade – åskan gick förfärligt. På spetsen af Riddarholmskyrkan stod en ung man. Blixtrarne lekte kurra gömma i hans för vinden fladdrande lockar. Han kastade en blick ned åt torget. En täckt vagn for förbi. Det är och förblir en psykologisk gåta huru han kunde se hvem som åkte deri, men med utropet: »Jolanta!» kastade han sig hufvudstupa ned från tornet. Vagnen fortsatte sin väg; men efter den olycklige plankstrykaren fans blott qvar en våt fläck, ett par hårtestar och en byxknapp. Ännu ett offer för denna furie till qvinna, som ledd af fanatismens inkarnation i stryparens person, med vällust och njutning räknar de offer, som fallit för hennes skönhet och den blåsvarta näsans öfvernaturliga makt. När skall äfven din tur komma? Då en man skall segra öfver din skönhet, otrons och vidskepelsens irrbloss fly för en kraftig själs ljus och din oroliga ande finna hvila?! Medico legal besigtningen. Qvarlefvorna af plankstrykaren Calle fördes till bårhuset. På ena sidan om båren stod en prest och på den andra en läkare. »Jag påstår fortfarande att han inte är död,» sade presten, »jag såg tydligt hur hårtesten rörde sig.» »Han är död, stendöd,» påstod läkaren. »Se sjelf! Byxknappen rör sig inte ur fläcken.» »Jag ger mig fan på att han lefver,» fort for presten. »Nej!» sade läkaren. »Jo!» sade presten. En häftig strid uppstod. Båda förfäktade sin rätt så kraftigt att de kommo i lufven på hvarandra. Under tiden låg byxknappen och skrattade under lugg. Hvem hade rätt? Idel gåtor – försynens och det outransakligas olösliga gåtor. I en präktig byggnad högt uppe på norr i Stockholm hade Jolanta nu slagit upp sina bopålar. Hon höll ett spelhus. Hon hvilar på en kanapé. Hon är blek.
Stats - Prot. Utdr. d. 23 October 1823. 1181 Stats-och Bevillnings-Utskottets: N:o 544» om Extra Grufve-hjelpen i Stora Kopparbergs Län. S. D. Godkändes, att hvila till Grundlags-enlig behandling vid nästa Riksdag, Constitutions-Utskottets Memorial N:o 68, med föreslående af ett tillägg i 102 §. Regerings-F ormen. S. D. Instämde Preste-Ståndet uti Yällofl. Borgare-Ståndets, enligt Protocolls-Utdrag af den i5 dennes, i anledning af Ekonomi - Utskottets Betänkande N:o i3a, samt Utlåtande N:o 192, om yrkad vidsträcktare frihet, i afseende på Tackjerns-tillverkningen och Tackjernsliandeln, vidtagne Beslut, att Riksens Ständer böra, genom en underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t anhålla om Nådig föreskrift för de Committerade, som blifvit förördnade till granskning af Bergs - Förfaltningarne, att dervid jemväl undersöka nyttan afen Tackjerns-handel, ännu mera vidsträckt, än Kongl. Förordningen den 3o Junii 2820 medgifver, samt om ändring i samma Författning, som af en sådan undersökning kan föranledas. 9 Sami. 80 1182 Prot. Utdr. d. 23 October 1823. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch Banco-Utskottens förnyade Utlåtande N:o 54' » angående Låne-understöd för Städerne Norrköping och Borås, beslöt Preste-Ståndet, att, med bifall till Utskottens första afgifne Betänkande, tillika gilla de i sednare Utlåtandet gjorda ändringar och tillägg. S. I).
Mer än någorstädes såg jag här vackra qvinnor, alla mörka och med skarpa drag, som åtminstone för ögonblicket intogo. Så voro äfven barnen vackra och raska. Vandrade genom bazaren och Turkarnes qvarter. Allt visade här större rikedom än i Stambol, folket var rikare klädt och såg gladare och mera välmående ut, äfvensom i sjelfva bodarne syntes större förråder. Här såg jag äfven stora kamelkaravaner, som vandrade genom bazaren. Likaledes betraktade jag några karavanserai och några vackra moskéer. Utanför en af dem var en stor hop barn, som under det jag läste inscriptionerna, sprungo omkring mig, gjorde gäck och kallade mig jehodi samt slutligen började kasta stenar på mig. Jag låddes om ingenting, utan gick i sakta mak bort. Vandrade hit och dit omkring i staden och allt behagade mig utomordentligt. Allt var renare och snyggare än man möjligen kan vänta i en orientalisk stad. Största delen invånare tycktes nästan bestå af Greker, dock syntes äfven mycket Turkar och äfvenledes Araber, hvilka torde hafva varit resande. Turkiska qvinnorna tycktes här hafva tagit sig nästan större frihet än i Stambol, så att de här hade sitt ansigte mindre betäckt än der; ehuru åter de som voro beslöjade, här buro en alldeles tät slöja ända ner öfver näsan. Sedan jag vandrat mest hela dagen och druckit tvenne gånger kaffe på Turkiska kaffehus, åt jag middag hos en Italienare, drack en butelj Cypervin för omkring 2 rub. b:co tillsammans, hvilket jag tyckte vara någorlunda dyrt, och for sedan om bord. Här träffade jag bland nya passagerare en gammal Arabisk gubbe från Kairo, som då jag stannade och betraktade honom och hans kaljan, med den största välvilja och artighet bjöd mig munstycket till sin pipa. Sedan suto vi länge på däcket der han hade sin plats och pratade, och han intog mig på det högsta genom sin välvilja. Han var den första egentliga Arabiska bekantskap jag gjort på min resa. I hamnen lågo 2 Österrikiska och ett Franskt örlogsfartyg. Från ett af de förra hördes om morgon och afton musik som var god. Man hörde att det var Italienare eller Tyskar.
På tiguren äro derjemte de yttre rör, som omgilva och skydda de egentliga spritoch lankrören, utmärkte. På spritröret EF visas endast enahälftena&cde/ af det yttre röret med en minst en tum bred list eller kant, g g g, söm skall sluta utanför den andra hälften af det yttre röret. På lankröret LL och spritröret SS synes deremot hela skyddsröret Imnvst med nyssnämnde list eller kant ggg, när deremot den öfversta delen luv t af skyddsröret omkring lankröret visas i genom skärning, så att den deruti liggande delen af lankröret tillika synes. Fig, 5 visar jernhandel, som sammanhåller skyddsrören, och sorn i båda ändar har hål a och b för insättande deruti af ett hänglås. På lig. 2 synes samma band q q med, hänglåsen. Visar den ena hälften af skyddskapseln om lyktan. G är glasrutan och abcdef den förenämnde minst en tum breda listen elier kanten, som skall sluta om den andra hälften af kapseln. Vid p är öppningen för stopparestången K (fig. 2) och vid S öppning för den axel, på hvilken bryggan röres. E är öppningen för det från imkylaren kommande spritröret EF, samt L och S öppningarne för lankoch spritrören LL och SS. Det-jernband, hvarmed kapselns tvänne hälfter sammanhållas, visas genom iklm. Den ena delen ik( hålles genom kramporna q och r fast vid kapseln, och genom en ledgång h röres den andra delen m af bandet, hvars ända har ett hål, som passar till en på andra ändan befintlig krok n, genom hvilken hänglåset trädes. Fig. 5 visar en lankeller spritbehållare med lock i vertikal genomskärning'. Locket, som består af 2:ne delar A och B, är på undre sidan försedt med en minst en turn hög kant ab, som går ned i behållaren och slutar sig till dess inre omkrets.
Stats-Ulflottet tror sig harwid böra till Riksens Ständer hemMla, om icke den första angelägenhet »vid besia Allmänmngars anwändande bestar deri, att Le blifwa noga kände och fä »val till sin widd som bestaffcnhet asmätte och undersökre Stats-Utfkokret förestär i detta afsceitde, att Riksens Stander hos Kongl. Majit i underdänighet anhälla, om »vidtagande af nödiga »nätt och steg till styndesamt »vinnande af detta ändamäl och att Riksens Stander till Hans Masit för öfrigt öfwerlanma, akt sedan en sädan refning och undersökning föregätt, med bibehällande af hwar och ens af kringliggande Hemmansägares och Boställs-innehafwares rätt i anseende tili begagnandet af sädane Allmänningar, lata hwad som af dem ej är stvgbewäxt men odelbart, till,HemmansBruk indela och antingen ät särffilde Äboer eller angränsande Hemman till uptagande öfwerlämnas emot sädane »vilkor, som wid hwarje tillfälle till Statens och det Allmännas högsta förman kunna öswerenskommas. I anseende lill den egentligen stogbewäxka delen tror Stats:U.'skottet böra hänföra sig till det Belänkande, son» af Desi med OeconomieUtffottet farinnantcädaltde Beredning kommer att framdeles författas och Riksens Höglvfl. Ständers pröfning r iz6 Den 22 November - pröfning underställas. Stockholm den 17 November 1809. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw. Preste-Ständ. Ledamöters magnar. Ledamöters magnar. LIae8 klomwA. ^ I'!»- Weiäman. Pa Wallof!. Borgare-Ständ. Pä Hederw. Bonde-StändLedamöters wägnar. Ledamöters magnar. Lar! b"r. vanäberK. sfosi. Lricston.
Han blef så glad att återse fru Svärd, som flere år bott på landet och nu, blifven enka, skulle återflytta till sitt barndomshem. D e lofvade att helsa på hvarandra. Småflickorna skulle naturligtvis få följa med. Aida var sin mor upp i dagen, därför hade det för fru Svärd varit särdeles angenämt att få henne till ressällskap. Vid hemkomsten tog Aida sin mor om halsen och kysste henne. Hon var så innerligt tacksam mot mamma, som låtit henne få vara borta. Småsyskonen fingo frukt, som hon fört med sig, och hela kvällen lekte hon med dem. Hemmet hade fått ett annat utseende, och Maria begaf sig gladare till hvila än den dag hon kunde minnas. En frivillig ömhetsyttring af detta barn hade hon så länge längtat efter. Ändtligen var kvällen för tant Svärds besök kommen. Aida satt på sin fars knä och ' hörde dem tala om hennes mor. Fru Svärd torkade ofta bort sina tårar, och herr Lage lät sin hand smekande glida öfver sin dotters kind. H o n kröp närmare intill honom och gömde sitt hufvud vid hans bröst. Så lycklig som i kväll hade hon aldrig varit, och sakta lekte hon med ringarne på hans venstra hand. Grosshandlarn föll i tankar. V a r detta hans lilla kalla, tillbakadragna Aida, som nu så tillitsfullt såg upp emot honom? Han hade hitintills sett henne genom sin hustrus glasögon, nu såg han sin egen Annas dotter, och han gaf henne uttryck af sin länge tillbakahållna ömhet. Ute i salen gick Maria och sysslade. I sällskapet därinne i salongen passade icke hon. Hitintills hade hon varit befriad från allt umgänge med vännerna, både manliga och kvinliga, från hennes företrädarinnas tid, men skulle de nu med fru Svärd i spetsen återkomma, skulle hon finna det mycket obehagligt. Hon funderade några ögonblick. Hade hon gjort orätt, då hon ställt sig främmande till allt som rört Anna, ja, i stort och smått slitit bandet med det föregående? Nej, hon kunde ej handlat annorlunda, och dock kände hon sig långt ifrån lugn. Från och med tant Svärds besök kände Aida, att något märkvärdigt nytt inkommit i familjelifvet, och snart såg bon, att hennes fars ömhet mot henne sårade styfmodern.
Den 'j September e. m. 10:0 Läggande till handlingarne dels af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse angående utsigterne för innevarande års skörd; och dels af följande Utskotts afgifne Memorial och Utlåtanden: ConstitutionsUtskottets : Angående anmäld anledning till anmärkning vid behandlingen af ett mål, rörande så kallade Kyrkohemman i Halland; öfver framställde anmärknings-anledningar, i afseende på den så kallade Skeppshandelsaffairen; rörande Casper Wijkrnans anmärknings-anledning i afseende på Inkomslöfverskottens disposition; rörande StatsUtskottets anmärknings-anledning, i afseende på beviljade Förlagslån åt Mekaniska Verkstaden vid Motala; angående Herr Rosenqvists af Åkershult anmärk nings-anledning i afseende på berörde Förlagslån; och angående nyssnämnde Utskotts anmärkningsanledning, i fråga om ett Fabrikanten Pochet beviljadt lån ur ManufacturDiscontFonden. StatsUtskottets: I anledning af gjorde anmärkningar vid Usskottets Utlåtande öfver ExpeditionsUtskottets Memorial, angående tillökadt biträde vid Correcturläsning; angående väckt fråga om de så kallade Djeknepenningarnes utgörande; öfver anmärkningar vid Berättelsen om den af Utskottet förrättade granskning af RiksgäldsContoret, Genei al-Assi - 38a Den 7 September e. m. stanceContoret samt för detta Filial-Discont-Inrättningarne; i anledning af begärd upplysning, rörande verkställighet å ett Rikets Ständers Beslut; angående begärd underrättelse, huruvida en af Rikets Ständer begärd förändring i Kongl. Förordningen den 22 Julii i8o3, rörande Tiondeoch Räntegifvares med fleres rättigheter och skyldigheter, ägt rum; och i anledning af inkomne anmärkningar vid någre af Utskottet afgifne Betänkanden. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: I frågan om försäljningen af den så kallade Lif-Stallbyggnaden vid Kungsör; och med anledning af erhållne återremisser å Utskottens gemensamma Betänkanden N:is 9, ir och 24.
Ståndet skulle besluta de nuvarande gårdsbygguadernas borttagande och platsens ordnande på sådant sätt, att någon inkomst deraf ej vidare vore att påräkna, måste medel anvisas till betäckande af den brist i inkomster, som för Itiddarhuskassan derigenom komme att uppstå; och som Ridd. o. Adeln under sitt fria förfogande icke eger några andra medel än Riddarhuskassan och Riddarhus-reparationsfonden, har Direktionen för nämnde fall ansett någon annan utväg ej finnas, än att af de årligen till sistnämnde Fond inflytande kapitationsafgifterue anvisa ett så stort belopp, som kunde befinnas erforderligt för att sätta Riddarhuskassan i stånd att uppfylla de densamma åliggande förbindelser. Innan Utskottet till slutlig pröfning företagit ifrågavarande ärende, har Utskottet funnit nödigt att af Riddarhus-Direktionen dels begära dess bestämda yttrande i fråga om hvilketdera af de till ordnande af Riddarhusets gårdsplan framställda ofvanberörde förslag, Directionen, för den händelse de gamla byggnaderne komme att borttagas, funne böra företrädesvis komma till verkställighet, dels erfara Direktionens åsigt, huruvida, för den händelse att någon byggnad å Riddarliusgården icke vidare komme att uppföras, någon lämplig bostad skulle kunna i sjelfva Riddarhuset åt Vaktmästaren inrymmas eller om utan olägenhet honom emot hyra kunde beredas bostad utom Riddarhusets tomt. I anledning af denna Utskottets begäran, har Utskottet fått från
Revisorerne säga nemligen, sidan 18 i den tryckta Berättelsen, att ”de väl icke funnit något att erinra vid de af Banko-Fullmägtige sålunda vidtagna åtgärder; men då en tid af 2 till 3 månader, enligt Revisorernes åsigt, bör vara fullt tillräcklig för införskaffande af silfver eller guld från utrikes ort, och det icke synes vara förenligt med Bankens för del, att räntefria förskott, vid levereringar af silfver eller guld till Banken, Beviljas leveranteurerne på längre tid, än som fordras för leverancens verkställande, utan sådant, enligt Revisorernes omdöme, kan motverka vexel-coursens nedsjunkande till den punkt, att ädla metaller kunde på naturlig väg ingå, hafva Revisorerne uti till Banco-Fullrnäklige aflåten skrifvelse, tillkännagifvit den öfvertygelse, att Banco-Fullmäktige, vid framdeles afslutande contracter om levereringar af silfver eller guld till Banken, icke böra bevilja vederbörande leveranteurer räntefria förskott på längre tid än högst 3:ne månadersluteligen gåfvo Revisorerne Fullmäktige tillkänna, att, enligt Revisorernes omdöme, hädanefter, vid de tillfällen då contracter kunna uppgöras om leverering af ädla metaller till Banken, bör, jemte de lyftade förskotts-summornes återbäring med 6 procents ränta från lyftningsdagen, bestämmas något lämpligt vite, att af leveranteuren erläggas för den händelse, att den öfverenskomna levereringen icke inom stadgad tid verkställes.” Vid sista Riksdagens början hade Banco-Utskottet i Betänkandet N:o 29 af den 19 Maj 1840, rörande Bankens förvaltning sedan föregående Riksmöte, (sid. 6), "på det Fullmäktige måtte dädanefter, så vidt möjligt vore, icke försättas i nödvändighet att, i saknad af alla föreskrifter, i fråga om förskott å uppköp till metalliska Cassans förstärkande, handla endast efter godtfinnande, väl förbehållit sig att serskildt öfverlägga och till Rikets Ständer hemställa örn och hvilka ytterligare stadganden, som i förevarande hänseende möjligen kunde finnas lämpliga och erforderliga.