Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, jämlikt Rikets Ständers, i öfverens stämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga fiamställning, vidtagna beslut, Kongl. Stats-Contoiret nu skall öfvertaga enahanda förvaltning, anse Utskotten afven rätta tiden vara, att i detta hänseende verkställa den förändrade reglering, hvarigenom en åsyftad och i Utskottens tanka Sannolik besparing må kunna beredas. Och få Utskotten, till vinnande af detta ändamål, vördsamt tillstyrka antagandet af den uti Kongl, Majrts Nådiga Proposition främstäl!da3grimdsatts, i afseende på förvaltningens inrättande hädanefter, nemligen: att så litet som möjligt af Kronans Spannmålsräntor levereras in natura, och att deremot Stats-Verkets behof af säd fy lies genom upphandling i vederbörlig ordning. För verkställigheten häraf få Utskotten, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl. Majrta Nådiga förslag, uppgifva följande grunder: i:o att, med bibehållande af Räntegifvares rättighet att levereraSpannmålsräntorna in natura, Stats-Verket frånträder rättigheten att desamma in natura infordra, och att det inedgifvc-s de skattskyidige att få lösa dem, antingen efter årets markegång, eller elter medelpris, så vida Rikets Ständer finna för godt, att från Riksdag till Riksdag ett sådant fastställa, dock i bugge fallen utan tillägg af försel-lön; Statssamt Occ.-XJtsh. Uti.
Slutligen bar den värde talaren, såsom ett af skälen för förändringens ogillande, erinrat derom, att bland R. o. Ad. finnas de fleste embetsman, och att man således har den största sannolikhet att genom väljande af R. o. Ad:s äldsta ledamöter till ordfor. finna på dessa platser embetsmanna-skicklighet. Jag får då erinra den värda talaren derom, alt det icke alltid är tillfälle att finna det erforderliga antalet personer, som innehafva den behöfliga embetsinanna-skickliglieten på de högsta bänkarna inom Riddarhuset, och såsom stöd för denna tanke får jag åberopa just erfarenheten vid innevar. riksdag, då, såsom jag tror, icke mer än en enda bland utskts-ordför. är i tjenst varande embetsman, och denne ende är militär, i följd hvaraf hans einbetsbefattning rörer något helt annat, än det, som står i beröring med hans göromål såsom utsk:s-ordförande. Hr Bråkenhjelm: Det har redan blifvit omtaladt, att den uppgifna förändringen icke afhjelper den nu var. ställningen i hvad sorn rörer de sammansatta Utsk:n. Jag får taga mig friheten väcka H. Ståndets uppmärksamhet derpå, att det egentligen icke är Utsk:n in plenis, som bearbeta ärendena och förrätta det hufvudsakliga arbetet, utan afdelningarua. Det beror till det mesta på dem, hvilka äro ordför. på afdelningarna, med hvad skyndsamhet och skicklighet ärendena i Utsk:n bedrifvas. På ordform i Utskottet hänger visserligen mycket, men dock det mesta på ordföranderna i afdelningarna. Dessutom tillåter jag mig fästa uppmärksamhet på det factiska förhållande, som skulle uppkomma, ifall nu föreslagna förändring antogs. Följden deraf skulle naturligtvis blifva, att vid omröstningen inom Utsk:n skulle R. o. Ad:s ledamöter votera på en adelsman, Presterskapet på en prestman, och Borgerskapet på en borgare, och således blefve det egentligen BondeSt:s ledamöter, hvilka skulle tillsätta ordför. i Utskottet. Hr Ribbing, Arvid: Deraf att inom detta
Hvad åter en ny skattläggning beträffar, hvilken motionären synes åsyfta, kan en sådan icke äga rum utan föregången undersökning på stället om beloppet, sorn vanligen på det ena eller andra bruket ian smidas, samt, i sammanhang dermed, om tillgångarna på förlagsmedel, kol, tackjern etc. En sådan undersökning har Utsk. trott komma att äga rum genom Bergscommitte'ens arbeten. Utsk. har dervid val icke ti-ott, att committdens åliggande är att tillstyrka åtgärder för nu bestämda skatters ordentliga utbekommande; men att det tillkommer committéen ött utreda förhållandena i alla provinser och sålunda lägga en grund för bestämmandet af en lämplig skattläggning. Jag tror, att en ytterligare åtgärd i detta afseende från R. St:s sida nu vore för tidig, och att den ej komme att medföra annat ändamål, än det Bergscommitleens fortsatta arbete lärer åstadkomma. Jag inser således icke, hvad vinst en återremiss skulle bereda, men vill visst icke bestrida densamma, i fall R. St. anse saken böra på annat sätt utredas. Hr von Qvanten, Carl: Riksd.-fullm. Anders Danielsson har föreslagit en ny taxering af Småländska jernverken. Denna fråga ingriper i den, som angår Svenska jordens grundräntor och jag tror, att denna fråga bör varsamt och försigtigt vidröras, samt att StatsUtsk. gjort rätt uti att icke hafva tillstyrkt något partielt förslag i detta afseende; hvadan jag ock är nöjd med saken i det skick, StatsUtsk. lemnat densamma, och tillstyrker altså bifall å betänkandet. Frih. Cederström: Mig synes ett missförstånd hafva uppkommit, huruvida frågan angår en ny skattläggning, eller om undersökning borde vidtagas till utrönande, om nuvarande författningar i det ifrågavar. afseendet äro tillämpliga eller icke. Det är detta sednare, sorn motionären begärt; och då upplyst är, att det lärer förhålla sig med åtskilliga andra orter som med Småland, torde Utsk. böra tillstyrka vidtagande af åtgärder till utrönande af hvad som i Småland smides, samt att dessa åtgärder jemväl utsträckas till andra orter i Riket. Jag begär således återremiss.
Ehuru jag visserligen fäster mindre vigt vid den nu föredragna punkten, som endast angar redactionen, kan jag likväl ej underlåta att förklara, att då Utsk. så vida godkänt mitt förslag, att första rubriken under artikeln brännvin blifvit antagen att heta: af säd och potatoes eller andra jordfrukter, hade Utsk. äfven bort antaga den andra rubriken att heta: af trädfrukter; ty invändningen, att äfven buskfrukter finnas, af hvilka brännvin skulle kunna tillverkas, lärer befinnas mindre giltig, enär med trädfrukter i allmänhet förstås alla, som växa ofvan jord. Men i allt fall hade, med antagande af Utsk:s förslag, det riktigaste varit, att andra rubriken fått sådan lydelse: af trädeller buskfrukter. Jag anhåller således om propos. antingen på denna eller den af mig förut föreslagna redaction. Utsk:s yttranden Liföilos. Dea iC December f. m. Cacao. Utskrs yttrande bifölls. Caffe'. Frill. Rantzou: Jag anser 6 skir införseltull på ett U caffe' vara alltför hög. Det ar nära 100 proc. af varans värde på produetionsorten. Man besinne, huru frestande detta Liefve för tullförsnillaren, då denna vara är mera lätt än andra att insrnugla i små båtar, och man derjemte tager i betraktande de stora upplag af caffe, som finnas på de stora handelsplatserna, hvilka gränsa så nära till Skånska kusten. — Man besinne äfven, att sedan calfe' är olofligen inpractiseradt, kan det svårligen åtkommas till conliscation. 4 sk:r pr U är redan högt och utgör troligen iner än tullförsnilln:spretnierna på Danska öarna. Staten skulle således ofelbart förlora i tullinkomster, om tullen höjdes ända till 6 sk:r, och en stor del af norra Sverige troligen nödgas hemta sina förråd från det södra och vestra, enär det föga torde löna mödan att directe förtulla något här. I öfrigt kan man ju snart anse caffe' såsom ett slags nödvändighetsvara.
som gamm i n far, sakta, mig mordiskt sakta sinnad. dörren, Ja, det när jag, sedan h o n tagit sig en ton, s o m o m hon v o r e f r u n ställer henne o c h j a g tjänaren, förehennes uppförande och m e d både stränghet o c h vänlighet resonnerar m e d henne, då — då bryter har ett stormen lös. Att se henne i vädret, alldeles ben uppblåst med derdåniga man inte ut arma blåröd och m e d som eu tupp, som på ett skara af h ö n o r, — v e t ni, det blir glad hakpåse näsan unjag min t i l l f l y k t till tår hon dricker v i d mitt h e m skulle k u n n a ur det spirande från dolda linneor o c h o c h hagarnes En ur torn. satt d ä r försjunken Och hunden skällde, i dagrars där, o c h sakta h ä n Mitt l a n d, då tar och arm i o c h ljuds då känner v a r a ett har om smekt, din lycka, tändas med offret utaf e n ä l s k a n d e natt, i världen, om Ah, fatt, nödvändigheten gå i d ö d e n, lyste i all s i n fullkomlighets tänker tillbaka på gamla skulle j a g vilja k y s s a h e n n e s skrynkliga, arbetshårda hand, henne hviska: » Hjälp slå a r m a r n a o m sin fröken, Karin förnya kvartal är 2 kr., 1 som krona. i boklådspris man.
Jo, så vidt jag förstår, egentligen och allena derpå att ett af Kongl. Maj:t infordrat förslag till en förändrad organisation af Barnhuset ännu icke inkommit. Mig synes just detta hafva bordt blifva ett skäl för Utskottet att icke göra denna fråga till föremål för Rikets Ständers åtgärd, enär man måste antaga, att Kongl. Maj:t icke kunnat infordra ett förslag till en reorganisation, utan att förut hafva pröfvat nödvändigheten deraf. Kongl. Majrt har a Utså redan vidtagit en åtgärd, ledande till det ändamål, Utskottet vill med den föreslagna undersökningen framkalla, nemligen ett bättre ordnande af barnhusets angelägenheter. På detta skäl får jag emot Utskottets beslut mig reservera och tillstyrka, att den ifrågavarande motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, helst motionären sjelf icke med något enda bevis, eller ens hänvisning dertill, styrkt sina anmärkningar och beskyllningar, hvaraf en synes mig snarare lända förvaltningen till beröm än klander, då deri säges, ”att vederbörandes uppmärksamhet företrädesvis ”skall vara rigtad åt de späda barnens helsovård, men att de äldre bar”nens uppfostran deremot är mindre fullständig.” För mig visar det sig ganska klart, att just de späda barnen böra bäst vårdas, såvida man Önskar att de må kunna blifva äldre.” Uti denna reservation instämde Herr Uggla och Herr Prosten Tellbom. Herr Biskop Butsch reserverade sig äfven emot Utskottets betänkande alden orsak, att herr Biskopen ansåg detsamma icke nöjaktigt motiveradt; och förenade sig härom Hr Friherre Cederström, R., Herr von Hohenhausen saint Herr Prosten Ahlstrand och Herr Prosten Arrhenius. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Ullålande, N.o 2S. FAnk. till Exp.-Utsk. den 20 Febr., kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt frågaom upphörande af Skånska Kavalleri-Regementenas sä kallade Fotoch Jdermöten. Uti en till Hederv.
Det är dem en glädje öfver all glädje, att egga till borgerliga misshälligheter, politiskt vanvett, partier och tyranni, allt slags orättrådigt örlig; så att man söker dräpa hvarandra ömsom med lekamliga mordskott och mordhugg, ömsom med andliga, – eller smädelser; och så stor är omsider galenskapen, att man ofta menar sig genom skymfande tillmälen och nidlögner, muntliga eller skriftliga, befordra samhällets förbättring. Den allt detta uppmuntrande och deröfver hånskrattande Herrskaren begagnar dervid i främsta rummet tvenne ståthållare, som äro hans yppersta under-fältherrar: de heta Kärleken till oss Sjelfva, och Kärleken till Verlden. Endast nödtorfteligen hejdas deras oväsende af borgerlig lag; förgäfves, om ej den gudomliga verlds-ordningens lag tillbakahölle det inom vissa oöfverskridliga gränsor. – Bland själar, som stå under de dunkla makternas välde, är vanligt, att tala mycket lärdt och prydligt om hvad de kalla sin ”lefnads öden”, om ”lyckan” och ”lyckans skiften”. De märka nämligen, att deras tillvarelse hvälfver sig, genom förändringar som likna Naturens årstider och dagstunder, från vår och morgon till vinter, till afton och en oundviklig natt, som för deras ögon begrafver och lyktar alltsammans. Förborgadt är dem sättet, huru dessa vexlingar kunna så tempereras, att deraf uppkommer en beständig själarnas vår, en morgonfröjd som ännu varar om qvällen, en afton som genast i ny och skönare morgon öfvergår. De särskilda företeelserna af sitt jordlif inbilla de sig, mellertid, kunna länka och styra genom sin egen klokhet; der denna ej räcker till, sägas de vara verk af en blind Slump. Det allmänna äter af händelsernas gång tillskrifva desse Vise ett så kalladt Öde, omenskligt och obevekligt; mot hvilket de väpna sig, ömsom med en flärd af lättsinnighet, ömsom med en flärd af själshöghet; bäggedera, i sin kärna, förtviflan. En enda fråga återstår att besvara.
Den värde talaren har äfven sagt, att det skulle verkligen vara en fördel, om Stånden, efier att i en fråga hafva gemensamt öfverlagt, ginge på sina särskilda rum, för att omedelbart besluta, äfvensom att delta skulle vara lämpligt i alla frågor, deröfver gemensamma öfverläggningar skulle ega rum. Jag vill visst icke neka, att det varit bättre, om sådana gemensamma öfverläggningar med derpå följande beslut kunnat utsträckas till flera frågor, men det måste väl i alla fall vara en vinst att få begagna detta sätt vid behandlingen af Ekon.Utskis Betänk , om det ock ej sker i afs. å de öfriga Utslcns. Hvad den nya mindre Nämnden beträffar, så Sr den icke annat än ett Förstärkt Utsk., men som mindre ofta än nu skulle behöfva anlitas. Enda skilnaden blir, att enligt förslaget Nämnden af SO personer af hvarje Stånd kommer att rösta efter att hafva hört skäl, hvilket ej nu är fallet med de Förstärkta Utskrn. En talare har, med godkännande af förslaget för öfrigt, anmärkt att lliksNämnd vore ett oriktigt namn. emedan man med ordet Nämnd förstår särskildt utsedda personer, då deremot RiksNämnden skulle bestå af Ståndens samtlige ledamöter, samt alt det varit önskligt att få en bättre benämning. Enligt hans egen definition skulle ju emellertid RiksNämnd betyda ett mindre antal, utsedde från hela Riket; men om man skulle heldre vilja begagna uttrycket RiksFörsamling, så har jag för min del ingenting deremot, och skall således icke motsätta mig den gemensamma tanka, Hr Cederschiöld föreslagit R. o. Ad. att uttrycka. Gr. Björnstjerna: För att icke längre uptaga tiden, vill jag blott hålla mig vid de vigtigaste af den siste talarens påståenden. Han har sagt. att, då jag i allmänhet erkänt nyttan af besluts fattande omedelbart efter gemensamma öfvei läggningar, borde äfven jag påyrka satsens användande i några fall heldre än i inga. En högst betydlig skillnad förefinnes dock mellan hvad jag sade mig gilla och hvad Utsk. här föreslagit.
De förhör, som på grund af sådan påskrift beviljades, horde endast afse att utreda anmärkmr vid sjelfva berättelsen, men icke att åstadkomma en ny eller fullständigare utredning af målet. Skulle förhörsrättigheten vara så illimiterad, som här är föreslaget, så föreställer jag mig att förhållandet, äfven efter den nya författningens utfärdande, skulle komma att blifva ungefär detsamma såsom del f. n. är. I fall R. o. Ad. finnér de nu framställda anmärknme vara förljenta af något afseende, skulle jag anhålla att betänk, måtte återremitteras för att komma under Utsk:s förnyade granskning. Gr. Sparre: Det förslag, som LagUlsk. här lill R. S:s prof - ning framlagt, är af ganska stor omfattning. Det innehåller förändringar, åsyftande att förenkla, reda och förkorta arbetet i Hof. rätten, hvarest f. n. mycken tid uptages med muntliga förhör, vid hvilka oftast endast meddelas föreläggande för parter att inkomma med felande handlingar att bestämma tiden,.inom hvilken den bevisning bör förebringas, hvaraf part i Hofrätten vill sig begagna, med ett ord, ganska omfattande och för rättegången i Hofrätten vigtiga stadganden: Ulsk. vågade likväl icke gå så långt som Gr. Mörner föreslagit, eller att med uphäfvande af den nu varande skillnaden emellan vad och besvär stadga en enda och för alla mål gemensam form för klagan öfver Underrälters eller Executorers utslag. Frågan om företrädet af det ena eller det andra sättet kan också vara mycken tvist underkastad och Utsk. ville vid sådant förhållande icke föreslå en förändring i berörde afseende. Vid detta förhållande och då Gr. Mörner icke heller nu syntes afse att Ulsk. skulle taga denna hans framställning i öfvervägande, inskränker jag mig till att ingå i svaromål på de anmärkrur han gjorde emot Usta och 3:dje §§:ne af Utsk:s förslag lill förordning. Vid den Usta § har han anmärkt att uttrycket ”afgöra målet” vore oegentligt och Gr:n har trott att man borde i st. f. mål begagna ordet ”ärende”.
Öpnades Hrr Elektorers lista med val af en ledamot i Bevilln:s-Ulsk. Efter N:o 20. Frih. Bonde, Carl Jedvard; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 392. Frih. Peijron, Gustaf. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Talmännen, vid i går hållet sammanträde, öfverlagt om den dag, som borde af RiksSt:n föreslås till afgörande af Const.-Utskrs Mern. N:o 3, med ytterligare upgift å hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne, hvaraf pröfningen hos R. o. Ad. blifvit upskjuten tills RiksStm afgjort Const.-Utskrs Meni. N:o 5, med utlåt, om K. M:s Nåd. Propos., ang:de förändring i och tillägg till RiktAkten af d. 6 Aug. l8l5, derom RiksStm under sednaste plenum fattat sina beslut, samt att Talmännen öfverenskommit, att till pröfning af berörde Mern. N:o 3, föreslå nästkommande Lördag d. 28 dennes; hvadan Hr Gr. o. Landtm, nu finge hemställa att detta ärende måtte få nämnde dag hos R. o. Ad. företagas till afgörande och då upföras främst på jöredragningslistan, hvilket bifölls. Företog Högh R. o. Ad. val af de Elektorer jemte deras Suppleanter, hvilka, tillika med Elektorer af de öfrige RiksStm, skola ega att välja R. Sl:s Just.-Ombudsm:s Suppleant; och befunnos vid valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Elektorer: N:o 120. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr, med 66 röster. — 122- » Puke, Folke Magnus med 66 röster. Den 21 Februari. 501 — 135. » Cederström, Fullm. Frih. Cederström, Carl Ema nuel med 66 röster.
Underdånig skrifvelse, angående Assessoren J. A. Törnemans hera ni gande att å Allmänna Indragningsstaten bibehålla innehafvande Kommissarie-lön. 99. — angående tiden för nästa revision af Stats-, Bankooch Riksgälds verkens förvaltning och räkenskaper. 100. — angående rättighet till pension för åtskillige vid fångvården antagne tjenstemän. 101. — angående förklaring af 5 § i 16 kap. Jorda-balken. 102. — angående inskränkning af Underdomares skyldighet att renovera domböcker. 103. — angående^skyldigliet för egare eller innehafvare af säterier m. fl. slags hemman att i fjerdingsmanna-bestyret deltaga samt om utfärdande af instruktion för fjerdingsman. 104- — om ändring i Kongl, förordningen den 27 April 1846 angående kolhandeln. 105. — angående embetsoch tjenstemäns rätt till lön under tjenstledighet. 106- — angående rotchållares skyldighet att infinna sig vid roterings-licjvidations-möten. 107. — angående upphörande af Bergsfogdarnes befattning med uppskattan de af fast egendom i Bergslagen. 108. — angående ersättning till personer, hvilka såsom krono-ombud, äro tillstädes vid bevillningsstämplingen af spelkort. 109. — dels i fråga om anslag för gevärsLillverkning, dels rörande förvalt ningen af Carl Gustafs stads gevärsfaktori. HO. — angående iståndsättande af publika byggnader å ön Srt Barthelemy samt förhöjning i dervarande tjenstemäns aflönings-stat. lil— angående ersättning till Handelsoch Sjöfarts-fonden för förskjutna medel till slafvarnes friköpande å S:t Barthelemy. 112. — angående upplåtelse af en bostället Fridened Brogården tillhörande jordrymd. 113. — angående båtsmansbeklädnadens öfvertagande af kronan, emot viss afgift af rustoch rotehållare. 114. — angående folkskole-afgiftens fortsatta utgörande samt om närmare be stämmelser dervid.
Har barnet uppnått en ålder af fyllda tolf år, anses förbrytaren efter allmän Lag, 20 och 32 Cap. Missgernings-Balken; gälde ock i alla dessa fall skadan till det belopp Domaren skäligt pröfvar. §• Ar barnet af förbrytaren eller med dess vilja och vetskap misshandladt, eller till vanart öfvadt, ökes straffet med åtta års arbete å fästning, samt, om barnet finnes lapit eller lytt, utan att sådant kan visas hafva genom olyckshändelse inträffat, med fästnings-arbete för lifstiden. Omkommer barnet genom förbrytarens förvållande, straffes den till lifvet. §• 3. Hafva flera minderåriga barn på en gång blifvit bortförde, eller varder någon under Kongl. Maj:ls Nådiga Propos. N.o j3. Z7 samma Lagsökning tilltalad för åtskilliga brott af förutnämnde beskaffenhet, piik te den brottslige för hvart och ett serskildt. §• 4- I alla de fall, då den brottslige ej förverkat lifvet eller gjort sig skyldig till fängelse för lifstiden, kommer straff-tiden att fortfara intill dess det borrtförda barnet varder återstäldt, eller till dess full upplysning vinnes, att barnet, utan förbi ytarens vållande, aflidit, §. 5. Vid straffets mätande inom de i 1 §:u utsatte tider, pröfve Domaren beskaffenheten af våld eller list, som emot barnet utöfvats; egentliga ändamålet med barnets bortförande; lidande för barnet, dess föräldrar eller vårdare; närheten eller aflägsenheten af orten dit barnet blifvit fördt; tiden, hvarunder barnet varit från dess rätta vårdnad undanhållet; så ock andra omständigheter, hvilka försvåra eller mildra brottsligheten. §, a I afseende på straffet för delaktighet uti ofvannämnde slags brott, förhållcsefter 38 Kongl. Majlis Nådiga Propos. N.o 73. de i 61 Cap. Missgernings-Balken stadgade grunder. §• 7- Hvad Under-Rätt i mål af denna Beskaffenhet dömt, må ej i fullbordan gå, utan sände den sin ransakning och Dorn till Öfver-Rätten in, alt der först pröfvas och skärskådas.
Majit vid arbets-ordningens utfärdande tillåtit, att det finge ankomma på Hof-Rätten, att, i den mån det funnes tjenligt och så lange tjenst, som tillagts förändrade göromål, bestredes af dess dåvarande innehafvare, uppskjuta tillämpningen af arbets-ordningens dithörande föreskrifter i fråga om göromålens fördelning emellan tjenstemännen samt i stället låta vid hvad dittills brukats förblifva, Kongl. Maj:t må ega att, så länge sistberörda undantagsförhållande fortfar och intilldess håda Kanslisterna algått, vidtaga den jemkning i tjenstemännens lönebelopp, samt angående dispositionen af anvisade arfvoden för e. o. tjenstemän meddela de bestämmelser, som erfordras för att bereda de tjenstemän, å hvilka den nya organisationen ej eger full tillämpning, deras tillständiga rätt. På grund häraf och då Kongl. Majit på de skäl, som i bilagde protokoll för Justitie-Departements-ärenden närmare utvecklas, funnit den af Rikets sednast församlade Ständer i sammanhang med den nppgjorda statsregleringen, väckta fråga om sådan ändring i arhets-ordningen för Hof-Rätten, att alla handlingar, som dit ingifvas, finge, såsom i de andra Hof-Rätterne, allemnas till en och samma person eller åtminstone till blott två personer för närvarande icke till någon åtgärd föranleda, samt i öfrigt anledning ej förefunnits till ändring i de vid sista statsregleringen afsedda löne och arfvodesbeloppen, föreslår Köngl. Majit, att Hof-Rättens stat måtte i full öfverensstämmelse med desamma definitivt fastställas, dock med rättighet för Kongl. Majit att vidtaga de tillfälliga jemkningar, hvarom här ofvan är förmäldt.