Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En liten mjuk, hvit, välformad hand höjer mycket den personliga skönheten. Derför bör man vårda äfven handens skönhet. Röda, spruckna händer och korta oformliga naglar anses beteckna bristande skönhetssinne. Händerna bli sammetslikt mjuka och glatta, om man på ' aftonen efter tvättningen ingnider dem med white gold cream och påtager ett par tvättskinnshandskar, hvilka man behåller på under natten. Naglarnes vård afser att gifva dem glans och genomskinlighet samt att aflägsna oregelbundenheter. Man har då nagel-polerpulver, poudre pour les ongles och nail-poiodtr, hvilka dock böra användas med försigtighet, enär de hämma naglarnes växt. Håret bör man ock vårda omsorgsfullt, ty den af eget hår framstälda frisyren är dock vackrast. Vill man konservera sitt hår, bör man hålla hufvudsvålen ren, hålla håret vid den naturliga fettgraden och genom lösande vatten befria det från mjäll och dam. Derigenom öppnas porerna och stärkas hårrötterna. Oljor af reseda, mandel och akasia samt pomador af orangeblommor och hyacinther hafva visat sig värda att uppmärksammas. För de s. k. orientaliska hårfärgningsmedlen kan ej nog varnas. År ut, år in utgifvas otaliga tusenden för kosmetiska medel, hvilkas sammansättning ingen känner. D e hjelpa nog mest den, som bringar dem i handeln. Ville man endast vänja sig att använda mycket vatten, frottera sig väl, hålla blodet i omlopp och afstå från snörlif, färgning och sminkning, så skulle nog efter hand klagan förstummas, att det qvinliga slägtets kraft är i aftagande. D e sundaste qvinnorna äro nog de, hvilka ej känna de moderna qvacksalverierna. D e bibehålla ännu vid mogna år något friskt och ungdomligt, under det de, som försökt alla toalettkonster, förefalla i förtid åldrade. Derför, mina damer, böra vi följa de urgamla lagar, hvilka ej innehålla en enda af de naturvidriga föreskrifter, som våra moderna qvinnor så gerna följa. B. Teckning efter verkligheten.
Och Hiram, Konungen i Tyro, sände sina tjenare till Salomo; ty han hade hört, att de hade smort honom till Konung i hans faders stad; ty Hiram älskade David så länge han lefde. Och Salomo sände till Hiram, och lät säga honom: Du vetst, att min fader David icke kunde bygga Herrans sins Guds Namne ett hus, för örligs skull, som allt omkring honom var, intilldess Herren gaf dem under hans fotbjelle; Men nu hafver Herren min Gud gifvit mig rolighet allt omkring, så att ingen motståndare, eller ondt hinder mer på färde är. Si, så hafver jag tänkt bygga ett hus, Herrans mins Guds Namne, såsom Herren talat hafver till min fader David, och sagt: Din son, som jag i din stad sätta skall på din stol, han skall bygga mino Namne hus. Så befall nu, att man hugger mig ceder utu Libanon, och att dine tjenare äro med mina tjenare, och dina tjenares lön vill jag gifva dig, allt såsom du säger; ty du vetst, att när oss är ingen som kan hugga trä, såsom de Zidonier. Då Hiram hörde Salomos ord, fröjdade han sig storliga, och sade: Lofvad vare Herren i denna dag, som hafver gifvit David en visan son öfver detta myckna folket. Och Hiram sände till Salomo, och lät säga honom: Jag hafver hört det du till mig sändt hafver; jag vill göra efter allt ditt begär med ceder och furoträ. Mine tjenare skola föra dem neder af Libanon ut till hafvet; och jag vill låta lägga dem i flottor på hafvet, intill det rum som du mig föresägandes varder, och vill lossa dem der, och du skall låta hemta dem; men du skall ock göra mitt begär, och gifva mino folke kost. Alltså gaf Hiram Salomo ceder och furoträ, efter allt hans begär. Och Salomo gaf Hiram tjugutusend corer hvete till kost för hans folk, och tjugu corer stött oljo; detta gaf Salomo Hiram årliga.
Under diverse titlar, på ön S:t Barthelemy Remisser från Sverige (i Svenskt Banko, år 1846: 11,903: 39. 7. Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året: Utgifter: Aflöningar till Koloniens embetsoch tjenstemän Garnisons-omkostnader Balans till påföljande året: Utom ofvanstående utgifter, hafva, enligt Kongk Räntekammarens räkenskaper, utgått: l:o den, på grund af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 19 Maj 1845, å allmänna indragnings-staten uppförda aflöning till f. d. Kolonial-departementcts — 181 — embets-och tjenstemän, för hvartdera året, 2,166:32.—; 2:o diverse omkostnader, såsom courtage, postporto m. m., år 1846: 193: 18. 2. och år 1847: 165: 25. 9. Till någon erinran från Revisorernes sida hafva dessa räkenskaper ej föranledt.
Riksdags-Ordningen ifrågavarande ärende till Constitutions-Utskotlets behandling öfverlemnat, tillika ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att uti aflåtande underdånig skrifvelse anhålla att, så länge Svenska fyringsväsendet ej uppnått den för landets eget linhof erforderliga fullständighet, de s. k. lotsoch fyringsmedlen måtte användas till sådane föremål, som i främsta rummet afse Sveriges nytta och fördel. Kongl. Styrelsen ofver Fängelser och Arbels-inrättningar i Riket. % 27. (Rev.-Ber. pag. 114. Förkl. pag. 242.) Revisorerne hafva fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, sedan, med anledning af Styrelsens Ordförandes hos Kongl. Majit gjorda framställning om behofvet af en skicklig
Hwad hindrar att Universitctcrne kunna taxeras pä ett satt, sompäcngäng är förenligt med bäde deras rättigheter och med grunderna till den npa föreflagne Vcwillnings - Förordningen ? Till minnande hä.raf föresiär jag, att i Bewillnings-Stadgans ii Art. ett Pkomcnt tillägges af innehäll: Att i de Städer, der Univcrsiteter äro, förrättas deras Taxering efter manligheten inför Academiens Rector, eller dest Ombud; att widare till Ledamöttr i Taxerings - Commitesn wäl - Lidd. och 2sd. prsk. 6:te Land. 2:tzrcr Afd. 41, 642 Den 17 April. wäljaS utaf Adel, Prester, (som ej tillhöra Academicll) och Borgare, lika manga af hwardera Ståndet; och att Aca» demiernes Stat förunnas den frihet, att till bemäidte Committé, om sädant godt synes, sända ett lika stort, antal af Deputerade som Borgerffapct i samma Stad till desi Taxering inför Borgmästare och Råd tilli tes. — Prestc-Stairdct tog detta mali öftverwägandc; och till alla delar förenade sig med Herr Bistopens anförande, samt i följd häraf af ofwananförde lagliga stäl böra i de Städer, der Uni»crsitetcr finnas, wid Acadcmista Taxcringarne, hwilka stola sse inför Rector och Consistorium Academicum, wara narwarande lika mänga Ledamöter af Stadens Borgerstäp, som wid Stadens inkör Magistraten skeende Taxeringar aro narwarande Ledamöter , af Akademie - Staten; äfwensom att Acadcmiens Taxerings-Langder stola oflemnas icke till Landshöfdingen utan efter manligheten till
S. D. Efter å nyo skedd föredragning af BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, under N:o tö, afgifna Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande^ N:o G, angående Bränn - 3o Vrot. Utdrag den t4 Sept. >§29. •vinsbränningen och dermed gemenskap egande ämnen, fattade Ståndet, som dervid punktvis granskade Kongl. Kungörelsen den 19 Maji 1824» följande beslut: 1 Art. Om Brännvinfhrännings-rättigheten, 1 §. 1 moni. Deraf fastställdes följande lydelse : ”En fri Brännvinsbränning, af hvad tjenligt ämne eller växt som helst, skall, med den pannerymd samt emot de afgifter och öfriga vilkor här vidare föreskrifvas, vara tillåten ifrån den 1 Oc~ tober det ena till den 15 Junii det andra året, så framt icke högst vigtiga omständigheter föranieda inställandet af denna tillverkning.” a mom. beslöts skola undfå denna lydelse: ”Brännvinsdestillering med 6 kannors panna yare alla tider af året tillåten, men endast för dem, som till Brännvinsbränning äro berättigade.” a §. Dess lydelse i ofvannämnde Kongl. Kungörelse bibehölls, endast med den förändring, att yid slutet deraf, skola uttryckas, i stället för orden: de till Hvarje Stads område hörande jordlotter, följande: den till hvarje Stads område hörande jord. 5 §. Deraf fastställdes följande lydelse: ”Den Brärtnvinspannerymd, hvarmed tillätes att bränna, skall beräknas och intill och med nästa Riksdag bestämmas, efter hemmanets, hemmansdelens, lägenhetens eller stadsjordens vardo Prot, Utdrag den i4 Sept. 1329. 3i vid 1827 års taxeringar, under iakttagande, att i denna taxation, såsom grund för Brännvinsbrännings-rättigheten, ej får ingå värdet för byggnader till större belopp, än som motsvarar högst af jordens värde; och må pannor begagnas, enligt nedanstående, i 3 classer gjorda fördelning,”
Bet urik anderi. *475 komma att bestå endast äf Skogsmark, derföre då älletiast må bfetaiäs Jordeboksoch MantalsRänta, så länge och intill dess Sil fververket tned Vederbörligt tillstånd kän få nedläggas, äfvensom VI i Nåder godtftinnit tillåta att vid det genom Kongl. Resolutionen äf idert 2 i Ja^ rtuarii i813 gjöt1'6 stadgande, det hvarje Hemmans tillkommande Skogslott icke behöfver å Marken genom Rågång och Rörläggning utblärkås; må få förblifva. VI befalle Eder Gud Allsmäktig Nådeligen, Stockholms Slött den 14 Eébruarii A8i 5* CARL, j. A. Börtzell-. Till Kammar - Cöllegiiitti. (Hilägah Litt. D. innefattande en Skattläggning $£. Vét Helleforss Récognitiohs-Skog, finnes säskildt trycki Och hit inteckrlad.) Utclfag af Protöcöllet b hullit i Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm glen 2ö Maji 1813, b O* o. Då rtu å nyo tipplästés och godkändes detj nästlidtle Ptenldag, på Hördel lagde Eetänkande, angående Väckte motioner öm Recögnitions-Skogarnes försäljning och användande för Statens behof, yttrade Herf Landshöfdingen Friherre j. Cederström: ”För rnin del kati jag icke förena Höglofl. Utskottets Beslut här» vtinnåW, mled skyld ighetSn ått förvara Statens I ? I V • J t Stats-Utskottets Betdnkanderi! ratt. — Forsta frågan är, om Riksens Ständer nu kunna, utan rubbning af enskiltas rättigheter, besluta någon förändring i de Författning gar, som hittills varit gällande, rörande desse Skogars användande m. m. Den andra, i hvad mohn Staten bör understödja Bergsharidteringen.
Rättegång3- Balken, att det må vara kärande Parter öppet, att äfven före inställelse-dagen å vederbörlig ort inlemna de Skrifter och Handlingar, hvarigenom de mot UnderDomstolarnes Utslag och Domar erlagda vad fullföljas; tillstyrkandes Utskottet, uppå anförda skäl, att en sådan förklaring må varda meddelt. 3:0 Af den 17:de Maj, angående yrkadt ali, mängörande af det stadgande att, sorn de i 13 §- af 1723..års Kongl. Resolution på KrigsRefälets underdåniga besvär, Rusthållare tillagda förmoner, att vara närmast till lösen af en utom börd såld andel utj Kustnings-stammen , hvilket stadgande, enligt 23. §. af 1734 års Resolution på Allmogens besvär, varit utsträckt och lärn* padt till lika beskaffade frågor, rörande Båtsmanshållet i Calmare Län och Blekinge, icke kunde hänföras bland de stadgar, som, under nama af privilegier, ut, göra undantag från Allmänna Lagens bud, nyss åberopade §. §. af 1723“ och 1734 årens Resolutioner, meddelte innan Allmänna Lagen till efterlefnad påbjöds, jemlikt samma Lags förordnande och de flera sedermera utkomna Författningar om börd och lösnings-rätt samt hvad dermed gemenskap äger, böra anses till kraft och verkan upphörda; tillstyrkandes Utskot‘et, att Riksens Ständer anhålla, att Kongl. Den 3 Juni. e. nu 121 Majit täcktes till allmän kännedom lemna, det berörde Resolutioners gålland Af den 2o:de Maj, angående väckt fråga om upphäfvande af det, genom Kongl. Brefvet den irsta Februari 1758, meddeha stadgande, att de som åtfölja Häradshöfdingarne på Tingen, icke må till Fullmägtige vid Tingen brukas; hafvande® Utskottet, uppå anförda skäl, ansett sig icke kunna tillstyrka förändring uti hvad i detta afseende redan finnes stadgadt. 3:0
CARL JOHAN. C. D. Skogman. Utskottet anser sig till en början böra upplysningsvis nämna , att på sätt Utskottets af R. St:r redan bifallne Utlåtande N:o 204, utvisar, GeneralAssistanceContoirets hus, som har en i alla hänseenden passande och tjenlig belägenhet, kan med måttlig kostnad inredas till RrgsContoirets inrymmande, och att R. H. St:r jemväl bifallit Ustkottets Utlåtande W:o2gg, deri tillstyrkes, att de för RiksAcrhivet tjenliga rum 343 Stats-Utskottets och lägenheter inom GeneralAssistanceContoirels Local, hvilka genast eller framdeles blifva för RrgsContoirets behof umbärlige, mä upplåtas till RiksArchivet att hyresfritt begagnas. Beträffande sjelfva förslaget, så, utom det Staten skulle komma att belastas med en alldeles opåräknad, årlig utgift lill byra för de rum, som af R:gsContoiret skulle komma att begagnas, vill det synas mindre lämpligt, att när åt RigsContoiret kan anvisas hus och lägenheter, hvilka af R. St:r disponeras, detta R. St:rs enskildta PenningeVerk skulle förflyttas till enskild ägares hus och möjligen tillsammans med andra hyresgäster, hvilka icke lära underkasta sig de ordningar, i afseende på stängsel och vård, som för ett Sltrs eget hus kunna föreskrifvas och vederbörligen handhafvas; och att en sådan uppoffring, både af kostnad och af säkerhet för ett R. St:rs Verk, skulle göras för att tililvägabringa Låne-undsättnings-anstalter, egentligen till förmån för Hufvudstadens Innevånare af den fattigare classen; men hvilka Inrättningar, Staten icke har någon skyldighet, att underhålla, fastän till deras stiftande, Staten ulfästat sig, att med ett räntefritt Lån af 100,000 R:dr Stockholms Stad biträda. Härförutan förekommer jemväl, att om, efter Utskottets förut yttrade af R.
Hamiltons yttrande, och det lades tillsammans med Gr. af Ugglas’ sednasle förslag, så skulle delta förslag vara, att R. o. Ad. borde besluta, att det af Exped.Utsk. framställda förra förslag till und. skrifvelse skall gillas hufvudsakligen till alla dess perioder, med undantag af det utbyte uti slutmeningen af ordet förmodan mot ordet anhållan, sorn Ulsk. sednast föreslagit, samt de mindre redactionsförändringar, som blifvit gjorda, äfvensom i afseende på det klandrade uttrycket ”om tiden blifvit begagnad,” hvilket borde uteslutas och ordalyrdelsen ändras enligt det förslag Gr. af Ugglas uppläst. 48 Den 9 Januari f. m. Frih. Hamilton: Jag anmälte mig blott för att tillkännagifva, alt jag helt och hållet förenar mig uti lien förändring af uttrycken Gr. af Ugglas föreslagit. Hr F r i h. o. Landtm, hemställde nu, om R. o. Ad. behagade till contrn-propos. antaga det förslag, som Hr Landtm, sednast framställt. Ropades ja. Upplästes lill justering och godkändes följande votertsproposition : Den, som godkänner Exped.Utsk:s sednare, under N:o 186 afgifna förslag till und. skrifvelse till K. M. i fräga om näringsfriheten, voterar p; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, gillar R. o. Ad. det förra under N:o 148 afgifna förslaget hufvudsakligen till alla dess perioder, med undantag af det utbyte uti slutmeningen af ordet förmodan emot ordet anhållan, som Utsk. sednast föreslagit, samt de mindre redactionsförändringar, som blifvit gjorda, äfvensom i afseende på det klandrade uttrycket: om liden blifvit begagnad, hvilket bör uteslutas; hvarjemte ordalydelsen i öfrigt ändras enligt det förslag Gr. af Ugglas uppläst. Under det voterings-propositionen utskrefs, anmälde sig och yttrade: Gr. Horn, Claes Fredr.:
Jag kan för min del icke finna annat, än att, om man finge in några adelsmän eller prester i BorgareSt:t, så vore sådant bättre, än det temligen svårbandterliga macbineri, som förefinnes i de gemensamma öfverläggningarna. Det så kallade theoretiska skälet, som man anfört emot Den 8 Augusti. förslaget, (ror jag mig således hafva ådagalagt haltlöslieten af, och något praktiskt, skål emot dess antagande har jag icke hört, hvadan jag icke kan annat lin pä det högsta önska framgång åt förslaget och förenar mig derföre med Hr v. Ehrenheim. Sedan öfverlåggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels förkastande af det ifrågav:de gnnidlagsiindringslörslaget och dels att detsamma måtte komma att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, framställde H. Exc. propos. på förslagets förkastande och, då dervid svarades ja och nej i blandning, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Sedan Hr von Ehrenheim begärt votering, justerades följande voteriugspropos.: »Den som förkastar det uti Konst.Utsk:ts Mern. N:o 52 framställda förslag till ändring i 1 G:de och 22:dra §g:tia Riksd.Ordn., rörande vilkoren för valbarhet till riksdagsman, röstar J a j den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder nämnde förslag icke förkastadt, till följd hvaraf detsamma kommer att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 9. Nej — 23. Föredrogs ånyo och företogs punktvis til! afgörande BankoUtskits den 28 sistl. Juli och 4 dennes bordlagde Mern. N:o 32, ang:de föreskrifterna i lista, 2:dra och 3:dje artiklarne af Bankoreglementet. lista—4:de punkterna. Utskits hemställanden bi föl ios. 5:te punkten. Hr Ehrenhoff, Gust. Herm., anförde skriftligen:
Tillökning i Spannmåls-värd et för de på denna liufvud-titel uppförda 35.716 tunnor Garnizonsspannrnål å|- B:dr tunnan, likmätigt Biksens Höglofl. Ständers vid den» na Biksdag fattade beslut 17,858: — • Hvaremot afgår värdet för 335 tunnor g4 kappar Kronotionde-Spannmål, som för åtskilliga Indeldta Begementer varit uppförda å förra ärens Stater utöfver Indelnings-verket och nu blifvit upptagna ibland Stats-Verkets Inkomster, utgörande, efter Kronovärdi å 36 skill, tunnan, 25I B:dr 22 skill. 5 r:st., då rätta summan genom de nu beslutade förändringar och tillökningar blifver 241,005 B:dr 10 r:st. Fjerde Hufvud-titeln, innefattande Clericieoch LäroVerken, Uppå denna hufvud-titel har blifvit bevil» jad en löne-tillökning af 30 B:dr för ConsistorieNotarien i Wisby; men som deremot ifrån Staten - 126 2 F)en 14 Juli. 4 ten blifvit uteslutna de härpå odisponerade 200 R:dr; så har utgiften å denna hufvud titel blifvit rnindskad iried 170 Rjdr emot förr. Femte Hufvud-titeln , innefattande Staterna för de Fria -.Konsterna. Uppå denna hufvud-titel är beviljad tillökning i Stats anslaget för de Fria Konsternas Academie, att fördelas efter Kongl. Maj:ts vidtagande Nådiga beslut • 1,330: saint lön för en Secreterare vid Konungens Museum, att utgå efter enahanda grunder, som för den nu i allmänhet beviljade löneförhöjningen blifvit faststälde, och upptages här, förhöjningen inberäknad, med 87: 24 Tillhopa 1,417:24 — Sjette Hufvud-titeln, innehållande Milda Stiftelser. Enligt Riksens Höglofl.
Maj:t meddelade sitt nådiga svar, i anledning af Norska storihingets beslut om Slålhällare-embetets upphäfvande, Kongl. Maj:t i nåder täckles delgifva Rikets Ständer den underdåniga skrifvelse i detta ämne, som blifvit från Norges storthing till Kongl. Maj:t afläten, samt genom nådig Skrifvelse eller Proposition till Rikets Ständer, efter utredande af det statsrättsenliga förhållandet i denna fråga, lemna Svenska folkets representanter tillfälle att deri afgifva sitt underdåniga utlåtande; och af Anders Jonsson från Wermlands län: att de af Kongl. Maj:t till Rikets sednast församlade Ständer aflåtna nådiga Propositioner om reglering af de ömsesidiga handels förhållandena Sverige och Norge emellan samt om laga kraftegande domars och utslags exekutiva kraft i gods de förenade rikena emellan, blifvit af Rikets Ständer med tacksamhet emoltagne och bifallne, under förhoppning att Norges storthing å sin sida skulle inse vigten och nödvändigheten af hvad sålunda blifvit föreslaget. Motsatsen hade dock inträffat, enär Norges storthing afslagit de Kongl. Propositionerne. Härigenom fortfore ännu de mångfaldiga olägenhe ter och obehag, som i rättsligt hänseende tidt och ofta uppstode för de af Sveriges innebyggare, hvilka bodde invid Norska gränsen, tili följd deraf att närboende Norrmän inom Svenska området begingo hvarjehanda förbrytelser, för hvilka de under närvarande förhållanden ej kunde bringas till någon laga ansvarighet, och näpst, enär de trotsigt förklarade, att de ej erkände den Svenska lagen, såsom för dem förbindande, eller underkastade sig densammas bestämmelser. Enskilda prof på detta Norska trots emot de Svenska domstolarne vore nogsamt kände och Norrmännens motsträfvighet att utbetala i laga ordning ådömda böter och vitén toge sig illa ut vid jemförelse med deras sätt att gå tillväga, då det gällde att utkräfva deras förmenta rätt till ersättning för sjukvård åt Svenskt arbetsfolk, som ofta nog i åratal vistats i Norge och der blifvit, så att säga, utslitne.
Konungen begärde ett anslag för hennes utvidgning, på det att den erfarenhet, som man ännu i denna afton oupphörligt säger icke vara tillräckligen vunnen, skulle i större omfång ernäs, derigenom att lärjungarnes antal fördubblades och med detsamma bevisades, huruledes mycket talrikare lärjungar skulle, med förhållsvis färre lärare, än nu finnas, kunna derstädes undervisas. Ehuru man i allmänhet varit benägen att bevilja hvad Konungen äskat, och änskönt Statsötsk. äfven föreslog, alt den begärda summan måtte lemnäs, har dock anslaget vägrats. När man slutligen blott önskade, alt det anslag, skolan redan äger, och hvilket hon allt ifrån sin stiftelse åtnjutit, måtte åtminstone få uppföras på stat, på det att skolans lärare malte hafva någon säkerhet för sin framtid, så vägrades detta af 2 Stånd, och när de båda olika meningarue af anslag på stat och anslag tills vidare, kommo under omröstning i förstärkt Statsötsk., så segrade den sednare, hvarigenom skolan förblef i sin osäkra ställning. Jag har uuderslödt frågan om anslag till de gamla skolorne i allmänhet, och till Upsala cathedralskola särskildt, hvilken genom omröstning i förstärkt Statsötsk. fick sitt anslag beviljadt. Men den skola, hvars målsman jag varit, har tvertom blifvit behandlad på sätt jag nyss anfört. Jag nämner detta endast till upplysning om vederbörandes handlingssätt; ty jag önskar, att de gamla skolorna mätte florera allt hvad de kunna. Om de, såsom jag är öfvertygad, ej skola, oaktadt alla anslag och alla bemödanden, öfverträffa nya Elementarskolan, som har så många motståndare och hvilken tvifvelsutan skulle hafva färre, om hon vore mindre duglig och mindre farlig för dem, sorn anse sig vara innehafvare af det enda rätta lärosättet; så skola de gamla skolorna just derigenom bevisa den nyas företräde. Man säger, att Utsk. icke varit behörigt att yttra sig öfver en så vetenskaplig fråga, som den om lärosättet; men en annan talare har redan anmärkt, alt hvilken lagstiftningsfråga som helst, ehuru likgiltig hon må anses, dock i sin grund åsyftar att lösa något svårt problem, hvarmed tiden arbetar.