Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De dagtiDga ej med samvetet, där kärlek och medlidande föra ordet. » För er skull då! — Min stackars far !. » » Tack! » Och så en handtryckning af små späda fingrar. * * * Pang "! dånade det en halftimme senare från fästningens kanongluggar. Om ljungelden slagit ned bland lustfararne, skulle den knappt kunnat åstadkomma en mera fullständig förvirring än de fyra skotten, den välkända signalen att fångar rymt. En hvar visste ju, att fästningen denna eftermiddag blifvit lämnad utan fullt reglementsenlig bevakning, och att ansvaret för det, som skett, tungt skulle drabba chefen. Likblek stirrade denne ett ögonblick på de röda eldtungor, som skottgluggarne utspydde, men sprang därpå upp. » Raskt — - mine herrar — i båtarne! Hem., för brinnande lifvet! » — Vänd till sällskapet fortfor han: » Om förlåtelse, mina damer 1 Men min ära står på spel. Ett par af herrarne stanna för att eskortera eder till ön. » * * * Att söka skildra den måleriska tafla, Marstrands omgifvande vatten företer nästan omedelbart efter den betydelsefulla kanonaden, med hundratals hvita segel, som begifva sig af i alla möjliga riktningar, åtager jag mig ej. Af de bägge rymlingarne kunde, så vidt jag erinrar mig, åtminstone den ene aldrig uppspåras — ett förhållande, så mycket egendomligare, som det på långliga tider lär varit enastående. Dock blef kommendantens ära räddad, enär vederbörande vid anställd undersökning togo rättvis hänsyn till den gamle omtyckte herrns duglighet och förtjänster i öfrigt. Men aldrig vågade heller våra unga medbrottslingar, på hvilka fångarnes gripande kunnat bero, yppa sin hemlighet, utan bevarade den troget. Hvem som då berättat mig den lilla episoden? Jag har den af vågorna. De sjöngo den för mig en afton. Det var i tidiga år, hjälten i min lilla historia offrade det, han betraktade som sin plikt, för att uppfylla en flickas bön.
Mars derpåföljande sammanträde, hvilket blifvit utsatt endast för protokollsjustering, företogs_ först justering af de vid Fullmäktiges sammanträden den 17 December, den 7, 14, 21, 28 och 30 Januari samt den 4 och 11 Februari rörande låneärendena förda protokoller, hvilka godkändes; hvarefter och dä till justering förekom protokollet för den 13 Februari, fråga väcktes derom, huruvida Konungens vid detta sammanträde närvarande Ombud, Herr Stats-rådet Friherre Gripenstedt, skulle äga att deltaga i justeringen af den del utaf nämnde protokoll, som innehöll förloppet af den mellan honom och Fullmäktige hållna öfverläggning. Af de närvarande ledamöterne ansågo Kaptenen Hierta, Riksarkivarien Nordström, Komministern Beckman, Grosshandlaren Berg, Justitie-borgmästaren Gråå samt förre Riksdagsfullmäktige Medin, Sköldberg och Ödmann, att, dä Herr Stats-rådet icke begärt att få justera sitt till protokollet uppfattade yttrande, vore Herr Stats-rädets närvaro icke för justeringen erforderlig; hvaremot Majoren Wolffelt och Grosshandlaren Rinman voro af den mening, att tillfälle bordt lemnäs Herr Stats-rådet att justera sina i nämnde protokoll intagna yttranden. Derefter blef protokollet uppläst och, sedan deri vidtagits ändringar, af Fullmäktige godkändt. Dock reserverade sig Majoren Wolffelt deremot, att Fullmäktige vid denna justering ur protokollet uteslöto en del af Herr Stats-rådet Gripenstedts till protokollet antecknade yttrande. Vidare fortsattes vid denna sammankomst justeringen af de för den 18 och 2.” Februari samt 3 Mars öfver låneärenden förda protokoll. Revisorerne torde här böra upplysa, att, sedan Herr Stats-rådet Gripenstedt erhållit kännedom derom, att hans anförande icke blifvit i protokollet fullständigt återgifvet, han till Fullmäktige aflät en i protokollet för den 16 Juni intagen skrifvelse, deri han nedlade sin reservation mot det sätt, på hvilket hans yttranden blifvit upptagna i det, utan hans vetskap, justerade protokollet för den 13 Februari.
En värd ledamot, Frih. von Schulzenheim, bar, i afseende på saken eller Nummer-lotteriets borttagande, gifvit mig en upplysning, hvarom också en annan värd ledamot, Hr Cederschjöld, meddelat ganska rikhaltiga facta; och jag tillstår, att jag för min del icke ser något hinder för Stats 5 H. 18 138 Den 8 April f. m. Utsi:., att efter återremissen begagna en annan utväg, om Jedamöterne af detta Utsk., vidhängande den öfvertygelse om grundlagens mening som de fattat, likväl vilja uppställa sitt nya utlåt, till Ständerna så, att ingen förebråelse kan gifvas dem, att de velat komma för nära Konungens praerogaliv, och derigenom bereda Nummer-lotteriets upphörande med bibehållande af R. Sits beslutande rätt så långt den får gå opåtaldt. Jag skulle endast, då begge desse herrars yttranden äro lagua till prof., ingå i för mycken vidlyftighet om jag utvecklade detta sätt, oell jag vill derföre blott med dessa få ord för StatsUtsk. antyda möjligheten att helt och hållet förbigå denna tvistefråga, samt slutar med den önskan, atti samma män jag anser denna fråga såsom ett tvisleäpple, inkastadt för att discutera bort den dyrbara tiden, i samma mån må R. o. Ad., då andra ärenden förekomma, äfven linna onödigt att tvista om sådana frågor, som icke kunna leda till något beslut. Frih. Raab, Adam Christian: Den siste värde talaren har förklarat det icke tillhöra den enskilde representanten alt försvara det K. prserogalivet. För min del får jag förklara, att jag anser de begge Statsmakterne böra betraktas såsom lika vigter i a:ne vågskålar, och att det tillhör den enskilde representanten alt icke befrämja hvarken den enes eller andres öfvervigt; hvailöre jag också för min enskilda del alltid skall anse såsom en pligt att motsätta mig missbruk af makt, vare sig från Styrelsens eller folkets sida. I afseende på sjelfva utlåt, får jag, likasom de fleste föregående talare, förklara, att jag anser mindre vigt ligga på den egentliga saken, än på den i utlåt, uttryckta principen.
Om skärpning af straffet för dem, som med samnad hand eller andra resan begå rån och stöld, samt om anstalter, dels till förekommande af häktade missgerningsmäns rymning, och dels till rymd fånges efterspaning och gripande; öfver motion, att den, som första resan begått stöld, och inom 48 timmar sitt brott sjelfmant upptäcker, samt det stulna återställer, må befrias från uppenbar kyrkoplikt; om skärpning af straffet för stöld, samt om beläning af Allmänna Medel för tjufvars upptäckande och gripande; rörande ändring af strafflagarne för stöld m. m.; om ändring af rättegångseller fatalietimman vid HäradsRätterne; om förklaring öfver 5 och 6 §§• i 20 Capitlet RättegångsBalken; öfver förslag till ändring af 1 Cap. 12 §. RättegångsBalken; om en Allmän Förklaring, som föreskrifver, huru Domslut skola, författas; om stadgande, huruvida Chartae-Sigillatae-försäljningsman är att anse som Uppbördsman eller ej; och om rättighet för fordringsägare att hos Konungens Befallningshafvande erhålla så kalladt Promotorial i Lagsökningsmål. Lag - I Den 7 September e. m. 337 Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens : Om skyldighet för Landtboer, Arrendatorer, Torpare, Inhyses-och Tjenstehjon, att till Hemmansägare eller Husbonde betala sin skuld, innan de från orten få afflytta; om förbud emot Lysning till Äktenskap för Tjenstehjon och löst folk, derest de ej kunna styrka sig äga utvägar att berga sig och barn m. m.; och angående den så kallade Gårdfarihandel!!. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets:
Sitt nu inte där och spela oskyldig, fröken er lilla välbildade mun kunde innehålla en så stor KERSTIN. SUNDIN. Fy, så fult sagdt! väg sedan jag tackat er för er sällsynta upp Egentligen borde jag stiga upp och gå min riktighet. Men jag kan inte vara ond på er. Ni har en så'n lustig min när ni ska försöka vara elak. Den klär er inte, men den ä' rolig. KERSTIN. SUNDIN. Tycker ni det! förargad i det här härliga vädret. Jag tror man Och så kan man inte stå ut med att vara ­ 89 ­ skulle njuta af det till och med i en mörk källare. Eller om det inte ä' vädret, så ä' det något annat i atmosferen, som gör att man blir stålsatt mot Kerstin. alla obehagliga inflytanden. Jag förlåter er, fröken KERSTIN. SUNDIN. Tack så mycket, men jag kan nog lefva ändå. Högfärdig, förstås! (Paus.) Jag får lof att tala om något för er. Minns ni jag nämnde, att jag tänkte skaffa mig sommarnöje? Ja. Nu ä' det gjordt. KERSTIN. SUNDIN. KERSTIN. SUNDIN. Detsamma som ni tänkte på förut? Precis. KERSTIN. SUNDIN. Jaså. Jag gratulerar. Kommer ni ihåg det andra vi talade om, då? KERSTIN. SUNDIN. KERSTIN (dröjande). Hvad då? Kommer ni verkligen inte ihåg det? för oss med. Joo, det var visst några fantasier om en villa ­ 90 ­ SUNDIN. Eller hur? Jag ä' säker på, att ni ska tycka om i skogsbacken. Nu far vi ut och ser på den en af dagarne. den. Den ligger så hänförande vacker där uppe KERSTIN. april ännu. Det ä' väl inte så brådtom. Det ä' ju bara SUNDIN. den skulle bli uthyrd. Nej, det ä' redan april, fröken. Tänk, om KERSTIN. SUNDIN. Ja, då finge vi väl tänka på något annat. Något annat, ja! Men nu kan jag inte in ackordera mig hos er, om ni bor någon annan stans. KERSTIN. väl få det lika bra i en annan familj. (Paus.) SUNDIN.
Maj:ts den 20 sisth Martii aflatne och den 25 derpåföljande f. m., på bordet lagde Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, rörande föreslagen jemkning i Extra Roteringen; jemte det af Herr Rothlieb, Axel, rörande samma ämne, denna dag afgifne yttrande. Från Hög-v. Preste-Ståndet. S. D. Sedan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, uti Memorial, af den 2 dennes , återlemnat, Prosten m. m. Doctor Stenhammars till Stats-Utskottet samt nämnde Utskott, remitterade Memorial, om indrag - Protocolls-Utdrag. 1307 liing, till besparing uti Riks-Staten af Tjenster oell Ämbeten; så beslöts, att berörde Memorial , skulle till Riksens Ständers Särskildta Utskott remitteras. Från Vällojl. Borgare-Ståndet. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar, återremitterades nedanstående Utlåtanden och Betänkanden. Stats-Utskottet: N:o 44 > Rörande väckt fråga, om de så kallade TalemanS-Tafflarnes återställande, samt Herrar Talmäns Representations-kostnad. B a nco-Ut skottet: N:o 3, Om Publicitet af Bankens angelägenbeter. Lag-Utskottet,: N:o 8, Om upphäfvande af Öfre och Nedre Borg-Rättcrne, samt upphörande afRiksMarskalks-Ämbetets befattning med Skuldfordrings-mål. Allmänna Besvärsoch Ekono mi-Ut skotten: N:o 8, Rörande Frälse-Bönders skyldighet, att tourvis bestrida Fjerdingsmans befattningen. N:o c), Angående Väder-Mjöl-Qvarnars anläggande. j3o8 Riks-StäJidens Den 7 April 1825- Frun Högloft. Pddderskapet och Adeln. S. D. Remitterades tili Lagsamt Ailm. Besvärsoell Ekonomi-Utskotten:
Så är t. ex. förhållandet med framställningen af den konstitutionela oppositionen, som helt visst under andra förutsättningar än de här nyttjade, skulle vara att betrakta såsom det mest exakta i hela systemet. Det samma gäller också i vissa delar hvad som der säges om de ansvarige rådgifvarnes ställning. Men i dessa och liknande fall lider systemet genomgående af en oredig förvexling af orsak och verkan. Men om det Boströmska statsfilosofiska systemet som sådant äfven ur synpunkten af den rena teorien icke har något värde, kan det deremot alltid hafva sitt intredse att tänka, på de omständigheter, under hvilka det tillkommit. Man behöfver icke gå långt för att snart kunna börja misstänka, att det åtminstone icke uteslutande hade att tacka för sin uppkomst den filosofiska » uppenbarelsen », utan att det lika visst som allt annat mennisko-verk uppstått från helt naturliga orsaker. Det gälde vid en viss period af vår samhällsutveckling under detta århundradet att finna ett surrogat för den gamla legitimiteten, som så objelpligen fått dödsstöten i 1809 års revolution och de derpå inträffade båda tronföljarevalen. När ett sådant surrogat icke fans att tillgå i verkligheten, konstruerade man ihop det ur fantasien. Men icke ens för detta ändamåls vinnande hade man väländå behöft gä så långt, som man gjorde, om det ioke varit, att man i sista hand mera haft sina Ögon fösta pä auktoritetslnm# befästande och den blinda undergifvenheten i lifvets alla förhållanden för auktoriteten än på auktoriteten sjelf. Man behöfver icke vara okonungsk för att icke tänka och resonera som de rätt-trogne ur den Boströmska skolan. Ett bevis derpå hade man ju t. ex. redan före denna skolas uppkomst i en, sådan ^juptänkt och ärlig ande som Erik Gustaf Geyer. Geijers » affall » missförstås helt visst mycket grundligt, om det uppfattas såsom ett aflägsnande i någon den ringaste mån från de konungska tänkesätt han förut hyst. Brytningen hos Geijer syftade utan tvifvel alldeles åt samma mål, som man några år senare ville nå med en stor statsrättslig dogmatik, endast det att rörelsen hos Geijer var något ärligare i sina uttrycksformer.
Hon hade i många år i sin sal haft en syskola, der fattiga barn gratis undervisades i sådana enklare handaslöjder, hvaraf de kunde ha nytta för sitt uppehälle, men barnen tyckte icke om henne, det kom ett stelt och spändt drag i deras små ansigten, då hon kom in, Våra illustrationer. I sammanhang med förmälningshögtidligheterna i Bournemouth torde det vara af intresse för de flesta att få en föreställning om, hur nämda lilla stad ser ut. V i ha derför skaffat oss fotografier från ort och ställe samt hos firman Angerer &amp; Qöschl i Wien — i sitt slag ett af de förnämsta etablissement i Europa — låtit förfärdiga en autotypi, som pryder detta nummers fjerde sida. Likaså äro vi i tillfälle att visa våra läsarinnor en teckning af prinsen och prinsessan Bernadottes blifvande bostad i Karlskrona och det, som det säges, till dem af prinsessan Eugenie skänkta och många af dem skulle säkerligen icke ha hållit ut med att komma till baka på sina vissa klockslag, om de ej genom sin egen och sina familjers erfarenhet vetat, att det lönade sig att stå väl hos fröken Berner. Att hon icke under dessa syskoletimmar trakterade barnen med religiösa föreläsningar eller i allmänhet utvecklade något omvändelsenit gent emot dem, som kommo i hennes väg, berodde väl hufvudsakligast på hennes klara medvetande af det ringa inflytande, hennes personlighet utöfvade på omgifningen. Hon visste, att hon aldrig skulle kunna lägga sina ord så, att de gingo till hjertat. Att hon icke var sympatisk, var ingen hemlighet för henne, men som hon aldrig varit van vid annat, väckte det egentligen ingen saknad eller bitterhet hos henne. Den enda ömhetskänsla, som fans hos henne, egnades brodern — och han var fortfarande bosatt i England, gift, far till många barn och hade ej ens tid eller intresse nog att skrifva till henne. Hennes kärlek till honom reste sig ibland inom henne som en omätlig sorg, en sugande, allt upprifvande böljgång — men hon vräkte skofveltals med bibelord öfver de trotsiga vågorna, och de lade sig till slapp, död ro. Kurt såg hon aldrig. Han var gift med Aimée och bodde i Stockholm.
Betänkande, i anledning af väckte motioner, rörande förändrad reglering af Consuls Districten samt utfärdande af ny Consulad-Stadga. T. ill Utskottets handläggning hafva i dessa ämnen blifvit remitterade från Höglojl. Ridderskapet och Adeln: 2:ne serskilde utaf Herr von Stahl, Emil, väckta motioner, så lydande: Af ”Olägenheterna af den närvarande, sins emellan högst olika, indelningen af Consuls-districten, hafva länge varit insedda, likasom att en förändring derutinnan, i närmare öfverensstämmelse med det af flera främmande Regeringar antagne system, är, till fördel och nytta för handeln och sjöfarten, af behofvet påkallad. Genom den nuvarande Consuls-districtindelningen har å de fleste ställen Consulernes verkningskrets blifvit alltför inskränkt, och man har, följande en föråldrad princip, i dessa mera tillskapat enskildes Handels-Ombud, än hvad de borde vara: Statens Ombud i främmande länder. Utgående från denna synpunkt, hafva redan länge Rysslands, Englands, Frankrikes och Österrikes Regeringar anvisat åt sina General-Consuler större embets-district, med skyldighet att i alla hamnar, der behofvet sådant fordrar, anställa Vice-Consuler. Då Ryssland t. ex. endast anställt en General-Consul för alla Svenska Östersjöhamnar, eger Sverige deremot i Ryssland blott vid Östersjön fem General-Consuler. Men det ligger dock klart, alt Ryssland, med afseende å den Finska handeln å Sverige, har ett vida större intresse alt bevaka. Samma förhållande eger rum i Danska Staterna och Norra Tyskland, der, inom en rymd af några dagsresor, finnas icke mindre än tolf ordinarie Svenska och Norrska Consuler, nemligen i Aalborg, Elseneur, Köpenhamn, Flensburg, Kiel, Bornholm, Lubeck, Stettin, Greifswald, Hamburg, Hannover och Bremen. Genom den provisoriskt verkställda föreningen af Consulaten i Köpenhamn och Bih. lill R. St. BesvärsocA Ekon.-UIskottets Betankandej N.o gg. Elseneur, samt Hamburg och Hannover, är dock detta antal förminskadt till tio.
Och i och med detsamma som andhämtningen stores, lägges ej sällan grunden till framtida bröstsjukdomar, och hjärtats normala verksamhet blir ej sådan den bör vara. Hjärtklappning ocb hufvudvärk gå snart hand i hand med hvarandra. Äfven matsmältningen lider af trångt åtsittande kläder, och underlifslidande framkallas. På senare tider har det också af lä- karevetenskapen ådagalagts, att en normal respiration är nödvändig för ordentlig gallafsöndricg. Flickor böra därför ej uppfostras till modets slafvinnor. H a de beträdt den stråten, stänga de oftast för sig själfva porten till hälsans och fägringens skattkammare. I dessa här ofvan angifna fall har allså hemmet mycket att göra. Öfvergå vi härefter till närsynthetens område, beträda vi en föga solbelyst mark. Här visa sig nämligen hem oeh skola i en allt annat än fördelaktig dager, ty båda begå stora fel och det oftast till följd af okunnighet, likgiltighet eller försumlighet. Sörjes det väl tillräckligt för barnen i fråga om lämplig belysning vid deras läsning? Ä r det lämpliga stilar i skolböckerna? Får barnet ordentlig tillsägelse om att hålla boken tillräckligt långt ifrån ögonen? Det " är blott undantagsvis, som hem och skola kunna besvara dessa frågor jakande. Och aildenstund närsynthet (myopi) förekommer så ovanligt mycket ho3 våra dagars skolungdom, ocb enär människoögat endast undantagsvis är behäftadt med närsynthet, som är medfödd, något som vilda folk och nomadfolk visa, så ligger det i öppen dag, att skolan och hemmet få och måste taga skulden på sig. Allt borde dock göras för att förekomma närsynthet. Ögat är nämligen ett ytterst viktigt organ. Man har ej rätt att låta det fara illa. Olycklig är i många fall den närsynte. Därför nödgas mången afbryta sina studier, eller ock hindras han däriegenom att beträda en bana, som år efter år varit föremål för hans kä- raste förhoppningar. Det tråkigaste härvid är också det, att närsyntheten kan vara förenad med svåra följdsjukdomar, hvilka till och med kunna förorsaka blindhet. På hvad sätt kunna då hem och skola motverka närsyntheten hos barnen?
Utskottet, sorn tagit denne motion i öfvervägande, har funnit att då uti Lagen den grund i allmänhet är lagd, att tu vittnen äro fullt bevis, deri de sammanstämma, och ehuru det ansetts nödigt, att genom särskildte Författningar tillåta Vakter och visse Betjente, att edeligen vittna om hvad, dels emot dem sjelfve, dels i öfrigt under deras tjenstgöring sig tilldragit enär vid desse tillfällen andre vittnen ej närvarit, bemälte personers edeliga vittnesmål dock icke utgöra mer än halft bevis ernot den tilltalade, så blefve det ock emot en sådan allmän Lagprincipe stridande, att tillåta, det Krono-Betjent och Nämndeman må tilläggas vitsord, då han ensam värkstält stämnings eller Communications tillställande eiler kungörande; På hvilken grund Utskottet icke finnér skäl tillstyrka hvad i berörde ämne är vordet af Samuel Andersson föreslagit; hvilket dock Riksens Högloflige Ständers ompröfvande vördsamt underställes. Stockholm den 14 Januarii 1818. N:r 16. Lag-Utskottets Utlåtande, rörande åtskilige föreslagne ändringar uti Lagens stadgande om Testamenten. H-os Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr Carl Gustaf af Sillén väckt fråga om nödvän - LagUtskottets Betänkanden. 59 vandigheten af den förändring uti hvad Lagen i 17 Cap. 5 §.
Herr 464 Den 9 Mars» Herr silverstolpe, Oustak ^brLliZMz wille gerna för sin del deri instämma, ak <4cs6smii-n för sin egendom marte erlägga någon Be« wallning, och förklarade sig icke heller haswa detsanuna^motsagr. Han önffade allenast, ar den icke, såsom Bewillnings-Utskottet föreflagit, ffulle blifwa alagd at betala twa gånger eller dabbel Bewillning. För öfrigt om ^cLöemieo ej kunde räknas bland inrättningar »6 ^ios usus, agde den ostridigt cil och med et långt högre warde, och förtjent för inrättningens wigtighet för Samhället ofelbart ac mera wärdas och ffyddas. Den stränghet, hwarmed man sökt åtkomma ^criclenuens inkomster, grundade ffg i ett origtigt begrepp om dest rilgangar. Han kände med säkerhet, at de ej wörö tilrackelige till laroanstalternes behof: at för ar lil dessa behof äga »agra medel, hade l roksssorerns efcergifwic 20 tunnor säd hwardera af sin Lön, och at genom denna eftergift det öfwerffott upkommit, hwilket af Stats-Utffottet blifwit upgifwit til öfwer 8ooo R:d., men i sjelfwa werket ffulle wara laugt derunder. När detta betraktades, wore der sa mycker mindre ffäl, at med en dubbel beskattning belasta /icaäl-inierna. Friherre ^tjernskeöt fade sig ej känna, at en jädan Besparings - 0as83 wid /tL^clemien funnes; men Herr silverstolpe försäkrade, at sä werkeligen förhölle sig. Grefwe ve la 6ar6ie förmälts sig anse forén stridighet at upgifwa der ffäl, hwaruppä Ut - Den 9 Mars. 465 Utffotter grundal sit tilstyrkande rörande millie och Kyrkor.
R:dr åt Oscars församlings kyrka i Kalmar stift och om anvisande af tre tunnor vinoch byggnadssäd till sagde kyrka. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Vtsliottets: Utlåtande, N:o 9, öfver en af guldoch silfver-arbetaren P. G. Fernlund gjord ansökning om ersättning för å banko-auktioner inköpta panter, hvilka sedermera befunnits vara af oädel metall-komposition. Utlåtande, N:o 10, öfver ett af Handlanden M■ E. Bahr gjordt ackords-anbud; och Memorial, N:o 11, i anledning af förre Notarien B. J. Bergers ansökning om understöd och pensions-tillökning. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-Utskottet följande Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner och Skrifvelser: l:o angående försäljning af åtskilliga kronan tillhöriga byggnader och tomter i Götheborg samt försäljnings-medlens användande till nya artilleri-förrådsbyggnaders uppförande derstädes; 2:o om upphörande af den till statsverket nu ingående arrende-afgift för Garl. Gustafs stads krono-tullmjölqvarn; 3:o angående pensionsfyllnad, vid afskedstagandet, för andra Bataljonsläkaren A. B. Michaelsen; 4:o angående pension åt Regements-kommissarien J. L. Aberg vid afskedstagandet; 5:o angående ifrågaställd utsträckning af nämndemäns rätt till skjulsoch trakta ments-ersättning för syner och andre förrättningar; 6:o angående utbyte af ett Häradshöfdingen i öfre Fryksdals samt öfre och nedre Elfdals tingslagers domsaga på lön anslaget qvarnställe. 7:o angående utbyte af indragna Pukslagare-bostället Hvetlanda Thomasoch Kulla-gårdarne, emot Häradshöfdinge-bostället Repperda Drakegården i Jönköpings län; 8:o Prot.-Utdrag den 8 Februari 1854.