Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer för öfrigt med Generalen Gref* ve Löwenhjelm, att icke här är stället fullkomligt utveckla Canalens inilitamska fördelar, men hvad angår den befarade instängningen för vår flotta af en fiendtlig vid y. 2. Den 22 Juli f. nu vid någondera af Canalens utlopp, så är sådant icke att befara. Belägenheten är så fördelaktig, att vid östra utloppet slutar Ganalen sig i den mils långa Slätbaeks fjärden, hvar utanför det smala utloppet vid Stegeborg med dervid liggande bergsryggar ägna sig till en fördelaktig befästning; utanför detta kan en Botta inom den vidsträckta skärgården developpera sig åt hvilken sida som pröfvas nödigt. Vid den vestra sidan äro tvänne särskildta utlopp; Norder Elf stängd, kan utfart ske genom södra armen, och så tvärtom, i händelse en fiende är nog oförsigtig, att löpa in i vår vidsträckta skärgård, heldst på de ställen, hvarifrån han har en betydlig Skärgårdsflottas anfall att vänta. Angående lönerna har redan en annan värd Ledamot upplyst förhållandet; hvad jag kan iörsäkra är att Verkets Tjenstemän ej varit eller äro liberalare aflönte, än att flere som innehafvit vigtigaretjenster.lemnat dem för de förmoner sorn erbjudits dem af enskilda. Herr Sillén tror Actieägarne tillfyllest betalda genom den vinst de haft under den förflutna tiden. För ett sådant yttrande måtte ett verkligt misstag ligga till gri*.id; de hafva ej haft mera än 5 EroCent för insatta Capitalet, hvilket säkert är den mindsta renta man kan påräkna; och hela den öfriga Discontafkast®ingen har gått till allmän nytta för CaRidd. o. Ad. Jag inser således ej, hvaf* Uti deras betydliga vinst bestått. Baron Staél har yttrat misstroende till säkerheten af det uppgifna kostnadsförsl aget m. m. Härtill kan jag ej svara annat, än hvad redan är nämndt.
Maj:t befallt, att de få bland rikets städer, hvilka ännu erlägga Saluaccis, skola höras, huruvida de ej äro villiga att, i likhet med rikets alla öfriga städer, mot befrielse från denna afgift, medgifva upphörandet af den nuvarande inskränkningen i afseende på tillverkning och försäljning af bröd, dricka och kött i städerna, anser jag denna obetydliga inkomsttitel nu böra från beräkningen utgå. c) Angående beloppet, hvartill Statskontoret, lika med sednast församlade Ständer, beräknat Charta-sigillata-medlen, anser jag mig icke böra framställa någon anmärkning, men hemställer, att desamma, i öfverensstämmelse med sednaste härom utfärdade förordning, må benämnas Stämpelpapper s-medel. d) Beträffande Brånvinsafgiften är det visserligen, såsom Statskontoret uppgifvit, ganska riktigt, att medelbeloppet af denna inkomst, inberäknadt omkostnader för kontroll, uppbörd och redovisning, under åren 1858—1860 uppgått till endast 6,366,099 R:dr; men dervid bör likväl noga observeras, att under hela denna tid ett i vissa delar väsentligen olika beskattningssystem, emot det nu gällande, egt rum, enär afgiften för bränvin, tillverkadt i mindre brännerier, under samma tid utgick efter ett på förhand beräknadt belopp, då deremot för närvarande allt det bränvin, som produceras, efter uppmätning underkastas beskattning. Den enda erfarenhet, vi hittills ega rörande verkningarne af denna förändring i beskattningsgrunden, med hänsyn till inkomsterna, består i resultaterna för år 1861, då det nya beskattningssättet först tillämpades. Deraf finner man, enligt uppgift från Byrån för bränvinsbränningens kontrollerande, att skatten under detta år utgjort 8,040,706 R:dr, oberäknadt omkostnaderna, hvilka uppgingo till 422,205 R:dr, eller tillsammans brutto 8,462,911; och under innevarande år kan, på grund af den bränvinstillverkning, som redan egt rum, och de anmälningar som skett, bruttoinkomsten med säkerhet uppskattas till 8,700,000 R:dr. Då nu Rikets sednast församlade
Förordningen den 6 Oktober 1848, skall det åligga att före April månads utgång hvarje år, på sätt i § 26 finnes föreskrifvet, insända bestyrkt utdrag af samma bolags sednast afslutade räkenskaper, utvisande beloppet af den, under det år dessa räkenskaper omfatta, för bolaget uppkomna vinst. § 28. Derest i §§ 25 och 27 föreskrifven uppgift icke varder inom stadgad tid aflemnad, eller, om erhållen uppgift befinnes ofullständig eller origtig, bör, der sådant för bevillnings-taxeringens vederbörliga verkställighet anses behöfligt, saknad, fullständig eller rättad uppgift ofördröjligen infordras genom Bevillnings-beredningens ordförande. § 29. Vid i underlåtenhet att behörigen fullgöra hvad i ofvanstående §§ 25 och 26 är stadgadt, rörande der omförmälda officiela uppgifter, vare vederbörande tjenstemän underkastade ansvar, som för annan försummelse i tjensten. Skulle sådan uppgift, som i § 27 är föreskrifven, oaktadt derom gjord erinran, icke inom då förelagd tid Förnyadt Förslag till Be vi lin in gs-Sta dg a. 11 aflemoas, skall bolaget böta ett belopp, svarande mot tio procent af den bevillning eber 2:dra artikeln, som varder bolaget påförd. Utan hinder af uleblifven uppgift eger Bevillnings-beredningen att föreslå samt Taxeringsoch Pröfnings-kommittéerna att påföra och fastställa den bevillning, som anses böra af skattskyldig utgöras. § 30. Hvar och en skattskyldig må, om han dertill finner sig befogad, meddela upplysning om sina inkomsters och tillgångars verkliga belopp, samt dervid likaledes uppgifva de afdrag, som han vid bevillnings-afgiftens bestämmande anser sig berättigad att tillgodonjuta. B) Bcvillnings-algiftenias påförande. l:o Bevillnings-beredningarne. § 31. De _________ omfatta.
H o n är en i många afseenden förträfflig kvinna, en god maka och moder, som sköter sitt hem exemplariskt; ur dessa och många andra synpunkter finns intet att anmärka mot henne — men. Ty ett sådant finnes, som i åtskilliga hetlefrades ögon gör henne till ett hår af en viss potentat, men jag, som hör till de lugna, vill blott skissera innebörden af detta men. Fru M. hör icke till de öfverdrifvet nyfikna, men då hon får veta något eller höra nå- got, vet hon att taga vara på hvarenda smul och så att säga läsa mellan orden. Ja, hon är tankeläserska. Det är tilläfventyrs de mest triviala saker, frågan rör sig om, men fru M. låter icke lura sig af den skenbart oskyldiga ytan. Ett litet illparigt leende krusar hennes läppar, hon förstår nog, att det låg en hund begrafven litet hvarstans under det där. Hon märkte på blotta tonfallet, att kongl. sektern menade ironiskt, då han talade om sådana där personer, som arbetat sig upp af egen kraft. Det var en pik åt ingen annan än hennes egen man, och hon antyder för en väninna, att den där kongl. sektern, så hygglig han än förefaller, icke burit sig riktigt korrekt åt, ty. e t c, etc. Under tiden går kongl. sektern så oskyldig i det berörda hänseendet som det barn, hvilket föddes i natt. Men fru M. gräfver ännu ett litet grand i minnet af hans samtal, och si, hennes möda lönas med fyndet af ett halftjog förtäckta anspelningar, som hon först ej lagt märke till. Sade han inte så och så? Jo visst gjorde han det, åh, nu förstod hon alltför väl den försåtliga dubbelmeningen — hå hå, ja ja, livad världen ändå är ond! Kongl. sektern går kanske som bäst och slår på stora trumman till fru M:s pris. Ja, han tyckte verkligen, att hon var en liten rar människa, så förekommande och uppmärksam. » Hon kan den charmanta konsten att åhöra, » säger han belåten. » Såå, kongl. sektern tyckte det, j o j o! » låter det under ett besynnerligt småleende från några damer. Kongl.
Sörfta €la§cn g^r 45: — SlnDta D:o 30: — ^rcDje D:o 20: — $jerDe D:o _ 15: _ $emte D:o . 10: _ 0jette D:o — 7: — 0junDe D:o — 5:24. ÄttonDe D:o — 4; — §. !2- xLapertngémännen ega Dorf rättighet uppföra till Söeroitlning, få roal öfroer Den f)ög[ta, forn emellan tvpånne af De faDgaDe €laferne, Den perfon, fyroilfen De pröfma icfe lämpligen funna påföras? afgift cftec någon af fattima Clajjer, äfmenfom att utfätta en ringare minimbafgift, få mai för alla i 10 odj 11 §.§. nänmDe perfoner, forn för §iffare i ©täDerna, De Der äro borgare, Då De, utan att mara allDeles? utfattiga od) på fåDan grunD för afgift fria, lif mai ej mäfta Den faflflällDa minfta afgiften inom Deras? Qtlajj erlägga. ©etta fenare förf)åU lanDe jfall Dorf, meD bernis? af *£)anDel& ocf) gijferb©ocieteten, eller *f)anDt» merfericrnes? ÅlDermän ocf) Söiftttare, eller, Der De icfe ftnnaé, af ©taDens?
Ridder skåpet och Adeln samt Bonde-Ståndet, som förklarat de ifrågavarande motionerna böra af Ba.pko-Utskottet behandlas; samt Presteoch Borgare-Stånden, hvilka ansett desamma tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling. Och enär således två Stånd stadnat emot två, i följd hvaraf det, likmätigt 44 § 3 mom. i Riksdags-ordningen, tillkommer Konstilutions-Utskottet att afgöra hvarthän omförmäida motioner böra förvisas; har Utskottet till Konstitutions-Utskottet aflemnat samma motioner; hvilket Utskottet skolat för Rikets Ständer vördsamt anmäla. Stockholm den 18 December 1865. Bih. till R. St. Ank. lill Eip.-Utsk. den 3 Febr. 1866, kl. 12 midd. Betänkande, med förslag till reglering af Bankens laneoch kreditiv-rorelse samt om användande af upplupen Bankovinst. Sora, enligt 1 § i den för Utskottet gällande instruktion, Utskottet bör i sammanhang med det förslag till reglering af Bankens laneoch kreditiv-rörelse, som Utskottet skall till Rikets Ständer afgifva, meddela yttrande och förslag om användande af den sedan 1863 års början upplupna banko-vinst; har Utskottet, som föreställer sig, det Rikets Ständer önska, att så fort ske kan, få handlägga sistnämnda fråga, före behandlingen af öfriga till Utskottet remitterade motioner, tagit i öfvervägande sådana, hvilka afse antingen förändring i låneoch kreditiv-rörelsen eller sättet för användande af omförrnälda vinst och för hvilka motioners innehåll Utskottet här nedan kommer att på sina behöriga ställen redogöra, i det att Utskottet, vid uppgörande af följande förslag till låneoch kreditiv-rörelsens reglering, iakttagit den ordning, hvartill uppställningen af 4:de artikeln i nu gällande Banko-reglemente af den 30 November 1863 föranleder.
Och då han kom åter till Juda, och sade: Jag hafver intet funnit henne; dertill säger folket, som der bor, att der hafver ingen sköka varit. Juda sade: Hafve sig det, att vi icke tilläfventyrs skulle komma på skam; ty jag hafver sändt bocken, men du hafver icke funnit henne. Tre månader derefter vardt det Juda sagdt: Din sonahustru Thamar hafver bolat; och si, i boleri är hon vorden hafvande: Juda sade: Hafver henne här fram, att hon skall brännas. Och då hon hades fram, sände hon till sin svär och sade: Af denna mannen är jag hafvande, som detta tillhörer. Och sade: Känner du ock, hvem denne ringen och hufvudbonaden och stafven tillhörer? Juda kände det, och sade: Hon är rättfärdigare än jag; ty jag hafver icke gifvit henne min son Sela. Dock belåg han henne intet mer. Och då hon skulle föda, funnos tvillingar i hennes lifve. Och som hon nu födde, gaf sig en hand ut; då tog Jordgumman och band der en rödan tråd om, och sade: Denne skall först utkomma. Men då han drog sina hand åter in, kom hans broder ut, och hon sade: Hvi är hinnan för dina skull sönderremnad? Och man kallade honom Perez. Derefter kom hans broder ut, som hade den röda tråden om sina hand; och man kallade honom Serah. Joseph vardt förd neder i Egypten: Och Potiphar, en Egyptisk man, Pharaos hofmästare, köpte honom af de Ismaeliter, som honom hade fört der ned. Och Herren var med Joseph, så att han vardt en lyckosam man: Och var i sins herras dens Egyptiens huse. Och hans herre såg, att Herren var med honom; ty allt det han gjorde, lät Herren gå lyckosamlig till med honom: Så att han fann nåd för sinom herra, och vardt hans tjenare: Han satte honom öfver sitt hus, och allt det han hade lät han under hans händer.
Emellertid och då det är af största vigt alt fångvårdskoslnaden inskränkes till möjligaste minsta belopp, är det mig angenämt alt kunna vitsorda alt Fångvårdsstyrelsen oafbrutet bemödar sig om att, genom tillämpning af olika utspisningsstater och genom inhemtande af upplysningar från sakkunnige personer och från andra länder, komma i tillfälle att uppgöra en stat sådan att fångarne njuta föda af den mest larfiiga och minst kostsamma beskaffenhet, men tillika sådant underhåll att deras helsa icke genom födoämnenas ringhet eller otjenlighet äfventyras. Hr Grefvens anmärkmr emot 4:de och 5:te titlarne förbigår jag, emedan desamma säkerligen blifva besvarade af dem som vederbör; men deremot ber jag att i anledn. af Hr Grefvens yttrande ang:de fide titeln få fästa uppmärksamheten derå, att Bergsoch Commerce-Colhnas nya organisation icke, på sätt Hr Grefven påstår, skett efter mönstret af länsstyrelsen, ty man har, enligt hvad i propos-.n uttryckligen är nämndt, åsyftat likformighet med general-tullstyrelsen och styrelsen för allm. vägoch vattenbyggnader. I Norrige äger inom statsförvaltningen fullständig departemental-styrelse rum. Då en sådan icke i allmänhet ansetts böra införas i Sverige, blefve det en anomali alt sålunda forma 4* 52 Den 30 JVo ve ml) er f. m. vissa förvaltningsgrenar partielt inom ett departement. Olämpligt vore väl ock att åt en departementsbyrå uppdraga t. ex. förvaltningen af manufaktur-diskontfonden. Någon jemförelse finnes dessutom icke mellan bergverksoell fabriks-näringarne i Norrige och dem i Sverige. När således de ifrågavar. embetsverken måste fortfarande inom departementet förblifva fristående, kunna de icke undvara särskilde chefer. Förut presidenter, skulle de hädanefter benämnas general-direktörer, med betydligt lägre rang. Sådant kan väl icke heta att skapa höga chefs-platser. Samhället kan ingen båtnad hafva vid att de tjenare, som det har af nöden, sakna en för deras bergning tillräcklig aflöning. Alt lönevillkoren för de hittills varande
Hedersdklom från Chicagoutsta / / ningen liaf va, af w The board ' of Lady Blapagers » tilldelats följande persoiier på grund af att de genoni sitt arbete p&amp; ett liögst förtjänstfullt sätt bidragit till Föreningen Handarbetets Viimers framgång vid iitstal !ningen i Chicago. Dessa personer iiro: Agnes Branting, Bofia Isberg, Kerstin Clasoii för möiisterritiiiiig, Matliilda Eriksson för konstbroderi och lCarna ' Nilsson för liaiite-lisseväfnad. Diplomen utdelades vid Handarbetets Viiimers årsinöte deii 29 mars. Likiiande 1iede.rsdiploin Iiafva afveii nyligen tilldelats följande personer, livilka på siirskildt frainstående sätt medverkat vid utförande exponerades i Chicago, af de arbeten, som af Svensk Konstsio~du~tstliZZ~aing nämligen: Maria Adelborg för ritning af broderi, Aurore Rundsen för broderi, Harrie von Diiben för glödritning saint Eufemia Söderberg för traskiilptiir. Louise Otto-Peters t. Den 1 3 sistlidne mars afgick i Leipzig ined döden den kvinna, hvars namn för alla tider skall stå i samband med hvad som i Tyskland iiiider de sista 25 h e n verkats och vunnits för kvinnosaken. Denna kvinnas namn var Lonise Otto-Peters., Hon föddes i Meisseii i Sachseii å r 1819 soin yngsta dottern till den ansedda juristen Otto. Första halften - af hennes långa lef nadsbana var lika växlingsrik och stormuppfylld som den senare förflöt under ett, visserligen ihardigt och aldrig livilande, men dock lugnt och i inånga afseenden framgångsrikt arbete för ett och sainina mål, förbättraiidet af sitt köns ställning. De frihetsid6er, som på 30- och 40-talen liyllades af en så stor del af det unga Tysklnnd, och för livilka så många af dess bekännare och förfaktare blefvo straffade med fängelse och förvisning, oinfattade Iion med entiisiasm.
Den som godkänner Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden antagna, förslag att »Ben, andra slag än elfenoch hvalfisk-, oarbetade», skola tullfritt få utföras, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bifalles Preste-Ståndets beslut, enligt hvilket denna artikel skall vid utförsel fortfarande vidkännas derå nu stadgad afgift af 50 öre per centner. Denna omröstning har utfallit med 65 Ja och 54 Nej; hvadan Ja-propositionens innehåll är Rikets Ständers beslut. 60:de Omröstningen. Den som, lika med Utskottet, hvars mening blifvit af tre Stånd gillad, anser tullfrihet böra medgifvas vid utförsel af »jern, gjutet: tackoch barlast-, kanoner etc.», röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Preste-Ståndets beslut, den förra utförselafgiften af 25 öre per centner att bibehållas för denna artikel, med den af embetsverken föreslagna lydelse, nemligen: »Jern, gjutet: tackoch barlast-, kanoner, styc - Vekar. Ben. Jern. 22 Bevillnings-Utskottets Memorial M 19. ken, nick hakar och mörsare, ostämplade och oborrade, hällar öfver 0,8 tums tjocklek, jemte vigter och lödjor, af större tyngd än \ centner.» Som denna votering utfallit med 76 Ja och 43 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 6l:sla Omröstningen. Koppar, rå. £)en sorn instämmer i Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Slånden godkända tillstyrkande, att tullfrihet bör ega rum vid utförsel af »rå Koppar», röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, förblifver, jemlikt Preste-Ståndets beslut, den derå nu stadgade utförseltull, 2 Riksdaler 50 öre per centner, äfven framgent gällande.
Detta har Utsk. icke gjort, utan fortfarit att vidhålla den princip, som Utsk. uttalade vid förra Riksdagen, nemi. alt det icke vore lämpligt att omförmäldte anstalter skulle genom anslag af allmänna medel understödjas, utan Utsk. har, för att i någon mån gå R. Sl:sönskningar till mötes, föreslagit all en gåfva för en gång Den 19 Augusti e. m. 69 af 3000 R:dr skulle beviljas Råby Räddnings-Institut. De reservationer, som blifvit gjorda vid StatsUtsk:s Betänk, af Prosten Holmberg och Ola Månsson ifrån Christanstads Län, och hvilka jag delar, hafva uplyst det origliga i SlatsUtsk:s förfarande och gjort en anhållan, att R. St. mätte anslå 1000 R.dr årligen alt utgå under 3:ne år till Råby Institut, så långe 20 barn finnas vid inrättnngen intagne och inrättningen fortsätter sin gagnande verksamhet. Jag tror att det sista förhållandet, utan några andra skäl, borde beveka R. o. Ad., alt för sakens ganska betydliga vigt bifalla reservanternas begäran. Mig synes att man icke numera behöfver myckel orda om viglen af dessa instituler för samhället. De hafva praktiskt ådagalagt sin nytta, isynnerhet detta Räddnings-inslitul på Råby. Del bar äfven blifvit visadt, att detta institut med anslag af 3000 R:dr skulle kunna uptaga ett ytterligare tillökadt antal vilseförda barn. Dessa barn komma icke ensamt ifrån kommunen, ulan de komma långväga ifrån, såsom detta Betänk, uplyser, och jag skulle tro, att under en tid, då brottens antal på ett betänkligt säll ökas, och hvad som värre är, då det upväxande slågtel, då ungdomen och barnen på ett högst betänkligt sätt befinnas upfödas i laster, hvarpå hufvudstadens polis-referaler lemna färska och de mest ojäfaktiga bevis, så torde det blifva en oafvislig nödvändighet för oss alt minska möjligheterna för barnen att inträda pä brottets bana och alt \ gifva dem en möjlighet att återvända, når de en gång blifvit vilse förda.
Siats-Utskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning). 07 det likväl vore af vigt att anslag dertill nu måtte beviljas, emedan just inrättandet af nya läkareplatser utgjorde det mest verksamma medel till förekommande af befarad brist på läkare och säkerligen skulle föranleda flere af de vid universiteten studerande att egna sig åt medicinen. Häruti instämde Professor Carlson. Emot af Friherre Åkerhielm, Herr von Printzencreutz, Biskop Annerstedt, Doktor Schram, Doktor Nordström, Professor Carlson, Doktor Gumcelius, Doktor Malmstedt.
Vid nu skedd föredragning godkändes Stats-Utskottets Utlåtanden: M 7, i anledning af väckt motion om den s. k. extra statsregleringens bestämmande för trenne år, m. m.; och M 8, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Första Hufvudtitel. SD. Föredrogs och lades till handlingarne Lag-Utskottets Utlåtande, M 2, i anledning af verkställd granskning af Rikets Ständers Justitie-ombudsmans embetsförvaltning från sednaste till innevarande riksmötes början. 86 Prot.-Utdrag den 2 December 1865. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden och Memorial: M 2. i anledning af väckt förslag om vidtagande af åtgärder i ändamål att samla och bevara sådana manuskripter och andra litterära alster af historiskt värde, som finnas på spridda ställen i landet. Bifölls. M 3, i anledning af väckt motion om åtgärder till städernas skyddande mot fara af krutexplosioner. Bifölls. JVS 4, med återlemnande af motion angående rättighet att i lagsökningsmål vända sig till Domaren i orten, hvilken skulle, likasom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, ega meddela qvarstadsoch utmätningsbeslut. Lades till handlingarne med föklarande att motionen borde af Lag-Utskottet behandlas. Från Hogv. Pr este-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnda Betänkanden och Memorial: JVi 2, i anledning af väckt motion om vidtagande af åtgärder i ändamål att samla och bevara sådana manuskripter och andra litterära alster af historiskt värde, som finnas på spridda ställen i landet. Bifölls.
Ridderskapet och Adelli remitterat en af Herr Sabelfelt, Garl, väckt motion, hvaruti anföres, att i en tidpunkt, sorn den närvarande, då äfven här i landet, trots national-Jynnets tröghet, industrien börjat vakna» till lif, men ännu icke förmått att locka capitalen till sig, det syntes vara en angelägenhet för Staten att komma densamma till hjelp, om den icke skall tvina af tärande svaghet; att syftemålet för Handelsoch Närings-Discontens rörelse visserligen vore att underlätta industrien; men att denna inrättning, ehuru gagnelig, icke kunde, i dess nuvarande skick, anses fullt motsvara det dermed afsedda ändamål. Det vore nemligen vali bekant, att minuthandlaren , vid försäljning af inhemska industrioch manufactur-varor, oftast måste lemna köpare credit på 6, p a 12 månader, hvarigenom han sällan vore i stånd att sjelf köpa af fabrikanten på andra vilkor; och denna tröga omsättning af Capitalet hade desto menligare inverkan på industrien, som belåningstiden i Handels-Disconten vöre bestämd till 3, 4 a 6 månader, och fabrikanten alltså endast i få 12 ;Banco-Utskottets Utlåtande, N.o 144- fall komme i tillfälle att derstädes discontera de å (!, gå 12 månaders betalningstid ställde reverserne. Med anledning häraf har motionären föreslagit, alt liden för återbetalning af lån, som upplagas i Handelsoch Nårings-Disconten, måtte varda utsträckt till p å 12 månader, samt alt, om lånetillgångarne icke motsvarade behofvet, Discont-Directionen måtte sättas i tillfälle alt, genom upplåning, dertill bereda nödig fond.
Maj:ts nådiga Skrifvelse med de af särskilde Kommilterade algifna underdåniga förslag, angående kommunalstyrelser, fann Ståndet för godt, med ändring af sitt i frågan fattade beslut, remittera Högstberörda nådiga Skrifvelse till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som torde finna nödigt att för ärendets behandling begära sammanträde med Lagutskottet. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets nedannämnde Memorial och Utlåtande : N:o 7, med hemställan alt Bankens, Diskonlverkens och Tumba bruks embetsoch tjenstemän samt betjente måtte för år 1060 bibehållas vid dem beviljad tillfällig löneförhöjning. Bifölls. N:o 8, i anledning af väckt fråga om belåning af guld och silfver i Rikets Ständers Bank och dess Lånekontor. Bifölls. N:o 9, om utseende af Revisorer och Suppleanter för granskning af Diskontverkens räkenskaper och förvaltning. Med anledning af Utskottets hemställan i Usta momentet ville Ståndet hafva tillkännagifvit, att vederbörande Domkapitel, efter särskilda föreskrifter, meddelade uti cirkulär, som till dem utgår, och enligt stadgad ordning rikets stift emellan, komma att föranstalta om val af Revisorer och Suppleanter för Preste-Ståndet, hvilka ega att deltaga i granskningen af Banko-diskonlverkets förvaltning och räkenskaper för detta och följande år intill nästa riksdag; och skulle i afseende på sednare momentet i delta memorial meddelas, alt likaledes vederbörande