Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N.o 10. godtycklig behandling skulle fortfara, i synnerhet som allt bemödande att i förband med säkerhet beräkna skogs-tillgångar och afverknings-belopp fruktlöst aflöper. Yid öfvervägande af hvad Kammar* Collegium sålunda anfört, och härvid i öfrigt förekommit, har Kongl. Maj:t funnit, huruledes någon allmän Method för Sågqvarnars skattläggning icke är gällande, utan att olika föreskrifter, så i afseende på sättet för afgiftens beräkning, som beloppet deraf för olika Provincer tid efter annan blifvit meddelade; — att likväl de serskilda föreskrifterne i ämnet alla fota sig derpå, att ett visst ständigt afverknings-belopp vid Qvarnarne, beräknadt efter skogs-tillgångarne i orten, skulle till grund för Räntan utrönas och bestämmas, hvilket åter icke möjligen med någon säkerhet kan verkställas; och att häraf nödvändigt skolat uppstå en med .skäl öfverklagad ojemnhet i beskattningen af dessa Qvarnar både orterne imellan och inom samma ort, föranledande ofta till obillig tunga eller obillig befrielse. Då Kongl.
Föredrogs å nyo och lades till handlingarne Konstitutionsutskottets memorial N:o 31, med utlåtande, i anledning af talmannens i Borgareståndet vägran att meddela proposition uti en om införsels-tull uppkommen fråga. S. D. Föredrogos å nyo Stats-utskottets utlåtanden och memorial: N:o 266, i anledning af återremiss å memorialet N:o 215, Lades till handlingarne. 604 Prot.-utdrag den 31 Juli 1848. N:o 267, angående arfvode för vården, utdelningen oell redovisan det af de för innevarande riksdag uppköpta skrif-materialier m. fl. effekter. Godkändes; N:o 268, angående verkstäld omröstning, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till regleringen af riks-statens 8:de och 9:de hufvudtitlar hörande frågor. Lades till handlingarne. N:o 276, med förslag till 2:dra afdelningen af fiel nya reglementet för Riksgälds-kontoret. Memorialtt och förslaget godkändes. N:o 277, i anledning af väckt motion, angående försäljning eller ularrendering af krono-hemman. Godkändes. N:o 278, i anledning af verkstälda omröstningar, angående tullbe vill ningen. Lades till handlingar ne. N:o 279, angående verkstäld omröstning, rörande ifrågastäldt låneunderstöd till reparation af hamnen vid Westerås. Lades till handlingar ne. N:o 281, i anledning af återremiss å vissa punkter af betänkandet N:o '30. l:sta punkten. Betänkandet N:o 30, och utlåtandet N:o 281. lades till handlingarne. Ståndet lät bero vid utlåtandet N:o 287. 3:dje punkten. Yoterings-proposilionen godkändes. 4:de punkten. Betänkandet N:o 30, och utlåtandet N:o 281, lades till handlingarne. och 5:te punkten. Lades likaledes till handlingarne. N:o 282, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 206.
Deputerades afgrfne Berättelse, angående Krigs-Redogörelseoch Revisions-arbetets fortgång, sedan sistförflutne Riksdag, inhemtat, att, vid nästlidne års slut, åtskillige mål fordrade fortsatt handläggning och utredning, samt alt, af sådan anledning, E. K. M:ts> och Rikets Kammar-Rätt, dels för nuvarande Krigs-Revisions-Betjening reqvirerat vanlig aflöning , tili och med nästlidne April månads slut, dels ock i Underdåniga Skrif v elsen 393 Underdånighet hemställt , att E. K. M. täcktes,' efter nämnde tids förlopp, låta till Kammar-Rättens disposition utbetala en summa af ioqo R:dr, hvarmed Kammar-Rätten förklarat sig vilja, ge-; nora beting med särskilde personer, besörja, att det återstående arbetet blefve fullbordadt; och som ändamålet synes på föreslaget sätt säkrast vinnas, hafva Riksens Ständer alltså bifallit, att håde Revisions-Beijeningens till uppgifven tid reqvirerade aflöning, och den äskade summan , för arbetets afslutande genom beting, må i behörig ordning liqvideras, dock med vilkor, att ifrågavarande aflöning skall , vid April månads utgång, ofelbart upphöra, och det beviljade anslaget af 1000 R:dr, till Kammar-Rättens disposition, icke förr utbetalas, än merberörde arbete blifvit fulländadt, och Kammar-Rätten med underdånig anmälan derom till E. K, M. inkommit. I öfrigt få Riksens Ständer , efter vunnen upplysning, att Comiterade till öfverseende af Orlogsflottans Realementariska föreskrifter om hushållningen och redovisningen, numera till E. K. M:ts Nådiga pröfning öfverlemnat underdåniga Förslag till nya Reglementen och Forsnulair, åsyftande ordning, säkerhet och enkelhet uti Räkenskaperne, i underdånighet anhålla, att E. K. M. täcktes i Nåder anbefalla antagandet af den sålunda uppgifne förbättrade Räkenskaps-method, sä fort berörde Förslag vunnit E. K. Mits Nådiga fastställelse.
S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 26 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 118, i fråga om anläggande af telegraf-linier till alla vigtigare handelsorter i riket; N:o 119, i anledning af väckta motioner om föreskrifters meddelande till inskränkning i rättigheten för gesäller och andra arbetssökande personer att vandra omkring i landet; samt N:o 120, i anledning af väckt motion om upphäfvande af nu gällande Jernvräkeriförordning den 17 Maj 1814, i alla de delar, som röra den egentliga jernvräkningen. Från Högv. Preste-Ständet. S. D. Beslöt Ståndet, uppå derom väckt fråga, det skulle de öfrige Riks-stånden vördsamt och vänligen inbjudas att instämma i de af Preste-Ståndet, vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 115, i anledning af väckta motioner, dels beträffande elementar-läroverken samt de så kallade pedagogierne eller mindre stads-skolorna, och dels om tillägg till föreskrifterna i afseende på student-examen, fattade beslut, hvilka beslut finnas upptagna i utdrag af Preste-Ståndets protokoll, N:o 330, för den 26 innevarande månad. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets nedannämnde Utlåtanden och Memorial: N:o 242, i anledning af väckt motion om ersättnings beviljande åt Advokat-fiskalen i Kongl. Kammar-rätten, Protokells-sekreteraren C. Printzensköld, för det aktorats-arfvode, hvaraf han gått i mistning genom den Presidenten J. P. af Billberghs sterbhusdelegare medgifna befrielse från Presidenten i lifstiden ådömd ersättnings-skyldighet för en del af aflidne Tullförvaltaren M. F. Finérs iråkade balans. Återremitterades.
Rådgifvare i allmänhet böra önska inskränkningar i folkets ytirande-rätt , och jag, med all aktning för vår Nådige Konungs nu varande Rådgifvare, likväl ej vågartro dem utgöra något undantag ifrån den allmänna regeln; så nödgas jag öppet förklara, att jag ej utan en viss skygghet kail framgå på den bana, jag nu beträder; och hoppas derföre Bih. till Riki-St. Utsk:s Memorial N:o 51; tillgift, i händelse jag någon gång skulle fin-j nas sträcka min försigtighet allt för vida. Innan jag företager någon granskning af de förändringar, som Motionairen föreslagit i Trycklrihets-Förordningen , torde jag först få pröfva halten af de motiv, han upp-; gifvit, eller, rättare sagdt , af det ändamål,' hvartill han säger sig syfta. — Detta ändamål skall då vara ingenting mindre, än atti på ena sidan, skaffa den enskilte medborgaren ett större värn mot Tidnings-Redacteurers personliga anfall, och, på den andrai att medelst Indragningsmcigtens upphåf vande betrygga Tidnings.Redacteurens eganderätt emot Styrande magtens godtycke. — Det skulle sålunda vara blott för folkets bästa, som förändringen föreslås; och intet enda ord nämnes örn någon fördel, som Regeringen deraf skulle kunna draga. Detta för-; hållande tyckes förråda någon ensidighet, och torde särskilt böra väcka vår upmärksamhet på nödvändigheten att betrakta saken äfven från en annan sida , nemligen i afseende på Regeringen, så atl vi icke alltför lätt låta hänföra oss af de fördelar, som blifvit oss förespeglade. Hvem önskar ej hägn emot personliga förolämpningar; och hvem önskar ej, att Indragningsmagten måtte upphöra; men ju innerligare vi önska detta, desto sorgfälligare måste vi vara på vår vakt emot våra Bil, till Consia', Uisk:s Memorial N:o 51. 5 egna känslor, så att vi icke släppa de verkligheter vi hafva i händerne, för ait famla efter toma skuggbilder. Hvad personliga f örolämpningar beträffar; så hafva de redan börjat komma ur mod. Det är icke mer genom dem, som Författare kunna göra lycka.
Regements-kommissarier i författningarne tillförsäkrad, ändock af skyldig omtanke för eget och de sinas uppehälle nödgades söka än vidare bibehålla, Kongl. Maj:t täcktes, med afseende ej mindre på omförmälda, med vederbörliga betyg styrkte omständigheter, än å de sökanden af såväl fordna som nuvarande förmän lemnade fördelaktiga vitsord om hans förhållande under den långa tjenstetiden, nådigst förunna honom rättigheten att efter afskedstagande! få för sin återstående lifstid oafkortadt tillgodonjuta nu innehafvande löneförmoner, bestående af 400 R:dr, i aflöning för Regements-kommissarie-befattningen vid ofvannämnda 2:ne regementer och 100 R:dr såsom arfvode för vården af Skånska Dragonregementets tross-effekter, eller inalles 500 Riksdaler b:ko årligen; hvartill sökanden trott att bevekande skäl äfven skola finnas deruti, att ehuru, efter Passevolans-kommissarialets år 1830 nädigst anbefallda indragning, den der anställde personal i allmänhet, genom Nådiga Brefvet den 27 Augusti 1831, fått sig tillerkänd förmånen att egande löneinkomster på indragningsstat bibehålla, sökanden likväl, ehuru han redan längre tid vid Kommissariatet tjenstgjort, icke blott då från en sådan förmån undantagits, utan äfven genom sitt ofrivilliga förflyttande till Regements-kommissarie-befattning gått i mistning af rättigheten dertill för framtiden. Vid öfvervägande häraf, äfvensom af hvad Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-kollegium Uti afgifvet underdånigt utlåtande den 2 sistlidne
Efter så beskaffade förberedande försvarsanstalter, tror jag Stockholm icke lätteligen, och måhända icke alls, ens af den mest öfverlägsna fiende, kunna tagas. Jag är således icke af deras tanka, som yrka att hufvudstaden bör flyttas. Men jag tror deremot, alt då den bättre och lättare än någon annan stad kan försvaras, så bör det ovilkorligen ske, icke blott derföre att den ar vår hufvudstad, och som sådan dyrbar, eller derföre att den innehåller Statens redbarheter, ty de kunna flyttas; men derföre, alt den i merkantilt, kommercielt och industrielt, afseende alltid bibehåller företrädet inom Sverige, derföre att den kan anses som Statens lifsådra, der den enskilta rörelsen, verksamheten, rikedomen äro förenade, der allmänna byggnader, kaserner, sjukhus, fabriker och handtverkerier af nästan alla slag i öfverflöd finnas, så nödiga för troppars behof, och särdeles under ett längre försvar; — dit landets öfriga tillgångar af alla förnödenheter sjelfmant tillströmma, hvarigenom oberäkneliga fördelar uppstå; och synnerligen derföre, att den i militäriskt hänseende är den vigt/gaste
Man gör säkrast, om man med ögat återvändt på fordna felsteg och med erfarenhetens fackla i handen botar refvorna på den gamla byggnaden, utan att nedrifva den och bygga nytt. qit Deu 7 Juli e. m. -« Med åberopande af hvad sa val BancoUtskottet sorn Herr Grefve Lilliencrantz yttrat och så väl utredt, och i anledning af hvad jag nu haft äran anföra, anser jag mig böra styrka till afslag. på den ifrågavarande flyttning af RiksDiscontens fond, såsom onödig, ty han skadar men gagnar ej , olaglig, ty han strider mot Riksens Ständers vid 1800 och 1812 arens Riksdagar tagna beslut, som försäkrar Banken om disposition öfver DiscdViten , som böra he-. liga och orubbliga hållas, om man vill förvara sig sjelf aktning och Riket Credit, och onyttig, såsom medförande ny kostnad för Staten och ökadt besvär för låntagaren samt slutligen ledande till de eftertänklig t • r * ste följder , hvarföre jag äfven yrkar, alt. StatsUtskottets Financeplan bör till punkt och pricka förkastas. _ Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus, anförde skriftligen: Det är en brydsam belägenhet, den i hvilken Ridderskapet och Adeln befinnes, derigenom att flnanceplanen blifvit sä sent dess pröfning föredragen. A ena sidan önskar ofelbart Ridderskapet och Adeln att kunna göra afseende på Kong]. Maj:ts yttrade nådiga önskan , att icke fördröja Riksmötets snara afslutande ; å den andra fördrar Riddérskapets och Adelns eget och nationens Pen "7 Xi ii em. blista, att ett nid af så mycken vigt sorn v.11 linauGf plan , b ■ "ned att tjena till grund för operation» i na fi r 5 års lid , måtte undgå att fa alla lyten af ett hastverk.
Denna Utskottets åsigt är ock öfverensstämmande med den mening Rikets Ständer, på sätt ofvan nämndt är, förut uttalat, och hvilken föranledde upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 19 Juni 1830, angående vilkoren för kyrkors sammanbyggnad och om behandlingssättet för derom uppkomna frågor; hemställande fördenskull Utskottet, att ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 9 Mars 1866. Stockholm, K. A. Lindström, 1866. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 72. 1 N:o 12. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Mars 1866, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af åter remiss af Utskottets Betänkande N:o 40, angående väckt motion om särskilda föreskrifter i fråga om tångtägt å hafsstränderna i Halland. Ofvannämnda Betänkande, sorn, enligt hvad Utskottet tillställda protokollsutdrag utvisa, Högvördiga Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit, men Vällofliga Borgare-Ståndet afslagit, har af Höglofliga Ridderskapet och Adeln blifvit till Utskottet återremitteradt, dervid Utskottet erhållit del af de yttranden, som inom sistberörda Stånd i målet afgifvits. Af de yttranden, som föranledt återremissen, äfvensom af dem, hvilka innefatta yrkande om afsläg å Utskottets Betänkande, erfar Utskottet, att Utskottet icke lyckats göra tydligt, att den underdåniga framställning i ämnet till Kongl. Majit, som Utskottet föreslagit, alldeles icke åsyftar de fall, der tvistigt är, huruvida en jordegare har, i kraft af delaktighet i stranden eller laga skifte eller urminnes häfd, eller af annan rättsgrund, del i tångtägten eller icke, utan tvärtom de händelser, der en sådan rättighet ostridigt är samfäld för flere, men desse icke kunna öfverenskomma om sättet för dess utöfvande.
FRU GERMAN. Nej, gudnås, det är jag nog inte. (Slår sakta an en ton.) du ofta och talar med PASTORN, men du vill inte gå i kyrkan. SIGRID. Alltid hets det, att jag är ond... Här hemma sitter resten är han på annat sätt, när han är här. Man kan Det är han, som börjar. (Vänder sig åt modern.) För FÖRSTA AKTEN säga honom emot och trassla in honom och narra honom att försäga sig. (Stiger upp.) För han är egentligen feg, är han. Men i kyrkan, när han bara hör sin egen röst, är han djärf, som om ingen hade rätt mer än han. FRU GERMAN. Han fördömer ingen. SIGRID, mellan skämt och allvar. och samvetsömhet och ler förlåtelse ned öfver all synd, som svettas och knuffas i de trånga bänkarna, är det... är det så... att man vill ge honom en örfil. FRU GERMAN, något häftigt. När han står på predikstolen och talar om svaghet Han förlåter ingen. SIGRID. Hvad rätt skulle han ha att förlåta eller fördöma? FRU GERMAN. talar om försoning och upprättelse genom Guds kraft, Rätt... Gå och hör många andra... När PASTORN glömmer man sina sorger. Man glömmer, att ens krafter mattats i lifvets strider, och man får styrka att åtminstone söka trösta och hjälpa andra, som också lidit skeppsbrott. Och lidandet blir inte längre ett sådant elände, som det först käns. SIGRID, tar en handske på bordet i midten. Är det den här handsken? FRU GERMAN. Ja. Sigrid går in i sitt rum. Det ringer till vänster. VÄRFLOD TREDJE SCENEN FRU GERMAN. CHARLOTTE. LINA. LINA, i dörren till vänster, hviskande. Fru Faxe. Lina går. Fru German stiger upp. Charlotte kommer in. De hälsa på hvarandra. CHARLOTTE. Godmorgon tant. Är Sigrid hemma? FRU GERMAN. din lilla gosse? Hon kommer strax. Ni må bra? Din man och CHARLOTTE. nästan börjar bli enformigt.
Detta är också otvifvelaktigt en hufvudsaklig egenskap i all brottmålslagstiftning; och man må således icke undra, om vi tveka att lemna denna lag, i utbyte emot en ny, om hvilken vi intet veta, och hvars egenskaper, af den i vetenskapens hemligheter oinvigde svårligen kunna med tillförlitlighet bedömas. Man måste icke heller glömma, att den civila och kriminella lagstiftningen med hvarandra på det närmaste sammanhänga. Lagförslagets författare hafva också, under inseende häraf, företagit sig en fullkomlig omarbetning af dessa grenar i lagstiftningen, för att införa ett helt nytt rättssystem efter deras sinne. Den föreslagna strafflagen utgör endast en början, som skall medföra nödvändigheten att antaga det öfriga. 1 stället för det uråldriga rättssystem, utgånget från folket sjelft, hvilket i sekler värnat dess frihet, har således ett helt nytt system blifvit föreslaget, och förslagets författare hafva, enligt hvad Lag-utskottet medgifvit, dervid allt för mycket fästat sig vid de theorier i straffrätten, som anse afskräckande från brott och förbrytarens förbättring såsom straffets ändamål. Dessa theorier, uppkomna för några tiotal af år tillbaka, hafva redan förlorat allt anseende inom vetenskapens område och det måste väcka förvåning att se dem ännu i vårt land åberopas af en lagstiftare. I tillämpningen hafva de visat så olyckliga resultater, att den Bayerska strafflagen, som är byggd på en sådan theori. och hvilken tjenat förslagets författare till föresyn, redan 9 år efter dess antagande ansågs behöfva en tota! omarbetning. Tänk om detta blefve förhållandet älven hos oss! De moderna theorierna synas icke i allmänhet vinna nationens svmpathier. Den känner att dessa theorier ej äro rätt praktiska; den känner också att de för nationens rättsbegrepp äro helt och hållet främmande Exemplet af Reservationer vid Lig-Ulskollels Betänkande, N:o 38. 71 vår nya fattigvårdsförordning, som var byggd på dessa theorier, och som elter ett lif af 8 månader befunnits så otillfredsställande att en återgång till de gamla principerna ansetts nödvändig, är i detta afseende varnande. Men den civila och kriminella lagstiftningen är af djupare betydelse för en nation än att den må underkastas experimenter.
Jag inser att det är mycket vigt för en majoritet, som tior sig kunna göra allt, att kasta all skuld på Const.Utsk:? enorma oskicklighet att ej hafva kunnat ana ej kunnat gissa till alla de önskningar, som i afseende på ämnet kunna finnas inom detta Hus, m. e. o. alt Utsk. ej kunnat utöfva trolldom, ty der'förutan vet jag i sanning icke huru Utsk. skulle kunnat göra alla lill nöjes. Jag förnyar således min anhållan, särdeles hos de värda ledamöter som klandrat förslaget, att de behagade sätta något annat i stället. Det blir åtminstone icke mitt fel att ej hafva fästat uppmärksamheten på att frågan örn valbarhet ståndsvis ännu är öppen, endast herrarne behaga derom gifva sina tankar tillkänna, Jag tror visserligen icke att det kommer att blifva tillfredsställande, alt ståndsvolbarheten bibelnilles under allmän valrätt; jag inser att detta ej kommer att vinna Husets bifall; jag beklagar detta och anser det vara omöjligt att i tidernas tider kunna komma till slåndsval och att kunna fota en representationsförändring på slåndsval; ty utan att besitta någon siare-förmåga vågar jag påstå, alt detta aldrig kommer att af BondeSt:s representanter medgifvas. Man har under f. m:s debatt framkastat hvilka menligt inverkande följder ståndsprincipens upphäfvande skulle komma att hafva på regeringssättet. Jag beklagar att jag äfven härutinnan är af olika tanke; jag tror, alt om behof - Den 17 April e. m. vet ur stort af en representationsförändring för nationens bästa, sä är denna förändring i en ännu högre grad behöflig för Regeringen: och kan ej vår riksdagshisloria öfvertyga herrarne derom, så lärer det vara omöjligt att bibringa denna öfvertygelse, intill dess att tiden förmår verka densamma; ty emot tidens kraft stå icke enstaka opinioner; dessa måste vika för det sanna, det oeftergifliga af folkets behof, och hvad den så mycket omtalta återhållande kraften beträffar, så beklagar jag, om det är R.
»ingenting,» ty det var verkligen händelsen, visst icke för att ej lådan kunde innehålla mycket goda saker, men emedan jag sannerligen ej haft mod att dit nedsticka arm och hand. »Jag menar vi lemna alltihop och skjuta in den tunga besten, som vi dragit ut,» sade Anna, något uppledsen vid allt detta. »Nej, långt derifrån, min bästa Anna,» svarade jag skrattande, för att äfven muntra henne, »men gå efter mina handskar, ty jag tycker obetydligt om att sticka ned bara handen i det svarta hålet.» »Nej, det må den gode Guden veta, att jag ej undrar på! Jag ville ej försöka det med tu par handskar en gång,» puttrade Anna, medan hon uppletade ett par åt mig inne i sofrummet, bland mina effekter. »Gif mig de tjockaste du ser,» ropade jag hastigt, och råkade dervid att blåsa ut ljuset som jag höll midt för mun. »Milde Gud! hvem blåste ut ljuset!» sade Anna i verklig dödsångest, ty hon var redan i dörren, då jag gaf henne anmaningen om de tjocka handskarne. »Kors det gjorde jag ju sjelf, ditt stackars harhjertade kräk,» genmälte jag, »men tag nu hit det andra, att jag får se mig litet för.» »Ja,» svarade Anna, och räddhågan gaf hennes ton något verkligen befallande öfver mig. »Ja, hennes nåd skall få det, men alls inte förr än jag fått antända ännu ett, och vår nattlampa dessutom, ty blåste hennes nåd en gång till ut äfven detta ljuset, så förklarar jag uppriktigt, att jag ej törs gå i mörkret genom alla dessa fanders gångar och kringelikrokar, för att få det åter tändt, hennes nåd får bli ond eller god på mig.» Annas uppsyn var så hemsk, och hon var så likblek när hon med darrande hand tände ljuset och lampan, att jag tyckte verkligen det var synd om henne, och sade derför, gömmande min plan för mig sjelf: »Vet du Anna, jag bryr mig inte om alltsammans. I morgon vid dager kunna vi skjuta in lådan,» och nu följde jag
Af herr Friherre Palmstjerna: Vid 7 §. Att 1 mom. må ändras i öfverensstämmelse med stadgandet härom i 1845 års förordning, enär det vore vådligt och principvidrigt att öfverlemn aen sadan makt ut socknemännen. Af herrar v. Hartmansdorff, Aug., och Ribbing, Arvid: Vid 7 §. Att, på sätt herr Prosten Nibelius föreslagit, ett så lydande stadgande må i denna § införas: »Derest en stad eller landsförsamling, å uttryckligen för sådant ändamål ul^ lyst socknestämma, öfverenskommer att inom staden eller församlingen någon minutförsäljning af bränvin till förtäring på stället icke må ega rum, vid en sådan öfverenskommelse må förblifva » Hos P reste-ståndet: Vid 3 §. Att handlande i städerne ej må vara berättigade att sälja bränvin i mindre parti än 7 V2 kannor, såvida de ej vilja underkasta sig den skatt, som för bränvinsmagasiner kan varda bestämd; Vid 7 §. att ett så lydande stadgande må i denna § införas: »Derest en stadseller landsförsamling, å uttryckligen för sådant ändamål utlyst socknestämma, öfverenskommer att inom staden eller församlingen minutförsäljning af bränvin till förtäring på stället icke må ega rum, vid en sådan öfverenskommelse må förblifva.» Vid 8 §. att de städer, i hvilka det öfverenskommes att alla krogar skola upphöra, det må vara tillåtet att inrätta bränvinsmagasiner, der bränvin lår i minut afhemtas, men icke på stället förtäras; att desse magasiner på sönoch helgedagar skola vara stängda; samt att, då städerna för bestridande af sina kommunalafgifter vanligen haft af krogarne en icke obetydlig inkomst, ifrågavarande bränvinsmagasiner äfven böra med skutt beläggas. Ilos Borgareståndet: Af herr Ekholm: Vid 3 §. Att det är obilligt och stridande emot den i allmänhet mcdgifna rättigheten till afyttring af jordbrukets alster, att bränvinsförsäljning, däfven då den 12 Bevillnings-, Lagsamt A!lm. Besv.- och Ekon.-Ulsk.