Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dea sista Talaren, har velat hänföra till drömmar det tillstånd för jordbruket, hvaruti vi befunno oss i nära 4° år, jag menar från år 1786 till år i8a3. Jag för min del önskar, att vi kunde återkomma till samma drömmar; jag tror att de voro både facliska och ganska lyckliga. Friherre Cederström, Jaeob: Jag har redan förut, vid det tillfälle ifrågavarande Motion väcktes, i hufvud frågan korteligen yttrat mig; och mine grundsatser i ämnet äro kände. Jag bade vid sista Riksdagen tillfälle att i Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet deltaga i utarbetande af frågan, och jag har ej funnit något skäl att återkomma till Magazins-systemet. Men här bar af Friherre Anckarswärd blifvit i afseende på formen en fråga väckt, som ej är laglig, nemligen om ändring af 60 §. RegeringsFormen. Han önskar, att Utskottet , efter öfvervägande af ämnet, måtte inför Rikets Ständer ådagalägga nödvändigheten af denna §:s ändring. Enligt 81 §. RegeringsFormen få sådane frågor ej väckas på annat sätt, än directe i ConstitutionsUtskottet, och kunna således ej af annat Utskott, än ConstitutionsUtskottet upptagas och in - 100 Den 17 December f. m. för Rikets Ständer anmälas. I hvad Friherre Anekarswärd för öfrigt yttrat rörande Magaziner, instämmer jag fullkomligen; men formfrågan bestrider jag såsom olaglig. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, alt då någon ändring i 60 §. RegeringsFormen icke blifvit af Friherre Anekarswärd yrkad , utan han endast framstält den önskan, att StatsUtskottet mätte ådagalägga nödvändigheten, alt i Grundlagsenlig väg söka ändring uti berörde §., fann Hans Excellence för dess del, Friherre Anckarswärds ifrågavarande yttrande icke vara stridande mot 81 RegeringsFormen. Herr von Hecker_, Carl Johan:
H o n undgick den för en utpräglad begåfning alltid h ä m m a n d e långa, regelbundna skoluppfostran. Dels undervisades hon h e m m a, dels ett par år i normalskolan. Sedan var hon några år i fröken E. M. Rappes helpension på Sjöholmen och till sist afslutades hennes uppfostran genom några års lektioner i Karlskrona, där hon tillika infördes i sällskapslifvet. I sitt femtonde år hade hon redan förlorat sin älskade mor, vid nitton miste hon äfven sin far. Hon vistades nu några år hos vänner och väns vänner till föräldrarne i Skåne och Blekinge. D e n n a ställning, som mången skulle ansett angenäm, kunde Hilma Strandberg — med sin starka håg till frihet oeh arbete — ej finna sig i. E h u r u från alla håll ifrigt afrådd, slutade hon sitt bekvä- ma lif på d e. högadliga herregårdarne och begaf sig till Stockholm. D ä r tog hon, efter ett våldsamt arbete, på våren 1876 telegrafistexarnen samt kom samma höst ut på förordnande till västkusten. Denna blef nu hennes egentliga hembygd, e h u r u hon äfven på a n d r a håll hade förordnanden, tills hon slutligen 1883 blef ordinarie telegrafist i Fjällbacka. 1. den stora, andliga ensamheten där började en stark inre utveckling. H o n hade redan under sina förordnanden lärt känna västkusten från olika håll, samt älskade djupt den stora ödsligheten, där de röda klippornas, i ständigt samma rytm upprepade, linier, hafvet med dess storhet och växling, färgspelet med dess outtömliga förnyelser af haf och klippor äro naturens hela innehåll. H e n n e s själ drack, enligt hennes egna ord, in allt: » ödslighet, sälta, vind, vidder, klippor och vågor ». Och under den långa vinterns ensamma kvällar hade hon god tid att bilda sin litterära smak och sin framställningskonst genom äldre, men i synnerhet yngre litteratur, främst svensk, norsk, fransk och rysk. Människolifvet fick för henne snart ett spännande intresse, sedan hon lärt sig se karaktärer och öden i samband med den natur, af hvilken kustbon h a r sina lifsvillkor.
St. skulle lättsinnigt bortskänka sin lagstiftningsmakt i de vigtigare frågorna; utan blifver Hrr von Hartmansdorff, Rääf, och de med dem liktänkande, fullkomligen oförhindrade att, när det nya criminal-lagförslaget förekommer, yrka att t. ex. den i deras tanka så vigtiga frågan om företrädet för brottslingar att slita spö, framför att åläggas cn själspina, hvilken medför ånger och förbättring, må af R. St. sjelfva afgöras och icke till det förstärkta Utsk. öfverlemnas. Frih. Cederström, Jacob, har återkallat i R. o. Ad:s minne den Den 23 September. 441 dea minnesvärda 1809 års riksdag. Friherren har erinrat om den sjelfuppoffring och den patriotism, som då utan tvifvel utmärkte delta Stånd, likasom de öfriga. Jag tillägger, att våra prot:r förvara vackra drag deraf äfven för Frih. Cederströms räkning; men må Friherren undersöka och derefter förklara, huruvida icke både på R. St. och på honom sjelf kan tillämpas det gamla ordspråket: ”liderna förändras och vi med dem.” Hr Printzenskjöld: Hr Dalman har till försvar för förslaget yttrat sådana grundsatser, som jag anser min pligt såsom representant ålägga mig att vederlägga. Han har nemi. framställt, alt det icke skulle vara någon våda uti att antaga förslaget, i anseende dertill att det berodde på R. St. att besluta om ett sådant Utsk. skulle finnas eller ej. Han har förmenat, att samma säkerhet skulle vara vid tillsättandet af detta Utsk., som vid grundlagsförändringars genonulrifvande, hvilka naturligtvis fordra 4 Stånds sammanstämmande beslut. Jag får i anledn. deraf erinra, att det icke är fråga om de garantier, sorn skola bildas för öfverlemnande af sakerne till det föreslagna Utsk.; det är endast fråga om icke möjligen detta Utsk. kan tillsättas vid en blifvande riksdag, äfven sedan det nya lagförslaget varit under granskning. Det är denna våda jag anser vara stor, vid det ifrägavar. förslagets antagande.
Betyda nu orden: kontribution och hjelper detsamma som ordinarie rotering. Ingen, sorn är något bevandrad i Svenska kameralväsendet, lärer vilja lemna ät dessa ord en sådan betydelse, utan, såvidt jag vet, förstås dermed extra bidrag och utskylder, såsom t. ex. skjutsningar, kronodagsverken m. m. d. som 9 § uptager, och hvarigenom han förklarar orden kontribution och hjelp, som i den 10 förekomma. I dessa begge §§ stadgas äfven att vid dylika hjelpers utgörande skola räknas 2 hela frälsehemman emot ett kronoskatte d. v. s. att frälsehemmanet utgör hälften mindre än kronoskattehemmanet. Roteringen inom Halland kan jemföras med roteringen inom ett annat landskap, som jemväl är eröfradt nemi. Bohus län, hvarest utsockne frälsehemman äfven finnas. Enl. hvad jag har mig bekant (och om på detta rum finnes någon Bolmsländning, lärer han kunna vitsorda det) utgöra 2:ne utsockne frälsehemman inom Bolms län en båtsmans-rote hvaremot 3 kronoskattehemman derstädes utgöra en sådan. På frälset har alltså blifvit lagd en drygare rotering än på kronoskattet, hvaremot förhållandet är omvändt i fråga om hjelperne, så att kronoskattet utgör dem högre än frälset. Detta mätte väl bevisa, att kontribution och hjelper icke äro detsamma, som rotering. Hr Bildt, sorn lärer vara född i Bohuslän torde kunna säga oss, huru det förhåller sig med roteringen derstädes. Vitsordar han min upgift så har han äfven afkunnat förkastelsedom öfver sin adopterade mening, att kontribution och hjelper äro detsamma som rotering. Hr Ekenstéen har illa uptagit mitt yttrande, att uprifvandet af B. St:s vid sista riksdag fattade beslut, skulle åsyfta indelningsverkets uplösning. Men jag kunde härmed desto mindre mena honom, som han då hvarken begärt ordet, eller yttrat sig. Hans åsigter och deltagande i saken voro mig följaktligen obekanta.
Sedan så väl Sundhets-kollegium blifvit häröfver hördt, som äfven Direktionen af Arméens pensionskassa sig yttrat angående Bågenholms pensionsrätt i nämnda kassa, bär Kongl. Stats-kontoret, uti afgifvet utlåtande och efter meddelande af de grunder, som för närvarande äro gällande i afseende å Militärläkares pensionering, anfört: att handlingarne i målet visade, att Bågenholm år född den 14 September 1793, blifvit den 16 December 1817 förordnad till Bataljonsläkare vid Lifgardet till häst och derefter 1822 befordrats till Regementsläkare vid Konungens dåvarande Egel värfvade regemente, hvilken befattning han innehaft intilldess detta regemente, år 1829 upplöstes, då han förflyttades på regementets indragningsstat med bibehållande af sin lön och med skyldighet att besörja läkarevården vid den under beBih. till B. St. Dämning af Landskrona Garnisons-kompani återstående del af berörda regemente; alt Bågenholm vidare, efter förordnande, bestridt flera mililärläkare—tjenster och för närvarande, likaledes på grund af förordnande, förestode bataljonsläkare—beställningen vid den i Landskrona förlagda afdelning af Wendes artilleri-regemente och läkaretjensten vid fästningsfängelset i samma stad; samt att lian numera lider af ålderdomssvaghet och annan sjuklighet; alt den aflöning, hvilken Bågenholm i egenskap af tillförordnad Bataljonsläkare vid Wendes artilleri-regemente och Läkare vid fästningsfängelset i Landskrona såsom arfvode uppbär, utgjorde vid den förra tjensten j, f 00 R:dr och vid den sednare 500 R:dr samt att regementsläkare-lönen vid Konungens f. d. Eget värfvade regemente, sådan den med derunder inbegripna förhöjning för 30 tunnor spanmål under år i 8G i från regementets indragningsstat utgått, bestege sig till 886 R:dr 5 öre; och slutligen att Bågenholm, efter afskeds erhållande, egde åtnjuta pension från Arméens pensionskassa med ett belopp af 600 R:dr årligen.
I sjelfva saken vill jag endast yttra, att efter den discussion, som jag här afhört, och i följd af mitt begrepp om grundlagen, måste jag helt och hållet instämma uti hvad Hr Lefren, Hr von Hartmansdorff och Frih. Cederström yttrat i afseende på frågans natur att kunna och böra förfalla. Hr Rosenblad: Jag har endast begärt ordet, för att litet närmare upplysa ett historiskt factum, som Frih. Sprengtporten nu sednast anfört. Han anförde, att R. St. en gång förut, under det nuvar. samhällsskicket, anvisat dessa medel att ingå till Riksg.cont. Förhållandet var, att år 1810 anvisade R. St., enligt K. M:s propos., tullmedel till liqviderande af bankens förskotter för krigen, men ingalunda lill förvaltningen af R. St:s Bank. Det har äfven vid flera andra tillfällen, likasom det nu nämnda, handt, att R. St. sålunda anvisat medel lill liqviderande af Svenska statsverkets skuld, men ej till förvaltning af R. St:s verk. Hr Stuart, Carl Gustaf: Såsom tjensteman i Riksg - cont. hade jag ej velat yttra mig i denna fråga; men då jag ur i tillfälle att kunna meddela en upplysning, så anser jag mig ej böra undandraga R. o. Ad. densamma. Under min tjenstemannabana i Riksg.cont. har detta verk utbetalt kronofordringar, utan någon annan auctoritet än reglementet för detta verk. Derjemte anser jag mig likaledes böra upplysa, att vid 183o års riksdag beslöto R. St., att, i afseende på beloppet af den summa, som kunde komma att i R. St:s Bank å stora creditivet anvisas, Piiksg.cont. skulle berättigas att, samma dag lyftning sker, utfärda förbindelse lill R. St:s Bank, löpande med 5 proc. årlig ränta och med rättighet för Banken att, emot enahanda ränta, taga betalning af nästinflytande tullmedel, på det sätt, att dessa medel då genast skulle i Banken insättas och skulden afskrifvas. R.
Maj:t Bifallit en så beskaffad prolongation af samma contract, hvaremot frågan om uppsittningen af de återstående 58 Rusthålls-numrorne, af hvilka 20 st. sedermera i underdånighet anhållit, att contracten om häst-vacaneen måtte varda förlängde, vore, af anledning, som den Nådiga Skrifvelse!! närmare upplyser, ännu under afgörande. Kongl. Majrt har derjemte, för det afseende, som derå kunde fästas, till Rikets Ständer öfverleumat den af Rusthållarne vid Smålands GrenadierBataillon inom Kronobergs Län gjorde ansökning om nedsättning i den hittills stadgade hästvacance-afgiften från 7 till 6 tunnor spanmål för hvarje nummer om året. Tillika med Ridderskapets och Adelns remiss å högstberörde Nådiga Skrifvelse har Utskottet fått emottaga ett hos bemälde Riks-Stånd af Herr Friherre Toll, Gustaf, afgifvet memorial, innefattande förslag till organiserande af depot-inrätlningar vid indeldta Cavalieri-Regementen samt till förändrade grunder för tillvägabringande af de afsutne Cavalleri-Regementenas återuppsittning, serskildt med hänseende till frågan om Westgötlia Regementes förvandling till Cavalleritrupp. Hos Bonde-Ståndet hafva, före remissens beviljande, flere anföranden i ämnet blifvit afgifna, och jemte den Nådiga Skrifvelsen, till Utskottet öfverlemnade, nemligen: l:o af Petter Persson och Petter Jönsson från Jönköpings Län, med hvilka flera af Ståndets ledamöter sig förenat, deruti blifvit yrkadt, alt den af Piusthållare inom Kronobergs Län begärde nedsättning i hästvacance-afgiftens belopp från 7 till 6 tunnor spanmål jemväl måtte varda beviljad de rustningsskyldige inom Jönköpings och Calmar Län, hvarest nummer af Smålands Grenadier-Bataillon, äfvenledes vore förlagde och uti hvilka
Förordn. om bränvinsbränning af d. 13:de sisth Juli eluderas af de industriidkare, som förstå, att göra sig en konjunktur lill godo, (och till deras antal lior äfven jag), konsequent tillämpades på andra tillåtna näringar, blefve det. deras säkraste och nödvändigaste undergång. Man bör återföra tadlet öfver resultatet af den K. Förordningen till den eller deni, sorn vederbör. Jag frågar i stället, hvad förnuft och rättvisa finnes i det påståendet, att de, sorn idka bränvinsbränningen skola, likasom alla andra näringsidkare, icke allenast vara underkastade i ämnet mer eller mindre okunnige och partiska lagstiftares beslut, samt deraf upkommande ovilkorliga följder ”ständiga, eländiga lappningar och experimenter” utan dessutom det rent af omöjliga, att sjelfva leta reda på och sedan ställa sig lill efterrättelse den rerkliga i dunkla ordalag insvepta andemeningen af Regeringens kungjorda heslut? Skulle omständigheterna olyckligtvis blifva sådana och nöden inom landet så stor, att Ständerna ansåge nödvändigheten fordra, att någon ytterligare inskränkning i bränvinsbränningen mäste petitioneras, vågar jag föreslå, att petitionen derom affattas i följande syfte: '"ingen bränvinshr 'anning får under April månad tillfitas på annat ställe, än der den under ena höstmånaden blifvit begagnad, samt endast med samma redskap; hvarjemte all bränning för jästtillverkning bor förbjudas ända till dess bråna in s b r årin ing i allmänhet varder tillåten”. Härigenom skulle man på ett enklare sätt komma till ett långt verksammare resultat och ingen bränvinsredskap skulle kunna användas mer, än två månader under innevande bränvinstermin. Och bör förbudet af hränvinsbränning för jästtillverkning så mycket mindre möta motstånd, som Hr K. Sekret. Odelberg dagligen uti sin invid hufvudstaden belägna fabrik ådagalägger, att pressjäst-tillverkning kan ega bestånd, utan att dervid behöfva bränna bränvin. Jag anhåller, att detta mitt anförande måtte få åtfölja remissen af Hr Dalmans motion.
Borgare» Skändets Prvtocolls,Utdrag af den 2z dennes, inncfat» tande den upplysning, att till Stats-Utffottet blifwit rcmitkeradt ett i hemälte Stand ingifwit Memorial om tillökning uti den Hans KonglHöghet Äron-Prinsen anflagne ärliga underhällssumma, instämde Bvndc-Stäus Lek i samma remist; förwäntandc sig Ständct att ofördröseligen fä inhämta Utstottets utlätande. Härom stulls de öfrige Respective Ständen genom Protocolls-Utdrag rvördsamt och wan/igen underrättas, vt -uxr->. S. D. Dm ApM. 8Z9 S. D. Uti ankommit Protoeolls-Utdrag den 19 i denna mänad har Högwördige Preste - Stänget äberopat Lunds och Upsala Academiers enffildta ägande och dispositions ratt tilt de af Srats-Utskottet uti desi förnyare utlåtande angående Clerici-och Scholä-Slaterne till indragit ng fSrcflagne Summor, neml. för Lunds Aeademi29 > N:d. hwilka warit dlcademien bestädde samt för Upsala 91" N:d. Za si. hwilka för berörde Academie" StallStats aflöning och underhäll warit uppä StallStaterne i orterne upförd, och pä hwilka grunder Högwördige Preste-Stäiidct ak desi Med-Ständer begärt dec berörde summor mätte vä fart hitiils stedt fä Slcadcmicrne titt godokomma; men som Stats-UtstoktctS omförmalte Betänkande under den Äi , denne mänad blifwit af Bonde-Ständet pröfwadUoch afgjordt, fann Staldet stg icke kunna k desi dä till samma Betänkande kemnade bifall göra nägon ändring. Härom skutte de öfrige Respective Ständen genom Protocokls-Utdrag wördsamt och manligen underrättas.
Löneförhöjningar äro af behofvet påkallade, men då skälen för de åsigter jag nu går att uttala, äro af statsekonomisk beskaf fenhet, är enl. min upfattning nödigt att tillse, om tillgängliga medel blifvit på bästa sätt använda, och om på grund häraf Styrelsen gjort sig förtjent af tillökning i anslagen. Jag hade önskat, att man ej uteslutande ville anföra såsom skäl för dessa löneförhöjningar de förhöjda prisen på lifsförnödenbeter, hvilket för det närvar:de icke håller fullt streck, som man säger, utan fast heldre de ökade lefnads-kostnader, som stigande civilisation och deraf föranledda lefnadsvanor medföra. Personalens antal är svårt att bedöma, då Depart:sChefens anförande till StatsRåds-protokollet saknar alla grunder för ett . dylikt omdöme i fråga såväl om hans egna satser som om dem andra möjligen kunna hysa; men om man bör bestämma befälets antal efter den styrka det har att föra i krig och den sysselsättning det äger i fred, så synes för Sverige, jemfördt med andra länder, äfven 5 Amiraler på stat vara minst 2 mera än behofvet påkallar. Månne man vidtagit sådana åtgärder, att vid Flottans officerscorps icke antagas flere unga män, än åt hvilka kan lemnäs full sysselsättning eller i framtiden förtjent och för vapnets bestånd nödig befordran? Jag anhåller vidare att få åberopa mitt redan framlagda förslag till förändrad organisation - Den 20 December. 721 ganisation af Förvaltmn af SjöÄrendena, enl. hvilket i mån af afgång kan beredas en besparing af 18,850 R:dr r:mt årligen. Inom Flottan finnes en annan corps, såsom jag redan förut anmärkt, hvilken med dess allt för stora antal officerare kostar Staten långt mera än som beböfves för att vinna den nytta, som med densamma afses, hvaraf bland andra olägenheter följer äfven den, att män med de aldra bästa anlag icke kunna efter sitt inträde i corpsen utveckla dem så som de böra.
Hvad åter beträffar de 2:ne andra Stånd, Den 20 Maj e. m. 241 Stånd, som frågan återremitterat, så och då de icke ifrågasatt en dylik uplysning, torde det icke vara skäl för StalsUtsk. att för deras skull uttänja tiden för återremissens besvarande med ett så vidlyftigt arbete. Jag ber i öfrigt att få nämna, det K. KammarColkm vid det Utlåt, som nämnde embetsverk i slutet af är 1852 i frågan afgifvit, bifogat ett sammandrag af grundskatternas belopp, fördelade enl. de förteckningar, som åtföljde K. Cirkuläret af d. 10 Okt. 1851. Deri innehålles bestämda uplysningar öfver de förhållanden, Hr von Hartmansdorff önskat hafva utredda och intagna i R. St:rs beslut i ämnet. Som det numera, jag uprepar det, icke kan vara af någon vigt för R. o. Ad. samt PresleSt. att få ett sådant sammandrag aftryck!, samt Borgareoch BondeShn icke ifrågasatt behöfligheten deraf, synes den äskade utredningen icke böra såsom erforderlig för R. St:r ifrågakomma; och icke heller kan den erfordras i R. St:rs svar lill K. M., enär nyssberörde sammandrag, som innefattar •ifrågavande uplysningar, redan förut kommit K. M. tillhanda och finnes i Fiuans-Depart:tet tillgängligt. O Frih. Åkerhjelm: Jemte det jag instämmer i den siste värde talarens yttrande, ber jag att fä fästa R. o. Ad:s och Hr von Hartmansdorffs upmärksamhet derå, att StalsUtsk. ännu har så många både vidlyftiga och arbetsfordrande ärenden oafgjorda, att jag tror det vara olämpligt att vidare updraga StalsUtsk. något annat än hvad som är oundgängligen nödvändigt, så vida man icke vill allt för mycket förlänga Riksdagen, hvilket icke torde vara önskvärdt. Hr von Hartmansdorff:
På Convoy-Commissarialets Creditiv 133,333: iG. - Kostnaden för 1823 års Lagtima Riksdag 260,088:44. - Hopläggning af åtskilige tryckte Handlingar, hörande till 1817 och 1818 årens Riksdag 126: — - Omkostnader för 1825 och 1827 årens Revisioner 10,772: 36. - Förskott till utgifter vid ChartasSigil latae-hvitstämplingen g, 133: <4r• 10- Insättning på Actier i GöthaCanal, hvilka tillhört Högstsalig Hennes Maj:t EnkeDrottningen Hedvig Elisabeth Charlotta 35o: — - Förluster på GeneralAssistanceContoi rets Lånrörelse 52,174: i4- 9’ Ersättning af aflidne Värderingsman nen Willkommens Balance 1,660: 2. 4- Ytterligare Förlagsfond till General AssistanceContoirct 20,000 — - Transport 15,444)610: 34- 5. Uti VexelBanken, år 1823, insatt, såsom fond för de, inom samma års slut, förfallne, men icke lyftade LånCapital oell räntor, och hvarföre, år 1824, ersättning från Banken erhållits 18,32.8: 43. 6. Emot säkerhet beviljad förnyelse af en förkommen CreditSedel å 100 R:dr G6: 32. - Aflöning och Expenser för R. St:rs Justi tiseOmbudsrnanssamt TryckfrihetsCommittéens Expeditioner 36,g41 - 42, 1 '• Pension till R. St:rs f. d. Justitieombudsman Friherre Mannerheim 7,5oo: RiksgäldsContoirets AflöningsStat 199,730: i4 Ljuspenningar 8,774: 2. 8. Arfvoden på Stat, Gratificationer och Nådegåfvor ; 6,695: — - Expectanter och Pensionärer 6,g58: 32.
Är Adelsman genom behörig Domstols utslag förklarad ovärdig medborgerligt förtroende, eller att föra andras ta - Den 18 November f. m. 139 larij eller för nesligt brott till straff skyldig dömd; då må han ej för egen eller annan Ätt säte å Riddarhuset intaga, förr än Utslaget i laglig ordning upphäfdt är. Lag samma vare; om han för nesligt brott är under tilltal vid Domstol; men Utslag i saken ej ännu är fäldt, eller om han ej annorlunda befrielse vunnit; än att Domstolen förklarat honom icke kunna till saken fällasj eller Domaren saken till framtiden lemnat. Den som sålunda icke får Säte å Riddarhuset intaga; äge ej heller, i fall han Hufvudman ärs eller hans rätt utöfvarj rättighet att Fullmägtig förordna; utan inträde dåj i hans ställeden närmaste af Ätten; är åter Hufviulmannen den enda af Ätten, vare då dess rum ledigt. Denj som för annat fel; enligt denna Riddarhusordning blifvit Säte och Stämma pä Riddarhuset förlustig förklarad^ må likaledes icke; derest han till sådant eljest kati vara berättigad, Fullmagt utgifva. Under den i5 Julii 1818 antog Ridderskapet och Adeln densamma, och den 16 Julii tillkännagaf Kongl. Maj:t, attRiddarhusOrdningen skulle sådan antagas och utfärdas. Det var således en fullkomlig öfverensstämmelse emellan Contra-propositionen, som Ridderskapet och Adeln gillat, och den i RiddarhusOrdningen utfärdade ordalydelse af denna §. Jag har blott velat lämna denna upplysning, för alt undan - Den i8 November f. m. rödja alla misstankar, att Kongl. Maj:t gjort eller kunnat göra några tillsattser. Jag liar hört mycket stränga omdömen om Rådgifvarnes motiver, att afstyrka antagandet af det nya förslaget till Riddarhusordning; men jag tror mig icke böra tala ensam för mig, utan äfven för mina kamrater, då jag säger, att några småaktiga beräkningar ej utgjort motiverne dertill; jag vädjar blott i detta afseende till framtiden.