Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, med afseende derå, att så kallade impedimenta, sorn måste serskildt upptagas och anmärkas, i större antal förekomma i utmark än uti inegor, förmenat arfvodet för delning af de förra icke vara för högt, men att nedsättning deri för de senare, liksom för stängseldelning, sorn verkställes i sammanhang med laga skifte, borde medgifvas. Härförutan har Nils Persson från Södermanland anmärkt, att uttryeket egofigur} som brukas i 6 §. af Landtmäteri-taxan, vore obestämdt och tarfvade förklaring, helst det vore att befara, att en sådan tydning deraf stundom egde rum, att intill hvarannan liggande åker och ängstegar beräknades såsom serskilda egofigurer. Vid pröfning häraf hafva Utskotten ansett sig böra erinra, att Rikets Ständer, i anledning af väckte motioner, om jemkningar och rättelser I den 1827 utfärdade taxa på arfvode för Landtmäteri-förrättningar, sistlidBth. till R■ St. Prat. i83/f. 7 Sami, ’• AJd. *, 5c te Häftet, X Lagoch Occon. Utsk. Utlåtande N:o iS, ne Riksdag uli underdånig skrifvelse till Kongl. Majit yttrat sig på följande sätt: ”Ehuru Rikets Ständer, vid öfvervägande af detta ämne, trott sig filina, det anledningar icke saknas för den mening, att det för Landtmäteri” förrättningar i högstberörde Nådiga Stadga fastställde arfvode, serdeles ”hvad angår mätning, gradering och delning af vidsträcktare skogsoch ”utmarkstrakter, öfverstiger håde hvad Landtmätaren skäligen kan göra an”språk att för derå nedlagd möda erhålla och hvad jordegare kunna u"tan kännbart lidande bekosta;, likväl och då dels en på erfarenhet grundad visshet om ifrågavarande Taxas mer eller mindre tillämplighet ännu ”icke kunnat vinnas på den korta tid, som ifrån början af år 1828, då ”Taxan blef till efterlefnad gällande, dels ock, enär Eder Kongl. Majit, "genom.
Den 30 September. Alltid samma lycka! samma hjertats ljufva hängifvenhet och samma döds lugn hos Friherrinnan. "Hör Mathilda", sade i går Friherrinnan under det jag i höstskymningen satt och spelade några nätta nya sångstycken, dem S. lärt mig, "hör Mathilda, hvarföre spelar du alldrig nu mera mitt och min Gustafs lilla älsklings-stycke? Det gjorde du likväl alltid förr, och som jag tyckte med så mycket nöje. Du drog dig då, gärna och ständigt till minnes, hvilken fröjd du derigenom beredde mig." "O!" utropade jag med sammanpressad, ångerfullt hjerta, "det gör jag äfven i dag, och alltid, och" men nu kunde jag ej längre tillbakahållas, jag flög till hennes fötter, derifrSn hon med moderlig ömhet drog mig upp till sitt bröst, kysste med den huldhet hvilken blott kan yttras af en varelse, liktänkt med henne tårarne ifrån mina kinder, i det hon med hjertliga ord ofvertygade mig, det hennes mening ingalunda varit att såra mig; "låt mig nu höra det kära stycket", bad hon derefter smekande, "men sjung det icke med någon tårdarrande röst, så älskar min Gustaf det visst icke." Jag sjöng nu, och spelte det så länge, så bra, och så klingande, jag någonsin kunde; då jag omsider vände mig om, såg jag i skymningen S. sittande i soffan tätt intill Friherrinnan med, som jag tyckte mot hennes knä lutadt hufvud; jag steg upp, närmade mig med en underbar, ännu oförklarlig känsla, soffan, då Friherrinnan plötsligt uppstigande och ännu en gång kyssande min panna yttrade: "Ser du min hulda Thilda, huru äfven Herr S. icke kan undvika lemna mig sin varma tacksägelse för det nöje jag och ingen annan vetat förskaffa oss; måhända skall detta stycke numera omtyckt af oss båda, blifva en orsak, att framdeles af dig oftare utföras." Vi återgingo derefter till de andre rummen, där ännu ett par timmar, under vanliga ämnen bortpratades.
Enl. den romerska lagfarenheten ansågs proprie-borgen vara en särskild afdelning af kontraktet, som kallades »novation, och ansågs den vara af helt annat slag än »fidejussio». I 1734 års lag har man i hög grad sammanblandat dessa båda olika slag af borgen, och denna sammanblandning eger rum i så hög grad att man i samma § talar både om vanlig borgen, proprie-borgen och pant, som är ett tredje slag af kontrakt. Hen nu ifrågav.-de g:ii är likväl i detta hänseende icke något tvifvel underkastad. Jag vill för öfrigt till stöd för min åsigt endast fästa uiig vid den rent praktiska sidan, och det är ur sådan synpunkt som jag påstår det vara orättvist att en person skall kunna tvingas att vidhålla ett kontrakt på andra vilkor än de. under hvilka kontraktet ursprungligen afslutades. Jag anhåller fortfarande om afslag å Betänk. Frih. Cederström: Gr. Sparre yttrade, att han för sin del isynnerhet fäste sig vid gäldenärens rätt, då deremot hans rnotstån - 4?S Pen 1 Mars. dare försvarade borgenärens. Enl. min åsigt bör båda ske lika rätt., men företrädesvis anser jag att vågskålen ieke får tynga till förmån för gäldenären; ty kapitalet är ursprungligen borgenärens egendom, och honom tillkommer det väl derföre att bestämma under hvilka vilkor han vill utlåna detsamma. Särdeles under nuv:de förhållanden, då transaktionerna enskilda personer emellan blifvit osäkrare än förut, anser jag det vara af vigt att man icke företager någon förändring, hvarigenom man minskar borgenärens rätt i detta al's:de, och yrkar derföre fortfarande afslag å Betänk. Hr Cederschiöld, Robert Theophron: Man har länge klagat öfver fel i vår kreditlagstiftning, dock tror jag att denna lagstiftning icke är så felaktig som man påstår, och framförallt måste man vid införandet af förändringar tillse att dessa verkligen äro nyttiga.
Midt i sin förtjusning öfver landskapet, skall han, vid en blick på sin vägvisare, dra på munnen, men icke elakt utan vänligt och välvilligt, nästan beundrande. Festspelet vid Sempach. Många goda råd innehålla den af estetiska resenärer så fanatiskt hatade stackars Baedeker. Ännu fler funnos dock vanligen i äldre resehandböcker. Jag tänker icke på femtonhundratalets skinninbundna på latin. Jag tänker på Martin Zeillers, som utkom från Ulm 1651 på hederlig tyska. Det är bra, säger den klyftige Martin Zeiler, »om turisten före afresan lär sig att simma och äfven att koka en smula, så kan han på härberget se till, att han får maten som han vill. Han bör ha med sig en stambok, i hvilken personer, som han sammanträffar med, kunna skrifva in sina namn; men han skall se till, att de icke skrifva något förargligt eller oanständigt. Pengarna skall han förvara i skorna. Mot tiggare skall han visa sig godhjertad, men för starka tiggare skall han taga sig i akt. När han beser en ort skall han noga underrätta sig om i hvilket land han befinner sig samt om dervarande konstnärer, dansoch fäktmästare och lärare på allehanda musikaliska instrument. När han kommer hem, skall han lägga bort utländska kläder och hårklädslar och öfver hufvud taget uppföra sig så, att han kan få en god anställning och ingå ett fördelaktigt äktenskap.» Du förträfflige Martin Zeiler, utförligare och mera klippska förhållningsreglor kan man inte gerna med fog fordra. Dock är det en sak som hvarken du eller någon annan resehandboksskrifvare tycks vilja hjelpa resenärer till rätt med. Du säger icke, hur den skall bära sig åt, som i sällskap med fem andra kommer till ett värdshus der alla rum, utom ett enda litet med en bädd, äro upptagna. Detta missöde råkade jag ut för i en liten alpby nära Sempach aftonen före femhundraårsfesten, som skulle firas till minne af slaget vid Sempach. På tröskeln till värdshuset stod egarinnan, en rödfnaslig liten fru med goater. Hon var vid ytterligt retligt lynne. Hela huset var fullt af folk, och der stodo vi nu ytterligare sex gäster och ropade på det enda återstående rummet.
Älven T)en 19 Julii f. m. 381 tillstyrker jag, att Riksens Ständer måtte i underdånighet frambära den anhållan inför Konungatlironen, i) att vid sjg yppande anledningar till utöfvande af den år 1812 åt Konungen öfverlåtne arbitraira myndighet, att indraga Tidningar, den ej måtte användas, utan i högsta nödfall, men att i stället för denna visserligen ännu af Lag sanctionerade, men med sanna constitutionella principer och allmänna opinionen oförenlige, behandling, Domstolarnes åtgärder heldre matte användas; 2) att vid köps afslutande för Statens medel, alla personliga äsigter måtte undvikas, och allmän entreprenad-auction eller försegladeanbud, i stället för enskilt contract alltid användas. Om de sedermera förekommande Betänkanden af ConstitutionsUtskottet innefattaanledningar till flere anmärkningar, skall jag ej underlåta att deröfver yttra mina tankar. Friherre Andar['vård, Carl Henric, uppläste följande: (Se Bilagan N;o 7.) Friherre Boije, Ludvig: Då, vid sista RiksJ dag, 107 §. i RegeringsFormen var till sitt rätta förstånd ifrågaställd, på ett sätt, som hotade att förminska den garantie för Svenska Folkets frihet, som denna §. dock innebär, hörde jag till antalet af garantiens kraftigaste försvarare inom Ridderskapet och Adeln, och jag förenade dermed det förklarande, att så angeläget det 382 Den t g Julii f. m. var, att icke medgifva ett hårsmons förminskning i Nationens rätt, lika så angeläget oell vigtigt vore det, att vid utöfningen af den magt 307 §. ger, alltid förfara med rättvisa och moderation. Den grundsats jag då hyllade, skall jag också i dag efterkomma j och om, under det jag uttrycker mitt bästa begrepp, min afgjorda öfvertygelse, min lott blir, att ogillas å båda sidor, så skall det icke oroa mig.
Maj 1837 förklarat, att frågan angående förlusten å den Spanmål, som för Jemtlands Läns undsättning åren 1832 och 1833 blef afsedd, men sedermera ej fanns behöflig, icke borde till någon åtgärd i ersättningsväg föranleda, lärer väl den af Revisorerne, om ifrågavarande undsättnings-anstalt uti 5:te puncten framstälda reflexion, icke annorlunda vara att anse, än såsom ett omdöme, huruledes den uppstådda förlusten möjligen blifvit mindre, derest en tidigare disposition af Spanmålen kommit att ske, än som inträffade. Då, jemnlikt de af Eders Kongl. Maj:t i Nåder meddelade föreskrifter, Eders Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande blifvit ålagde att besörja utdelningen i orterne af de räntefrie förskotter, som enskildte personer erhållit, i ändamål att åt behöfvande tillhandahålla Spanmål till bestämda priser, pröfva antagligheten af de för såclane förskott aflemnade Borgensförbindelser samt vaka öfver förskottens återbetalning, vid de derföre bestämda terminer, synes väl deraf följa, att Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ensamt böra ansvara för medlens behöriga användande och vederbörliga återbetalning. Stats-Contoret medgifver dock, att, såsom Revisorerne uti 6:te puncten antydt, det — 209 - det till en fullständigare verificalion hörer att styrkte afskrifter af säkerhets-handlingarne för uppgifne Lån och förskotter Räkenskaperne bifogas. Angående liquid-förhållandet med Grosshandlanden Liljevalchs skuld till Creditiv-Fonden, må underdånigst nämnas, att Liljevalchs nu återstående skuld utgör 43,581 R:dr 32 sk., som enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 9 Januarii sistlidet år, bör på bestämda terminer inom slutet af innevarande år betalas med derå löpande 5 procent ränta. Uti nyssberörde belopp inbegripes äfven Liljevalchs återstående skuld å de 50,000 R:dr, han år 1834 från Norrbottens Läns Landt-Ränteri erhöll och der säkerhets-handlingarne för sagde belopp äro förvarade. Uti hvad
Johan, inkognito genom svärmor: n:o 5 kammarjunkaren: jo, jag tackar, n:o 6 och den der grefven, som så oförmodadt kom i dagen: n:o 7 – nå, sannerligen hjelper det sig icke! Jag har aldrig haft mer än tre i sänder.” ”Åh, det går nog an det!” menade Blenda leende. ”Medgifves Men du slipper icke så lätt ifrån med grefven, din sjunde älskare?” ”Ack, kära du, vi få hålla oss till halfdussinet – du förstår väl att jag miss-sade mig: jag menade baronen.” ”Må vara, jag får väl tro dig Men med allt det der, ser du, äro älskare ändå inga friare, och du torde oaktadt öfverflödet på kurtis aldrig bli gift, om du ej lyssnar till handelsexpediten, ty du skall veta att det är han som – nyligen hemkommen från en resa – inställt sig här hos Patrik och hos honom såsom slägting anhållit att han af din mor skulle utbedja att hon och du ville emottaga honom.” ”Nej nej, för ingen del!” svarade Blenda, i half förtviflan öfver att ännu ytterligare ha en rival till grefven att undanrödja. ”Jag är nu icke alls angelägen om några tillbedjare: tvertom har jag mina skäl att önska dem nära nog allesammans försvunna från jorden, ty de göra bara förargelse och oreda.” ”Godt”, sade Henriette, ”du borde kanske ändå sjelf tala vid din handelsexpedit, ty, tro mig, du är tokig, om du ej behandlar saken allvarsamt: mannens utsigter äro verkligen ganska goda.” ”Tänk om mig hvad du vill, men jag ärnar endast vidtala Patrik att han på något hyggligt och artigt sätt afstyr besöket.” Detta gjorde äfven Blenda, och fick dervid veta att kusin Johan – hos hvilken herr A. först anmält sig – innan sin bortresa visat honom till Patrik för att genom denne bli presenterad hemma hos fruntimren. Men då Patrik nu ingalunda ville åtaga sig Blendas enträget ombedda kommission, hvilken innefattade ungefär detsamma som ett nytt afslag, afgjorde man att Patrik för herr A:s visit på
Må jag här få återkalla efterdömet af det Land, der Konstitutionel frihet troligen slagit de djupaste rötter — af England. Der gäller såsom orubblig grundsats — häfd ens rätt, till dess den af skrifven Lag blifvit upphäfven, och Den 6 April f. m. 24o jag mäste medgifva, att jag endast i antagandet af denna grundsats, finnér säkerhet mot godtycket, då ingen Lag kan vara så bestämd,- så upptagande alla möjliga fall, att den icke kan vrängas. För att visa, huru orätt Herr Hjerta tolkar Grundlagen, anhåller jag, att ur 56 §. i Regeringsformen få uppläsa det, som deri handlar om Förstärkt ConstilutionsUtskott. Det lyder nemligen: ”Utskottet ”åligger då, att samtelige RiksStåndens tan”kar till ett helt utlåtande i möjligaste ”måtto sammanjemka, och, om oförenliga ”skiljagtigheter finnas, dem derjemte till ”samteliga RiksStåndens behandlande an”mäla. Förena sig derefter samtelige Riks-» ”Stånden om ett enahanda utlåtande, hvile ”det till ett slutligt antagande eller förkastande på tid och sätt, som ofvan före”skrifne äro. Blifva åter något Stånds tan”kar i någon eller några delar skiljagtige ”från de öfrigas, och samma Stånd sig icke ”efter de öfrige fogar; varde Constitutions”Utskottet, genom val af RiksStåndens ple”na, till slutlig jemkning förstärkt till ett ”antal af tjugo personer af hvarje Stånd, ”hvilka genom samfälld, icke efter Stånd ”anställd, omröstning skiljaktigheterne för”ena, och det dymedelst fullständigt be”redde utlåtande hvile sedan till Rikets ”Ständers afgörande, som ofvan sagdt är.” Det är således först, sedan sammanjemk - 25o Den 6 April f. m. ning af RiksStåndens tankar icke kunnat ske, och öfrige här föreskrifne åtgärder blifvit iagttagne,som Förstärkt ConstitutionsUtskott kommer i fråga.
Kolportörs-verksamheten inom församlingen, angående förändrade föreskrifter i afseende derpå: B. XI. 337, 355, A. 355. Kolshult, X mantal i Ostra Härad af Jönköpings Län, angående utbyte deraf emot Häradsskrifvare-bostället Hagebohl J mantal: I. 115, R. 121; B. lil. 13, A. 48, E. 119. Komité, angående nedsättande af en sådan för utarbetande af lagförslag rörande förlags-rätten till original-arbeten i bildande konst af inhemska artister; motion af Herr Emil von Qvanten: se Motioner. Komitéen för Tryckfrihetens vård, val af Ledamöter deri: IV. 311» — —, Förordnanden för Riks-Antiqvarieu, R. N. O., Bror Emil Hildebrand; Professoren, R. N. 0„ Lars Magnus Enberg; ltiksArkivarien, K. N. O., Johan Jacob Nordström; Bibliothekarieri, R. N, O., Johan Erik Rydqvist j Hof-Rätts-Assessoren Friherre Carl Gustaf Leijonhufvud; samt Professoren, R. N. O, Nils Haqvin Selander att vara Ledamöter i —: IV. 311; E. V. 427. Koinniers-Collegium, angående Rikets Ständers åren 1857 oell 1858 församlade Revisorers berättelser om granskningen af de under nämnde verk ställda fonder och medel : se Berättelse. Komministers-bostället Rätansbyn N:o 1, ^ mantal, i Jemtlands Län, angående befrielse från räntor och onera för detsamma; B. III. 602, 640. A. 645. Komministraiur, angående rättighet för församling i regalt pastorat att lill komministratur kalla fjerde prof-pfedikant: B. VII. 350; VIII. 8, A, 8.
Det är derföre jag vågar hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på afslag å ifrågavar. betänk., och att R. o. Ad. ville för sin del besluta, att decimalsystemet skall antagas såsom grund för Svenska myntet och penningeförhållandena. Hr von Troil, Emil: Decimalsystemets vigt och värde tror äfven jag mig kunna någorlunda inse. R. o. Ad:s prolocoller vid sä väl denna som liera föregående riksdagar torde derom kunna bära vittnesbörd. Jag tror likväl, all BancoUtsk. ganska riktigt insett sin pligt såsom Utskott, då det afgifvit delta betänk.; ty det är icke Ulsk:ns pligt att styra RiksStm, utan att, efter erhållen del af gjorda anmärkn:r, söka sammanjemka de skiljaktiga åsigterne, med bufvudsakligt afseende på pluralitetens vilja. Jag beklagar ganska mycket, alt då BancoUtsk:s förra betänk, förekom inom Stånden, var de tre öfriga Ståndens mening öfvervägande emot decimalsystemet. Deraf har Utsk. rikligt nog dragit den slutsats, att delta system icke vid denna riksdag torde kunna införas. Ehuru illa delta är, lärer det icke kunna hjelpas, och man måste finna sig deruti. R.~ o. Ad. vill för sin del gifva en opinionsyttring i motsatt syftning; deruti skall äfven jag för min del ganska gerna instämma; men jag tror, att densamma kail vinnas på ett, om jag så får säga, mindre våldsamt sätt, än att afslå hela betänk. Betänk, innefattar äfven många andra saker, än ett afslag pä frågan om decimalsystemet. Det innefattar nemi. också frågan om myntenheten. De åtgärder att förekomma den oreda, som häruti en längre tid ägt rum, hvilka blifvit af Utsk. tillstyrkta, komma visserligen att vid denna riksdag föranleda någon verkställighet; och om IL o. Ad. skulle inskränka sin åtgärd blott lili alt afslå detta betänk., så skulle R. o. Ad. i och med detsamma afsäga sig all direct inverkan på det beslut i sak, som vid denna riksdag kommer all fattas.
Då de liesta egare af jordbruksfastighet, i anseende till bristande eller ofullständig bokföring, icke ens sjelfve kunna uppgifva sin behållna afkomst, skulle en beräkning deraf, verkställd genom andra personer, naturligtvis blifva ännu mera vacklande och otillförlitlig. Rikets Ständer hafva derföre ansett det vara lämpligast att, på sätt hittills egt rum, bevillningen af fast egendom beräknas efter dess kapitalvärde, men att della värde bör uppskattas efter mera allmängiltiga och tillförlitliga grunder än hittills och med lästadt afseende å de för hvarje dylik egendom förekommande särskilda förhållanden. Äfven af andra, deribland statistiska, skäl, har det sjuls Rikets Ständer vara af vigt att dylika värden finnas åsätta, likväl noggrannare bestämda än för närvarande är fallet. Ehuru det å ena sidan icke kan bestridas, att jordegendomars nuvarande taxeringsvärden öro långt under de verkliga, må det å andra sidan dock medgifvas, att dylika egendomars försäljningspris under de sednare åren varit högt uppstegrade, men med visshet kan likväl antagas, att dessa pris slå lill de verkliga värdena i ett närmare förhållande än nuvarande taxeringsvärden. Det på general-sammandragen öfver bevillningen grundade sakförhållande, att från år 1813 lill år 1857 taxeringsvärdet för hemman å landet nedgått från 144 lill 410 millioner R:dr, ådagalägger ock nogsamt jordegendomens oskäligt låga taxering i förhållande till verkliga värdet. Under sådana förhållanden hafva Rikets Ständer ansett en förnyad uppskattning äf jordegendomsvärdet vara af nödvändighet påkallad. Rikets Ständer hafva dock icke velat ovilkorligen grunda en sådan uppskattning på betingade köpeskillingar eller verkslälda hypotheksvärderingar, men anse dessa dervid böra tjena till ledning. Detta är ock tydligen uttryckt sä väl i 3 § af Stadgan, som uti Instruktionen för taxerings-förrätt-, ningarne, deruti jemväl blifvit föreskrifvet alt vid uppskattningen af egentlig jordbruksfastighet afseende icke skall fästas å sådana byggnader, som på egendoniens afkastning icke hafva något egentligt inflytande.
Den lill Staden hörande jord,-som består af 60 tunnland åker och någon ängsmark, gagnas till odling af Spannmål och Potatoes, samt till höhord, och finnes på ängsmarken någon surskog af Björk och Ahl. På Stadens enskilta bekostnad är en Schola inrättad och underhålles, der Stadens barn njuta undervisning; ett Fattighus är uppbygdt af medel, dem Hans Majit Konungen i Nåder anslagit;, hvarförutan Kongl. Majit särskilt i Nåder skänkt ett betydligare belopp, hvaraf räntan, ökad med årliga .bidrag af Stadens innevånare, användes till de fattigas underhåll. Serskilte anstalter för sjukvården finnas icke, men Läkare-biträde saknas ej„ emedan den ena af Länets Provincial-Läkare nära Staden, bär sin station. Skjutsningen bestrides af Staden gemensamt med angränsande hemman. Sammanlagde folkmängden i Länets Städer år i832,. utgjorde enligt hvad förut serskildt för hvarje Stad blifvit uppgifvit;- Mantalsskrifne .. 3,3p8 Mantalsfrie 1,74° tillhopa 5,i 38 och har den sedan 1827 , då den utgjorde 5,127 personer , ökat sig med endast 11 personer. 20 Enligt uppgifter hafva Städernes inkomster af TolagBroHamnVågstrandoch Stånd-penningar med flera dylika fastställda afgifter, utgjordt per medium för Christianstad 3ii R:dr' 44 sk., för Cimbrishamn 67 R:dr och för Engelholm 3o R:dr, allt Banco. Christianstads Lands-Contor den 19 December 1833. AXEL DE LA GARDIE. O. BECKMANN. Tabell för Städerne inom Christianstads Län Hus och Tomter Jord Garfveri-Fabrik Färgeri dito . Kammakeri dito ... Becksjuderi Bryggerier Mjölqvarnar med 4 par stena Apothek Artilleri-Manege och Kokhus Artilleri-Tyghus . litrednings-Förråd Kronans Kassener inom Staden Kongl. Hof-Rätten öfver Skåne och Bleking Landshöfdinge-Embetets
Af dessa lån har Östgötha Hypotheksförening indragit mellan (5 och 7 mill., Smålands 5 mill., Bruksegares hypotheksinrättning 10,500,000, hvarjemte för Örebro serskilda, och de Wermländska Hypotheksföreningarne äro negocierade lån af tillsammans 9 mill. Hamburger mark b:co. Dessa sammanlagdasummor göra ungefärligen förenämnde belopp af 3,500,000 mark b:co, eller i Svenskt mynt 10,166,666 r:dr 32 sk. silfverspecier. Af dessa uplåningar är jag icke i tillfälle att upgifva hvad inflytande de först-gjorde, nemi. de af Bruksegarnes Hypotheksförening verkstälde, utöfvat på metalliska kassan under de tider, som uplåningen egde rum, d. v. s. under loppen af åren 1835, 1836 och 1837, samt sednast under åren 1839, 1840, 1841 och 1842, emedan jag för tillfället ej innehafver någon upsats öfver den metalliska kassans ställning, längre än till och med år 1843, men hvad åter angår de efter nämnde år uptagne lån, så visar sig alt Östgötha och Småländska Hypotheksföreningarne, som båda erhöllo reglementen år 1846, intill denna stund tillsammans, utomlands uplånat omkring 12,000,000 mark b:co eller 4,000,000 5 H. 25 380 Den 14 April. Silfverspecie, samt att metalliska kassan den lista Jan. år 1846 var 5 mill. silfverspecier, och den sista Dec. förlidet år endast belöpte sig till 4,590,000, således 430,000 silfverspecier mindre metallisk valuta i R. St:s Bank, jemfördt med tidpunkten då dessa hypotheksföreningars uplåningar utomlands begyntes.