Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om t. ex., såsom händelsen just var med den s. k. Sacramenlal-lagen, att förslaget till densamma öfverensstämde med den tolkning Domstolen gifvit de förut varande lagbuden, så faller det af sig sjelft att lagförslaget måste tillstyrkas. Högsta Domstolen blef således här en mera fortskyndande än återhållande kraft. Vi se således å ena sidan vanskligheten af civiloch kriminal-lagstiftningen och å den andra hvad gagn det haft med sig att Tryckfrihets-förfaltn:n varit innefattad biand våra grundlagar, då hvad förenämnde Konungs Rådgifvare förklarat möjligen innefatta ett misstag af Regeringen den ena Riksdagen, hunnit att den andra rättas innan ännu detta misstag kunnat hinna att antagas till lag: Och detta var egentligen hvad som af mig ville bevisas. Beträffande Gr. Lagerbjelkes framställning att tryckfriheten fortfarande skulle i sjelfva grundlagen oss försäkras under det blott detaljerna i den lättföränderligare lagen inrymdes, så är det en känd sak huru detaljeller undantags-lagstiftningen kan fortgå, intill dess icke något återstår af sjelfva den hufvudsakliga lagbestämmelsen. Jag kan icke alldeles tro Hr Gr:n, att saknad från Regeringens sida af lagförslag till dessa detalj-bestämmelser endast förmått honom förkasta den K. Proposin och hans eget, såsom Const.- Utslcs Ordfrde, derpå grundade förslag. Något misstänkt förefaller mig ock Hr Gripenstedt framställning att Regeringens åtgörande kunde vara ett misstag. Månne det icke ligger sanningen närmare att en annan vind råder nu än då den K. Propos:n skrefs. Den 40-åriga Europeiska fredens sommardagar äro förbi; hösten är för handen; vinden kommer vid denna tid i vårt land vanligen från öster och medför oväder, sommarens luftslott försvinner; våra gamla frihetsformer äro då goda att kännas vid; vi behöfva att inom dem närma och värma oss till och vid hvarandra. Efter en stilla vidräkning finnes mycket af hvad som trycker, ja äfven tryckes hafva varit bittert, men må hända något deraf hälsosamt —- nu väl — jag ransakar icke längre hvarifrån rörelsen med den uträckta handen kommer. Jag tar emot den.
Min hela själ är väntan, mina sinnen Försmält uti ett enda: hörseln. (Lyssnar.) Hör jag Ej steg, ej röster här! (Tornuret slår nio.) Ah, timman slår! Tredje Scenen. DANIEL HJORT. KATRI. KATRI. Hvar är du, för hvars skull i tjugu år Min fot har blödande på törnen trampat, Hvar är väl du, så känd och dock så okänd, Uti hvars hand ett vapen jag förtror, Som blodshämd starkt, som dödligt hat så segt? DANIEL HJORT. Om mig du menar, är jag här. KATRI. Jag lofvat Dig säga, hvem du är. Jag kan än mer, Jag kan dig föra till din moders famn Och till din faders – graf. DANIEL HJORT. Ve, om ditt hjerta En hopplös smärta kännt och vågar dock Min öde själ med falsk förhoppning gäcka! KATRI. Jag gäckas ej, om sjelf du mig ej gäckar. Dock, innan någonting jag yppar, svara, Om du har mod att allting öfvergifva, Som förr du vördat, och i evig glömska Försänka allt, hvad förr din kärlek egt? DANIEL HJORT. Du frågar om mitt mod. Ej mod behöfs, Der ingen strid i fråga komma kan. Du ser framför dig här ett hjerta blott, Som ingen ömhet, ingen vänskap kännt, Som törstat, törstat hela lifvet efter En droppe kärlek och den aldrig nått, Som likt en fågelunge, ensam lemnad Uppå en öde klippa uti hafvet, I gränslös, evig ensamhet förtvinar. Du talte om min faders graf, hvar är den? Om under klippors hvalf och jordens grund Han låg fördold, jag sprängde dem och värmde Det döda hjertat med mitt lif till lif! KATRI. Håll upp, att ej den sista kraft, jag spart För denna stund, trots år af sorg och vanvett, Flyr bort. DANIEL HJORT. Så fortfar, säg min faders namn, Att i dess himmel jag får svalka mig! (Griper i henne och skådar henne i ansigtet) Du ljuger ej! En djefvul det ej kunde!
Vid förnyad föredragning af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 24 och 25 dennes på bordet lagda Memorial N:o 52, i anledning af aterremiss af Utskottets Betänkande N:o 42, rörande väckta motioner om åtskilliga förändringar i gällande Legosladga den 23 November 1833 samt deremot svarande §§ i allmänna lagen, afslogs Utskottets hemställan i Irågan om upphäfvande af eller inskränkning i husbondes rätt att tilldela vårdslöst och iörsumligt tjenstehjon husaga samt blef förevarande Memorial i öfrigt bifallet. Frän Hogv. Preste-Ståndet. S. I). Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnde Utlåtanden: N:o 2 70, angående förbättring af lönevilkoren för Riksgälds-kontorets tjenstemanna-personal och vaktbetjening. Utskottets hemställan sidan 14 bifölls, med godkännande af den å Bil. Litt. A. upptagna aflönings-stat, äfvensom Ståndet gillade de vilkor eller förbehåll för den ökade aflöningens åtnjutande, sorn enligt mom. litt. a, b, c, d, e och f blifvit tillstyrkta. Beträffande Utskottets hemställan sidonia 16 och 17, rörande tillfällig löneförhöjning för år 1857, blef Utskottets förslag i denna del bifallet, med förkastande likväl af det tillstyrkta afdraget för der omlörmälda arfvoden, till följd hvaraf dels de sidan 17 å raderna 3—7 förekommande orden: ''dock anser Utskottet fonderade slals-obligationer”, dels orden å 12 och 15 raderna samma sida: "dock med iakttagande af samma afdrag, som för dem kommer att verkställas'1’' uteslötos; och skulle de uti Bil. Litt. C. upptagna löneförhöjnjngs-beloppen rättas i öfverensstämmelse med delta beslut. Bilagan Litt. B. lades till liandlingarne.
Majit uti ofvanberörde nådiga Skrifvelseaförklarat, att, då, genom de å Cimbrishamns stads hamnbyggnad under de två sistförflutna och innevarande år inträffade skador, staden för desammas afhjelpande fått vidkännas opåräknade kostnader, men detta förhållande, om än behjerlansvärdt, likväl icke syntes påkalla eftergift af ett så betydligt belopp, som blifvit ifrågasatt, E. K. Maj:t endast ville i nåder föreslå Rikets Ständer att, — till beredande af någon lindring i den förlust, som sålunda drabbat detta obemedlade samhälle och till lättnad vid fullgörandet af ännu återstående kostsamma muddringsoch andra arbeten vid hamnen, hvars inkomster, under den tid sådana arbeten till större omfattning komme att fortgå, icke syntes blifva tillräckliga för de beviljade begge lånens samtidiga förräntande och amortering, — Rikets Ständer måtte bevilja afskrifning af hvad ännu återstode oguldet å det staden vid 18-44—45 års riksdag till hamnbyggnaden beviljade lån å 7,500 R:dr, samt derjemte medgifva, att med erläggandet af de föreskrifna ränteoch kapitalafbetalningarne å det vid 1840—41 års riksdag beviljade lån å 37,500 R:dr linge anstå under loppet af åren 1864, 1865 och 1866. Då Rikets Ständer nu, efter förebafd pröfning af detta ärende, gå att i underdånighet besvara E. K.
Redan från nedböjda öfver skrifborden. Vid ett af föntjänare än man känner sig ha behof utaf, och om tjänaren då blir sjuk, kan man väl icke besterna såg han dock ett blekt, vackert anförsta stunden hade fröken Verners nästan gära, att en husmoder skall vara tillräckligt sikte, som tycktes tillhöra en tjugufem års sydländska fägring och lifliga förledande hjälpt med en sjukling eller att hon i många sätt inrullerat honom bland hennes ifrigaste veckor skall gå och vänta på dennas tillfriskkvinna. Hon föreföll rätt litet intresserad nande. Icke förthy är dock detta ofta fallet. af hvad hon hade för händer, ty gång efter beundrare. Han hade dessutom fått en stor Hvad fritiderna beträffar, antager numera ingen annan gingo hennes blickar ut mot folkaktning för hennes goda hufvud, som lät tjänsteflicka en plats, utan att först göra sig vimlet på esplanaden. henne se längre och klarare och döma bättre underrättad om, hur hon får det med » utedaän hennes kamrater. När han installerat sig i den nya bostagarne ». Mången husmor får neka sig hvarje Han blef fröken Verners ständige riddare den minsta vistelse .utomhus på söndagen, just den och ätit middag, tog han vägen mot för att jungfrun då skall ha ledigt, „fven unpostkontoret för att anmäla sin ankomst. ute på förlustelseställen och konditorier, och der veckans arbetsdagar erhåller hon väl gärna det var under ett besök på ett konditori, ledigt någon stund, om det blott infaller på Eedan utifrån såg han, att den storm, som rimliga tider. Om bönemöten och föreningsmiddagståget förorsakat, nu lagt sig: persosom de en dag kommo att tala om de kvinnsammankomster infalla just då man har byk nalen syntes vara betydligt decimerad och liga kamraterna på kontoret. Samtalet hade eller annat, som behöfver skötas med ihärdigej ens det bleka ansiktet visade sig.
Utskottens yttrande öfver första alternativet af Peter Perssons motion, eller det suni går ut på Bankens åläggande att tili Domstolarue årligen aflemna förteckning på Bankens egande inteckningar; 2:0 att, i afseende på samma Utskotts Betänkande N:o 44» afvakta Utskottets yttrande i. anledning af den Perssons motion, som af honom blifvit till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifven och af detsamma till Lag-Utskottet remitterad; och 3:o i afseende på Lag-Utskottets Beiänkanden N:ris 44» 4Z> 48, 4.9>- 5b,. ät,. 52, 53 och 55, in förvänta, samina Utskotts Utlåtande öfver hvad sorn vöre att tillgöra, i anledning af det till samma Utskott öfverlemnade förslag-till ny Civil-Lag. Och skulle således aila dessa Beiänkanden tills vidare hvila utan åtgärd,. S. I). Remitterades till LagUtskoitetr. Professor Doctor Morius, anförande om, förslag till Lag, i kraft af Prot. Ut Jr. Jen 2 Juni i 1834' hvilken den maka eller får, som, saknande egendom, icke använder sin arbetsförmåga till hustrus och barns försörjning, skall, då församlingen eller dess fattigvård sådant begär, kunna - dömas till arbete hos enskild person emot af Domstolen eller länsstyrelsen fast stöl dt arfvode m. 111. S. D.
Dock synes mig ni orätt gör, herr bisp, då så ni drager ert snille bort från statens ärender, som nu behöfva krafter mer än nå'nsin. ERICUS ERICI. Hvar män'ska har sin gifna plats i lifvet, jag tackar Gud för min och verkar där. Om ni tillåter, skrifver jag till slut den mening, som ni med er ankomst afbröt. STÅLARM (under det Ericus skrifver). Ni är mig just en general, herr bisp. Ert stridsfält är det hvita pergamentet, där svarta bibelsprängda små soldater marschera uppå ert kommando fram. Bläckhornet är fältlägret och er själ det mynthus, hvarur ni i guld betalar den rika solden åt er trogna skara. Så leker ni som barn med tennsoldater och bryr er litet om, hur det ser ut i statens stora, sönderfallna hushåll. Men säg, herr general, hvem är väl då motståndaren, som så upptar er omsorg, att för alt annat blind ni är? ERICUS ERICI (bortläggande pergamentet). Det är det onda, egenmäktiga och mörka, hvari vi män'skor famla; och när det en gång är kufvadt, då, krigsöfverste, ha dessa droppar bläck dock mer förmått än strömmar utaf blod, som svärd utgjutit. STÅLARM. Ni gamle svärmare, så vill ni ställa er utom tiden, tils med oberäknadt vingslag den slår er hämndfull ned i stoftet snart. ERICUS ERICI. Hvad menar ni? Hvad har jag väl att frukta? STÅLARM. En ädel, fromsint man ni är, Erici. Ej ni, som mången af vårt prästerskap, sökt reta folket upp emot sin konung, men manat det tvärtom till fridsamhet, där så ni kunnat. Er förtjänst det är, att finska kyrkan stått så lugn, så värdig i alla tidens skiften. Ingen står af rikets präster därför så i aktning hos konungen som ni, och ingen hatas af hertigen så mycket just som ni. ERICUS ERICI. Tyvärr! Jag vet det senare. STÅLARM.
Fröken Petrini, som hos oss med sådan ovanlig framgång kreerat titelpartiet i operan, var nu borta, och vi höllo det för ganska vanskligt att återupptaga operan utan henne, helst som titelpartiet ju ligger ovanligt högt och kräfver en betydande koloraturförmåga. Så mycket mera hugnesamt är det, för oss att kunna konstatera, att den unga debutant — fröken Parsberg, — som efterträdt fröken Petrini i nyssnämnda roll, rönte en afgjord framgång, och för henne att hafva vågat försöket. Visserligen besitter ej fröken Parsberg samma nästan absolut klockrena stämma och flytande koloratur som fröken Petrini; men om man tager i betraktande, att fröken Parsbergs sångsätt ännu hvilar mera på medfödd naturlig instinkt än på en grundligt genomgången skola — härtill kommer också den svårighet, som ligger i hennes danska brytning, — medan fröken Petrini däremot i Paris och, om vi ej misstaga oss, under kompositörens egen ledning särskildt instuderat Lakmés parti, så måste man sanningsenligt erkänna, att frö- ken Parsberg gjort ett godt arbete och vunnit en välförtjänt framgång. Om stämman stundom förefaller en smula svag och koloraturen ej alltid är så fyllig och jämn, så genomströmmas däremot fröken Parsbergs sång af betydligt mera värma och intelligens, än fröken Petrini mäktade åstadkomma. Hennes spel är ock alltigenom väl tänkt och väl genomfördt, apparitionen täck och rörelserna behagliga. Önskligt vore, att den danska brytningen kunde ännu mera bortarbetas; detta skulle säkerligen också inverka fördelaktigt på sången. V i lyckönska emellertid den unga och som det tyckes intelligenta sångerskan till hennes nya framgångsrika debut. H r Ödmann sjöng liksom förr Geralds parti med värma och innerlighet och sparade klokt nog sin vackra. stämma, som ännu ej blifvit fullt återställd efter den långa indisposition, hvaraf han varit besvärad. Och hr Lundquists utförande af Nilakantha ' s parti var helt enkelt oöfverträffligt. H r Johanson hade öfvertagit Fredérics parti efter hr Linden och fru Heintz Rose ' s parti efter fröken Jungstedt. Om det förra bytet afgjordt var till fördel för operan, så kan detta däremot ej obetingadt sägas om det senare.
Enligt uppgjord och hos Rikets Ständer företedd lörslagsbei åkning, skulle de effekter, bestående af trävaror, landtmannaprodukter, salt, strömming, med flera varor, som årligen komma att å den föreslagna jernbanan forslas, uppgå lill en sammanräknad vigt af 210,000 skeppund, samt inkomsterna, med inberäkning af passagerarealgifter, utgöra 127,000 R:dr, hvaremot driftoch underhälls-kostnaden upptagits till 62,508 R:dr, i följd hvaraf rörelsen komme att lemna en årlig behållning af 64,500 R:dr, allt Riksmynt. 1 sammanhang med öppnandet af denna kommunikationsled vore, pä sätt som blifvit Rikets Ständer vidare meddeladl, ifrågasatt anläggning inom Ljusdals socken af en kombinerad sågverksoch jernbruks-rörelse, hvars intressenter, af hvilka äfven järnvägsbyggnadens utförande skulle öfvertagas, hade för afsigt att fortgå Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse A:» 188. 51 med jernvägs-anläggningen vidare på sidan om sjön Södra Dellen, så alt jernvägen, i stället alt byggas såsom först varit ämnadt och de i ämnet gjorda framställningar innehålla, endast emellan Ljusnan och den mot vester utskjutande viken af nämnde sjö, omkring 2; mil, i följd af sednare öfverenskommelse skulle komma atti oafbruten fortgång sträcka sig, med en längd af 41 mil, ända ned till Forssa jernvägsstation, för att derstädes med den redan anlagda Hudiksvall-Forssa jernvägen förenas till en sammanhängande lokomotiv-bana af 6 mils längd.
I fråga åter om förslaget att på Statens bekostnad vidtaga åtgärder för utrönande af hästa sättet för torf jords beredande till tjenligt bränsle, har Utskottet inhemtat att Jernkontoret dels bekostat resa till utlandet för en person, som, efter derstädes inliemtad kännedom i nyssnämnde ämne, nyligen till fäderneslandet, återkommit och trädt i verksamhet för ineddelandc af anvisniiigar1 öcli handledning i berörda afseende, dels beviljat ett lån af 50,000 R:dr Riksmynt, emöt låg ränta, för anläggning af en anstalt för torfs beredning till tjenligt bränsle, hvilket ock redan föranlodt bildandet af ett bolag för nämnda ändamål, hvarförutom kändt är att enskilda personer på flera orter i riket förskaffat sig kännedom om sättet för torljordens förädlande till användbart bränsle och satt detsamma i utöfning; och som den enskilda företagsamheten sålunda synes hafva omfattat denna sale på ett sätt, som lemnar fog för antagandet att åtgärder från det allmännas sida för sakens befrämjande icke för närvarande äro af behofvet påkallade, hemställer Utskottet, att motionen äfven i denna del må lemnäs utan afseende. Stockholm den 22 December 1859. Bilu till 11. St. Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande As iO. I N:o 10. Auk. till Hxp.-Utsk. den 4 Jan. 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Brefvet den '10 Maj 1853, angående pr i.skur anters upprättande ådeimarkegångstaxorna upptagne persedelslag. Från Högvördig.!
Det hände då, att spanten eller vanten, som äro de grofsta tågen af hela taklingen, afsprungo såsom fnöske; sådant torde bevisa, att hvad som står pä papperet och befinnes i förråden icke alltid kan beräknas såsom användbart i fälttåg, då krigsförklaringen ljuder. Hvad beträffar beräkningen af kostnaderna för underhållet af den stora flottan, så är det visst sannt, att aflöningen för arbetarne eller timmerraanscorpsen är deri intagen; men så är förhållandet jemväl i afseende å den lilla flottan, och proportionen torde således icke häraf på något vis förändras. Hvad angår båtsmansindelningarna, är det ganska riktigt, att dessa följa kusterna; men de följa icke derföre blott skärgårdarna, utan torpare, flera mil in i landet, folk, som knappt sett sjön, äro äfven indelta till sjötjenst, då Norrige deremot uti dess marin endast inrullerar kustboerna, hvilka derföre äro sjömän förut. Jag. vill här blott åberopa skickliga sjömäns utsago, hvilka klagat deröfver, att det ofta fordras flera månader för att göra vara båtsmän till sjömän, och det torde vara osäkert, om fienden Den 28 Maj f. 111. har den complaisancen att vänta med anfallet, tilldess våra båtsmän hinna öfvas några månader. Jag har hört många sjöofficerare säga: Gud bevara oss för ett krig, då vi hafva ett så beskaifadt, nästan intet öfvndt sjöförsvar! Detta anför jag för att visa, att vi aro i behof af större anslag än Norrige för öfningen af vår marin; och om man icke öfvar den, är vapnet lill föga nytta, ty hvar och en militär förstår ganska val, att utan öfning få vi, såsom någon före mig här yttrat, stryk både till lands och sjös. Jag skall hafva äran tillställa Frih. Lagebjelke Hr Hastings berättelse, och jag hoppas, att han skall finna mina uppgifter derutur tillförlitliga.
Iti. Pä Wällöf!. Borgare-Ständ. Ledamöters magnar Larl. kr. I^anstberZ. Pä Hederw. BondeStänd. Ledamöters magnar ^ok. Ericsson, frän Upland. dk. kröstetius. Lik. D. Drn 22 November^55 ,Litt. D Civile Staterna. Depe innefatta följande Stater nemligen: För Rikets Högsta Embeten: Srars-Ministrar r, e. Srars-Räder. Jnstitiä-Räder. — Rikets Ärenders Allmänna Beredning. — Nedre Justilia* Reviffonen. Swea Hof*Rö.kt, med derunder lydande Lagmanoch Häradehöfdingar. — Götha Hof-Rätt dito. — Krigs-Hof - Rällen. — Kongs. Majus Cancettie med derunder lydande Expeditioner. Utrikes Ministrarne tillika med Ve Rappel lerade. Psst-Stateu, —Kammar - Collegium Stais - Coinoiret. BergsCollegium. Commerce Colleqium. Kammar - Rällen. Collegium - Me dicum med Medicinal - Merkel. — Öfwer - Slär hällarc-Embete!. Öfwer. Jnkendenrs Embete! Fattigwärden i Stockholm. — Tabell-Commihionen. Lands-Sraterne. Slotts-St-.uerne i Länen. Landtmäteri - Stalén. — Jägeri - Skaten samt Nummer-Lstteric-Staken. Lag-.Commistionens Stat ar wäl här »plagen; men som den pä anförde skal blifwit föreslagen tili indragning, sä är den till indragning stälde Sinn, nia, upförd pä Allmänna Indragnings-Staren.
Arrende-medel af kungsgårdar oell andra krono-lägenlieter Silfver-tionde, myntare-lön och slagskatt Koppar-ränta Tiondeoch hammarskatts-jern Svafvelbruks-tionde Mantalspenningar Bötes-medel . Kavalleri-regementenas hästvakans-spanmål • Ständiga rotevakans-afgifter vid Skånska infanteri-regementena Tillfälliga rotevakans-afgifter Vakans-afgifter af nyroterad jord Rotevakans-afgift af utsockne frälsehemman i Halland Fourage-afgift af indelta kavalleriet Trosspassevolans-afgift Båtsmans-vakans-afgift . Krutoch salpeter-försäljnings-medel Kontrollstämpel-medel . — Utgifts-anslag tillkommande, v .—^ — 173,757: 28. 3. Öfverskott. Extra ordinarie inkomster: Återstå —• 4,695,070: 4. 8. ■ Inkomster utom riks-staten: Afbetalning å ett lån till brandskadade i staden Gustavia 614: 4. 4. — 614: 4. 4. \ ; <01' i ■Mpi/J rtjiiiiinHÅ :(«l ii-i - . it• lii) i ii - -i, !j.' C. till 1857 åra Revisions-berättelae, angående Stats-verket, sid. 5. Ordinarie Stats-reglerings - Debet. Ingående balans: Pondens behållning vid 1856 års ingång, bestående af: o 0 Aterdebiterade lan och förskotter Reservationer å riksstats-anslagen Odisponible uppbörds-medel den 1 September 1856, nemligen: Restantier den 1 September samma år: Stats-verkets inkomster: Credit. Fondens utgifter: Afkortningar å stats-verkets inkomster: Riksgälds-verkets fond: Andel i öfverskotter och besparingar för år 1856 1856 års bidrag till bestridande af de å samma fond anvisade utgifter Kongl. Stats-kontoret: Utgående balans: Fondens behållning vid 1856 års slut, bestående af:
I afseende på det amendement Hr Brakel gjort, nemi. att Adeln skulle i massa få komma tillsammans såsom nu och besluta i Ståndet, så fästade jag, redan förra gången jag hade ordet, npmärksamheten å det förhållande, hvilket nu äfven af en annan talare blifvit uptaget, ali nemi. Adelns 60 medlemmar skulle i anseende och inflytande sättas un der de ledamöter som de öfriga Stånden hade i Riksnämuden, samt att äfven de 15 ledamöter, som insattes hos Adeln, skulle nedsättas i inflytande i jemförelse med de 15 ledamöter, som inkommo i deöfriga Stånden, eftersom i dessa aldi ig blefve mer än 75, men det hos Adeln kunde blifva 375 ledamöter. Månne på Den 28 Maj e. m. 339 detta salt Adelns anseende skalle förökas? Jag kan icke fatta det, och enl. milt förmenande skulle ett sådant förslag leda lill raka motsatsen af hvad dess npfinnare och förespråkare åsyftat. Jag tviflar icke pä att hvarken Hr Brakel eller Hr Gyllenskjöld önska en förändring, och tror att de mena ärligt, men kan icke underlåta att med Gr. Gyldenstolpe instämma deruti, alt nemi. hvar och en som önskar att icke få någon förändring i vår representation, handlar principenligt om han går in på det förslag som dessa Hrr framställt, ty dä kommer ingen förändring att ega rum. Vill man en förändring, anser jag nödigt att gå in på en afsägelse af sjelfskrifvenheten, gör man icke della, man må lifvas af hvilka ädla afsigler som helst, så vinner man icke ändamålet. Jag kail icke annat än helt och hållet afstyrka bifall å delta förslag lill gemensam tanke, och anser det redan vara afslaget genom afslaget å Hr Printzenskölds förslag. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilh.:
Johan Hörnfelt från Westernorrlands län väckt motion, hvaruti, under anförande hufvudsakligen deraf, att, sedan numera aflidne Kronofogden J. MHuss blifvit genom Konungens Befallningshafvandes i Westernorrlands län utslag den 7 Maj 1846 förpligtad, att ersätta en uppbördsbrist af 2.356 r:dr 30 sk., utgörande oredovisada undsättnings-kreditivmedel efter 1831, 1833 och 1837 årens missväxter och detta beslut, genom Kammarrättens utslag den 10 April 1848 samt Kongl. Maj:ts nådiga utslag den 31 Juli nästlidet år, vunnit fastställelse; men bemälde Kronofogdes i mycket knappa omständigheter efterlemnade sterbhusdelegare skulle derigenom oförskyldt försättas i en ganska beklaglig belägenhet och, enligt hvad olaf Kongl. Maj:ts nådiga utslag upplystes, dessa medel aldrig a! Huss uppburits, utan dels varit under uppbörd af andre personer, dels blifvit till Landshöfdioge-embetet insände, ehuru qvitto derå icke lärer erhållits, motionären föreslagit, att, på grund af de kända förhållandena med kreditiv-medlens förvaltning under ifrågavarande tid inom nämnde län samt den af Kronofogden Huss i allt öfrigt visade ordentlighet och noggranhet i sin tjenstebefattning, Rikets Ständer inålte medgifva, att berörde uppbördsbrist må uti räkenskaperne afskrifvas, äfvensom att Rikets Ständers beslut derom och om sterbhusdelegarnes deraf följande befrielse från ersättning måtto Kongl. Majit underdånigst meddelas. Sik. till H. St.