Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min framställning var blott den, att jag trodde, då StatslJtsk. tillstyrkt, att paketpostfarten emellan Stockholm och Ystad borde öfverlemnas åt enskildt bolag mot understöd af staten, att rättvisan fordrade, att samma beslut blefve gällande i afseende på den redan befintliga postfarts-communicationen emellan Stockholm och Götheborg. Jag hemställer nu, om icke ett understöd bör lemnäs för densammas bibehållande, sedan allmänheten blifvit van vid densamma och mänga resande, som begagnat den, funnit sig högst belåtna dermed och skulle finna sig högst illa belåtna, om den afskaffades. Det är det, som blifvit af reservanten förutsedt, att, om nugot understöd icke lemnades denna inrättning, den skulle komma att upphöra, och det är det, som jag velat förekomma. Hr Tham torde erinra sig, att det icke blott var postfarten emellan Stockholm och Ystad, utan äfven den emellan Stockholm och Götheborg, hvars inrättande på Postverkets bekostnad BevillmsUtsk. vid förra riksdagen tillstyrkte. Postverket har emedlertid blott inrättat den förra och derigenom måhända besparat samma summa, sorn på denna inrättning förlorats. För öfrigt kan jag icke dela den åsigt med Hr Tham, att det skulle vara likgiltigt för staten att hafva inrättningar, hvarigenom utländska resandes beqvämlighet befordrades. Vår nytta måste i detta fäll stå i nära förening med deras beqvämlighet; ty de flesta utländska resande resa i affärer, och dessa affärer måste lända till vår fördel. Jag hemställer derföre, om icke It. o. Ad. skulle täckas instämma med mig att återremittera denna punkt af betänk., på det vi mätte få ett tillstyrkande, öfverensstämmande med hvad StatslJtsk. i enahanda fråga tillstyrkt. Frih. Ehrenborgh: Jag har verkligen missförstått Hr af Billbergh; ty jag fattade honom icke annorlunda, än att Den i Augusti c. m. jag trodde, att lian önskade, att Postverket måtte directe öfvertaga postfarten emellan Stockholm och Götheborg.
Stackstraffet för fjerde resan dryckenskap måtte afskaffas; andre åter att annan påföljd å första resan föröfvad dryckenskap Ii5) La^Utskottets Betänkanicn. ej mitte ega ruin än varning inför Kyrko Rådet, men vid iteration fängelse vid vakten och bröd ådömas; jämväl bar blifvit yrkad t, att öfverlastande inom enskildt lius icke borde bestraffas, utan då offentligheten medfördt allmän förargelse eller brott under dryckenskap utöfvats ; att minsta straffet bör drabba den sorn på vägar, gator eller vid allmänna sammankomster är öfverlastad, ett högre den som under rusigt tillstånd åstadkommer förargelse under Gudstjenst, och det högsta den, som i ett sådant tillstånd begår brott: att straffets skärpande för förnyad! fylleri vore Utan ändamål, emedan den sorn bär agtning för opinionen later af sjelfva åtalet rätta sig, men den som det icke liar, ej rättas hvarken af Böter eller Stockstraff; alt det vore lämpeligare att den sorn af fylleri gör vana blefve af Presterskapet inför KyrkoRad eller Socknes!,åmma. varnad; att förvandling af böter lill fängelse vid vatten och bröd vöre obillig; och ännu hårdare det stadgande att hvem sorn häldst kan emot Böternes erläggande förskaffa sig rättigheten till arbete af en för fylleri dömd person, derigenom denne dömes till en temporair Lifegenskap; och har en Ledamot bos Vidioff. BorgareStåndet med yttrande att Böter vöre ett olämpeligt straff för Drinkaren, emedan de icke träffa honom ensam, utan äfven bans olyekliga Hustru och Barn, föreslagit, att hvar och en af högre eller lägre stånd, LagUt sket tets Bet änkand*tt' 1 *57 sorn andra resan eller oftare beträdes med fylleri, Lör få en Dosis TartarUs emeticus, hvilken evomations dryck kunde gifvas honom vid Högvakt i Stad, och vid Tingsplats på Landet; hvilken kur vore enkel meli säker.
Kostnaden för vapenöfning af sjö-bevärings-manskapet, enligt beräkning 38,213: 32. 3:o Kostnaden för samma manskaps beklädnad oell beväring under mötestiden d:o d:o 19,558: 44. 4:o Stammens vapenöfning d:o d:o ... 8,471: 37. 5:o Gevärens underhåll 500: — Summa R:dr 66,744; 17. hvilken summa jag i underdånighet hemställer, alt Eders Kongl. Majit af Rikets nästsammanträdande Ständer täcktes i nåder äska såsom tillökning i femte lmfvudtitelns anslag.” ”1 öfrigt torde det nådigst tillåtas mig alt anmärka, dels att matelialier till första uppsättningen af sjö-bevärings-manskapets beklädnad äro beräknade att utgå af bevärings-manskapets nuvarande reserv-förråd, samt att dylikt förråd således åter måste bildas, hvartill erfordras ett belopp af cirka 15,300 r:dr att tills vidare årligen utgå; dels att till arbetslöner för de första munderingarne, äfvensom till manskapets tält fordras ett belopp af 20,300 r:dr banko.” Kongl. Maj:t behagade, uppå Stats-rådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, med gillande af Departements-chefeus förslag, i nåder bifalla, alt, i sammanhang med frågan om statsverkets tillgångar och behof, må af Rikets nästsammanträdande Ständer äskas ett anslag af 66,744 riksdaler 17 sk. för Sjöbeväringens och dess stamtruppers exercis m. m. 14:o Härefter anförde Departements-chefen: ”Sedan Eders Kongl.
Mörner: Då flere talare bär hafva yttrat, att R. o. Ad. vid beslutets fattande ang:de den lika arfsoch giftorätten varit ledde af enskildt intresse, begärde jag ordet, men afstod sedermera vid uppropandet derifrån, i förhoppning att discussionen skulle komma att föras på annat sätt, än sora skett.. Sedermera har likväl de ledamöter af Ståndet, som yttrat sig för en deputations afsändande, fält afhöra verkliga föreläsningar om hvad grannlagenlieten af dem fordrade. Jag tror, att dessa ledamöter sjelfve äro bäst i tillfälle att bedomina, hvad grannlagenhet af dem fordrar; och att de åtminstone icke af andra sidans talare derpå fått erfara några stora prof, det vågar jag påstå. Jag anhåller att vi nu slutligen måtte få skrida till beslut. Gr. Cronhjelm: Det är verkligen för mig och, som jag vill förmoda, för de fleste af detta Stånd en hel främmande sats, att en person, som befinner sig i minoriteten och hvars röst genom Ståndets beslut grundlagsenlig! blifvit q vafd, äfven skall utsträcka sin uppoffring ända derhän, att han sedermera icke söker motverka sådane åtgärder, som ytterligare kunna komma i fråga, för att än vidare utsträcka nederlaget. Med allt det förtroende och all den aktning, jag hyser för majoriteten inom detta Stånd, äfven då jag icke tillhör densamma, tror jag likväl icke, att man har rättighet att begära, att någon skall afstå från att yttra sig i en fråga, som beror på Ståndets beslut. Dessa anspråk synas mig vara alltför långt sträckta, och om de grunda sig derpå, att utgången alltid hittills visat, att en compact majoritet dicterar besluten, så torde dock någongång kunna inträffa, att ett sådant icke blifver händelsen. Jag anser, att hvar och en inom detta Stånd, som tror att grannlagenheten trädes för nära, han må tillhöra majoriteten eller minoriteten, äger rätt alt yttra sig deröfver, och kan icke anses hafva någon förbindelse att med tystnad hänskjuta frågan till den andra sidans bepröfvande.
Invisningar „ sorn emellan enskilde personer eller Bolag inom Riket utställas. Då detta Förslag af Kongl. Maj:t icke sanctionerades, men Dess Nådiga vägran såsom skäl angaf en viss omständighet, nemligen förenandet af bysättningstvång med r2 proc. ränteberäkning efter för fallotiden; så anser jag, att ett för enskilda creditera, så vigtigt lagstadgande bör af Rikets Ständer å nyo framläggas inför Thronell. Jag vågar föreslå, att 12 procents-räntan, sorn i q §. af ofvannämnde Förslag fastställes, bör nedsättas till \ proc. i månaden, oell anser detta vara den enda ändring, som behöfves, i den af Rikets Ständer år a823 föreslagne Stadga. Om Remiss till Stats-, Bancooch LagUtskotten anhålles, äfvensom om communieation med de öfrige Stånden, Herr Ribbing, Arvid: Då Herr Hjerta, i dess nu uppläste Motion, talat för antagandet af 1823 års Förslag till Assignations-stadga, anhåller jag blott få anmoda de Utskott till hvilka Remiss blifvit begärd, 2 H. 17 a5B Den 4 December f. m. att äfve-n taga i öfvervägande allt hvad vid sisla Riksdagen anfördes deremot. Lades på bordet. Hörr Thamj, Wolrath, anförde skrifte! igen: Ifrån längre tid tillbaka har Svenska Regeringen varit omtänksam, att genom tjenjiga Skiftesoch Ägodelnings-Författningar befordra Svenska Jordbrukets framgång, i den mön begreppen om jordens bästa indelning genom erfarenheten blifvit renade från den fördom, att alltid bruka som Förfädreu; så härr man från Tegeller mångskiffce kommit till Storskifte, och derifrån till Enskifte.
Men når man nn gillat de föregående 17 punkterne , med de förändringar man sjelf dicterat, vet jag i sanning icke, huru man, i sättet att bringa sina beslut till verkställighet, kan vara af en tanka i så uppenbar strid med den man nyss förut visat sig hysa, Det sorn år beslu« <. V ’' . /' v’ ' ■. ■ ■■ ; Den 2 Junii, 95 tadt, bör ju verkställas; men om nu åter meningen år, att hvarje Discontfordringsågare eller eljest intresserad person skall serskildt efter godtycko kunna göra en förment rätt gällande, så kan ingen verkställighet följa: min tanka är att om utredningen skall annihileras, då må man icke gifva den någon sådan fastställelse; men i motsatt fall, måste den nödvändigt san* ctioneras af Högsta JVlagten, och till efterrättelse promulgera? År åter meningen, att Kongl. Majrts sanction icke vid detta tillfålle behöfves, utan blott ett Nådigt utfärdande af Riksens Ständers beslut i vanlig ordning, »å kan man discutera denna fråga serskildt, om man så behagar, men då densamma skiljer sig i många afseenden från en enkel Statsregleringsfråga, hafva Utskotten trott sig äga anledning, att anse Riksens Ständers beslut härom behöfva sanction i de delar, som ingripa uti verkstållanlande magtens beslutande rätt. Hans Excellence Herr Grefven och handt: Marskalken gjorde proposition till bifall af i8:de punkten, hvilken proposition med Ja besvarades. Nittonde punkten lydde sålunda: 19:0 Till Låntagare.s leqvämlighet inrättar LiqvidätionsCöntoir i Götheborg och Malmö, hvilka komma■ att siå under Fullmägtiges i Riksgälds Contoir et inseende; Skolandes rå väl härom, som hvad öfrigt angår controllerne på Utredningen, föreskrifter uti Riglementet meddelas. 96 Den 2 Junii. Friherre Cederström: Jag får underställa, om icke början af denna punkt borde förändras och blifva sålunda: Till Låntagarens beqvämlighet inrättas ett liqvidationscontoir för hvardera af Disconterna i Götheborg och Malmö etc.
Det suckar i Rysslands skogar — hvarefter sucka de? Efter frihet, icke i första hand politisk, den må vara villkoret — eller följden, det blir en annan sak, men framför allt efter social och andlig frihet. Man har, säkerligen med ali rätt, sagt, att germanernas styrka och svaghet ligger i deras känsla för individuellt oberoende, slavernas i deras lika utpräglade känsla af samhörighet. Splittring å ena, individuell ©själfständighet å den andra sidan blifva medaljernas afvigsidor. ^ Men hvilka lefva lyckligast, hvilka hafva mer uträttat för mänsklighetens. framåtskridande? Framtiden, säger man, tillhör slavema, men för att lösa dennas uppgifter måste de vara förenade, och Ryssland allena kan gifva denna enhet. Ryssland är despotiskt styrdt f. n., men äfven det kan få sin frihet. Ja, men själfva denna frihet. Den slaviska rasen förnekar nog ej sitt folklynne i andra politiska former, lika så litet som den romanska gjorde det under världseröfraren i frihetens mantel. Slavismens välde blefve despotismens. • Men Sverge har sin dryga andel islavismens framryckande mot väster. Måhända ligger någon sanning däri, att man till vår nationalhjältes minne egentligen borde sjunga » framåt, I moskoviter ». Både hans egen lifsgärning och hans namn, när det tid efter annan kallats ur grafven, ha åtminstone haft — och det hvarje gång — något sådant till följd. Denna skuld är det Sverges plikt att så vidt möjligt söka försona. Men huru än härmed må förhålla sig, och hur väl vi än böra värna om vår själfständighet och om den germanska folkstammens, ingenting hindrar oss att skänka vår varma sympati åt Rysslands folk och att med ifver tillegna oss skildringar af dess folklif, så varmt sympatiska som den, som gifvit anledning till dessa betraktelser.256 literära notiser. » Skvaller or mem&gt; är titeln på en i många afseenden ganska intressant publikation af den i England bekanta författarinnan Edna Lyall. Den vittnar onekligen om människokännedom och psykologisk blick, om än ej kan nekas, att en betydlig grad af öfverdrift vidlåder framställningen.
Alla mål och ärender, som angå indrifvandet af Statens ordinarie och extra ordinarie inkomster, Tull-, Postoch Charfae-Sigiliatse-medel derunder inbegripne; inseende å redogörelsen för balancer och restantier med hvad dertill hörer, koppar-råntans, hammarskattens, och all tionde.försäljning, likasom uppsigt å levereringen af all annan inkomst , som i varor eller persedlar till Stats-Verket inflyter; föreskrifter och tillsyn i afseende på tid och sätt till räkenskapers och redogörelsers upprättande, författande och atlemnande. 2:0 Att , enligt Instruction samt gällande föreskrifter, af de levererade Stats-inkomsterne, utassignera Statens utgifter; tillsyn, att inga urbetalningar, som ej äro behörigen verificerade, må tillåtas * controll, att i de så kallade Statsförslagen inga medel, eller Staten tillhörande inkomster må uteslutas, samt att Statsreqvisitions-förslagen och de flere till Statsregleringen hörande handlingar i vederbörlig ordning blifva upprättade, och inga andra utgifter, löner eller arfvoden deri uppförde, än som med gallande föreskrifter instämma; uppsigt, att hvad författningarna rörande anticipationer eller förskott af Statsmedlen föreskrifva , behörigen blifver iakttaget; upprättandet af Lånoch Fordrings-Li - 187 qvider , samt alla andra Liqvidationer mellan Kronan a ena, samt Stater och Ämbetsverk elier enskilde å an ira sidan , sä snart de Pennjnge-Verket angå; dock så, att StatsContoiret väl må eg» verkställ» den allmänna fördelningen af Statsmedlen , men ingalunda förordna om disposition af de medel, som äro till särskilda förvaltnings-grenar anslagne , hvilken disposition , såsom förut är nämndt , borde ti I i böra hvar och en Forvaltnings-Chef för sig.
Det uttrpcfliga förbehåll, att tcfe något låtté kapitalbelopp får öfroevjtiga hälften af Den Derför intecfnaDe cgenDotuö branDförfäfringömärDe; fommanDe alltfå Den EöpggnaDé^omitteerna tillförne tillerfänDa pröfningörätt, i affeenDe på l)marje färjfilDt låttö belopp, att framDeleö injfränfaö inom Det I>ärför faftftällDa, efter branDförfäfringtf* märDet lämpaDe maximum; i fammanljang hmarmeD ‘äöi, till förenflanDe och förtninjfanDe af De meD berörDa låncitttDerflöD fötenaDe tiDööDanDe och befmär* liga bemafntngöv liqoiDationö* od) bofföringS»göromål, bcflutat följanDe tillägg till De förut, i affeenDe å Dplifa Iåns bemiljanDe, tneDDelaDe jtaDganDen, nemligen: a) 3cll1te meDerböranDe EöpggnaDö^ommitte, fåfom reDatt tillförne är förejfeifmet, jfall mara jfplDig för EKifögälDö^ontoret uppgifma Det lånebelopp, forn, innan ffitlDcbrefmet od) intecfningéhanDlingarne blifmit till nämnDa kontor i fullftänDigt jficf affemnaDe, måfle miD inträffaD fonfurö eller årsproflama bemafaö, bör ^ommittecn, feDatt
Hvilket allt Förstärkta Stats-Utskottet skolat härigenom Rikets Ständer meddela. Stockholm den 5 Oktober 1854. Hih. Cili II. Sl Prot. IS33 * 1854. i Sami. I Afd. 3 Hand. S Haft. 10 Sials-Uiskollels Memorial, N:o 310. j\:o 310. Ank. till Exp.-UUk. d. 7 Okt. 1854, kl. 12 m. Memorial, angående verkställd omröstning i anledning af RiksStandens skiljaktiga beslut, rörande väckt fråga om ett låneunderstöd åt staden Christianstad. Sedan, enligt ankomne Protokolls-utdrag, samtlige Riks-Stånden godkänt det i Stats-Utskottets Memorial N:o 258 afgifna förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande ett ytterligare lån till staden Christianstad, har Förstärkta Stats-Utskottet, jemlikt 69 § Regerings-Forinen, vid sammanträde denna dag anställt omröstning öfver nämnde, så lydande, voter ings-propo, sition: Den, som, i enlighet med Stats-Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet godkända, hemställan, anser, att det låne-understöd för staden Christianstad, hvarom fråga under innevarande Riksdag blifvit väckt, icke bör af Rikets Ständer beviljas, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beviljat nämnde stad ett låne-understöd af Tjugutusen R:dr. att från Riksgälds-kontoret utbetalas, emot de af Rikets nu Stats-Utskolleli Memorial, N;o 3i 0. II församlade Ständer, enligt 14:de punkten af Stats-Utskottets utaf Rikets Ständer bifallna Memorial N:o 157, stadgade återbetalnings-vilkor. Och har denna votering utfallit med 54 Ja och 65 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Nej-propositionen, i Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet skolat härigenom tillkännagifva. Stockholm den 5 Oktober 1854.
I den händelsen, att man alltid kunde bestämma, huruvida produkterna vore i kommission lemnade, eller upköpte, då tror jag att Hr Printzensköld skulle hafva rätt; men som detta lärer vara svårt, kan jag också icke finna annat, än att det föreslagna tillägget är nödvändigt. En person, som säljer så mycket, att han icke kan anses vara kommissionär åt andra, har Utsk. ansett böra beskattas såsom handlande, och jag tror, att hvar och en, som med upmärksamhet genomläser §:n, skall finna, ali Utsk. med den, som idkar handelsrörelse, menar en sådan, som upköper varor, för att sedermera afyttra dem. Men en sådan person har ända tills närvande stund varit frikallad frän all afgift, och .jag tror, att om icke det föreslagna tillägget göres, så kommer detta förhållande att fortfara. Hr Palmcrantz: Jag anhåller endast att få bemöta den siste värde talarens yttrande med några få ord. Han påstår, att frihet från bevillning endast skall tillerkännas den person, som afyttrar sina egna eller grannarnes produkter, såvida dessa icke äro köpta, i hvilken händelse han bör erlägga bevillning. Jag hemställer till enhvar, huru det är möjligt, i synnerhet för taxeringsmännen, att kunna ingå i pröfning af, under hvilka vilkor 314 Dm 24 M aj e in. den eller den personen fått i sin hand de produkter, som han afyttrar. Detta är, efter min öfvertygelse, alldeles icke möjligt; det är lika omöjligt sorn att hafva reda på alla transaktioner man och man emellan. Den värde talaren har äfven yttrat, att då köp upgöres på aflägsnare orter, så skulle detta icke kunna bevisa, att det varit med grannarne, som köpet blifvit upgjordt. Det torde vara bekant, att man i Sverige fäster olika begrepp vid ordet grannar. I vissa trakter menar man med grannar endast de närmast boende, hvaremot åter i andra, ett granskap kan vara på 10 mils afstånd. Således är detta icke någon grund att gå efter.
Detta var mangahanda: det sköna, i bild och i ord, det ratta och upphöjds i tlxikesatt, mec afven det praktiskt nxttiga. Samh&amp;llslifvets kraf, de fattiges och ringes f5rkofrlan - och beskydd, hvars och ens utveckling i frihet till hvad naturen danat: honom - eller kanske företriidesvis henne, ty bvinnofrhgan omfattades alltid af fru N. med varmt intresse - allt detta var fur henno vigtigt - vigtigsre an de estetiska intressen, som hon afven i rikt matt egde och som tillhörde det tidehvarf, under hvilket hon fgtt sin första bildning. Glrna talte hon i allrnlnna amnen, alltid med värmsr och öfvcrtygelse, men aldrig med ansprak att beballa det afgörande ordet. Till .bundsförvandter i diskussionen h.ade hon det behag och den adelhet, som tillhörde hennes hela vasen. Hennes vackra leende, hennes varma, .rem blick vunno m h g a hjilrtan iitven hos de&amp; yngre slYgk, som lärda kanna henne sedan hon hunnit medeliildern och derutöfver. Sarskildt tog hon sig giirna af ungdom af sitt eget kön, och sökte, utan allt proselytmakeri f6r s i m idéer, att vacka deras andliga intressen. Jag kanner mhnga unga kvinnor, som egnade fru Naumann en niistan svarmisk beundran. Sitt författarskap höll hon i det ltlngsta hemligt. Anonymt hade hon under atskilliga &amp; r i tidningsblad strött omkring sig de skizzer, hvilkas första med stort bifall mottagna samling utkom 1872 under titeln " Ur grannskapets krönika "; och det dröjde lange, afven i hennes hembygd, innan det - blef allmant bekant, hvem som dolde sig under signaturen: Sorellan. Nio Ar senare utkommo " Nya blad ur grannskapets krönika "; och detta ar allt hvad som i samlad form föreligger af alstren af fru Naumanns penna.
Jag underlåter gerna, att yttra mina omdömen både öfver det, som Utskotten sig utlåtit angående lämpligheten, att framställa anmärkningar emot tillkomsten af Kongl. Förordningen under den 19 December 1827 och äfven öfver nödvändigheten, att genom sådan anmärkning bevaka den tydligt bestämda gränsen emellan Civila och Ekonomiska Lagstiftningsmagten; och utan vidare deduction af en för mig tydlig och klar fråga, framställer jag helt enkelt samma mening, som ligger till grund för min gjorda Motion i detta ämne: att allmänna Lagens bud i 4 Cap. 9 §. JordaBalken ännu qvarstår, såsom ej i grundlagsenlig ordning upphäfvet; och jag förnyar min anhållan, alt Lagutskottet, genom återremiss af Betänkandet, måtte få sig uppdraget, att granska sådana Stadganden i 2 Cap. af Kongl. Förordningen under den 19 December 1827, som kunna hänföras till sammanhang med 4 Cap. 9 §. JordaBalken, och derefter sig utlåta, om vid den gjorde Lagförändringen bör förblifva, så att berörde Lagens rum må försvinna. I öfrigt vill jag endast tillägga: att då Rikets Ständers åberopade underdåniga önskningar vid 1815 och 1823 årens Riks . 7* a6o Den i3 April. dagar ej angå annat än rättigheten, att afsöndra torp ifrån hemman, och att egaren af enstaka gård måtte i visst fall njuta samma rätt, som innehafvare af enskiftadt hemman, att aflåta en viss del af den icke odlade jorden; så lärer det återstå för Utskotten, i fall de förblifva vid deras förra utlåtande, att uppgifva den okända grunden för det allmänna stadgandet i i §. af 2 Cap. i 1827 års Kongl. Förordning, hvarigenom ofvannämde rättighet blifvit utsträckt till alla hemman, som ej äro hvarken enstaka eller enskiftade. Herr Ribbingj Arvid:
SDett utlänbtting, font, ittan att hetfma bett ftabgabe afgiften behörigen erlagt, beträbeS tttcb att b juba ut etter [luta tmnbet om ntlänbffa maror, ffatt, jemte af* giftenS erläggattbe, böta ffemhitnbra tttifsbater. görbrtttetfer häremot upptagas af potiöfammare, ber fåbatt finnes, och etjeft af allmän bontftot; och förbetaS be åbötttba böterna lifa meitan åftagaren och be fattiga. tDc fåtuttba umburna bemittntngS*mebten åligger bet uyyborbSntännen att un* ber titel: ”33cn>ittuing af utfänbffc tjanbtanbc od) ljaubelö Böra inom Sanuari ntånabö flut bet fötjanbe året tilt 9ttfögälbö SOtaj:ts ed) tRtfetö ^ammar*9tätt, för att tjena titt lehning leib räfenffapernaö granfftting. $ör be ifrån IfttfögätbcMiontoret titt jfonungenö t8efattningöt;afieanbe affänbe qmtten&Blanfetterna, Bmitfa, intittbefj befauitna tilt uppBörbömännen utlcmnaö, ffola i tanbtrånteriet förioaraö, Bör jemieät inom januari ntåitabö utgång Behörig rebenriöning tilt tRifögälbthtfontoret infänbaö. ♦jptoab i benna § är ftabgabt, röratxbc färffitb Bcuultningö G) 35emt(Tiung af utfänöningar för fionferter ort) örnnmtifRa eder anöra föreftäfTiiiiigar. § 17.