Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De vägar, hvarå post befordring i Preussen eger rum, hålla nu för tiden i längd, de chausserade 2830f ickechausserade 1499 Tillsammans 4329f Tyska eller circa 3050 Sv. mil. Efter beräkning af en häst, hafva de särskilda posterne, med inbegrepp af Bi vagnar, under tidrymden från d. I Okt. 1857 till samma dag år 1858 tillryggalagt nedannämnde väglängder, nemi.: På cliausséer. På ickechausserade vägar. Börande härvid anmärkas, att de två förstnämnde, eller Estafetteoch Ridande posterne användas uteslutande för befordran af Brefpost-föremål, såsom vanliga och rekommenderade bref, tidningar, tryckta skrifter under korsband samt bref med varuprof och mönster: att med Snällposterne befordras personer, brefpostföremål af alla slag, äfvensom »fahrpost»-föremål eller paketer och penningar af mindre tyngd: att Personposterne begagnas till befordran af resande samt brefoch fahrpostföremål af alla slag: att med Godsposten befordras efter regel endast paketer och penningar, men undantagsvis jemväl brefpostföremål: att Kariolposterne tjena till befordran af alla slags brefoch fahrpost-föremål; samt slutligen, att med Gångposten befordras, utom brefpost-föremål, jemväl paketer och penningar till inskränktare omfång. Under nyssnämnda år (från '1 Okt. 1857 till 1 Okt. 1858), och efter beräkning likaledes af en häst, tillryggalade Extraposter och Kurir er en väglängd på chausséer af 169,541^ ickechausserade vägar 4-2,948\ Tillsammans 212,4901 Tyska mil.
bort &gt;glada » ej i sitt tag, slag. Och nu Det passar farväl, Att sen Så pratar herr just jag stycket, tegat jag redaktör! i i ett för Jag hoppas dock Och dricker er kör, mycket. mitt och prat Iduns ni tål skål. # Från Iduns läsekrets. tack. sä hon många angående A t t för m i g besvara alla frågor angående frustugan blir nog svårt, emedan jag aldrig tittade i taket, ej heller gaf akt på, h u r u väggarna sågo ut. E t t vet jag dock, att dörren var låg och fönstret litet. M e n inte k a n det vara praktiskt att i ett modernt r u m ändra kakelugnen till spisel och i taket sätta u p p eparrar. E n dylik ändring kilade snart upp till en 300 kronor. I min frustuga ämnar jag som sittplatser använda 8 simpla brasstolar samt låta m å l a u p p 4 g a m l a antika trästolar, s o m jag på en auktion köpt för en krona. För allt för stora onödiga utgifter skall m a n akta sig. P å belysningen gaf jag ej akt, m e n m e d talgljus i tennstakar blir det nog bra. Grenljus af talg vore ju alldeles öfverdå- digt bra. er bättra. förkättra, sig än med trötta prydda Och bara står Iduns äro v Ellen Bergström. led. själf när Jag man hon sägas då fest vara kan fast kvinnan hon Ett mest och vill att mer om har resa. mig mänska gladt. För den utredande och belysande artikeln i f r å g a n » Gossar och skjutvapen » i n:r 48 af I d u n, undertecknad C. T h. M — r, skulle jag bra gärna i tidningen vilja få framfördt ett vördsamt tack till förf. Det var en heder att få svar från sådant håll, och jag anser, att G. T h. M — r gjort oss föräldrar en stor tjänst m e d sin förträffliga artikel. H u r u ett sådant tack bör vara affattadt och underteoknadt, hänskjuter jag till redaktionens åtgörande. M e d utmärkt högaktning förstå, tänka blygas lofva fatt.
En stor förändring till Statens och religionsvårdens båtnad.” Af Riksdagsmannen Petter Jonsson från Jönköpings län: ”Emot Ut skottets beslut uti frågan, rörande förbättrande af extra ordinarie Presterskapets löne vilkor, får jag reservera mig. Utskottet har, enligt min tanke, icke fästat tillräckligt afseende å behofvet af löneförbättring för det lägre Presterskapet; att extra ordinarie Prestmän under närvarande förhållanden icke kunna anses sämre lottade, än andra extra ordinarie tjenstemän, kan för mig icke vara något giltigt skäl, att desse Prestmän fortfarande skola vara i saknad af en emot deras vigtiga åligganden någorlunda afpassad ersättning. Jag är nemligen af den öfvertygelse, att en Adjunkt, som på eget ansvar bestrider Pastoral-vården, icke kan tilldelas mindre lön än 200 Kalr B:ko, jemte föda och husrum; och i öfrigt hyser jag, såsom förut då jag i denna fråga yttrat mig, den åsigt, att ett minimum för Adjunkts-lönen i allmänhet bör vara genom bestämd föreskrift stadgadt, hvarigenom åtskilliga obehag såväl för den tongifvande som löntagande kunna undvikas; och som, vid bestämmandet af detta minimum, Pastoraternes klassifikation lämpligen kan antagas såsom den rättsenligaste beräkningsgrunden, vägar jag, i enlighet med min vid 1847 års Riksdag afgifna reservation uti denna fråga, hemställa, ”att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i Nåder förständiga samtlige Konsistorierna i Riket att, vid Adjunkters missivering. hädanefter tillika bestämma beloppet af den kontanta pen ningelön, som, jemte föda och husrum, bör dem tillkomma, nemligen: Vid missivering till Pastor i Pastorat af första klassen lCj tunnor, IIih. till Ii. St. Prat. S Sami. IS lläfl. A 2fi Allm. Ilttv.- och Ekon.-Vtsk. lielänk., A:o Si.
Ingenstädes har Landt-custu^ ren blifvit kil högre grad updrifwen och ingenstädes ärrenäs LomräAsn blifvit ställda pä längre lid eiler Arrsnäators besittningsrätt bättre försäkrad. Jag kror det more högst nödigt, at äfwen wi en gang skulle tvid, kaga alla möjeliga utwägar lil wart Landtbruks uphjclpande. Jag för min del förestår ödmjukeligen, at c» lid af aldramindst Tio ar mä utsättas, innan hwars förlopp en ^rrsnäewr, som pa 25 eller ;o ar Lontrastersr, ej kan frän orrsnclec utträngas, det mä anga jord af hwad natur som häldst; och sadant efter den proportion, at om ägarens död wid nionde äret inträffar, Kerstur för ^rrenäalorn ek är, men at om dödsfallet skulle inträffa pa det första, skulle han af de cwmrästsraäs arén mindst Nio lil godo njuta. Det worc hardt, vm i et sadant fall, fom til exempel det sidstnamnda, en ^rrenäator skulle nödgas öfwcrgiftva en Egendom , hivarpa han nedlagt kostnad och möda, och Landtbruket skulle uran twifwel derigenom ganska mycket lida. En sadan medelwag skulle ä andra sidan hindra en illasinnad eller misiledd arsivejordS-ägare, at för et halft 8s» culnm betaga arftagare» fria stis^oliiionsn af sit wä!» fängna gods. ' Grefwe kaffe. Jag wagar härwid ödmjukckigen erinra, at efter min tanka bör och kan förpaktningSrätten icke sä enskildt irvorileras, at den kan störa andra. Jag tror, at förhållandet emellan ost och England, bade i anseende til Lagarna, C>imatet och andra omständigheterna ar sä wida skilldt, at någon tillämpning deraf icke kan göras.
Redan deras meddelanden och personliga sammanträffanden skulle blifva ett bevis emot dem. Den ifver, hvarmed de skulle yrka på assuranssummans utbetalande, måste också förråda dem. Dessutom var Hammar öfvertygad, att båda eller någon af dem under brådskan att rädda sig skulle begå någon större dumhet, som skulle bidraga till deras afslöjande. Hammars närmaste syfte var sålunda att oroa Brauner. Misslyckades han, mot sin förmodan, så ville han göra ett försök hos Danielsson i E–tuna. Före seancen hade detektiven jemte »doktor Alberti», professor Franciscos medium, uppehållit sig i de för musikanterna och spiritisten anvisade rummen och hade således ingen aning om Danielssons närvaro vid festen. Det blef följaktligen en öfverraskning af angenämaste slag för Hammar. Tack vare de platser de valt, skulle han på samma gång kunna iakttaga båda, och som dessa ej kunde stå i ögonblicklig kommunikation med hvarandra, då en hel mängd af gästerna skilde dem åt, måste åtminstone en af dem på något sätt förråda sig. Hammar gissade, att Brauner vore den, som bäst förstode den svåra konsten att beherska sig i plötsliga situationer. Sedan professor Francisco i ett kort föredrag redogjort för sin genom trägna studier, långvarig erfarenhet och otaliga experiment vunna ståndpunkt gentemot de moderna för flertalet ännu förborgade vetenskaperna, öfvergick han till några under stort bifall utförda konststycken, alla gamla bekanta från varietéscenen: experiment i tankeläsning, borddansen, det s. k. »gröna huset» etc., hvilka alla lyckades utmärkt, tack vare den läraktige och pålitlige medhjelparen. Kom så programmets pièce de resistance. »Doktor Alberti», ett medium, hvars clairvoyanta egenskaper gjort honom europeiskt ryktbar, hvars underbara förmåga flerfaldiga gånger tagits i anspråk af polisen i brottmål, der hvarje synlig ledtråd saknats, (den gode professorn anade icke, att detta äfven denna afton var mediets uppgift), kort sagdt ett medium med de mest önskvärda förutsättningar för en lyckad seance, framfördes på scenen. Les extrèmes ses touchent!
Jag får i anledning deraf förklara, att uppgjorda planer i detta afseende icke brista, och att Konungen redan bestämt, hvilka fästningar fortfarande komma att existera med de förändringar, som nyare tiders skick gör nödvändiga, samt att jag, i egenskap af Chef för IngenieurCorpsen, härom emotlagit fullständiga befallningar, ehuru jag icke anser lämpligt, att här framlägga dera. Slutligen får jag, öfvertygad att ett ovillkorligt behof äger rum, och att de af Utskottet tillstyrkta anslag icke öfverstiga detta behof, förena mig med de Herrar, hvilka yrka bifall till Utskottets Utlåtande. Grefve -von Schwerin, Fredrik Bogislaus: I egenskap af StatsUtskottets Ledamot, Den i N o v e m Jj e r e. m. IOI anser äfven jag mig böra deltaga uti diseussionen; mitt ändamål skall likväl blott blifva att framlägga åtskillige förhållanden, som möjligen torde bestämma Ridderskapets och Adelns öfvertygelse, huruvida återremiss är lämplig. Först anhåller jag, att få bemöta den anmärkning, att Utskottet dröjt så länge med sitt Utlåtande. Dröjsmålet torde böra föras på räkning af vanan att taga illa vid sig, så snart Regeringen fordrar nya anslag, samt att låta prutningsomsorgen föregå pröfningen af de förhållanden, som föranledt Regeringen alt begära anslag. Så liar äfven tillgått i denna fråga. Tiden framskred till Augusti månad, innan anslagets behof blef tagit under pröfning. Slutligen måste andra träda i deras ställe, som från början haft befattning med saken. Man har fästat uppmärksamheten vid att i Utlåtandet står: det någre af Utskottets Ledamöter baft sammanträden med vederbörande för att bereda sig öfvertygelse i ämnet. Sådant är förhållandet. Utskottet har icke sagdt: att det tagit fullständig kännedom om förhållanderna. Det har endast sagdt, att det sökt förskaffa sig egen öfvertygelse om Försvarsverkets tillstånd ; det har tillagt, att Rikets Ständer torde finna, att meddelandet icke kan sträcka sig lill delaljerne.
Bör Bauqucn öfvertaga och genant inlösa Disconlerues utelöpande Sedlar , eller böra dessa Ver k behandlas såsom enskilte Concourser l. Men då Högloflige Bancooch StutsUtskotten icke synas hafva besvarat denna båga på ett sätt, sorn är fullt tillfredsställande ; utbeder jag mig få vördsamligen framställa de åsigter , jag funnit vid ett samvetsgrant och oväldigt bedömmande af detta grannlaga och'vigtiga ämne. Men innan jag går att undersöka Höglofl. Utskottens Förslag, må det tillåtas mig fästa Högloflige Ridderskapetg och Adelns uppmärksamhet vid följande frågor: ”Är dessa Discon”ters fall en vanlig Concours, med hvilken ”hvarken Regering eller Riksens Ständer sig ”befattat? har allmänna förtroendet till dessa ”Penningeverk någonsin kunnat stiga till en ”sådan höjd, om ej Nationen velat eller trott Den 17 Martil, f. in. 4ö ”att både Regering och Ständer tagit en så nä”ra del i dessa Penningeverks bestånd, fortfarande och förvaltning? Är en Nations förtroende till sin Regering och sin Representation ”af ingen vigt och inga påföljder? Och om det”ta förtroende är vigtigt, vore det icke vådligt ”att störa det och .gäcka Nahonens förhoppningar ?” Så länge ingen mägtar med skäl bevisa motsatsen, tyckes nu varande innehaf-; vare af dessa Disconters Sedlar böra hållas skadeslöse. Man invänder: Riksens Ständer hafva aldrig garanterat dessa Sedlar; men om så Vöre, fordrar ej National-åran, allmänna Crediten och redlige Medborgares välfärd att de inlösas? Hvad äro Riksens Ständer annat än Nationens Fullmägtige, skyldige att verkställa Nationens önskan? De äro icke dess Förmyndare; utan måste handla efter den Fullmagt, Nationen frivilligt och af förtroende, och att de skola utföra dess talan, gifvit dem. Har nu Nationen , jag menar Majoriteten eller den , som ägt och äger Penningar, ansett dessa Sedlar såsom ett gående Mynt , gällande i handel och vandel , man och man emellan ?
För min del har jag trott att man borde afse: a) Att, i fall det för dagen gängse agio emellan Sedlar och Silfver icke kunde aldeles, orubbadt antagas, man heldre måste taga en högre, än en lägre ziffra, att i utrikes penning©* föihållanden stå till faveur och i det sednare till defaveur. Hela Riket skall således nödvändigt vinna derigenom, att silfret sättes till det högre gärdet, Detta är i motsats emot hvad sorn vid 870 'Banco Utskottets Betänkandm. inträffade myntbestämningar tillförene blifvit antaget. Man har trott sig göra val genom att gifva Sedelmyntet åtminstone någon så kallad förbättring, och man har icke blifvit varse, att ett ofördelaktigt förhållande emot det utländska myniet derigenom uppkommit, sorn nödvändigt måste ■verka det reela myntets utförande utur landet, si. ifraint icke gynnande omständigheter sådant afböjt. b) Att man noga måste afse, att de nu varande räknevärden icke på något väsendtligt sätt rubbas, utan att silfver må framdeles kunna blifva gångbart, med bibehållande af de räknevärden, som na man och man emellan nyttjas. Närlagde Tabell öfver förhållandet emellan Sedlar och Speciemynt utvisar, att efter 120 sk. 'agio erhåller val Speeiemyntet ett någorlunda fatligt räknevärde i Sedlar, så att t. ex. ett 3 skill, ■stycke gäller 5 sk., 4 sk. stycke 10 sk. o. s. v.; men deremot hlifver Sedelmyntets värde uti Silf, ver uti ganska brutna ta!, så att 1 Kalr BancoSedlar utgör 19 sk. 2^ r:st. uti Silfver, 1 R:dr iKiksgäldsSedlar a a sk. r:st. i Silfver o. s. v. Det synes således alldeles omöjligt, att efter 120 skSpeeiemyntet kunde blifva gångbart, utan att lubba alla hitintills antagna räknevärden.
Men omöjligen kan i denna viycka och i denna aflägsna belägenhet ligga en orsak, att ensamt päbörda detta Land kostnaden af desi förswaiv Nödwändighetcn häraf kan ej skiljas ifrän nöd. wändighcten af understöd med penningar; bäg. gedera äro med hwa.-andra förenade medel till samma ändamäl, och det är gansta klart, att sä litet märt Land är i ständ till det ena, leka sä litet stär äfwen det andra i desi förmäga. Detta har äfwen i alla tider ägt ruin. Man kan ur Sweriges häfder ej anföra nägot exempel att den grundsatsen nägonsin blifwit antagen, att Pommern kunde och mäste bära kostnaden af sitt jörswar. För Den 24 Julst. 2SS För att under Nordista kriget sätta Län. det i förswarsständ, blefwo desi Domainer i brist pä annan tillgäng och under Rikets däwa. rande aldeles utblottade tillständ, förpantade; men föl bennaf denna förpantning drabbade endast Srrcnffa Kronan i anseende till sä wäl de deraf uppran.wande Statsvcfeclcr, som de fö vantade GodsenS inlösning. Under Sjuära kriget bestriddes alls kostnader till Provinsens försvar af Krigs-Casisn, och det Land, som re. dan genom sjelfwa kriget ivar olyckligt nog, pälades ej det minsta bidrag dertill. Endast under Let nyligen slutade kriget har af Pommern blifwit fordradt ett serskildt bidrag till Krigsrustnings. kostnaden, hwartill äfwen Loo,ooo R:dr. bewrljadeS, och sammanbragtes genom ett län, hwarföre man ännu häftar bLLe för hela Capitalet och för hälften af räntan. Desiutom har Landet förstottswis mäst betala tr ärs ordinarie Stats-Contribukioucr i penningar och göra alla skags betydliga Lefveranser af Spannmäl, Kreatur och Fourage, för hwilket allt man likwäl ännu wäntar, att utur Krigs Catzan erhälla ersättning.
Herr Munck af Rosenskjöld., Eberhard: -fog skäll blott i den del reservera mig mot förevarande Memorial, att Constitutions-Utskottet har såsom motiv till sitt beslut i denna fråga anfört andra cousiderationer, än dem Grund-lagarne föreskrifva; emedan Utskottet ej eger rätt, att bestämma sitt beslut eller sitt handlingssätt af considerationer för personlig vinst eller lidande. Jag anhåller derföre, alt i Protocollet få min Reservation deremot förvarad. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus: Då enligt Grundlagen, Constitutious-Utskottets beslut i detta mål är afgörande, torde det vara öfverflödigt, att vidare tala derom; men då en Ledamot af Utskottet reserverat sigderföre, att, som han tror, Constitutions Utskottet för sitt beslut nyttjat skäl, som ej höra till saken, iår jag blott påminna, att vid Memorialets genomläsning finnas skälen helt enkelt hemtade ur Grundlagen, och ingalunda af enskildta Considerationer, hvilka endast såsom tillägg stå efteråt upptagne. Herr von Hartmansdorff, August: Jag förenar mig medHerr Munck af Rosenskjöld i Reservation emot detta yttrande af Constitutions-Utskottet, der det ej 39* 13 en 20 November e rn. blolthåller sig vid formen, utan ingår i en pr öfning, af Sjelfva saken, hvilken ej. tillhört Utskottet. Denna fråga har, såsom jag redan sökt visa, från början blifvit origtigt behandlad, emedan man af medlidande med personer trädt de i grundlagen föreskrifna formerne för nara. Jag anhåller, att detta mitt yttrande må uti Protocollet blifva, förvuradl. Herr Grefven o eli Lan dt-Mars k a l k en hemställde, att Gonstilutions-Utskottels ifrågavarande Memorial matte till Statsoch Banco-Utskotten öfverlemnas \r hvilket bifölls. Vid förnyad föredragning af Constitulions-.
At wid en ssealilation ^ -ifwa fullt för det som kostat innehafwaren twä tredjedelar och en halft af summan, som af Lancken fordras, more blott at med Rikets och merändels aila dest Inbyggares drygaste känning, fylla nägra personers winning slystnad, hwaraf frukten til största delen skulle tilfalla de i sednare tider inrättade allmänna Lassor, men mindsta delen inhemska Laxitalisser, som dymedelst i concourter mäste sakna fiera tilgan-ar, äfwensom nog sannolikt förekommer, at slämman? de äro ägare til en stor del af sädana skuldpapper, som kunna sörwandlas til Lanco-sedlar, hwilka wid en kealssatioo böra med mynt inlösas, och hwarigenom således största winsten skulle utur Riket dragas. SeLel-Jnnehafwares påstående, at fä fullt gen fullo, förekommer sälcdes icke eller fullkomligen billigt, i afseende pä ätkomsten til La^uens Sedlar. zto Blifwer det mycket owistt at säga, hwem som under de mangäriga förändringar, somSedelmynket i dest wärde undergått pä en tid af 27 är, warit mera lidande, antingen Näringsidkare eller LaxitaliIler, och under sädan owisthet tyckes det ej wara min. dre obilligt, än för Riket skadeligt at genom en sseLlilation til fullt runehäll af Langens Kopparmynts sedlar, gifwa en mycket liten del af Rikets Inbyggare en winning, som man icke med säkerhet wet om de förtjent, men som skulle ske med den större och arbetande delens undergång och Rikets ömmaste förlust.
Se Hufvudtitel 4:de, sid 4. InvalidInrättningen ä Ulriksdal, angrde upphörande deraf. Svar på återremiss . „ „ om underhållet för personalen. Se An mälan 60. Inventering af Statens inom Hufvudstaden befintliga Verks Cåssor,. ang:de Syar på återremiss INTo Cfc 2 7 B 5? Adeln. Ständet. Stå udel;. Ståndet. V 45 ä. Jan Pehrsson i Guldsmedshyttan. Se Eftergift. Jemtland, angående ytterligare anslag till understöd för Rustoell Rotehållare der st iides **•*..* o Jern-Contoret, örn förhöjning af dess creditif ä Banken, Se Bankens Lånerörelse . Jorda-Balken, angående förundrade föreskrifter rörande 4^4 Cap. Se Lagfart* , om ändring Af 7 § och upp lia Iva lide af S § i lö Cap deraf. Se Landbo* , om upphäfvandeaf sista punkten uti 15 § af nämnde Cap* m* fl* Se Inteckning. Jordbruket, om en lånefond till dess förkof rande . * • • Jordfurluster genom Canalanläggningar, ang:de. Se Hufvudtitel 6:.te. Jords eller Lägenhets afstående för allmänt behof. Se Eganderätt. Jura Patromtui, om inskränkning deruti . ¥ Justiticc-Ombudkman, dessEmbetsa Berättelser, angide utdelI ge Berättelse> ningen dera! ,, d:o,. om granskning deraf J , Instruction för, om tillägg till 15 § deruti „ om förrättadt val till Jastitiae-Ombudsman och dess Supleant . ♦ . Justities-Ståts-Expeditionen, om förändring i dess organisation m*. m »** Jäg er i-B et j e ni t gen , angående ändring i Instructionen af den 16 Mars 1838 ♦.*,*.♦ Svar på återremiss * «. ♦ „, angide' indragning af fastställd aflöningsstat för de högre * * .
som de första franska revolutionsmännen, skall det göra ett obetingadt godt och gladt intryck att åse kronoparkernas gallring från murkna öfveråriga träd, som stått för länge i vägen för andra med lika rätt att vegetera sin period, ett godt intryck såsom när man ser en obotligt sjuk få dö! dren» att det var så sorgligt, liksom om man fordrade muntra sorgespel. Man ropar med Man förebrådde nyligen mitt sorgespel »Fa pretention på lifsglädjen, och teaterdirektörerna skrifva reqvisitioner på farcer, liksom om lifsglädjen låge i att vara fånig och att rita af menskor som om de vore alla behäftade med danssjuka eller idiotism. Jag finner lifsglädjen i är att få veta något, att få lära något. Och lifvets starka, grymma strider, och min njutning derför har jag valt ett ovanligt fall, men ett lärorikt, ett undantag med ett ord, men ett stort såra dem som älska det banala. Hvad som undantag, som bekräftar regeln, hvilket nog skall dernäst skall stöta den enkla hjernan är att min motivering af handlingen icke är enkel, och att synpunkten icke är en. En händelse i lifvet och detta är en temligen ny upptäckt! framkallas vanligen af en hel serie mer eller mindre djupt liggande motiv, men åskådaren väljer för det mesta det som är för hans omdöme det lätt fattligaste eller för hans omdömesförmågas heder IX mest fördelaktiga. Här begås ett sjelfmord. Dåliga affärer! säger borgaren. Olycklig kärlek! säga fruntimmerna. Kroppslig sjukdom! den sjuke. Krossade förhoppningar! den skeppsbrutne. Men nu kan det hända, att motivet låg allestädes, eller ingenstädes, och att den aflidne dolt grundmotivet genom att framskjuta ett helt annat, som kastat bästa dager öfver hans minne! med en hel mängd omständigheter: modrens Fröken Julies sorgliga öde har jag motiverat grundinstinkter; fadrens oriktiga uppfostran af ner på den svaga degenererade hjernan; vidare
borde åläggas att, vidi teittande tillgång, ansvara för Tidningsskrifvares bevillning efter andra AitikelSi. 6‘t Betillhings-Ulskollets Fl Tätande, N:o 15. Utskottet, sorn, livad angar anmärknisgarne emot de i förevarande § befintlige klassifikationer, åberopar hvad, i anledning af enahanda anmärkningar vid 9 och 10 §§, blifvit anfördt, och, beträffande den yrkade befrielsen eller nedsättningen i bevillningen för Artister äfvensom anmärkningen rörande icke burskapsegande Handtverkare, anser sig icke hafva något att tillägga de i dessa afseenden nti betänkandet N:o 4 anförde skäl, får, med anledning af den gjorda anmärkningen rörande Theatetdirektörer, upplysa, att någon serskild bevillningsafgift för hvarje representation, under förutsättning hvaraf denna anmärkning tillkommit, enligt Bevillnings-förordniiigen numera icke för Theater-direktörer eger rum; och anser Utskottet sig alltså böra i berörde hänseenden vidblifva sitt af tre Stånd godkända förslag. Beträffande vidare anmärkningarne vid rubriken Krögare, Krögerskor nr. fl.; så, enär det har begagnade uttrycket „bränvinsminutering“ är heratadt från författningen rörande tillverkning och försäljning af bränvin, hvarest detta uttryck är förklaradt såsom omfattande minutering af spirituösa drycker i allmänhet, och det i Utskottets förslag uteslutna stadgandet om rättighet att förskottsvis betala bevillningsafgiften, efter hvad Utskottet i betänkandet visat, möter svårigheter i tillämpningen, samt något missförstånd i anledning af sista momentet under ifrågavarande rubrik icke skäligen bör kunna ega runi, finner Utskottet icke skäl att, med anledning af de gjorda anmärkningarne vid ifrågavarande rubrik, föreslå annan förändring, än följande jemkning i redaktionen vid början af samma rubrik: “Krögare, Krögerskor samt de sorn hålla Kaffehus, Likör kammare „&c.