Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Leijonhufvud, Axel Gabriel, med 80 röster, v. Höpken, Nils Albrecht, med 80 röster. Armfelt, Magnus, med 144 röster, von Platen, Carl Baltzar, med 77 röster, af Wetterstedt, fullm. Frih. Manderström, Carl Adolf, med 80 röster. Braunerhjelm, Ferdinand, med 79 röster. Geete, fullm. Frih. Leijonhufvud, Carl Guslaf, med 76 röster. Rääf, fullm. Frih. Stjernstedt, August Wilhelm, med 80 röster. Ros, Anders Emanuel, med 80 röster. Suppleanter: idholm, Erik Wilhelm, med 76 röster, jin, Carl Philip, med 74 röster. H. II. 17 N:o 66. Gr. » 107. B ! » 26. » 258 Deu 31 Januari. Frih. Nieroth, fiillm. Frih. Åkerhjelm, Gustaf Knut, med 73 roster. Hr Lagerhjelm, Guslaf, med 65 roster; sedan genom särskilda lottningar blifvit bestämdt, dels hvilken af de två ledamöter, sorn erhållit 76 röster, skulle ingå såsom ordinarie ledamot eller såsom förste suppleant, och dels hvilken utaf 9 ledamöter, som alla erhållit 65 röster, skulle blifva 4:de suppleant. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik, anförde skriftligen: Vid riksdagens början log jag mig friheten inför R. o. Ad. föredraga en motion, rörande åtskilliga organisations-föremål inom landtmäteri-staten; ang:de några högst väsendtliga förändringar uti nu gällande skiftes-stadga; äfvensom om behofvet. af en oundgängeligt erforderlig omarbetning af landtmäteri-taxan; och slutligen lör beviljande af erforderlige medel till åstadkommande af den åsyftade förändringen inom K. Landtmäteri-stafens organisation.
Konungen har sedan den tiden utplånat och betalt Rikets skuld, och General Adlercreutz har derunder intagit det ärofulla rummet, närmast vid Konungens sida, då med vapnen i hand, de politiska grundsatser segrande försvarades, på hvilka allena en så - 6» Den 5 Augusti f. m> dan förmån för Riket kunde bringas i verket; Riksens Ständer år 1825 hafva alltså icke blott att uppfylla hvad Riksens Ständer år 1809 hade önskat, men af anförde skål, då icke kunde utföra: de hafva äfven att i särskild erinran bringa, huru samma man, som steg för steg blodigt kämpade om sin fädernejord, sedan den tiden uppoffrade sina återstående krafter, att i sin mon bidraga till förvärfvande af någon ersättning för det som icke kunde återvinnas, huru han ännu i sin mannaålder, och med fulla sinneskrafter, måste underligga krigsmödornas verkningar på hans hälsa. Med Grefve Adlercreutz föll all jordisk lycka för hans Enkefru: blott sorger och motgångar af mångfaldig beskaffenhet hafva liksom uppvuxit på den mull, som gömmer denna märkvärdiga man. Var det väl för att motställas och uppväga det ärofulla arfvet, som den återstående iefriaden skulle för Fru Adlercreutz af så stora olyckor förbittras? detta ligger utom området lör vår forskning: men med hemsk förvåning hvilar erinran vid de inom denna famille, sedan hans död, inträffade händelser; och då blott den del deraf, som ännu kan godfgöras, genom mildrade lefnadsomsorger för de qvarvarande, ligger inom området för menniskors afhjelpande, skulle väl Riksens Ständer tveka att gifva sitt bifall till hvad Kongl. Maj;t härom ädelmodigt framståldt? Hade den stora verksamhet, som var Herr Grefve Adlercreutz medfödd, odelad fått ägnas Den 5 Augusti f, m. 6l åt enskildta omsorger, så skulle hans famille ingalunda behöft utgöra något föremål för Riksens Sländers pröfning om elt bitråde.
I stället vilja vi meddela något af planen för denna verksamhet, i hvilken stiftarinnan med kärlekens varma intresse understöddes af sin åldriga moder, öfverstinnan B r u n c r o n a: Under sistförflutna år vårdades på hemmet 52 kvinnor. D e t t a hem, som numera är beläget vid Döbelnsgatan n:r 19, inrymmer på en gång 20 personer, hvartill kom under år 1894 ett annexrum i en annan del af huset för lungsotspatienter. Stiftarinnans innersta önskan och förhoppning är att i en framtid få öppna ett särskildt hem för lungsotspatienter, helst läkare på senare tiden mer och mer betona nödvändigheten af deras skiljande från öfriga sjuka och synnerligast från konvalescenter. I konvalescenthemmet intagas dels från sjukhus utskrifna konvalescenter, hvilka sakna arbetskraft eller medel till själfförsörjning under väntan på arbete — dels sådana kroniskt lidande, som blifvit utskrifna från sjukhuset med löfte att åter få inkomma, då sjukdomen blifvit akut eller mogen för operation, — dels sådana, hvilka erhålla Medan det lilla konvalescenthemmet, såsom vi sett, under årens lopp obemärkt och stilla utvecklat sig till välsignelse för de många fattiga och sjuka, som inom detsamma funnit en längre eller kortare hvila från den dagliga kampen för tillvaron, h a r också den tomhet, som efter dotterns död lägrade sig öfver stiftarinnans lif, mer och mer vikit som dimman för solen. Denna verksamhet var en dir e k t bönhörelse på ett krossadt hjärtas bön om kraft att resa sig u p p ur sorgens förlamande domning, om hjälp att komma ut ifrån sig själf. H o n har fått ett stort mål att lefva för och r ä k n a r det som en dyrbar förmånsrätt att i de hjälplösa och svaga få tjäna den himmelske mästare, som sagt: » Hvad I hafven gjort en af de minsta mina bröder, det hafven I gjort mig! » L. i^ / jfu som trycken, ledt trycken de kära er vandring händer, och stödt er ty svalkan stiger från flodens och dagen lutar nedergång.
Äfven Norrska Regeringens samtlige ledamöter, med undantag af en enda, instämde i samma syftning, och jag hemställer då till en hvar, huruvida en sådan tidpunkt kunde anses tjenlig, att till slutligt afgörande företaga denna fråga, så vida man nemi. anser ett närmande mellan länderna vara önskligt; eller om icke det högsta, som vid detta tillfälle kunde vinnas, var att qvarhålla den författning, som finnes, och afvakta tiden, i förhoppning att Tull-lagstiftningen på Sveriges sida skall genom en större handelsfrihet småningom närma sig den Norrska, och en större enhet derigenom i framtiden kunna tillvägabringas. Jag har nu genomgått de serskildta anklagelse-punkter, som af Utsk. blifvit framställda, och som jag trott mig böra bemöta. Det har skett med en korthet, som kanske kan anses som en ofullständighet, men jag har fruktat, att, om jag varit vidlyftigare, allt för mycket pröfva R. o. Adis tålamod, och jag hoppas dessutom, att hvad som blifvit anfördt, redan skall vara tillräckligt, för att visa aumärknmes ringa värde. Jag tillåter mig för öfrigt ännu en gång påminna derom, att Const.Utskis bestämmelse icke är, att, likasom en högre instans, granska och bedömma lämpligheten af hvarje Regeringens åtgärd, och yttra sig om huruvida den eller den frågan, eller den eller den ansökningen blifvit, enl. Utsk:s tanka, riktigt afgjord eller icke, utan endast att tillse, antingen om lagöfverträdelser blifvit begångna, i hvilket fall frågan hänskjutes till Riksrätten, eller ock om rådslagen strida mot rikets sannskyldiga nytta, eller vittna om bristande oväld, nit, skicklighet och drift hos dem, som föredragit, i hvilket fall anmälan derom bör ske hos RiksStm. Den anmärkande delen af Utsk:s ledamöter har vid denna Riksdag gifvit prof på sitt sätt att upfatta denna Uonst.Utsk:s grankningsrätt, och båda slagen af de åtgärder, som Grundlagen medgifver detta Utsk., hafva blifvit använda. Domen har redan fallit i afseende å den ena delen af dess anklagelser, och jag motser med lika trygghet det omdöme, som nu eller framdeles skall fällas, ang:de den andra.
Osädiga godtfinnande keinställt, kuruvida allmänna rättsgrunder kunde anses medgifva, att medel, som sjölolket sjelsve förtjent, kunde dem sräntagas, sö>- !,tt isilda en sond sör fattigmedel as allmännare egenskap, än att gagna dem sjelfva, k va, ^>ä si, o, t, duell med den anmärkning, att en slentra I-styrelse ieke svntes Iäinj>Iig viii sä s^iidda ansgräk, sou, skulle komma i lräga, om Oöringen skulle komma att till ifräga varande ändamål anslas, oell as tull-medlen utketalas, oek att säledes, i täll det kelo^^i, som ester nu gällande författningar skulle utkalla j)ä Lötliekorgs Oullkammars, oell alitsa kordt enskildt tiilliöra denna ort, mätte varda till dervarande 8jömanskus akleinnadt; äfvensom Oireetionen serskildt underställt kongl.
Enligt min upfattning af 49 § Riksd:sOrdn. går det icke an att upskjuta remissen af den Kongl. Proposm. 1 mom. af nämnde § är nemi. aflöljande lydelse: »Hvar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, såvida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederbörligt Utsk. förvisar, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss bör ske.» I går ankom den Kongl. Proposm, i dag är nästa plenum och således måste remissen i dag ega rum. Men om man än af det uplästa stadgandet skulle kunna draga en annan slutsats, så kan jag dock ej inse lämpligheten af att upskjuta remissen till dess Proposm blifvit tryckt och utdelad, enär det är af stor vigt att frågan snart blifver af Utsk. handlagd. För öfrigt tror jag, att om än Hr Estenberg anser sig och sina vänner stå öfver PresteSt., så lärer dock K. o. Ad. icke förlora derigenom att Hr Estenberg icke för tillfället är beredd att afgifva ett längre anförande i ämnet. Jag anser således, att, enl. 49 §, remiss af Proposm bör ovägerligen ske, så snart vi komma till denna del af föredragningslistan. Erih. Cederström, Thure: Jag är hufvudsakligen förekom men af Hr v. Troil, och får derjemte förklara, att jag ej kan finna hvartill det skulle tjena att upskjuta remissen, då hvar och en, som velat taga kännedom af den Kongl. Proposm, dertill i dag haft tillfälle. Hr Tham, Casper Wolrath Victor: Jag inskränker mig till att förena mig med Hr v. Troil, men skulle R. o. Ad. stanna i en annan åsigt, får jag, med stöd af den nyss uplästa grundlagspamgrafen, anhålla, att jag åtminstone måtte få rättighet att ännu i afton yttra mig öfver den Kongl. Proposm. Erih. Creutz, Stephan:
Gör en pojke icke sina pligter i skolan, läser han icke öfver sina lexor, skrifver han dumma krior och presterar litet emellan lappar från pappa och mamma, isynnerhet från mamma, intygande, att han varit borta från skolan till följd af än den åkomman, än en annan, och lyckas han ändå ändtligen, kanske efter en och annan kuggning, eller lyckas han icke alls blifva »mogen förklarad», är det i hvilket fall som helst numera ingalunda något ovanligt, att hans lärare en vacker dag, kort tid derefter, öfverraskas af den nyheten, att »de unges förbund» rekryterats af en ny »litteratör», som är ingen mer och ingen mindre än just den der pojken. Till att ordentligt sköta sina studier duger han lika litet som tili något ordentligt s. k. praktiskt arbete; dertill känner han ingen »kallelse». Men till »litteratör» duger han, till att besvara äktenskapsfrågan, arbetarefrågan samt för öfrigt alla möjliga sociala och religiösa frågor; han duger med ett ord till förmyndare för samhället, till att – »bilda den allmänna opinionen». Detta är hans »kallelse», det känner han tydligt. – I den till julen af hrr af Geijerstam, Jæger och Møller utgifna tidningen »Julrosor» får man se ungdomsporträtt af nu lefvande skandinaviska litteratörer och konstnärer. Utom af V. Rydberg och grefve Snoilsky är den svenska litteratörverlden här representerad endast af hr August Strindberg och fru Anne-Charlotte Edgren. Är det derför, att blott hr Strindberg sjelf och den med honom mest befryndade qvinnliga representanten för vår moderna litteratur äro de enda bland Strindbergs-realisterna, som »hafva sin ungdom bakom sig»? Ungdomsporträtt af sällskapets öfriga medlemmar skulle kanske hafva framstält ungdomar i kolt? – Ja, det är visst och sannt, att publiken är mycket snäll och beskedlig! Men äfven tidningarna, t. o. m. de bättre, hjelpa till att af de mycket unga männen i en handvändning göra mycket stora män. När någon försöker sig på tiljan, tvärt blir han »scenisk artist», och när någon börjar skrifva och trycka, genast blir han »en af våra litteratörer».
Bränvinstillverkning, hvartill jord berättigar, må ejannorstädes än å samma jord utöfvas, § 12- Den, som vill tillverka bränvin utan att genom jords innehafvando vara dertill behörig, gore derom ansökning, om han å landet bor, hos Konungens Befallningshafvande i länet, och, om han i stad är boende, hos Magistraten. Vid ansökningen foges bevis, sorn hans behörighet styrker. Derest sökanden finnes vara till handteringens utöfning behörig, varde tillståndsbref för honom utfärdadt. Besvär öfver Magistrats eller Konungens Befallningshafvandes beslut i sådan fråga anföras på sätt i 43 § af Fabriksoch Handtverks - Ordningen föreskrifves. § 13- Bränvinstillverkning i större bränneri skall, minst 6 veckor innan den får företagas, hos Konungens Befallningshafvande skriftligen anmälas, hvarvid uppgilves lid och ställe för tillverkningen, jemte beloppet deraf. Vid anmälningsskriften fogas antingen tillståndsbref, som i 12 § omförmäles, eller ock bevis, all tillverkaren äger 4 eller innehar särskildt skattlagd jord Finner Konungens Befallningshafvande hinder för handleringens utöfning icke mola; utförde derom för tillverkaren bevis, innefattande tillika Landskontorets' uträkning å den afgift, som för den ifrågavarande tillverkningen utgå bör. § 14. Vill den, som till bränvins tillverkning i Större bränneri för endast den första af de 2 tillåtna månaderna sig angifvit, sedermera tillverkningen under den andra månaden fortsätta, eller vill någon, efter att hafva för tillverkning of ett visst belopp sig angifvit, densamma under endera eller begge månaderna utvidga; gore derom, minst 14 dagar före den tid fortsättningen eller utvidgningen afser, skriftlig anmälan hos Konungens Befallningshafvande, som öfver sådan anmälan utförde bevis, innefattande tillika Landskontorets uträkning å den fjllnad i lillverkningsafgift, som erläggas bör.
Grefve Spens, Carl Gustaf: Sedan51 Friherre Boye, efter min tanka, oemotsägeligen utredt denna sak, återstår för mig endast att förena mig i hans begäran af Återremiss på Betänkandet • men i fall denna ej bifalles , utan detta skall till afgörande företagas, anhåller jag oin uppsk f dermed till dess Statsoch Banco • Utsisottens förväntade stora Betänkande om Financerne förekommer, för att, ifall äfven deruti en minskning sf det nu varande Rörelse-Capitalet föreslås, vi må få företaga allt sådant på en gång. Herr Stråle, Kils Wilhelm: Utan att vilja söka ärendets återremitterande till Lag-Utskottet , i full Högloflige Ridderskapet och Adeln 6å finner nödigt, utbeder jag mig likväl att få besvara en och annan af de Anmärkningar, som blifvit gjorde. Dec är cnekeiigen hvar och en Persons rättighet att anmoda en annan att lör sig utbetala Penningar och att t sådant Den i April. ändamål utgifva en så kallad Assignation , men denna handling måste nödvändigt inskränkas enskilte Personer emellan, ej antaga någon egenskap af ofFenteligbet och måste således vara begränsad af sådana föreskrifter, som hin dra att den begagnade friheten ej för Allmänheten kan medföra någon skada. Det kan ej vara en enskilt mans rättighet, att på andra enskilte Personer utgifva Assignationer, hvilka såsom ett slags Mynt löpa man och man emellan, emedan sådant ostridigt leder till mångå missbruk och Allmänheten derigenom på flere sätt kan blifva bedragen och lidande. För Assignationer på Banquen äro serskilte Författningar utfärdade, som stadga ansvar för den som på Banquen utgifver Assignationer, utan att där äga någon Fond. Men sådant är ej förhållande med Assignationer på Enskilte; hvarken finnes något ansvar för den, som utgifver Assignation på en Person, hos hvilken han ej äger någon fordran, ej heller någon säkerhet lör Assignations - innehafvaren , att Assignationen skall blifva infriad, om tillgäng dertill finnes hos den, på hvilken han är ståld.
Också är redan, genom den vid sistlidna riksdag tillkomna förändring i 28:de §:n Regeringsformen, tillträde öppnadt för andra, än bekännare af den rena evangeliska läran, till lärare-beställningar och öfriga tjenster vid inrättningar för slöjd och skön konst, äfvensom till läkarebefattningar, och sådant synes äfven af samma skäl böra lemnäs till de flesta lärareplatser vid universiteten, med undantag likväl, utom för dem, som afse religionsundervisningen, jemväl för läraretjensterna i filosofi och historia, i anseende till det närmare sambandet mellan dessa läroämnen och den förra. I öfverensstämmelse med hvad nu blifvit anfördt får Konstitutions-Utskottet vördsamt föreslå följande ändring i Regeringsformen. § 28- (Nuvarande lydelse, hvari med kursiv (Föreslagen lydelse, hvari ändringarna stil äro utmärkta de delar, som blifvit äro med kursiv stil utmärkta.) föreslagna att ändras.) Lo) Konungen äger Lo) Konungen äger på deras börd. Till civila Tjenster inom på deras börd. Till domare, lill eckle - Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 10. 7 Riket och till Domare-Embeten må sådane män endast nämnas, som åro af den rena Evangeliska läran; härifrån dock undantagna lärare-beställningar och öfriga tjenster vid inrättningar för slöjd och skön konst, äfvensom läkare-befattningar, till hvilka jemväl andre, än bekännare af den rena Evangeliska läran, kunna utnämnas. Hvarje Departements-Chef höra. 2:o) Konungen täger — utnämnas. Stockholm den 28 Mars 1866. siastik embelseller tjensteman, till lärare i folkskolorna eller vid elementar-läroverken, samt till lärare i religion, filosofi eller historia vid universiteterna må ingen nämnas, som ej är af den rena evangeliska läran. Till öfriga embeten och ijenster, med det undanlag i afseende å Siats-Rådets Ledamöter, som i 4:de §:n af denna grundlag är stadgadt, må bekännare af annan kristen troslära, äfvensom af den mosaiska, kunna utnämnas.
I denna förmodan har jag blifvit ytterligare styrkt, enär jag eftersinnat, att i September månad, som alden vanliga tiden af året då, efter upprättadt RiksBokslut, öfverskottsmedlen för ett visst år till RiksgäldsContoiret aflemnas, hafva dylika medel för 2:ne nästpåföljde år redan till betydligaste delen, så vidt öfverskotten utgöras af Tull-och Postmedel till StatsContoiret influtit; och för att, efter Räkenskapernas Betänkande n, N:o 35o. i73 .ledning, åskådligt visa förhållandet, får jag exempelvis anföra att cffverskottsmedlen för år 1825, hvilka år 1827 aflemnades, endast utgjorde ett belopp af 45o,337 R:dr 32 sk. 5 rst. då deremot sådane medel, tillhörande året 1826 och lefvererade år 1828 bestego sig till en vida större Summa eller 609,633 R:dr 26 sk. 6 rst. hvarförutan de öfverskott hvilka på 1827 års TullIntrader uppkommit, vörö redan till fulla beloppet afleranade till Räntekammaren långt föreden tid 1825 års öfverskottsmede! ingingo till RiksgäldsGontöiret. Beträffande åter den värde Ledamotens yttrande, att reqvisitionerne på StatsbristSumman skola bestämmas af den större eller mindre tillgång på öfverskottsmedel som i StatsContoiret förefinnes, och att följaktligen härigenom äfven bestämmes det belopp af StatsLristSumraan, hvilket vid målets slut kau komma att utbalanceras såsom outtagit så visa RiksgäldsConloircts Räkenskaper ett alldeles motsatt resultat. Öfverskotten t. ex. åren 1820, 1821, 1822 och 1823 hvilka år 182.5 på en gång lefvererades, utgjorde för dessa fyra åren endast 124,487 R:dr. 37 sk. 2 rst. Icke dess mindre utbalanceras såsom på StatsbristSumman outtagit nemi. år 1820
Denna §. bifölls. i o §. i :o R ö r: d e åtgärder till återförande af m a x imisumman för utlåningen emot säkerhet af namn till det belopp, R. o. Ad. vid denna riksdag best ä m m e r. 75 Den 2 Maj e. m. Gr. Cronhjelm: Utsk. liar föreslagit, att den 6‘fverbelåning på namnsäkerhet, som Ridd.-Direct. måst på eget bevåg vidtaga för att kunna utgöra alla stipendier och pensioner, bör åter indragas och summan för denna belåning nedsättas från något öfver 80,000 r:dr, som den för närvarande utgör, till 3o,ooo r:dr eller samma belopp, som hittills varit föreskrifvet. Direct. har deremot begärt en obegränsad rätt i detta hänseende; och då jag deltagit i denna hemställan, anhåller jag om afslag å Utsk:s förslag. Förhållandet är, att genom R. St:s beslut, alt publika cassör skola vidkännas bevillntsafdrag å räntan, har en betydlig minskning i fonderna ägt rum; och om Ridd.-Direct. strängt bade hållit sig vid föreskriften att endast meddela lån mot inteckningssäkerhet och i nödfall nedsätta räntan till 5 proc., skulle alla låntagare hafva uppsagt sina lån för att återfå dem mot 5 procrs ränta, hvaraf följden varit, antingen att man måst minska utdelningarnas belopp eller minska sjelfva capitalerna. Detta har Direct. velat undvika, särdeles i afseende på de stipendieoch pensionsrum, som redan blifvit tillsatta; och då fanns ingen annan utväg, än att begagna utlåning på namn. Det är väl sannt, att denna utlåning är äfventyrlig; men R. o. Ad. har vedan den stränga föreskrift för Direct:s ledamöter, att de en för alla och alla för en stå i borgen för alla lån mot namnsäkerhet. Denna personliga borgeusansvarighet bör öfvertyga R. o. Ad., att den liu ifrågavar. öfverbelåningen skett endast med den yttersta försigtighet, och ingen förlust har derpå heller inträffat.
Af denna uppställning synes, att, hvad importen beträffar, har densamma, då afdrag sker för guld och silfver samt guld-, och silfvermynt, sorn egentligen röra hela landet mera, 29 än Stockholm, under ifrågavarande 5 år varit, vid jemförelse med de två första, i minskning under det tredje; men deremot betydligt tillökad under de två sista åren; äfvensom förhållandet visar sig. i dess stigande, ännu mera, vid jemförelse med det, som ägde rum under åren 1848 1849 och 1850, efter enahanda grund beräknadt. Hvad åter vidkommer exporten, har den visserligen visat sig äfven, efter afdrag af utfördt guld och silfver, uti någon tillväxt under den tid, som är föremål för denna berättelse, ehuru ej i så betydlig mån, som den, uti hvilken varu-införseln ökat sig; dock så till förstående, att varu-utförseln under åren 1851 och 1852 visat en mindre siffra, men uppgått år 1853 och än ytterligare åren 1854 och 1855. Jemväl bör anmärkas, liksom i föregående berättelser; att ibland kreditupplagsoch nederlagsvaror omsättes en stor del förtullade och blifva således i sjelfva verket två gånger uppförde. Med afseende på det, såsom sig visar, stora missförhållandet emellan hulvudstadens införsel och utförsel af varor, hvarvid den förra uppgått till betydligt större siffror, än den sednare, hafva Borgerskapets Äldste fästat uppmärksamhet derå, att, till skillnadens betäckning, vexlar från andra håll och fraktförtjenster böra tagas i betraktande Enligt från sjömanshuset meddelad förteckning upplyses, att Stockholms skeppsrederier ägt: år 1851 116 fartyg med 11,158 läster. 1852 122 » 1853 i 117 » 1854 138 » 1855 156 Af Stockholms handelsfartyg blefvo: 12,003 11,858 13,503 15,051 1831. 1852. 1853. 1854. 1833.
Så ofta öfverkontrollör besöker Större bränneri, gore han derom, samt om hvad han lill rättelse och iakttagande anmärker och påbjuder, antekning i det protokoll, som i 12 § omförmäles. § 33. Efter hvarje slutad besiglningsresa aflemne öfverkontrollör skriftlig rapport, om hvad derunder anmärkningsvärdt förefallit, till den embetsmyndighet, under hvars lydnad han är ställd. Särskilda Ulskollels Memorial, JM 14. 11 Reservationer: Friherre Raab, A. C., Prosten Melén och Doctor Säve hafva begärt få anteknad^ att de icke deltagit i beslutet om de stadganden, som förekomma i 10 § 2 mom. och 21 § af förslaget till Ordnings-stadga. Grefve Mörner, Axel K. K: § 10 mom. 2. »Utskottet har i detta moment föreslagit ett stadgande, hvarigenom den, som i Större bränneri begagnar enkel redskap, så inrättad att bränvin icke kan genom en enda kokning der åstadkommas, skulle tilläggas rättighet alt minst 2 gånger hvarje dygn af kontrollören från sprithållaren utbekomma förbrännan till omkokning, efter hvars fullbordande uppmätningen och graderingen skola verkställas. Om den af mäsken vid första kokningen erhållna förbränna kan erfordra ytterligare omkokning, en eller flera gånger, för att klpras och blifva bränvin, är en fråga, som angår sättet för detsammas tillverkning. Derföre hade äfven, om sådant ansetts nödigt, bordt i tillverkningslagen införas någon föreskrift, medförande för ägaren af Större bränneri, der enkel redskap begagnas, den rättighet, Utskottet nu velat medgifva honom, genom stadgandet i detta moment. Då likvisst ingen sådan rättighet blifvit genom tillverkningslagen förunnad, erfordras ej heller i Ordningsstadgan nåaon bestämmelse om sättet, att denna icke medgifna rättighet utöfva.