Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordning, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bör så fördela ploglagen, alt alla Hemman, som dertill kunna anslås, blifva i möjligaste målto lika nyttjade, samt undantag från förordningens stadgande beviljats för de ställen, der öfverenskommelser redan kunde vara träffade, eller allmänna vägdelningar, med skyldighet att jemväl vintertiden underhålla vägarne, verkställde, och då derjemte öfverenskommelser om snöploglags inrättande icke må ingås på längre tid, än fem år i sender, efter hvars förlopp det beror på menigheterna att öfverenskomma om ändamålsenligare åtgärder och derefter Konungens Befallmngshafvandes pröfning sådant underställa, så anser Utskottet den af motionären yrkade förändring i berörde Kongl. Förordning icke vara af behofvet påkallad och får således tillstyrka, att ifrågavarande motion måtte lemnäs utan afseende. Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Dec., kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion derom, att förbudet mot fiskande med Härkla måtte upphäfvas. Uti en hos Hederv. Bonde-Ståndet väckt och till Allmänna Bevärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullmägtigen Lars Pettersson från Blekinge, med hvilken sig förenat G. B. Appelqvist från samma Län, öfverklagat, ”att uti de allmänna Kongl. Stadganden” rörande fiskerierna i Riket, förbjudes, vid Sex Riksdaler 32 sk. B:co böter, allt idkande af fiske med så kallad härkla, och härvid anfört, att, vid utfärdandet af detta lagbud, den åsigt förmodligen gjort sig gällande, alt, der fiske med härkla verkställes, sjöbotten genom dess upprifvande och sammanfösande Allm. Best.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande, N:o i06. 19 skall taga skada till den grad, att fisken skyr från dylika ställen. Enligt motionärens åsigt och erfarenhet, vore deremot fiskandet med härkla långt ifrån menligt för fiskens fortplantning och trefnad, utan tvertom gagneligt för densamma.
Likasom folkskolan, elementarläroverket och universilelerna utgöra sinsemellan trenne olika utvecklingsgrader för medborgerlig uppfostran, så förefinnas äfven inom folkskolan sjelf trenne utvecklingsserier, hvilka gå hand i hand med hvarandra och icke böra sammanblandas, utan noga åtskiljas. På den punkt, hvarpå folkundervisningen för närvarande befinner sig, representeras dessa trenne utvecklingsgrader af småskolan, den fasta sockenskolan och den s. k. högre folkskolan. Det är en och hvar ibland oss bekant, till huru föga fromma för folkupplysningen förfäktarena af det ena eller andra skolsystemet kämpat i uteslutande ensidig rigtning, till befrämjande af det mål, hvar lör sig ansett vara det mest nyttiga, nödvändiga och utförbara. Så hafva kärnparue för 1842 års folkskolestadga och anhängarne af Rudenschöldska melhoden i många år stridt med hvarandra om folkundervisningens lämpligaste anordnande genom fasta skolor eller småskolor. Det har galt, som det alltid plägar gå i dylika fall, man har kämpat om systemer, till dess sjelfva saken kommit i andra rummet; man har stridit om undervisningens form så länge, att dess inre väsendtlighet, dess innehåll blifvit, om icke förbisedt, åtminstone tillbakasalt. Lyckligtvis börjar denna strid nu blifva allt mera utkämpad. Man har kommit derhän alt inse, att småskolan och den fasta skolan alldeles icke utesluta, utan fast mera betinga och understödja hvarandra, samt alt de till största fromma för undervisningen både kunna och böra bestå bredvid hvarandra. Småskolan bör nemligen vara en förberedningsklass för den låsta sockenskolan, likasom den sednare bör vara det för den s. k. högre folkskolan, med hvilken åter bör ställas så, att för deni, som det önska, vägen derifrån må stå öppen till elementarläroverken. Fasthåller man denna grundsats och vill dess tillämpning, så tror jag för min ringa del, all man äfven derigenom får ett så lämpligt skolsystem, som man kan önska och behöfva. Ett dylikt system ger äfven den bästa och naturligaste utgångspunkten för aflöningens bestämmande, allt i förhållande till lärarens kunskapsmått, möda och ansvar.
Den underd. anhållan, som uti motionen föreslås, skall säkerligen gifva K. M. förnyad anledning, att så skyndsamt som möjligt låta utfärda denna lag; och vågar jag derföre vördsamt tillstyrka motionen, samt anhålla att detta mitt yttrande får åtfölja densamma till vederbörande Utskott. Gr. Wrangel, Tönnes Helmuth: I anledn. af nu förev. de att frågan om anställande af jägeripersonal inom Westerbottens och Norrbottens län redan blifvit väckt af K. M:s Bef:h:de i sagde län: samt att denna fråga f. n. beror på vederbide embetsverks utlät. Jag anser att det Utsk., som kommer att behandla motionen, bör erhålla kännedom af ofvanberörde förhållande, på det att Utsk. måtte taga i öfvervägande, huruvida det torde vara skäl att tillstyrka en sådan underd. anhållan, som motionen afser, då frågan i allt fall kommer att öfverlemnas till K. M:s afgörande. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Föredrogs Frih. Flemings, Axel, motion, ang:de stiftande af en lag, som afskaffar och förbjuder gärdesgårdars upförande. 190 Den 10 D e c e ni b e r. Frih. Raab, Adam Christian: Den fråga, sorn afhandlas i nu föredragne motion, har till en viss del blifvit discuterad utaf de ledamöter, som yttrat sig i afseende å Hr af Ströms motion ang:de en förbättrad skogshushållning inom riket. Denna discussion har jemväl ådagalagt, med hvilket intresse nyssnämnde ämne omfattas så väl inom landet i allmänhet som serskildt inom detta rum, der så många jordbrukare finnas. Denna fråga har redan vid 1840 års Riksdag varit föremål för en K. M:s Propos. till R. St., äfvensom för enskildta motioner vid flera Riksmöten.
Vid närmare öfvervägande har Utskottet, oaktadt dess förslag till redaction af 5 §. vunnit i Stånds bifall, icke kunnat förbise, att en och annan otydlighet vid §:ns tillämpning möjligen, med antagande af Utskottets förslag, skulle uppkomma, hvadan och då så väl denna olägenhet, som de motsägelser, hvilka i Reservationer emot Utlåtandet N:o 29 blifvit anmärkte, hufvudsakligen undanröjdes, derest Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut af någotdera utaf öfrige Riks-Stånden godkännes, Utskottet, äfven till undvikande af votering härom i Förstärkt Bevillnings-Utskött, frånlräder sitt förslag i denna del och hemsäller, att den verkställde sammanslagningen af de egentliga ChartaeSigillatas-afgifterne och de, i stället för canzligebuhr och sportler, utgående afgifter må i rubriken öfver 5 §:ns innehåll uttryckas, samt tillika vid hvarje serskild handling utmärkas sålunda, att båda afgifterna serskildt upptagas oeh derjemte i en summa utföras, hvarigenom denna § skulle erhålla följande lydelse : § 5‘ Charter ing af Öppna Bref , Fullmakter, Comtitutorial, Afsked m. rn. frän Kongl. Maj:ts Canzli, i hvilken Chartering den fordna Canzligebiihren och Sporllerne inom Canzliet äro inbegripne. Ne - Bevillnings-Utskottets Memorial, N\o 3t, 9 1 -nannämnde utgående expeditioner charteras som följer: Adels-bref Chartte Sigiilatas p5: 4o■ Canzligebiihren 3y: 24. Friherre-bref Ch. Sig. 200: — Canzlgeb. 75: — Grefve-bref - - Ch. Sig. 4oo: — Canzlgeb. i5o: —- Vapen och Vapenförändringar Ch.
Enligt innehållet af Kongl. Majtts Nådiga Skrifvelse i denna del, har detta förslag, såsom instämmande med det till Rikets Ständer vid förra Riksdagen öfverlemnade, men innefattande tillika de rättelser och tillägg, som ansets blifva en följd af Kongl. Majtts och Rikets Ständers förut vidtagna beslut, samt \f de utaf Krigs-Collegium och Stats-Contoiret anförda serskilda omständigheter, blifvit till Rikets Ständer öfverlemnadt, med för - StatsSamt Allm. Besv.- och Ekon-Utskottens Utlåtande, N.o 1- 15 klarande, det Kongl. Maj:t icke funnit något i hufvudsakliga delar att dervid erinra, utom vid §•
Deremot var H. E. Herr Friherre Stjerneld hvarken sjelf eller genom ombud tillstädes; dock hade H. E., efter hvad Herr Friherren och Ordföranden tillkännagaf, i skrifvelse till Herr Friherren oda Ordföranden den 5 i denna månad anmält, att II. E. vore af sjukdom hindrad från inställelse. Herr Justitieombudsmannen yttrade, att, med afseende å de af H. E. Herr Grefve Rosenblad i dess skrift till RiksRätten åberopade omständigheter, Herr Justitieombudsmannen för närvarande icke yrkade fl. Ers personliga inställelse, utan medgåfve, det H. E. finge sin svarandetalan genom det förordnade ombudet iakttaga. Då åter H. E. Herr Friherre Stjerneld hvarken styrkt 75 det af honom anmälda sjukdomsförfall eller åt någon uppdragit att hans talan vid detta tillfälle bevaka, hemställde Herr Justitieombudsmannen till RiksRätten att i anledning deraf vidtaga den åtgärd, som lagligen borde äga rum. Emedlertid och enär H. E. Herr Friherre Stjernelds uteblifvande och Herr f. d. StatsSekreteraren Danckwardts frånvaro ej syntes böra hindra att, då öfrige svaranderne nu voro tillstädes, de särskilda hos RiksRätten af Herr Justitieombudsmannen, å embetes vägnar, anmälda åtal blefvo till vidare handläggning upptagna, anhöll Herr Justitieombudsmannen, det RiksRätten måtte låta upprop i dessa mål för sig gå, hvarvid Herr Justitieombudsmannen komme i tillfälle att, efter upprop af det mål, deri Herr f. d. StatsSekreteraren Danckwardt vore svarande, angående hans af Herr KansliRådet Ulfsparre företedda fullmakt sig yttra. Nu lät RiksRätten uppläsas l:o.
Med hänsigt till den öfver måttan stora frikostighet, hvarmed StatsUtsk:t i detta sitt förslag behandlat elementarläroverken, synes det kanske mindre grannlaga af mig, att nu upträda för att, i motsats till det resultat, hvartill Utsk:t kommit, söka förmå det. Högloft. Ståndet att bevilja* det af K. M. för skolans i Skenninge utvidgande begärda, fast af Utsk:t afstyrkta, löneanslag af 2,000 rdr till en rektor derstädes. Det är nemi. med ifrågavide skola det förhållande, att den ursprungligen egde 2:ne lärare. Den ena läraren bortgick, återstod således blott en. ”Vid ett sådant inträffadt förhållande, hemställde Rikets sednast församlade Sländer hos K. M., huruvida icke skolan i Skenninge vid den dåvarande lärarens bortgång kunde få indragas. K. M. anbefallte i sådant ändamål domkapitlet i Linköping att i ämnet afgifva underd, utlåt. Af detta inhemtades, att så väl staden Skenninges innevånare som magistrat enhälligt yttrat sig för skolans bibehållande samt ansågo t. o. m. att en skola i; staden, med flera, eller minst 2:ne lärare vore af behofvet högt påkallad. Under - 252 Uen 21 Juli e. m. söka vi äfven motiven för denna deras önskan, skola vi finna, att desamma äro i högsta grad giltiga. Obestridligt är nemi. att staden Skenninge, både hvad folkmängd och industri beträffar, är fullt jemförlig med den nära belägna staden Wadstena, att der idkas ej så ringa bandel, samt att at handtverkerier och fabriker derstädes utgå större bevillning än i grannstaden Wadstena; att staden dessutom på alla sidor är omgifven af förmögen allmoge, som för sina barns undervisning lifligt delar stadens önskan att dess skola mätte blifva utvidgad. För rein del anser jag dessa skäl tillräckligt tala för nödvändigheten af den ifrågav:de skolans utvidgning, helst som det icke torde vara skäl att tänka på bibehållandet af en skola med en lärare, sedan R.
Utvexling af Silfver från Banken har enligt de i Banco-Reglementet utstakade grunder ägt rum: 1:0 Till de Höga Kongl. Personernes enskildta behof, då deras egenhändigt undertecknade ReqvisiJr l8^ lg2^ iS3o. till och tioner till Banco-Stjrelsen aflemnats med Ultim. Jug. R:dr 4oo: — —- 3oo: 2:0 Till visse Åcademier, Collegier och Allmänna Inrättningar, inom Hufvudsladen, efter utstakad fördelning., lill ett sanimanlagdt belopp af högst 2,240 R:dr årligen R:dr 1,700: 1,080: 58r: Summa R:dr 2,100: 2,280: 58 r: —• — Hen förlust, sorn genom det vid sista Riksdag förändrade invexlingspriset tillskyndats desse Åcademier, Collegier och Allmänna Inrättningar, har för de, på grund af r83o Ars Reglemente, med 544 B:dr Silfver verkställde utvexlingarne, blifvit dem godtgjorde af Bankens OmkostnadsRäkning med tillhopa R:dr 906: 3a sk. Banco. b. Anstalter till förstärkning af Bankens Metalliska Fonder. Deposit - Räkningen. Den af Rikets Ständer beslutade serskilda Deposit-Räkning inom Banken har från och med den 1 Julii innevarande år varit öppnad, oell hafva insällningarne derå bil Lills inskränkt sig lill R:dr 5,690 i Silfver och Ducater 3oo, hvaraf för närvarande qvarstå R:dr 4>84° i Silfver och 3oo Ducater. Inköp och Fecci ing. Enligt Banco-Fullmägtiges, den i3 No v. 1828, till Banco-Utskottet afgifne och till Rikets Ständer öfverlemnade Berättelse, bade till Silfver - upphandling blifvit användt hela beloppet af de Fonder som i sådant ändamål voro ifrån 1823 års
– Det var ändå ett märkvärdigt infall att vilja stämma möte med honom. »Med er är det en annan sak», fortfor hon ifrigt, »för er gäller inte allt det der. Ni skall ta mina pengar – jag har hundra kronor med mig, som äro alldeles mina egna – och så reser ni ut och skaffar er en plats, hvad för någonting som helst, bara ni slår er fram på det.» »Det är omöjligt», svarade han nästan förskräckt. Inför denna yrvakna energi kände han sig som om han stode vid ett vatten och hvarje ögonblick kunde vänta att skuffas ut deri. »Omöjligt?» upprepade hon och fnös till, »hvad är det nu ni kommer med igen! Förut var det ju bara pengar.» »Mor vill ju inte. Hvad ni sjelf sade om otur gäller väl för mig också.» »Har ni någonsin hört att lyckan svikit en karl, derför att han gått sin egen väg? Nej, skall någon ha otur, så blir det jag, var säker på det; jag känner det på mig.» »Men när inte ni sjelf, hvarför ...?» »Just derför. Just derför att jag inte sjelf får bli hvad jag vill, just derför kan jag inte lida att se också er gå här och bli till ingenting. Förstår ni inte det?» »Och skulle jag taga emot edra ...?» »Ja, hvad vore det med det! Hvad tror ni att jag bryr mig om pengar nu? För den skull kunde jag lika gerna slänga dem på gatan. Gör er inte samvete öfver det. Ni vet ju sjelf att ni kommit på orätt spår; slå om med ens.» »Men hur långt tror ni att man kommer med ...» Hon spratt till och en brännande rodnad gjöt sig öfver hennes ansigte, ända ned på halsen. Summan var för liten. Det slog henne med ens. Hon hade icke tänkt på det förut; den hade synts henne så stor. Och nu greps hon af skammen öfver att ha gjort sig löjlig. »Farbror hade verkligen rätt i att jag är ett barn. Men jag skall inte bli det länge», tänkte hon. Det harmade henne så, att hon velat sjunka i jorden af blygsel. Hon sade icke ett ord och såg icke på honom, men började gå raskare.
Händer, som sedan åratal varit röda som hummerklor, ha genom ofvan nämda förfarande återvunnit sin ursprungliga färg, och till inrifning i ansigtet har salvan äfvenså visat sig synnerligen fördelaktig. Hemfärgning '. Grå färg (enrisgrått). Enrisgrenar med barr och bär kokas i 2 timmar, hvarefter grenarna borttagas, spadet silas och garnet kokas i lagen 1 | timma, hvarpå det åter upptages. Nu sättes till lagen 1 | å 2 ort grön vitriol för hvarje " B? garn, som skall färgas. Så snart vitriolen smält, lägges garnet åter i lagen, der det får ligga till dess denna är kall, hvarunder garnet vändes ett par gånger. Derefter upptages det och sköljes mycket väl i kallt vatten, torkas, och är nu färdigt. På sådant sådant sätt gifver man åt ylle en vacker grå färg, som hvarken färgar ifrån sig eller fäller, och äfven för linne och bomull är denna färg med samma fördel användbar. A. B. Grankottbrunt på bomull. Till 5 " S garn tager man en half tunna grankottar samt något björkbark; grankottarne klyfvas itu och kokas tillika med barken en bra lång stund, hvarefter garnet lägges att koka 2 timmar, får sedan ligga i färgen, tills det kallnar, då det upptages, sköljes i byklut och upphänges att torka. A. B. Matlagning-. 2 " ffi urvattnad, finhackad lax, 6 ägg, 25 tum bruten grädde och 12 tum mjölk, 5 tum rismjöl, 5 stötta skorpor, 5 skedblad skirdt smör, socker och muskot efter smak; allt detta sammanblandas väl, hälles i dubbelsmord form, gräddas i ugn, serveras med krafteller corinthsås. E — n. Pirog (rysk rätt). En vanlig smördeg utkaflas tunnt och utskäres i tvänne bottnar, den ena något större än den andra.
Ridderskapet och Adeln instämmer med mig uti förkastande af detta project, såsom dels oanvändbart och till verkställighet åtminstone å vissa ställen omöjligt, dels ledande till en dryg beskattning, utan att ändamålet dermed kan vinnas; dels och isynnerhet stridande emot ärbarhet, sedighet och den sanna blygsamheten, samt förorsakande Scandaleusa uppträden och förnärmande personliga helgden, som, likväl under visa Lagar uti ett civiliceraöt Samhälle, bör från allt förolämpande vara fredad. Jag tror det hvar och en som gör sig mödan att närmare granska de af Utskottet föreslagna åtgärder , nogsamt finner dessa mina Reflexioner grundade, men anser dock härvid min skyldighet såsom Anmärkare* Den 4 April. att närmare utveckla de Considerationer, hvilka billigt böra komma i öfvervägande. Utskottet föreslår att Besättningar å alla från utrikes Orter till Svenska Hamnar kommande Fartyg skola af kunnige Läkare visiteras, innan det bör tillåtas någon af Manskapet att gå i land. En sådan visitation kan till äfventyr vara verkställbar å Fartyg, som anlända till Sthderne, hvarest tillgång på Läkare finnes; men är deremot i vissa Landsorter alldeles inpracticable; och såsom ett exempel får jag nämna Gottland, som är ungefärligen ig mil i längden, å alla sidor fullspäckat nied Hamnar och Vikar, hvarest under Segeltiden större och och mindre Fartyg merendels från Utrikes Orter inlöpa; och huruledes skola da de få Läkare, hvilka finnas på Öen och uti dess ende Stad Wisby äro boende, kunna medhinna sådana Visitationer förrätta? De måste otvifvelaktig resa jemt såsom Strandridare, och Fartygen längre och kortare tid afbida deras ankomst.
Utdr. d. 27 Jun. 1825. coll m. 111. företeddes äfven Hedarv» BondeStåndets ProlocollsUtdrag a£ den 24 dennes, innefattande samma Ständs instämmande uti de beslut, hvilka Vällofl. BorgareStåndet härom vidtagit, med deri enda skilnad, att, då BorgareStändet ansett upplagan af dess Protocoll böra minskas ifrån 500 till 500 Exemplar, BondeStåndet redan bestämt antalet af dess Protocoll till blott 250 Exemplar. Efter öfverläggning härom förenade sig PresteStåndet till alla delar uti Vällofl. BorgareStåndets härom fattade beslut; hvarom de Resp. MedStänden, äfvensom de blifvande Statsoch ExpeditionsUtskolten igenom ProtocollsUtdrag skulle underrättas. Ut supra. Ex Protocollo J. A. Almquist. Frun Högloft. Riddershapet och Adeln. S. D. Vid föredragning ej mindre af Kongl. Majjts den 25 dennes till Riksens Ständer aflåtne och denna dag ankomne Nådiga Skrifvelse, angående den föreslagna Tacksägelse-Adressen, än ock af BondeStån* dets den 25 dennes på bordet lögde ProtocoIIs-Utdrag 'rörande samma ämne, fann Vrot. ZTtHr. cl. 29 Jaw. 1O23. 13 Ridderskapet och Adeln någon annan åtgärd i anledning deraf icke äga rum, än att Kongl. Majrts högstberörde skrifvelse jemte BondeStåndets berörde Protocolls» Utdrag borde läggas till Handlingarne. Frän Vallo fl. BorgnreStänäet. S. D. Sedan Kongl. Maj:t, genom nu ankommen Nådig skrifvelse af den 25 dennes, förklarat sig icke kunna emottaga den af Hedervärda BondeStåndet då föreslagna Tacksägelse adresse, fann BorgareStåndet den derom väckta fråga böra förfalla, och skulle BondeStåndets, i samma fråga meddelte, ProtocollsUtdrag läggas till handlingarne.
Stats-Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande: men enär berörde framställning hufvudsakligen synes afse de så kallade bostadsboställena vid indelta arméen, hvilka för åtskilliga inom regementenas och kompaniernas stånd förlagde militärer torde, med afseende å flere omständigheter, vara nödvändige, hvadan de år 1859 församlade Rikets Ständers Revisorer fästat uppmärksamheten dervid, att sådana boställen, fastän blott undantagsvis, blifvit under längre bestämd tid på arrende upplåtne; samt den af motionären åsyftade lönereglering, icke lärer på det af motionären föreslagna sätt kunna verkställas, åtminstone ej i vidsträcktare omfattning, enär, enligt hvad i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84 sid. 65 omförmäles, Kongl. Maj:t, i fråga om boställenas uppskattning, i nåder gillat vederbörande Departements-Chefs i underdånighet yttrade åsigt, att någon rubbning uti indelningsverkets grunder icke åsyftades, utan att hvarje regemente och korps skulle fortfarande bibehålla alla de boställen, vare sig till bostäder eller utarrendering anslagna, likasom ock de indelta räntor, krono-tionde samt öfriga anslag, hvilka blifvit hvarje regemente eller korps sednast genom Kongl. Brefvet den 2 Februari 1833 tillförsäkrade, — får Utskottet hemställa, att motionärens framställning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 6 Juli 1860. Stats-LitskoUets Ctlålande jV:-> tig. 8 l\:o 129 Alik. till Bxp.-Utsk, den 9 Juli 1860, kl. 1 é. m. Vild lamh. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, i fråga om ersättning till Sala silfververk för dess förlust i händelse af skatte-för en klin gens tillämpning på de till silfververket anslagna räntor af det s. k.
Förordningen, till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, den 22 December 1841 borde ändras så, att undersökning i boningsrum ej må, på något villkor, tillåtas hos person, som förut aldrig varit dömd för brott emot lull-lagarna; af Herr Palander, C. kV., att, med afseende å det onaturliga och omoraliska, som lagen befrämjade genom medgifvandet af husvisitation efter lill införsel förbjudne samt tullförsnillade varor, och å det ogillande deraf, som genom allmänna tänkesättet gåfve sig öppet tillkänna, berörde lagstadgande målte upphöra, men deremot alla stränga conlroller användas vid införandet af utländska varor, samt under forslandet deraf inom landet; af Herr Nordenanckar, F. kV-, att, för åstadkommande af ökade controller mot oloflig varuinförsel, dels det ansvar, som för misslyckade husvisitationer blifvit tulltjenstemännen ålagdt, måtle nedsättas, samt stadgandet, alt husvisitationer icke må af tulltjensteman utom eget district anställas, varda återf allad t, och dels den, genom Kongl. Stadgan om hvad vid sjöfart inrikes orter emellan iagttagas bör, samt om inrikes tullförpassning och bevakning den j5 Maj 1843, upphäfda enahanda äldre Stadga måtte med dervid nödige tillägg och förbättringar återställas; af Herr Prytz, A., att, enär berörde nu gällande Förpassningsstadga af den 15 Maj 1843, under den lofvärdu afsigten att undanrödja alla hinder för den inre varutrafiken, derjemte så undanröjt alla behöfliga controller emot den olofliga varutrafiken, att, serdeles i kuslorter, lurendrejeri och va Bih. t,II R. St. Besv. och Ekon. Ulsk.