Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning häraf torde det tillätas Under-styrelsen fästa Höglofliga Afdelningens uppmärksamhet derpå, att de nuvarande Chefernes aflöningar äro afsedda endast i och för den departementala förvaltningen eller deras egenskap af dels ordinarie Kommissarier i Riksbanken och dels Chefer hvar för sin afdelning. Under-styrelsen, såsom kollegial myndighet, kostar alltså för det närvarande Banko-verket, hvad ledamöterne angår, icke det ringaste. Den de verkställande Direktörerne, såsom sådane, tillkommande aflöning skulle således i alla händelser blifva ett verkligt plus i Bankoverkets förvaltningskostnad. Såsom åtminstone indirekt berörande detta ämne torde i sammanhang härmed böra omförmälas, att inom Rikets Ständers andru Finans-verk, nemligen Riksgäldskontoret, för några år sedan förslag väcktes om en, med den nu för Riksbanken ifrågasatta likartad, förändring af den inre förvaltningen, gående derpå ut, att Riksgälds-kontorets Tre Kommissarier, hvilka gemensamt ännu utgöra det Verkets kollegiala Understyrelse, skulle komma att subordinera under en emellan dem och Riksgälds-kontorets Fullmägtige stående nyskapad myndighet, till hvdken, såsom en sorts Öfver-kommissarie, den egentliga inre förvaltningen af Verket på det hela skulle öfverflyttas, men att dock detta förslag, efter vederbörande auktoriteters noggranna ompröfning, blef, såsom olämpligt, förkastadt och sådant, oaktadt Kommissariernes i Riksgälds-kontorets embelsåligganden i afseende på vård och ansvarighet naturligtvis äro af ojemförligt mindre omfattning och risk, än de som tillhöra Riksbankens ordinarie Kommissarier. Sammanfattningen af det redan anförda blifver således, att Under-styrelsen anser, att det nu föreslagna införandet af verkställande Direktörskap — om ock sådant för en enskild
Det finnes alltid någon inom socknen, som har ordentlig postgång, om kyrkoherden icke sjelf har det, hvilket likväl skulle förundra mig, och tillfälle saknas således icke att få de ifrågavar. brefven fortskaffade till och med utan särskild afgift; men denna är i allt fall såringa, att hela frågan icke lönar mödan af besväret, och allraminst synes det passande för R. St. att ingå till K. M. med und. skrifvelse i ett så obetydligt ämne. Jag tillstyrker afslag å Utsk:s betank. Hr von Hartmansdorff: I fall presterna nödvändigt böra betala postporto försina embetsbref till K. M:s Bef:hde, förmodar jag, att samma grundsats borde gälla äfven för Landshöfdingarna och andra embetsman, som hafva ännu större löner än kyrkoherdarna. Hr R. ib en: I anledn. af hvad den siste talaren yttrat, får jag blott erinra, att här icke är fråga om beviljandet af portofrihet för presterskapets embetsbref, utan om kronobetjeningens skyldighet att emottaga dessa bref till förskaffande och till och med att gifva qvitto derå, när så äskas. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Det är i sanning besynnerligt, att man vill göra den satsen gällande, att vissa embetsman 5 II. 3q 3oS Den a5 April f. ra. böra få sina embetsbref kostnadsfritt fortskaffade, men andra icke. Mig förefaller detta obilligt och orättvist. Hvad åter den anmärkningen beträffar, alt presterskapet skulle kunna vända sig directe till K. M. med en ansökning i ämnet, så är det naturligtvis lättare att fä frågan afgjord, sedan R. St. yttrat sin mening. Jag tillstyrker derföre bifall till Utsk:s betänkande. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Åtskilliga talare, sorn nu yttrat sig för en und. skrifvelse i detta ämne, talade emot mig, då jag uti en annan fråga för en stund sedan yrkade på en sådan skrifvelse. Jag anhåller alt nu få begagna samma skäl, som då nyttjades emot mig.
Vidkommande förhållandet i afseende å användningen af den utaf Peder Severentsson stiftade donation, så, då ådagalagdt vore, att en del af de enligt densamma åt medellösa ynglingar vid Warbergs elementar-läroverk afsedda medel i stället blifvit i ltsta kollegans och kollega emeritii löner inberäknad, har Domkapitlet hemställt, att ifrågavarande medel måtte, i enlighet med testators föreskrift, blifva för sitt rätta ändamål använda och således, om möjligt, ersättning af statsmedel beredas läroverkets premiioch fattigkassa för hvad den hittills förlorat, samt att vederbörande lärare måtte hädanefter af statsmedel utbekomma den lönefyllnad, som oriktigt utgått af ifrågavarande donation. På grund af hvad sålunda blifvit upplyst, får jag i underdånighet tillstyrka, att afkomst en af ifrågavarande donationsmedel, 22 Edr 88 öre, må från och med början af nästkommande statsregleringsperiod upphöra att inberäknas i lönerna för omförmälde lärare. I afseende å den af / W. Burman år 1838 gjorda donation till Frösö skola, hvilket läroverk sedermera blifvit förflyttadt till Ostersund, hafva Rikets Ständer, enär af gifvaren blifvit förslagsvis hemställdt, att med sagde donation 48 Bil. N:o 7 d) till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1862. måtte grundläggas en femte klass, så att ynglingar kunde derifrån direkt dimit-. teras till universitet, funnit det skäligen kunna ifrågasättas, om icke numera, sedan Östersunds skola blifvit till bögre elementar-läroverk utvidgad, räntan af berörde fond borde ingå i beräkning vid bestämmandet af skolans statsanslag, hvadan Rikets Ständer ansett upplysning böra meddelas, huruvida donationsbrefvet innehölle någon bestämd föreskrift i motsatt syftning, hvarigenom en sådan åtgärd skulle förhindras
Sedan, efter förrättad Gudstjenst, Ständernc sig ä Riks-Salen infunnit, och Landtmarskalken och Talemänncn, hwar i sin ordning, inför Konungen nedlagt Ständcns tacksamhet och wälönskningen, uppläses RiksdagsBeslutet. Deruppä sörklare Konungen, Sjelf eller genom Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne, Dest bifall till Riksdagens slutande och hemförlofwe Ständerne. 142 Expeditioner till RikS-LtLiiden. 8 81. Innan Riksens Ständer ätskiljas, gore de medelst Deputationer sine afskeds-uppwaktningar hos Konungen och det Kongl. Huset, samt tage likaledes genom Deputerade afsked fran hwarandra. Bilaga till Mem. N:o 3. Utdrag af Riksens Högloft. Ständers Couftitutions-Utstotts Protocoll den 5 Jul» 1809. Herr Erpcditions-Secreteraren Friherre Carpelan anmäldes wara af Embets-göromäl hindrad att sig till detta sammanträde infinna. S. D. Hos Utskottet kom under öswerwägande, huruwida bland de högre Embetsmän, hwilka enligt 41 8 af den profectcrade Riksdags-Ordnkngen ej mä tillätas att personligen hafwa fäte och stämma i Riksens Ständers Plena eller Utskott, äfwen Justitia-Näden borde inbegripas; och inlemnade härwid Herr Biskopen Doctor von Rosenstein ett sä lydande Memorial: "Den rättighet att i allmänna Lagstiftningen samt i beskattningsfrägors afgörande sä deltaga bör wara lika helig, som den är »vigtig för hwarje medlem af Staten. Flere gänger hafwa detta Utskotts Ledamöter samfält yttrat sin önskan att till Åtnjutande af denna rättighet kunna förhjelpa elfwen wära hittills i detta afseende wanlottade Landsmän. Att pä mindre säkra grunder neka densamma ät ännu flere, synes rakt stridande mot de grund - Bilaga iill Mein.
I förening likväl med sadane högre prisers bestämmande för riad Spannmål, hvilken föreskrift Utskottet 'ansåg höra till den Reglementariska delen af ämnet jjoch som i följd af Verkets förändrade Instruction städse skulle kornma att iakttagas, blef tork - inrättningars anläggande af Stats-Utskottet föreslagit,’ sedan dock först utrönt är, huru och på hvad sätt sådane torkhus, för att blifva af rätt nytta, böra inrättas: när detta en gång med all tillförlitlig visshet blifver kändt, tror Utskottet att alltför få tork-inrättningar endast i de bördiga Uandskaperne behöfva anläggas. Och kan Utskottet af desse anförde skäl icke frångå siu uti ämnet redan yttrade öfvertygelse. Af de orsaker, sorn Förslaget upptager, liar kostnaden för tork-inrättningars uppförande icke kunnat beräknas. Den uppgifne Summan 170,000 R:dr har afseende icke på kostnaden för uppförandet af tork-inrättningar, utan på den, som skulle åtgå till, dels till nppbyggande af nya, dels till utvidgande af nu befintlige Magaziner, hvarom i Förslaget närmare utredning göres. 5:0 I anledning af Ståts-Utskottets förer,lagné vUmänna grunder för UndsättningsSpannmåls nt~ delande, har uti de Lös Höglofl.
K ARL J OHAN . ladgård'n. Jag har ställt Jonas på vakt, så att ingen ska störa oss. L ENA . Ho är oppe på vind. Och far din är inne i Hvad är det du vill då? där gamla inte. Ja det är väl inte värd t te tala om det L ENA . K ARL J OHAN . en ingen har. Nej. Det är inte godt te äta pannkaka, när K ARL J OHAN . och kärleken går för somliga. Jag ville bara L ENA . Det är inte det, nej. Och kärleken kommer, tala om för dig, att far min kommer hit i dag. Hvad angår det mig? ­ 64 ­ Det gör det inte förstås. Men jag ville bara K ARL J OHAN . be' dig, att du skulle försöka och tala vid mor ovänner nu igen. din, så att hon hindrar dem från att skiljas som L ENA . Hvad skulle det göra då? en dag undantag utaf mig. Är det uppgjordt det? Jo, se far min är gammal, och han ta'r väl L ENA . K ARL J OHAN . jag inte, att vi skulle ha't grannar emellan, som vi nu har haft'et. L ENA . Talt om'et har vi i alla fall. Och då ville K ARL J OHAN . Är det alltihop det? så säger jag tack. Ja, jag vet inget mer. Men vill du göra det, L ENA . K ARL J OHAN . Ja, det kan jag väl göra. Ja, då får jag väl säga adjö då. Adjö. L ENA . K ARL J OHAN . ( Karl Johan mot dörren. ) Karl Johan! K ARL J OHAN . Är det något du vill? ­ 65 ­ Ja, jag vill veta, om det är sant, att du har K ARL J OHAN . L ENA . L ENA . skrifvit den där visan. Tror du, jag skrifver visor om far min? Nej men det där som står om min far, K ARL J OHAN . det kanske du har varit med om? tänker om mig men du tror väl aldrig Hvad för slag? du vet väl Hvad då? Hör du Lena jag vet inte hvad du Nej, det är bäst, jag ingenting säger. Säg' et ändå.
Men, i bredd med detta medgifvande måste jag uttala den åsigt, att en representation endast sparsamt och med särdeles betänksamhet Den 2 Maj f. m. 19 bör ingå uti öfverläggning om internationella angelägenheter. Och detta, ibland andra, af det skäl, att sällan en god basis för sådan öfverläggning finnes. I de flesta fall måste det nemi. inträffa, att för det stora flertalet af representanter många yttre förhållanden, som på frågan inverka, äro obekanta, att åtskilliga upplysningar måste undanhållas, såsom beroende af pågående underhandlingar eller af eventuella fördrag, hvilka icke kunna offentliggöras. Der nu så är, blifver ock förhållandet att de yttranden, som vid en sådan öfverläggning fällas, mindre kunna bära stämpeln af mogen sakkännedom än af individens känsla och smak. Härtill kommer, att ju högstämdare denna känsla är — och detta vill ju i de flesta fall säga detsamma som ju ensidigare — ju mera gifver den åt diskussionen, väl ej dess sanna prägel, men dock dess klingande betoning, enär denna känsla alltid är mera talför och högljudd än den lugna betänksamheten, och derföre, äfven om så ej var särskildt afsedt, frambringar det högljuddaste, det längst trängande echo. Otvifvelaktigt torde vara, att en öfverläggning, sålunda förd, sällan kan frambringa något praktiskt nyttigt resultat, men väl understundom framkalla svårigheter och förvecklingar. Man har stundom — ej så sällan t. o. in. — framkastat klander emot den hemlighetsfullhet, vårt utrikes kabinett säges iakttaga. Man har framdragit uppgifter om af detsamma vidtagna åtgöranden — jag känner ej om sanna eller icke — som man utur utländska tidningar uppsnappat, hvilkas obetydlighet man framhållit, för att visa huru långt denna hemlighetsfullhet går. För min del kan jag icke instämma i detta klander. Må vara att en eller annan af de uppgifna, särdeles likgiltiga, handlingarna — förutsatt att de varit riktiga — utan skada kunnat här meddelas. Af hvad intresse och vigt för Svenska folket ett sådant meddelande varit, lemnar jag derhän.
R:dr banko. 3:o 3:ne Garfverier för beredning af läder efter engelsk method, vid hvilka sistlidet år voro anställde 25 mantalsskrifne och 10 icke mantalsskrifne arbetare, af hvilka tillverkades läder för ett värde af 83,798 R:dr banko. 4:o en Knappnålsfabrik med en arbetare och ett tillverkningsvärde för sistlidet år af 200 Hulr banko. 5:o en Kortfabrik, vid hvilken sistlidet år tillverkades med 15 icke mantalsskrifne personer kort för ett värde af 7,200 R:dr banko. 6:o en Mekanisk verkstad och jerngjuteri, drifne af 24 mantalsskrifne och 12 icke mantalsskrifne personer, samt ett tillverkningsvärde af 35,480 R:dr banko. 7:o 2:ne Målareverk med 3:ne mantalsskrifne arbetare och uppgifven förtjenst i arbetslön af endast 200 R:dr banko. 8:o 2:ne Repslagerier, hvilkas tillverkning, med 4 mantalsskrifne och 11 icke mantalsskrifne arbetare, besteg sig till ett värde af 1,700 R:dr banko. 9:o en endast sistlidet år, med en mantalsskrifven och 4 icke mantalsskrifne arbetare drifven Risgrynsfabrik, vid hvilken värdet af tillverkningen uppgick lill ett belopp af 39,125 R:dr banko. 10:o 3:ne Segelduksfabriker, drifne med 59 väfvarestolar, samt 99 mantalsskrifne personer, 18 barn, samt 661 personer, som icke voro vid fabrikerna mantalsskrifne, och vid hvilka tillverkningsvärdet utgjorde 36,698 R:dr banko. Berättelse öfver Gefleborgs
St. tyckas äfven förut hafva liksom tyst erkänt kyrkans rätt i detta afseende, då de nemi. vid 1823 års riksdag, i und. anhöllo, att samma förmån, som 1820 blifvit de Halländska hemmansåboerne beviljade, äfven måtte biffva utsträckt till innehafvarne af de i Skåne belägna kyrkohemman. Hertill gaf K. M. sitt nåd. bifall. Det tyckes således som om de begge statsmakterne då bade varit ense derom, ali kyrkans rätt borde anses för helig. Men enskilde sökte dock derefter att ytterligare göra sina förmenta anspråk gällande. År 1828 beslöto R. St., på grund af väckta motioner, alt ingå tilli K. M. oell begära, det K. M. ville vid hvarje särskildt fall, der skatteköp ifrågasattes, låta undersökning vid domstol äga rum, för alt utröna huruvida Kronan elier kyrkan ägde rätt till skalleköpsskillingen. R. St. begärde derjemte, det K. M. malte förklara, att de i administrativ väg dittills tillkomne beslut icke skulle binda domslolarne. Emedlertid hade äfven bos kyrkans naturliga målsmän uppmärksamheten blifvit fästad derpå, alt det var kyrkans rätt, som man ifrågasatte, och de sökte derföre att försvara den. Till följd af PresteSl:s vid 1815 års riksdag afgifna und. skrifvelse, utfärdades år 1819 ett K. bref, som förklarade, att sådane hemman, till hvilka slädselrälten tillhörde de Halländska kyrkorne, icke kunde lill skatte försäljas eller kyrkorne från slädselrälten skiljas, så framt icke visas kunde, att kyrkorne en sådan dispositionsrätt sedan Danska liden obehörigen sig tillegnat. Vidare utfärdades i samma syftning år 1S26 ett K. bref, som förklarade, att K. M. funnit Halländska kyrkornes städsmålsrätt vara styrkt och befästad genom äldre och sednare författningar samt en långvarig utöfning deraf. Men alla dessa af K. M. utfärdade skrifvelse!' voro likväl icke tillräckliga för att lemna kyrkans rätt ostörd.
Grefve von Schwerin och Friherre Anckarsvärd, förenade sig med Grefve Mörner. Herr nf Brinckman Lika med Herr Munck af Rosenschöld , kan jag icke inse hvad verkan Finance-Regleringen möjligen kan hafva på grunderne, för den blifvande Bevillningen j h§Hst oip 3 R;dr efter nuvarande M)’0t*beräk' 220 Den g Februari i. ning eller i R:dr 24 sk. efter Jen, som kan blifva fastställd, skall utgöras för hvarje 1000 R Utan att vidare uppehålla mig vid denna anmärkning , torde jag endast få den äran upplysa , att flera missräkningar, i synnerhet på Hemmantalet, väl blifvit upptäckta, i de General-sammandrag öfver BevilJningen, som Riksgälds-Contoiret meddeladt, och hvilka såsom egenteligen vållade af Lands-Contoirens mindre ncggranhet, Bevillnings-Utskottet låtit vara sig angelägit, att i Redactionen af den nya Bevillr.ings-Stadgan i möjligaste måtto för framtiden förekomma ; men längre har Utskottet icke ansedt sig böra sträcka dess åtgärd; då granskningen af de redan afslutade Räkenskaper tillhöra Riksens Högloflige Ständers Revisorer och Stats-Utskott. Friherre Wrangel, Henning: Jag medgifver att de nu varande Bevillnings-grunderne äro enligt erfarenheten de bästa; men jag tror att de Inkomster Stats-Verket genom Bevillningen årligen hör påräkna, icke alltid, i anseende till de skiljaktiga Värderingar, hvilka hvarje år städse äga ruin, äro så bestä’mda, som Statens Utgifter.
Äfven Fabriks-Idkarne och Manufakturi sterne hafva i deras utlåtanden, med få undantag, sökt ådagalägga, att deras näringar och rörelse min - skats och försämrats under den tid, som är i fråga. Förhållandet härutinnan torde någorlunda tillförligt kunna bedömas med ledning af den förut meddelade Förteckningen på hvarje Societets årliga tillverkningsvärde och dess arbetares antal; hvarvid dock icke får lemnäs utan afseende den af Kongl. Commerce-Collegium gjorde anmärkning, att, oaktadt det uppgifna värdet af åtskilliga Fabrikers tillverkningar utvisar för de sista åren ett mindre belopp, än för de föregående, orsaken dertill likväl i allmänhet icke torde böra sökas i en minskad produktion, hvilken Kongl. Collegium ansett icke hafva ägt rum, utan deri, att lägre priser blifvit tillverkni n g n in e åsatte. Klädesfabriks-Näringen i Hufvudstaden bar utan tvifvel aftagit. Dess tillverkningsvärde har nemligen ifrån år 1827, då det uppgick till 486,375 R:dr, nästan årligen successift förminskats, så att det är i832 utgjorde 49,285 R:dr mindre än 1827; äfvensom Fabriks-Idkarnes antal minskats ifrån 38 till 25, Stolarnes ifrån 106 till 83 samt Årbetarnes med ro3, jemförelsevis till förhållandet sistnämnde år. Orsakerna dertill har FabriksSocieteten uppgifvit och Hall-Rätten vitsordat vara, dels ett utvidgadt bruk af bombasin och utländska tyger, dels uppstegring å utländska orter af ullpriserna, hvilka haft till följd Klädesprisernas förhöjning och bidragit att minska afsättningen.
Enligt hvad motionären nu upplyst, är förenämnda underdåniga ansökning af Kongl. Majit afslagen; och då således Kongl. Majit vid ärendets pröfning ej funnit anledning att hos Rikets Ständer göra nådig framställning om anvisande af något bidrag för inlösen af den ifrågavarande tomtafgälden, kan Utskottet icke tillstyrka Rikets Ständer att, uppå enskild motionärs förslag, bevilja anslag för berörda ändamål; hemställande alltså Utskottet, att förevarande motion icke måtte af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 22 Maj 1866. N:o 114, Ank. till Exp.-Utskden 22 Maj 1866, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel för aflöning af brovaktare inom Thorsångs församling af Kopparbergs län. (U. A.) Med förmälan hurusom, efter det Thorsångs socknemän låtit, efter dertill af statsmedel erhållet låneunderstöd, i stället för förut varande färjor bygga tvänne flottbroar öfver Dalelfven och den s. k Lillelfven vid Thorsångs kyrka, samt Kongl. Majrts Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län, uppå ansökan af bemälde socknemän, genom utslag den 30 Maj 1863, som blifvit af Kongl. Kammar-kollegium i utslag den 21 Januari 1864 gilladt, fastställt en afgift af 12 öre för hvarje gång 14 Slats-Ul'skot'tels Utlåtande N:o 114. nämnda broar behöfde öppnas för genomfart af ångfartyg, segelbåt eller pråm, Kongl.
Den 28 januari, Caroli dag kallad till åminnelse af akademiens höga instiktare, är akademiens årliga högtidsdag, då rektorn för det förlidna året nedlägger efter ett hållit tal sitt ämbete20, afkläder sig purpurmanteln, ikläder därmed den nya rektorn och öfverlemnar i hans händer akademiens fasces. På denna dag 1750 emottog jag efter erlagd id det ämbete, hvartill jag blifvit kallad. En talrik samling af åskådare ökade lustren af ceremonien, som förrättades efter allt gammalt bruk i domkyrkan bakom altaret, som afskär kyrkan i tvänne nästan lika stora delar, den ena invigd åt gudstjänsten, den andra öfverlemnad åt de högtidligheter, som vid akademien vanligen firas. Pedellerna med silfverspiror i hand öppnade processionen ur kyrkan, därifrån jag ledsagades af prokansleren, biskop Engström21, och samteliga professorerna till consistorii academici samlingsrum och lyckönskades därstädes af mina vördade lärare med en vänskap, som smickrade mig mer än purpurhatten och kåpan, hvarmed jag blifvit dekorerad. Till aftonen hade jag låtit bjuda hela akademistaten tillika med fruntimren, de förnämste af borgerskapet och de främmande, som sig vid ceremonien infunnit. Den största sal, jag kunnat få låna, var beredd att emottaga sällskapet, som undfägnades med dans och musik till långt in på natten och slutligen med en välsmaklig aftonmåltid, hvarefter mig ändtligen tilläts att i hvilans armar hämta någon förfriskning. Morgonsolen såg mig redan i sysslan. De inkomster, som därvid inflyta, mottagas aldrig af en rector illustris och öfverlemnades åt prorektorn, doktor Westring22, den jag för öfrigt icke tillät att dela med mig det ringaste af de förrättningar, som tillhörde mig att besörja. Under hela min lifstid, jag måste det bekänna, har jag aldrig förrättat någon syssla med mer oafbruten flit och med mera nöje än denna första, hvartill fåfängan ej litet bidrog. De lediga stunder, som mig lemnades, användes till rekapitulation af mina studier och i synnerhet att studera den disputation, som under mitt namn skulle utgifvas.
Maj-.ts Nådiga Skrifvelse N:o 57. 7 UIdrag aj Protokollet öfver Civil-Aren de, hållet inför Hans Maj: t Konungen i sammansatt Svenskt och Norrs kl Stats-Råd, uti närvaro aj Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, å Stockholms Slolt den 9 December 1856. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justilie-Stats-Ministern, Gunther, Hans Excellens, Herr Stats-Minislern för Utrikes ärendena, Friherre Lagerheim, Hans Excellens, Norrske Herr Siats-Ministern Due, Svenska Stats-Råden: Herr Fåhraus, IVallensleen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, samt Norrska Stats-Råden: Bloch och Lange. Siats-Rådet Ulner var af anmäld sjukdom hindrad att närvara. Departements-Chefen, Herr Stats-Rådet Fåhreeus, föredrog i underdånighet: Frågan om titlviigabringandet af ändringar och tillägg i nu befintliga stadganden, beträffande Sveriges och Nnrriges ömsesidiga handel och sjöfart. Föredragande Herr Departements-Chefen utlät sig i underdånighet: »När Eders Kongl. Maj:t, på min underdåniga hemställan, den 12 Juli 1855 täcktes besluta nedsättandet af en Svensk-Norrsk kommitté, för att afgifva underdånigt utlåtande, angående de förändringar och tillägg i nu befintliga stadganden, som kunde anses nyttiga och ändamålsenliga alt vidtaga för beredande af alla verkställbar ytterligare lättnader i Sveriges och Norriges ömsesidiga handel och sjöfart, anförde jag i underdånighet, bland annat, att å sednaste Riksdag röster låtit höra sig för åstadkommandet af en tulllorening mellan rikena, och att jag ansåge denna fråga förtjena en omständligare undersökning, på del alt fullständigt mätte blifva utredt, om och på hvilket sätt eller i hvilken utsträckning en s. k. Tull-förening efter de Tyska staternas föredöme, kunde mellan de förenade rikena lillvägabringas.