Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I familjen är det ofta kvinnan, som afgör både mera viktiga och mindre viktiga saker, fast detta hennes åtgörande sker så omärkligt, att det alltid vill synas, som om någon annan styrt med alltsammans. » Mannen bildar och danar världen, men kvinnan bildar mannen; » på så sätt är det j u ändock kvinnan, som » bildar och danar världen ». Hvad gör det, att hon icke synes? Världsaltets skapare och upprätthållare, synes väl han anrat än i sina verk? Och ändock är han den urmakt, som » verkar allt i alla ». Det inflytande, som kvinnan utöfvar inom familjen, ute i lifvet, är så mäktigt, så gränslöst, att man icke kan säga, hvar det börjar eller hvarest det slutar. Någon har sagt: » Våren öfvertygade därom — ingenting är mera oemotståndligt för mannen, iogenting på samma gång mera oförstörbart h o s honom än de ursprungliga intryck, som en from moder har efterlämnat, och som G skyddas af barndomsminnenas dunkla, hemlighetsfulla behag. » Må de kvinnor, som så vilja, blifva riksdagsmän, ministrar och allt möjligt; min tro är dock, att dessa kvinnor med allt sitt bråk ej uträttat ens hälften så mycket eller rättare så stora verk som de, hvilka nöjt sig med att » verka i hemlighet, liksom jordens dunkla, hemlighetsfulla kraf(Intresserade ombedjas att insända beskrifningar på ter. » trejliga patiencer, ej förut allt för allmänt kända Ae. eller upptagna i de vanliga patienceböckerna.) r För patienee-amatörer. Tretton. Fem högar med fem kort i hvarje hög utläggas. Sedan sammanparas sådana kort, hvars summa blir tretton, såsom knekt o c h två, sex och sju o. s. v. Då ej flere af de utlagda korten kunna sammanparas, tager man ur talongen. Stjärnan. 4 kort utläggas i en stjärna till hjälpkort. Finnes bland dem någon sexa, lägges den inuti stjärnan, och kort läggas härpl i fallande; sjuorna läggas mellan hjälpkorten, och kort från talongen läggas på dem i stigande. Sexorna få uttagas, då de k o m m a ur talongen. Sjuornas hö gar skola sluta med kungar, sexornas hög med ess. Anna Stina.
Under inflytelsen af sådana åsigter beviljade äfven Rikets sednast församlade Ständer nödiga medel dels till nybyggnad af en ångfregatt af bästa modell och af 6 st. kanonångslupar, för hvilka modellen redan var godkänd, dels ock till linieskeppet Skandinaviens komplettering till segelskepp samt anskaffning af en eller flera roddkanonbåtar af ändamålsenlig modell, af hvilka fartyg nyssnämnde linieskepp är nära fullbordadt, äfvensom 2 kanonångslupar och en roddkanonbåt blifvit färdigbyggda, samt ångfregatten och de fyra öfriga kanonångsluparne äro under byggnad, dervid för fiegatten följes den, med hänseende till dess cert, bästa Engelska modell, som kunnat utfinnas.» »Då Bil. JYs 3 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop jM 1, om Statsverket 1859. 65 »Dä den väg, Rikets Ständer sålunda beträdt, synes mig vara riktig, tror jag mig ock i enahanda syftning böra afgifva förslag till de fartygsbvggnader, som under näsia stalsregleringsperiod borde utföras, men hvilka jag genom otillräckligheten af påräkneliga tillgångar ser mig nödgad att inskränka mot hvad önskligt vore. Jag tillstyrker derföre i underdånighet att medel måtte på följande sätt beredas till nybyggnad och fullständig komplettering af dels en ångfregalt, af bästa modell för maskin om 800 nominella hästkrafter, beräknad alt kosta *2,009,300 R:dr, och dels 4 st. kanonångslupar, att da af nyssberörda för ångfregatten beräknade kostnadssumma skulle under nu instundande statsregleringsperiod behöfvas två femtedelar eller R:dr 803,800. — men härtill det å 3:te Hufvudtiteln under rubriken »Materielen» uppförda anslag till Flottans nybyggnad, 162.000 R.dr årligen, eller för alla 5:ne åren
Beträffande först den af BeviIln:sUtsk. föreslagna förändring i afseende på portoafgiften, då våglängden är öfver 20 mil, så enär, till följd af R. St:s vid sista riksdag fattade beslut samt K. M:s nåd. skrifvelse till ÖfverPostdirectionen af d. 6 Maj i83o, posttaxorna för inrikes brefvexlingen blifvit så inrättade, att icke, såsom tillförne, antalet af de postcontor, hvilka brefven passera, utan vägens längd eller afståndet emellan orterna tagits till hufvudgrund för portoafgiftens beräknande, men en rättelse härutinnan ansetts nödig, på sätt Utsk. föreslagit enligt I^ostverkets tillstyrkande, har Bevilln:sUtsk. ansett sig icke böra sätta sig deremot, helst posttaxornas omtryckning måste anses såsom en obetydlig sak. Hvad sedermera angår postfarten till Gottland, så och då vägens längd öfverallt blifvit lagd till grund för portoafgiften, har TJtsk. ansett enahanda förhållande i detta fall böra äga rum. Å en annan sida får jag upplysa, att Postverket icke gör någon vinst på postfarten till Gottland, emedan underhållet af postjakten knappast fullt bestrides af de der inflytande postmedlen, derå likväl något afseende icke torde böra fästas, då man betraktar, alt diligenceinräftningen emellan Stockholm och Skåne kostar staten öfver 10,000 r:dr årligen. För min enskilda del tror jag, att fr. o. m. det ögonblick Gottland genom en ångbåtsfart kommer i åtnjutande af samma förmån som alla öfriga Piikets provinser, nemi. af en säker och bestämd postfart, portoaf-giften åter kan höjas till det belopp, som hittills varit stadgadt. Dessa upplysningar har jag, med anledning af Hr af Billberghs och Frih, Ehrenborghs yttranden, ansett mig böra lernua. I t H. q G6 Dm i Augusti e. m. Hr Th'äm, Wolrath: Sent uppkommen till riksdagen, liar jag icke haft tillfälle att deltaga uti de förberedande åtgärderna till detta betänk.
Majit räcktes i Näder sig yttra, att da Lagstiftaren förbudit Giftermål i wista fall af skyldskap, hade utan twiswel dest afsigt dermed förnämligast warit den, au genom en salunda underhällen eller beredd allmän Opinion om desta ägtenjkaps vtilläteligher, förekomma dcn osedlighet och de vvrdningar, hwartill elt närmare och förtroligare umgänge emellan Personer af bägge könen kunde utan detta band gifwa anledning; I Swerige, likasom i andra protestantiska Land, hade ägienskapöförbude» tid efter annan blifwit insiränkte, och deras fordna stränghet mildrad, dä Samhällets nytta det fordrat och tidehmarfwets upplysning det tillatrr; men Le eftergifne Lagarnes allmänna grund hade dock alltid derwid sorgfälligt blifwit bewarade. Salunda hade Allmänna Lagen af är 1754 gifwit anledning, att ägtenskap emellan Syskonebarn kunde tittaras, men fastat derwid det wilkor, alr Konungen skulle gifwa lof dertill, samt bibehällit en skillnad i bestraffningarne för Lägersmål emellan Syskonebarn och emellan oskylde Personer. Denna Lag förenade pä detta sätt den för Samhället nyttiga möjiighelen af ägtenskap emellan Sy ffo - Den 5 Abruarir.
Deremot kan icke nekas, att ju jordeboksoch hemmantalsränta!!, samt, jemte den, alla efter hemmantal utgående onera, träffat och träffa hemmanen olika, i förhållande till de mer och mindre lindriga eller stränga grunder, som vid skattläggningen varit gällande och vunnit tillämpning, samt förnämligast i följd af den större eller mindre förändring, hemmanen under tiden genom odling, bättre eller sämre häfd och brukning, mistning af skog och fiske eller på annat sätt undergått, allt likväl olikheter, som endast vid ny refning och skattläggning skulle kunna jernnäs; och desutom måste man medgifva, att ständiga räntornes förvandlande till penningar, efter årligen fastställande markegångspris, medförer en osäkerhet i beräkningen af hemmanens utskylder, som vid missväxtår har för jordbrukaren menliga följder, synnerligen relativt till den förnämsta ränlepersedeln: spanmål, och hvilken olägenhet må hända skulle afhjelpas genom för längre tid, till exempel 5 eller 10 år, gällande markegångssättningar. Det synes ock vara utan tvifvel, att en betydlig lättnad skulle ernås för skattdragande hemman, som äro indelade till aflöning för Stater och Corpser, om desse hemman kunde få utgöra sine ständige räntor till Kronan directe och aflöningarne utgå från Kronans cassa, då likhet åtminstone härutinnan vunnes emellan alla hemman af lika natur; ty onekeligen äro indeldte skattehemman för närvarande mera betungade, synnerligen i afseende på afradsoch kronotiondespanmålen, än de skattehemman, hvilkas räntor förblifvit Kronan behållne. Öfrige statsbidragen äro antingen tillkomne eller jemkade under sednare tider, och passa således, i de fleste fall, närmare efter närvarande förhållanden, samt anses i allmänhet icke vara lill hinder i någon näring genom den tyngd, de direete medföra, så länge de icke synbart inskränka näringsidkarens förmåga att, med utvidgande af sin verksamhet, öka näringen och förkofra sig i välstånd.
Det vore nemligen att befara att, derest icke alla arméens pensionärer komme i åtnjutande af lika rätt, i förhållande till inneliafda tjenstegrader, sådant kunde hafva den påföljd, att arméens löntagare, i förväntan eller förhoppning om att blifva tillförsäkrade någon ytterligare fördel vid tilläfventyrs inträffande reglering eller vidare förhöjning af gällande pcnsions-stat, skulle söka att bibehålla sig i tjensten längre än som vore med Statens intresse i afseende å arméens tjenstbarhet förenligt. Det belopp, som erfordrades för tilldelande af fyllnadspensioner under åren 1861, 1862 och 1863 jemväl åt de arméens pensionärer, som före år 1858 afgått ur tjensten, utgjorde, enligt uträkning, dervid pensionärernes af motionären uppgifna ålder blifvit lagd till grund för antagandet i afseende å deras successiva afgång, tillhopa 418,000 Kalr; — och om nu dertill blefvo använda de besparingar, sorn till belopp af 320,324 R:dr under åren 1858, 1859 och 1860 uppkommit å det vid nästlidna riksdag för tillämpning af den förhöjda pensions-staten beviljade kreditiv å 150,000 Kalr årligen, skulle i rundt tal 98,000 R:dr utgöra den summa, som för nästa statsreglerings-period behöfdes för tilldelande af fyllnadspensioner åt ifrågavarande äldre pensionärer.
Maj:t begärt, att för den kommande tiden, eller från och med år 1861, uti ifrågavarande reservations-anslag måtte beviljas en årlig tillökning af 12,000 R:dr, så att anslaget blefve till 30,000 R:dr förhöjdt. Af hvad Departements-chefen härutinnan anfört, finnér Utskottet behofvet af den äskade tillökningen i detta anslag vara fullständigt utredt och ådagalagdt, i följd hvaraf Utskottet tillstyrker att högstberörda nådiga framställning mätte af Rikets Ständer bilallas. Med anledning deraf att anslaget till Sjukvård under de sednaste åren, i följd af lyckliga sanitära förhållanden, lemnat något öfverskott, har Kongl. Maj:t föreslagit att, för jemnande af anslags-summan, som nu utgör 39,150 R:dr, densamma måtte med ett belopp af 150 R:dr nedsättas till 39,000 R:dr. I sammanhang hvarmed och då deremot Anslaget till diverse behof, i nu gällande Riks-stat upptaget till 19,025 R:dr, visat sig vara otillräckligt, Kongl. Majit föreslagit, att förberörde 150 R:dr måtte i stället tilläggas detta anslag, som sålunda skulle komma att ökas till 19,175 R:dr. Till dessa nådiga framställningar tillstyrker Utskottet Rikets Ständers bifall. 10:o) Beträffande förslags-anslaget till Skrifmaterialier och Expenser m. m. för Sjöförsvars-departementels Kansli-expedition har Utskottet uti ofvanstående 7:de punkt tillstyrkt, att, i enlighet med hvad Kongl. Majit föreslagit, från detta anslag måtte till förslags-anslaget för gemenskapens vid Flottans korpser natura-undcrhåll öfverflyttas ett belopp af 16
Stockholm den 8 Oct. 1834- Iteservationer: af Herr Grefve II. aton Fersen: ”Såsom Ledamot af Bevillnings-Utskottet, anhåller jag att reservationsvis få förklara, att jag inom Utskottet, från forsta början fråga om årlig bevillning å Caracterer förekom, beslridt detta beskatlningssätt, som nu af Rikets Ständer, genom votering i Förstärkta Stats-Utskottet, blifvit antaget, på grund deraf, att ej något af de dermed afsedda ändamålen torde vinnas, då deremot afgiften för eller beskattningen å den så kallade fåfängan, hvars tillvaro icke bestrides, lagd som hittills på stämpelafgiften, vida lämpligare synes uppfylla hvad man med skäl kan åsyfta.” Härmed förenade sig Herr Prosten Doctor Grevillius} Herr Professuren Grenander samt Herr Gömmetce-Rådet IVijk. Af Herr M. Grapengiesser: ”Emot Utskottets beslut, alt årlig bevillning å Caracters-Fullmagter, som hädanefter meddelas, skall utgå med vissa procent af den Charta Sigillata, hvarmed dessa Fullmagter beläggas, reserverar jag mig, emedan jag anser detta beslut både till sin princip och i tillämpningen orättvist och obilligt.
Beträffande sättet för ränteförenklingens utförande i detta län, anser sig Utskottet, med hänvisande till hvad Utskottet här ofvan yttrat angående dagsverken, föreslå Rikets Ständer, att i öfverensstämmelse för öfrigt med hvad den Nådiga Propositionen innehåller, för deras del besluta, att l:o Såsom hufvudränte-persedlar för Skaraborgs län bestämmas spanmål och smör, som bibehållas med blott sådane jemkningar, som kunna blifva en följd af i allmäuhet stadgade grunder; 2:o Dagsverken förvandlas hälften till spanmål och hälften till smör. Den nya spanmålsräntan utgöres af hälften råg och hälf ten korn; 3:o Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar, förvandlas till bestämd penningeränta, att, jemte till penningar förvandlade bråktalen och nuvarande skattetiteln penningar utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Kronobergs län. Af de nuvarande räntepersedlarne hade Kongl. Majit enligt , det till länets deputerade afgifna förslaget ansett spanmål, smör, fläsk, kött, ved, hö och dags~ verken samt dessutom penningar lämpligen kunna komma i fråga att såsom ser skilde skattepersedlar bibehållas, äfvensom att oxe, får och lam borde till kött samt halm till hö förvandlas. Deputerade hade förenat sig i den önskan, att persedlarne till den ränta, som fortfarande skulle bero af markegång, måtte bestämmas sålunda, alt hälften utgjordes ined spanmål, en fjerdedel med kött, en åttondedel med talg och en åttondedel med fläsk. Häruti hade Kongl. Majits Befallningshafvande i länet instämt med det undantag, att Kongl. Majits Befallningshafvande ansett smör såsom en förutvarande betydlig ränta böra qvarstå i stället för den af deputerade föreslagna persedel räntan talg. Kongl.
Dä penningeslällningen i landet för närvar, icke medger fördelaktig försäljning af faslighet och icke förespås kan, huru snart en lyckligare förändring deri är att motse; men förnyade arrenden pä 30 år af Statens egendomar skulle motverka eller uppskjuta slulcliga öfvergången af kungsgärdarne till enskildt ägo; föreslår jag vördsamt, att arrenden ä kungsgårdar, hvilka hädanefter löpa till ända, icke må prolongeras pä längre tid jin fem år, och icke eller med nya arrendatorer pä längre lid ingås; hvarjemte jag hemställer, att R. II. St. nu fastställa den grundsats, att samtelige för Statens räkning utarrenderade kungsgårdar höra till den mestbjudande under enskildt äganderätt, med lika skattskyldighet som för annan skaltejord, upplåtas, när R. St. framdeles filina tiden dertill lämplig; och böra efter mitt förslag inflytande köpeskillingar uteslutande användas för större företag, hvilka stå i sammanhang med rikets försvarsverk till lands och sjös. Remitterades lill StatsUtsk. Hr von Hohenhausen, Mich, Silvius, uppläste följande anförande: Gottland torde vara en ibland de provinser i riket, som för sitt climat och jordmåns beskaffenhet mest egna sig till införandet af ett mångsidigt jordbruk; meni medel alt det åstadkomma, står ön nu genom bristande rikedom och inträffade enskilda olyckor långt tillhaka. Utom ?:ne kungsgårdar finnas icke på Gottland några större jordegendomar; der finnes icke 516 Den 25 Augnst i. eller något enda säteri eller frälsehemman, således ieko stors lockelser för män med stört e förmögenhet och håg för jordbruket alt sig på ön nedsätta, oaktadt ciimatel och jordmånens goda beskaffenhet. Det är likväl ifrån innehafvare af större egendomar exemplen på förbättringar i jordbruket vanligen utgå, de allena kunna i stort verkställa försök dermed; hvad fördem sluleligen lyckas, blifver sedan hos allmogen och öfriga jordägare elt rättesnöre, det de icke underlåta att efterfölja, då sakens nytta af en flérårig erfarenhet blifvit bestyrkt.
När han vistades på Strömsholm och Drottningholm var han ofta angripen av magkrämpor, så pass att han inte efter vanligheten kunnat bevista vaktparaden. Han har någon gång klagat över att blodet stiger honom åt huvudet, när han ätit eller blivit upphetsad. Själv trodde han det berodde på hemorrojder och att han var mindre aktiv än vanligt. Under april månad har hans hälsa förbättrats, men den 10 maj efter middagsmåltiden vid Åby Gästgivargård, besvärades han mycket av kräkningar mellan Norrköping och Linköping. Middagen serverades av eget kök. Sparre intygar att han under resan druckit vin, vatten och mjölk. Vid nattlägret i Linköping hade professor Lodin blivit rådfrågad om något läkemedel. Opassligheten ansågs bero på förkylning, med tecken på frossfeber och förfelad matsmältning. Denna opasslighet har fortsatt under resan och vid Hester har han inte kunnat sitta med vid bordet, utan endast druckit någon buljong. Sjukdomen tilltog och i Eksjö måste han inta sängen den 12 och 13 maj. Den 15 kunde han dock resa vidare. Under vistelsen i Eksjö hade han vårdats av provinsialläkare Olin med den framgången att han vid ankomsten till Karlskrona kände sig nästan återställd. Den 22 och 23 juni har hälsan försämrats något. Han klagar över huvudvärk och yrsel, men bevistar Malmö stads borgerskaps middag för honom. De följande dagarna fram till den 28: de klagar han inte, kanske beroende på hans efterlängtade förtroliga umgänge med sin bror Hertig Fredrich av Augustenburg. Han har dock omtalat för Holst att han i ett anfall av svindel inte igenkänt sin bror. De avreste från Ramlösa till Hälsingborg och tog avsked vid Hälsingborgs Brygga. Därefter fortsatte kronprinsen till Kvidinge Hed, där den bedrövliga händelsen inträffade vid 3-tiden. För så vitt det står i mänsklig makt att söka utröna om en illgärning är begången, som ryktet anför, har man uppmärksammat vad kronprinsen ätit under sin vistelse i Stockholm. Den nu avlidne greve Fersen har uttryckt befallning att samma matordning som för den övriga kungafamiljen skulle gälla. Fram till 14 mars lagades maten av köksmästaren Bonnet och sedan av mästerkocken Nyman och mästerkocken Smitt. Konditorn Hammarberg har under hela tiden tillrett konfektyren samt kokat kaffe och te.
Ilär ar man inne på den stora frågan: skola dessa offentliga bolagsbanker röra sig med statsbankens creditsedlar eller med metalliskt mynt. Att det var Utsk:ns mening att ej ovilkorligen föreskrifva dem att inlösa med silfver, derom kan jag bära vittne; men att Utsk:n icke synas hafva märkt, att uttrycket gångbara mynt möjligtvis skulle kunna anses endast afse silfver, det måste jag till nödig rättelse anmärka. I afseende på frågan, huruvida enskilda banker skola röra sig med metalliskt mynt, torde det vara nödigt att till en del upptaga, hvad i förmiddags blifvit yttradt. En talare, Hr v. Troil, har uppgjort en tafla af hvad som möjligen kunde inträffa genom multiplication af sedelmassan på det hela i landet, då de underordnade bankerna, på grund af vissa portioner statsbanksedlar och tillagda hypotheker, spridde dubbla och tredubbla belopp af sina egna. Han visade, att bankens reella silfverfond skulle såmedelst tagas i beräkning och såsom grund för -en vida större sedelmassa, än statsbanken sjelf kunde våga utställa, men som likväl ytterst hvilade på denna silfverfond, hvilken i följd af sådan beräkning kunde komma att alltför starkt anlitas. Han syntes tro, att innehafvarne af bolagsbankernas sedlar skulle, i den mån de märkte ett sådant förhållande, tillvexla sig b:cosedlar för att dermed skynda till silfver-utvexlingsluckari. Han föreslog derföre, till förekommande af alla vådor, att bolagsbankerna genom lag skulle åläggas antingen inom viss fixerad tid börja med att tillhandahålla silfver, eller ock att de nu skulle blott tills vidare få rättighet fondera sin rörelse på Bapkens sedlar. a86 Den 26 November e> m.
N:o l\i pag. 329,) Handtverkeri-varorj för hvilka införselsforhud blifvit upphdfna år 1824 oc^1 följande år. Tillåtna till införsel Verktyg R:dr » 11 11 224 1 _ 6,o4g 5,44* 5,go6) Den 39 Juli f. ra. kommande minskning i uppbörden, särdeles om tullnedsätlningen å vin ej bifalles. Jag anhåller, att detta vördsamma anförande matie få åtfölja den åteiremiss af Bevilln Ulsk:s betänk., sorn troligen kemmer att äga rum. (Se bifogade tabell.) Hr Ceder schjöld,PehrGiistaf, anförde skriftligen: Att H. Bevilln.Utsk. funnit sig icke kunna tillstyrka bifall till min motion om afskaffande af all tull och ersättning genom särskild bevillning för den derigenom uppkommande minskning i Statens inkomster, skulle icke hafva förmått mig att deremot göra några invändningar, derest icke Utskts enda skäl för afstyrkandet utgjorde ett fullkomligt misstag om min mening. Den har nemi. icke, såsom Utsk. tyckes hafva antagit, varit, att tuliersättningen skulle utgöl-as såsom en personel capitations-afgift, lika för alla, utan trodde jag mig hafva tillräckligen antydt, att Taxerings-comiteVrna borde särskildt bestämma denna bevilln., efter deras öfvertygelse om hvars och ens lefnadssätt och deraf följande ungefärliga förbrukning af utländska varor. Hr Cederschjöld fortfor derefter muntligen: Då jag nu hört huru mångfalldigt olika meningar, som redan blifvit yttrade öfver tullbeloppets bestämmande; så kan jag icke underlåta att betyga min fägnad öfver de svårigheter, som alltid måste rönas vid dessa frågors afgörande. Jag hoppas nemi. att lagstiftarne skola allt mer och mer ledsna vid det tunga besväret att afgöra hvilka näringar skola gynnas och hvilka motarbetas, och att de omsider skola inse orimligheten att genom lullbevillningar nära de s. k, näringarna.
Alla inom Sveriges Rike byggda större och mindre fartyg, som bevisligen tillhöra våra trogna undersåter, förunne Wi i Nåder helfrihet, både vid inkommande och utgående, så att den i Taxan utsatta tullprocent beräknas för alla varor, som med dessa fartyg till Riket införas eller derifrån utföras , utan afseende eller skilnad, om inkommande varor liem tas directe från produetions-orten eller utur andra handen, och med iakttagande för öfrigt af den lindring i tull, som för handeln på vissa orter är serskildt i Nåder beviljad. 5 §. För alla varor, som inkomma med främmande fartyg, förhöjes den belöpande helfria tullen med fyratio procent; och för alla varor, som med dylika fartyg utföras, med femtio procent; utom i de fall, då genom serskilda afhandling»!- med främmande 4 §. Med de i Taxan förekommande vigtbestämmelser förstås victualievigt, der annan slags vigt icke ser-, skildt är utsatt. 5 §. Alla inom Sveriges Rike byggda eller i behörig ordning naturaliserade fartyg, sorn bevisligen tillhöra &c. beviljad. 6 §. lior till Beviltn. Ut sk. Bet. N.o ug. 3 Magter undantag härutinnan blifvit — öfverenskomma. — öfverenskomna. Till Allmänhetens underrättelse utfärdar Kongl. Majrts och Rikets Commerce-Collegium Kungörelse om dessa afhandlingar vid början af hvarje år. På varor, som enligt Taxan för - 7 §. (lika med 6 §. i i83o års Taxa). Mom. i.