Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett kort då och då kostade så litet, i synnerhet i förhållande till andra presenter, och man tänkte ej på att — » många bäckar små göra en stor å. » Nu tyckes » kortraseriet » ha lagt sig, åtminstone för en tid — korten äro ej längre » på modet ». Särskildt med anledning af den » kortmission », som i våra dagar kommit till stånd, torde dock enklare kort med färgtryck med och utan bibelspråk ännu länge hålla sig uppe. Du har säkert hört talas om, att man brukar skicka kort till utevarande sjömän, samt utdela dem såsom belöningskort i söndagsskolorna, men sådana små budbärare äro nog användbara — och användas också — äfven på andra håll i välgörenhetens tjänst. Icke alla dessa små gåfvor mottagas med tacksamhet, men om också bara en på hundra skulle göra glädje och blifva till välsignelse, huru godt vore det icke! Om nu ett litet, tryckt kort kan göra glädje, huru mycket meia då ett, som tydligen är tillverkadt af gifvaren själf. » Ah, tänk, att man gjort sig det besväret för min skull — för min skull! Det finnes då någon som bekymrar sig om mig och mina likar! » Hvilken tröst för ett sjukt hjärta! Hvilken upprättande tanke för den fallne! Med eller mot hans (hennes) vilja, ledas tankarne tillbaka till oskuldstiden, till barndomshemmet. Veka strängar vibrera — det var så länge sedan de rördes. Och så komma kanske ångertårar och framstammandet af en numera halft förgäten bön, en bön, som en gång för länge sedan inlärdes vid moderns knän. Kanske, kanske blir detta en vändpunkt! Hvem vet? Och allt detta liar ditt lilla kort med sina vänliga ord uträttat! Är det icke en stor lön för så liten möda? För att nu tala om dem, hvilka på ett eller annat sätt stå dig nära, skulle ju ett kort af ditt eget fabrikat särskildt i deras ögon få ett dubbelt värde. Jag vill här lära dig att förfärdiga ett slags kort, » blomsterkort » i ordets egentligaste mening. Dylika kan hvem som helst, utrustad med någon händighet och smak, själf tillverka. Har du kanske en gammal bokhylla, som du ej är rädd om, och så några gamla böcker eller tidskrifter, hvilka tåla vid att ligga i kläm?
Som fråga således nu är, icke om pröfning för särskilda fall af skatteköp å ett eller annat af de till hospitalet lydande hemman och lägenheter af den beskaffenhet, att tillfälle till inkomstens uppdrifvande medelst utarrendering för hospitalet saknas, utan om ett allmänt stadgande, hvarigenom skatteköp å slika hemman skulle, utan hemställan till Kongl. Maj:f, få af Hospitals-direktionen verk - Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition N:o 75. 33 verkställas, samt förslaget afser en för Inrättningen vigtig och synnerligen omfattande förändring uti gällande bestämmelser om dess fasta egendom, har Kongl. Majit ansett sig böra inhemta äfven Rikets Ständers beslut i ämnet.
Då emellertid lönerna vid sistnämnda regemente, hvilka vid den tid berörde stadgande i författningen infördes, voro de lägsta i arméen, numera äro betydligt högre, än lönerna för motsvarande grader vid något indelt regemente, inträffar det förhållande, att vid ett indelt regemente, fullmakt å tjenst med, lön kostar betydligt mindre, än en sådan å tjenst utan lön i samma grad, och skilnaden härvid blifver t. ex. i afseende på Under-löjtnants-fullmakter så stor, att fullmakten å en Under-löjtnants-beslällning med lön bör förses med stämpel-papper efter omkring 500 R:drs lön, men ulan lön elter 800 Riksdaler. För att afhjelpa detta missförhållande har Utskottet ansett billigt, att beräkningen uti ifrågavarande fall för fullmakter ej mindre i flottan (hvilken i nu gällande författning ej finnes särskildt nämnd), än ock i regemente, korps eller arméen skall ske efter staten vid det regemente eller den korps, hvarest den befordrade tjenar, och lör oplacerade i arméen qvarstående officerare, äfvensom för officerare vid Stockholms borgerskaps militärkorps efter den lägsta bland indelta arméens 14 Bevillnings-Ulskotlets Betänkande »11 22. stater, eller Skånska infanteri-regementenas normatstat, allt efter lägsta lönen inom graden, der olika löner inom samma grad finnas; och torde denna förändring, som finnes införd pag. 3 uti Utskottets förslag, af Rikets Ständer bifallas. I afseende på de särskilda Generals-graderna i arméen, då lön på stat ej åtföljer fullmakten, hänvisar nu gällande författning till Kongl. Brefvet den 18 December 1843. Då berörde Kongl. Bref innehåller, att Generals-fullmakter af alla grader skola förses med stämpel-papper efter General-befälhafvare-lönen, 4,500
Vid detta förhållande har således det af Utskottel fö. od med capital-afbetalningarne blifvit bifallet af 3*,ie Stan i • T "d fräsa följaktligen, är afgjord; I,raren,ot i afseende påb. Veise!, , ' “ tas erlägagnde under anståndstiden två Stånd ci . ran“ ak.iga beslut. Och fär Utskottei bb uda i ^ Stånden att förena sig med Ridderskapet och Adeln sfmtP * ,°n, Men skulle detta förslag icke antagas utan f,ä<n Presle-Standtt. *•».- •« h tet i sådant hänseende föreslå följande Utskot Voteringsproposition; Den, som bifaller, att Upsala Academie befrias från ,3n( de å dess skuld till Riksgälds-Contoret under det An t f,da»S^a,- fern ärs förlängd, anständ med de föreskrift tÄ,7 garne (eller från don , Januarii 1834 intill den 3| dLbI/‘.gm voterar Ja; ecemnet iS38j), Den det ej vill voterar Nej ; Vinner Nej , kommer all fråga om befrielse från räntas att förfalla. a” rSntas ^laggtndt Stockholm den 26 September 1834. Ståls-Utskottets Utlåtande N-0 2jS. 7 N:o 278. Ankom til! Exp.-Utsk. den r October.
Härvid bör det ej heller förgätas, att, vid underhandlingarne, som föregingo 1841 års konvention, Sverige länge måste stå ensamt och att engelska regeringen väl slutligen deltog uti de samma - Ålim,. Besv. o, Ekon.-Ulsk. Utlåtande, JYi 120. 9 samma, men att Rysslands, Frankrikes och Hollands m. fl. regeringar, som jemväl inbjödos att dem biträda, och ehuru sådant synes hafva legat uti dessa staters fördel, likväl helt och hållet uraktläto det. I Utskottets tanka beror derföre möjligheten för Sverige att vinna befrielse från Öresundstullen, utan ersättning till Danmark, på inträffandet af mera gynnande politiska konjunkturer än de nuvarande, hvilka Utskottet icke, i likhet med motionären, anser serdeles lämpliga för ernåendet af ifrågavarande mål, ty för detta fall är framgången ej försäkrad endast derigenom, att »våra förhållanden till utrikes makter bära prägeln af uppriktig »vänskap och att vår regering tillvunnit sig från skiljda håll de mest ojälaktiga »bevis af förtroende». »En vis, för landets ära och undersåtarnes intressen vaksam »styrelse» kan, i Utskottets tanka, ej äfventyra fördelarne af en sådan ställning, genom fullföljande af fordringar och anspråk, hvilkas erkännande från alla sidor möter motstånd, och Sverige har redan en nog dyrköpt erfarenhet af det skadliga och okloka i en sådan politik. De olägenheter, som vår handel genom Öresundstullen får vidkännas, äro dock af den vigtiga beskaffenhet, att de, ju förr desto heldre, böra afhjelpas, och Utskottet anser således, alt det vore för Rikets sanna fördel menligt, alt i overksamhet afbida en tidpunkt, möjligen sä aflägse, som den ofvan antydda, innan verksamma mått och steg för beredande af nödig förändring häruti vidtagas. De af dessa olägenheter, som tillskynda vår handel största skada, hafva af motionären blifvit framställda, och Utskottet vill, utom å dessa, endast fästa uppmärksamheten å ytterligare en dylik. Våra städer på östra kusten hafva, vid täflan med dem på den vestra, emot sig den svårighet, att sjöfarten är under en längre tid af året hämmad utaf is.
Af Friherre Oxenstjerna, C; med åberopande af den mening, som uti Friherrens vid Betänkandet N:o 38 afgifne reservation innefattas; af Friherrarne Åkerhjelm, Tersmeden och Stjernstedt; af Herr Lagerborg: ”Om jag reserverat mig emot Utskottens beslui i 36 Staissamt Bevillning!- Vt sköttens Utlåtandet N.o g<j. denna fråga, så är det icke derföre, alt jag mindre än någon annan erkänner den höga vigten af det ändamål, hvilket Utskotten genom den föreslagna åtgärden trott sig ändamålsenligast kunna befrämja. Det är fastmera min innerliga öfvertygelse, att en rätt ordnad och vårdad folk-undervisning, grundad framför allt på religiös och moralisk bildning, är det vackraste, sannaste och varaktigaste arf, som det ena tidevarfvet kan lemna åt det andra. Folk-undervisningen är derföre äfven ett af de värdigaste ämnen för representationens omsorger, samt i och med detsamma ett af de vigtiste föremål, som påkalla anslag af nödiga medel. Men ju vigtigare ändamålet är, desto angelägnare är det äfven, att de medel, sorn dertill anslås, anordnas på ett sådant sält, att det lemnar den sörsta möjliga säkerhet för medlens ändamålsenliga användande till verkliggörande af sjelfva hufvudändamålet. Det i betänkandet föreslagna sättet synes mig icke lemna den i detta afseende nödiga säkerheten, och det är hufvudsakligen af detta skäl, som jag icke kunnat instämma uti Utskottens beslut. Jag utbeder mig att få i korthet redogöra för de grunder, som härvid bestämt mig. Uti folk-undervisningen inom en Stat bör det vara enhet, af samma skäl, som man anser, att det bör finnas en Stats-religion. Det nya förslaget synes visserligen icke vid första påseendet rubba folkundervisningens enhet; men det nedlägger likväl ett frö till en sådan möjlig rubbning derigenom, att det oundgängliga, verksamma och mägtiga medlet, penningen, lägges i communernas händer, utan redovisnings-skyldigbet inför Staten, hvarigenom ledningen af denna vigtiga angelägenhet småningom kommer att förflyttas ifrån Staten eller dess styrande organer till communerna.
Det uti min berättelse till sista riksdag upptagne aktionsmål, hvilket efter angifvelse af förre Riksdagsfullmäktigen Erik Andersson i Nya Dahla blifvit uti Kongl. Göta Hofrätt anhängiggjordt emot vice Häradshöfdingen N. M. Stedt *) och af Kongl. Hofrätten afgjordt genom utslag den 3 Juni 1850, har, efter hvad i samma berättelse äfven förmäles, genom mina underdåniga besvär kommit under Kongl. Majits nådiga pröfning, och är nu mera genom nådigt Utslag den 10 April 1851 på det sätt afgjordt, att som i fråga varande på Erik Andersson uttagna stämning till 1847 års sommarting med Gudhems härad innehållit, att tinget började den 10 Maj, men å denna dag, då Erik Andersson, efter hvad obestridt vore, på tingsstället sig infunnit, någon rättegång vid Gudhems Häradsrätt icke förevarit, utan Häradsrättens ransakningssammanträden redan upphört, vid hvilket förhållande Erik Åndersson icke haft anledning att den emottagne stämningen vidare åtlyda; alltså och då Häradsrätten vid målets handläggning den 8 Maj och den 18 Juni 1847 felat deruti, att på grund af blott en persons intygande Häradsrätten ansett Erik Andersson hafva varit behörigen stämd, och derföre, enär Erik Andersson icke tillstädeskommit, genom utslag nyssnämnde den 18 Juni fällt *) Angående domstolsåtgurder grundade på ogiltig stämning (se sid. 165). — 68 — honom till böter 32 sk. oell förelagt honom att å nästa ting, dertill saken uppsköts, sig inställa vid tre R:dr 16 sk. vite; men vice Häradshöfdingen Stedt, hvilken vid sistnämnde ting icke varit ordförande i Häradsrätten, ej stöde i ansvar för Häradsrättens då gifna beslut i vidsträcktare mån, än detsamma genom Erik
Maj 1843 om hvad iakttagas bör vid — 7 2 11 — b. 13 Maj b. 13 Maj b. 16 Maj g. 13 Maj Instruktion: för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-Diskonten angående — 6 1 77 — b. 10 Febr. b. 4 Febr. b. 6 Febr. g. 4 Febr. » för Banko-Utskottet vid nästa Riksdag 6 1 84 b. 26 Febr. b. 25 Febr. b. 26 Febr. b. 26 Febr. » för Justerare af Mått och Vigter, om ändring i Kongl, — 8 — 60 — b. 10 Mars b. 11 Mars g. 18 Mars b. 11 Mars Inteckning i fast egendom, om tillägg till § 20 i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818 angående — 7 1 88 — b. 6 Mars b. 8 Mars b. 6 Mars b. 6 Mars » om aftals angående nyttjandeg. 14 Mars b. 4 Mars rätt — 7 1 14 — b 10 Mars å. 11 Mars Svar på återremiss — 7 1 26 — a. a. 6 Apr. a. a. 30 Mars a. a. 4 Apr. a. a. 4 Apr. 46 37 J. Kongl. Proposit eller Skrifvelser Samling. t Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Kiks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. g* »e . CO P^ PS CT5 CO w CT> CO P Ridd. o. PresteBorgareBondeN-.o N:0 N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet.
För att hjelpa Herr von Hartmansdorff ur den förlägenhet, i hvilken han synes befinna sig i denna fråga, hemställer jag, om det ej skulle gå an, att rent af afskaffa denna afgift. Hvar och en lärer finna, att då 5,800 R:dr fördelas på lika många lärjungar vid Rikets scholor, kommer på hvarje person ej mera än omkring 1 R:dr. Hvad denna uppmuntran vill säga, lärer vara tydligt för hvar och en. Friherre Palmstjerna har anmärkt, att bevillningen skulle ökas, om Djeknepenningarne upphörde, att utgå såsom hittills. Jag hemställer, om icke denna skatt, antingen den utgår såsom Djeknepenningar, eller Bevillning, i alla fall är en börda. Då Rikets Ständer snart komma att afgöra frågan om ett förökadt anslag åt läroverken, så betydligt som det Herr von Hartmansdorff omförmält, tyckes det vara lätt, att snarare öka dessa medel med 5ooo R:dr, än att sätta dessa 5ooo R:dr på en särskild inkomst-titel med särskild uppbörd. Jag hemställer således, om icke contrapropositionen kunde blifva sådan jag nämnt. 32 H. i5* 328 Den i3 Juiii f. m. Friherre Palmstjerna: Jag för min del kan ej tro, att dessa 5,800 R:dr kunna genom Rikets Ständers beslut aflysas, ty tredje mans rätt beror derpå. Det lärer ej gå an för Rikets Ständer, att låta inställa denna afgift, utan att anslå medel, som skola fylla det årliga beloppet på annat sätt; och som sådane medel icke eller finnas utan genom Bevillning, ser jag ej något medel, att afskaffa Djeknepenningarne utan genom motsvarande ökning af Bevillning. Huruvida detta är lämpeligt, lemnar jag derhän. Det vore likväl ej alldeles detsamma, huruvida dessa penningar utgå af Bevillningen, som utgöres af alla klasser medborgare, eller blott af den, som hittills utgjort denna afgift. Den fördelades derigenom på helt andra personer, som ej pläga finna likgiltigt, om en afgift utgår af en dass, eller alla classer menniskor. Jag kan ej finna, såsom Herr Bråkenhjelm, att förhållandet ar detsamma.
Han känner omkring 1784 sitt beroende såsom rent sjukligt – ehuru »en sjukdom, som är mig kärare än hälsan», skrifver han, »och från hvilken jag ej ville tillfriskna». Men af sådana sjukdomar antingen dör eller tillfrisknar man. Goethe säger med sanning om kärleken att »den är det enklaste och nyckfullaste i den nyckfulla sammansättning, som kallas människa än en stjärna, hvars bana man på pricken kan uträkna, än en komet, som förvirrar iakttagaren.» Goethes förhållande till fru von Stein tillhör ej det senare slaget af erotiska fenomen. Det var tvärtom en – ur de gifna förutsättningarna framgående – nödvändighet att denna kärlek måste upphöra just på grund af djupet i densamma, det djup, som, under andra förhållanden, troligen kommit den att alltid fortlefva. Men dessa förtroliga bref spegla äfven Goethes natur i många andra förhållanden. Man ser huru han, som senare hans Faust, »grep in i fulla människolifvet»; ser honom njuta sina framgångar, sin kraftkänsla, utan en skymt af fåfänga eller själfspegling, af förhäfvelse eller flärd, liksom man ser honom bära sina vedervärdigheter – af Karl August, af hoflifvet, af sitt hämmade arbete – med lugnt jämnmod. »Min Tasso ligger på min pulpet och ser så vänligt på mig,» skrifver han, »men huru räcka till? Jag måste ju baka kommissbröd af allt mitt hvete.» Utan jämmer ser han sin tid – Goethes tid! – splittras på obetydligheter, hvilka han dock söker göra innehållsrika, genom att bruka dem till öfning, till kraftutveckling, till vinnande af en lyckosam, skicklig hand med alla lifvets uppgifter, och han lär sig hemligheten af »att aldrig ha ledsamt: att alltid gå helt upp i hvad man gör». Medan hans själs böljor sålunda »drifva kvarnar», ser han dem dock dessemellan »höja sig i luften som springbrunnar» och »passgångarens hvardagslunk förvandlas till vingehästens flykt». »Ty jag är nog egentligen ämnad till skriftställare», tillägger han – Goethe! – med full naivitet.
J9- att Rikets Ständer måtte uti Circulations-Capitalet, emot inteckning i last egendom på landet och i släderne, bevilja en tillökning af En million R:dr B:co, hvilken tillökning på det sätt bildas, att till denna låne-rörelse öfverflyttas de efter hand ingående Capital-afbetalningarne å lånen emot återbetalnings-skyldighet i silfver, samt att till densamma anvisas skillnaden emellan 1,000,000 R:dr B:co och det belopp, hvartill sistberörde lån vid den tid, Rikets Ständers be slut till verkställighet befordras kan uppgå; börande häruti inberäknas det förskott af 35o,ooo R:dr, som vid nästlidet års början blifvit af Banco-Fullmägtige meddeiadt. Den 2! punkten, deruti Utskottet hemställde, att här ofvan föreslagna circulations-capital sålunda fördelas, att 5,65o,ooo R:dr hällas tillhanda för inteckningar i egendom å landet och <85 o,000 Rxlr för inteckningar uti hus och jord i släderne, utom Stockholm, har inom Ridder skåpet och Adeln samt Presteoch B onde-Stånden icke till någon anmärkning föranledt; hvaremot inom B or gare-Ståndet en Ledamot yrkat, att för den händelse Rikets Ständer skulle bifalla tillökning af fastighels-lånefonden, städerne utom Stockholm jemväl måtte få tillökningen tillgodonjuta, så alt deras lånefond uppbringas till fullt En million, samt att företrädesrätt till lån af berörde tillökning lemnäs dem, som hädanefter bygga stenhus, kalkbrukshus eller trädlius, beklädda med tegel, klink eller murbruk; och flere Ledamöter talat för bifall till Utskottets förslag; men andre åter förmält sig anse, att för hus i städerne icke bör bestämmas större lånefond, än den nu befintliga.
Landt-Ränleriet qvittera och dem sedermera till Dom-Kapitlet aflemna^ Hvad slutligen angår procenten af intressem ed leri, anser Konsistorium med billigheten öfverensstämmande, att ett arfvode af åtminstone 5 procent af räntan, biefve uppbördsmannen eller den redovisande tilldelad t. Kongl. Bergs-Kollegii underdåniga Utlåtande, angående Revjsoreraes Berättelse om granskningen af Bergikolans i Fahlun Räkenskaper. Stormakt i gste Allernådigste Konung! Genom Nådig Remiss af den 10 dennes, liar Eders Kongl. Majit befallt Bergs-Kollegium, att inkomma med förklaring öfver Riketsilöglofl. Ständers Revisorers Berättelse om den år 184* förrättade revisionen, i hvad den angår Fahlu Bergskolas Räkenskaper. Hvad Rikets Ständers Revisorer derom anföit är, efter K. ol leg ii underdåniga lanke, mindre att anse såsom anmärkning emot Räkenskaperna, än såsom en anmälan till Rikets Höglofl. Ständer af hvarjehanda vid Skolan förekommande förhållanden: såsom alt Räkenskapei ne icke åtföljas af någon Berättelse om Bergskolans förvaltning, blott. Berättelse om verkställda reparationer å Beriskolans egendomar; alt JernKontorel lemnar ett betydligt bidrag till Läroverkets undeihåll; att Elever nes antal är omvexlande; samt att Läroverkets verksamhet utsträckts till utvidgande af Fädei neslandels geologiska kännedom.
Och under denna storhetstid fanns det musikälskare, som hatade Meyerbeer och hans » realism », drömde sig tillbaka till de klassiska operornas » storhetstid » 1815 — 25, illustrerad af namnen Du Puy, Lindström, Wässelius, H. Widerberg, Frösslind, Sellström, men belackad af gustavianerna, som med saknad sågo tillbaka till » den stora operans » dagar eller storhetstid,till Karstens Oedipe eller Achille, Müllers Armide och Alce-ste, till fru Olin, Stenborg, Anders Widerberg, De Broen m. fl. Dessförinnan fanns visserligen ingen » storhetstid », enär det icke fanns någon tid alls. Att Hugenotterne på vår scen omkring 1865 hade sin storhetstid par préférence, berodde på det jemna utförande, som från alla håll kom operan till del. Musikpubliken hade vid denna tid kommit till füll insigt om Meyerbeers för-tjenster, alla fyra hans stora operor gåfvos under detta decennium med framgång. Någon fbrsta rangens glansprestation kan man väl icke tala om i Hugenotteana på vår scen, dertill ha gåfvorna varit för splittrade. An har Valentine varit skicklig tragedienne men med små röstmedel, än har hon egt en vacker röst men en liten gummas apparition och intet spel. Willmans Marcel torde just genom harmonien mellan sångarens och skådespelarens geni stå som N: o 1 i detta bildergalleri och vid hans sida Louise Michaelis gudaröst och koloraturglans i Drottningens rol, som ju annars hvarken passade hennes anspråkslösa yttre eller allvarliga skaplynne. Om fru Östberg skall kunna sägas öfverträffa denna näktergal i Margaretas parti, så beror det på hennes allsidiga teckning af denna förut mest lyriskt intresserande företeelse. Fru O. har läst sin allmänna historia väl, hon ger oss Navarras drottning alldeles så som hon der framställes med en fläkt af antikens Venus, sensuel, pikant, kokett, men likväl drottning i hvar tum.
3 mom. af folkskole-stadgan måtte intagas följande föreskrift: »Dom-Capitlet bör äfven vaka öfver det sätt, hvarpå föreskrifva undervisningsämnen i seminarium behandlas och serskildt deröfver att Bibel-läs»ning med nödiga förklaringar af läraren dagligen i seminarium förekommer.» Da undervisningens framgång i så väsendtlig mån beror af den undervisandes personliga egenskaper, uppkommer företrädesvis vid lärarebefattningars tillsättande behofvet af den personliga bekantskap med sökanden, som ett på stället aflagdt undervisnings-prof medför; och då, utan tvifvel af denna anledning, sådana prof i allmänhet finnas stadgade för så väl högre som lägre lärare-ljenster, synas folkskolelärare-befattningarne i detta hänseende icke böra utgöra ett undantag, helst del måhända vid dem är af så mycket större vigt alt en församling får lära känna den person, åt hvilken vården af dess uppväxande ungdom skall anförtros, ju betydligare inflytande läraren i dessa skolor kan hafva på barnens utveckling äfven i moraliskt afseende. Den enda ledning, skolstyrelsen för närvarande äger för bedömandet af de sökandes egenskaper, är den, som kan hemtas ur dessas ofta från olika seminarier erhållna betyg, och dessa betyg, utom det att jemförelse dem emellan icke är lätt alt verkställa, synnerligast till följd af den svårighet, sorn i allmänhet är lastad vid bestämmandet af betyg för undervisningsskicklighet, kunna icke sällan vara för en lång tid tillbaka utfärdade.
[2335] I en doktorsfamilj i kantonen Neuehatel kunna n u mottagas två unga flickor, som önska grundligt lära franska, tyska, engelska och musik. Familjelif. Omsorgsfull vård. Rymlig bostad. Stor trädgård. Moderata priser. För närmare upplysningar hänvände man sig till fruarna Hilma Sandström eller Thilda Morin, Karlshamn, eller fröken Sigrid Hemberg, Ystad. [2586] E kristligt sinnad dam mellan 20 o. 30 år m. ett dispon. kapital af 20,000 kr. erbjudes få ingå som komp. i n ett trefl., säkert o. vinstgifv. företag. Svar t. H. D » post. rest., Kristianstad. Den eger företr., som är skicklig i sång och musik. Cyclamen, Tuberoser och Ormbunkar från 50 öre till högre pris. Kosförteckning på begäran franco. Se utförligare annons i Idun N:r 36. John Wallmark Postadress: K a n a a n, Telefon fr frSvenska Allm. Stockholm. [2494] A nnotationsbok kan ingen undvara, ty besinna, hvilka stora tjänster densamma gör genom att påminna om saker, som ej få falla ur minnet. Som jag sålt tusentals annotationsböcker, har det blifvit mig möjligt sälja dem för en ren obetydlighet. Insänd 65 öre, så erhålles en bok i cloteller vaxduksband, och Ni skall bli förvånad, att en så utmärkt vara kan fås så billigt. I boken finnas ock meteroch prisförvandlingstabeller. gratis. V i d parti högsta, rabatt. [2563] John Fröberg, Finspong. P. Ericsson &amp; C:o. Göteborg. REKOMMENDERA SINA Persienner OTDS-I - * B Trädgårdsoch Blomstervänner T, n Obs.1 n a s t e TNT nT NCNR&gt; sorter, lågt 1 U I 1 1 1 U O U l, förädlade, starka ex., såväl för odling i krukor som för utplantering i det fria, 100 st. 45 å 50 kr., 10 st. 6 ä 6,50 kr., 1 st. 65 å 70 öre.