Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till undanrödjande af de berörde hinder , och da Adlrnännitigs-affattningeii dessutom blifvit betydligt uppehållen derigenom, att de dermed sysselsatte Landtmätare haft svårighet att erhålla nödigt handi-äcknings-mänskap i detinä folkfattiga ort, der arbetstidens korrthet på bak mark upptager Landtrhanneus hela omtanka för egna yrken, har Konungens Befallningshafvande i underdånighet hemställt, och Kongl. Majit uti Nådig skrifvelse den 19 Mars 1808 bifallit, det 24 man af Kongl. Jemtlands Regemente till Handtlangare skulle få réqvireras, hvarförutan irenne särskildte Landtmätare, enligt Kongl. Karnmar-Collegii Bref den 17 April 1807, till Allmänrnngs-affättningen blifvit iintagne1, meri då kriget Utbrast, tvänne af de tillförordnade särskildteLandtmätärne antogo annan tjenst, och dén tredje derefter endast varit sysselsatt med alfattning af oafvittrade oskattlagde Hemman och AUmännihgäfs utbrytning i fräta tillstötande byar i Ångermanland, har hela arbetet afstadnat, och synes, utan vidtagande kraftiga anstalter, ej på längre tid åter kunna komma i gång. Då likväl landets uppodling och födoämneng ymnigare production samt deraf beroende folkökning ofelbart Utgör det vigtigaste föremål för Regeringens .omvårdnad, har jag, på grund af öfvanomförmälte förhållanden, uti underdånig skrifvelse den 20 October innevarande år till Kongl. Majus visa 34§ i)en 8 Ma.sl visa och Nådiga Bepröfvande i underdånighet vågat föreslå, att de Ettusende Riksd., hvilka till Allmänningar* refning och affatthing i Vesternorrlands Län årligen varit anslagne, i anseende till ökad dyrhet på alla lefnadsmedel, måtte fördubblas, och Två Tusende Riksd. således hädanefter anses särskildt böra användas i det nu varande Vester-Norrland; och att deremot en lika Summa, eller 2000 R:d.
Men huru är det så mörkt; klockan kan icke vara mer än half nie på sin höjd? Kanske har tiden vikit så fort undan; vi ha ju haft så trefligt, och tiden går då så hastigt. Vet du, Anna, jag tycker, att himlen nu är alldeles grå, nästan svart. Se Anna! Båda sågo upp och i detsamma bländades deras ögon af en blixt. En förfärlig åskknall följde genast derpå. Bloden isades för de tu, och instinktmessigt, krampaktigt tryckte den ena den andras händer i sina och höll dem fast der. Ett fruktansvärdt åskväder inträffar ofta så oförmodadt, att en naturkunnig väderleksspåman knappast tio minuter före utbrottet kan förutsäga det. Ovädrets ankomst bådas icke af något svart moln vid horizonten, icke af något aflägset thordön, utan, såsom en ishinna lägger sig jemnt öfver vattnets yta, likaså samla sig de elektriska dunsterna till en öfverallt jemn molnhinna och insvepa oss ögonblickligen i mörker, hvilket dock snart belyses af granna, bländande, blodröda blixtar. Då märka vi, att vi hafva åskan öfverallt omkring oss, liksom öfver våra hufvuden, och att faran är stor. Ett sådant fenomen inträffar vanligast efter långvarig torka. Den de första dagarna så klara och blå luften blir småningom mindre genomskinlig, hvarefter dunsterna öfvergifva jordens yta. Till slut, sedan naturen i sin smygande gång hunnit förbereda allt till sitt uppror, bryter hon på en gång lös, och det helst om aftonen, emedan vattenpartiklarna då, till följe af svalkan, lättast kondenseras till moln. Så hade äfven det oväder uppkommit, som nu hotade att i hafsfruns kalla famn lemna Celia och Anna, ty det var icke blott åska och ljungeld utan ock storm, som gisslade förfärligt, och, kommande än härifrån än derifrån, dref den lilla båten hit och dit. Anna visade dock vid detta tillfälle en beundransvärd rådighet och skicklighet. Hon satte sig vid styret, höll med ena handen roderpinnen, med den högra dels rodde, dels hopade hon.
Det .af Constit.Utsk. nu afgifna för - Den 9 April e. m. 97 förslag till ett förändradt, mera ändamålsenligt stadgande i detta afseende synes mig således böra, afven af tryckfrihetens vänner, understödjas, emedan detsamma till en stor del undanrödjer de skäl, som möjligtvis hos en och annan nu kunna finnas till grundade klagomål öfver vår ägande tryckfrihet. Det är af sådan anledn., som jag anser den föreslagna confiscationen af skrift, som innefattar smädliga utlåtelser mot enskild person, böra kunna innan rättegångens början verkställas; men lika med Hrr Cederschjöld och Dalman finner jag det derjemte böra vara en ovilkorlig skyldighet för den person, som åtalar en dylik skrift, att ställa borgen derför, att densammas utgifvare ej skall i följd af confiscatienen komma att vidkännas någon förlust, derest skriften förklaras obrottslig. Till åstadkommande af en sådan modifieation, hvarigenom Utsk:s förslag, enligt min åsigt, blir antagligt, får äfven jag, i full consequens af det raisonnement, som ligger till grund för det framställda förslaget, yrka, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanka förklara den anmärkn., att målsäganden bör stalla antaglig borgen för det ersättningsansvar, sorn af-domaren kan honom åläggas, i händelse skriften förklaras obrottslig. Hr Dalman: Då jag äfven för min del instämmer i den grundsats, att verkligen Tryckfr.lagen bör stadga skydd för den enskilde medborgaren mot förolämpningar genom tryckfrihetens missbruk, sä skall jag ej vara envis i mitt yrkande, att R. o. Ad. måtte ogilla förslaget, utan åtnöja mig med, att R. o. Ad. antager det correctiv, att målsäganden skall ställa borgen, innan skriften kan med qvarstad beläggas.
Arrendeoch andra kontrakter, angående egendomar, hus, rum, bodar, källare, tomter och trädgårdar, så pä landet som i städerna, samt åkrar, ängar, beteshagar, q>arnar och sågar m. m., ehvad de äro på landet belägna elier städerna tillhöriga, skola, då de vid domstol eller hos exsekulor företes, utan afseende a det sätt, hvarpå de finnas upprättade, jemväl om de blifvit för vederbörande embetsverk och genom deröfver meddeladt protokolls-utdrag afslutade, förses med stämpel, beräknad efter den arrendesumma, byra eller afgäld, som för ett är i penningar eller penningars värde utgöres, och för kortare tid i föihållande derefter, dock aldrig lägre än 10 öre, på följande sätt, nemligen: till och med 25 R:dr — 10. utöfver 25 till och med 50 R:dr .— 25. derutöfver till och med 100 R:dr — 50. samt vidare för hvarje fulla 100 R:dr j: — Till alla arrende-kontrakter och afhandlingar, utan viss summa, skall, efter samma grund och förestående tarif, stämpel anskaffas till del belopp, hvartill deri betingade persedlar eller förmåner kunna skattas, enligt sednast fastställda markegångspris; och skulle samma kontrakt innehålla bestämmelser, rörande persedlar eller förmåner, hvilka icke finnas i markegångstaxan uppförde eller blifvit i kontraktet visst värde i penningar åsatte, ökas stämpeln i afseende derå med 40 öre. För kontrakter, som å landet upprättas mellan jord-egare och torpare eller andra personer om jord, dervid städja erlägges, beräknas stämpeln sålunda, att 5 procent af städjan jemte värdet af de årliga prestationerna, der sådana äro förbehållna, sammanläggas och på den summa, som härigenom uppstår, beräknas stämpeln enligt förestående tarif. Om, Expeditions-lits /t o/, tels Förslöf) till underd. Skrifvelse N:o 127.
Jag skulle tro, att StatsUtsk:s förbindelse i detta afseende icke på något vis förändras derigenom, att R. o. Ad. bestämmer en annan dag för markegångssättningen. Hr v. Hartmansdorff har sjelf medgifvil, Den 23 A p r i 1 f. m. att d. 8 Jan. är cn billigare dag för markegångssättning, än den dag StatsUtsk. föreslagit, ocb jag förstår således icke consequensen i hans motstånd. Detta motstånd kan således icke hafva sin grund i förändringen af dagen, utan afsigten måtte blott vara att tillintetgöra liela förslaget. Jag anhåller, att R. o. Ad. måtte fästa sin uppmärksamhet på beskaffenheten af sådana argumentationer, hvilka ligga på sidan om saken och icke ärligt leda till det mål, hvilket man vill framställa såsom argumentationens resultat. Jag tillstyrker, att R. o. Ad. matte gå BondeSt» önskan till mötes, och jag ber R. o. Ad. ihågkomma, vid huru många tillfällen detta Stånd fogat sig efter R. o. Ad:s önskningar, samt att det dock ytterst är på detta Stånd, som R. o. Ad.s, ja, liela landets sjelfbestånd beror. Ilr Stuart, Carl Gust.: Detta ämne har redan så många gånger och så omständligt, under denna riksdag, blifvit inför R. o. Ad. discuteradt, att jag nästan hade föresatt mig att icke ytterligare deltaga i denna discussion. Hr v. Hartmansdorffs i dag afgifna vidlyftiga anförande innehåller dock några omständigheter, hvilka jag funnit vara af den beskaffenhet, att jag ej kan underlåta att till besvarande upptaga en del deraf. Bemälde talare har bland annat uppgifvit, att allm. lagen skulle lägga hinder i vägen för det beslut, BondeSt. fattat och nu afven inbjudit de öfriga Stånden att fatta. Jag kan för min del icke inse något sådant hinder. Jag tror icke, att allm. lagens åberopade stadgande rimligtvis bör kunna erhålla en så vidsträckt tydning, att detsamma skulle hindra statsmagterna att medgifva ägarne af den hårdast skattlagda jorden en sådan concession soin den, hvarom nu är fråga.
\ - attiiet staiikte hiifti~t iq+. ' i ' haile~~s. ' Svordoiiinr, vanliga Iland dcn p l h a !Imog.cn. försvann. Icke ett ljud, icke ett skri, icke en suckan, icke ett rop p i far eller mor. Han fick icke tid dertill. Inom ett ögonblick var allt slut. P % bottnen af dammen, under det grönaktiga, stillastående vattnet, förblef Clemens ' och Chwedoras lilla barn lange liggande orörlig, med det lilla svarta ansigtet vandt mot hin~len, och kring det lilla hufvudet och de ined gytja nedsmorda armarne och benen slingrade sig de slemmiga vattenvaxternas långa unkna refvor. Fogeln med det gula hufvudet och de blå vingarne, gungade alltjemt helt sakta på hagtornsgrenen; de gröna grodorna hoppade smatt i det fuktade gräset, lindarne utandades sina välluktande angor, kringfladdrade af surrande bin, hvilka ljödo som beslöjade harpor. Fran andra sidan tradggrden hördes uppsyningsmannens stamma: Gummor, skanis ni då inte? att öda tiden ar en stor synd. På andra sidan, från de nyplöjda fälten, ljöd eniellanåt denna basröst, der drängen gick hojtande bakom sin plog: ka åh, håh, h %h! Ofver detta haf af grönska, fyldt med blommor, kärlek, sång, ljusskimmer och sprittande lif, höjde sig p % ena sidan herrgårdens skuggrika veranda, P % den andra det lilla kapellet med sin tillbedda bild, blickande mot hvarandra ratt genom öppningen i lindallén. Framför trappan fortfor den unga flickan med den ljusa hyn och de snöhvita händerna, att plocka rosor och geranium. I nischen på kapellet lyste och strilade bildens krona, som en tindrande stjerna, fastad i rymden. En stjerna. kalla vinterqvallen Ar fästet fr %n skyar fritt; Och rundtom dalar och höjder Ses lysa i dampadt hvitt. Det hvilar en kylig dager Kring tradens snöigs krans.
Majit, som funnit godt att uppskjuta utfärdandet af författningarne angående det nya systemet för Rikets mått, mål och vigt, hade, på det allmänheten emellertid mätte blifva i tillfälle att erhålla en fullständig kännedom af detsamma i alla dess delar, i nåder bifallit, att de till ifrågavarande författningar i underdånighet uppgjorda förslag skulle af trycket utgifvas och på lämpligt sätt kringdelas; och utkömmo, år 1826, från trycket underdåniga förslag: l:o till Kongl. Maj:ts Allmänna Nådiga Stadga om Rikets mått, mål och vigt; och 2:o till Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning om hvad vid verkställigheten af den nya Stadgan om mått, mål och vigt iakttagas bör. Uti nämnda förslag till Allmän Nådig Stadga äro ofvannämnda Kongl. Akademiens föreslagna måttoch vigts-enheter samt fördelningar, äfvensom det genom förbemälda experimenter erhållna samband mellan dessa enheter och naturmåtten, antagna såsom hufvudgrunder; dock är tunnan icke allsi systemet upptagen, hvaremot medicinalvigten, som i Akademiens förslag icke är omnämnd, är bibehållen, likväl endast till vägande af medikament efter läkares recepter. Vidare äro föreslagna föreskrifter angående rikslikares samt andre likares förfärdigande och förvarande; angående måttstockars, målkärls och vigters förfärdigande, justering och kröning; om mätning och vägning och om förvaringskärl; om allmänna inseendet öfver mått, mål och vigt, samt slutligen angående justerares åliggande. Förslaget till förordningen om verkställigheten innehåller, jemte motiverna för det nya systemet och förklaringar öfver dettas samband med det gamla, åtskilliga speciella stadganden, såsom att famnen skulle blifva oförändrad och likasom luttills 6 löt; att milen skulle bibehållas om 30,000 fot eller 18,000 alnar, samt att tunnlandet skulle bibehållas om 56,000 qvadratfot eller 14,000 qvädratalnar; hvarjemte slutligen föreslås föreskrifter rörande tiden för de öfverflödiga gamla måttens och vigternas försvinnande ur rörelsen. Dessa tvänne underdåniga förslag, hvilka, så vidt Kongl.
Under lagringen bildas de fruktessenser, s o m skänka vinerna deras fina smak o c h lukt (» bouquet »). H o s champagnen inpressas kolsyran i vinet under jäsningen på de korkade buteljerna. De franska vinerna beredas utan artificiell sprittillsats; de spanska försättas vanligen m e d ren sprit. D e sydligare ländernas drufvor äro sötare o c h mustigare o c h deras viner starkare än de nordliga trakternas. I mödrar, s o m ären n o g lyckliga att äga unga blomstrande döttrar, hvilkas väg ligger ljus o c h j ä m n framför dem, tanken m e d medlidande på den fattiga dottern af folket, s o m af ett bittert ödes tillskyndelse ser sin lifsväg förmörkad just vid dess början. Tanken o c h — handlen! En verkligt g o d gärning står här att utföra, o c h våra kvinnor skola då helt visst ej hålla sig undan. Grosshandlar O. Gylling i Motala, s o m af oegennyttig människokärlek satt sig i spetsen för insamlingen, är för oss känd s o m en i allo vederhäftig person. O c h nu till hans u p p r o p, så lydande: Barmhärtiga människor, unga o c h gamla, hvilkas hjärtan klappa för olyckan o c h nöden, begrunden m e d hvilka känslor den 16-åriga soldatdottern Helga Fast, hvilken blef öfverkörd v i d Vretstorps järnvägsstation o c h hvars båda fötter n u äro amputerade, skall se sin sorgliga framtid an. Sexton år, utan fötter, o c h sannolikt en lång, lång framtid m e d måhända o c h sannolikast fattighuset såsom den sista tillflyktsorten.
Grefve Posse tror det ej vara väl betänkt, att upphäfva Kronoskjuts-skyldigheten, förmodeligen på andra, ehuru icke uppgifna skäl, än att sådant skulle påkalla mera omtanka och hushållning vid bestyret med Kronans transporter; men jag anser Styrelsens åliggande i denna del vara af behofvet tillräckligt angifvit, att nemligen begagna samma transportmedel, som alltid erbjuda sig åt de enskillu behofven eller i44 Den 21 Januari!. inre handelsrörelsen. Jag liar dessutom i jnin motion skiljt mellan fredsoch krigstillstånd, i hvilket senare fall, lagen viker för nödvändigheten och våldet. Skulle man invända, att trouppers och i synnerhet Båtsmännens tåg genom Landet vanligen sker med marche-force, eller med Kronoskjuts; svarar jag, att bruket icke bevisar nödvändigheten, ehuru Båtsmäns-marcherna synas svåra, att vissa årstider verkställa annorlunda än som nu sker; dock torde den brådskande farten för denna trouppe äfven vara öfverflödig i fredstid, förutsatt, att denna onaturliga bemanning för Flottan allt framgent äger bestånd. Jag har ofvanföre calculerat tillgången på lejda hästar vid de stora vägarne till minst samma belopp med ordinarie skjutshästarne, och jag tror, att detta antal skall blifva fullt tillräckligt för Kronans transporter och skjutser i fredstid. Men att dessa transporter blifva dyrare än nu, är en sanning, så vidt omkostnaden derföre directe träffar StatsCassan; om man likväl beräknar den verkliga förlust jordbruket lider, genom nu varande Kronoskjuts, torde en ren Statsekonomisk vinst blifva följden af jemnade bördor i och för uppfyllandet af detta Statsbehof; och tror jag dessutom, att det hittills öfverdrifna behofvet af Kronoskjuts endast bibehåller sig af gammal vana från den tid, då alla Kronotransporter skedde kostnadsfritt, hvarföre de D c ii 21 J a n u a r i i. »45 tle administrativa myndigheterne blifvit invända vid misshushållning häruti.
Föredrogs och lades till handlingarne Banko-Utskottets Memorial, JVs 54. i anledning af erhållen återremiss af Memorialet JVs 46. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Utlåtande, JVs 151, i anledning af motion om indragning af Ulldiskonten samt af det för denna inrättning å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv; och Memorial JVs 152, angående aflöningen för Rikets Ständers Herr Justitie-ombudsmari samt den hos honom anställda kanslioch vaktbetjening. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Be tänkande, JVs 129, i anledning af motion med förslag til! åtgärder mot skolgångs försummande. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Betänkande JVs 130, i anledning af motion om upphörande af skyldigheten att låta stämpla inom riket tillverkade varor, beslöt Bonde-Ståndet, med afslag ä Utskottets i Betänkandet gjorda tillstyrkan, att, i enlighet med motionärens förslag, »Rikets Ständer må i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majtt anhålla, att den genom särskilda författningar föreskrifna stämpling å inom riket tillverkade varor måtte varda afskaffad». S. D. Vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets under JVs 121 af gifna förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående fortsatt utförande af jernvägsarbete!! för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel, blef samma skrifvelseförslag tili Utskottet ålerremitteradt. Från Höglo fl. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Bevillnings—Utskottets Utlåtande, 24, angående införsel-tullen å artikeln Attika. Från Högv. Preste-Slåndel.
H. St. aflåtne Memorial, Betänkanden och Utlåtanden; så har ExpeditionsUtskoltet, till följd af Rikets Ständers ofvanberörde förordnande, och då med behörig ordning icke synes öfverenstämma, att underskrifne Original-Exemplar af ifrågavarande handlingar från något eller några Utskott till förvarande i Archivet vid Riksdagens slut må saknas, ansett sig, med öfverlemnande af närlagde förteckningar, utvisande, att antalet af de från Statstill ExpeditionsUtskottet icke insände skrifna Original-Exemplar af meranämnde handlingar uppgått till ett antal af icke mindre iixp. Vtsk. försl, till nnd. Adr. 491 än a3i , samt af sådane felande Exemplar från sammansatte Statsoch BancoUIskotten till t4» härigenom böra hos R. H. St. vördsamt anhålla: att Stats-Utskottet samt sammansatta Statsoch BancoUtskotten mätte erinras, att behörigen underskrifna OriginalExemplar till de uti hosgående förteckningar upptagne Betänkanden, Utlåtanden och Memorial, i öfverenstämmelse med R. II. Ständers ofvanåberopade beslut, så skyndsamt som möjligt, och senast inom nästkommande INovember månads slut, till Expeditionsutskott insända; helst Utskottets Secreterare, i händelse R. II. St. vid innevarande Riksdag skulle finna för godt, att, i likhet med hvad vid föregående Riksdagar egt rum, förordna, det denne Tjensteman icke måtte utbekomma arfvodet för den sista tiden af Riksdagen förr, än alla till ExpeditionsUtskottethörande Riksdagshandlingar blifvit af honom i vederbörlig ordning aflemnade, icke, utan de förrbemälde Utskottens iakttagande uti ifrågavarande afseende, blefve i tillfälle att sitt åliggande derutinnan uppfylla. Stockholm den 22 October 1829. Uppl. o. godk. Iros Ridd. och Adeln d. 26 Oct. 1829.
Lika med båda löregide tal,arne anser jag, ali, om en trakt visar sig hafva ett så stort hellof af läroverk, alt antalet af gossar i den dervarande skolan ölversliger 400, så bör man der anlägga ännu ett läroverk. Jag anhåller fortfarande om bifall lill förslaget. Frih. Cederström: Jag beklagar, att Gr. Sparre fortfarande förbiser den öfverklagade omständigheten, alt ungdomen samman!ränges i lokaler, som icke hafva tillräckligt utrymme, hvaraf ofelbart dess välbefinnande i betydlig mån motverkas. Löfde vi uti Ättikas blida klimat, så kunde lärare och lärjungar vandra ikring under bar himmel, under det alt den ene meddelade, den andre mottog undervisning. Sådant låter sig icke göra i vårt klimat, utan vi mäste hafva läroverkshus, och sorn dessa icke kunna rymma ett obegränsadt antal, så ser jag ingen annan utväg att förekomma ungdomens alltför stora sammanträngande, än den, som Utsk:t föreslagit, hvarföre jag anhåller om bifall dertill. Gr. Mörner, Carl Giiran: För det af Utsk:t framställda förslag kunna visserligen åtskilliga skäl anses tala, men jag skulle vilja till motionären och till Ulsk:ts ledamöter framställa en Iråga. Hvarifrån hafva klagomålen öfver skolornas fullproppande med lör stort antal lärjungar kommit? Hafva de kommit från lärarne i de skolor, der antalet lärjungar varit störst, eller från sådana läroverk, som endast halt ett ringare antal lärjungar? Skulle klagomålen hafva kommit från sistnämnde håll, så ser jag deruti endast en uppenbarelse af en för mig åtminstone föga behaglig skråanda, som sträfvar att genom Jag - Den 10 Juni f. m. 113 bud hindra ynglingar alt gå in i en skola, för hvilken de hafva förtroende, och att i stiillet tvinga deni att gå in i en sådan, sorn de anse mindre god; och att understödja denna strlifvan, dertill finner jag icke något skål. Jag kanner nogsamt att en skola finues, der antalet lärjungar gått upp till 500, och jag har hört att denna skola skall vara en af de bättre i riket.
Med all säkerhet var hon en pröfvad hustru, det kunde man se på hennes småleende, ty småleenden kunna också utgöra ett slags memoirer. Till middagen, då sista hushållsstöket var undangjordt förmedelst ordnandet af sexan till thébordet, (hvilken intogs kl. 9) gjordes en huslig toilett, och efter middagen blef hon stadigt sittande i förmakssoffan tills elden i salen tändes för théet. Under alla dessa timmar läste fruntimren i de ofvannämnda böckerna eller konverserade med ankommande gäster. Fröken satt äfven ofta vid instrumentet och spelade, då författaren gläntade på dörren och gick några slag af och an i salen. Detta program var stadgadt och afveks ej oftare än då herrskapet skulle besöka spektaklet, göra en utfart i vagn, hvarmed Crusenstolpe ibland brukade belöna sina fruntimmer, eller då de skulle till en supé, eller sjelfva ha en sådan, hvilket senare af både herrn och frun ansågs såsom en affär, lång tid förut diskuterad, och till hvilken våningen på ett otroligt sätt fejades från grund till tak. Crusenstolpe gick alltid sjelf till torget och besörjde efter rådslag med sin fru alla uppköp. Och hade gästerna aldrig så stort hinder, vågade man ej neka. Den stora sällskapsskörden, till hvilken utsädet åstadkommit så mycket bryderi, blef aldrig utan gagn, ty då man sedan sinsemellan kollationerade de särskilda mindre och större ämnen, hvilka konversationsvis blefvo hvar och en meddelade, så hade man sjelf ämne för minst en hel veckas aftonkonversation och till på köpet torde det väl påträffats en eller annan godbit, som kunde användas bland Ställningar och förhållanden. Såsom ett bevis på huru lätt Crusenstolpe uppfattade halfva mystèrer och huru ännu lättare han hade att göra dem till hela, anföres här en anekdot, som Blanche berättat, börjande så: »För mycket fantasirik och passionerad att skrifva historien var han för rapsodisk i sitt manér att skrifva en fullt genomgående roman. Deraf uppkom ett författarskap som står ensamt i vårt land, ensamt måhända i alla. Det var ej historia, det var ej roman, det vägde emellan båda liksom dag och natt.