Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag i dag första gången uppträdde i delta ämne, förbigick jag att besvara några upkastade hinder, sora nu af Herr Lagerhjelm blifvit förnyade. Han har sagt, att man ej kunde bestämma Stats-regleringcn, innan Mynt-regleringen vore afgjord. Jag tror, att den del af Stats-regleringen, som angar de löpande utgifterne, måste ske i hvarje fall; men alt den del af Statsregleringen, som skall grundas på låne-utVägar, cj kan förr afgöras. Huru skola vi Den 12 Januari i. komma till något resultat i detta ämne, om vi ej räkna på ministerens biträde. Jag tror ej, att Rikets Ständer kunna fatta ett definitift beslut i sådane angelägenheter, om ej under öfverläggningarne Konungens Rådgifvare vilja bestämdt yttra sig, huruvida Mynt-regleringen är så föreslagen, att de kunna verkställa alla de på deras utarbetande beroende dermed gemenskap ägande åtgärder. Jag skall åtminstone ihärdigt afstyrka, att Rikets Ständer skulle besluta i en så vigtig samhälls-angelägenhet, som Myntväsendet, hvilket genom misstag blifvit till dem allena öfverlemnadt, om ej de Rådgifvande personerne förklara, att de äro enige i Beslutet, och tro sig kunna tillråda Konungen att gilla det. Herr Lagerhjelm bar sagt, att man ej, enligt 59 §. RegeringsFormen, kan angående Stats-regleringen infordra tvänne Betänkanden. Denna §. lyder sålunda: Efter Rikets och StatsVerkets tillstånd och behof läte Konungen till Utskottets öfverläggning framställa } hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie Inkomster j och hvilka behof genom Bevillningar böra fyllas. Der står ej något, som hindrar, att Stats-regleringen kan indelas i flere Betänkanden. Jag ser ej något hinder deremot, då föremålet rörer olika saker; det ena angår den bestående ordningen, det andra åter tillfällige utgifter.
Stil förefommanbe af lärjungarneS öfmeranfträngning äro belS läfeterminerna något förfortabe, belS föreffrift mebbetab beröm, att ide för många lärotimmar må följa omebelbart på fjmaranbra, belS äf* 33 erdttelf e om I)mab i Srifet o cl) b e f S men anBefalbt, att en antedttinggBof öfwer be hemarbeten, font tillbelaS lärjungatne, ffali förag af lärarne i tjmarje flafj. Sfteftorerna äro för* ftditbigabe att t årgprograntertta afgtfma rebogörelfe för tjanbl) af matthet af befja föreffrifter. ^Derjemte l)ar ^ongl. 93laj:t mebbelat ftabganbe beröm, att yngling, font åtnjuter unbermiöning på elementarlärowerfg flafjiffa linie, i mifja fall må, på målgntang framftällning, Befriag från grefiffa fpråfctg lagning. 3 affeenbe på friftenbomgunbermigningen
Jag är skyldig att rätta ett misstag, som jag begick då jag åberopade ett exempel, der R. St. skulle hafva begärt en afskrifning och K. M. deröfver yttrat Sig. Förliå1- landet var ej alldeles så, ty det var fråga om eli län som någon motionär begärde skulle få utgå ur manufaktur-diskontens räkenskaper, hvilket äfven blef af R. St. beviljadt. För öfrigt känner jag ej om något annat exempel finnes derpå, alt R. St. inblandat sig i afskrifningsfrågor; men i hufvudsaken får jag nämna, i likhet med hvad redan är yttradt; alt kammarrätten beviljar afskrifning pä statens medel, och jag tror ej att det föredrages K. M., om icke någon klagar deröfver. Hvad särskildt denna fond beträffar, så har praxis varit, att K. M. bifallit eller afslagit dessa afskrifningar, enl. de grunder som corona.colhra hvarje gång framställt. Med ett ord dessa frågor förekomma aldrig omedelbart hos K. M., förr än någon annnan auktoritet deröfver först Den 13 Maj. 571 yl traf sig. Jag vill ej här inblanda om dessa medel äro Statens eller bankens; det är likgiltigt. Här är blott frågan om dea större nyttan; antingen R. St. böra bevilja afskrifningar eller K. M. bör göra det. Jag upprepar livad jag nyss i detta hänseende yttrat, att jag för min del tror, att ämnet blir bättre utredt och mera rättvist bebandladt när K. M. besluter deröfver, än när hvarje särskild afskrifning skall underställas R. St. K. Alis beslut blifver för deni sorn bilrädt det åtföljdt af ansvar; icke så R. Sl:s beslut. Jag tror icke att vi kunna beklaga oss öfver orättvist beviljade afskrifningar å K. M:s sida; åtminstone hatjag icke sett några anmärkntr deremot hittills, oell tror ej heller att det framdeles blifver skäl dertill.
Stats-Contoret yttrat: att, genom den för Sala Bergslag om Grufvan och Silfververket den g September 1741 utfärdade transport, Bergslaget förbundit sig att, utom j~:delen af tillverkningen, för de öfrige Bergslaget tillkommande T9-:delar, som till förmyntning borde aflemnas, till Kronan betala myntarelön och slagskatt för hvarje mark , hvilken myntarelön och slagskatt blifvit beräknad och utgjord af berörde T^:delar silfver, till det belopp, som Sala Bergs-Rätts ofvanåberopade Protocolls-Utdrag af den 10 Mars i83i innehåller; att utgörandet af ifråga varande myntarelön och slagskatt således grundade sig på ett, emellan Kronan och Bergslaget, upprättadt contract; samt att, då afgiften icke användes till myntningskostnadernes bestridande, den samma, på sätt Myntverkets Öfverstyrelse rätteligen anmärkt, egenteligen vore att anse för en under serskild titel till Stats-Verket utgående del af arrendet, hvaruti, genom i83o års Kongl. Förordning oell den deri stadgade myntskatt för det silfver, som till förmyntning å Myntet inlemnas af enskilde personer, hvilka, till följd af Kongl. Förordningarne den 7 Jidii 1731 och ao November 1766, ifrån sådane afgilter varit befriade, någon rubbning icke blifvit gjord. Af desse skäl och då härtill kom, att uti den al Kongl Maj:t den 3i Octoher 1829 emellan Bergslaget och Kronan fastställde öfverenskommelse, angående det förras förbindelse att inrätta en fond, för att med dess afkastning i en framtid drifva Silfververket, utan vidare begagnande af det för Bergs-Brukets upprätthållande, om de sex nedre socknarnes räntor i Sahlberga
Sedan det Stånd jag har tyckan att tillhöra, uppå den grund, att nämnde fråga innebure en Grundlags-förklaring, redan bestämdt vägrat densammas afgörande genom, omröstning i förstärkt Banco-Utskott, såsom olämpligt och 4 Banco-Utkottets Meni. JV.o SS. grundlagsvidrigt, hvilken åsigts läglighet Banco-Utskottet ingalunda vederlagt, kan, efter min öfvertygelse, det ytterligare förslag i samma anda Utskottet nu går att framlägga, icke inom Bonde-Ståndet erhålla annan utgång, än Utskottets förra förslag rönt, eiler att läggas till Handlingarne; och jag hemställer, huruvida, under sådant förhållande, Bonde-Ståndet, om än öfrige Riks-Stånd gillade Voterings-Propositionerne, skulle kunna för mås att inställa sig till votering i förstärkt Utskott eller hela den nu föreslagna åtgärden kan leda till annat resultat, än en ytterligare tidsutdrägt, den vi alla lära vara angelägna att undvika. Uppå dessa skäl anser jag, att, i det skick frågan nu sig hefinner, Utskottet bort tillstyrka Rikets Ständer att af deras Constitutions-Utskott infordra förslag till Grundlags-förklaring för framtiden i denna del; men att, enär samtlige Riks-Stånden redan instämt uti den mening, att Mynt-enheten bör blifva ett Silfvermynt, motsvarande r R:dr Rgs, och denna vigtiga fråga icke kan eller får hvila utan åtgärd intills vid en kommande Riksdag omförmälde Grundlags-förklaring kunnat i föreskrifven ordning beredas, samt Conslitutions-Utskoltet emedlertid redan, med Rikets Ständers beslutande rätt, förklarat den af Höglofl. Ridderskapet och Adeln antagne redaction icke vara stridande mot Grundlagens lydelse, Utskottet nu hort tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t anmäla frågan 0111 Mynt-enhetens bestämmande under den form Ridderskapet och Adeln för deras del gillat, och sålunda hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes gifva Sitt Nådiga samtycke til!
Slutligen har Utsk. sagt, att om än OfficersCorpsen bör bibehållas, torde med anskaffande af det under exercisen behöfliga underbefäl jemte tillhörande spel fortfarande tillgå som hittills; d. v. s. endast korporaler tillsättas, hvars skyldighet blott är att tjenstgöra 14 dagar årligen emot aflöning, som motsvarar tobaksskillingen. I våra dyra tider är denna aflöning allt för ringa och bör förhöjas. Sedan Utsk. afstyrkt förhöjning af Reg:tets nuvide anslag tillstyrker Utsk. der - 100 Den 6 Juli e. m. emot beviljandet af nödige medel för aflöning af nödigt underbefäl. Orättvisan af ett sådant förfarande är så i ögonens fallande, att den icke vidare behöfver utvecklas. Jag förenar mig med Hr af Klint. Gr. Lewenhaupt, Mauritz: Förekommen af Hrr af Klint och Knorring har jag föga att tillägga. Jag anhåller likväl, att få lemna några uplysningar. Officerarne vid ifrågav:de Regie måste betala ackordsräntor med sina löner, hvilka räntor äro ingalunda små. Chefslönen är med denne utgift icke belastad, men de öfrige lönerne få vidkännas den i följande proportion: å 1 :ste Majorslönen 1,500 Bdr afdrages ackordsriintan med 180: — » 2:dre D:o 1,100 » » 139:24. » UnderLöjtnantslönen 200 » » 36:24. Dessa ackorder medföljde öfverflyttandet af Drabantkorpsen på LifbeväringsKeg:ts stat, och räntan har utgått sedan år 1833, då ackorderne inom Svenska Arméen uphörde. Jag hemställer, om det kan vara lämpligt att minska OlficersCorpsen just nu, då så många unga män lemna fanorna och ingå i de produktiva yrkena. Jag har dessutom redan visat, att detta Regis löner äro de minsta ibland hufvudstadens garnison.
Nå väl, jag har en morbror, som är pastejbagare här, som blifvit rik på några år, och som ämnar snart gifva sig af till hemorten igen, det var genom honom jag först fick det infallet att försöka min lycka här, för att likasom han en dag kunna återvända till mina berg, till Garonnes klara vatten och Marmande, min födelsestad. Jag lyckades ändtligen, efter flera fruktlösa försök på andra håll, att blifva antagen som skrifvare hos mr Crawford, hvilkens far var en af Londons mest ansedda jurister. Sonen, mr Henry Crawford, är en strängt redbar man, om han också icke har faderns talent och skarpsinnighet. Jag har nu i två år temligen väl uthärdat tvånget och tystnaden på hans kontor, derigenom att jag hvarje afton skakar af mig den tunga rustning af engelskt pedanteri och cirklad högtidlighet, som jag hvar morgon med återlifvade krafter påtager, med detsamma jag tillknyter min hvita halsduk: detta tvåfaldiga lif är icke utan sitt behag. Vi gascognare älska masquerader och teatraliska föreställningar, vi äro födda till skådespelare, och då jag klibbat ihop mitt hår, för att dölja kruserna deri, och strukit det slätt öfver pannan, pådragit min tunga rock och antagit den glatta, intetsägande minen af en städad engelsk skrifvare, så känner jag en verklig belåtenhet och stolthet öfver min förmåga att utan masque kunna masquera mitt utseende och förändra min figur. — Men hvad säger din principal om denna metamorfos? — inföll Astley förvånad. — Ah! han vet naturligtvis ingenting derom, han har aldrig sett mig i min naturliga menniska; jag skulle då med ens vara beröfvad mina fyra hundra pund, förutom att den stackars mannen skulle få slag af förskräckelse och inbilla sig, att jag vore en hemlighetsfull bof, som enkom kommit till London för att mörda och plundra honom, och hvars rätta hemvist borde vara Newgate — sade Gordon skrattande. — Men om du genast framstält dig sådan du är för honom?
Då Utskottet, i saknad af utlåtanden i ämnet från vederbörande auktoriteter, icke är i tillfälle att bedöma, huruvida den föreslagna förändringen i hemkalls-afgiftens utgörande kan vara af behof och billighet påkallad, får Utskottet i sakens nuvarande outredda skick hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 15 Maj 1854. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri. tf!54. Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Maj 1834, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af erhållen äterremiss å utlåtandet M 54. (I. A.) Till Stats-Utskottet har Hedervärda Bonde-Ståndet återremitterat ifrågavarande af Utskottet, under JYs 54 afgifna, utlåtande i anledning af väckt motion, angående nedsättning i arrendet för Skällnora kungsgård; men som, enligt Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag, berörda utlåtande blifvit af de tre öfriga Riks Stånden bifallet, anser Utskottet sig icke, emot stadgandet uti 75 § Riksdags ordningen, kunna taga vidare befattning med detta sålunda af Rikets Ständer redan afgjorda ärende. Stockholm den 15 Maj 1854. Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Maj 183.4, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion om komministers-bostället Torps befriande från rotering. (I. A.) Uti en från Hedervärda Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet remitterad motion har Riksdags-fullmäktigen Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län, med hämtadt stöd af åtskillige uppgifne Kongl. Författningar och då invånarne uti Krogstads pastorat af nämnda län, enligt köpebref den 5 Juli 1790, inköpt och donerat en fjerdedel af kronoskatte-rusthållsheramanet Torp i Hede socken till boställe åt pastoratets komminister, föreslagit, att detta komministers-boställe
Jag vill för min del förklara, att jag StatsUtskottetS Eetänkanden. ”icke instämmer i detta beslut, utan ifall Hög. ”lofl Utskottet vill taga detta ämne i nogare ”skärskådande, anhåller jag mina enskildta tan”kar må få medfölja till Riksens Höglofl. Stän”ders Plena. Om alla vördnadsvärda Medlern”inar inom detta Höglofl. Utskott hade ett lika ”O nus med den skattgifvande, Kronan besparde, ”Hemmansåboen i Westmanland, hade visst er, ”farenheten ledt till andra rådplägningar. Jag ”beifrar detta icke för det de Häradsboer, för ”hvilka jag på Riksdagen talar, hafva så obe ”qvämt, att vid Kongsöhr lämna Skatte Hö och ”Halm. Wi äro i det fallet de lyckligaste, ”Men jag har hört och Sett deras svåra belägenhet, som äro längst aflägsne. Med skyldigheten att för ett Hemman skatta vissa Pund Hö, ”har väl aldrig varit påtänkt att ett lika qvan, ”turn skulle åtgå vid dess transporterande, att ”förtiga en kostsam matsäck och tidsspillan. Om ”Bonden, som från Westmanland till Stockholm ”trälat upp med några Höpund, hvarvid han sä, ”kert för sin häst upstilt ganska manga, och dess”utom hans lifsuppehälle kostat honom ganska ”kännbart, kari det väl vara honom afundat att ”fa några skiilingar mer på Pundet, än hvad ”Länets markegång innehåller?
Vågskålen tyngde så djupt för Hagar, att valet var nästan afgjordt. Lisbet Wolle hade inträdt med sin vanliga syssla att duka aftonmåltiden. Hon såg ovanligt bekymmersam ut i dag. Hon bar någonting på sitt hjärta, men tullnären brydde sig ej om att fråga. Förmodligen var det åter en ko som sinat. Käre far, sade hushållerskan. Nå, hvad är det? Just ingenting. Jag ville fråga, om Hagar ... Jaså. Är det åter ett loftal? Bra, Lisbet, jag tycker om flickan och ser gärna, att alla göra det. Det är inte allt guld, som glimmar. Så? Nå, hvad är det som glimmar i dag? Hon läser. Mycket bra. Det har hon förstånd till; därför har jag låtit henne läsa för Petrus Luth. Men hon läser mest hela dagen och stundom på nätterna. Hon läser underliga böcker, som ingen förstår, och försummar sysslorna. Måtta skall det vara med allt, Lisbet. Lägg för henne vissa timmar, hälften åt böckerna, hälften åt hushållet! Det är inte allt, käre far. Hon är ute alla morgnar med Anders i skogen. Skräddarens Margit har sett henne på Hertonäs hos den tokige skolmästaren. Tullnären rörde skrattande om brasan, så att gnistorna flögo från granveden. Hos Cannabis! Se på ett sådant illmarigt stycke! Det är henne likt, det hade jag bort gissa, så snart hon engång fick lukt på latinet. Och Anders, den åsnan, följer henne rätt som en stallgumse. Det är ock likt henne, hon lindar eder alla om fingret. Inte mig, vill jag tro, invände Lisbet Wolle förnärmad. Det är ännu inte allt, käre far. Jaså. Det är ännu icke allt? Kanske företager hon sig att förhäxa gröten? Lisbet började gråta. Att käre far kan tokas med så bedröfliga saker! Det måste ju gå en barmhärtig människa till sinnes att se ett barn uppväxa i stygga hedniska konster och mista sin fattiga själ. Är inte Cambis, eller hvad han må heta, besatt af djäfvulen? Håller han inte skola med albuskarna? Läser han ej katekesen med stenarna?
En stund förflöt under oangenäm väntan; då inträdde tvenne andra qvinspersoner: den ena, redan öfver medelåldern, var utstyrd med löslockar och negligén ombunden med en svart silkesduk; ett köks förkläde samt en stor nyckelknippa vid sidan antydde genast hushållerskan; den andra var en ung kammarpiga af näbbigt utseende. Båda skärskådade vår resande från hufvud till fot och sluteligen anmärkte den unga: Hon har länge låtit herrskapet vänta på sig; vi andra ha varit här allt sedan allhelgon. Synbarligen sårad af denna näsvisa anmärkning, svarade likväl den tilltalade saktmodigt: Det måste vara ett missförstånd, jungfru lilla. Jag är ingalunda städslad till någon tjenst här i huset, utan kommer på en vänlig bjudning af hennes herrskap. Väl var det min afsigt att komma förr, men händelsen fördröjde min hitresa. Sömmerskan mumlade något om att "den kommer tids nog, som skall hänga," och efter några sinsemellan vexlade blickar, yttrade frun leende: Ja så, mamsell stöder sig på att hon på långt håll är slägt med "hennes nåd." Jag är fru Wermells brordotter. Men hvarföre benämnes hon "hennes nåd?" Wermellska namnet är icke af adel. Det vet jag också alltför väl, min lilla mamsell! svarade hushållerskan, men då vår husbonde från kapten med ens blef öfverstlöjtnant, jäste högmodet upp, och frun kallade husfolket tillsammans och tillsade oss att hädanefter säga "hennes nåd", för korthetens skull, bevars! För oss var det just sak samma, men de förnäma och till och med deras egna bekanta skratta i mjugg deråt. För att ej skämma en god sak, kalla vi också döttrarna för fröknar, och det upptages ganska nådigt. Men herre Gud, så jag pratar! Jag glömmer alldeles att jag talar med hennes nåds brordotter och torde få... Var icke rädd, genom mig skall frun icke få någon ledsamhet. Så mycket bättre, min lilla mamsell! Folk som löpa med sqvaller hatar jag som synden. Man kan väl icke alltid väga sina ord på gullvigt heller, utan då och då säger man sin hjertans mening.
Gäldbundna bo ro. m. d.) anmälte fordran, hvaraf jag (Kongl. Majrt och Kronan) etc. innehafvare varit, förr än Gäldenärens ansökning, att få sin egendom afstå, (mig) kunnig blef (mig) (Kongl. Majit och Kronan) etc. sannfärdeligen och ingen annan tillhörer, och, på sätt de ingifne Handlingar utvis^, riktig är, att denna fordran således, hvarken efter utgifcet jRecipisse eller annat qvitto är af mig, (Kongl. Majit och Kronan) etc. åtkommen, utan (af mig) fulla penningar, eller deras fulla värde derföre redeligen utgifne och utan svek beräknade (blifvit redeligen beräknade): att samma fordran således hvarken till tredje mans förfång digtad är, eller blifvit mig) under hvad namn det vara må, ; tnig veterligen) godtgjord eller betald: att (jag icke mer ärl laglig renta under något sken uppburit, beräknat eller i den fordrade Summan inbegripit) (icke mer än laglig renta under något sken blifvit beräknad eller i fordran inbegripen): äfvensom att N. N. (så vidt mig kunnigt är) å berörde renta fulleligen fått tillgodonjuta de af honom qvitteiade, uti 2 Art. 6 1 Morn. af Bevillnings-Stadgan föreskrifne Bevillningsafdrag: och detta är visst, så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ!” Riksens Ständer framhärda med djup un-’ dersåtlig vördnad, trohet och nit Stor - 468 Den 29 Juli Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majus underdånig?te, tropligtigjte tjenare och undersåter På Riddersk. och Adelns vägnar Carl Mörner, b. t. Landtmarskalk. På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan, b. t. Talman. På Prest-Ståndets vägnar J. .1. Lindblom, s, v. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson , n. v. Talman.
St. skola hafva den eller den rättigheten och i hvilka hänseenden deras ömsesidiga anspråk må jemkas efter hvarandra. Afven här bör Utsk. vara den, som kan afgifva det rigtigaste omdömet öfver hvad rädligt år. Likasom Konungen skall, innan han fattar Sitt beslut om allmänna lagars stiftande, höra Högsta Domstolen, som dagligen tillämpar dem och ser huru de verka gagneligt eller menligt så bör äfven Const.Utsk. i min tanka rådfrågas vid alla de tillfällen, då grundlagsändringar sättas i fråga. Den ledning för sitt omdöme, Const.Utsk. af Stalsrådsprohns läsning eger, skulle LagUtsk. sakna. Gr. Lagerbjelke; Då 30 § Riksd.Ordn. förevar, försökte jag visa, hvarföre Granskningsnämnden, eller den som granskar Statsrådsprot:n, bör vara Nämnd och icke Utsk. Hvad åter beträffar den afdelning, som granskar grundlagsfrågor, så är förhållandet dermed bell olika. Då nemi. grundlagsförslag skola sluteligen afgöras, är det rätt att hvarje Stånd får serskildt besluta och hafva sitt serskildta veto, ty eljest skulle majoriteten ganska lätt kunna påtvinga minoriteten en grundlag, som vore för densamma förtryckande; men deremot är det lika rått, att då grundlagsförslag upgöras vid första riksdagen, detta sker genom allmän öfverläggning. På denna grund har Utsk. föreslagit att när grundlagsförslag väckas, så behandlas de ä första riksdagen såsom andra allmänna frågor; hvarefter å andra riksdagen de hvilande förslagen behandlas endast af Stånden till bifall eller förkastande. 304 Den 28 Maj f. ra. Öfverläggningen om 74 § ansågs härmed fulländad. § 75. Denna § lemnades ulan anmärkning. § 76. Hr Bråkenhjelm: Jag tager mig blott friheten alt i korthet anmärka såsom jag tror ett språkfel i redaktionen. Här står: ”ej må grundlag stiftas efter deras ordalydelse skola” etc. Della lärer icke vara rigtigt. Gr. Hamilton: Den siste värde talaren gjorde visserligen ,en anmärkn. emot §:n, men utan att framställa sin önskan att RTm.
S. D. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande på bordet hvitande Utlåtanden blefvo nu åter föredragne, nemligen: N:o 54, i anledning af motion, att Bibeltrycks-tunnan måtte användas till dess ursprungliga ändamål. Bifölls. N:o 61, i anledning af väckte motioner, att så kallade rusthålls-visita tioner icke må anställas oftare än 2 gånger på året, samt om nedsättning i det hitintills bestämda mål å manskap och hästar, som vid Cavalleri-regementen antagas. Af slogs. Prot. Utdr. d. iS Juli iSJo. N:o 62, i anledning af väckt motion, att H. K. H. Prins Carls Palais mätte öfverlåtas till ett National-Museum. Bifölls. S. D. Då nu åter föredrogs Kongl. Maj:ts, sedan den 11 i denna månad på bordet hvilande, Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående de ruslhålls-nummer vid Bohus Läns regemente, hvilka, i följd af vägran att ingå på liäst-vacans-afgifts-contractens förlängning, komma att till cavallen återgå, blef samma Nådiga Skrifvelse till Stals-ULskottet remitterad. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne, följande sedan den 11 dennes på hordet hvilande Utlåtanden, nemligen: Stats-Utskottets N:o 196, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 41, angående föreslagen ersättning till adjungerade ledamöter uti Kongl. Götila Hof-Rätt. Samma Utskotts N:o 199, i aulednirag af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 42, angående Landt-statens löne-reglering. S. D. Föredrogos och biföllos följande, sedan den 11 dennes på bordet hvilande, Utlåtanden, nemligen: Stats-Utskottets N:o 197, i anledning af motion om anslag till Hof-Marskalken Leijonmark> i och för hans befattning såsom Secreterare vid Kongl. Tabell-Commissk nen.