Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständers Justitie-ombudsman har ock i sin sednaste embetsberättelse fästat sin uppmärksamhet vid förhållandet, som bar lieie orsaker. Dels hafva Underrätterna å landet alltför få sammanträden, alt ett mål kan med tillbörlig skyndsamhet gå undan; men denna orsak torde för närvarande icke kunna afhjelpas; dels har en tredskande part. den der vill och har sin vinning af sakens uttänjande, godt understöd för denna sin lagstridighet i de obetydliga böter, som för uteblifvande äro stadgade och i nuvarande lag gällande. Deraf följer åter alt domstolarne hafva undseende att bestämma passande vitén för vidare uteblifvande, så alt den tredskande, hvilken naturligtvis icke frågar efter böterna, 2 l\:dr för lörsta uteblifvandet, jemväl försitter några vitén gång efter annan och har så utdragit målet ett år eller kanske mera, utan alt han i de ringa böterna och obetydliga vilena haft förlust, utan tvärtom kanske fördel. Della oskick kan emellertid afhjelpas eller åtminstone inskränkas, genom högre böter för första gångens uteblifvande, som åter framkalla högre vitesbestämmelser från domrarne för vidare tredska. Jag föreslår fördenskull: att de i 12 Kapitlet 2 § Rättegångs-balken stadgade böter fyra daler för den, som, efter behörigen kommunicerad stämning, vid Häradsrätt uteblifver första tinget utan laga förfall, höjas till 10 R:dr Runt; viljande jag hafva anmärkt alt någon förhöjning i böterna vid sladsdomstol, der målet kan återkomma efter endast 8 dagars tid, torde vara mindre af behofvet påkallad. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhåilcs. Stockholm den 26 November 1862. Nils Andersson, från Wermlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Eric Ersson från Gefleborgs län, om anslag till en väganläggning frän Letsbo by till Ramsjö kyrka.
Stats-rådet, som instämde i hvad Stuteri-öfverstyrelsen yttrat angående vigten af de föreslagna åtgärderna för hästafvelns befrämjande, men ansåg den af Styrelsen begärda summan för stohållningar kunna nedsättas till 10,000 Riksdaler årligen, hemställde alltså, att Kongl. Majit täcktes af Rikets Ständer äska dels för berörda ändamål ett årligt belopp under nästa statsregleringsperiod af 10,000 Riksdaler och dels till inköp af utländska racehingstar för en gång 50,000 Ridr Riksmynt. D) Undervisnings-anstalter för slöjderne. En af Direktionen för Svenska Slöjdföreningen till Kongl. Majit ingifven skrift, deruti, jemte bifogande af berättelse angående Föreningens verksamhet under år 1858, bemälde Direktion, å Föreningens vägnar, i underdånighet anhållit, att som tiden för åtnjutande af det årliga statsanslag 15,000 Riksdaler Riksmynt, hvilket, Bilt. till B. St. N:o 4 till Kongl. Majtfs Nåd. Pröp. N:o 1, om Statsverket 1859. uppå Kongl. Maj:ts nådiga proposition, Rikets Ständer vid sistlidne riksdag tillerkänt Föreningens i Stockholm inrättade söndagsoch afton-skola, med år 1860 ginge till ända, Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer vid instundande riksmöte framställa proposition att samma anslag fortfarande må komma slöjdskolan till godo.
Om remiss lill Ilöglolliga Lag-Utskottet anhålles. Stockholm den 29 November 1092. Joh. Johansson, från Östergötlands län. Af Ola Lasson från Christianstads lån, om statsanslag ät Hagesta byamän för inhägnad af och skogsplantering d ett flygsandsfält. Som åboerna i Hagesta by af Lödderups socken och Christianstads län fattat det vackra och för framtiden gagnande heslutet, att med tjenliga trädslagsfrön beså 1,10(1 tunnland jord, som, inom byens område belägna, gränsa intill Östersjön, så vågar jag vördsamt föreslå, att ett sådant företag finge någon hjelp och uppmuntran från Statens sida, på det alt detsamma måtte vinna någon efterföljd inom öfriga socknarne vid kusterna. Nyttan af ett allmänt planterande vid kusterna inser en hvar något, då vi betänka den stora öfvervigt, som förbrukningen af skog har i förhållande till skogens tillvext och då tillika icke ringaste nytta kan hemtas af en sådan jord, om den icke besås med tjenliga skogström De nu ifrågavarande 1,100 tunnlanden jord bestå till större delen af flygsand, som hittills årligen förderfva! deras åkeroch torfjord. I betraktande af den skoglösa trakt, hvarinom Hagesta by är belägen och hvilket mycket försvårar och förhöjer kostnaden för inhägnandet af denna jord, vågar jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer ville bevilja ett anslag af 10,000 R:dr R:mt till Hagesta bys åboer ulan återbetalningsskvldighel, på det de må kunna, så 412 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 276. skyndsamt som möjligt, inhägna och beså denna för närboende så skadliga jord, samt uppbygga skogsvaktareboställe. Jag förbehåller mig ödmjukast att framdeles få till vederbörligt Utskott inkomma med såväl karta och beskrifning öfver ifrågavarande jord, som förslag till reglor för skogens framtida förbrukning. Om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott anhåiles. Stockholm den 29 November 186*2. Ola Lasson, från Christianstads lån.
Under loppet af dessa fem ar hafva förbättrade åkerredskap, förnämligast plogar af Engelsk modell, till lemmeligt betydligt antal blifvit införda; de tillverkas numera jemväl här på fin likasom bilharfvarne och flera andra nyare åkerbruks-redskap af en f. d, frilär - 9 frilärling vid Degebergs Jordbruks-Institut. Allmogens uppmärksamhet på fördelen af en ändamålsenlig plöjning af åkerjorden har blifvit fästad och underhållen genom de sedan några år tillbaka af Länets Hushållnings-Sällskap införda och årligen fortgående täflings-plöjningarne under sommar-marknaden vid Wisby. Åtskilliga här begagnade åkerbruksredskap äro egne för denna provins och särdeles väl afpassade för härvarande lokal, bland dem är att märka: lian, eller sorn den här kallas, sigden, som är nästan rak, omkring 5|- qvarter lång och mellan 3 och 4 tum bred; den är fästad i en sådan stallning vid ett långt skaft, att han följer tält vid marken, hvarigenom vid slåttern intet går förloradt af den på de flesta ställen korta men kraftiga gräsvexten; skördemannen går under arbetet alldeles rak; utom fördelen af breda slag vinnes äfven med dessa liar en här högst behöflig lätthet vid höslåttern att åtkomma gräset mellan träd och buskar, säden aftages äfven med samma liar, hvarvid dock, då den är väl mogen, som i allmänhet här är fallet, innan skörden börjas, mycken kornspillning uppkommer. På räfsan har kammen en lutande ställning inåt, hvarigenom noggrannt kan uppfångas hvarje strå. Bland mekaniska inrättningar, till besparande af arbetskraft, äro förnämligast att märka tröskverken, här så allmänna, att få fjerdedels hemman sakna dem. Bland allmogen finnas flera skickliga tröskverksbyggare, som ofta afresa lill andra provinser, synnerligast Skåne, att der bygga dessa verk; äfven från Tyskland hafva beställningar af tröskverk här blifvit gjorda. Boskapsskötseln är icke högt uppdrifven, härflytande förnämligast deraf, att ehuru sädes-produktionen är i tilltagande, så fortgår likväl icke ängsodlingen i motsvarande förhållande.
Utskottet inser och erkänner visserligen fabriksidkaren Ekenmarks och hans hustrus lyckade bemödanden för husväfnadsindustriens upphjelpande inom fädeineslandet; men då, på sätt motionären äfven anlydt, Ekenmark redan fatt, serskildt för utgifvandet af ofvannämnde lärobok i väfnadskonsten, uppbära understöd af de till slöjdernes befrämjande anvisade allmänna medel, samt beviljandet af ifrågavarande årliga pension efter all sannolikhet komme att föranleda framställningar af likarlid beskaffenhet, har Utskottet ansett sig böra afstyrka bifall lill Her Gustafssons förevarande motion. 33:o Kongl. Majit har slutligen till Rikets Ständers pröfning öfverlemnat frågan om medelprisets bestämmande för tiden intill nästa riksdag å den span mål, som inbegripes under sådana före slalsregleringen vid 1840— 184* arens riksdag tillträdda löner, hvilka ännu innehafvas af samma personer, och för hvilken spanmål serskild ersättning bör desse tjensteinnehafv;ire från allmänna indragningsstaten tillkomma, om och i den mån nyussnämnde medelpris öfverstiger 7 rdr tunnan. Enligt af Statskontoret lemnad upplysning, hade riksmarkegången för de fem åren 1843—1847 uppgått år i843 till 8: 17 — 1844 — 7: '7 — i845 5: 2.0 20 Stals-Ulskollels Utlåtande, N o i25. år »846 — 8: 38. — '847 — 9: <>• eller i medeltal till 7 r:dr 39 sk. 9 4 r:st; och ehuruväl riksmarkegångspriset för ett år understigit det pris af 6 r:dr, hvarefter embetsoch tjenstemän före regleringen vid 1840— 1841 årens riksdag voro berättigade att, utan afseende å årets riksmarkegångspris, få den under lönerna begripna spanmål sig tillgodo beräknad, vid hvilket förhållande
Ilai jeadalen, på minst 2 mils bredd och dess Innevånare, som således ha närmare lill Gefle, än Herjeådal-boarne, genom sin ifrågavarande ansökning utmärkt alt de finna för sig förmånligare att hafva Jemtlands, än Gefleborgs Län, således häldre vilja göra sina resor lill Östersund för att lösa sine Handlingar, som Herr Hjerta yttrat, än lill Gefle; Så skulle jag också tro detta böra bevisa, att Herjeådahlsboarne sorn ligga närmare Östersund än Yitei Hogsdals sokn em än med mera förmån kunna tillhöra Jemtlands Län , och att således nämnde Socknemäns af mig citerade ansökning vöre ett kraftigt bevis emot de uppgifne skälen för Herje&dalens återläggande lill Gefle borgs Län. Friherre Cederström: Det är endast i afseende på frågan, huruvida under-» scikninj Den 37 November e. m. Sf,7 sökning skall ega rum derom* att Härjeådalen bör återläggas till Gefleborgs Län eller icke, som jag anhåller få yttra mig. Då en Riksdagsman derom väckt motion, hafva Utskotten ansett sig icke kunna genast äfslå denna fråga, utan tilstyrkt undersökning! och då jag tror att denna föreslagne undersökning är nyttig och fördelaktig* men ej kostsam, torde Utskottens Utlåtande i denna del få vinna bifall, hälst det möjligen kan föranleda dertill, ätt sådatie motioner hädanefter icke blifva Väckte* och hvarigenom Riksens Ständer Således Bpardes fräki den mödan-, att i slika frågor öfverlägga. Herr Bergman: Jag tror mig för ingen del vara vederlaggd af Grefve Votl Flåtens sednare yttrande, då Norriges förening med Sverige skedde a år, efter dek Lans-fördelningen var Verkställd; För rniil del kan jag ej finna, att väg-änläggningaf och recognosceringar ärb så vigtig© företag* att de påfordra en särskild Landshöfding© i den ort, hvarest de verkställas.
Borgare-Ståndet den 7 nästlidne Juiii bifallit det sednare Alternativet, elier att årliga anslaget skulle blifva 1,700 R:d.; men deremot Hederv. Bondé-Ståndet den 10 i samma månad heslutit, att, enligt irsta Alternativet faststälde ansiags-sumnian till i,5oo R.d.; och som 3:ne Stånd sålunda bifallit ett ärligt Stats-anslag för Musikaliska Akademien, ehuru de varit skiljaktiga i afseende på beloppet; anser Utskottet sig, vid ett sådant förhållande, endast höra hemställa, om icke Höglofi. Ridderskapel och Adeln skulle finna godt, biträda det beslut, hvaruti arne Riks-Stånd slädnät, hvarigenom frågan Liefve slutligen afgjord. Hvad åter angår anmärhningarne, angående anslag för ett Riks-Museum, samt Löne-tillökning för Secreterare!* vid VitterhetsHistorieOch Antiqvitets-Akademien; så kunna dessa icke föranleda tili någon åtgärd, enär Betiinkanden. 545 rle 3:ne andra Riks-Stånden under ofvanberörde dagar bifallit hvad Utskottet om dessa Stats-anslag tillstyrkt, utan aro de följagtligen, likmätigt 6g §. i Regerings-Formen, afgjorde. Slockholm den 8 Aug. i8a3. Antom den Augusti 1833. Utlåtande, i anledning af gjorde anmäld: mngar vid Betänkandet, rörande Stats-Regleringen under Åttonde HuFvud-Titteln. Vid Stats-Utskottcts den 26 nästlidne Junii afgifue Betänkande, rörande Regleringen af Stats - anslagen under Riks - Statens Åttonde IIufvud-Tittel för Allmänna och Extra Utgifter, hafva anmärkningar blifvit gjorde: 1:0. Deremot att Utskottet till oförminskadt belopp af 100,000 R:a., bibehållit det lill Kongl. Maj:ts Nådiga disposition förut uppförde anslag för Extra Utgifter, i afseende hvarå en Ledamot hos Högloft. Ridderska])et och Adeln, samt någre Fullmäglige inom Hederv.
Densamme, om användning af fyrktalet såsom röstberäkningssätt vid prest val samt vid tillsättandet af folkskolelärare, orgelnist, klockare och annan kyrkobetjening. 73. » Kontraktsprosten Palmlund, om statsanslag till väganläggning i Sun nerbo härad från sjön Bolmen till Wieslanda jernvägsstation. 74. » Densamme, om dels statsbidrag, dels låneunderstöd för jernväg och vattenkommunikation ifrån Carlshamn till Alfvesta station. 75. Densamme, om årlig pension åt framlidne Provincialläkaren, Doktor D. J. Billengrens enka och oförsörjda barn. 76. » Kontraktsprosten Rabe, angående förändring af ett år 1858 till bola get för sänkningen af sjön Weselången beviljadt lån å 40,000 R:dr till anslag utan återbetalningsskyldighet. 77. » Domprosten Sondén, angående förklarande tillägg till medicinalförfatt ningarnc, rörande försäljning af bränvin å apothek. 78. » Kyrkoherden Wennerström, om ett förslagsanslag af 100,000 R:dr till hämmande af boskapspesten, ifall den inom landet skulle utbryta. 79. » Densamme, om anslag till lön åt en extra Provincialläkare i Svart lösa härad af Stockholms län. 80. » Doktor Rundgren, angående förändring af § 9 Kongl. Förordningen om kyrkostämma, kyrkoråd och skolråd, i hvad den angår tiden för bestämmande af församlingens utgiftsoch inkomststat. 81. » Densamme, angående ändring af föreskrifterna, i fråga om vilkoren för att till elev antagas vid Teknologiska institutet och vid de tekniska elementarskolorna i riket. 82. » Doktor Lundberg, om pension åt Notarius Publicus Svante Jakob Callerholm. 83. » Doktor Söderberg, om bibehållandet af folkskolelärare-seminarium i Wisby. 6 Förteckning å Motioner hos Preste-Ståndet. 84. Af Doktor Söderberg, om anslag till en kasernbyggnad för Kongl. Svea Artilleri-regemente. 85. » Domprosten Björling, om anslag till stipendier för pr estkandidater. 86.
På de skäl, jag här ofvan anfört, afstyrker jag den underdåniga skrifvelsen, icke allenast såsom ”olämplig och onödig”, utan såsom för Rotehållare förderflig, så väl i fredstid som serdeles då soldaten är commenderad och roten är skyldig att sköta soldat-torpet, hvilket i egovidd någon gång motsvarat i/8:dels manta], just iden provins, motionären bebor. Det missförhållande, hvilket i detta fall kan ega rum, beror det på stamroten att afhjelpa, i stöd af gällande författningar och Statsmagternas vidare inblandning häruti blir endast för saken skadlig. Ju mera rättvisan omgifves af irrgångar desto svårare att åtkomma,” I ofvanstående reservation hade Herr L. G. Celsing instämt. Ank. till Erp.-Utsk. d. 5 Mars, kl. 6 e. m. 11 låtande, i ättledning af väckt fråga om upphäfvande af skyldigheten för rustoch rote-hällare att förse Ryttaren eller Soldaten med torp. Uti ett till Ilederv. Bonde-Ståndet ingifvet samt till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning öfverlemnadt Memorial, har Riksdagsfullmägtigen Pehr Nilsson från Christianstads Län anfört, att, bland föreskrifter, som vore bidragande till att öka bördan af rustningsoch roterings-skyldigheten, kunde räknas den, att, vid legning af soldat, denne ovilkorligen skall tillförsäkras torp, äfven om han med Rustoch Botehållarne skulle vilja öfverenskomma att, emot ersättning, sjelf förskaffa sig boningsplats; förmenande motionären, att sådana öfverenskommelser icke skulle medföra någon olägenhet, hvaremot det ofta blefve svårt för rusteller rote-hållare att anskaffa torp, eller, om sådant kunde ske, att derför erhålla någon ersättning af öfrige delegare i roten.
Enl. hvad man sagt, hafva visserligen två Stånd redan afslagit denna punkt, men jag tror att om Utsk:n, efter frågans förnyade uptagande, afgåfve ett antagligt förslag, deri något af dessa Stånd skulle vara villigt att antaga en inbjudning att godkänna det sednare förslaget, och i sådant fall hade vi kommit till något resultat i en fråga, som utan tvifvel är af ganska stor vigt. Hr Printzensköld: Det vore sannerligen ön sk ligt, att Hr Cederschiöld hade funnit för godt att afhöra mitt förra yttrande med större upmärksamhet än som måtte hafva varit fallet, ty i sådan händelse hade han troligtvis ej påbördat mig sådana besynnerliga yttranden, som han i sitt sista anförande förmenat mig hafva fällt. Han skulle nemi. då hafva funnit, att jag förklarade, att jag ansåge de grunder, efter hvilka de allmänna vägarne nu underhållas, f. n. vara de enda riktiga samt att man derföre borde V H. 29 450 Den 2 Maj. bibehålla desamma intill dess förhållanderne, genom verkställigheten af de påtänkta jernvägs-anläggningarne blefve förändrade. Jag förmodar, att ingen af detta mitt yttrande anser sig kunna draga den slutsats, att jag vöre bekajad med den allt mer och mer sig kringgripande jernvägsfebern och således ännu mindre att jag, på sätt Hr Cederschiöld behagat uttrycka sig, vore en Ultras i jernvägsfrågan. Med detta svar till Ilr Cederschiöld, öfvergår jag till bemötande af Hr Mannerskantz’s yttrande. Såsom delta yttrande af mig upfattades, röjde detsamma föga bekantskap med de lagar och författningar, som i afseende å väghållningen äro gällande, ty om den värde talaren deraf ägt tillräcklig kännedom, hade han ej kunnat framkomma med det påslåendet, att hemmanen i den trakt, der nya vägar blifvit anlagda, skulle med deras underhåll ytterligare betungas. Så är icke förhållandet, ty om en hemmansägare finner sig vara af vägunderhållnings-skyldighet hårdare betungad än andra hemmansägare i häradet, äger han, enl. lag, rätt att anmäla saken hos K.
I händelse af fred och detta Manskaps deraf följande upplösning, inträda de personer, som möjligen kunna wara inom Bewäringsaldern, i aliade skyldigheter, som i denna Lag komma att stadgas. iz:o Att den pä Gottland antagna allmänna Bewäring i dest närwarande stick färblifwer. 14:0 Att om någon, som är skyldig att förstärka Armeen, i afsigt att sia derifrån undandraga, antingen rymmer eller afstympar sig någon lem, han med wanäea mä anses och desiutom straffas elter Krigslagarna. A er han förmögenhet, anwändcS deraf sä stor del, som erfordras, att anskaffa duglig elsättningskarl i desi ställe. isto Och stuteligen, att alla realementariska författningar och stadganden, som wid besia allmänna grundens werkställighet och tillämpning pröfwas nödiga, mä till Kongl. Masits Eget bestämmande öfwerlemnas Till dessa sista sex puncterna hafwa Riksens ständer utan någon förändring lemnat sitt underdåniga bifall. Men da Riksens Stander under detta ämnes pröfning funnit ett gansta nära sammanhang mellan det allmänna af denna Bewarings-inrättning, och de reglementarista författningar, hwilka endast mäste wara Eder Kongl. Majtts höga ratt att bestämma och utfärda, hafwa Riksens Ständer öfwer, welat begagna sin rätt, att i afseende pä dem inför Eder Kongl. Maj:t yttra sina underdäniga önskningar; Och när Riksens Ständer nu i underdånighet öfwerlemna deras öfwer hufwudsalen faua - Den 26 MajiZ6; de beslut, fa de derjemte lika undcrdänigt förbehålla sig, att besia sina önskningar framdeles fä afgifwa, ej såsom wilkvr för ett redan fattadt hufwudbesluc, men i hopp, alt Eder Kongl. Maj:t derpå täckeS göra det Nådiga afseende, som inrättningens natur och tidens omständigheter medgifwa. Riksens Ständer framhärda rc. Orebro
I anledning af ett hos Kämnersrätten i Westerås förelupet så beskaffadt förfarande, att oaktadt Kämnersrätten den 13 Mars 1846, då en till värjemålsed dömd person var tillstädes för alt eden fullgöra, men målet i anseende till åklagarens hinder af sjukdom att sig inställa måste uppskjutas, bordt likmätigt 12 kap. 1 § samt 16 kap. 6 § Rättegångsbalken utsätta \iss dag för ärendets ytterligare behandling, Kämnersrätten likväl sådant uraktlåtit samt förklarat, att Åklagaren, i händelse han ville fullfölja vidare talan, ägde att anmäla sig hos Rättens Ordförande för utsättande af dag till målets ytterligare behandling; hvarefter Kämnersrätten den 14 Januari 1848, utan att höra någondera af parterna, eller ens underrätta dem om målets företagande, detsamma genom utslag på det sätt afgjort, att enär Åklagaren icke fullgjort det honom genom Kämnersrättens beslut gjorde föreläggande, samt derigenom visat, att han saknat befogenhet att sin talan fullfölja, den tilltalade vid sådant förhållande från ansvar befriades; har jag ansett mig icke kunna undgå att ett sådant förfarande lagligen åtala låta; och sedan i följd häraf åtal blifvit inför Kongl. Svea Hofrätt utfördt; så har Kongl. Hofrätten, efter det Kämnersrättens Ordförande och en af dess Ledamöter under aktionsrnålets behandling allidit, genom utslag den 14 April 1851 förklarat, att då Kämnersrättens berörde förfarande, särdeles den 14 Januari 1848, varit lagstridigt, Kongl. Hofrätten pröfvade, likmätigt 1 kap. 12 § Rätteg.-balken, rättvist, det skulle tre Kämnersrättens Ledamöter, af hvilka den ene uti Rättens beslut den 13 Mars 1846, samt de 2:ne öfrige uti utslaget den 14 Januari 1848 deltagit, böta den förstnämnde tjugu daler silfvermynt med sex R:dr 32 sk., samt de andre två hvardera fyratio daler silfvermynt med tretton R:dr 16 sk. banco; och liar öfver detta utslag underdånig klagan icke å någondera sidan blifvit förd.
På grund af denna upfattning, och då jag hyser den öfvertygelsen, att Stockholms befästande, långt ifrån att innebära något afskräckande för dess innevånare — om för öfrigt något afseende kunde fästas å en sådan farhåga — i motsats härtill, erbjuder det säkraste och derjemte minst kostsamma medlet, att från Staden och Riket afvända de faror och oberäkneliga, i många fall oersättliga förluster, som ett obefästadt Stockholm kan komma att ådraga sig sjelft och Riket, får jag, under åberopande i öfrigt af hvad rörande Carlskrona i det föreg:de jemväl blifvit yttradt, genom denna min motion föreslå: alt jR. St. måtte, oafhängigt af hvad för Fästningsbyggnaderna i öfrigt äskats, anslå hela beloppet af den summa, 867,000 R:dr b:ko, som för fullbordande af Waxholms Fästningsverk erfordras, äfvensom att Stats - Den 22 November. 315 tJtsk , med begagnande af den rätt, som i 30 och 37 JJiksd.Ordn. tillerhänncs detsamma, ville, sedan alla nödiga uplysningar inhemtats, i afseende å Stockholms och Carlskronas befästande, framställa det, som Vtsk. anser ämnets vigt samt Rikets säkerhet och nytta fordra. Då det åberopade Statsrådsprot. i sig sjelft innehåller ganska uplysande bidrag för bedömandet af den fråga jag vidrört, och hvad deri kan brista bör vara att inhemta af BefästningsKomitéens betänkande och förslag, hvilka jag förmodar böra blifva för StatsUtsk. tillgängliga, har jag ansett mig böra förbigå den strategiska sidan af ämnet, men förbehåller mig att härtill få återkomma vid tillfälle af de öfverläggningar, som kunna förestå. Om remiss af denna min motion till StatsUtsk. har jag äran anhålla. Begärdes på bordet. Hr Brakel, Mauritz Gust.: Frih. Sprengtporten har nyss väckt en motion om Stockholms befästande.
Det är dä lrlart, att Konungen, 80m 8r pligtiF egna 8iF is^nnerliet ät admini8trativa ärender, liar föga tid ötriF tor deltagande i Dögste 8ä80m liesk^ddare at alla rättmätiga intre88eo 8amt värdare oell förvarare at nationen8 rättiFlleter, tror Kongl. IDaj:t 8iF ielre lröra med de88» llöFa pligter förena domaremaFten8 utötnivF; oell llän töljer i detta afseende det föredöme, Dans Dögstsalige fader oell företrädare Donom lemnat. Kongl. Naj:t lieser det fullkomligaste förtroende till riAtiFlleten ak nationens kegrepp. Dan är öfvert^gad, att Ilon inFalund» är mon om att Ilibellälla ett onyttigt llrulr, som redan försvunnit i nästan alla eiviliserade länder. Kongl. Naj:t, som läNFe llakt tor aksiFt att med Dikets 8tänder samräda om ätsIrilliFa törändrinFar i Orundlagarne, dem nationens Ilellot oell intresse päkalla, anser tor en at sina törsta pligter att törnda framställningen om afskalfandet at det genom 2 1 ^:n Degerings-formen Donom tillagda prerogativ, som ger Honom tvänne röster i de trägor, livilkas afgörande Dan skulle linna tor godt att i Dogsta Domstolen öfvervara; oell an - 4 W-r/.tt ^-rr/rg-r ^V:o 74. ser Longi.