Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Det är derför, att du är dum, Dick; ser du icke, att den skojarn ömmar om ena benet? Jag slår vad, att han fått mylords kula i vaden som ett märke, drag af honom stöfveln, få vi se! — inföll en annan. Alla de närvarande förenade sig om samma mening, och väl tio händer fattade om den olycklige Meyerkopfs ben oaktadt hans förtviflade motstånd. Stöfveln for af med en fart, som kom de dragande att rygga baklänges, och till bekräftande af deras misstankar och Astleys bestörtning var verkligen strumpan derunder genomdränkt af blod. — Hvad sade jag, kan man behöfva ett bättre bevis? Se här, hvilket sår han har på benet, det är kulan, som gått in! — utropade ifrigt och triumferande den långa drängen, som höll judens ben i vädret, under det denne låg baklänges i de kringståendes armar. Ett sorl af förbittring och hot gick genom hopen; och oaktadt Astley var den ende, som hörde och uppfattade hans ifriga och vältaliga försäkringar, att såret var förorsakadt af en spik i de gamla bräderna, bland hvilka han varit gömd, att en kula omöjligt kunnat göra en dylik rispa, och att stöfveln, som äfven var sönderrifven, bevisade, att det varit ett spetsigt och icke ett rundt föremål, som orsakat detsamma, så fann han, huru lönlöst och vådligt det skulle varit att söka ändra de upphetsade böndernas mening, och lemnade således den stackars handelsexpediten åt sitt öde, fullt öfvertygad, att hans inblandning i saken icke kunde gagna den misstänkte, men väl skada honom sjelf, och helt tillfredsstäld i hoppet, att Meyerkopf verkligen var oskyldig. Ändtligen inseende, att han måste underkasta sig sitt öde, höjde den lille mannen sina händer med de ominösa blå naglarne, som hos Astley väckte minnet af Malkolms besynnerliga historia, emot himlen, med en tragisk åtbörd af resignation och hastigt bytande om rol sade han lugnt och allvarsamt, vänd till Astley: — Det är icke möjligt annat, än att jag snart skall kunna bevisa min oskuld i denna olyckliga affär.
Efter en sådan förändring, skulle, enligt motionärens åsigt, ett erbjudande till beväringsynglingarne att, emot ersättning, svarande emot den kostnad, kronan för den nu brukliga munderingens underhållande får vidkännas, sjelfve förse sig med collett, hvita linnebyxor, mössa och halsduk, efter hand med 8 Statssamt Allm. Bcsv.- och Ekonomi-Utskottens Ullatande_, JV.-o St, belåtenhet emollagas, hvarigenom ej allenast beväringsmanskapet blefve bättre beklädt, utan ock täflan i yttre hållning framkallades. Sedan Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet sammanträdt med Stats-Ulskottet, för att gemensamt behandla denna motion, hafva Utskotten tagit densamma, jemte hvad i anledning deraf hos Högloft. Ridderskapet och Adeln anfördt blifvit, under öfvervägande och få Utskotten till en början upplysa, att Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets åren i834 och 1835 församlade Ständers underdåniga framställning, huruvida icke till de beväringsskyldiges fria val kunde öfverlemnas att, emot en afpassad lämplig vedergällning i penningar, sjelfve förse sig med rockar och byxor, i Nådigt Bref af den 2.4 Januari iS35, förklarat, all, enär en slik förändring i sältet för beväringsmanskapets förseende med beklädnad vore stridande mot beväringsstadgan, som bjöde, att beväringsmanskapet skulle beklädas lika med kronans manskap, Kongl. Majit funne berörde förslag icke kunna i Nåder bifallas. Utskotten hafva icke funnit de af motionären, till stöd för ilen föreslagne uniforms-förändringen, anförde skäl vara af den beskaffenhet, alt. Utskotten uppå desamma kunna grunda en tillstyrkan af motionen. Om iin anledning stundom kan förekomma
Dito till Staden Wexiö, för dito efter 1838 års eldsvåda, emot inbetalning af 6 proc. årligen, hvaraf 4 proc. ränta för det återstående lånebeloppet borde beräknas samt räntan utgå från den 1 Juli 1843, men kapital-afbetalningen först från samma dag 1846. (Å detta lån afbetaldes 79,400 R:dr genom den år 1843 från Städernas Allmänna Brandstods-Bolag utbekomna brandskadeersält ning) Dito till Staden Söderhimn å 12,000 R:dr, för Stadens nya reglering och dess allmänna byggnaders uppförande efter den derstädes år 1835 inträffade eldsvåda; å hvilket lånebelopp årligen inbetalas 7 proc., deraf såsom ränta beräknas 4 proc. å kapital-återstoden, Dito till Stockholms Stad, för bildande och underhållande af en Panttåne-Inrätlning; börande för detta lån, som den 1 Juni 1847 förfaller till betalning, erläggas 3 pioc. årlig ränta, Dito till Förvaltningen af Sjö-Ärendema å 120,000 R:dr, för Fyroch llåk-lnrättningarnes förbättrande, emot årlig inbetalning af 9,333 R:dr 16 sk., hvaraf räntan godtgöres efter 4) proc., Dito till Staden Malmö, för dervarande hamns förbättrande, emot 10 proc. årlig kapital-afbetalning samt 3 proc. ränta, Dito till Staden Linköping, för hamnbyggnaden derstädes, emot årlig inbetalning af 5 proc. å det ursprungliga kapital-beloppet 20,000 R:dr, af hvilken inbetalning 3 proc. ränta för den återstående låne-summan godtgöres - • • .
Man förebrår honom de fel, som man i allmänhet anser utmärka hans “ riktning “ och som han naturligtvis måste ha, äfven om de alls ej kunna upptäckas i det, han skriiVit. Man talar naturligtvis om smuts och allt det der, som här ej behöfver upprepas. Och man ber i öfverlägsen ton den unge “ skolpojkfriske “ mannen vara god och upplysa om, huru han vill ha de delar af samhället ordnade, dem han vågat skildra såsom föga motsvarande sitt ändamål. Man ropar med berättigad harm på rättvisa i skildringen af verkligheten, men på raden inunder förebrår man de unga diktarne i Sverige liksom utomlands, att de visat “ stor flit att genom oklara och tvetydiga skildringar förvirra begreppen, “ att de “ medverkatill förökandet af de lidelser, som det tyckes vara hvarenda ny romans syfte att väcka eller bearbeta. “ Man må fråga, hvilka denna unga riktnings bärare, mot hvilka en allvarlig granskare uttalat dessa hårda ord, aro. Den så kallade nya riktningens bäste män äro, så vidt jag vet, främst Ibsen, Elster, Topsöe och Jacobsen, öch dernäst Kjelland och Schandorph, på sätt och vis äfven Drachmann — och numera kanske äfven Lie. Men huru många af dessa kunna känna sig träffade af granskarens förebråelse? Han liksom mången annan menar med den nya skolan endast dess hänsynslösa öfverdrift, sådan den framträdt en gång eller två, men granskarens förebråelser, skarpa öch hvässade, falla på samtidens alla bästa skalder, och derför är hans dom öfver den nya riktningen lika haltlös som oberättigad och vilseledande. Icke sant? Men kom nu ej och påstå, att dessa mina ord skola innebära ett anfall mot den kritiska granskningen i allmänhet i Sverige, ej heller att de syfta på dem, som våga hysa en annan åsigt än nedskrifvaren af dessa rader. Jag aktar hvarje ärlig öfvertygelse och hvarje fritt och manligt ord.
Majlis nådiga Proposition, i fråga orri. afsöndring af jord från Eskilstuna kungsladugård till utvidgande af Eskilstuna stads samt Klosters och Forss församlingars begrafningsplats. (/ 1) Sedan Kongl. Majitgenom nådigt Bref af den 29 September 1854 af Eskilstuna kungsladugårds mark upplåtit 1 tunnland 21 kappland till utvidgande af Eskilstuna stads samt Klosters och Forss församlingars begrafningsplats, så hade. enligt hvad högstberörda nådiga framställning, införd under Nio 126 i lista Sami. af Bihanget. till Riks-Ständens protokoller, innehåller, koiniterade för den sålunda upplåtna jordrymdens ordnande för ändamålet, uti en till Kongl. Majit, enligt uppdrag af nämnde församlingar, ingifven skrift, i underdånighet anmält, att vid anställda undersökningar jordrymden befunnits till större delen innehålla berg och således vara till begrafningsplats oanvändbar, hvadan koiniterade. hvilka för öfrigt ansågo att de der befintliga lemningarne efter det under konung Gustaf den Iistes tid till slott förändrade, men sedermera år 1688 genom vådeld förstörda Johanniter-klostret icke borde helt och hållet utplånas, anhållit, att, För beredande af nödig tillökning af nämnda begrafningsplats, en jordrymd af 2 tunnland 3,7 kappland, eller 11 qvadratrefvar 84 stänger, utmärkt på en af vice Kommissions-landtmätaren C. F. Spangenberg upprättad och af sökanderne bifogad karta, måtte få frän Eskilstuna kungs - Stats-Utakottets Utlåtande JV$ 203. 5 ladugård afsöndrat), i hvilket afseende företetts en af Rådmannen P. G. Schotte som mi under arrenderätt innehade nämnde kungsladugård, afgifven skriftlig förklaring, att han lör sin arrendetid medgåfve denna afsöndring; hvarjemte komiterade hemställt, att den af Kongl.
Men det är afgjordt att jag följer er, så framt jag kan komma mig ut.” ”Derom är alls ingen fråga, herr kornett! Jag har nu ert löfte, och vi resa.” ”Likväl”, återtog kornetten, ”bör jag vara så uppriktig att säga er, till hvilken man kan säga allt, att jag nu icke förmår lefva utan att dricka – då glömmer jag.” ”Ni skall få dricka och glömma, tills ni somnar under bordet, om blott ingen annan än jag ser det; och när ni vaknar, skall jag beskedligt taga hand om er, bringa er till insigt af er skamliga förnedring och snart till afsky för den.” ’Nå nå, jag tror icke att jag skall känna mig frestad att ta i glaset, medan jag är hos er – ni har ett så eget sätt att uppväcka skendöda, att man icke vill falla i dvalan igen ... Men låt mig nu gå upp på min kammare och lägga mig.” ”Nej, för ingen del – nu skola vi tillsammans gå in och ge akt på hurudant förhållandet visar sig. Det är något som ni visst icke gifvit akt på.” ”Nej, vid gud!” De hade icke förr inträdt än Juanna helt förtjusande förtroligt, men liksom hon haft att göra med en sinnesslö eller svag sjukling kom emot sin kusin, som fordom fått knappt en half frivillig blick. ”Käre Engelbert, hvarföre lemnar du oss och står så länge i kölden och pratar med Konkordia, du, som är så sjuklig! Får jag nu servera dig kaffe – det skall göra dig godt ... Men kom då! Hvarför låter du mig vänta ... är det artigt det!” Engelbert lyssnade med uppväckta sinnen, och en så genomdjup blekhet blef synlig på hans ansigte att Juanna sprang bort till honom och fattade honom i handen. ”Min gode kusin, hur är det med dig?” Hon såg på honom med så innerligt medlidsamma blickar att han straxt insåg huru rätt Konkordia haft och huru väl hon velat honom, då hon sökte rädda honom ur den förnedring, hvari han befann sig. Frukten af denna reaktion blef genast synlig. ”Tack, bästa Juanna!” svarade han med otvungen frihet.
Riddarhuset anställde tjenstemän utfärdade instruction uti i3 §:n stadgade, bland annat, ”alt al la så väl ordinarie sorn extra-ordinarie tjenstemän vid Riddarhuset 684 Dea 3o September. skola vara af adligbörd eller ock ii I d s t e söner af de sedan år iBog adlade ätter,’’ fann Ulsk. detta stadgande lägga binder i vägen att till ifrågnkomna befattningar antagas andra personer, än de, sora antingen sjelfve äio adelsmän eller äldste söner af de sedan år 180g adlade ätter, hvarföre Ridd direct:ii skulle äga alt under iakttagande af nyssberörde stadgande, samt hvad ofvan åberopade i3 § af instruetionen vidare innehölle, till omförrnälda befattning antaga en eller tviinne af de conipetente sökande, directtn dertill funne mest lämplige; och skulle underrättelse om Utskts sålunda fattade beslut meddelas Ridd.directionen genom utdr. af protocollet, somt anmälan derom bos R. o. Ad. göras medelst vördsamt memorial. Ut supra. In fidem W. Stråle. Hr von Qvanten: Sedan jag gjort mig underrättad om, att tvänne referenter äro antagne, så bar jag ingenting vidare att tillägga; eljest bade jag ämnat föreslå att ajournera frågan. Men för att icke betaga de der herrar referenter den rätt, som dem numera tillkommer alt få referera de tal, som bär hållas, så bar jag ingenting att säga. Gr. Horn: Sedan R. o. Ad. numera baft tillfälle alt i minnet återföra innehållet af Ridd.Utsk:s förslag, så tror jag mig icke hafva begått något misstag, då jag ansett att ifrågavar. anteckningar utgå från vårt protocoll; ty det säges uttryckligen att desse referenter skola anses tillhöra Riddarhusets cancelli. Om nu detta beroende vid den föreslagna åtgärden, skall så förstås som Gr.
ET 'K te CO e-e N:0 N:0 Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. Borga reSlåndet. BondeStåndet. Bevillning, angående ändringar och tillägg i stadgari örn allmänna I anledning af återremisser 1 anledning af skiljaktiga beslut Voterings-resultat » angående beräkning af inkomsten utaf tullinedlen, postmedlen, stämpelpappersafgiften och bränvinsbränningsmedlen . Bevitlningssumma. orri den för bestridande af Riksgäldskontorets utgifter erforderliga allmänna I anledning af återremisser » förslag till utgörande af .. Beväringen, om tillägg till och ändring uti 15 § af Kongl. Kungörelsen den 13 November 1860 angående Allmänna. » om anvisande af de medel, som nu användas till första heväringsklassens öfningsmöten. till arfvoden åt instruktörer för motsvarande öfningar i de fasta folkskolorna Beväringsmanskapets vapenöfning, om anslag till Register öfv. Bih. t. R. St 2. * -• Preste Ståndet. Borgare Ståndet. Bonde* Slåndet. co c} pr Sf £ WcJ CO Cj B oCO J 5J “ »S-g; O o CO 23 > 3 SL O rc cT: £; » ltiks-Ståndens Beslut.. Q. 2 *5 ~ 53 iq B. cs ~ O f? s. r* r^ S s 2 a B Q. ^ £ P a 3 5’ T5 O* 3 -jq E.’ 23 3 p cu p. rs rc “ £- s3o CD —. * aq w N:0 N:o N:0 Sid. Ridd. o. Adeln. PresteSlåndet. BorgareStandet. BondeStåndet. N:o § Beväringsskyl'dige från Bräkne och Listers härader, om rättighet att undergå vapenöfning vid Asarum i ställnt för den vanliga mötesplatsen Warnö i närheten af Carlshamn Bd. 27 8 4 h. 10 Dec. b. 8 Dec. b. 13 Pec. b. 10 Dec.
Det skulle, efter mitt förmenande, vara fördelaktigt, om det vore coutumen, att Bev.-Utsk:t uppställde en större rubrik för ladugårdsprodukter, derom diskussionen först kunde vända sig och afslutas, för att sedan upptaga hvarje artikel särskildt; men så är, som vi veta, icke förhållandet; och derföre måste man, huru svårt det än är, för tillfället undanskjuta frågan om principerna, och hålla sig till den särskilda artikeln, hvilket jag äfven skall försöka att göra, så mycket mer som jag dertill har ett personligt skäl, nemligen att, då jag troligen liera gånger under denna diskussion kommer att uppträda, nu icke allt för mycket pröfva Ståndets tålamod. Utsk:ts förslag om tull å artikeln fläsk börjar med en klagan öfver den ökade importen deraf. Men Utsk:t glömmer så väl vid denna som flera andra punkter, att befolkningen under de sednare åren högst betydligt tillvuxit och konsumtionen ökats, utan att produktionen i samma mån stigit; hvartill kommer att våra allmänna arbeten, i första rummet jernvägsanläggningarna, lemnat de arbetande klasserna tillfälle att skaffa sig bättre födoämnen; och den ökade importen måste derföre snarare betraktas som ett glädjande bevis på en stigande välmåga. Då fläsk är arbetarens bästa föda, bör denna vara icke fördyras, ty om priset å lifsförnödenheter stegras, måste de arbetande taga sin skada igen genom stegrade arbetslöner. Man skall kanhända invända, att denna tull är så obetydlig, att den icke verkar något; men verkar den icke något, så tjenar den icke heller till något, och verkar den, såsom jag tror att hvarje tullsats, huru obetydlig den än är, måste göra, så verkar den fördyrande på den arbetande klassens lif. Den föreslagna tullen är dessutom icke så obetydlig; ty om ett centner fläsk i allmänhet kostar omkring 35 rdr, så uppgår tullen till 5 proc. af värdet. En annan omständighet, som fördyrat denna vara, är trichinsjukdomen, som allt mer börjat angripa svinkreaturen, hvarigenom dels vissa försigtighetsmått blifvit nödvändiga och dels en del af varan måste förstöras. Detta gör, att det blifvit mindre lönande att uppföda dessa djur.
Friherre Mannerheim, Lars Augujl; Enär alltsedan Pleni-dagen den 18 Februarii då anmärkningar gjordes emot mina Embetsberättelser och min förvaltning af Embret, ingen protocolls justering förr än nu ägt rum, och jag derigenom saknat lämpligt tillfälle att öfver dessa anmärkningar förr mig yttra; anhåller jag att Ridderskapet och Adeln ynnestfull lemnar ett ögonblicks upp - Deri io Martii, märkSamhet till hvad jag i anledning af dem nu ämnar anföra, I främsta rummet sätter jag de väckta frågor, huruvida, (att nyttja Författarens egna ord), sådane förklaringar och tillämpningar af Ttyckfrihetslagen, af administrationen, i oafhängighet med Riksens Ständer gjordes, så att hvad Riksens Ständer stadgadt till skyddande för publiciteten i någon mån derigenom kunde eluderas» På etne sätt kan JustitiaeOmbudsmanneo egenteligen komma i tillfälle att om så beskaffade ämnen vinna kännedom, nemligen genom klagomål från Författare och utgifvare, eller genom någon till efterlefnad kungjord offentelig handling. Intetdera har ägt ruin. Allmänhetens gissningar kunna ej, i hvad fall som helst, ligga till grund för JustitueOmbudsmans åtgärder. Om med publicitetens hcinclelser och öden menas indragning af Dagblad, eller förbud för någon person att sådane utgifva, äro dylika åtgärder allmänt kände, och äga deras grund i TryckfrihetsLagens uttryckelig» Stadganden, till hvilka Ridderskapet och A i deln vid iS12 års Riksdag sjelf medverkat. Om det skick hvaruti sig befinner utarbe: landet af Förslag till en ny Civiloch CriminaiLag, har Kongl. Maj:t underrättat Riksens Ständer i dess nådiga Berättelse, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag; E)en 13 Mart ii t (se i6:de sidan;) jag har trott att ett upprepande af detsamma vore öfverflödigt. Med Comitféen till öfverseende af Författ-' bingarne rötande näringarne, samt förändringars föreslående för de administrativa
Då, med undantag äf Hemmansbrukarne, inga andre medborgareclasser i allmänhet klaga öfver nu gäliande bevilinings fördelningsgrunder, hvartill med afseende å nedsatte p!is på Spannemål och anJ dre laodtproducter, de, såsom consumenter deraf, äfven skulle sakna anledning, men jordbruket allena under den förflutna tiden förlorat; så synes, att utan förnärmande af någons rätt, orri bevillniogen i allmänhet förblifver som den nu är, nedsättningen i bevillningen hufvudsakligen bör komma jordbruket tillgoda, såsom ett uppfyllande af rättvisans och d«t allmännare omdömets föreskrift, och då Bevillningsutskottets Betänkande gifver anledning till den förmodan, att genom inkomsterna af Sjötullen rätteligen beräknade.,en ökad Statsinkomst tjll föranledande af bevillning gens nedsättning, skall erhållas, och allmänna rösten påkallat bevillöingens nedsättning, lärer icke något hinder böra uppstå, att till emellan 2 och 300,000 R:dr förminska bevillningefl å jordbruket, sorn de sistförflutöa årets Uppgått till omkrig 540,000 R:dr efter beräknii g af egendomsvärden. Mart skulle kunna rrtycket förkörrta uppgörandet af bevillningstörglag till nästa Riksdag, om man förklarade att nemligen bevillftingen, efter hernmansvärden, skulle nedsättas till hälften, littväl efter beräkning af de högre Värden hemmanen nu äro åsatte, hvarigenom beVillningen nedsattes emellan 2 och 300,000 iUdr, men för öfrigt komtne att förblifva buf - Den 12 Maji f. ni i vudsakligen sådan den nu är, med mindre förändringar som icke kunde åstadkomma bea tydlig nedsättning i bcvillningen hvilkens säi kra belopp då kunde beräknas, och med indragning af den andre taxeringsinsiancen många obehagliga reglementariska uppgifter och omdömen i afseende på egendomars värden icke behöfva fordras.
4,228. » 1847 . ... 4,346. § 3. Näringar. Jordbruket är i allmänhet inrättadt i treskifte, dock på en del gårdar och vid staden för potatesodlingen i fyrskifte. Fullständigt cirkulationsbruk är ingenstädes, utom af tvänne jordägare utaf en del af Wisby stads jord, infördt. Höstsäden utgör den vida betydligare delen och består mest af råg, samt hvete, hvilket säde synes vara i tilltagande; vårsäden åter, mest af korn och något blandsäd, litet ärter och lins, men icke allmänneligt hafra; potates odlas deremot ganska betydligt. På sämre jordmån nyttjas tvesäde, eller rättare sagdt, åkern är lagd i tveskifte, hvilket ock alltid är förhållandet med de af kalkstensklapper bestående åkrarne, der endast råg trifves. Till gödning på dessa strandåkrar, begagnas med mycken fördel sjötång, här kalladt stäke; denförutan skulle dessa åkrar vara af föga värde, och många socknar, som nu årligen aflåta mycken spannmål, skulle då sakna brödföda. I afseende på sädens ansning klaga köpare icke utan skäl, att dervid hafves för ringa omsorg till dess befriande från svingel, trauärter och åkerlök. Ehuru vindmachiner de sednare åren börjat af allmogen begagnas, är dock ännu icke deras bruk så allmänt, att det hunnit visa särdeles inflytande på den utskeppade sädens renhet; fullständig rättelse häruti torde icke vinnas förr, än viss vigt å sädestunnan blifver bestämd, och hvad den väger derutöfver särskildt blifver betaldt. Yäl rengjord Gottlands råg och korn äro till vigt och öfrig beskaffenhet fullt jemngoda med de bästa slagen deraf i andra provinser. Utom vid Wisby stad, som äger betydlig jord och hvarest idkas ett stort och väl vårdadt jordbruk, samt af en mindre del jordbrukare på landet, är föga ansträngning gjord till gödningsämnenas förökande, medelst så kallade komposter. Bränviustillverkningen har i följd af de inträffade missväxterna betydligt minskats och någon särdeles export af bränvin har icke ägt rum.
Jag anhåller om återremiss å betänk., och att detta mitt yttrande får åtfölja till Utsk. Frih. Åkerhjelm: Jag bör tacka Gr. Cronhjelm för det han gifvit mig anledning att fullkomna den redogörelse, jag afgifvit i förevar, ämne. Jag ber om R. o. Ad:s benägna undseende för den tid derigenom borttages; jag skall i möjligaste måtto spara den. Gr. Cronhjelm har ganska riktigt anmärkt, att kostnaderna för fångvården beständigt ökats, och att det vore bättre att öka anslaget till närmare öfverensstämmelse med utgifternas rätta belopp, än att låta utgifterna beständigt öfverskjuta anslaget. Orsaken till detta beständiga stigande i utgifterna har jag redan antydt, nemi. fångnummerns betydliga tillväxt; och afhjelpandet häraf ligger utom Fångstyrelsens verkningskrets. Men en annan orsak till dessa utgifter tillkommer äfven, och denna är kostnaderna för en del af de många nödiga byggnader, som under tiden blifvit uppförda för de correctionella fängelsernas behof. Om man nu vill jemnföra fångantalet med kostnaderna, skall man finna, att dessa sednare alldeles icke varit öfverdrifna; ty om man för en fångnumerär af 4)5oo endast beräknar det dagliga underhållet, i allt hvad som rörer fångväsendet, till 10 sk:r på hvar och en, får man upp en summa af utöfver 33o,ooo r:dr. Mera än hälften af kostnadsbeloppen för dessa föremål gå genom andra auctoriteter än Fångstyrelsen, I afseende på det system, som följes vid correctionsinrättningarna, har Gr. Cronhjelm fästat sig vid inrättningen i Malmö, af hvilken han sagt sig hafva tagit närmare kännedom. Men denna inrättning är änpu endast under utveckling och utgör förvaringsställe för fångar af alla slag, så att sammanblandning af olika brottslingar der icke kunnat i någon mån undvikas. Om likväl K.