Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hanna, som icke mera fann något nöje i att åse densamma, tog en bok och satte sig ensam i Lillis rum, som var afdeladt med en skärm. Hon försökte läsa, men kunde icke hålla tankarne tillsammans. Hon måste oupphörligt tänka på det innehållslösa i dessa slags nöjen, och ju längre hon tänkte derpå, desto större lust fick hon att fly undan, rusa bort, ut i skogen, eller till sin ensliga lilla kammare eller hvart som helst, ty detta underligt flärdfulla lif hade i hennes tycke någonting smittande med sig. Och på samma gång kände hon en oförklarlig smärta öfver att ej vara såsom de andra. Hvarför kunde hon ej taga verlden och menniskorna sådana de voro, hvarför skulle hon alltid se deras brister, vilja omskapa dem och känna sig otillfredsstäld? Är väl jag en smul bättre än de? tänkte hon. Nej, nej, jag är mycket oförnöjsammare, mycket mindre fördragsam, ödmjuk och tålig. Lifvet skall aldrig gifva mig hvad jag begär af det, och alla dessa andra hur lyckliga och nöjda äro de icke! Medan hon satt der, inkommo tvenne flickor och satte sig på andra sidan skärmen. De läto ej afskräcka sig af Hannas tydliga hosta bakom skärmen, utan slogo sig ned, ifrigt småpratande i soffan. Ja, du kan ej tro, hur bra det tog sig ut! sade den ena. Kanhända. Men nog tycker jag för min del, att mörkrödt passar bättre till crêmefärg, än blått. Så som Bibbis till exempel. Den är förtjusande. Men àpropos Bibbi, har du sett hvad hon och Inez äro goda vänner i qväll? Ja, Inez anförtrodde mig, att Bibbi är hennes bästa vän, och att hon säger allt åt henne. Men jag vill påminna mig, att Alma B. är Inez’ bästa vän. Hon var det också ett helt år, men så hörde Inez, att Alma sagt om henne, att hon var inbilsk, och så slog hon upp. Det skulle också jag ha gjort. Vet du, Edvard P. berättade mig i förtroende, att Om ni ha några hemligheter, flickor, så vänta tills jag gått min väg hördes i detsamma Hannas röst, och flickorna läto henne passera, innan de fortsatte sitt vigtiga meddelande.
A brief Discourse of a Passage by the North-Pole to Japan, China, etc. Pleaded by Three Experiments: And Answers to all Objections that can be urged against a Passage that way. As: 1. By a Navigation from Amsterdam into the North-Pole, and two Degrees beyond it. 2. By a Navigation from Japan towards the North-Pole. 3. By an Experiment made by the Czar of Muscovy, whereby it appears, that to the Northwards of Nova Zembla is a free and open Sea as far as Japan, China, etc. With a Map of all the Discovered Lands neerest to the Pole. By Joseph Moxon, Hydrographer to the King’s most Exellent Majesty. Det anmärkningsvärdaste stället i denna lilla, mycket sällsynta bok är följande: »Då jag för omkring 22 år sedan var i Amsterdam, gick jag till ett utskänkningsställe för att släcka min törst med ett glas öl. Medan jag med anledning häraf satt vid den gemensamma eldbrasan, kom en sjöman bland mycket annat folk in. Då sjömannen här såg en af sina vid den grönländska hvalfångsten anstälda vänner, uttryckte han sin förvåning deröfver (hemkomsttiden för den grönländska flottan var nämligen ännu ej inne) och frågade hvad tillbud bragt honom hem så snart. Vännen (som var styrman på en grönlandsfarare) sade honom, att hans fartyg ej gått på fångst den sommaren, utan endast haft i uppdrag att afhemta den öfriga flottans fångst och bringa den till en tidig marknad. Men, sade han, innan flottan fångat tillräckligt fisk för last åt oss, seglade vi enligt order af det grönländska kompaniet till Nordpolen fram och åter. Då hans berättelse var något nytt för mig, började jag att språka med honom och ifrågasätta sanningen af hvad han sagt. Men han försäkrade mig, att det var sant, att skeppet fans i Amsterdam, och att många af sjömännen kunde intyga uppgiftens sanningsenlighet. Han hade till och med varit två grader på andra sidan polen; der fans ingen is, och vädret var så vackert och varmt som i Amsterdam om sommaren.»160
H. Ex. Hr Gr. o. Landt m. yttrade sig anse, att sedan öfverläggningen nu blifvit förklarad hvilande, kunde rör:de Constit.Utsk:s memor. N:o 12 ingen vidare framställning för det närvar, äga rum. Beträffande åter den af Hr Cederschjöld väckta motion örn utbekommande af Constit.- Utsk:s prot., rör:de granskningen af Statsrådets prot., hade denna motion blifvit begärd på bordet och kunde således ej heller för det närvar, föranleda till någon åtgärd. Ånyo föredrogs Constit.Utsk:s d. 5 dennes e. m. på bordet lagda memor. N:o 8, ang:de Riksd.fullm. Bengt Gudmundssons anmärkms-anledn. vid rådgifvandeåtgärden till resolutionen på R. St:s und. framställning, rör:de Halländska kyrkohemmanet!. 4aS Den 3o J u n i e. ra. Gr. Cronhjelm, Otto Aug: Den ifrågavar. anmärknisanledn. är, efter min tanke, otvifvelaktigt den, som ligger Konungens rådgifvare mest till last bland de anmärkningar, som kommit R. St. till handa. Jag finnér dessutom, att detta memor. blifvit, lika som de öfriga anmiirkn:smemor:n, af Constit.Utsk. framstäldt på ett sätt, att föga upplysning och utredning af målet blifvit vunnen. Uti delta memor. förekommer, att en bland Statsrådets ledamöter, då R. St:s skrifvelse inför K. M. föredrogs, gifvit målet en historisk utveckling, och att 3:ne Statsrådets ledamöter tillstyrkt, att, för sakens närmare utredning, K. M:s och Rikets KammarColhm måtte höras, och tvenne bland dem, att Colbin för ändamålet tillika finge begagna ministerielt biträde. Detta är, i min tanke, en ganska ofullständig utredning af ämnet.
1 betraktande häraf, och då pensioneringen från nämnda kassor, i händelse deras nuvarande inkomster härtill icke förslå, bör kunna uppehållas med tillhjelp af det anslag, som redan blifvit och framdeles torde varda anvisadt lill Theaterns olika behof, samt då dessutom något giltigt skäl för framställningen icke lärer kunna hemtas af Rikets Ständers beslut i fråga om skådespelare-afgiften, hvilket allenast haft till syfte afskaffandet af denna högst obilliga beskattning, kan Utskottet till den nådiga framställningen icke tillstyrka Rikets Ständers bifall. Allmänna Indragnings-staten. 2:0. Med anledning af Riksinarskalks-embetets uti underdånigt memorial af den 30 November 4 861 gjorda framställning att, i likhet med hvad tillförene egt rum, då medlemmar af det Kongl. Huset aflidit, pensioner jemväl nu måtte beviljas åt sådana till framlidna Hennes Majit Enkedrottning Desiderias hofstat börande personer af lägre tjenstegrad, som deraf funnits förtjenta och i behof, och hvilka, med iakttagande af den utaf Kongl. Majit och Rikets Ständer gillade grundsats, att ingen högre hof-funktionär borde till sådan pension anmälas och alt, såframt icke af läkare vitsordad sjuklighet eller annan ömmande omständigbellöranledde till undantag, den till pension föreslagna borde hafva fyllt 50 år eller varit 20 år i Kongl. Hofvets Stats-UtsTcotfets Utlåtande N:o 153. 3 tjenst, funnos upptagna i en memorialet bilagd särskild förteckning, — hade Kongl. Majit föreslagit, att Rikets Ständer mätte anvisa den till pensions-reglering för Hennes Majit Enkedrottning Desiderias hofstat och betjening erforderliga summa, 12,171 Ridr R.mt årligen, att, efter den fördelning mellan pensionstagarne, som
Enligt fordna lydelsen af 56 och 81 <§§ Reg:sF:ti hade RiksStfinden ieke varit berättigade, att vid samina Riksdag, då ett grundlagsförändrings-förslag från Const.Utsk. framställdes, afslå eller förkasta detsamma, och RiksStånden hade då, för att uttrycka sitt ogillande, begagnat den utväg att förklara förslaget vara hvarken nödigt eller nyttigt, ett förklarande, som sedan ledt till en påföljd, som viii icke i Grundlagen var fullkomligt bestämd, men genom praxis blifvit godkänd. Numera och efter den förändring dessa §§ genom R, St:rs beslut och Konungens sanktion vid denna Riksdag undergått, förutsatte Grundlagen endast 3 sätt för behandlingen af Const.Utsk:s gruudlagsiindrings-förslag, nemi. att inga anmärkmr gjordes, då såvidt på det Stånd, der sådant inträffade, berodde, förslaget blefve hvilande till nästa Riksdag, eller att anmärkmr, som åsyftade förändring i förslaget, gjordes och förklarades utgöra Ståndets gemensamma tankar, eller också att förslaget förkastades. Nu hade blifvit yrkadt, dels att förslaget måtte antagas att hvila till nästa Riksdag, d. v. s. lemnäs utan anmärkn., och dels af 2:iie ledamöter, Erih. Paykull och Hr Munck, att det måtte förkastas; men hade deremot åtskillige talare yrkat, att förslaget måtte förklaras vara hvarken nödigt eller nyttigt, ett förklarande som likväl till sitt syfte helt och hållet öfverensstämde med förslagets förkastande, och icke innebar någon sådan anmärkn. till förändring i förslaget, som Grundlagen egentligen förutsatt, då man icke ville förkasta. Hr Gr. o. Landt, finge fördenskull till de talare, som gjort sistberörde yrkande, hemställa om de icke ville afstå från sin begäran om en propos. som numera icke hade någon egentlig mening samt förena sig med dem, som yrkat förslagets förkastande. Gr. Frölich: Jag anhåller om förslagets förkastande under instämmande hufvudsakligen i hvad Frih. Paykull yttrat. Hr Fåhraeus:
Denna berak* ning torde härleda sig hos somliga ilian förblandning af Disconternes Fordringars belopp med deras Papper, och hos andra deraf, att de beräknat Disconternes alla Skulder såsom löpande MyntR&presentatrver. Att inbetalning af Skulder ej är minskning i Rörcls Capitalet, lärer icke fordra bevis, och Summan af de 11. telöpande TreprocentsSedlarne uppgår icke till 3 Millioner, så att en betydlig missräkning.äfven i detta fall inträffat. Den förlägenhet i allmänna Rörelsen, som nu inträffat, bör visserligen alhj Ipas, men för mindel tror jag atc att helt andra utvägar böra dertill vidtagas, äa att utvidga Discoutrörelsen. De medel , som kunna komma i fråga, utgöra föremål för den allmänna FinnnceRegleringen, och jag vill der: 3o8 Den 17 Martti, e. ni. ' ' före icke nu upptaga med något yttrande derom. I afseende på svårighet för Discontefnes Gäldenärer att innom 5 år inbetala sina Län, uibedt-r jag mig Jikväl dels få erinra, att den är mindre, ari för Gäldenärer i allmän, het och för dem, som äro skyldige åt Riks* BancöDiscohfén *, dels få nämna, att jag i detina omständighet i Utskotten föreslagit en utväg till afbjélpande af Gäldenärerfies förlägenhet och till lättande af deras I.iavider i Filial* Discontérne, nemligen: Att både Malmö och Götha CafiaiDiscont skulle emottaga så väl sine ASsignationer, som TreprocentsSedlaf efter deras lulla belopp i betalning för sina fordringar. — Denna mening har icke blifvit af Utskotten antagen , och jag anhåller derföre att få undeisfälla Höglofl. RUdefskap-t och Adeln några af de skäl, som jag för den samma tror vara gällande.
Utsk. Bct.-de. N.o 5g. 7 delning torde komma att till nu församlade Rikets Ständer öfverlemnas; men en för Städernes Borgerskap lika vigtig fråga, nemligen den om skyldigheten för sådane i Städerne varande husegare, som ej äro Borgare, att jemte Borgerskapet deltaga i de dryga kostnader, hvilka för Båtsmansliållet i Städ,eme utgå, vore, efter Motionairens förmenande, oafgjord, ehuru Högloflige llidderskapet och Adelil, samt Högvördige Preste-Ståndet, under den 20 December 1823, samtyckt, att för sina Hus och Gårdar i Städerne deltaga uti ofvanberörde onus; alla förenämnde Husegare hade njutit och njuta , så vidt Molionairen veterligt vore, befrielse derifrån, åtminstone inom Upsala Stad; och å detta förhållande har han, under åberopande af hvad eoncessionérne vid 1809 och 1810 årens Riksdag bestämma, påkallat, lill vinnande af rättelse, Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet. Utskottet har tagit delta i öfvervägande, och ehuru skyldigheten för ifrågavarande Hus-, Tomtoch Jordegare i nämnde Städer, att i Borgerliga onera deltaga, är, på grund af Rikets Höglofl. Ständers, vid 1809 och 1810 årens Riksdag; fastställde concessioner, nu vorden yrkad, likväl och som någon hemställan i allmänhet oni förklaring af dessa concessioners 8 Bcsv. och Oecon.
Preste-Ståndet d. 25 Borgare-Ståndet d. 27 Bonde-Ståndet d. 30 — —■ Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående tågande Truppers inkvartering och proviantering under fredstid. S. A. K. 1 afseende på tågande Truppers inqvartering och proviantering under fredstid hafva inom RiksStånden, vid innevarande Riksdag, åtskilliga framställningar åter blifvit gjorda om åtgärders vidtagande till lindring uti de dermed förknippade olägenheter och kostnader för de Inquarterings-skyldige, hvilka i Rikets smärre Städer ofta skola nödgats betala ända till En R:dr B:co till den, som åtagit sig att öfver natten hysa en man af Gemenskapen, samt å landsbygden måst se deras ringa matförråd förtärdt, utan att derföre, i följd af markegångs-taxorna, ofta erhål - Exp. Utsk. Förslag till und.
Då Gr. Frölich nyss framställde sin begäran att få förändra ordningen för föredragningen af de ingifna förslagen , nekades detta och man förViajade, att ingen vidare diskussion finge äga rum. Jag hemställer således, om det nu återstår att göra annat, än att helt enkelt framställa propos. på de d. j i dennes ingifna förslagen, livart efter annat. Alla andra förslag kunna ej betraktas annorlunda än som nya, antingen i form eller i sak, och skulle leda till nya discussioner; men jag nödgas protestera deremot, att Hr Gr. o. Landtm, tillåter discussionetj i någon del af ämnet vidare fortgå. IL Ex, Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt då R. o. Ad. redan i sista plenum beslutat, att discussionen' ansågs fulländad, och det nyss upplästa förslaget af Frih. Boye blifvit derförinnan afgifvet, trodde H. Ex, då det förändrade förslag, Frih. Boye mj ville afgifva, enligt Frih:s eget medgifvande innehölle uteslutande af åtskilliga detailler och således ej blott en redactionsändriog, det icke kunna honom medgifvas, emot åtskilliga ledamöters bestridande, alt nu få det till pröfning framstäldt, utan ansåg H. Ex, det först afgifna förslaget vara det, hvilket borde blifva föremål för R. o. Ad:s pröfning; och hemställde H. Ex-, om It. o. Ad. instämde i denna mening. Ropades Ja, Frih. Boye, Ludv,: Jemte det jag reserverar mig emot det beslut, hvarigenom Ståndet yägrat att åhöra uppläsningen af mitt sednare förslag, anhåller jag nu om propos. på antagande af mitt första förslag; dock skall jag åtnöja mig med det öfvervägande ja eller nej, som Ståndet derå behagar svara, H. Ex, Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade förklara Frjh, Boyes nyss uppfästa anmärkning för Ståndets gemensamma tanka. Ropades starka nej, blandade rned ja. ii Pca i6 OctoJjerf. iji.
Yisserligen har detta Institut dels genom egna tillgångar, dels genom anslag af statsmedel nu kunnat företaga en icke obetydlig nybyggnad till utvidgning af vårdanstalten för de döfstumma, så att när denna byggnad för begagnande varder färdig, rum för omkring 50 nya elever lär kunna beredas; likaledes har inom Hjortheda församling i Calmar län man nyligen börjat anlägga ett sådant mindre Institut, hvars framgång och fortfarande dock är helt och hållet beroende af frivilliga gåfvor och bidrag; derjemte har en prestman inom Göteborgs stift under sednare åren af egen drift och håg att vara sina nödställda medmenniskor till tjenst företagit sig att lemna några få döfstumma någon undervisning, och för att bereda fast boningsplats åt dessa elever har helt nyligen enskild man inköpt och för detta ändamål upplåtit en mindre hemmansdel i närheten af nämnde prestmans bostad; — men, med tacksamt erkännande af det lofvärda i dessa den krist - Motioner i Preste-Ståndet 1862. 243 liga barmbertighetens bemödanden för ett så vackert ändamål, och med tillönskan af all möjlig framgång åt dem, motsvara de dock på långt när icke behofvet. Af de 687 döfstumma barn under 15 år, som finnas i landet, äro säkert 400 mellan 8 och 15 år, eller inom den ålder, då de böra undervisas. Om också i aldra lyckligaste fall för 175 af dessa funnes plats i någon lämplig undervisningsanstalt, skola då de återstående 225 lemnäs åt sitt bittra öde, och få uppvexa i hednisk okunnighet, ehuru de äro döpta och tillhöra ett kristet samhälle, hvilket rätteligen sätter sin ära uti och gör stora uppoffringar för att bereda det uppvexande slägtet bildning och kunskaper?
Men då Rikets Ständer inse behofvet deraf, att, vid en framdeles förestående pröfning af det nya Lag-Verket, ega ledning af,en lätt åskådlig allmän öfversigt af hela Lagförslaget, hvilken tableau jemväl borde innefatta uppgift på sådane i iy34 års Lagbok intagne stadganden, hvilka Lag-Comitcen ansett vara af oeconomisk beskaffenhet samt derföre utur förslaget uteslutit; hafva Rikets Ständer, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med deras vid sista Riksdag i detta ämne aflåtne underd. skrifvelse, skolat hos E. K. M. i underd. anhålla, att Lag-Comitéens Ledamöter, eller, derest hinder för dem skulle möta, andre skicklige personer kunde ofördröjligen förordnas att författa och, i god tid innan nästa Lagtima Riksdag bör infalla, från trycket utgifva en sammandragen och lätt öfverskådlig framställning af de så väl till allmän Civilsom Criminal-Lag afgifne förslagens plan samt allmänna grundsatser med hänvisning till de i Lagförslaget upptagne motiv, jemte uppgift och jemförelse af de väsendtligaste skiljaktigheterne emellan den nu gällande Lagens stadganden och dem, som till antagande äro föreslagne; hvarvid sådane i 1734 års Lag befintlige föreskrifter, som Cornitéen ansett vara af oeconomisk befkaffenhet och derföre utur förslaget uteslutit, böra tydligt utmärkas, med förslag till stadganden härutinnan, tjenlige jemväl att, om så nödigt pröfvas, i Lag-Comitéens förslag införas; äfvensom anvisning bör lemnäs, hvarest i den föreslagna Criminal-Lagen de ansvars-bestäm ruelser igenfinnas, som från Civil-L<gförslaget äro uteslutne, så att denna framställning, under fortgån - Expeditions~Utskottets Förslag till und. Skrifvelse IV.-o 21S. 397 gen af Rikets Ständers gransknings-arbete, ehvad det kornmal’ att å en eljer flere Riksdagar för sig gå, må kunna tjena till ledning och rättelse.
Jag vill blott i afslde på frågans formela behandling yttra, att, då Utsk. grundat sitt förfarande på föreskriften i 49 § Riksd:sOrdn., jag tror, att Utsk. begått ett misstag, men att Utsk. deremot haft för sin åtgärd stöd i 79 S, enär Utsk. betraktat sitt sednare Betänk, såsom ett sammanjemkningsförsök och ansett frå - 231 Den 12 December e. m. gan icke kunna förfalla. Jag är härmed belåten och vill fästa upmärksamheten på detta förhållande, så att man framdeles icke må tvista om, huruvida fiågan förfallit eller icke. Jag öfvergår nu lill hufvudfrågan, som numera inskränker sig endast dertill, huruvida företräde hör lemnäs K. M:s eller Utskts sednare förslag. 1 det afsidet har Utsk. icke gitvit någon ledning för omdömet, enär Utsk. icke ingått i undersökning om dessa båda förslag utan endast sagt, att det mäst gifva vika för en förmodad opinion och hvad som kan hafva mesta utseende för framgång. Ledningen för en jemförelse emellan de båda förslagen måste derföre hämtas fiån sjellva debatten och från den reservation, som åtföljde det förra Betänk., men en sådan jemförelse skulle blifva allt för vidlyftig, hvarföre jag vill endast framhålla den hufvudsakligaste skiljaktigheten emellan dessa båda förslag. K. M:s Propos. är grundad derpå, att sedan frågan om ogift qvinnas myndighet vid flera Riksdagar förevarit, utan att U. St.'r kunnat öfverenskomma om något förslag, ansåg K. M. tiden nu vara inne att genom framläggandet för R. St:r af en propos. i ämnet söka bringa frågan till en lösning. Näi nu li. iM. ansåg denna fråga icke längre kunna tillbakavisas utan måste lösas i enlighet med tidens fordringar, har K. ål. förklarat, att om frågan endast skulle betraktas ur rättssynpunkt, K.
Jag tror, att man der skulle kunna studera militära vetenskaperna lika väl som andra vetenskaper, och om en sådan fakultet bomme till stånd, blefve endast en högre tillämpningsskola för militären af nöden. Jag har äfven erfarit, att man här yrkat, det KrigsAkademien förenades med läroanstalten vid Marieberg, on förening, som enl. min åsigt, ganska lätt kan åstadkommas, nemi. såsom en högre tillämpningsskola för Officerare. Enl. mitt förslag skulle ynglingarna vid Universiteterne studera humaniora och de första grunderne för militär-vetenskaperne, hvarefter han skulle inskrifvas som volontär eller Underofficer vid något reg:to, för att vidare utbilda sig och sedan återkomma till Universitetet för att undergå behöfliga examina för sitt yrke, i likhet med ynglingar inom andra yrken i samhället. KrigsAkademien, sådan den nu är, kostar Staten ganska betydligt. Anslaget öfverstiger 82,000 R:dr, hvilket, i händelse mitt förslag skulle antagas, i stället borde användas till stipendier åt fattiga ynglingar, de der önska studera krigsvetenskaperna. Dessutom har KrigsAkademien den olägenheten med sig, att den synes vara till endast för mera bemedlade ynglingar, och med Arméens nuvar:de organisation är det omöjligt för t. ex. en soldal, som har håg och fallenhet dertill, att vid Carlberg inhämta några högre militära kunskaper. Genom indelningsverkets natur är soldaten beröfvad möjligheten att hafva någon framtid för sig, såsom andra medborgare och ännu omöjligare är det för honom att vinna inträde vid Carlberg, ty dertill har han icke råd och indelnings-verket är så beskaffadt, att han icke får det. Ur denna synpunkt önskar jag, att KrigsAkademien måtte helt och hållet uphöra och att ynglingar, som egna sig åt militär-yrket, måtte bildas vid Universiteterne i likhet med dem, som studera för bildningen till öfrige Statens yrken eller Embeten. Pen 10 December f. ni. Hr Bråkenhjelm:
Efter en redogörelse för de erfarenheter, som talarinnan själf samlat i sjukvårdens tjänst, öfvergick fru N. till ett starkt betonande af den öfveransträngning, som våra dagars sjuksköterskor äro underkastade, samt de reformer som härvidlag vore önskliga och som borde göra det möjligt för sköterskan att rätt fylla sitt ansvarsfulla kall. Hennes lön är ännu för liten, hennes arbetstid för lång; kosten behöfver äfven väsentligen förbättras och sjukoch pensionskassorna äro otillräckliga. Sjuksköterskorna uppmanades att arbeta för reformer och icke finna sig i att duka under i tysthet. Om kvinnans värneplikt och det stora fredsarbetet hölls föredrag af fru Margareta Wullum från Danmark. Med hänförande värme drog hon i härnad för människokärlekens och fredsarbetets syften. I saga och sång hvilar kanske ännu ett skimmer öfver slagfältet, men de som så sjunga veta ej hvad de göra och känna ej heller de obeskrifliga lidanden som ligga bakom. — Vi kvinnor lida ej mindre än männen, och vi vilja också, vi måste vara med. Det var. Florence Nigthingale som stod främst i det led, som kämpade för sjukvård, men ock för fred. Hon hade lyckats att rädda, där intet hopp tycktes finnas bland de vanvårdade skarorna. Medlen hade varit frisk luft, rent vatten, mycket tvål och ömma kvinnohänder. Ja, låt oss samlas under fredsidéns fanor och där göra vår värneplikt eller rättare värnerätt! (Stormande applåder.) Fru Ebba Herrman talade om De kvinnliga gymnasternas uppgift samt de sträfvanden, som böra kunna inläggas på detta område i kvinnosakens intresse, och därefter om kvinnodräktens betydelse för kvinnans arbetsförmåga. Fröken Ellen Key gaf en rolig och spirituel skildring af den kända stockholmska kvinnoföreningen » Nya Iduns » uppkomst och utveckling. I ett hänseende var mannen alltid färdig att erkänna kvinnans företräde och öfverlägsenhet, nämligen det sällskapliga, och sällskaplighet var just Nya Iduns hufvudsyfte. Männen stiftade förbundet Idun till inbördes uppbyggelse, och så en gång funno tvänne fruar, hvilka sutto tillsammans och hade tråkigt, medan de tänkte på hur tref