Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle ett sådant förhållande en gång äga rum, som är troligt, såvida Ständerne för hushållnings skull vanvårda delta för Rikets försvar påräknade ställe, så blir förhållandet i Sverige, efter millioner riksdalers försp i Ilning och tusentals Svenska soldaters uppoffring för dess återtagande, detsamma som Gibraltar är i Spanien, nemi. en främmande makts tillhörighet. Jag hemställer således till edert bepröfvande, mine herrar! som äga kunskaper för att bedomina denna fråga, om det skulle vara förenligt med Sveriges väl, altför en sådan besparings skull, som vägran af hvad H. M. Konungen begärt för fästningens iståndsättning, blottställa Riket för en möjligtvis så stor inträffad olycka, och oss sjelfva för Svenska folkets förbannelser för det blod vi för en lumpen och illa beräknad hushållning låtit flyta. Hr Stjerngranat, Gustaf, uppläste följande skriftliga anförande: Redan vid början af riksdagen gjorde jag det till en regel för mig, att, till följe af min anställelse vid numera en af Statsdepartementenas expeditioner, icke deltaga uti discussionerna öfver de vid riksdagen förekommande allmänna frågor, och minst uti sådana, som rörde anslag. Jag har under loppet af riksdagen funnit mig äga ytterligare skäl att vidblifva denna föresats, dels derföre att jag ej vågat smickra mig med hoppet, att min röst skulle af Utsk. höras, då så många talare med vida större insigler och vana vid de allmänna ärendena, än jag kan hafva det, fåfängt användt sin förmåga på bemödanden att gifva Utsk:s förhandlingar den riktning, som äfven jag önskat att de ägt; dels derföre, att jag ej velat öka antalet af anmärkntr mot Utskts tillgöranden, öfvertygad att dessa anmärkmr skulle af Utsk. aktas ringa, då det till och med någon gång varit anledn. förmoda, att de grunder, hvarpå proposma h vila t, äfvensom de meddelanden, som genom prot.utdr. blifvit Utsk. gjorda, icke alltid rönt det noggrannaste skärskådande. Men då jag uti nu ifrågavar. betänk, tycker mig återfinna en och annan tråd af den, som mig syntes, något trassliga härfva, hvaraf betänk.
Farhågan att behöfva lega Soldater skulle ock stegra Irtjan i orter, der daglönerne redan äro uppdrifne öfver ali proportion, emedan behofvet af arbetsfolk blefve större. Det skulle således vara för Bergslagsorterne vida förmånligare, om de, i stället för Soldater, finge hålla hästar Denna samma omständighet kan till en del influera äfven på Slättbygden. Der är folknummern vanligen ej så talrik, som i skogsbygden, och tillgången på Manskap att lega, är således också mindre betydlig. Der nyttjas jemväl mycket hästar, emedan skogen är aflägsen, och tillgången på dessa är alltså större. För dessa orter skulle jag således tro det vara förmånligare ^att kunna få utbyta sin roteringsskyidighet root förbindelsen att anskaffa hästar. Hvad åter beträffar den egentliga skogsbygden, sorn icke tillika innefattar bergslag, skulle jag förmoda att densamma heldre vill behålla roteringen sådan den nu är, emedan hemmansegarne derstädes hafva godt om folk, men brist på hästar. Denna sak är derföre helt och hållet local. Jag tror i öfrigt, att, om ock ordaförståndet af 1810 års beslut kan tydas derhän, att extra Roteringen borde vara uppsatt, innan Förstärkningsmanskapet upprättades, samt att i anledning deraf enahanda vilkor gälde för den nuvarande Beväringen, detta likväl ej hindrar närvarande Riksens Ständer, att härvid göra den förändring, som kan anses nyttig. I följd häraf tillstyrker j*g, att OeconomieUtskottets senare föreslag i det-. 152 Den 7 October J. m. ta hänseende må förkastas, och att det lemnäs Styrelsen öppet, att med Rotehällarne afsluta contract om hästars anskaffande i stället för Soldater. Rika med Herr von Heijne har jag icke nigot tycke för Länssammankomster till afgörande af frågor, som tillhöra Riksens Ständers och Konungens pröfning.
Derföre tror jag att 20 procent på den artikeln är nog hög tull; ehuru man annars alltid uti vårt land begått det fel, att lemna sådana förtärbara varor som af slumpen erhållas, obeskattade; likväl anser jag tullafgiften på dem icke böra öfverstiga 15 procent, dä de äro inhemska produeter. Friherre Wrangel'. Just den anledningen, att den salta laxen är tillåten till införsel från Finland, gör, att den ej här tillräckligen finnes; men om man förböd införseln, så skulle man uppmuntra dem, som hafva laxfisken, att fiska. I början skulle väl priset höja sig , men så fort det höjdes , så skulle ock laxen framkomma , och priset snart återgå. Således till-: styrker jag, att man snarare måtte förhöja, än nedsätta tullen. Ben i8 Augusti e, m, 6S? Herr Hjerta: Jag får, i anledning af Friherre Wrangels yttrande, underställa , om man icke kunde hålla sig midt emellan, det vill vid säga Utskottets förslag. Herr Grejven och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall å den af Utskottet å Salt Lax-föreslagen Inkommande Tullproceot, hvilr ken proposition med Ja besvarades. vFlintor, huggna, eller Agat; Inkommande Tullprocent 15” Friherre Wrangel : Förra gången , då detta ämne var före , gjorde jag anmärkning vid tullprocenten å flintor. Jag tror, att den kunde nedsättas, ty det är en vara, som vi ej äga, utan måste förskrifva. Således hemställer jag , att proposition måtte göras till nedsättning af tullen å denna artikel. Friherre Cederjlröm: I afseende på Fran ska flintor, instämmer jag med Friherre Wrangel, ty de äro en högst nödig och nyttig vara för dem, som skjuta. Den är äfven för defensionsverket ganska nödvändig. Herr Tham', Jag menar, att lullprocenten är 15. Förut har den varit 10 sk. af 72. Således är tullen något nedsatt. Jag känner ej priset på flintor, men om man dömmer efter förra taxan, hafva tusende stycken kostat x R;dr 24 683 Den 18 Augusti e. m, sk. Hamb. Banco.
Att der H. IV. 53 514 Den 27 Maj f. m. utöfver öka tillgången pä denna vara vore tydligen utan något nyttigt ändamål, och det sker derföre icke heller annat än tillfälligtvis, på grund af särskilda omständigheter, i hvilket fall förhållandet likväl alltid snart återgår till sitt naturliga tillstånd. Men om det sålunda är klart, att detta silfverförråd, som är föremål för så mycken oro och så mycket bekymmer, helt naturligt måste rätta sig efter den myntmassa eller det »rörelsemedel», landet behöfver, så är det också lika klart, att beloppet häraf beror på sjelfva rörelsen och på de anordningar, som finnas för cirkulationens befrämjande — hvilken sednare omständighet i detta afseende spelar en betydande roll. Vid undersökningen af denna fråga vägledas vi emellertid af erfarenheten, som på ett ganska fullständigt sätt utreder förhållandet. Det visar sig nemi., att det qvantum bytesmedel rörelsen erfordrat, d. v. s. den sedelstock, som i verkligheten varit utelöpande — således både riksbankens och samtliga privatbankernas utelöpande sedlar — med några få, eller egentigen blott en större fluktuation under längre tid hållit sig vid ett jemförelsevis föga varierande belopp, hvilket belopp sålunda måste anses vara det för rörelsen i allmänhet behöfliga. Den af mig nu åberopade sammanlagda sedelstocken utgjorde vid realisationens början 1834 (den 31 Dec. hvarje år) i rundt tal 46 millioner; 1835, 45 millioner; 1836, 46 millioner; samt de derpå följ:de åren, resp. 47, 45, 46, 47, 44 millioner o. s. v, Ar 1847 ökades summan till 52 millioner, men n« dgick genast de nästföljande åren till resp. 48, 44, 43, 44, 44 millioner. Under åren 1853—55 växte åter sedelstocken till 53, 64, 77 millioner, men aftog derefter ganska hastigt till 65, 54, 52, 51, och utgör nu omkring 56 millioner.
Jag finner derföre behofvet icke påkalla, att ännu ytterligare öka denna närings öfverhand tagande inflytande, och i allt fall ser jag intet skäl, att förena hennes representanter med BorgareStåndet. Dess medlemmar sysselsätta sig egentligen med varuförädling och handel. JernbruksPatronen deremot med råämnens frambringande. Borde han val, för det att han sysselsätter sig med mineral-rikets producter, hafva större rätt att skicka Fullmägtige i BorgareStåndet, än TegelbruksPatroner, som göra likaledes, eller SockerbruksPatroner, hvilka mera äro varuförädlare, och derföre snarare borde tillhöra BorgareStåndet, eller framför ägare af hvilken näringsidkare på landet som hälst. L Den andra omständigheten, hvarvid jag fästat mig, är, att, enligt våra hittills för öfrigt gällande grundförfattningar, representation i vårt land icke åger rum efter förmögenhet, utan efter personliga egenskaper. Hvarje sjelfägande Skattebonde är valbar och väljande, utan afseende på, huruvida han äger ett större eller mindre Hemmantal. Likaså i Städerne: hvarje Handlande eller Handtverkare, som är sin egenj kan välja och väljas, utan afseende på större eller mindre förmögenhet. I Preste - Den 26 Februarii f. m. 211 Ståndet finnes ingen skilnad mellan rösterna hos Kyrkoherden från det största eller minsta Pastorat; och Kiskoppen har inom Ståndet icke mera att säga än Comministern. Så har äfven inom Ridderskapet och Adeln den fattigaste samma rösträttighet, som den rikaste. Denna grundsatts är ock efter mitt omdöme väl afpassad hos ett fattigt folk, som genom sin förmögenhet intet förmår, men som deremot så ofta utmärkt sig genom den personliga dugligheten hos sina Konungar och enskildt» medborgare. Den afvikelse från denna gamla grundsats, som förslaget innehåller, anser jag derföre oriktig, och tillstyrker på sådan grund afslag å den ifrågaställde redaclionen. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarshalken tillkännagaf, att Plenum lomme kl. ^ till 6 i eftermiddag att fortsättas. Herr Tham, Wolrath:
Tionde-spanmålslösen efter bestämda pris - 4,800: Arrendemedel 110,000: Silfvertionde, myntarelön och slagskatt — 10,000: Kopparränta - 49,400: Tiondeoch hammarskattsjern 152,024: Alun-tionde - 500: Svafvelbruks-tionde 600: Mantalspenningar 335,983: 12. — Gernings-ören 1,500: Bötesmedel - 35,000: Kavalleri-regementenas hästvakans-spanmål 133,500: Ständiga rotevakans-afgifter vid Skånska infanteri-regementena 13,860: Tillfälliga rotevakansoch mötes-afgifter — - 5,000: Rotefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad, jord 27,000: Rotevakans-afgift af utsockne frälsehemman i Halland 10,000: Båtsmans-vakans-afgift 30,000: Krutoch salpeter-försäljningsmedel 95,000: Kontrollstämpel-medel .— 10,000: Bakoch lotsmedel 99,089: 7. — Danska fyringsmedel 26,600: Konvojkommissariatets bidrag till Turkiska beskickningens aflöning 14,800: Observationsmedel 10,000: Extra medel och uppbörder 18,000: Intressemedel . 3,300: S:r 4,800,124: 15. 6. id. 5. Inkomster: Enligt regeringsformens 60 §. utgående såsom bevillning: Riks-staten påräknar. Tillkomma : Inkomster, i riksstaten ej påräknade: — Summa 11,402,580: 4. 1. 339,572: — 9. — 11,742,152: 4. 10. må åtminstone en gång hafva ägt rum, innan något förslag till hufvudbok för Kongl. Stats-kontoret godkännes eller förkastas.
Att öka Vewillnings-Summan med deffe anflag itöfwer desi till Atillioner Riksdaler föreflagne elopp, wägar Stais Utstottet icke tillstyrka, ty Ursineanser, hwad Utstottet wid flere tillfällen sörrmat, att-2^ Millioner Riksdaler är den högsta Be - Den 12 Zebruarii - 449 Bewillning Nationen, med någorlunda hopp om dest rigckga utgående, i närwarande omständigheter synes kunna utgöra. Stats-Ukffolket inser wäl, att den af Kongl. Majit till Förswars - anstalterne äskade En Million Riksdaler, hwars nödwändighet för ändamälet af ett för Staten erforderligt förswar Ulskotter icke kan undgä att med fullkomlig öfwerrygelse om nyttan och wärdet erkänna, härigenom torde komma att i början »vidkännas en för det ansedde behofwet känbar afsaknad och minskning; Men dä, till fyllnad i denne Million, anstäs de tillgångar Utskottet i dest vfwannämde Betänkande af den 29 sistl. November upgiswit och ansett wara att påräkna, och, om derutöfwer något skulle brista, äfwen härtill fär ansta en del af de pä allmänna Indragnings - Staren upsörde Expectance Löner för Milikaire Stater och personer, i den mohn deras innehafware afgä eller uppä Ordinarie Siat i Kronans tjenst inflyttas; Sä anser Stats - U skottet syilnaden i vfwannämde Million med mycken anledning snart wara att förwänta och kunna för Förswars-anstalterne påräkna6. Om Riksens Högloft. Stander täckas härtill lemna bifall; Sa lärer Sta s-Contoiret komma akt besörja dcsta Corpsers aflöning i wänlig ordning och pä lika tid st m den för de öfrige Stater och Corpser Utfaller. Stockholm den 7 Februarii 1810. Pä Högloft. Nidd. och Adelns Pä Högw. Presto-Ständ.
Med erinran hurusom Stålstick och Träsnitt på sednare tiden blifvit i handeln allt Kopparstick, mer och mer allmänna samt närmast vore jemförliga med de artiklar, hvilka, under Estamper medgifven tullfrihet, innefattas i taxerubriken »Kopparstick, Estamper och IAtografska arbeten, som utgöra tillbehör till tryckta verk», hafva Kommers-kollegium och General - 14 Bevillnings-Utskottets Betänkande M 8. Korgar och Korgmakare' arbeten. Metaller. tullstyrelsen ansett desamma, äfvensom, i enlighet med Tullkomiterades förslag, Fotografiska arbeten böra i sagda rubrik uppföras; hvarjemte, till förekommande af möjligen skeende försök att kringgå författningen och afgiftsfritt införa äfven plancher, till hvilka text inom landet tryckts eller vore afsedd att tryckas, stadgande synts böra upptagas derom, att samtliga till nämnda rubrik hänförliga artiklar skulle, för att åtnjuta deri medgifven tullfrihet, tillhöra utrikes tryckta verk; och får, instämmande häri, Utskottet, lika med bemälda embetsverk, hemställa, att den ifrågavarande rubriken må, för äpdamålets vinnande, erhålla följande lydelse: »Kopparstick, Estamper, Stålstick, Lito grafiska och Fotografiska arbeten, samt Träsnitt, som tillhöra utrikes tryckta verk»; börande Fotografier äfvensom Stålstick och Träsnitt på vederbörliga ställen i taxan upptagas med hänvisning till kopparstick. Jemväl i likhet med hvad embetsverken tillstyrkt, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att vid den under artikeln korgar och korgrnakarearbeten förekommande första rubrikafdelningen »af oskalade qvistar och spån», med hvilken benämning otvifvelaktigt afses beredningsämnen af blott gröfre beskaffenhet, måtte, till förekommande af missförstånd, framför ordet »spån» tilläggas bestämningen »gröfre».
– Men hvarför allt detta? – hör jag dig i min inbillning fråga, – blott ännu en yttring af din obotliga lust för äfventyr, ditt oroliga sinne, en nyck – ehuru icke på långt när så besynnerlig och sällsam, som många du förut gjort dig skyldig till – hvilken du troligen redan ledsnat; vid, under det jag läser berättelsen derom. Nej min vän, detta är icke någon nyck, ty denna boning, som jag valt mig, skall jag icke lemna, utan för att antingen bli djupt olycklig, eller också för alltid botad för den mjeltsjuka som så ofta gjort din och min egen förtviflan – för att bli fullkomligt lycklig. – Min Gud hvad har då kommit åt dig! hvad har du funnit i ”det förtjusande Småland?” de vises sten? ämnar du kanske gifta dig? eller är du på väg att nu bli tokig på fullt allvar? säger du nu – Nej, nej! Albrekt, intet af allt detta. Jag är här, jag vet icke hvarför, jag tycker mig icke mera vara densamma; och jag vet icke heller hvarför, men mitt öde skall – så säger mig en röst inom mig, allt för klar och bestämd att kunna jäfvas – mitt öde skall här nå sin fullbordan, jag skall finna målet för mitt lif eller dö. – Svärmare, när skall du upphöra att se och känna saker, som icke existera för annat klokt folk, – säger du medlidsamt, men hör mig blott!
Jag har här endast upgifvit ett exempel för nödvändigheten att införa en lag, som skyddar det stackars djuret mot den råa och omenskliga behandling det mången gång får röna af menniskorna. Detta exempel är långt ifrån att vara det värsta, som kunnat upgifvas, men jag har valt det, emedan jag anser det vara det vanligaste, äfvensom jag anhåller, att den lag, jag i detta afseende önskar få stiftad, ej måtte inskränka sig endast till skydd för hästen, utan att denna lag äfven måtte stadga straff för misshandling af alla våra husdjur. 408 Den 26 November e. m. Jag inser nog, att en sådan lag kan hafva sina svårigheter såväl att stifta sorn att tillämpa, men jag vet, att dessa svårigheter blifvit i andra länder öfvervunna, saint af underrättelser från utlandet sett, att en dylik lag blifvit med eftertryck tillämpad i England, der densamma en längre tid varit gällande. Huruvida den Engelska lagen mot djurs misshandling är i alla dess delar passande för Sverige, känner jag ej, men att den till sin grundtanke är ädel, och bör af hvarje ädel nation antagas, det hoppas jag att hvarje medlem af Sveriges Lagstiftande Församling inser, hvarföre jag är öfvertygad om, att denna sak, en gång nämnd, ej gerna kan öfverlemnas åt glömskan, utan får jag vördsamt anhålla, att denna min motion måtte, för att vinna nödigt utarbetande, blifva till vederbörligt Utsk. öfverlemnad. Denna motion begärdes på bordet, hvarjemte Ilr von Arbin, Axel Melcher, yttrade: Äfven jag hade varit betänkt på att väcka en motion i enahanda syftning, som den sist uplästa; men då jag nu härutinnan finner mig förekommen, afstår jag för min del, och anhåller blott att få instämma i Hr Hagströmers förslag. Hr Geete, Sten Erik, upläste följande motion: Med anledn. af 11. Högloft
Jag anhäller flnkeligen att detta Memorial matte med de öfrige Respecrive Ständen communiceras. e. 6. länäZreu. i8»o den 9 Januarii upläst i Borgare-Ständets Plenum och Författaren tilläm, att af bena Memorial lemna de öfrige Respeclive Ständen del, betygar tk. keterlon. Wördsamt Memorial! Enär Kongl. Ma).-k är 1745, medelst Nådigt förklarande af den 13 April samma är, täckts up« mun - Den 14 Zebruarii. 725 rumma Stockholms Stads Husegare till inrättning af eik Brand-Astecurams-Werk, hvilket Kongl. Maj:k lofwade sig wilja med privilegium förse, när genom deras Deputerade blefwe anmäld: den öfwerenskommeife om sättet och wilkoren derwid, som till efterrättelse tjena skulle; Sä har, sedan Deputerade pä Husegaren wägnar en sädan öswerenskommelse, ffrifteligen författad, i underdånighet afgifwik, Kongl. M.sitt, i likstämmighet dermed, under den 18 Mars 1746, utfärdat Dest Nådiga Reglemente och stadfästelse pä Inrättningen till Brand - Astecurance för Stockholms Stad. Ibland de flere puncter, samma Kongl. Reglemente innehäsler, stadgas i 16 Z. om delta Astecurants-Werks Penninge - Fond och dest frikallelse frän alla Contribulioner; lydande Konungens Ord Deri salunda: wi försäkre i Näder för Gsi och wäre Efterträdare, pä det kraftigaste, att samma Capital med desi ränta hwarken nu eller i tillkommande tider, under hwad namn och före wändning det wara mä,pä nägot sätt, antingen till allmänt eller nägot annat behof, skall röraS, ej eller det samma med någon afgift och Lontribution heläggaS.
Slutligen och för det fjerde, måste uti provinsen icke heller någon önskan om reg:tets indragning vara verklig eller allmän, då från Carlstads aktade invånare redan för 3 år sedan det steg vidtogs, som jag tar mig friheten bestyrka genom en Borgerskapets skrifvelse af d. 14 ålars i83t, lydande, som följer: Afskrift. ”Tili Chefen för Wermlands K. Fältjägarereg:te, Hr Öfversten och Riddaren Ad. Blum.” ”Af den anledning, att till borgerskapets och husägares härstädes kännedom kommit, att någon mötesplats till vapenöfning för K. Wermlands Fältjägare-reg:te innevar. år icke blifvit, efter det Warpnäsmo upphört att dertill tjenlig anses, ännu bestämd och antagen, hafva borgerskapet och husägare omfattat detta tillfälle för att inbjuda Hr Reg:tschefen och reg:tets öfriga personal att i Carlstad, med åtnjutande af fri inqvartering, anställa de öfningar, som under i nåder anbefallda befälsoch recrutmöten detta år komma att äga rum; och då undertecknade, åt hvilka verkställigheten af denna inqvartering, i händelse erbjudandet deraf, vid und. hemställan derom, bifalles, nu få äran lemna Hr Reg:tschefen häraf del för vidtagande af nödiga åtgärder, kunna vi icke neka oss den tillfredsställelsen att öppet förklara den högaktning, vi hysa för Hr Reg:tschefen , Oilicerscorpsen och reg:tets vid alla tillfällen ådagalagda aktningsvärda uppförande. Carlstad d. i4 ålars i83i. Fr. Setterberg. P. Lundberg. E. ålal nigren. S. Holm.” Lika lydande med originalet betygar G. F. Hagelin, Expcditionsmönsterskrifrarc vid K. Wermhs Fältjägarereg:te.
De punkter, som sålunda vållat, att BancoUtskottet afstyrker förhållandet, blifva ej framdragne, och ganska få af Ståndets Ledamöter torde veta, hvilka de äro. Jag anhåller, att Utskottet bestämdt måtte uppgifva, hvilka det anser ofördelaktiga. Jag har sökt med uppmärksamhet genomgå dem, och jag har funnit, att de äro ungefär desamma, som finnas i Allmänna Brandstodslnrättningens föreskrifter, och att skillnaden endast är vållad genom den säkerhet Götheborg eger genom sitt byggnadssätt; ty för det gamla fordras att husen skola vara med brandmurar och brandbottnar försedde, i det nya kan väl äfven andra hus intagas; men en hvar vet, att de nybyggda stenhusen i Götheborg äro ganska starkt byggde, och nästan alla försedde med brandbottnar. Jag tror, att Götheborgs Brandstodslnrättning är vida säkrare, än någonsin Stadsfonden kunnat anses, och att deras bref böra anses såsom bättre än dessa. Hvar och en finner, huru svårt det skulle vara för dessa husegare, att söka borgen. Hvar och en finner ock, kuru litet det är att befara, att i hus af sten och korsvirke så vidsträckta eldsvådor skola uppkomma, som gjorde, alt in - Den 25 Maji. !79 rönningarne gingo öfverända. Hvar ocli ea torde lätt inse, att privata crediten lider, om ej Banken visar sig villig, att belåna dem såsom goda panter; och att orterne lida, om de ej få vara nog för sig sjelfve. Skälen finnas ej emot saken uti annat än yttre förhållanden, hvilka jag angifvit. På denna grund yrkar jag återremiss, och får tillägga att jag anser af vigt, att Utskottet icke endast utlåter sig, huru förhållas skall med dem, som redan ega lån, utan äfven huru skall förhållas med dem, som hädanejter söka lån, och att man ej, genom försummelse att derom yttra sig, mätte sätta dem i nödvändighet att ingå i det gynnade Brandförsäkringsverket i Stockholm. Herr von Hartmansdorff, August:
I anledning häraf få Utskotten endast åberopa de grunder för sin hemställan, som i denna §. redan blifvit anförda, och Utskotten vidblifva, med afseende derå, sitt gjorde tillstyrkande, att det måtte åligga vederbörande presterskap att meddela barnen undervisning i religion, serdeles så vidt den afser dess tillämpning på hjerta och lefverne. Men emedan presterskapets öfrige embets-åligganden torde lägga hinder i vägenjJför så täta Slatssamt Allm. Best).- och Ekon.-Ulsköttens Utlåtande, N.o 128. 27 besök i de ambulatoriske skolorne, som i Belänkandet blifvit föreslagne, serdeles der dessa skolor äro mera aflägse; så anse Utskotten förslaget i denna del böra förändras sålunda, att presterskapet för ifrågavarande ändamål bör infinna sig i de fasta skolorna minst en gång i hvarje vecka, och i de ambulatoriska så ofta tjensteåligganden och öfrige förhållanden det medgifva. Vexelundervisnings-methoden har väl ansetts vara den mest passande rc j 2 > för vissa orter , serdeles såsom ett correctiv emot en öfverhandtagande osedlighet och okunnighet! Men den har deremot blifvit hållen för mindre gagnelig och föga användbar å mera glest bebodda trakter, der barnen ej dagligen eller ock endast på kortare tider kunde besöka skolan; hvaremot det föreslagits, att en sådan läro-method måtte följas, som mera skärpte omdömet och befordrade sjelfverksamhet och eftertanka. Dessa anmärkningar hafva ej föranledt Utskotten att föreslå någon förändring uti förevarande §. af Betänkandet, så mycket mindre, som Utskotten i sitt förslag uttryckligen medgifvit modificationer, hvartill läroämnenas beskaffenhet kan föranleda.