Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning af vid sista Riksdag gjorde framställningar om lindring i båtsmans-skjutsen, hade Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse af den 6 Mars 1841, hemställt, att uti den under arbete då varande, sedermera utkomne, Författningen, angående truppers och persedlars forts k a flå lide, måtte anbefallas, det transport af båtsmän skulle ske företrädesvis sjöledes och, der sådant vore omöjligt eller mötte alltför stora svårigheter, medelst marche forcee, samt att, så vida de för båtsmän fastställde upplbrdringstider skulle till någon del lägga hinder i vägen för användandet af ifrågavarande transportsätt, Kongl. Maj:t i sådant fall täcktes i INåder vidtaga de för det åsyftade ändamålets ernående nödiga förändringar. I öfverensstämmelse med en sådan hemställan, hade ock Kongl. Maj:L 1 ätit i 3 § af Kongl. Förordningen den G Sept. 1842, angående truppers och persedlars fortskaffande, meddela följande föreskrift: ”Fortskaff ”ning af trupper, tillhörande Armeen eller Flottan, skall, under de i 1 § ”stadgade vilkor, företrädesvis ske sjöledes med begagnande af Kronans eg”ua eller enskildes dertill hyrda seglande eller ångfartyg. Marche forcee ”begagnas blott vid de tillfällen, då en trupps skyndsamma framkomst till ”tjenstgöringsorten sådant fordrar. Uppbådadt sjöfolk forlskaffas, då sjölägenhet saknas, medelst marche forcee.” Det torde icke kunna besil idas, att skjutsningen al båtsmän, då desse skola uppbryta från rolarne, för att inställa sig vid en möjligen aflägsen tjenstgörings-station, eller när de, efter slutad tjenstgöring, skola till hemorten återgå, är lör den skjuts-skyldige allmogen ganska betungande. Väl har, genom ofvaninlagne stadgande i 1842 års Kongl. Förordning, någon lättnad i berörde besvär blifvit beredd för orter med den belägenhet, all sjötransporter kunna begagnas, men för de öfriga qvarstår besväret i bela sin vidd.
Borgare-Ståndet har återremitterat ifrågavarande utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkningar: att, då detta ärende så sent inkommit till Riks-Stånden, någon annan utväg nu icke återstod, än att aflåta en skrifvelse till Kongl. Maj:t, med underdånig anhållan, att, efter pröfning af de i förslaget uttalade åsigter, Kongl. Maj:t täcktes till näst sammanträdande Ständer föreslå de åtgärder, hvilka kunde befinnas helsosamma och nödiga, för att vinna det önskvärda ändamålet af ett förenkladt och mindre betungande skatteoch uppbördsväsende; att i conseqvens med Borgare-Ståndets beslut vid nästa Riksdag det förslag, som uti reservationen innehålles, heldre borde antagas, enär derigenom lättnad för landtbrukaren vunnes; m. m. Bonde-Ståndet liar bifallit Utskottets afgifna betänkande och inbjudit Borgare-Ståndet att uti detta beslut sig förena. Med anmälan om hvad sålunda förekommit, anser sig Utskottet, hvars förslag i det hufvudsakligaste är vordet af arne Riks-Stånd antaget, böra detsamma vidblifva, endast med förändring i afseende å 5:te och cpde punkterne. Utskottet finner nemligen Ridderskapet och Adelns beslut lämpligare än Utskottets i berörde delar afgifna tillstyrkande, helst uti vissa orter nuvarande ränte-persedlar torde böra förbytas till andra, mera tjenlige än dem, Utskottet i 5:te punkten upptagit. Men, på det emedlertid förslagets verkställighet icke må förhindras af den omgång, ränte-persedlarnes förenkling utan tvifvel medför, anser Utskottet, att det contanta ersättningsbeloppets bestämmande uti persedlar icke bör göras helt och hållet beroende af nämnde förenkling, samt att derföre 5:te punktens af Ridderskapet och Adeln beslutade lydelse må efter denna åsigt lämpas.
Hvad nu först vidkommer de under litt. a och b omförmälte förluster, så hafva desamma, synnerligast den vid Eksjö Magasin, härledt sig från spanmålens längre liggetid, hvilken för en del af det försålde partiet uppgått ända till sex. år; och hafva dels det höga markegångspris, hvartill spanmålen först blifvit debiterad, dels omkostnader för vårdandet deraf, äfvensom den Redogöraren tillkommande afskrifningsprocent ökat räkenskapsvärdet till så högt belopp, att då säden såldes till ett medelpris af 5 R:dr 16 sk. tunnan för råg och 4 R:dr 40 sk. t:n för korn, Stats-Verkets förlust uppgått till 2 R:dr 45 sk. per t:a spanmål. Beträffande dernäst den under lit. c upptagne förlust å från Wisby magasin försåld spanmål, så lärer, enligt Revisorerne lemnad upplysning, densamma härledt sig derifrån, att spanmålsafkastningen vid den till hälftenbruk för Stats-Verkets räkning upplåtne Roma Kungsgård i allmänhet är af dålig beskaffenhet, synnerligast rågen, hvilken befunnits blandad med så kallad gaze och frön samt varit illa bärgad, i hvilket skick den icke kunnat för Stats-Verkets ordinarie behof användas, utan måst till) låga pris försäljas; — i anledning hvaraf och på det dylika förluster för Stats-Verket framdeles måtte undvikas, Revisorerne anse sig böra tillstyrka, det föreskrift blifver meddelad, att uti Wisby magasin endast får emottagas fullt rengjord spanmål från hälftenbruket af Roma Kungsgård. O Angående slutligen den angifne harpnings-afgången, bar den upplysning erhållits, att så väl omförmälte spanmål som i öfrigt de större qvantiteter, hvilka åren 1834 och 1835 blifvit till Borgholms magasin lefvererade och derifrån till åtskilliga orter transporterade, måst, i anseende dertill att ibland spanmålen funnits hvarjehanda frön och åkerlök, undergå rengöring, samt ett parti råg äfven torkning, innan detta parti kunnat för Stats-Verkets behof användas.
Landtmätare med biträde af gode män, i närvaro af Kronans, stadens och indelningshafvarnes ombud, verkställda förrättning, — hvarvid, enligt upprättad karta och beskrifning, den för gasverket afsedda jord, betecknad med egofigurerna 1, 2, 3 och 4, funnits utgöra 1 tunnland 28,5 kappland efter 10 qvadratref 60 qvadratstänger, uppskattade till 10 qvadratref 30 qvadratstänger, och den i utbyte erbjudna del af hästhagen, egofiguren N:o 5, 1 tunnland, 30,9 kappland eller 11 qvadratref, hvadan skillnaden, ämnad att utgöra ersättning för den mark, som till afloppsgrafvar och diken på hästhagen erfordrades, efter uppskattning utgjorde 70 qvadratstänger, — öfverenskommelse i fråga om stadens skyldighet dels att alltid hålla slottsvägen och kajen utefter strömmen tillgängliga och öppna för allmänna rörelsen, dels att före den 1 April 1860 uppodla hästhagen, så vidt den kouime att mot slottets jord utbytas, dels ock att under åren 1860, 1861 och 1862, den 1 Oktober hvartdera året, till indelningshafvarne utgifva skälig ersättning för minskad afkastning af deras löningsjord, blifvit emellan vederbörande träffad och af förrättningsmännen godkänd, dervid nyssnämnde ersättningsbelopp bestämts till 150 Ridr Rimt årligen. Sedan Nyköpings stads Kommitterade för gasverks-anläggningen derefter hos Kongl.
Jag åberopar den åsigt, som jag i början af denna reservation framställt, utan afseende å eget interesse, och utan fruktan för det motstånd, som är alt härutinnan befara. Skulle det icke lyckas mig att vinna några anhängare åt en slik åsigt, så hänvisar jag till det förslag, som blifvit ularbetadl af Bertlin, och Ekon. Utskottens Betänkande, A':o i. 65 elen Ulskolls-afdelning, hvilken handlagt denna fråga. Dock undantager jag härifrån stadgandet 0111 skattens betalande i förskott, hvaraf, efter mitt omdöme, oreda i uppbörden samt allmogens ändamålslösa betryck, men ingen fördel, skulle blifva följden.” Af Anders Trysén från Östergöthlands Län : ^Höglofl. Sammansatta Utskottens beslut i denna fråga bära omisskänneligen stämpeln af ett det svagaste menniskoverk, och detta så mycket mindre fullkomligt, sorn passionen hos 3.;ne olika intressen blandat sig i öfverläggningarne och borttagit det lugn, sorn oundvikligen måste råda, då öfverilning bör undvikas. Här synas uppenbarligen 2:ne magter ömsom haft öfverhand: det större och mindre panne-infresset. Utskotten hafva, som det skulle synas, varit ense derom, att bran vins-tillverkningen borde inskränkas^ men då hvarje åtgärd för sig betraktas, synes tydligen, att Utskotten på ett ställe sökt hindra och på ett annat tvungit till utvidgning af denna tillverkning. Sedan Utskotten velat förbise det naturligaste, billigaste och säkraste medlet till bränvinets förminskning, nemligen en fri bränvins-bränning utan alla band , och i stället trott sig på annat tillkonstladt sätt kunna hämma den nuvarande öf ver-produetionen af denna vara, hafva Utskotten i §. j. af det uppgjorda förslaget tillstyrkt, endast 3 månaders bränningstid. Genom denna bestämmelse har jordbruket blifvit beröfvadt en af de väsendtligaste fördelarne af bränvins-bränningen, alt under de långa vintrar ne ega en någorlunda jemn hjelp vid utfodringen i ladugårdarne.
Utskottet, som, lika med Revisorerne, icke inser, hvarför denna af Gunst och Nåd beviljade eftergift drabbat nämnda Inrättnings fond, tror sig här, i likhet med hvad Utskottet angående en Kgl. Räntmästaren Ouchterlony Betänkande!), ]V:o 208. 3o5 beviljad gratijication uti Betänkandet N:o 62 §. 5 yttiat oell tillstyrkt, Böra hemställa: det R. St:r i underd. anhålla, att, i alla (Vågor rörande Kronans t i I Istäudiga rätt i ett eller annat afseende, verkan af derom meddelade Beslut ieke må förringas genom inblandning af ämnen som dermed icke äga oskiljaktigt sammanhang; samt att då serskilda Gratifieationers beviljande i fråga kommer, sadane må anvisas å behörig Titel. (R. B. pag. a40 11 Mom. I anledning af hvad Revisorerne omförmält angående Magazinslnrältningens godtgörelse för 62 SkÄ 8 LÄ Koppar, som på Nådig befallning blifvit från Inrättningens förråd utlemnade till taktäckning å K. Slottet samt Högtsalig H. K. H. Prinsessan Sophia Albertinas Palais här i Hufvudstaden, får Utskottet upplysa, att ersättning för nämnde partie Koppar, bestämd efter det värde, hvartill den i Räkenskaperne upptagits eller 8,320 R:dr, till fullo ingått på de bestämda liquidations-terminerna. (R. B. pag. 23.) 12 Moni. Hvad Revisorerne inberättat angående en af K. M:ts Bef:hde i Wermlands Län gifven Resolution, rörande fordrad lösen för utskrifne
Fisk: Saltad, Sill, Torr, Grdsidor eller Sey; samt ' Salt, Kok-, ansågos icke böra i denna tarif upptagas. Nedannämnde rubriker borde erhålla följande lydelse: Ljus: talg-. Minimi-cjvantitet för kredit-upplaget: 10 centner; Transito-afgift: 35 öre; Alla andra slag: Minimi-qvantitet för kredit-upplaget: 3 centner; Transito-afgift: 1 R.dr. Socker: Mascovad eller brunt och gult, ordinärt Terresoch Tetes* samt hvitt pudersocker: , Minimi-qvantitet för kredit-upplaget: 18 centner; Transito-afgift: 15 öre; Topp-, Kandi-, K ak-, Krossadt Lumpoch Havanna-Terres: Minimi-qvantitet för kredit-upplaget: 12 centner; Transito-afgift: 25 öre, allt per centner. fröt.-Utdrag den 21 September 1857. 527 Följande rubriker ansågos böra, uti alfabetisk ordning, i tarifen intagas: Silke: rått, ofärgadt: Minimi-qvantitet för kredit-upplaget: 100 skålpund; Transito-afgift: 10 öre per skålpund; Strup, alla slag: Minimi-qvantitet för kredit-upplag: 18 centner; Transito-afgift för dito 15 öre per centner. Tulltaxe-underrättelserna: Hvad Utskottet i dessa delar föreslagit bifölls, med undantag af Utskottets, i anledning af Herr Rudlings motion (sid. 64) afgifna yttrande, hvilket, på grund af dervid gjorda anmärkningar, återremitterades; hvarjemte Utskottets i Utlåtandet N:o 25 gjorda hemställan, att staden Jönköping må upptagas bland de i § 11 af Utskottets förslag uppräknade städer, som ega tillgodonjuta kredit-upplag, godkändes. Bonde-Ståndet har godkant allt hvad Utskottet i öfrigt uti begge ifrågavarande Bctänkandena föreslagit och hemställt. Den 21 September.
Måhända ligger o o Ö verkligen häruti ett missförhållande, men alt det svårligen kan afhjelpas, torde bäst visas deraf, att det K. förslaget härutinnan hufvudsakligen öfverensstämmer med det af 1848 års Const.Ulsk. upgjorda, och att Gr. Lagerbjelke således icke sjelf kunnat utfinna något bättre. Ty den ringa afvikelse, som det sistnämda förslaget innehåller, eller rättigheten för hvar och en att, om lian vill, sjelf resa till valdistriktets hnfvudort och der i stället för hemorten afgifva sin röst, är af alltför obetydlig vigt, för att i den anmärkta omständigheten utöfva något märkbart inflytande. Vid 77 § förekommer deremot en anmärkn., som måste erkännas vara välgrundad. Genom ett förbiseende har man kommit att stadga skyldighet äfven för alla ledamöter af första kammaren alt vid hvarje riksdag låta granska sina fullmakter, ehuru en del af dem redan vid föreg, riksdagar fått fullmakterna granskade och godkända ; och delta är naturligtvis öfverflödigt, men också temligen oskadligt. Jag är således glad att här kunna göra rättvisa åt anmärkarens skarpsinnighet och kritiska förmåga, på samma gång det torde medgifvas mig, att anmärknm är af föga vigt. Vid 81 §, som upräknar de ständige Ulsk:n, kar Gr. Lagerbjelke klandrat, dels alt Statsoch llevilln.Utsk.m blifvit sammanslagna, hvarigenom detta Utsk. efter Grins tanka skulle fä för mycket alt Den 18 December. 33 göra, och dels ali LagUtsk. blifvit bland de ständige uptaget, i sammanhang hvarmed han funnit olämpligt, att man åt detta Utsk. öfverlemnal behandlingen af grundlagsändrings-förslag. — Hvad den förste af dessa anmärka:!' angar, sä vill jag ieke 1111 ingå i en utveckling af skälen för den teilan i flera föregide förslag såsom lämplig antagna sammanslagningen af Stals-och Be v. Utsk: ii; det torde vara tillräckligt att erinra Gr. Lagerbjelke, delden äfven igenfinnes i hans eget vid sista riksdagen inom Const-Ulsk. upgjorda förslag.
R:dr 32 sk. per skeppundet stapelstadsvigt; likasom nedanföre å samma sida för metaller, alla andra slag, oarbetade, enahanda tullbestämmelse antogs. I anledning af en af vice Talmannen Herr Brinck väckt fråga om införande uti Införseis-tulltarifen af en artikel: Rör af jern eller andra metaller, med lämplig tullbe stämmelse, beslöts remiss till Bevillnings-Utskottet. För artikeln tjära antogs tullfrihet, och borde således denna artikel förflvttas till förteckningen öfver vid införsel tullfria varor. För väfnader, helsiden, alngods, felb och peluche, och half-siden, alngods felb och peluche bestämdes införsels-tullen till 1 R:dr pr U.. Vid införseis-tulltarifen, i hvad den omfattar varor, som ej blifvit i det föregående nämnda, lät Ståndet bero, så väl till tullvärden, som till tullsatser. 3:o Förteckning å varor, som äro till införsel tullfria. Dervid lät Ståndet bero, med iakttagande, att uti denna förteckning införas Ytter ligare de varor för hvilka Ståndet, enligt hvad förut säges, beslutat tullfrihet vid införsel 4:o Tarif för utförsels-tullen. I följd af den pröfning, som egt rum af Betänkandet, pag. 72 och 73, ut°år ifrån denna tarif jern smidt eller valsadt, stång-, platt-, f tums tjockt, och deröfver, under 12 tums bredd och öfver § tums fyrkant, samt försvinner för malm förbuds-bestämmelsen i hvars ställe införes en tull af 1 R:dr pr skeppund stapelstadsvigt Pag. 39: 8 ' Anmärkningen näst efter utförsels-tullen å sparrar återremitterades I de delar der ej anmärkning skett, eller förändring beslutats, lät Ståndet vid denna tarif bero. 5:o Tarif för kredit-upplaget och transito-afgiften. I fråga om artiklarne Spanmål, Tjära och Ull, återremitterades denna tarif I öfrigt lät
Af den vinst, som från Hypotheks-bankens rörelse kan uppkomma, skall bildas en reservfond, och ingen utdelning af denna vinst Sammans. Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande JW 24. 17 vinst få ega rum förr, än reserv-fonden uppgått till ett belopp, stort 500,000 Riksdaler Riksmynt. Vid hvarje års bokslut tillgodoföres hvarje i Hypotheks-banken delegande Hypotheks-förening så stor andel af vinsten, sorn på föreningens delaktighet i banken då belöper. Nar, efter hvad nu är sagdt, utdelning af vinsten kan ske, bestämmes en hvar delegares andel deruti efter hans andel i reserv-fonden. Denna reserv-fond skall, på sätt som i § 16 sägs, fruktbärande göras, så vidt den ej för fullgörande of bankens förbindelser lages i anspråk. § 18- Hypotheks-banken förvaltas af en Styrelse med säte i hufvudstaden. Styrelsen skall bestå af fem ledamöter: en utsedd af Kongl. Majit och som tillika skall vara Ordförande, en utsedd af Fullmiig tige i Riksgälds-kontoret, hvilken tillika skall vara vice Ordförande, och tre valda af de i Banken delegande Hypotheks-föreningar. Så länge antalet af dessa föreningar icke öfverstiger tre, må en hvar af dem utse en ledamot. Uppgår antalet ej till tre, välje den eller de, som delegare äro, de tre ledamöterna. Öfverstiger delegarnes antal tre, ega dessa föreningars, vid den i § 20 omförmälda sammankomst, närvarande ombud att gemensamt och efter hufvudtal de tre ledamöterna utse. I vigtiga fall ege Styrelsen dessutom till rådplägning och deltagande i beslutet kalla ett ombud för hvarje delegande förening En hvar ledamot af Styrelsen äfvensom för tillfället inkalladt ombud svare, en för alla och alla för en, för alla de beslut rörande Bankens förvaltning, till hvilka han med sin röst bidragit. Beslut må ej fattas, utan att tre ledamöter äro tillstädes och två af dem om beslutet ense. I fall af skiljaktiga meningar galle den mening, om hvilken de fleste sig förenat.
— I anledning häraf och då högst betydliga summor af anslaget till folkskolorna finnas reserverade i Statens kassor, lager jag mig friheten göra den vördsamma hemställan: att Rikets Ilöglofliga Ständer täcktes, till uppmuntran af folkskolorna på landet, särdeles i de mindre församlingarne, anslå en summa, som motsvarar de belopp, hvilka blifvit uti 1861 års hufvudbok, såsom besparingar å förut beviljade anslag lill folkundervisningens befrämjande, afförde med 460,518 R:dr 95 öre, att utgå med en tredjedel under hvartdera året nästa slalsregleringsperiod gäller, utan dervid fästadt annat förbehåll, ån alt församlingen visar sig ega ett ordnadi folkskoleväsende, lämpadt efter Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 449 efter folkmängden och inrättadt enligt fordringarne uti 1842 års Kongl. Folkskolestadga. Genom vidtagande af en åtgärd, sådan som denna kunde man ega ett grundad! hopp att få se folkskoleväsendet i hela Riket ordnadt på ett sätt som icke gåfve anledning till de mörka skildringar, hvilka skolinspektörerne i olika delar af (liket framlagt i dagsljuset. Och då Rikets Ständer genom ett bifall härtill endast upplifvade de beslut hvarigenom samma medel blifvit åt folkskolorne på föregående riksdagar anslagne, så vågar jag yrka: att det belopp Kongl. Maj-.t i nåder äskat, till pedagogier och folkskolor, härförutan måtte vinna Höglofliga Rikets Ständers bifall. Nionde Hufoudtitelns anslag äro af den beskaffenheten att deras större eller mindre nödvändighet icke utan tillgång till de, rörande hvarje pensionstagares anspråk, ingifne handlingar kunna rätt bedömas, hvadan jag afhåller mig från all anmärkning mot de härutinnan uppförda summor, till dess Höglofliga Stats-Utskottets utlåtande blifver föremål för pröfning inom Riks-Stånden.
10 i Utskottens förslag. **) Motsvarar §. 11 i Utskottens förslag. ***)Den skiljaktighet, soia eger rum i denna punkt, jemförd med lista mom, af §. Bevillningssami Allm. Besr.~ och Ekon.-UtsTcottens Utlåtande, N:o 5. 2 rf Med enkel hränvins-repskap förstås en panna till mäskens kokning, nied dertill hörande så kallad halt och redskap för den uppkommande bran vins-i mmans afkylning. Pannan må ega hvad form som helst. Halten med fastsittande ångrör, hvaraf 6 tum närmast densamma, ingå i uppmätningen deraf, får icke innehålla mer än ~:delar af pannans rymd. AfkyInings-redskap må beslå af pipor, rör eller annorlunda bildade ytor. Mäskvärmare är den inrättning, hvaruti mäsken, genom den från bränvins-pannan gående ångan, förberedande uppvärmes, så att, då den derefter slås eller tappas i pannan, uppkokning och afverkning ske fortare än eljest. Mäskvärmare vare tillåten af hvad form som helst, men må ej innehålla mer än -gidel utöfver pannans rymd, ej eller så inrättas, att dea åstadkom mer klarning. Med reclificator förstås den del af ett bränvins-redskap, hvarigenom större eller mindre del af i inmans vattenhalt afskiljes under mäskens kokning i pannan, så att afrinuingen utkommer starkare eller sprithalligare, än då sådan inrättning icke begagnas. Reclificator må bestå i klarkula, talriks-anstalt, eller hvilken annan inrättning som helst, utgöra serskild redskap, eller inneslutas i någon del af den öfriga. §■ Jo Genom begagnande af förenämnde trenne redskapsdelar, hvar för sig eller gemensamt, uppkomma följande fyra klasser: Första Klassen. Enkel redskap.
Då jag ej finner mitt namn ibland reservanlernes, troligen af det skäl att reservationen skedde i belt korta ordalag oell muntligen, ber jag att nu lill prot. få förklara, det Ufven jag inom Utsk. reserverat mig emot det fattade beslutet, sedan jag förut förgäfves protesterat emot och icke deltagit i den votering inom Utsk., hvarigenom detta beslut tillkom. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag är glad öfver att det inträffat som inträffat har, derföre, att hvad här blifvit förutsagdt ifrån den ena sidan under loppet af riksdagen nu timat och det så tydligt att det ej kan motsägas, nemi. att man vid denna riksdag velat usurpera en makt, som man icke äger. Delta har blifvit motsagdt under våra discussioner, och svårligen har man kunnat undgå att finna det ju ej dessa motsägelser varit haltande; men så är nu ändlligen lätta förhållandet uppdagadt på ett sätt, som ej kan vidare motsägas. Jag sade att jag Ur glad att så inträffat, emedan jag alltid är belåten med att hvar sak får sitt rätta namn, och jag är öfvertygad att Svenska allmänheten och Ständerne sjelfve, vid ett närmare och lugnare betraktande af saken, skola finna att correctivet emot sådana tilltag, som detta, ligger i sjelfva tilltaget. Jag tillstyrker alt R. o. Ad. måtte besluta på samma sätt som PresteSt., och är jag öfvertygad att kommande Ständer skola akta sig för åtgärder, som icke lända någon till gagn och minst ett älskadt fosterland. Grundlagen bör binda alla passioner; grundlagen bör binda livar och en till sin pligt, och närdå begäret efter makt flödar öfver, bör man komma ihåg att man icke står ensam i samhället. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Jag anhåller att denna anmälan ifrån Utsk. måtte blifva Hvila nde på bordet. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att då en ledamot begärt StalsUtsk:s nu föredragna meni. på bordet, komme det att der förblifva till nästa föredragning. Hr Prytz:
Högiofi. Bevillnings-Utskottet bar, genom Protocolls-utdrag den 10 sistlidne Februarii, till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets handläggning öfverlemnat en af Herr Grefve Cronhjelm,> Otto Augustq väckt, och uti dess lill förstnämnde Utskott remitterade Memorial, rörande åtskilliga förändringar och tillägg i Bevillnings Förordningen, bland annat förekommande Motion, 8 JJesv. och Oecon. Utsk. Utl:de. N.o 78. att, då berörde Förordnings 6:te moment stadgar, ”att den, som i laga tid ej burskap uppsagt, skattar, om han ock ej drif”ver någon borgerlig rörelse”, det icke sällan skall hända, att mångå borgare, hvilka, såsom dels utfattige dels utgamle, icke vidare kunna någon handtering drifva, likväl utur den anledning af Taxerings-Comiteerne påföras skatter, dem PröfningsComitén, vid anmäld klagan, måste eftergifva, alt desse fattige Borgare icke mägtat bestrida afgifter, sorn skola vara förenade med uppsägning af den borgerliga rörelsen; föreslående fördenskull Motionairen, att hos Kongl. Maj:t mätte utverkas Nådig Befallning, det Magistrater i Städerne och vederbörande, som ega någon befattning med utlemnande af bevis om burskaps uppsägning, skola vara pligtige att, enär en Borgersman eller dess enka derom gör skriftlig eller muntlig anmälan, och tillika sin medellöshet, med betyg af Pastor och någon annan godkänd person, styrker, sådant bevis om burskaps - uppsägningen kostnadsfritt och genom Protocolls-utdrag på ostämpladt papper genast meddela; hvilket betyg sedan skulle åtfölja Taxeringsuppgiften till förekommande af den ofvan anmärkte, origtiga debiteringen. Oeconomie-ötskottet, som, efter öfvervägande häraf, linnér det vara nyttigt att Besv. och Oecon.