Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Klagomål öfver lillfogadt väld och oförrätt af Kronobetjcnte eller andre Embetsman ; Knekte-skyldigheters utgörande, i fråga derom; Kronan i allt hvad dess rätt rörer; Krono-levernnser, kontrakter derom; Kronooch Kyrko-tionde, frågor derom; Kyrkor-, Lappar, då afhandlingen är emellan deni och utländsk Lapp; Lotsar, anses i tjensle-ärenden lika med Kronans manskapj Manskap, Kronans; se ansökningar; Mil/tie-bostä/len-, se Karakters-bvggnader; Missiver för Adjunkter att biträda Pastorer eller Komministrar i embetet, äfvensom Förordnanden för Vakansoch Nådårs-prcdikanter samt Vice-komministrar; Nybyggen, ansökning till utsyning och anläggande deraf, Besigtnings-inslrumenter, Geometriska kartor, Resolutioner, med hvad mera, som för nybyggens anläggande fordras; Observationer, som angå Kronans räntor eller härröra från redogörelse för disponerade medel; Onera, allmänna; se Ansökningar; Orlo/ssed/ar för enskildes tjenstehjon; Pensioner; se Fattige; Pensions-kassor; Permissions-sedlar, som al Officerare ulgifvas för Korporaler samt Soldater och Båtsmän, när de i sina angelägenheler ej resa utom länet; börande de i annat fall vara försedde med vederbörligt, resepass, karteradl på sätt 4 § 2 mom. utvisar; Politi-ärenden-, se Ansökningar; Prest-allesler-, Pr est-rättigheter, frågor derom; Prestval, Fullmakter och Voterings-sedlar dervid; men i mål, angående öfverklagade olagligheter vid prestval, då desamma icke innefatta någon förbrytelse, utan mera för civila än kriminela äro att anse, nyttjas stämpladt papper, så som vid andra rättegångar stadgadt ar; Protokoll, inneliggande, äfvensom dylika handlingar; — vid grufve-, hytteoch hammarsmeds-stämmor, der Bergmästare, Geschworner och Bergsfogde föra ordet, så vida Bergmästaren icke för tillfället gifver Embets-utslag, eller protokollet sedermera vid Domstol företes; Qvitlenser för omyndiga barns medel; Ransakningar; Redogörelse för disponerade medel; Registraturer, inneliggande m. m.; Resepass lill och ifrån Riksdagar, så väl som till resor i Embets-ärenden; Resolutioner, kommunikationsoch iuhibitions-, då de ej å särskildt blad skrifvas; Revisions-saker, handlingar deri, som för parts räkning från Hofrätt till Kongl. Majit insändas; Riddareoch Kommendörs-bref, som i följd af under fälttåg skedd utnämning meddelas; Riks - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Efter Utskottens förmenande är det icke eller all slags skogsafverkning, som påkallar åtgärders vidtagande tili befrämjande af återväxten, utan endast, eller åtminstone i första rummet, det förfarande, då vidsträcktare skogstrakter, som icke äro till odling tjenlige eller till betesmark oundgängligen erforderlige, kalhuggas så, att marken derigenom blifver ofruktbar, oduglig och värdelös, derest annan skog å densamma ej uppdrages. De menliga verkningarne af en dylik skogssköfling äro, efter Utskottens omdöme, hvad sorn bör företrädesvis forekommas. Att på sådan mark rnedgifves betande af andra kreatur än får och getter, hvilka, efter hvad kändt är, afbita de unga telningarne och således måste derifrån afhållas, är, enligt de upplysningar Utskotten inbemtat, icke för återväxten skadligt i annat fall, än att marken uppgifves till bete tidigt på våren, då de framskjutande nya skotten äfven af andra kreatur uppätas; i följd hvaraf markens fredande från dem endast under berörda årstid torde vara nödvändigt. Med desse inskränkningar bör det föreslagna lagbudet icke kunna komma att för jordbrukaren verka synnerligen tryckande, och efterlefnaden icke eller blifva omöjlig, helst om den af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag antagna grundsats, att hvar och en bör hålla sådan vård 0111 sina kreatur, alt de ej göra skada å annans egor, af Kongl. Majit godkännes och således stängselskyldigheten för framliden upphör, i hvilket fall några särdeles svårigheter och kostnader vid det afröjda fältets fredande för kreaturen ej torde komma att uppstå, samt föreskriften följaktligen icke blifva så betungande, som nu gällande lags ofvanomförmälde stadgande om påföljden för olaga svedjande.
» Var god och gif mig ett glas vatten, » bad hon, » magistern är sjuk. » » Sjuk, » hånlog en, » säg full. » Och så gingo de sin väg. Efter lektionens slut måste magister Fors skjutsas hem i vagn. » Nästa morgon klockan sju var han åter i katedern. Litet efter kom landskamrern in. Han gick fram till honom. » Jag förklarar magister Fors afsatt frän sin befattning, » sade han högtidligt. » Herr Hansson kan sköta platsen, till dess vi hinna få en annan förste lärare. För i dag få ni lof. » Magister Fors bad att få veta hvarför, men fick intet svar. Men då landskamrern gått, blef det ett tumult. » Det är en him inelskriande orättvisa! » skrek jag, och många instämde. Och en äldre elev, Emelie Lund, som hade varit guvernant, steg upp och sade: » Flickor, skola vi tåla, att vår lärare så här behandlas för en skvallersjuk frus skull. Nej, vi skola ej tåla det; vi vilja ej ha någon annan lärare. » » Morgonen därpå kom en af folkskollärarne i staden, vid namn Karlsson, och sade, att han fått förordnande som förste lärare. Då bröt det löst igen, och han gick i vredesmod. Men då började vi sansa oss. Vi kunde ju ingenting göra, och herr Karlsson kom tillbaka med landskam rern och han sade, att de som ej ville begagna seminariets undervisning, kunde ju gå till magi ster Fors. Halfva antalet af eleverna gick, däribland jag. Vi höllo ut i två dagar, men så måste vi tillbaka. Hvad vi därunder erforö, vill jag inte tala om. Vet ni, han var sjuk, stackarn, så sjuk, och därför söp han verkligen, och det till och med så att han dog någon tid därefter. Vi sörjde honom ändå, ja, jag följde honom gråtande till grafven. Han var ändå mitt första svärmeri. » Ja, ser ni, så gick det till den tiden. Det är många år sedan dess. Nu har man slitit och knogat i nära tjugufem år. Och hvad har man? Inte mer än man får komma på fattighuset, när man är utsliten!
Leopold, med hvilken han vid denna tidpunkt stod i en ganska vänskaplig brefvexling. Denne, nyligen till fäderneslandet återkommen från Greifswald och Stralsund, var anställd såsom tjenstman vid Universitets-Bibliotheket i Upsala, och stod, fastän Stockholms-Posten hade alltifrån 1781 börjat hålla till godo ett och annat af hans stycken, ännu i ett spändt eller blott halfvänligt förhållande till dess regent. Troligen var det honom desto lättare, att betrakta Thorilds första skrifter, som i Sveriges litteratur utgjorde vid hans hemkomst det nyaste för dagen, med en välbevågen uppmärksamhet. Dertill bidrog väl ej heller litet, att den unge revolutionären var den förste svenske författare, som hade berömt honom, och det med besked. Om deras brefvexling blifvit föranledd genom något personligt möte, eller genom ett bref från Leopold, eller bäggedera tillsammans, kan jag ej upplysa. Nog: den begynte hösten 1784, och fortfor till hösten 1785. Af de hithörande bref, som funnits i de mig tillhandakomna Thorildska papperen, äro de flesta o-daterade; men åtskilliga omständigheter, som i dem omnämnas eller vidröras, göra lätt att urskönja tiden när de skrefvos. De Leopoldska brefven saknas: men lyckligtvis äro de Thorildska så skrifna, att man kan ganska klart föreställa sig de förras anda, ton och innehåll; hvadan de nu följande äro i lika grad karakteristiska för båda personerna. Thorild måste sjelf hafva så ansett dem: emedan han låtit förvara dem i afskrift. I alla fall kunna vi ej annat än beklaga, att icke äfven Leopolds blifvit i samma afskrift bilagda. Till Leopold. Om jag någonsin haft en ära och en tillfridställelse af mina tryckta papper, så är det, att med dem hafva behagat Leopold – detta namn, som redan har en glans af Gud och Odödlighet i min inbildning. Jag i detta ögonblicket mera ryser, än är rörd och genomträngd. Näst intill att skapa en skön tanke, kan ingen själens vällust vara högre, än att förstå och känna den. Jag emotstår ingen skönhet; djupt i min själ bäfvar jag för hvar Snillets höghet.
Anmälas mindre förseelser, hvilka Valförrättaren anser ej kunna verka på beståndet af den åklagades förslagsrätt, eller om röstvärfningsförsök af andra, än Profpredikanterne, och Utan deras anmodan skulle angifvas, må sådant till Protocollet upptagas, men vare ej något hinder för förrättningens fortgång; Församlin gen likväl obetaget att sådant uti besvär, efter Valet, åberopa och bevisa, äfvensom den eller de, hvilka beskyllningen angår, må angifvaren till laga ansvar ställa, om han i bevisningen brista skulle. io4 Exp. tirsis, Förslag till und. Skrijv, N:ö 3^3. $. 29. Är Gället Regalt, ege Församlingen rätt atl å Frågodagen begära 4^de Profpredikant, hvil* ken ock då uppgifvas skall. Anmäles härvid någon, som till annat Stift hörer, eller laga ålder icke innehafver, eller Pastoral-Examen ej aflagt, eller är under suspension eller i Concurstillstånd, eller af annan ännu oafgjord ansökning eller förslag är hindrad att vid förevarande tillfälle komma i fråga, och något af allt detta antingen bestyrkes, eller af Valförrättaren är tillförlitligen kändt; gifve han då, äfvensom om 4;de Profpredikant begäres, der Gället är Consistorielt, afslag å denna begäran. 3°* Förekommer ej något af omförraälde skäl emot den fjerde Profpredikantens behörighet, och yppas emellan de närvarande skiljaktighet, angående ofvannämnde begäran; företages då först justering af Val längden, på sätt i 55 §. sägs, och derefter omröstning af samtlige röstegare till utrönande, huruvida de fleste närvarande äska 4:<le Profpredikant. Härvid beräknas för hvarje röstande person en röst, utan afseende på dess i Val-längden upptagna röstetal; och gälle ej ellerhärvid någrahvarken skriftliga eller muntliga fullmagter af de frånvarande.
Ad behagade bifalla, att delta betänkande behandlades på det sätt, att ehuru föredragningen deraf, enligt R. o. Ad:s förut fattade beslut, borde ske punktvis, och öfverläggning särskildt finge äga rum vid hvarje punkt, i afseende hvarpå Ståndets ledamöter hade något alt anföra, likväl icke propos. till beslut komme att framställas innan alla §§ af lagförslaget blifvit genomgångne. Ropades' ja. 6 H. 57 450 Den 25 Januari f. m. II. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnlis: Innan jag ingår i sjelfva liufvudsakcn, ilen här förevarande lagen för privatbanker, ber jag att få kasta en blick på den ställning, i hvilken vårt penningeväsende i allmänhet befinner sig, och på de svårigheter, som mola för dess reglerande, Det har höjt sig ett allmänt rop i hela landet öfver den penningebrist, som äger runi, och delta rop bör icke förundra, när man påminner sig, att penningcstocken, under en tid af fem år, minskats med icke mindre är 7.1 millioner r:dr b:eo. Denna minskning i rörelsecapitalet har verkat menligt på industrien, näringarne och handeln, och sanning är, alt man i provinserna icke kan komma ifrån hvarandra i den minsta liqvid i brist på penningar; hvilket icke kan annat än förhindra landets förkofran. A cn annan sida påstår man, att detta förhållande icke är farligt, alt del småningom hjelper sig sjelft, blott man later saken gå, och alt nöden hufvudsakligen härrör af misshushållning. Ehuru jag visserligen icke delar denna åsigt, medgifverjag likväl, att pcnningebristen icke bör afhjeipas derigenom, all man utsläpper ett så stort antal bancosedlar, som den andra sidan önskar, och att man icke sålunda bör öka tillgången till skuldsättning, skadlig för de enskilde och skadlig för realisationens bestånd. De ofvan framställde 2:ne åsigter slå emedlertid uti rak strid emot hvarandra. Den ena yrkar en ökad sedelstock, den andra yrkar, om icke en inskränkning, så åtminstone bibehållandet deraf vid dess nu varande belopp.
Då Utskottet, vid bestämmandet af den äskade förhöjningen i legan för post forslingen, jemväl tagit i betraktande postförarnes anspråk på ersättning för de till postföringen begagnade åkdons slitning, lära i delta ämne väckta förslag icke föranleda tilt någon särskild åtgärd. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 152. 297 efter hans öfvertygelse, man i vissa afseenden vore rättslös då man ville samvetsgrannt lyda Guds ord. Derföre begaf ock lian med familj sig till en annan verldsdel, derifrån han med glödande färger prisar dess fria institutioner, och naturligtvis främst den religiösa frihet, som der, vida mer än här, respekteras äfven i afseende å det enskilda samvetets kraf. Flere andra i samma afseende skrupulösa hafva domstolar sökt att med vitén tvinga till vittneseds afläggande; hvilket för fattiga menniskor naturligtvis medfört lidande. Och jag är nära bekant med en samvetsgrann och mycket bildad yngling, som, emedan han ansåg sig icke kunna, utan att aflägga diverse eder, vinna befordran såsom tjensteman, tänkt att emigrera. Men fosterlandet gör icke någon vinst derpå, att det tvingar sina barn emigrera endast derför, att de, för sitt samvetes skull, icke kunna svärja. Och de, som fosterlandet sålunda mister, äro ingalunda bland de sämsta medborgarne. Missbruket med lagliga eder, har, såsom ofvan anmärkts, till en del gynnat bruket af dagliga och olagliga. Oell detta missbruk är här i landet så gammalt saint har tidtals varit så gräsligt, att, efter hvad jag hört berättas, främmande personer, som, icke noga känt vårt språk, hafva trott att namnet Sverige varit härledt ur ordet (verbet) svärja.
”Att det af Utskotten föreslagne tillägg skall utgå, och oägta barn berättigas till Fattigvård inom den Socken, till hvilken modren hörer, då Fattigvården påkallas.” 3:o ”Att orden: allmänt godkänd grund u ti den af Utskotten föreslagna nya §. i stället för 6 och j §. §. i 4 Art. af Committerades Förslag böra förändras till af pluraliteten godkänd grund, samt i öfverensstämmelse dermed, att orden: genom pluralitet bör införas näst framför ordet: ense, hvilket i samma §. förekommer/’ 4:o ”Att för 3, 4 och 5 §. §. af 5 Art. må i allmänhet stadgas, att Fattighjon , som kringstryker och med bettlande besvärar, må 94 LagUtskotteis B etan k anden. fasttagas, och till den Församling återföras, hvarest det Fattigvård njuter} att kostnaden härvid ersättes af denna samma Församling* hvars Fattigvårdsstyrelse må fega, att med t jeni i ga föreställningar förehålla den tiggande sin vanart, och i händelse hon deraf icke rättas, utan vidare kringstryker, gifva, derest det barn är, detsamma lämplig aga* men* om det är äldre person, kunna anmäla hoiiom hos Konungens Befallningshafvande, soin då, efter omständigheternes föranledande, må döma Fattighjonet till en* högst tre månaders arbete å Tukteller Arbetshus, hvilket straff må kunna Tid förnyad förbrytelse fördubblas.” 5:o ”Att 6 Och 8 §. §. af 5 Art., såsom öfverflödige* helt och hållet bor utgå.” 6:o ”Att ördén i 6 Art. 3 §.: dock skola alla dylika Reglemente/' och öfverenskommelseC ovilkorligen underställas 'böra sålunda förändras: dock må alla dylika Reglementen och öfverenskommelser j der sä åstun das , underställasA Vällofl.
— „ Svea Lifgarde 500: — „ Andra Lifgardet 250: — „ Svea, Göta och Wendes Transport 2,550: — | Anslag, beviljade att utgå år 1866. 76,655 06 år 1867. — Till uppförande af kasernbyggnad och kokhus för Ingeniörtruppens behof „ första anvärfningen af ett 3:dje kompani ingeniörtrupper „ ett nytt krigsbrygge-eqvipage „ uppförande af byggnader till förvarande och vård af de till regementen och korpser utlemnade krigsgevär , d:o af stalloch ridhus för Smålands husarregementes exercissqvadron „ d:o af en stallbyggnad för ridskolan vid Strömsholm „ ersättning till l:a Lifgrenadier-regementet för afkastningen af öfversteboställe! Kongsbro, hvilket af förre boställshafvarens sterbhus innehafves till midfastan 1867 Summa \ Till anskaffande af ny sjökrigsmateriel . , ersättande af förskottsvis anvisade medel till anskaffning af 10 st. 9-tums jernkanoner med projektiler m. m „ skjutförsök med upprefflade äldre kanoner samt andra nödiga artilleriförsök . „ anställande af försök med s. k. under vattensminor „ ett förlagslån för tillvägabringande inom riket af 12 dec.-tums gjutna jernkanoner 94,200 90,000 Summa 184,200;- 1,740,622,021,817,277.08 818,000 45.000 10.000 90,000 818,000 94,200 45,000; 10,000 873,000|—1,057,200|- 6 Stats-Utskottets Memorial N:o 135. § och moment i det nya reglementet. 141 10 11 12 13 14 15 linder Sjette Hufvudtiteln:
Bland öfriga egenheter i det Ringska bildspråket antecknar jag endast som hastigast en » barm, som svallar hvit som sjö » samt häuvisar till sången JEsaias Tegnér, der Frithiofsskalden slag i slag efter hvartannat tituleras: » Do sångens svan » — » du diktens örn » — » du nordens son med söderns glöd kring pannan » — » fader » — » du furste stolt bland diktens myriader », tills han slutligen blir en » stjerna », som öfvergår till en » sol ». Dikten, hvars två sista strofer äro absolut obegripliga, kan for öfrigt i sin helhet läsas med oblandadt nöje. Jo, ännu en bild måste anföras, den är allt för dyrbar att icke tillvaratagas, helst den deijemte ger oss en liten förklarande vink om hur dylika bilder uppkomma. Så qväder H. A. Ring i » Aprilvisa »: » Nog är du fager, nog är du fin Som kärleks vackraste drömmar, S&amp; mjuk som silke, så hvit som lin Och len som ». Gissa! » plaskande strömmar. » O, H. A. Ring, du originellaste af skalder, jag ser dig s&amp; lefvande for mig, hur du sitter vid skrifbordet och tummar dina » skrifbordssaker » — den symboliska » grodan som knogar på en snigel » — den outgrundliga » sfinxen » o. 8. v. (Se inventarieförteckningen sid. ) Det rycker i fingrarne, ett ord faller ned på papperet. Och enligt de lagar, du känner för » komposition » » Med ordet tanken följer » — ej tvärt om, ty det vore att sjunga efter » andras lagar » » Da böijar kanske vackert Med fraser af de granna Och kikar emot höjden Och klår dig i din panna. Och tankarne sig ordna De forma sig tiU rader, Och bilder växa fram der Väl uti myriader. » Ja, lika visst som » myriader * står här blott för att rimma på » rader », lika säkert hafva de » plaskande ström-marne » hett och hållet de vackra » drömmarne » att tacka för sin tillvaro. » Med ordet tanken följer » eller kanske rättare med — rimmet.
(Det öfriga af denna § skulle utgå). § 81. Denna Regerings-form samt Rikets öfriga Grundlagar kunna icke ändras eller upphäfvas, utan genom Konungens och alla Riks-Ståndens sammanstämmande beslut. Ej må frågor derom uti Ståndens Plena väckas, utan anmälas de hos Riksens Ständers vid hvarje Riksdag valda Konstitutions-Utskott. Detta Utskott, hvars pligt det vara skall att Grundlagarne granska, eger rätt att hos Riksens Ständer föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa. Tillstyrker Konstitutions-Utskottet, antingen sjelfmant eller uppå derom af Riksdagsman väckt fråga, ändring i Grundlag, varde Utskottets yttrande vid samma Riksdag öfverlemnadt till Riksens Ständer. Göras i deras Plena icke några anmärkningar emot Konstitutions-Utskottets yttrande, hvile detsamma såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag, och då endast med Ja eller Nej, skall kunna beslutas, och gälle då föreskriften i 75 § Riksdags-ordningen. Besluta åter samtlige Riks-Ständen, att förslaget skall förkastas, vare det genast förfallet. Aro Riks-Ständen i sådant hänseende sinsemellan af skiljaktiga meningar, eller göras i RiksStåndens Plena emot Utskottets yttrande anmärkningar, sorn åsyfta förändring i förslaget, blifve de, hvilka hvarje Riks-Stånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Konstitutions-Utskottet hänvisade. Utskottet åligge då, att samtliga Riks-Ståndens tankar till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtliga Riks-Ståndens behandlande anmäla. Förena sig derefter samtlige Riks-Stånden om ett enahanda utlåtande, hvile detsamma till slutligt antagande eller förkastande vid nästa Riksdag, på sätt ofvan föreskrifvet är, derest icke samma utlåtande innehåller, att förslaget bör förkastas, i hvilken händelse det genast för falle. Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga från de öfrigas, och samma
Maid för en sådan förvaltning, som, långt ifrån att öka Statens Den 5 Junii, i55 utgifter, tvertom Indragit till Nåringarnes förkofran. Kong!. Maj.t hade rättighet att, om h n så funnit nödigt, lemna dessa medel utan räntebetalning till understöd åt Nåriugarne, I sådant läll hade Staten fått ingen besparing uppå dessa anslag. Nu skapas igenom räntebe. talningarne en ny tillgång, och ett band lågges på Fabrikanten, att noggrannare hushålla med en penning, som han icke fått till skånks, men till Lån. Genom vilkorens beskaffenhet har han ändock fått understöd, men man har undvikit att sträcka det så långt, att det kan uppmuntra till slöseri. Jag kan ej annat finna, ån att detta utgör det råtta hushållssystemet både i afseende på Staten och de enskilta. Jag anhåller derföre, att' Betänkandet i denna del måtte ogillas, och att detsamma må blifva till Utskottet återremitteradt. Hans Excellence Herr Grej ven och handt. Marskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adelil ansåg StatsUtskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkning gar, till Utskottet återremmitteras. Ropades Ja. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 26 sistlidne Maji afgifne, samt den 3 dennes på bordet lagde Utlåtande, i anledning af erhållen remiss utaf Riksens Ständers Pievisorers sistlidit år gjorde anmälan, angående Hospitals-ock Lazarettslnråttningarnes Fonder. i54 Den 5 Juni i. Hans Excellence Herr Friherre af Wetterstedt, Gustaf: RiksdagsOrdningens 68 § bestämmer, hvad Riksens Stånders Revisorer äga rått att granska, nemligen StatsVerkets, Bankens och RiksgåldsContoirets tillstånd, Styrelse och förvaltning. Genom ett vid 1809 års Riksdag gjordt begifvande af Kongl. Maj t, tilllåts Revisorerne att jemväl revidera de under Kongl. CommerceCollegium ställde Fonder, samt Allmänna Magazinslnråttningens Räkenskaper. Då jag vid i8i5 års
Län, om förändring i straffet för Hållkarl, som fordrar drickspenningar, eller med otidighet bemöter resande; af Anders Nilssons från Jemtland, angående fri handel med fogel; af Lars Pehrssons från Westerås Län angående Afgärda Bys rätt till Skif te i Skog och Mark; af Eric Jonssons från Upsala Län, örn jemkning i skyldigheten till dagsverkens utgörande vid byggnader; af Anders Hanssons från sistnämnde Län, rörande ändring i 17 Cap. 2 §. Rättegångsbalken; af Nils Strindiunds och Anders Danielssons särskildta Memorial, angående utsträckning af rättigheten att föra andras talan i räitegängar; af Anders Sandstens från Jönköpings Län om upphäfvande af Författningen rörande böter för försummande af Krigsmanshusafgiftens erläggande vid Hemmansköp; af Anders Bengtssons och Anders Mattessons från Bohus Län , samt Johannes Anderssons från Skaraborgs Län serskildta Memorial, om ändring i Kongl. ' För - Den 14 duni i /• »M» 585 Förordningen den 24 Augusti 1813 angående ansvar för fylleri; af johannes Anderssons från Skaraborgs Län, om Gäldenärers dömande till arbete i stället för bysäuning; al Eric Johanssons från WesterNorrland6 Län , angående Vatten-" verks anläggande; af Anders Anderssons från Calmare Län, om bestämdt ansvar för andarlåten Snöskottning? af Börje Börjessons från Bohus Län Memorial, hvarutinnan föreslås, att förmedlade Hemmantalet må tjena till grund för bestämmande af allmänna onera; af Anders Nilssons från Östergöthland, angående fri rättighet att taga sand och grus till allmänna vä* gars underhållande; af Jonas Gråbergs och Daniel Lundqvists , om Domares skiljande från befattning med värdering å utmätt fastighet; af Eric Johanssons från Westernorrland rörande Val af Nämndemän; af Göran Pehrssons från Östergöthlands Län, rörande vissa iagttagelser vid Extra Domares tillförordnande; af Pehr Pehrssons från Blekinge Län , angående ändring af R-ättegångssättet i Skuldfordringsmål; af Johannes Larssons från Jönköpings