Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad det åter beträffar, att Räntetagarne ej få tillgodonjuta sin rätt, är detta ett missförstånd, ty om Räntegifvare!) vill betala sin tionde in natura, och uppsäger densamma, har han dubbel forsellön att betala, och om han ej gjort det före Thoms dag, bar han ingen rätt att uppsäga den, men Räntetagaren har deremot rätt att lill den i5:de eller 2o:de Januarii uppsäga den att lefvereras in natura. Hvad den värde Ledamoten således yttrat om ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, som skulle vara förnärmade, är blott fictift, ty om Räntetagaren vill hafva spannemålen in natura, kan den köpas för lösningspriset med forlönen, och det ankommer på honom sjelf. Jag tillstyrker bifall å Betänkandet, såsom väl grundadt. Herr Hjerta, Gustaf: För min del kan jag ej finna annat än att Friherre Cederström har rätt, då han sagt, att Räntetagarnes fördel är genom Betänkandet lika väl bevarad, som Räntegifvarnes, och jag undrar, om man ej skulle kunna drifva hans satts längre, och säga att Räntetagarnes fördel är bättre bevarad, än Räntegifvarnes, enär uppsägning linnes å båda sidor, men Räntegif - Deu ii November e. m. värne dessutom hafva skyldigheten alt betala dubbel forsellön. Hvad beträffar det inflytande, sorn skulle äga rum af Räntegifvare inom MarkegångsGommittéerna, så har Friherre Cederström upplyst om den föga cbanee, som Räntegifvarne äga, tia MarkegångsCommittéen beslår af hälften Räntegifvare och hälften Räntetagare. Man har dessutom af erfarenheten sett, att örn af de 2/j. Länen Markegåugen varit för låg i 8 a io, har den i alla de andra Länen varit för hög. För min del kan jag dessutom icke undgå att yttra min förundran deröfver, att Utskotten så litet behjertat Friherre Palmstjernas motion, hvars antagande skulle hafva beredt en öfvergång från det felaktigabeskattningssystemet, att Räntegifvarne under missväxtår blifva mera betungade, än under de goda åren, och att
SALVATOR. jag är olycklig. Ha icke de goda systrarna miskund med en olycklig? TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. sidan. (Pekar på en port till höger.) Där finner du köket, och där finns alltid en måltid för den hungrande och en bänk att hvila på för den trötte. SALVATOR. Väl har jag hvarken smakat mat eller sömn på tre mig, behöfver annan lindring. Tack! Jag är icke trött och icke hungrande Om du vill ha bröd och frukter, så gå åt den Förlåt mig, åldring. Jag är icke ogudaktig, men Hvem där? Hvad är det för en ogudaktig van hela dagar och nätter, men den själsångest, som drifver TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. nunnornas biktfar, som gärna ska höra dig. Ska jag kalla på honom? SALVATOR. prästen gifva mig de svar jag behöfver. Du är portvakt här, icke sant? TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. dan femtio år. Ja, trädgårdsmästare mer än portvakt seHär kommer aldrig någon att öppna Vänta, gamle man. Kanske kan du bättre än För dem som befinna sig i själanöd, finns här 6 SANNINGENS VÄGAR porten för. I morse var det första gången på många år. SALVATOR. mig i dag. Hvem var det? Hvar kommo de ifrån? Hvart gingo de? TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. spilla ord på onödiga frågor. Det vet jag ingenting om. Jag är inte van att SALVATOR. Men visa mig åtminstone, i hvilken riktning höger i klostermuren.) (Trädgårdsmästaren pekar åt en bakport längre bort till SALVATOR. Där. De äro ännu därinne? TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. Lagar gamla kopparkärl på klostrets bakgård. SALVATOR. ibland dem? Zigenare alltså. Var det en ung, skön flicka TRÄDGÅRDSMÄSTAREN. Det vet jag icke. SALVATOR. henne, ty hon är öfverallt den skönaste af alla. Du har väl hört talas om den stora sorg, som i dessa dagar träffat alla Europas folk? Om hon varit bland dem, skulle du genast sett
Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Juli 1857, kl. 2 e. m. ii, » 3 : «u fiiji Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning rörande hemmansklyfning och jordafsöndring. I detta ämne hafva inom Riks-Stånden motioner blifvit väckte: a) hos Höglofiga Bidderskapet och Adeln: 1) af Herr Friherre Alströmer, Jonas. b) hos Vällofliga Borgare-Ståndet: 2) af Herr Thomée, J.; och har, enligt protokolls-utdrag den 6 December I85fi, vid motionens remitterande, densamma blifvit understödd af Herrar Lallerstedt, Hasselrot, Ekholm, Björck, Falhem, Rudling, Danielsson, Wahlström och Gahn. c) hos Hedervärda Bonde-Slåndet: 3) af Anders Pehrsson från Örebro län; 4) af Anders Eriksson från Elfsborgs län, med hvilken L. G. Andersson, P. Eriksson och Anders Jönsson från samma län samt 0. Olsson från Wermlands län sig förenat; 5) af J. Lekberg från Örebro län, med hvilken A. P. Andersson från Östergöthlands län samt Johannes Linder från Skaraborgs län instämt; 6) af Nils Svensson från Christianstads län; 7) af Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län; 8) af Gustaf Glad från Westerbottens län; 9) af Olof Olsson från Ohlsäterstorp af Wermlands län; 10) af Måns Pehrsson från Malmöhus län; 1.1) af P. Sahlström från Stockholms län; Bih. till R. St. Bet. N:o 27. 12) af Anders Gudmundsson från Hallands län, med hvilken David Andersson och Anders Nilsson från samma län sig förenal; 13) af J. P. Wallmark från Westerbottens län; 14) af Carl Tholsson från Skaraborgs län; 15) af J. P. Andersson från Elfsborgs län; 16) af Bengt Nilsson från Kronobergs län; 17) af Per Östman irån Wester-Norrlands län; 18) af Erik Ersson från Gefleborgs län; 19) af E. J. Rudberg från Kalmar län; 20) af A. P.
dess yta hvilken blommor i de gnistrande kristallvaserna; Ruth satt, massor i luften; vattnet låg spegel, och i den stora verandans hvita jasina drömmar, Just som de kommo ned på bryggan, svängde luften den mardrägter, ur emot bryggan och från sjön och mängde sig med den solljumma bakom upp helgdagen, desslikes deras fruar i ljusa på andra sidan reste sig långsamt, tog barnet vid handen och gick ned derom kunde nu än mindre var Ruth gälla falsett om huskurer. Under rubriken » huskurer » förekomma ofta i Idun rön och meddelanden, de flesta lemnade af Iduns läsarinnor. Utan tvifvel finnes här ibland åtskilligt, som ej är utan sitt värde, men öfver bufvud taget torde dock vara skäl att iakttaga en viss försigtighet med dylika kurer. Ty, äfven om medlet i och för sig sjelft kan vara oskadligt och till och med i ett gifvet fall nyttigt, så är dermed ingalunda sagdt, att så blir förhållandet i andra. Allmänheten ger nämligen ofta samma namn åt helt olika sjukdomar, t. ex. på grund af en viss likhet i sjukdomens yttre karaktär. Det är klart, att i dylika fall samma medel den ena gången kan medföra nytta, men en annan vara rent af skadligt. Så länge emellertid dylika huskurer gälla obetydliga åkommor eller kanske mera falla inom kosmetikens område, bör risken ej kunna vara särdeles stor. Helt annat blir deremot förhållandet, när de tillrådas mot sjukdomar, som äro af en så allvarlig beskaffenhet, att en oriktig behandling kan kosta patienten lifvet. I sådana fall äro dylika » kurer » absolut att fördöma. V i hafva föranledts till dessa reflexioner genom en i förra numret af Frida N. N. meddelad » kur » mot kräfta, ett meddelande, mot hvilket vi anse oss böra inlägga en gensaga. Kräftan är en af de svåraste sjukdomar, för hvilka menniskan är utsatt. På medicinens nuvarande ståndpunkt känna vi intet annat tillförlitligt medel deremot än ett operativt aflägsnande af svulsten. Genom en väl utförd operation hafva emellertid talrika kräftpatienter räddats, och den moderna kirurgin har härvid gjort underverk.
Presie-Ståndet de-n a Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den 2 —- — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående Canal-anläggningen vid Aker. (Stats-Utsk. N:o 2Ö2.) S. A. K. Då, vid verkställd granskning af räkenskaperne rörande serskildt anslagne medel till strömrensuings-arbeten under åren i83i, j832 och i833, Rikets Ständer funnit, att de Slussoch Canal-afgifter, hvilka för Expeditions-Utskottets Förslag till u.nd. Skrifvelse N.o 1S0. 235 begaguandet af Åkers Canal årligen inflyta, vida understiga de för samma Canal nödige utgifter, och Rikets Ständer anse Staten icke böra belastas med underhållet af en Canal, hvilken endast tillskyndar någre få enskilde en fördel; hafva Rikets Ständer skolat hos E. K. M. i underd. anhålla, det antingen omförraälde afgifter måtte så mycket förhöjas, att inkomster och utgifter vid Åkers Canal motsvara hvarandra, eller ock att Canalen måtte erbjudas åt enskilde, emot vilkor, att Staten från all kostnad för meranämnde Canal-anläggning nu och framdeles varder befriad. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 Oclober 1834- N:o i5o. Uppläst och gndkändt hos Ridd. och Adeln den 6 Oct. i834- Preste-Ståndet den 6 Borgare-Ståndet den 6 Bonde-Ståndet den 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående någre med Statsregleringen gemenskap egande allmänna frågor. (StatsTJtsk. N:ris 78 & 212 samt Förstärkta Stats-Utsk. N:o 203.) S. A. K.
Nu skola i hela Europa, hvar helst det fins en dam, som vill Fig. 1. vara tidsenlig i sin drägt, Boulangerhatten och den röda nejlikan, generalens älsklingsblomma, hålla sitt triumfintåg. Är det vackert det der? Ja, naturligtvis: Paris! Ah, Paris! Ah, högst intressant! Charmant, på min ära, — charmant! — I sådant fall må det gerna vara turkisk politik! Det sköna, det klädsamma - — det är just vår politik det! » Svenskhet. slafveri under utlandet. klädsam och helsobefordrande reformdrägt I » hör jag några röster mumla. Tålamod! Tålamod Framdeles k a n s k e! På senhösten eller så der! Ty nu skola vi tala om vårdrägter. Solen tittar åter fram, knopparne svälla, och ett underbart något i luften säger oss, att det är vår. Vår, ungdomens och hänryckningens tid. Och med det samma griper oss en längtan efter lättare, ljusare drägter. » Efter förkylning och vårfrossa », brummar den oändligt * förståndige och förnuftige bror Karl, medikofilaren, som valborgsmessoafton gick och sprättade på slottsbacken i Upsala, klädd i öppen våröfverrock och tunnbottnade skodon, naturligtvis för att inbilla sig sjelf och andra, att det var vårstämning. D e der mörka, tunga vinterdrägterna bli verkligen för tråkiga i längden. Det är just det våra modeoch kramvaruhandlare förutsett, och så äro de i tillfälle att fresta oss med de aldra nyaste nyheterna, hvilka nu först med fullt intresse beaktas. Det der gråa tyget med hvita eller svarta ränder i bredt brocheradt mönster i förening med svart ylle eller helst siden skulle nog bilda en präktig öfvergång. Det är ju också de randiga tygerna i vexlande toner af grundfärgen, lätta cheviots, foulé, mohair och de mjuka engelska tygerna, som komma att beherska promenadtoaletternas gebiet. D e s. k. broderiväfnaderna med sina inväfda eller instiekade små broderier komma nog ock att vinna mycket bifall.
Och att följaktligen, med en klok hushållning i financielt hänseende, det icke skulle vara svårt alt förhindra silfrets bortförande ifrån Banken. Och om Bankens vinstmedel för detta ändamål användes till att kraftigt understödja den inhemska industrien, genom att befrämja kommunikations-anstallernes förbättring, och en utvidgad arbetsskicklighet bland Svenska arbetare, så anser jag att Bankens egen trygghet derigenom bäst skulle befordras; ty, jag uprepar det, blott på den vägen tror jag att man skall finna det botemedel, som man söker. Jåg har derföre, på grund af dessa och flera andra skäl ansett, att af Bankens vinstmedel 900,000 r:dr b:co årligen borde till Biksg:s-kont. aflemnas. Men jag har dock för min del ingenting emot att instämma uti det förslag, som af Ordf. i StatsUtsk. Frih. Palmstjerna blifvit här afgifvit, och hvarmed jag således mig förenar. Hr Rosenblad, Bernh.: För att kuuna bedöma, i hvad mån Bankens sedan sista riksdag besparade vinst kan användas för statsbehof eller hvad den ursprungliga Banko-ordningen af 1668 kallar ad publicos usus, måste man undersöka, huruvida den är erforderlig, vare sig för fullgörandet af Bankens första skyldighet, alt vid anfordran inlösa sina sedlar med fullt ålydande belopp i silfver, 450 Der. 15 Mars f. m. eller för dess ytterligare befästande och konsoliderande. Härvid anhåller jag alt fä i minnet återkalla de grundsatser, man i dessa afseendeu stadgat vid de särskildta riksdagar, sedan realisationen beslöts år 1830. I 1830 års Banko-lag föreskrefs, alt
Underhåll af 3 krigsbrygge-ekipager (utom nu befintlige 3:ne) 4,500 Arfvode för undervisning i ridning och körning 400 Öfrige behof i och för öfningarne 1,200 12,432: 58. Anskaffning af 3:ne krigsbrygge-ekipager med nödiga ridoch anspanns-persedlar efter 60,000 Öfrige utgifter anses kunna bestridas af första årens underhållsanslag. Bil. C. Förslag till uppsättning af cn bataljon sappörer af 3 kompanier å 120 man, värfvad trupp, med nödigt befäl, jemte uträkning å kostnaden, 1) årlig kostnad: Staben. t Major, Bataljons-chef, lön å Ingeniör-corpsens föreslagna nya stat 1 Kapten, andra klass, Tyg-kapten, » » 1 Löjtnant, andra klass, Adjutant, » » 1 Kassör och Förråds förvaltare, Uppbördsman, » » 1 Underkonduktör af första klass, Bataljons-adjutant och Väbel, lön å fngeniör-corpsens föreslagna nya stat 1 Bataljons-predikant, arvode å Ingeniör-corpsens föreslagna nya stat . 1 Förste Bataljons-Iäkare, lön å Fältläkare-corpsens stat ! Auditör, lön å Ingeniör-corpsens nya stat Kompani-staten. Befäl för ett Kompani: 1 Underlöjtnant 1 Konduktör . andra efter 500 120 man korpraler och manskap. 2 Förste Korpraler arvode efter 120 Rdr 4 Korpraler » » 90 » 6 vice Korpraler » » 48 » 18 Handverks-soldater » » 30 » Underhåll för 120 man, deraf 40 man permitterade 10 månader, efter Rekryterings-penningar för 120 man efter 7: 50. Kommunions-penningar för 120 man » — 05.
Landtbruks-Akademien har, i ett den 17 sistlidne Juni afgifvet underdånigt memorial i fråga om de allmänna åtgärder, som ansåges företrädesvis önskliga för befrämjande af landtbrukets vidare utveckling och förkofran inom fäderneslandet, angående Landtbruksskolorna, anfört: att ehuru sådana skolor redan finnas inom alla lån och inom tvånne, nämligen Elfsborgs och Kalmar lån, två, för hvartdera lånet, dessa skolor likväl icke kunna fylla det städse ökade behofvet af undervisning uti modernåringens särskilda delar, och att äfven med de vid sista Riksdagen lemnade anslag till två nya Landtbruksskolor, ansökningar för upprättande och mottagande af dylika skolor förekommit, men ej kunnat beviljas för orter, der dylika läroanstalter utaf hushållningssällskapen intygats vara af behofvet påkallade; i följd hvaraf Akademien i underdånighet hemställer, att för inrättande af ytterligare två lägre landtbruksskolor måtte, på enahanda grunder som för de två skolor, till hvilka statsanslag vid förra Riksdagen beviljades, hos Rikets Ständer begäras ett anslag af 30 Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. Två Tusen Riksdaler för hvardera eller tillsammans 4,000 Riksdaler, under vilkor att innevånarne i lånen, der skolorna komma att upprättas, förbinda sig genom Landstingen, Hushållningssällskapen eller enskilda föreningar att till hvardera skolan tillskjuta enahanda belopp eller 2,000 Riksdaler.
Med afs. å den befattning inom Riksförsamlingen man velat tillägga densamma, är dess sammansättning vida lättare än den Förstas, och de hufvudsakligaste anmärkningarne deremot ligga i de olika förmögenhetsvilkor, man stadgat för jordegare och för andra medborgare, och hvilken olikhet, till stöd hvarför de nuvarande förhållandena åberopats, ej synes hafva någon giltig grund, men i alla fall svårligen kan gifva denna Kammare någon mindre rörlig karakter, än den eljest skulle haft. Tvärtom skulle man kunna tro, att om alla förmögenhetsvilkor uteslutits och endast stadgats att en hvar, som betalade bevillning, vore till denna Kammare valberättigad, så skulle de nu utestängda klasser, hvilka derigenom undfått politiska rättigheter, kunnat, åtminstone såvidt landet angår, bilda en helsosam motvigt mot dem, som nu komma att derstädes få ett alltför stort inflytande. I fråga om städerna komma utan tvifvel valmännen, redan enligt förslaget, att blifva tillräckligt radikala, så att någon olägenhet, om man eljest anser någon deri ligga, ej vore att befara af en sådan valrättens utsträckning, som här ofvan omnämnes. I afseende å förhållandet mellan båda Kamrarne är det, efter min uppfattning, att beklaga, att den i l:sta §:n stadgade jemlikhet dem emellan ej är vorden i allo genomförd, utan i stället, på sätt af 65:te och andra §§ inhemtas, blifvit i vissa frågor frånträdd på ett sätt, hvarigenom Första Kammarens inflytande i väsendtlig mån förminskas. Regeringen har, såvidt af motiverna inhemtas, härvid hufvudsakligen fäst sig vid Slatsregleringen i hvad den afser anslag för Statens allmänna behof, som kunna af K. M:t eller enskilda Riksdagsmän begäras, samt den derefter lämpade bevillningen; och från denna sida sedt är det ostridigt, att frånträdande af den eljest uttalade grundsatsen »att alla frågor, derom båda Kamrarne ej blifva ense, skola förfalla», utgör en fördel för Forsta Kammaren, som förmodas blifva mera villig att behjerta Statens behof och som möjligen vid den gemensamma omröstningen kan någon gång göra sin åsigt gällande.
S. D. Vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets, sedan den 2g sisth Och, pä bor det hvilande Memorial, angående bestämmande af dagen för Riksens Ständers nästa sammankomst, fann Preste-Ståndet för godt, att, i likhet med hvad Vällofl. Borgare-Ståndet härom beslutat,1 utsätta densamma till den 4 Nov. 1828. Från Vällofl. Borgare-Ståndet den 8 Ded. *823. S. D. Expeditions-Utskottets de 1128 sistI. October afgifne och den 29 i samma månad på hordet lagde Memorial, om dag till nasta Riksdags början, föredrogs ånyo; hvarvid BorgareStåndet, för sin del, beslöt, att dertill bestämma den 4 Nov1828. Från Hederv. Bonde-Ståndet den to Dea. 1823, S. D, Efter föredragning af ExpeditionsUtskottets den 29 October på bordet lagde Memorial, rörande tiden för nästa Riksdag, fann Bonde-Ståndet för godt dertill bestämma den 4 Nov. 1828. Under däni ga Skrif v elser; 785 N:o 272. lippi, öl godk. hos Ridd. o. Ad. d. 5j Oct. j 1823< .Preste-Ståndet d. 5 Nov. —• Borgare Siandet di 5 Bonde-Ståndet d. 6 —• — Riksens Ständers underdåniga Skrif velse, i an * ledning af Kongl. Majås Nådiga Proposition, angående bidrag till utfarande af Hjelmare Canaloch Sluss-Ferks ombyggnad, S. A. K. XJti Proposition af den 12 Martil innevarande ar, har E. K. M. i Nåder gifvit Riksens Ständer tillkänna, att, sedan Riksens Ständer, vid sisth Riksdag, med afseende a E. K.
I skyggd af dessa höga ledstjernor skall E. K. M. fortfarande hägna Sitt trogna folks lycka, sjefbestånd och ära. R. o. Ad. upsänder derom sina förböner lili Försynen, nedkal - 668 Den 4 September e. m. lande Dess välsignelse!’ öfver E. K. M., Dess Höga Ätt och Nordens förenade Riken, för hvilkas framtida lycka lofvas en ny underpant, redan innesluten i Folkets boner. Med dessa tänkesätt anhåller R. oAd. underdånigast, att i E. K. M:s nådiga ynnest och välvilja städse få inneslutas. 2:o De underd. talen vid afskedsupvaklningarne. Stormäktigste Innan R. o. Ad., efter slutadt riksmöte, återvänder till sina spridda hembygder och de enskilda verkningskretsarnes olikartade bestyr, anhåller R. o. Ad., att ännu en gång få inför E. K. M. framträda, för att aflägga sin underd. afskedsupvaktning och betyga den undersåtliga vördnad, trohet och tillgifvenhet för E. K. M. hvaraf R. o. Ad:s ledamöter under alla skiften skola finna sig lifvade. R. o. Ad., som med djup och innerlig tacksamhet erkänner E. K. M:s oafbrutna omsorger för fäderneslandets ära, anseende, förkofran och trygghet, anser för en helig pligt, att, efter yttersta förmåga och med redligaste nit, söka understödja och befrämja E. K. M:s ädla afsigter. Om det lyckats R. o. Ad., att, under det nu slutade riksmötet, genom sina, efter samvetsgrannaste öfvertygelse fattade, beslut, åtminstone i någon niån upfylla denna pligt, och derigenom bereda hugnad och tillfredsställelse för E. K. M., samt lycka och båtnad åt det älskade fosterlandet, så äger R. o. Ad. i medvetandet deraf den rikaste belöningen för sina mödor och försakelser. Under trogna och innerliga förböner för E. K.
Ständer har uppmärksamheten blifvit fästad på det besvär, som förorsakas of det olika sättet för uppbörden af kronans inkomster och af de åt militäre tjenstemän indelta räntor, synnerligast i rikets norra orter, der de skattskyldige bo glest och långt från uppbördsslällena; i anledning hvaraf förslag blifvit väckt, att antingen Regeinentssluifvaren må åläggas verkställa den kontanta uppbörden på samma tider och ställen, som Kronofogden, eller ock Häradsskrifvare!!, efter Regementsskrifvarens honom lemnade uppgift, debitera medlen, som sedan i sammanhang med kronouppbörden af Kronofogden uppbäras och till de militära indelningshalvarne levereras, antingen direkte eller genom Landtränteriet och Landskontoret; och som behofvet af en dylik åtgärd i ofvan omförmälda hänseende visat sig derutinnan, atti åtskilliga delar af riket en förändring i samma syfte redan blifvit, i afseende på uppbördstid och ställe, vidtagen vid några af de indelta regementena; så hafva Rikets Ständer, sedan betydlig lättnad vid uppbörden numera, genom Kammar-kollegii Kungörelse den 2 Juli 1858 blifvit beredd, funnit sig, under förutsättning att nu varande uppbördsmäns rätt till sina löneförmåner ej förbises, och att indelningshafvarne utbekomma sina löner åtminstone lika tidigt som hitintills, böra i underdånighet anhålla, det E. Ii. Majit, på sätt E. K. Majit lämpligast (inner, täcktes i nåder tillse, huruvida, genom förändring'i uppbördssättet af indelta räntor och kronotionde, anslagen åt militäre tjenstemän, någon lättnad i berörda besvär må kunna beredas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 12 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 63. lil N:o 09 Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 9 Maj 1860.
»Jag månde bland qvinnor», sade hon, »den mest manlystna vara, om med dig jag fore till jättehem.» Åsar och åsynjor drogo nu till tings och rådslogo om, huru de skulle återfå hammaren. Då råder Heimdall: »Låt oss binda Tor i brudelin, och må han bära den stora Brisingskedjan! Låt nycklar skramla under bältet och qvinnokläder falla kring hans knän, ädelstenar smycka hans bröst, och hufvudet höfviskt siras.» Tor svarade: »Mig månde åsar usling kalla, om jag läte mig binda i brudelin.» Då sade Loke, Löfös son: »Tig du, Tor, med det talet. Snart skola jättarne bebo Åsgård, om du ej hemtar hammaren åter.» De bundo så Tor i brudelinet och i den stora Brisingskedjan o. s. v. Då qvad Loke: »Tillåt mig, Tor, din tärna vara! Vi två skola åka till jättarnes verld.» Hem drefvos bockarne strax och spändes i skacklor; bergen brusto och jorden brann i lågor, Odins son åkte till jättarnes hem. Då sade Trym, tursadrottnen: »Stån upp, jättar, och strön halm på bänkarne, fören mig nu Fröja till brud, Njords dotter från Noatun! Guldhornade kor gå på min gård, helsvarta oxar till jättens gamman; många skatter har jag, många smycken, endast Fröja fattas mig ännu.» Strax om qvällen samlades jättar och öl bars kring. Sifs man åt ensam en oxe, åtta laxar samt alla läckerheter, som jättarnes hustrur skulle hafva, och drack så ur tre åmar mjöd. Trym qvad: »Hvar såg man brudar bita hvassare, hvar såg man brudar bita bredare eller en mö mera mjöd dricka?» Den sluga tärnan (Loke) satt framför dem och tog till orda vid jättens tal: »Fröja åt intet på åtta dagar, så längtade hon till jättehem.» Då lutade sig jätten under brudelinet, lysten att kyssa; men sprang tillbaka längs den stora salen. »Hvi äro Fröjas ögon så vilda?