Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts nådiga bref den 15 Februari 1855, framdeles komma att afskrifvas, visar sig grundfondens summa, vid slutet af år 1853, utgöra , 3,135,274: 13. 5. Då kostnaderna Såväl för inköp af Mynt-verkets nya tomt, som för alla derå sedermera verkställda nybyggnader i verkets hufvudbok aldrig blifvit bland utgifterna definitivt afförda, utan i stället lagda på utgående balansen, under titeln fastighetsvärde, hvilket sålunda, år efter annat, ökats, så har, vid föregående Stats-revisioner, detta verks fastighetsvärde antagits ingå i grundfonden; men då riks-hufvudboken upplyser, att detta värde ingår bland 7:de hufvudtitelns reservationer å Mynt-verkets tillgångar och således tillhör stats-reglerings-fonden, hafva Revisorerne, på sätt af ofvanstående kalkyl synes, från grundfondens fastighetsvärde uteslutit detsamma. Beträffande de i ofvanstående tabell öfver grundfondens ställning för år 1853 från de balanserade nettobehållningarne afdragna, stats-regleringgn tillhörande poster, tillsammans 471,576 R:dr 14 sk. 3 r:st, har det fästat Revisorernes uppmärksamhet, att uti denna i tabellen (Litt. G.) under linien närmare specificerade summa jemväl lån och förskott ingå till ett sarnmanlagdt belopp af 113,312 Ralr 28 sk. 6r:st.; och sorn Revisorerne ansett det ledande till enkelhet i räkenskaperna, om nämnde lån och förskott, hvilka uti rikshufvudboken i en särskild general räkning finnas intagna, kunde komma att derifrån utgå, utan att något, i händelse af möjligen blifvande ersättningar, härigenom äfventyras, hafva Revisorerne låtit verkställa nedanstående utredning af förhållandet med dessa poster, och få, i sammanhang dermed, föreslå de åtgärder, hvarigenom nyssnämnde, ändamål, enligt Revisorernes tanke, kunde vinnas:
Sunynt hwartill Riksdaler!» för Rikets olyckliga tillstånd skuld är 171; blef förhöjd, hwilken tillökning i gamla Krono,ränrorne hwarmev förstods alla dem som wörö äldre och före 1719 antagne, utom Accitzcrne, Kongl. Mant i Näder täckteS ansia till Fond för Embets,- och Tjenstemanna löneförbättring med underdånig anledning hwaraf, Committerade för regleringen af 1778 ärs Stat, icke trodde stg böra proiectera Staten och Lönerne efter annan Cours än efter 1715 ars evalvation, nemligen att Riksdalern i Lön beräknades efter z Daler Srmynt, hwilket project Kongl. Maju i Näder täcktes gilla och fastställa. Z följe deraf blefwo LZnerne i 1778 och påföljande ärenS Stater evalverade efter z Daler per Riks - Den 6 ZuUt. n;z Riksdaler; men som Kongl. Ma,'st uti Nådiga Förbudet af den 6 Dec. 1776 kill lindring för Rikets innebnagare i Noder förordnat, att alla ester ar 1719 antagne Penninge-räntor, säftm Slottshjelpen. Lön och betalnings,afgisten samt Riksdagsbewillnlngar med siere af hwad namn te wara mande , jkulle, jemte Llccisten i Riksdaler beräknas och mgöras, i warde af Sex Daler Sunynt R ksdalern; sä blefwo med tillämpning deraf tfrägawarande Hospitals understöd ,777 och päföljande ärens Stater ester sistnämnde berakningssätl uppsördt till Riksdaler. Kongl. Brefwet as den z Oct. r6yz handlar blott om en bestämd summa af 40LO Dal. Sunt, Utan att tillika i Näder blifwit nämnt det samma understöd borde wara eqvivalent emot en ärlig gäfwa af L2O0 Riksd. som Hennes Maj:t Drottning Ulrica Aleonora under sin lifstid enligt
Med gillande af hvad Rikets Ständer i underdånighet yttrat och hemställt, i afseende på sättet för postens fortskaffande och regleringen af posllegan, ville Kongl. Maj:t hafva anbefallt Öfver-Post-Directeurs-Emhetet, att, med anledning så väl deraf, sorn af flera lid efter annan väckta frågor om postlegaus förhöjning i vissa orter och til lök t betalning för posternes förande öfver större elfvar, inkomma med fullständigt utlåtande och förslag, i hvilka fall och till hvad belopp förhöjning bör ega runi, samt ifrån hvad tid den skäligen bör komma vederbörande tili godo; och skulle Öfver-Post-Directeurs-Emhetet jemväl upprätta förslag till ett Reglemente, som noga bestämmer poslilloners och postförares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter. Öfver Post-Direclionens förslag i förstnämnde afseende pröfvadt och afgjordt den 14 Januarii i83a. n3 .O Angående de för fordringarne i Finland influtne medel. Anmäld den 1 October i83f, då fördelningen af de influtna medlen fastställdes i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer yttrat, samt verkställigheten af detta Nådiga beslut uppdrogs åt de Comiterade, som haft sig medlens förvaltning anförtrodd. 111-0 Angående Stenkols-verket vid Höganäs. Anmäld den i3 Mars i83o. Fordrade ingen åtgärd. UDO Med förslag till förändringar i Seglations-Ordningen. Anmäld den 7 April s. å. Kongl. Maj:t befallde, att förnyadt förslag till Författning i detta ämne skulle af General-Tullstyrelsen utarbetas ecb B)7. till R. Sr. Just. Ombutlstn, 'Enik. Ber. elen i5 Jan. i834 så tidigt ihgifvas , att det kunde under årets lopp pröfvas och Författningen utfärdas, för att samtidigt med den nya Tull-taxan ifrån [i83i års början blifva gällande. Beslut om Författningens utfärdande fattadt den g November i83o. I16.O
Blif derföre qvar här, ännu är det tid, blif qvar och lemna mig åt mitt öde!” ”Alla passagerare om bord!” skallade kaptenens stämma i det samma och alla hastade hufvudstupa att efterkomma befallningen. ”Ännu är det tid,” upprepade Rudolph, ”lemna mig!” ”Nej jag följer dig!” ropade Verner utan tvekan. I samma stund satte sig fartyget i rörelse. Rudolph tryckte tacksamt vännens hand. ”Farväl mitt fosterland, sade han då Å.. försvunnit ur deras åsyn, ”farväl för evigt!” Den döende. ”Så må jag dö af verlden oförstådd, Men ej försmådd Af Den, som engång löser lifvets gåta: Han, som mitt lif en himmelsk syftning gaf, Skall i min graf Mig ej åt stoftets mörker öfverlåta.” ~Atterbom.~ En osynlig ande för oss nu bort till en fjerran strand. Milda, ljufva dofter uppfyllde luften, så varm, som ännu aldrig en nordens sommardag egt den och solen strålar glödande öfver en jord, höljd af en evigt blomstrande skönhet och ungdom. Allt är så outsägligt herrligt, luft och jord och himmel; men i nordbons själ väcker den trånad och längtan, denna himmel, så högblå, så ljuf; han längtar bort till sina gröna kullar, sina stora sjöar och sin klara, ljusa himmel, beströdd med milliarder stjernor och prydd med klart flammande norrsken; äfven den kalla vintern med sina höga drifvor är honom kärare, än denna eviga vår. Herrlig är den dock och ljuft vore att tillbringa en tid, men endast en liten tid, i ”Italia herrlig och mild,” ty det är till dess varma luft, dess doftande orangelunder, dess skönheter af tusende slag, vi fört våra läsare, i förhoppning att finna öfverseende med den lilla svaga teckning, vår ofullkomliga penna förmått göra af all den skönhet, vi drömt om, men i verkligheten sjelfve aldrig skådat, en okunnighet och obekantskap, som vi dela med de flesta våra landsmän, ty få af dem hafva varit längre än till Stockholm eller Petersburg, om man undantager sjömän.
Såsom bevekelsegrunder dertill må jag anföra: att sjelfva Jorden, menniskans hufvudnäring och det enda sanna, verkeliga varagtiga af hvad vi äga, tillhör oss gemensamt utan åtskillnad, men påkallar arbete, svett och möda om man från henne skall kunna påräkna föda och kläder; hon måste således så mycket som är möjligt befrias från tung och tryckande beskattning, på fåfängans, flärd ens Och praktens bekostnad, i synnerhet sorn detta Den 12 Maji f. m. "åt det enda af erfarenheten bestyrkta sätt, hvarigenom deras tilltagande kan minskas och kanske helt och hållet förekommas, jemte a t derq härflytande faoralrjka och phyjtjka brister. Hurusom Förgyllningar, Sidenoch Mahogny-möhr ler, innan kort, genom deras beskattning, försvunnit, och lemnat uppmuntran och förkofraq åt 'inhemsk industri, är ett exempel, sorn kraftigt och öfvertslande ådagalägger nyttan -af Luxbevdlaing, Detta verkar vida mer än skrik och föreläsningar mot öfverflöd och flärd. Ivian kan och bör icke förmena medborgare, att på sått dem godt synes använda och njuta af deras tillgångar och Egodelar-, unn hafva de råd att förskaffa sig öfverflödsartiklar, be-? qvämligheter och njutningar utöfver hvad mängden af deras medt»ennisko,r ©ch likar, af lyckan mindre gynnade, kunna ägaj så hafva da ifven råd att derföre erlägga en lämplig beskattning? rättvisans och billighetens fordrin-s gar äro här nära förenade^ båda t ia lika hogg för följande tillägg i 13 l Sårs BeviliningsFösqrdnings lil Art. pch i jj., nemligen: 7;0 Mora? För hvarje Caracters jullmaki erlägges årligen: För Högflbefrodde Mans värdigheten 50 R drf H^gtbetrqdde Mans värdig* heten t. ex , 25 ._ Tromans , - . 12 _ Trotjenare . 6 .. Mindre Fullmagier . 3 Bni 12 Maji j, ml »»»
Wid öswerwägande deraf, att det beror pä hwar och en, som utborgar warvr, alt icke göra det at andre än kände personer, och att det ligger i sakens natur, att utlemnandet eller utborgandet af starka drycker förrgår GästenS öswerlastande deraf, af hwilken orsak Författningens esprit i denna del förfelades, sa ofta Gästen icke redan war öfwerlastad den stund da han starka drycker begärte, samt att senare qvalificationen, eller are wara allmänt känd pä fylleri begifwen är ett sa obestämdt, och wid bewisningen sa mycken swärighet och förklaring underkastadt uttryck, att wid tillämpningen oftast skulle möta hinder, finner Utskottet icke anledning att fränga.eller ändra de gagnade ordalag. , 2v;6 Den 29 Julli. Frän ej mindre Högwördige Prest, Ståndet, än Hederwärda Bonde. Ständer, har den anmärkning blifvit giord emot z:de §., att något answar bestämdt borde uttryckas för den åklagare, som wifar försiimmelighet, walid eller egennytta uti och wid ötalande af förbrytelser emot isrägawarande Författning; men dä Lagen i allmänhet stadgadt answar för den åklagare, som härmed beträdes, och Utskot. tet föreslagit, att allmänna åklagare wid Laga answar stola yppade förbrytelser emot samma Författning angifwa och atala, sä finner Lag.-Utskottet sa mycket mindre stal föreslå nägot särskildt answar i denna wäg, som ä ena sidan andre Strafflagar t allmänhet icke innehålla en sadan föreskrift, och ä den ändra det ändamål som föranledt till anmärkningen, att fä den försummelige eller felagtige åklagare» till böter falld, suspenderad eller asfalt, efter omständigheterna winnås genom gällande Författningar desto säkrare, som alla de allmänna åklagare hwilka haswa att atala de isrägawarande förbrytel, ser, omedelbarligen sta under deras Förmäns lydna och inseende, och af dem kunna för minsta fel eller magklätenhet suspenderas.
Bland Wettenskaperne, Religions-läran och Moralen, Geografien 'och Historien, isynnerhet Fäderncs l. mdetS 7) Detta är har wid ett ak Rikets Univerfiteter en pi samma Termin promoverad Philosophie Majster underqD Medici'iL;!icent. Eramm och disputera prn cc>. Denne aktningswärde man har likmäl, såsom mor dellö->, nödg.rts läsa för Barn och i 2 är predikat aftonKngarnc i Domkyrkan. Den 6 September. 169 landels kännedom, grundcrnc och tillämpningen till Mathemathik, Physik och Kemi, (skir hwilkct ändamäl tjenliga instrunwntcr och apparcillcr borde wara att tillgä) Natura! - Historien och kännedomen om wär egen kropp och wär hälsaS wärd. Med denna under, byggnad skulle dessa ämnen widare kunna fullföljas wid Univcrsttctetcimc, hwarcst Nnglingarne uti alla dessa delar borde wid emottagande! examineras. Dä man nu eger en sä god Bibel - öfwersättning , huru litet nyttigt är det icke att börtil ga PrcstcrneS tid med Hcbräiska spräket? Att haswa nöje af detta spräk, att kunna jemföra grundtexten » tillhör ProfeSsorcrnc och Lärarena wid Universitcterne, Skolorne och Gymnastcrnc.
Dessa skäl äro: dels den mindre lämpligheten deraf, att en Regeringens Ledamot utöfvar någon förvaltning, hvarmed redovisning af allmänna medel är förknippad, och dels att Kongl. Maj:t redan under den Julii i83o förordnat, att Styrelsen öfver Myntverket skulle på Kongl. Bergs-Collegium öfveiflyttas, sedan detta hunnit reorganiseras, hvilket nu anses vara verkställdt. Af dessa kan jag icke annat än erkänna giltigheten af det förra; men deremot så mycket mindre af det senare, sorn ett yngre stadgande, nemligen Kongl. Brefvet af den g Febr. i833, bibehåller Stats-Secreteraren för Financerna vid interims-öfverstyrelsen , intilldess ny organisation för Controlverket hunnit uppgöras, och sådant anser jag icke hafva egt rum förr, än Controls Författningarne blifvit öfversedde och efter behofvet omarbetade. Denna Statsoch Banco-TJIskottens Utlåtande N.o 5i, tid hade, efter mittf örmenande, Utskotten bort afbida, eller åtminstone uti sin hemställan deråt lemna afseende. Men en annan omständighet, hvarvid min uppmärksamhet fästats af Comiterades för Myntverkets öfverseende underdåniga utlåtande, synes mig dessutom alltför vigtig, att bär förbigås. Det är nemligen vid många till fällen, som ett collegialt förestånderskap icke medför det gagn och de fördelar, hvilka under en enda persons öfverstyrelse kunna vinnas, och, lika med Comiterade, tror jag sådant företrädesvis ega rum vid nu ifrågavarande Verk, så vida wyutningen med säkerhet skall kunna på en gång hastigast och ändaniälsenligast hedrifvas.
Och i sådant fall, huru de der blifvit afgjorda? Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Frågorne om de föreslagne förändringarne i de ofrälse Ståndens representation äro af den beskaffenhet, att jag för min del helst önskade, att vi fattade vårt beslut, innan vi kände de öfrige Ståndens. Ty jag skulle gerna se, att berörde förändringar biföllos; men det blir alltid obehagligare att bifalla dem, sedan det redan vore oss bekant, att de Stånd, hvilka de närmast röra, afslagit dem. Undertecknad Riddarhus Secreterare lemnade den uplysning att, enligt ankommen - Den 26 Februarii f. m. men officiel underrättelse, hade den föreslagne nya redactionen af i3 §. 2 Moni. Riksdagsordningen blifvit af de öfrige 3 Stånden antagen. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar ska!ken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg nödigt, att pröfningen af ConstitutionsUtskottets Grundlags ändrings förslag rörande de 3:ne ofrälse RiksStåndens representation borde tills vidare upskjutas. Ropades Nej. Herr von Hartmansdorff: Sedan det blifvit bestämdt, att frågan nu skall företagas till afgörande, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten på den olikhet i redactionen af ifrågavarande 2 Mom. i i3 §. Riksdagsordningen, som igenfinnes sid. 14 i den serskildt tryckte upgiften på föreslagne förändringar i Grundlagarne och sid. 25. På förra stället, eller i den redaction som nyss här blifvit upläst, slår, att Universiteten i Upsala och Lund åge alt Välja 2:ne Ordinarie Professorer. På sednare stället sid. 25, talas åter .alldeles icke om Ordinarie Professorer, utan blott om förändringen af ordet äge till vare berättigade; så att det gamla stadgandet, att valet bör ske bland Professorerne från de verldsliga faculteterne> är der bibehållit. 14 H. *3 Den 26 Februarii f. m.
Herr Grefvin och Landt Mar[kalk en yttrad* det han i anledning af den förefallna discussionen , ansåg sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade bifalla 6:te Punkten i Bevillningsutskottets Utlåtande med tillägg icke allenast, att de Ståder, uti hvilka Credit-upplag kommo att äga rum, borde anskaffa tjenlige byggnader , hvilka kunde till Magariner användas, utan ock att underdånig anhållan borde hos Kongl. Maj:t göras. Deri 14 Augusti e. m. det Kongl. Majit täcktes vid Credit-upplags beviljande i Nåder tillse , att någon skada derigenom icke må tillskyndas de Fabriker och Näringar hvilka härstädes blifvit uppdrifne till någon böjd , och således erlordra Statens skydd och omvårdnad Ropades starka Ja, jemte några Nej. Herr Lefrén: Jag utbeder mig att Ridderskapet och Adeln icke anser såsom envishet, att jag gör en anmärkning. Min tanka var att föreslå ett sådant correctif, som afviker från Utskottets förslag, att nemligen Kongl. Maj:t skulle äga rätt, att neka eller bifalla Creditupplag , så att icke denna punkt mera skulle binda Kongl. Majt än den första, som lemnar Honom tillfälle att neka import af varor. Det skulle lyda så : att Kongl. Maj:t skulle äga rätt att neka Credit-upplag, om Han ej ansåg dem för Riket nyttige. Hans Excellence Herr Grefve Mörner: Jag får endast hemställa , om icke den proposition Herr Grefven och LandtMarskalken framställt, kunde ställas så, att, med bifall till 6:te punkten , dé försigtighetsmått, hvilka i 1813 års Nederlagsförfattning äro föreskrifne, äfven vid dessa Creditupplag skulle iakttagas , och att Riksens Ständer , som anse detta såsom egenteligen varande ett administrationsmål, åt Kongl. Majit öfverlemna, att vid utförandet iakttaga, hvad omständigheterna kunna fordra. 534 *4 Augusti c. »#, Herr Tham:
Detta har nu skett, hvadan Utskottet, rörande ferdi iugsanspråkets uppkomst samt detsammas slut - Betänkanden, N:o 327. 23 liga liqviderande får afgifva följande, på Handlingarne grundade, i korrlhet sammanfattade berättelse. Sedan Sverige, genom Fredstractaten i Paris 1809 nödsakats ingå på det så kallade ContincntalSysternet yrkades väl å Franska Regeringens sida den utsträckning häri, att alla Golonialvaror, ankommande med hvilken Nations fartyg som helst, skulle anses förbrutne, men, då en så vidsträckt tydning af de i Fredstractaten upptagne stadganden stod i strid med Sveriges sannskyldiga intresse, blefvo, under loppet af år 1810, Amerikanska Fartyg lastade med Golonialvaror i Svenska hamnar öppet och i Pomern, med Svenska Regeringens tysta begifvande, emottagne och laddningarne förtullade. Till följd af en hotande Note från Franska Hofvet, hvars uppmärksamhet fästats å denna handelsrörelse, blefvo i November månad 1810 de med vederbörligt tillstånd i Stralsund förtullade och , till större delen, i enskiltes Magaziner redan upplagde Amerikanske Medborgare tillhöriga varor, för Franska Regeringens räkning med seqvester belagde. Lifliga framställningar gjordes om upphäfvandet af denna seqvester och varornas återlemnande, så väl af ägarne och deras i Stralsund varande ombud som af Amerikanska beskickningen vid Svenska hofvet, hvarå till svar lemnades, att man nödgats gifva vika för ett Yttre våld i en afskild del af Riket, som genom sitt läge var blottställdt för ett mera direct inflytande af de Franska fordringarne, men hopp gafs derjemte alt, i händelse dispositionen öfver de seqvestrerade Stat »Utskottets varorna Liefve till Pomerska regeringen öfverlemnad, ägarne skulle återfå livad deni blifvit fråntaget.
I södra Sverige var fordom en allmän tro bland bondfolket, att om en hafvande qvinna, för att göra sin barnsäng lätt, användt ett i deras tanke suveränt medel, att krypa genom en sele, skulle barnet väl om dagen blifva likt andra menniskor, men om natten, i händelse det var en flicka, förvandlas till mara, och i händelse det var en gosse, till varulf. Maran hade ingen sett, men varulfvens yttre var ganska många bekant; han såg ut som en stor lurfvig hund med eldröda ögon och sprang på tre ben. Den menniska, hvars sorgliga öde det genom moderns lättsinnighet blifvit, att om natten lunka omkring såsom en varulf, omskapades, så snart han om aftonen insomnat, så att den ena armen blef svans, den andra ett ben, och hufvudet spetsades till formen af ett hundhufvud; hvarefter han på sina tre ben hoppade ur sängen och började sina hemska nattvandringar. Hos en bonde i H– (så berättades det, och dylika berättelser voro många) inträdde en afton en tiggare, som med värdfolkets begifvande lade sig till hvila i den så kallade kakelugnsbänken, under det husbondfolket och tjenarne sutto och arbetade vid ljus; men knappt hade han insomnat, förrän han i sömnen utropade: här vuser en febb! (här växer en svans!) Vid hvilket anskri alla närvarande sprungo upp, emedan de visste att dessa ord alltid föregingo den hemska förvandlingen, och fingo till sin stora förskräckelse se huru en varulf, på tre ben, larfvade ut ur stugan. De små eldar, som stundom ses röra sig fram och åter på sumpiga hedar, kallas lyktgubbar. Det är, säger folktron, andar efter skäleller skilnadsvrängare, sådana, som i lifstiden bedrägligt flyttat andras råmärken, och som till straff härför icke få någon ro eller hvila i sin graf, utan måste upp hvar midnatt och med en lykta i handen leta sig fram i marken till det ställe, der en gång det råmärke stod, som de bedrägligt flyttat.
Respectiva Riks-Stånden bifallit Utskottets ifrågavarande Betänkande af den j8 sistlidne Maj, har Utskottet, i anledning af ofvanintagne anmärkningar af Herr Ofver - Intendenten Tham och Herr Landshöfdingen Eckorn, tillika skolat förklara, att Utskottet, af hvad Herr Ofver - Intendenten andragit, ansett sig icke böra frånträda sin förut fattade tanka i ämnet, icke en gång af det påstående Herr Ofver - Intendenten gjort, att den borde ersätta för* lusten leir Riket, som ej kunde inse rigtigheten i Herr Ofver - Intendentens Calcul, den Utskottet, utan att ingå i någon särskildt pröfning deraf, förmodar vara något obestämd och kanske högt tilltagen, enär Herr Ofver - Intendenten, uti anmärknings - Memorialet, uppgifvit förlusten vara två och eh half million högre, än Herr OfverInténdentén uti sitt första Memorial densamma upptagit; äfvensom då Herr Landshöfdingen Eckorn, med åsigt af Religionens lordringar, icke så bestämdt påstått, att någon annan af dessa fern Hel - Den 8 Juni. 3 29 Helgedagsr, än blott Midsommarsdagen, borde lill indragning, eller flyttning föresläs, Utskottet icke heller deraf trodt sig finna skäl att böra ändra sitt förra Betänkande; och änskönt indragning af Midsommarsdagen, betraktad, såsom förut, ifrån en oeconomisk synpunkt, skulle hvilket medgifves, af locala skäl kunna medföra nytta för någon viss Bandsort, kan Utskottet likväl icke tillstyrka en allmän flyttning af denna Helgedag, dä sådant i det hela skulle åstadkomma oreda. Detta varder emedlertid lemnadt till Höglofl. Riddérskapets och Adelns ompröfvande. Stockholm den 6 Juni 1815. På Högloft. Ridderskapets och Adelns Bedamöters vägnar A. Lantingshausen. På Vällofl. Borgare Ståndets Bedamöters vägnar Arid. Fredin. Uppläst hos samteliga Riks - Stånden de» 8 Juni. Riksens Högloft.
Damerna sågo alltjämt förskrämda ut och åhörde med större distraktion än sedvanligt sina kavaljerers komplimanger. Det var som att dansa öfver en tänd krutfjärding. Björnberg förde nu den vackra fru Otterdahl, hvars lilla hand darrade i hans, hvar gång de vilda ropen trängde in i salen. – Var inte inquiet, hviskade Björnberg i den vackra fruns öra, det är myndigheternas sak att passa på det här, fast det ännu så länge tyckes roa dem att låta populacen ge hals efter mig. När menuetten slutat, blef en paus, under hvilken mandelmjölk och konfityrer kringbjödo. Björnberg serverade sin dam, och medan hon läppjade på mandelmjölken, lyssnade han efter skränet. Unge Wingård, biskopens son, stod vid ett af fönstren och såg ner. – Se efter, ifall skrikhalsarna retirera, Johan Didrik! ropade Björnberg till honom. Det förefaller, som om de fått nog af nöjet. – Å nej, herr Björnberg, sade doktor Dubb, som stod alldeles tätt intill och hörde frågan. Så lättvindigt går det ej. Torget tömmes visserligen, men efter hvad jag hört, lär man desto lifligare trängas och knuffas på Norra Hamngatan utanför herr Björnbergs hus. – Det artar sig till en verklig revolt, ropade baron Koskull upprymd, det är högst pikant att för en gångs skull något händer i vår beskedliga stad. Götheborg ter sig fullkomligt som Paris. Busarne ämna aflägga visit hos bror Björnberg. – Den äran ger jag – jag ber om ursäkt, lilla fru Otterdahl, därför att jag svär. Hör hit, han, Andersson. – Gå och se till, att de ej göra något ofog vid mitt hus och se efter frun och barnen, ifall det behöfs. Landshöfdingen kom i detsamma fram. – Får jag fråga herr landshöfdingen ... – Man kommer för att rapportera för mig, svarade denne kort. Hvar har grosshandlare Björnberg sin fru? Jag ser ej till henne på balen? – Min hustru håller sig hemma, hon är sängliggande sjuk. – Det är en mycket obehaglig situation för den beskedliga fru Björnberg och hennes små barn. – Det är en obehaglig situation för mig också.