Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Santes - 14 Stals-Utskoltcls Utlåtande, JYl 74. son, ingalunda vore tillräckligt eller stöde i rättvist förhållande till de utmärkta för t jenster Santesson ådagalagt på sin offentliga bana och de stora uppoffringar han gjort i och för utförandet af det riksgagneliga storverket Götha Kanal, Rikets Ständer måtte med 500 R:dr, elier till 1,000 R:dr, höja pensionen för denne 79-årige', högt förtjente man, hvars ekonomiska vilkor ännu i hög grad påkallade deltagande, och att den sålunda förhöjda pensionen måtte få utgå från och med innevarande år; — och får Utskottet med afseende å Kommerse-Rådet 5ontessons långt framskridna ålder, långvariga och särdeles nitiska verksamhet i allmänna värf samt erkända behof af understöd, i så måtto tillstyrka bifall å motionen, att Rikets Ständer mätte å Allmänna Indragnings-staten låta uppföra bemälde Kommerse-Råd till åtnjutande för sin återstående lifstid af en till 1,000 R:dr förhöjd årlig pension, att utgå från och med det år, nu skeende Statsreglering blifver gällande. 20:o. Från Bonde-Ståndet har till Utskottets behandling blifvit öfverlemnadt ett inom bemälda Riks-Stånd afgifvet Memorial, deruti vice Talmannen A. Wilh. Svartling föreslagit, att f. d. Andre Landtmätaren i Östergöthlands län Gustaf Johan Grewell, hvilken, sedan lian i 52 år med outtröttlig flit och redlighet tjenät riket och den landsort der han varit anställd, år 1846 erhållit afsked med den Audre Landtmätare då tillkommande pension af 500 R:dr, måtte, enär han vore alldeles obemedlad och derjemte, vid 79 års ålder, i följd af ålderdomssvaghet och nära fullkomlig döfhet försvagad hörsel, oförmögen att förvärfva bidrag till sin bergning, af Rikets Ständer få sig tillagd den vid 1847—1848 årens Riksdag Andre Landtmätare beviljade förhöjda pension af 600 R:dr, räknad från 1855 års början.
Det synes mig, som skulle ordställ - 188 Den 9 Augustine, m. ningen i 2:dra morn. af ifrågavande § vara något otydlig, ty sedan första morn. omtalat, huruledes den, som erhållit rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin, skall undergå utmätning, i händelse han icke inom föreskrifven tid erlagt den för honom belöpande afgift, så förekommer i 2:dra morn. ett allmänt stadgande att ”den, som idkar minuthandel med eller utskänkning af bränvin under tid, hvarför afgift icke blifvit i föreskrifven ordning erlagd, bote” det och del belopp. Män kan visserligen draga den slutsats af morn., att det har afseende på den person, som till minuthandel eller utskänkning är berättigad, men med vår benägenhet att vid lagskipning taga hvarje stadgande för sig och att förstå detsamma, såsom orden lyda, så skulle man komma till den slutföljd, att en person, som alldeles icke har rättighet att idka minuthandel med eller utskänkning af bränvin, ändock skulle böta första gången från 10 till 20 R:dr, andra gången 20 lill 40 R:dr, om han nemi. befattar sig med en sådan rörelse. Nu står i 39:de §:n stadgadt ett mindre ansvar för hvar och en, som säljer ett mindre parti bränvin, än hvartill han eger rättighet. Således kan någon tvekan upstå, om icke i dessa begge §§:r ligger någon motsägelse. Jag hade önskat att Utsk. uti 2:dra mom. af ifrågavande § tydligen utsatt att det är den person, hvilken lagligen eger rättighet att idka minuthandel eller utskänkning, som är underkastad böter, i händelse afgiflen icke varder inom föreskrifven tid erlagd. För ögonblicket kan jag icke upgifva förslag till en förändrad redaktion i den syftning jag nu uttalat. Ehuru jag för min del anser, att ett förtydligande af 2:dra mom. är af behofvet påkalladt, vill jag dock icke, om R. o. Ad. finner det klart och tydligt, motsätta mig bifall lill detsamma, såsom det nu befinnes. Gr. Mörner, Axel:
Vore det således rättvist att, derföre alt raan beviljar en dylik förening ett kreditiv, betaga alla dem, som äro innehafvare af dess obligationer, belåningsrält derå. Det vore allenast ett sätt att utan 8 H. 18 274 Den 17 Juni e. m. något ändamål nedsätta deras värde. Här är en serskild fond afsedd för denna sak, och obligationerna äro allmänt ansedda såsom säkra papper. Skulle de då icke (å belånas endast derföre att Hy-, potheksföreningarne hafva kreditiv-rätt ? Det är ett vilkor, vid hvilket jag åtminstone, i fall det varder till Utsk:s pröfning öfverlemnadt, får högeligen önska, att ötsk. icke mätte fästa något afseende. Gr. Gyldenstolpe: Jag ser icke något skäl, hvarföre Banken skall pä tvenne säll understödja Hypotheksföreningarnes kredit. Det är ju medgifvel, att dessa kreditiv endast beviljas för att uprätthålla de af Hypoiheksföreningarne utgifne obligationers kredit; och vid sådant förhållande, har ju R. St:rs Bank redan bidragit till kreditens uprätthållande. Skulle den nu göra det äfven på ett annat sätt, så blefve det ju tårta på tårta. Kunna icke Hypotheksföreningarne, oaktadt de erhållit kreditiv, uprätthålla sina obligationers säkerhet, så är väl icke skäl, att åt dero gifva någon kredit i vrätt, ty i den händelse måtte de icke hafva någon kredit. Det har äfven häridt, ali Hypotheksföreningarnes Direkt:r taga lån i Banken för föreningarnes räkning på de af dem utfärdade obligationerna; och det vore väl då icke skäl, alt åt dessa föreningar bereda utväg, att på tvenne sätt erhålla lån i Riksbanken. Åtminstone kan jag, för min del, icke anse det vara lämpligt. Frih. Raab: Då Gr. Lagerbjelke icke ingått på mitt sista förslag, ber jag att få vidblifva det af mig först framställda; nemi. så, att jag begår serskild nropos. på kreditivets belopp, och serskild på de vilkor, jag i min motion föreslagit, och hvilka icke varit föremål för tvist inom det Höglofl.
Vi komma nu till ett fbr den norske författaren karaktäristiskt drag. Under det att han, såsom mycket tänkvärd, återgifver den gamla satsen om behofvet af » pengar » fbr krig, hvilket medel Sverige skulle ha saknat, låtsar han icke med ett ord om tilllämpligheten af denna sats på Norge — en förtegenhet, hvari hans publicistiska landsmän för öfrigt äro honom fullkomligt lika. Han förbigår totalt, i hvilken obeskrifligt mycket gynsammare ställning svenskarne befunno sig, i finansielt och ekonomiskt hänseende än norrmännen. Redan på våren år 1813 voro den danska riksbankens sedlar i starkt fallande, och upprättandet af en norsk bank mötte svårigheter, emedan den lilla silfvervaluta, som fans i landet, mer och mer försvann, då köpmännen, under en ofördelaktig handelsbalans måste dermed betala utländska varor. Handel och näringar, redan då i lägervall (Aall frågade i ett memorial i september s. å. till prins Chr. Fredrik: » Hvilken ställning kan vara fruktansvärdare och ofbrdelaktigare än Norges närvarande? »), sjönko under den långvariga blokaden alltmera, och vid deras sida penningeväsendet. Prinsen, som i sitt och Danmarks intresse uppbjöd allt för att egga motståndet mot Sverige och bland sina förnämsta medel begagnade förvillande meddelanden om Englands sympatier och Norges egen ställning, undan-höll den komités betänkande, som fått uppdrag att undersöka landets finansiella ställning, till den 19 maj 1814 — två dagar efter det konstitutionen antagits och han sjelf valts till konung. Detta betänkande var allt annat än uppmuiftrande. Utom den utelöpande, såsom statsskuld betraktade sedelmassan, 3,572,021 r: bd.
Stenen får ej slipas buktig tvärs öfver, utan sorgfälligt hållas grad. Slipar man med den riktning, i hvilken stenen vefvas, så blir eggen lätt rund, o c h stor råegg uppkommer. Råegg kallas de tunna stålflagor, som bildas i kanten af eggen vid slarfvig slipning. Råeggen bortages dels genom att slipa af knifven under ringa tryckning mot stenen, dels genom bryningen. Till brynstenar brukas mycket fina sandstenar, skiffer o c h s. k. arkansasbrynen m. fl. De förstnämnda kosta omkring 50 öre pr. st. o c h fuktas vid användningen med vatten. Skifferstenar säljas till samma pris som föregående, o c h till dessa begagnas hellre olja än vatten. En trasig griffeltafla kan lemna råmateriel till många brynstenar. Skifferstycket bör då fastlimmas vid en träbit, så att det blir lätthandterligare. Till arkansasbrynen användes endast olja (bomolja e t c). Dessa stenar äro till färgen hvita o c h hälft genomskinliga samt säljas efter vikt, hvarför det är fördelaktigt att köpa en tunn, men i stället lång och bred sten. En liten sådan sten lagom för hushållet kommer på ungefär 1 krona 50 öre samt är af oerhördt stor varaktighet och förtjänar därför in sitt högre pris, hvarjämte den brynar utmärkt väl. Då, man skall skärpa en knif, lägges brynstenen på bordet, fuktas eller oljas in, hvarefter knifven föres öfver densamma på lika sätt, som då man slipar pa skjutstenen. Knifven hålles dock i något mindre lutning mot stenen vid bryningen än vid slipningen, så att bryningen ej sker öfver hela facen utan blott en yttersta del af denna. Knifven brynes naturligtvis från båda sidor, ömsom från den ena, ömsom från den andra, o c h med stor försiktighet och stadga i handen. Då en knif kännes slö, är det ofta nog att bryna den för att åter få den skarp. Med ett smergelbryne hvässer man lätt en knif. Ett sådant kostar 75 öre. Knifven hålles vid dylik skärpning fast stilla med venstra handen o c b brynet föres fram och åter längs eggen.
Jemte det jag instämmer med Herr Påhlman att bifall till Utskottets Utlåtande skulle innefatta obestämdhet, får jag, sorn deltagit i öfverläggningarne både i Utskottets Plenum och Beredning, samt på sådan grund känner beskaffenheten af de anvista tillgårtgarne, förnya mitt förut gjorda tillstyrkande, att ifrågavarande lån må anvisas att utgå af fonden till inlösen af Discont-assigriationerne; emedan på detta sätt hela lånet troligen utfaller detta år, då deremot den tillgång af 150,000 R:dr, som Utskottet änvist å de till förstärkande af Bankens reela Fond anslagtie medel, rätteligen icke inflyter förr än år 1823. Grefve von Rosen: 1 anledning af Herr Påhlmans farhåga, styrkt af erfarenheten atfc Ridd, 9, Ad, Prat. VIII. B.. ' $ 66 Den 4 Julii. Städerna ofta begära prolongation samt äfven afskrifning af erhåilne lån , får jag lemna den upplysning, att Götheborg år 1804 fick upptaga ett lån i RiksgäldsContoiret af 200,000 R:dr , hvilket återbetaltes på förfallodagen år 1810. Herr Cederschöld, Pehr Gustaf: Herr Påhlman har erinrat om den vanliga svårigheten att återfå de Bancolån , som Städer erhålla, emedan deras Ombud vid Riksdagarne gemenligen anhålla om nya prolongationer. Detta Städernas förhållande kan ingalunda anses såsom bevis på oförmögenhet att betala; utan är i min tanka blott en nödvändig följd af räntans låghet. Det är naturligt, att den som har ett lån mot mindre än laglig ränta , skall på allt sätt söka få behålla det så länge som möjligt, och äfven, utan att deraf vara i behof: ty skillnaden emellan den ränta han erlägger och den lagliga, är för honom en säker vinst.
För öfrigt tror jag icke det kan vara den värde Ledamoten tillåtet, att på detta sätt drifva spectakel med Contrapropositioner, som ej behaga honom; ty om man, blott för att hindra andras meningar, kan få uppställa hvilka orimliga Contrapropositioner som helst, så får jag förklara, alt jag utan svårighet skall uppställa ioo:detals proposilioner vid hvarje sak. Friherre Sprengtporten: Sedan Friherre Cederström vänt sina anmärkningar från Contrapropositionen till Ja-proposilionen, hvilken äfven jag linner vara ett blott chartek, förenar jag mig med honom så vida, att jag tror det bästa vara, att genast skrida till votering öfver hufvudsaken. Herr von Hartmansdorff: Det torde ursäktas mig, om jag ännu en gång erin - l72 Den 29 September. tlrar om elen långt lidna tiden, samt hos Herr Grefven och LandtMarskalken anhåller om en hemställan lill Ståndet, att skiljas åt. Eljest inser j.ag sannerligen icke, huru vi skola i dag komma till något slut, såvida icke Herr Hjerta vill lemna Friherre. Cederström en föresyn af eftergifvenhet, och låta påståendet, om bibehållandet af 1823 års Statsreglering i sin helhet, förfalla, helst Herr Hjerta i alla händelser har sin rätt till afslag öppen vid hvarje särskildt moment. Att vilja tvinga oss bifalla hela Utlåtandet på en gång, utan någon föregående pröfning af de särskilda mqmenterne, finner jag alltför olämpligt. För min del hade jag önskat bifalla vissa, och jemka andra, och jag förmodar, att detta är fallet med flere andra Ledamöter. Men genom sträfvandet att få en proposition på alltsammans, förutser jag, att Friherre Cederström skall förlora många röster, hvilka eljest instämt med honom. Herr Hjerta: Jag har redan från början framställt mina skäl för en generel Contraproposition, nemligen alt jag finner en partiel pröfning af hvarje anslag olämplig; ty så länge det blott är fråga om några hundrade R:dr i sender, eftersinnas icke, huru mycket skatterna i det hela ökas.
Utskottet, sorn redan i förra Betänkandet förklarat sig godkänna den grundsats, hvarå Herr Hessles motion hvilar, finner numera det hinder vara undant öjdt,. som Utskottet ansett möta för bifall till förslaget i dess förutvarande mera inskränkta skick., Och sorn hvarken egande-rätten eller hypotheks-i ätten till fast egendom är tillräckligen betryggad, så länge , på sätt nu gällande Lag medger, den, sorni på" god tro ej allenast köpt fastighet, ulan ock med köpet lagfarit, äfvensom dén, Hvilken erhållit inteckning, sedermera, . och möjligen efter, lång tids förlopp, kail nödgas vika för annan, sora tidigare köpt, men underlåtit atti deråt gifva offentlighet genom köpets lagfarande, i följd hvaraf dén förstnämnde köparen och intecknihgs-hafvaren kunna komma att förlora^ hvad dé utbetalt, utan att det ens varit dem möjligt attförlusten: förese och afvärja*, tvekar Utskottet ingalunda att dc ifrågavarande motiönerneBiträda;. Utskottet anser likväl lägförändringen Böra utsträckas, icke allenast till dé af;' Herrär Hessle och Dalman uppgifna lagrum*. ulan Förordningen om städsel och lego af jord på- ländet af dea i3. Junii, i8öo, hvilken synes medgifva den tolkning, att Arrendfc-Göntvact, hvilket intecknas sist vid det Ting, sorn infaller efter •sex månader sedan. Gon trädet; slöts, icke skall rubbas af köp , sorn; under tiden ske* äfven, om, dfe lagfaras innan.
För hvarje qvartal skall, inom En månad efter förloppet deraf, en uppgift om summan af de vid halfårets slut utelöpande Bancosediar och i Banken på räkning innestående medel, genom Banco-Fullmägtiges försorg, tryckas och med Allmänna Tidningarna utdelas, samt efter hvarje års bokslut, på lika sätt, en öfversigt, som visar Bankens hela. ställning för det året.. Det Ombud, sorn af Konungen utses, erbålle, när så nödigt pröfvas, uppgifter på beloppet af Bankens capita I-fond och fordringar, på penningar, som der blifvit nedsatte, på utelöpande Bancosediar eller andra förbindelser och ti fl hands varande metalliska tillgångar. Finner Konungens Ombud nödigt att öfverlägga med Banco-Fullmägtige, gifve han det tillkänna för Ordföranden ibland Fullmägtige, som det åligge att dem genast för sådant ändamål sammankalla, äfvensom att Ombudet tillkalla, då frågor till öfverläggning förekomma, som röra förstärkning af Bankens redbara fond, eller Lånrörelsens utvidgning eller inskränkning. Konungens Ombud läte i Protocollet anteckna sina, under öfverläggningen meddelade yttranden„ men öfvervaro icke besluten.. §. I2V Hvad uti 6 §. af Lagen för Banken af den i Mars i83o är stadgadt, angående enskilda Bankinrättningar, förblifva till kraft och. verkan gällande. Om Bankens rörelse■ såsom Depositions-Bank.. - §. i3.. Enskilde personereller Bolag må på räkning i Banken insätta Svenskt Guldeller Silfvermynt, eller Bancosediar, eller godkände anvisningar å Banken och på beloppet assignera till utbetalning, vid anfordran, utan räntas tillgodonjutande, och under iakttagande för öfrigt af de reglementariska föreskrifter, sorn, till förekommande af missbruk, kunna finnas af nöden. Kongl.
Min öfvertygelse har varit och är den , att LagUtskottet, för att rädda den goda saken ur dea ovissa ställning, i hvilken han af händelserne länge nog varit qvarhållen , bordt göra något afseende på denna framställning, ty hvart - Bil. till LagUtskottets Betänkande N:o 74^ hän meningarne an vackla , hvart omdömet än utfaller, så både påkallar och tål arbetet denna i constitutionel väg påkallade ofientliga behandling, Hvad sjelfva Lag-Comiténs sextonåriga bemödande och arbete för fäderneslandets I,agförbättring vidkommer — äfven jag egnar åt dem min fria , min uppriktiga högaktning, De pecuniaira uppoffringar Staten förarbetet bekostat anser äfven jag ringa emot det åsyftade stora ändamålet. Civil-Lagförslaget (se motiverne sidan 1) antyder, att ’Vid Kongl. Majit åt Lag-Comitén uppdrog att utarbeta, förslag till allmän Civil-och Criminal-Lag, lernnades tillika den föreskrift, att 1734 års T. a g till dess yttre jorm och indelning i vissa balkar dervid borde tjena till grund och efterföljd." Frågan har för mig länge varit ett ämne för meditationen , men jag har ännu ej derom hunnit öfvertygas , att icke det framlagda förslaget både till princip och till form någon gång nog starkt afviker ifrån vår äldre ännu gällande lagstiftning. Min framställning skulle ifrån reservation öfvergå till afhandling, om i min plan inginge en fullständigare bevisning af detailerne, en jemförelse emellan det nya , som vill göra sig gällande , och det gamla bepröfvade , hvilket likt annat gammalt icke älskar att t förtid blifva utträngdt. Mina tänkesätt hylla 46 Bil. till LagUtskottelS Betänkande Nm y4. visserligen icke någon åfersk ridning.
Ridderskapct och Adeln ingifwit till Utffvttcts handläggning remitteradt Memorial, har Bonde-Ständek tagit detta ärende i noga bfwcrwägande, och för dest del funnit ifrägawarande proposition till dest beskaffenhet icke wara pä nägot sätt hwarken wädclig för Banco-Werket eller stridande emot den för Utskottets Ledamöter utfärdade Instruktion, enär det i alla fall tillkommer Utskottet att Me det sädane omständigheter beträffande Bankens Fond och Sedelstock, som enligt Regerings - 1224 Den 2 Vetober. gerings-Formen böra hällas hcmlige, icke warda uti ben fdrwäntade allmänna berättelsen öfwer Banco-Werkets tilständ yppade, wid hwilkct förewettande Bonde-Ständet anser Utikottet wara oförbindradt, att med öfwer, läggningen i ofwanberörde ämne desto heldre fortfara, som den gjorde propositionen ej uphäfwer hwad Utskottet förut i anseende till berättelsens afgifwande stad, gat och beslutat. Härom skulle sä wäl de öfrige Respcctive Ständen som Banco - Utskottet wördsamt och wänligen underrättas. Ot lu^ra. > Lx krotvLolio 8. IräZärcisi. Utdrag af Protocollet, hället i BondcStändets klenum ben 19 September 1809. S. O. Till de öfrige Respcctive Ständcn skulle genom Protocolls-Utdrag »ördsam och wänlig underrättelse meddelas, att Bonde - Ständet denna dag till Bcwillnings - Utskottet remitterat irenne serskildte af Riksdagsmännen Ln'c NUunst, josian Ifarsson äVi!<- !unä och jan ^arn-lon ingifne Memorialcr, äsyftande, att det hitiutils crlagdc säl: chefs-Bränneri Arrendet bör hädanefter uti allmänna Bewillningen med witze tvikkor inbegripas, läst suprs.
Kostnaderna för lyshållning och ved, upptagne i föregående revisions-berättelse till 2,285 R:dr 18 sk. för år 1852 och följande året till 2,320 I afseende å anledningen till denna betydliga tillökning i utgifter för nämnde artiklar, hafva Revisorerne inhemtat, att sedan det gamla vid Barnhuset befintliga gasverket befunnits i hög grad bristfälligt, samt en ombyggnad och behöflig ändamålsenligare inredning af detsamma ansetts medföra alltför betydlig kostnad, hade Direktionen valt den utväg, att från Stockholms gaslysningsbolag köpa den för Barnhusets upplysning erforderliga gas, helst Barnhuset derigenom befriades från vådan, att å sin tomt hafva en i hög grad eldfarlig inrättning. Kostnaden för i följd häraf behöfliga nya lednings-rör, lys-apparater, gasmätare m. m., inbegripen uti ofvannämnde under åren 1854 och 1855 bestridda utgifter för ved och lyshållning, belöpte för det förra af dessa år till 716 R:dr 28 sk. och för det sednare till 2,990 R:dr 44 sk. Denna förändring borde, då Barnhuset således upphört att hafva eget gasverk, verkat till besparing i ved-åtgången; men då, samtidigt med de nya gasledningarnes anbringande, luftvexlings-inrättningar blifvit utförda x alla amsalar och sjuk-lokaler, hvadan, till ersättande af den värme, som borttages af den oupphörligt fortgående luftvexlingen, en starkare eldning erfordrades, hade härigenom blifvit nödigt, att använda ungefär samma qvantitet ved, som under de nästföregående åren. Härtill kommer ock, att i de föregående årens räkenskaper flera utgifter för gaslysningen blifvit under andra titlar afförda, å hvilka titlar således utgiften nu är minskad; och då för öfrigt genom ofvannämnde förändring den förut till gasverket begagnade lokal blifvit disponibel för andra ändamål, äfvensom gaslysningen nu är, med omkring samma förbruknings-kostnad, långt ändamålsenligare än förr, anse Revisorerne den betydliga tillökning, som under revisions-åren egt rum uti utgifterna å denna titel, vara fullt tillfredsställande förklarad. § 4.
Då må det vara sanni och riktigt; men om de misslyckas, hvarföre skola våra efterkommande då umgälla vårjernvägsfeber? Vi böra väl sjelfva betala våra medikamenter. Det är derföre jag förut yrkat, att man icke skulle göra några statslån och dermed betunga framtiden, utan att man sjelf borde betala med de medel, hvilka för detta ändamål vore tillgängliga. Kunde man icke göra det, borde man åtminstone1, betala så mycket, och ej så litet, som möjligt för sin egen obetänksamhet, samt sålunda icke hvälfva hennes följder på efterkommande. Hvad för öfrigt denna punkt beträffar, instämmer jag med Hr Bildt. Jag tror icke, att R. o. Ad., eller något annat Stånd, bör åt Pullunge i Riksg:s-Kont. öfverlemna, alt till hvad pris som helst anskaffa penningar till jernvägars anläggande; ty dermed står icke ör lifvet, såsom man säger. Vöre här fråga om att uplåna pen - Den 7 November. 331 ningar för att uprätthålla rikets sjelfständighet mot fiender: då måste man naturligtvis betala hvad som erfordrades. Men när frågan icke är derom, utan blott om ett tillfälligt hugskotts tillfredsställande, är det icke skäl alt gifva en så vidsträckt frihet åt Fullm:ge. Vidkommande 2:dra mom. i förevartde punkt, anhåller jag, att R. o. Ad. malte, i öfverensstämmelse med sitt beslut i en annan författning, ändra ordet ”bestämmelser” till föreskrifter. Gr. Mörner, Carl Göran Dellof: Hvad ifrågavar:de punkt angår, kan jag icke annat finna, än att den vinner i bestämdhet och tydlighet genom det af Gr. Lagerbjelke framställda förslag, ehuru jag icke kan underlåta att erkänna, det jag icke tror ali all säkerhet dermed vinnes.