Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stora lampor, som draga för mycket af deras lilla fotogenförråd; lefvande växter, som måste inackorderas under de få dagarnes vistelse på landet om somrarne, små rara knähundar, som de icke hafva råd att betala skatt för, kattungar som de icke få ha för värden, mattor som deras krafter icke räcka till att sköta, och många andra ytterst rara och olämpliga saker. Ett ungt arrendatorsfolk med två, nej, fyra tomma händer fick en ljuskrona så stor, att när den hängdes upp i det låga taket, matbordet med knapp nöd kunde skjutas under den, hvarjämte den visade sig så öfverlägsen det öfriga möblemanget, att lilla frun gömde ansiktet i sin mans kontorsrock och snyftade: » Ack, om vi i stället fått en ko! » En ung, robust förvaltare på en vidsträckt egendom fick en bekväm, låg rogifvande hvilstol, vid hvars åsyn han skrattande förklarade, att det väl skulle behöfvas en ångvinsch att få honom upp, om han fördjupade sig i den, han som icke ens vågade slå sig ned på en sten ute i skog och mark för att icke komma ur den för hans åligganden nödvändiga farten. Han skänkte den åt sin unga fru — men hon ville hellre haft en väfstol. Och slutet på dessa och många liknande iakttagelser blef, att det var med en verklig lättnad jag lät mina blickar hvila på ett kuvert med farbror Jonas upprättstående oppositionsstil, där det lästes: Detta skall vara salsgardiner. Nog prosaiskt tycktes det, men praktiskt i så- dana fall, där man icke tilltror sig sakkännedom nog. Ungdom och barndom lägga vanligen sina önskningar så öppet i dagen att paketen till dem nog alltid komma att utgöra en af de stora ömsesidiga fröjderna på julaftonen. *: J: * Iduns läkarartiklar. (Eftertryck förbjudes.) (Forts, och slut). En trång, oregelbunden tandställning predisponerar vidare i hög grad till dåliga tänder, ty mellan dessa skeft stående tänder samla sig lätt matrester, som äro omöjliga att aflägsna. Oregelbundenheter i tändernas ställning bero ofta på arf. Barnot ärfvcr t. ex. faderns stora tänder och moderns små käkar, eller, fastän detta är då mera sällsynt, tvärtom.
Heurlin, Prosten C. G. Berlin, Kontraktsprosten L. P. Holmberg och Herr C. G. Åsbrinck. af Herr Bildt, Didrik Gillis: »A den Afdelning af Siats-Utskottet, som hade sig ålagdt den förberedande behandlingen af den vigliga jernvägsfrågan, hade fråga uppstått, om det ej kunde vara både billigt och ändamålsenligt, alt enskilde bereddes tillfälle alt kunna få deltaga äfven i stambanors anläggande. Efter omsorgsfullt pröfvande af alla härvid förekommande omständigheter, uppgjorde Afdelningen, med anledning deraf, ett förslag till svar å Kongl. Majits Nådiga proposition angående jernvägars anläggande inom riket, hvari Afdelningen, med godkännande af grundsatsen, alt stambanor böra byggas, underhållas och förvaltas af staten, likväl medgifvit enskilde att på uppgifvet sätt bidraga till statsbanornas åstadkommande. Ehuru detta förslag i Utskottets plenum blifvit, genom en majoritet af några få röster, förkastadt, har jag likväl ej kunnat deraf blifva öfvertygad om detta förslags oan laglighet, utan tager mig friheten all, med anförande af de motiver Afdelningen för detsamma anlört, underställa det Rikets Ständers bepröfvande. Afdelningens förslag var följande i »I fråga om bestämmandet af koslnaderne för de så kallade stambanornas utförande, anser sig Utskottet deremot icke kunna obetingad! tillstyrka godkännandet af den i Kongl. Majits nådiga proposition föreslagna grundsats, alt staten bör ensamt vidkännas dessa kostnader. Enligt
Då rälla sammanhanget af hvad sålunda här ofvan blifvit framstäldt tages i närmare betraktande, vill det synas som skulle bättre grunder för anmärkningen, angående det till Landtbruks-Akademiens Sekreterare beviljade anslag, ej förefinnas, än de som föranledt till erinringar i afseende å beviljadt anslag för Direktören Hofman Bang, nemligen att här förekommer en utgift, som möjligen kunnat besparas, och som all utgift är motsatsen af besparing samt besparing är högsta målet för ali förvaltning, så borde utgiften undvikas. Vidkommande slutligen de yttrade åsigterna i afseende å förvaltningen af de medel, hvilka äro anslagna till bildande af en fond för lån på ull, så vill det synas mig, att i de ej förutsedda fall, då mer eller mindre af dessa medel ej utgå för omförmälda ändamål, det vore gagneligt, om de kunde komma näringarne till godo på annan väg, som dertill öppnar sig, och ej ligga slängda från all inflytelse på den allmänna penningemarknaden; hvarföre jag ock, för min del, tillstyrker, att förslaget derom må bringas i verkställighet, för så vidt som af mig okända hinder dervid icke möta. Stockholm den 7 Februari 1844* GABRIEL POPPIUS. B. 1¥. Prinzcucreut*. Protokoll^ hållet vid sammankomsten med Herrar Schäf eriägare i Norrköping den y Juli 1842. Närvarande; Herr Stats-Rådet m. m. Poppius, Hans Excellens, Herr Grefve Trolle Wachtmeister Herrar Grefve G. Wachtmeister, „ Baron H. Hamilton, „ Baron W. Sprengtporten, „ B. Ribbing, „ A. Tham, „ L. G. von Celsing, „ Baron Paykull, „ Reutersvärd, „ Baron A, Hermelin, „ C. Didron, „ G. Arnell, m. fl. samt undertecknad, Protokollsförande.
— I anledning häraf och då allmogen vore fullt förvissad derom, att den lagligen icke vore skyldig bygga och underhålla husen vid den så kallade Gästgifvaregården, som egenteligen nu kunde anses såsom Post-station, och hvilka hus endast begagnades af Postförvaltningen; då en sådan skyldighet vore betungande, såsom förenad med betydliga kostnader; då, för den händelse, Grisslehamns Post-station kunde betraktas såsom blott Gästgifvaregård, icke blott socknen, utan hela Häradet, borde dela underhållsskyldigheten; och Statsoch Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.o 23. 9 då anlagas kunde, alt Postverket af ålder varit ålagdt äfven underhållsskyldigheten, helst den enda byggnad, socknen uppfört, varit en stuga för Eckerö postförare, hvilken sluga, sedan poslföringen numera verkställdes med Kronans bålar och manskap, blifvit borttagen, — har motionären yrkat, del Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Wäddö församling kunde befrias från ifrågavarande skyldighet, eller, derest sådant icke medgåfves, behörig undersökning anställas, huruvida Wäddö församling lagligen vore skyldig att undeihålla husen vid Grisslehamn Poststation.
Det är redan visadt, att den icke kan öfverstiga 170,000 rdr. Derifrån måste afdragas först. 77,115 rdr, utgörande det belopp, hvarmed nu föreslagna golf af ek i kostnad öfverstiga förut uptagne golf af furu; en förändring i byggnadssättet, som, ännu icke vidtagen, måste blifva beroende af Ständernas anslag, och för hvilken tillökningen i kostnadsförslaget icke utgör någon felräkning. Vidare bör afgå 33,880 rdr 40 öre, hvarmed kostnaden för de smidda jernkonstruktioner, hvilka blifvit använda, öfvorstigit de i kostnadsförslaget uptagne gjutne. Man må lägga byggnadschefen till last, att han i sitt första förslag uptagit materialier, som ej kunde begagnas, men då, på sätt han för mig upgifvit, de gjutna bjelkarne voro föreslagne af Geheimerådet Stiller, kunde han ej betvifla deras användbarhet förr, än han om motsatsen, vid en byggnad af den ifrågav:des dimensioner, blifvit af Kapten Carlsund öfvertygad, och att han sedan icke, för att för ögonblicket undgå anm., använde ett ctjenligt byggnadsämne, lärer icke böra klandras. Efter afdrag af båda dessa summor, tillsammans 1 10,995 rdr 40 öre, återstår såsom missräkningens högsta möjliga belopp, så vidt den hittills visat sig, 59,004 rdr 60 öre, hvaremot också möjlighet förefinnes, att den genom hädanefter upstående besparingar kan alldeles försvinna. Då nu den år 1856 beräknade kostnadssumman utgjorde 7 50,000 rdr, upgår missräkningen således sedan dess till högst 8 %, och jag hemställer till hvar och en, som under loppet af alla de sednaste förflutna 5 åren föreliaft en ännu fortgående byggnad, om han hoppas att se sina första beräkningar mindre felslagna. Lägger jag härtill Öfverintendentsembetets, i Utsk;ts Utlåt. sid.
All frivillig inskränkning af den magt, som Folket förbehållit sig , att genom sina Representanter utöfva, måtte vara ett bevis af misstroende till egen dygd, och det Folk, som icke anser s;g kunna vara dygdigt, förtjenar ej att vara fritt. Hafva vi väl nu till vårt Constitutions-i Utskott aflagt en bekännelse af vår svaghet, af vår väld i omdöme, af vår böjelse för EmbelsmannaMagtens inviolabilitet, af vår fruk-, tan för passionernas medverkan i våra öfverläggningar om Rådgifv-ires förhållande, och bafve vi såmedelst påkallat det förslag ill ändring uti 107. sorn af ConstirutionsUfskotl tet förelägges oss, eller anser man tili tället, då en pluralitet visat liknöjdhet för sina rät. tigheter Den 23 Maji. tigheter i denna del, böra begagnas, för att äfven betaga Efterkommande möjligheten att utöfva den Opinionsdom öfver Mänistéren , som är en borgen för Folkets friheter uti Constitutionella Monarchier. Med all agtning för Friherre Adlerbeth , med vördnad för de prof af Frihetsvän,jag om honom här hört åberopas, tager jag mig friheten bestrida den tydning, han med så myc* ken framgång afgifvit om rätta iörståndet af Lagstiftarens mening med I07 §:s andra Moment: Jag djerfs å min sida försäkra, att Grundlagen år 1809 ej blifvit antagen i den esprit, man åberopar nu, om meningen icke, åtminstone i denna del, varit klar och tydlig för dem, som, drifna utaf känslan för Landets väl, försökte och lyckades att återföra friheten till tröst för ett olyckligt Folk, och hopp om mera säkerhet mot framtida inkräktningar uti de rättigheter, hvilkas upphörande lätt för-, byter friheten uti slafveri. Att nu åberopa 1809 års ConstitutionsUtskotts esprit, måste blifva ett inkast af föga värde för tydningen af Grundlagen , när -Utskottet då, som nu, blott var ett medel för utvecklingen af NationalRepresentationens esprit.
- Pedagogisk - Svensk lararetidning, 1892 n: r 44-52; tidskrift, n: r 10-12. - Verdandi, n: r 4, 5. - Slöjdundervisningsbladet, n: r 10-12. - Tidskrift för folkiindervisningen, n: r 3. - Helso Jordemodern, n: r 11. - Meddelanden för vännen, n: r 18-22. helsooch sjiikvåïd, 1892 n: r 11, 1 2; ' 1893 n: r 1. - Sedlighetsvän.iieii, ii: r 3-6. - Nya .bokliandelstidningen, n: r 45-53. - Linnea, n: r 11. - Folkskolans barntidning, n: r 35-39, 43. - Finsk tidskrift, n: r 11. Koti ja Yhteiskunta, n: r 11. - Kvinden og Samfundet, n: r 10-12. - The englishwoinan ' s review, n: r 1. - The wonian ' s journal, n: r 49-52. - The review of reviews, n: r 11, 12. - L e journal du bien public, n: r 11-14. - Till Fredrika-Bremer-Förbundet insanda böcker, F. lk G. Ueijer: M. Roos, Strejken 11 % Bergstomta. Bibliogritfiskil institutet: L. Bergströnz, Om Moseböckernas - J. A. Lzcndell, Universitetsbildning och folkbildning. W. Bille: C. Ilfay. Oknens ande. - Björnjägarens son. Bliedel lk C: o: E. A., Sink liistorier för sinått folk. - Johl2 uppkorrist. Jolmson, Svenskarne i ICaiiieriin. Bokförli~gsföreiiii~ge~~ ' \ ' &amp; r tid: L. v. Xrccmer, Den kämpande anden. Alb.
Kungörelsen den 6 April igio, angående skyldigheten för Ledamöter af Ridderskapet och Adein samt PresteStåndat, att för deras jord, lius och tomter i Städerne, deltaga uti allmänna åligganden, blef samma Betänkande af Ridderskapet och Adeln giiladt. Proc. Vtdr. d. 25 Junii 1523. 35<f S. D. Föredrogos ånyo och biföilos följande Allmänna Besvärs, och EkonomiUtskottets den 3 dennes afgifne, samt den 18 derpå följde e. m. på bordet lagde Utlåtanden: N:o 102, I anledning af vackt fråga, om Skogsegares befriande från kostnaderne till KlampareLaget i Götheborg. N;o 103, I anledning af väckt fråga, om medel till befordrande af Svenska Jerntilfverkningens och Manufactur-arbetens afsättning pä Norra America. N:o 104, I anledning af väckt fråga, om upphäfvande af det såkallade hemförare Båt-Gillet i Götheborg. N:o 105, I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelade Betän. kande, om KronoBetjeningens påskrift å Allmogens kungörelser, innan de från Predikstolarne uppläsas. S. D. Vid förnyad förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 31 sistlidne Maji afgifne, samt den u dennes e. m. på bordet ' lagde Betänkande N:o loij öfver föreslagne ändringar uti författningarne rörande Husbehofs - brännvinsbränningen ocb dermed gemenskap egande * q6o Fröt. Utdr. d. 25 Juni i 1325, ämnen blef samma Betänkande, på grund af de utaf åtskillige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, till LJfskottet återremitteradt. S. D.
Ombuböman utfärbabe ^n» llructioit, f)ot> mig begära ocf) ftg till efterrättelfe (fälla be före(lrifter, bern jag meb föranlebanbe af unberföfningen, funbe finna mig befogab, att meb* bela; ocfj uppå Slubiteuren ^pufeö berefter fjoS 9våbffufmu*rätten (friftli* gen gjorba anhållan, att mitt bag till ranfafningenö företaganbe måtte mar* ba utfatt oclj 23anfo*(£a(teuren 23jörfman bertill behörigen fallab, 3fåb(luf* mu*rätten$ (fänbige Orbföranbe, äperr £agmannen ocf) Svibbaren af^ongl. Sftorbff jerne Orbén, äp. 31. Ralfman, ben 12 ^wlii utfärbat fallelfe å (Ea(teuren 33jörfmait, att ben 3 3lugu(ti, ^milfen bag till ärenbeté ^anb* läggning be(!ämbe$, fjoS 3tåbffufmu*rätten perfonligen till(läbeéfomma, för att i målet (joras, Oar, unber förorbnab fär(?ilb orbföranbe, ftfcalen uti — 3a — Gottsi. S)laj:té ocfj f>vxfef6 jgjof*S?ätt öfwer ©fåne ocf) SMefittge, btceJjöä* rabSfjöfbingen Stuguff $alf, Ståbffufmwrätten, efter bet i närwaro af Stil* biteuren g>ufe i uppgifwen egenfPap, jemte Sanfené eif äperrar 23anfo* fullmägtige titlförorbnabe Ombub, Söanfoftfcalen aftefjoren £. % (£arf
Nu säger Öfverste Eriksson, att det ifrågavar:de företaget är nyttigt, hvilket är alltsammans; och man må väl icke förtänka, del en man, kunnig i sin sak, fällt ett sådant yttrande, utan att man derföre äger rätt, att af detsamma draga sådana slutsatser, hvartill det icke gifver någon anledn. Och då nu de undersökningar, som för omkring 30 år tillbaka verkställdes, äfvensom de derpå grundade kostnads-förslag öfver sluss-atiläggningarne, voro, efter hvad Hr Gr. von Platen ådagalade, högst otillförlitliga, samt sakens outredda skick, ännu icke genom förnyade undersökningar, och derefter ånyo uprättade kostnads-förslag, blifvit afhjelpt, hvarigenom R. St., om man ock i dylika frågor som denna, vill gå K. M. förbi, hvilket jag, för min del, anser i högsta målto oriktigt, icke äro i tillfälle, att med sakkännedom besluta, så kan jag ej annat än bestrida det tillstyrkta anslagets beviljande, och yrkar fördenskull återremiss å Otsk:s Betänk. Hr Ribbing: Visserligen har, på sätt den förste värde talaren yttrat, lång tid förflutit, sedan vederbönde myndigheter i denna fråga utlåtit sig, men dessa myndigheter hafva likväl gjort det, och K. M. har, på tillstyrkan af dåvande Strömrensnings-komité, den 16 Mars 1S26 anvisat medel såsom anslag härtill, samt, på sätt motionären har ovederlagdt yttrat, ansett sig böra nyttan af delta företag vid flere tillfällen vitsorda. Då här nu icke varit fråga om anslag, utan blott om lån, för ett företag af så omätligt mycket större vigt och värde än andra företag som fått en lika summa, och då här slutligen föreslås i Betänk., att'”anvisa en summa af 100,000 R:dr, att såsom lån från Riksg:s-kont:t utgå, under iakttagande af de allmänna vilkor och föreskrifter, som, i afseende på låns erhållande, vid denna Riksdag blifva af R. St. meddelade”, och då dertill hörer, att planen skall af K.
Nämnden skall ske per Capita och med slutna sedlar. Hvar och en af Nämnden uppgifve, ibland de af Stånden föreslagne, den han anser böra utköras. Falla dervid rösterna, till mer än hälften af de röstandes antal, på en Man, vare Han behörigen vald. Åro åter rösterna så de lade, att en sådan full pluralitet icke eger rum, anställes, enligt det i ^5 §. beskrifna voteringssätt, ny omröstning, till antagande af den, som flesta rösterna erhållit, och, om han ej antages, af den, om hvilken, näst efter honom, de fleste af Nämnden sig förenat. Inträffar den händelse, att två eller tre Personer undfå de flesta och lika många röster, anslälles forst serskild votering, enligt sistnämnde §., öfver den ordning, hvarutinnan om dessa Personer bör röstas; och skall sedan, vid hvarje ny omröstning, på enahanda sätt en voteringssedel afläggas, intill dess en bestämd pluralitet är gifven. 1 den händelse, som i 86 § af RegeringsFormen omtalas, skall Nämnden väljas inom tionde dagen efter den, som i riksdags-kallelsen till Ständernas sammankomst är utsatt, och Riks-Stånden skride lill Konungaval dagen efter sedan Nämnden är vald. §. 54. Skola Riksens Ständer tillsätta förmyndare för en omyndig Konung, sam - Förslag till ändring, i-Grundlag. — Riksdags-Ordn. 49 manträde de, sist dagen efter den, då Riksdagen å Rikssalen öppnad blifvit, och utvälje, genom allmän omröstning, i deras särskilda Plena, till en Nämnd, Sexton personer för hvarje Stånd, hvilka röste per Capita om de af Plena till antalet bestämda Förmyndare, sorn 'skola vara antingen En, Tre eller Fem. Hvarje Ledamot af Nämnden uppteckne å en sluten Val-lista de Män, dem han anser förtroendet värdige, och så många, att de med en person öfverstiga det af Ständerna utsatta antal. Af dem, som dervid kommit i åtanka, ställes, på sätt i 53 §. stadgas, först den, som flesta rösterna erhållit, under ny omröstning, då Nämndens pluralitet gifve Utslaget.
Herr Tiber, Obrilko^ber k>o§il1au». ^ag utber mig i ödmjukhet fä erinra Högloflige Ridderskapet och Adeln, ak jag ej tiltrork mig göra sp»p!ioarion af denna 8., likan blott welat föra RidderskapetS och Adelns upmärksamhet pä öfwerwägandet af dest knnehäll. Friherre kkjerta, kkans. Den uplästa §. anser jag ej kunna här tillämpaö: om sa wore, skulls Ridderskapet och Adeln ej fä följa annan ordning eller företaga andra > ärenden än efter 1778 ärö Riksdags^>rgxl8. I frägan om voreririA öfwer vorering con» tormeraäs sig Friherre bkjerta med Herr von Larsström. Grefwe I^ev^enkaupc, LIrs, anmärkte at mycken skillnad wore emellan ordning och ärenden. Friherre ve 6esr, Larl. Ingen tillämpning kan, efter min öfwertygelse, äga rum af den up, 21 162 lästa §. tkl förewarände fraga. Följde» dems blefwe den at, för det en Bewillning wid 1779 arS Rcksdag blifwit fastställd, skulle nödwändigt wid alia paföljande Riksdagar Bewillningar äfwen göras. Bewillnmgen ar ostrkdigt Riksens Ständers ensak, och at förse Bewrllniiigs-Utskottet med en IrilkrukUan ar deras fullkomliga rättighet. Den H. pafiar alldeles icke hit. At en InliruAwa för Bewilinings - Utffottet kan göras, är ingen twifwel; men sedan Nidderffapet och Udeln med Nej och Ja beswarat de äf Herr Grefwe» och LandtMarffalken redan gjorda propositioner, kan ingen annan utwäg finnas än at ffilha saken genom propoiitiva lil votering. Herr 2 ider. Man kan ej mera'' hemställningswis an jag gjort framföra det hos mig uvkomna twifwelsmal.
Men ingen bör försumma att själf bekämpa och kämpa mot denna öfverdrifna » nationalrädsla » för förkylning för att slutligen öfvervinna den genom en förnuftig hygien eller, o m man så vill, genom hygieniskt förstånd. En frisk människa, som icke bär sig dumt åt vid de anbefallna aftvättningarna o c h baden, förkyler sig öfver hufvud icke på detta sätt. Afrifningar med ljumt vatten, det vill säga 22 till 24 grader, skola bekomma de allra flesta människor förträffligt och i hygieniskt afseende vara alldeles nog. Den, som i hygieniskt afseende vill ge sin hud en förnuftig vård om vintern, bör minst två gånger i veckan företaga en dylik aftvättning med ljumt vatten, eller om tillfälle finnes, nyttja bad. Det gynsamma resultatet skall icke länge låta vänta på sig. Välbefinnandet skall ökas, om också den verkan är öfverdrifven, som en gift dam tillade desamma, i det hon, när hennes man var vid dåligt humör, uppmanade h o n o m att taga ett varmt bad — hvilket hjälpte. Medlet kan kanske äfven rekommenderas af äkta män. Kronprinsessans österländska väfnader. år kronprinsessa företager minsann icke utan utbyte de långa utländska resor, till hvilka hälsoskäl förmå henne. Hon ser sig under dessa resor om med öppna ögon, iakttar och urskiljer med den finast odlade smak. Frän.sina senaste besök i Orienten har hon så sammanbragt och hemfört en dyrbar och synnerligen intressant samling af dräkter och väfnader från Kairos och Alex^ndrias basarer och under de senast gångna dagarne välvilligt låtit utställa densamma 21 i Handarbetets vänners lokal, ett tillfälle för alla utöfvare och älskare af textil slöjd att göra stilstudier från orter, som sedau urgammalt äro världsberyktade för sin konstfärdighet i denna väg. Också ha hufvudstadens damer och öfriga kännare flitigt begagnat sig däraf. Vid ett besök bländas betraktarens blickar främst af den varma färgprakt, som råder i dessa sydländska alster af väfstölens och nålens konst. Midt i den ena af salame fästes uppmärksamheten af en bruddräkt i rödt siden och guldbroderier, en skänk till kronprinsessan af khediven.
Det förundrar mig imellertid, att jag kan uthärda det sysslolösa turistlif, som jag här för i denna lilla by; och om jag aldrig förr fattat den djupa betydelsen och vigten af en idé, ett mål, en öfvervägande tanke och interesse för lifvet, så skulle jag nu se det bevisadt. Det är tornspiran på Aukwoodhouse’s slott, som öfver trädtopparne i parken glimmar emot mig, hvilken ger mig tålamod, som sysselsätter min själ, som håller alla mina tankar och känslor sammanträngda deromkring; jag lefver för närvarande endast i detta interesse. Skall det väl kunna fylla mitt lif, äfven om jag en dag vunnit detta mål! Jag fruktar, att det är sträfvandet derefter, förhoppningen derpå, som är det egentliga. Man måste ega en dylik, uteslutande lifskraft, en öfvervägande önskan, en idé stor eller liten, simpel eller upphöjd för att kunna lefva; det är vår varelses vilkor, spännkraften i vår själ, fjedern i dess urverk och den omtvistade ”vitalpunkten”, som fysiologerna fåfängt söka. Om detta mål försvinner och mina förhoppningar att återvinna mitt fädernehem gå upp i rök, så återkallar jag mina tidigare önskningar, mitt tycke för soldatlifvets äfventyr och faror, ehuru det nu blir emot i stället för med fransmännen jag komme att strida. Det blir under Spaniens himmel i krigets tumult, du då får med dina tankar söka din vän. Astley Cameron. I det sämsta lynne i verlden återkom Alf om aftonen till Kranach, efter sitt misslyckade försök att ertappa den hvita pierrot’n i Frankerskogen. I harmen och förargelsen öfver sin egen oförsigtighet, förekom det honom, som om hela det uppträde han bevittnat icke varit annat än en komedi, tillstäld enkom för att drifva gäck med honom, som om man fullkomligt väl varit underrättad om hans närvaro och uppfört denna scen, för att förvilla och missleda hans omdöme.
Yl. B. i2i. A. 122. P. U. 186. T. Tackjernsliandel, rörande en fri. V. B. 657. A. 6g3. P. U. 727. Tacksägelseadress till Konungen och Kronprinsen, angående. I. 28. P. U. 1170. E. i348. Taffelpenningar, angående, för Presidenten i KammarRätten. IV. B. 66a. V. A. 107. P. u. 145. Tal, Konungens, vid Riksdagens öppnande, omtaladt. I. 26. —- vid besvarande af den slöra deputation som frambar Riksens Ständers tasksamhet för den utländska gäldens betalande. V. 1555. — på Rikssalen vid ett Plenum Pleonrum. VI. 243. — på Rikssalen vid Riksdagens slut. VI. 292. — till besvarande af Ridderskapets och Adelns AfskedsDeputation. VI. 311. — Kronprinsens till besvarande af den stora Deputation som frambar Riksens Ständers tacksamhet för den utländska gäldens betalande. V. 1556. 110 Tal, Kronprinsens, till besvarande af Ridderskapets och Adelns afskeds-deputation vid Riksdagens slut. VI. 315. — af LandtMarskalken, vid Riksdagens början. I.