Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stat öfverflytta lönerna för den Öfriga Uppbörds-Betjeningen, för hvilken tillförordnade Oiver-Ståthållaren föreslagit, att de loo R:dr som UppbördsKammereraren förut af Stats-medlen varit bestådde och, vid T809 års Riksdag, blefvo öfverförde på Indragnings-Staten, att med förra innehafvaren Björlings afgång försvinna, måtte med Den 11 Juli. il oi med 33y proCents förhöjning få tillfalla efterträdaren. Hvad åter beträffade förhöjningen, 3 sk. på Riksdalern; så ansåg Kammar - Collegium den icke böra bibehållas eller ingå i Stadens Cassa, utan helt och hållet afskaffas, emedan den i sin fortgång mest skall träffa den fattiga, som, ofta nog med bästa vilja, icke skall förmå att i rättan tid betala sina utskylder. Af hvad Stats-Beredningen sålunda af Författningar och Handlingar rörande denna aflönings-fraga upplyst och anfört, tror Stats-Bered' ningen sig desto heldre böra med Kamrnar-Collegium och Stats-Contoiret instämma i underdånigt tillstyrkande, att Uppbörds-Commissariernas Innings-vilkor , enligt Öfver Ståthållare-Embetets hemställan, må i Nåder bestämmas till 6oo R:dr för hvardera i ett för allt och skrifvarehjelpen 150 R:dr inberäknad, som Uppbörds Berjeningens otillräckliga och olämpliga lönings-vilkor hittills icke litet bidragit till stora förluster, som Kronan på dess Uppbörd här i Staden städse fått vidkännas, och denna Betjening i följd af den förbättrade Uppbörds-methoden, får trägnare göromål samt en vida större Uppbörd, än någonsin tillförene att ombesörja. Utaf denna löflings utgift kan något härefter, mer än hitintills, och ifrån det at: den allmänna Bevillningen stäldes under RiksgäldsContoirets förvaltning, så mycket mindre falla Stats Verket till last , sorn ingen af de , Statsverket egentligen tillhörande inkomster, af Uppbörds Commissarierna indrifves, uppbäres och xedovises.
Ett af Grefve af Ugglas, Ludvig, denna dag afgifvet anförande, i fråga om hans den 21 dennes till samma Utskott remitterade motion om inrättande af Läns-Nämnder. 46 Prot.-Utdrag den 23 December 1850. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde deri 21 dennes på bordet lagda memorial: N:o 4, angående bestridandet af kostnaderna för innevarande riksdag; och N:o 5, angående godtgörande! af Landtmarskalkens och Talmännens ökade riksdagskostnader. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs och bifölls Bevillnings-Utskottets memorial N:o 1, om antagande af en Kanzlist utöfver den i Riksdags-ordningens 24 § bestämda Kanzli-personal. S. D. Efter skedd föredragning remitterades till StatsUtskottet: l:o Rikets Ständers Justitie-ombudsmans skrifvelse af den 18 uti innevarande månad, med hemställan om godtgörelse för förskjutna expens-medel: 2:o Professor Carlssons motion, om anslag till Universitetet i Upsala, jemte i anledning deraf denna dag i Ståndet afgifne anföranden; och 3:o Prosten Settérblads motion, angående löneförhöjning åt Häradsskrifvaren i Wadsbo Härad af Skaraborgs Län. S. I).
— Persedlar. c) Remtyg och Utredning 1 Rem till slaghufvars förvarande 1 Kartesch 1 Kartuschrera . 1 Kopparflaska . 1 Flaskrem 1 Kappsäck 1 Trumpetbanderoll 1 Blus af blå tältduk . 2 Skjortor . 1 par Kalsonger . 2 par Strumpor . 1 par Byxhängslen 2 Halsdukar 1 par Buldansbyxor 1 Ylletröja 1 par Slöflor med klackjern 1 pär Förskor 2 par Sporrar 2 par Halfsulor . 1 par Handskar . 1 Näsduk . 1 Spegel . 1 Kam 1 par blå Klädesvantar 1 Putspåse med tillbehör 1 Syväska med d:o 1 Bokväska med d:o 1 Mattornist För Trumpetare tillkommer'. B) Mindre Monderingcn. 2: o) Belägringsoch Fästnings-Artilleriet. A) Stora Monderingen. a) Beväpningen med dertill hörande: 1 Karbin . 1 Karbinrem JF 7? 3 CJQ 51 Värde. Totalt. Ärligt. Persedlar. 1 Tappnyckel med skrufmejsel och krats . 1 Nötpätryckare och Nötutryckare 1 Fjäderess . 1 Fodral till fjäderess 1 Oljeflaska . 1 Huggare . I Huggarebalja .. 1 Huggaregehäng (Lif För Konstaplar och vederlikar tillkommer: Galon och Snören å Vapenrocken .. Galon a Kapotten För vice Konstaplar och vederlikar tillkommer: Snören å Vapenrocken Snören å Kapolien För Trumpetare tillkommer: Snören å Vapenrocken Axelprydnader . c) Remtijg och Utredning. 1 Rem till slaghufvars förvarande ... I Trumpelbanderoll Tau. 15. c. Transport SF Varde. 3 aq Totalt. Ärligt. 1 Blus af blå Tältduk ...
Då denna fråga förra gången förevar till behandling på detta rum, utvecklade jag temligen utförligt Utsk:ts skäl, hvilka stå i öfverensstämmelse med de åsigter, som inom lagkomitéen och lagberedningen gjort sig gällande. Jag anser det således ej vara skäl att nu ytterligare upptaga R. o. Ad:ns tid. Utskrt har med anledning af åtskilliga anmärkningar, som förra gången framställdes emot ordställningen i denna paragraf, förändrat densamma i enlighet dermed, och jag får derföre anhålla om bifall till Xltsk:ts förslag. Frih. Leuhusen: I anledning af hvad Hr Gr. Sparre yttrat derom, att under Svea Hofrätt den praxis allmänt är rådande, att käranden ålägges gifva vederparten del af uppskofsbeslut, får jag förklara, att jag tror denna uppgift grunda sig på ett misstag; åtminstone har på sednare tider en motsatt åsigt gjort sig gällande, och jag sjelf har ej ålagt någon kärandepart en sådan kommunikationsskyldighet, enär jag anser svaranden böra sjelf göra sig underrättad om hvad i saken förelupit. Jag kan således ej finna mig öfvertygad af de af Hr Gr. Sparre anförda skäl, hvarför jag fortfarande yrkar afslag å denna paragraf. Hr von Gegerfelt, Herinan Georg: För min del måste jag vidblifva de åsigter, jag vid ett föregående tillfälle tagit mig friheten uttala derom, att närvarande lag stadgar skyldighet för svaranden att efter stämning inställa sig, men deremot icke någon förbindelse för käranden att, sedan vederparten en gång blifvit stämd, vidtaga någon ytterligare åtgärd för hans inkallande. Gr. Sparre yttrade, att lagen för en uteblifven svarande icke stadgar annan påföljd, än att dom fälles i saken oaktadt hans uteblifvande. Jag får härvid anmärka, att lagen för en sådan svarande jemväl stadgar böter. Hade lagens 336 Den 15 Maj. mening varit, att det skulle få ligga i svarandens skön, huruvida han ville iakttaga inställelse eller ej, så hade icke någon sådan påföljd blifvit bestämd. Enligt hvad Gr.
R:dr; att denna årliga brist af de för en gång för FörsvarsYerket till Sjös äskade 640,000 R:dr ej kan komma att betäckas; att den vidtagne regleringen af Flottans Personal och dess Aflöning, ehuru åsyftande både nytta för Vapnet och Besparing i kostnaden, likväl, i anseende till underhållandet af en härigenom uppkommen betydlig IndragningsStat, först i framtiden kan medföra någon sådan Besparing; samt att någre Löne-besparingar ej äro att påräkna såsom tillökning i Anslaget för Materielen; och då, enligt uppgjorde Omslut af de för Tionde HufvudTiteln fastställde Stater, det visar sig, att de Medel, som till arbetsplan kunnat afsättas, endast utgjort för år 1827 R:dr 156,082: 19. 7. 1828 „ 180,689:43. 4* 1829 • • • ” *77.48i:3q. 9-5./hiöl: AU. 8. eller per Medium circa 171,400 R:dr, hvilket således med omkr. 20,000 R:dr understiger det af K.. Förvaltningen påräknade belopp, och följaktligen om samma förhållande hädanefter fortfar, ökar årliga Bristen till 115.000 R:dr, oberäknadt behofvet för Exercicen och Informations-Verkets förbättring utöfver det Anslag dertill som Utskottet här ofvan tillstyrkt; har Betänkande n, N:o ifit. 33g har Utskottet ansett sig böra hos R. H. St.'r hemställa, att, på sätt K. M:ts Nåd. Proposition innehåller, en emot de för Båkoch Lots-Inrättningen förut af Tionde HufvudTiteln utgångne men härefter å serskild Fond anviste Utgifter svarande, förstärkning i denna HufvudTitels Tillgångar, medelst bibehållande af desamma till oförminskadt belopp, må beviljas.
St. voro oförhindrade att till del Utsk. de finna lämpligast remittera sådane frågor, som till visst Utsk. icke höra, och att Hr Åkermans motion innefattade en sådan fråga. Hr Hjerta, Larsr Efter den förklaring, som Hr Gr. o. Landtm, nyss afgifvit, torde det vara öfverflödigt alt vidare besvara de anmärkn:r, som Frih. Cederström, Jacob, gjort i afseende på formen. Jag tror för öfrigt att den praxis från föreg:de riksdagar man i detta fall har att följa, skall vara tillräcklig för att bestämma R. o. Adis omdöme i denna del af frågan, och Frih. Cederslröms vid detta tillfälle gjorda anmärkning torde måhända egentligen hafva utgått från det behof, som tyckes höra till Frilns diet, alt i hvarje plenum läsa någon bit af grundlagen pä tvären för R. o. Ad. För att vidare upplysa saken vill jag blott nämna, att då Ståndet under de sista dagarne af förra riksdagen beslöt en anhållan till K.. M. om en dylik comités nedsättande, så ansåg jag detta beslut icke ändamålsenligt, på den grund, att Const.- Utsk. då redan hade inkommit med ett sammanjemkningsförslag, och jag tror, att votering i förstärkt Utsk. redan derom försiggått, hvarigenom samma förslag förklarats hvilande till nästa riksdag. Det syntes mig då inconseqvent af R. St. att vidtaga ett tvåfaldigt handlingssätt i detta afseende. I delta skick är icke frågan nu. Hr Akerman har bestämdt gjort till ett villkor för sin motion den händelsen, att Utsk. ickeoskulle hinna att få något förslag slutligen sammanjemkadt. Återstår således att se, hvilka utsigter som åro förhanden för Const.Ulsk. alt få ett sådant förslag sammanjemkadt. Det kan då icke undfalla Ståndet, att detta möler de största svårigheter.
Deremot kan icke nekas, att ju jordeboksoch hemmantalsräntan samt jemte den alla efter hemmantal utgående onera träffat och träffa hemmanen olika, i förhållande till de mer och mindre lindriga eller stränga grunder, som vid skattläggningen varit gällande och vunnit tillämpning, samt förnämligast i följd af den större eller mindre förändring, hemmanen under tiden genom odling, bättre eller sämre häfd och brukning, mistning af skog och fiske eller på annat sätt undergått, allt likväl olikheter, som endast vid ny refning och skattläggning skulle kun - 32 lia jernnäs; och dessutom måste nian medgifva, att sländiga räntornes förvaiidiande lili penningar, efter årligen fastställande markegångspris, medförer en osäkerhet i beräkningen af hemmanens utskyld er, som siel missväxtår har för jordbrukaren menliga följder, synnerligen reia Lift ti ll den förnämsta räntepersedel»: spunnemål, och hvilken olägenhet måhända skulle afhjeipas genom för längre tid, lill exempel 5 eller 10 år, gällande markegångssättningar. Det synes ock vara utan tvifvel, att en betydlig lättnad skulle ernäs för skattdragande hemman, som äro indelade tili aflöning för stater och corpser, om dessa hemman kunde få utgöra sina ständige räntor till kronan direkte och aflöningarne utgå frän kronans kassa, då likväl åtminstone härutinnan vunnes emellan alla hemman af lika natur; ty onekligen äro indelade skattehemman for närvarande mera betungade, synnerligen i afseende på alradsoch kronoliondespannemålen, än de skattehemman, hvilkas räntor forblifvit kronan behåline. Öfriga Statsbidragen äro antingen tillkomna eller jeni ka de under sednare tider och passa således i de flesta fall närmare efter närvarande förhållanden, samt anses i allmänhet icke vaja till hinder i någon näring genom den tyngd de direkte medföra, så länge de icke synbart inskränka näringsidkarens förmåga att, med utvidgande af sin verksamhet, öka näringen och förkofra sig i välstånd.
Jag anser, att materielen är den hufvudsakliga, och att örn man börjar med den, man börjar, såsom man säger, i rätta ändan. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln instämde uti Herr Crusenstolpes ifrågavarande förslag. Ropades starka Nej, jemte några Ja. Herr Crusenstolpe begärde votering. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken föreslog följande voteringsproposition: Den, sorn anser, att pröfningen af StatsRegleringen bör hvila, in Lill dess StatsUtskottets Utlåtande öfver frågan om de begärde Extra-Ordinarie anslag för Armeens materiella behof till Ridderskapet och Adeln inkommit, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer pröfningen af Stats42 H, 6* 84 Den 23 September f. m. Regleringen att fortsättas, utan afbidan af StatsUtskottets ofvanberörde Utlåtande. Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen böljades klockan io, och slöts klockan 11 f. m.; och befunnos vid voteringens slut, sedan cn voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, sorn följer: Ja — a5. Nej — i56. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde protokoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det Ridderskapet och Adeln således beslutat, att pröfningen af SlatsRegleringen borde, utan afbidan af StatsUtskottets Utlåtande rörande de begärde Extra-Ordinarie anslag för Arméens materiella behof, fortsättas. Företogs till pröfning
Rättegångs-Balken stadgade rättighet, enligt hvilken frälsemän ega att få vissa dem rörande mål och angelägenheter omedelbart af Hofrätt bedömde och handlagde, skall upphöra, samt Kongl. Maj:t denna öfverenskommelse bifallit; så varda berörda rum i allmänna Lagen jemte dermed öfverensstämmande särskilda författningar upphäfda; dock att derigenom någon inskränkning icke sker i den rätt, som jemlikt Kongl. Resolutionen den 3 Oktober 1675 § 35, jemförd med Kongl. Förordningen den 1 Mars 1749, tillkommer arfvingar i adeliga sterbhus att till förrättande af bouppteckningar och arfskiften i samma sterbhus kalla dem, de helst dertill bruka vilja; i följd hvaraf Kongl. Brefven den 26 Oktober 1748 och den 7 April 1805, hvarigenom utländske adelsmän, som hit till riket inkommit, samt Svenska Akademiens ledamöter blifvit förunnade enahanda förmåner i rättegångsmål, som Ridderskapet och Adeln, komma att till all verkan upphöra; skolande de inål och ärenden, som jemlikt förenämnda lagrum och författningar tillhört Hofrätt såsom första domstol, tillhöra vederbörande underdomstolar och efter allmänna rättegångsordningen behandlas. Denna författning kommer att gälla till efterrättelse från och med den 1 Januari 1865; men de mål och ärenden, som då på Hofrätts pröfning bero, skola af Hofrätten med slut afhjelpas. I sammanhang härmed och då nödigt är, att Riddarhus-direktionen äfven hädanefter, likasom hitintills skett på grund af Kongl.
Smärre stölder och snatterier af ofvansagda beskaffenhet må Utskottet afgöra på det sättet, att den vanartige ådöroes lämplig kroppsaga af husbonde, fader, närmaste anförvandt eller förmyndare eller annan dertill utsedd person, ålägges att godtgöra målsegaren dess förlust med penningar om han det mägtar, eller med arbete, och hänvisas till församlingens presterskap att erhålla tjenlig föreställning. § 11. Frågor om oäkta barns försörjning afgöras af Utskottet enligt dess kännedom, och båda föräldrarnes eller enderas tillgångar. Alla andra i § 9 uppräknade mål kunna afgöras antingen genom vänlig förlikning, genom åläggande af skadestånd eller genom föreskrifvet uppskof med tvistens fullföljande efter hvad som i § 8 säges. § 12. Äro, i de mål §§9, 10 och 11 bestämma, båda parterne ense att låta dem af Utskottet afgöras, kan sådant ske genom enkel röstpluralitet, der omröstning ifrågakommer. Bestrides detta afgörande af en eller båda, erfordras till ett giltigt besluts fattande minst trefjerdedelars pluralitet. Kan denna icke vinnas, anses saken inför Utskottet förfallen och hänvisas då till behörig domstol. § 13- Äfven svårare förbrytelser af ofvannämnde beskaffenhet kunna, der båda parterna äro derom ense, af Utskottet omedelbart afgöras, men alltid med förbehåll af trefjerdedelars röstpluralitet. § 11- Befinnes någon af församlingens medlemmar så illa vårda sin skog, eller så helt och hållet uthugga den, att derigenom fara anses uppkomma för socknen eller Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVs 110. angränsande trakter, antingen alt förlora påräknad och närbelägen tillgång till vedbrandsoch byggnads-behofs uppköpande, eller för åars Och bäckars uttorkning eller förminskning, eller för kringliggande nejds blottställande för härjande vindar, eller för annan dylik olägenhet, så eger Utskottet att förekalla vederbörande och genom lämpliga föreställningar söka förmå honom afstå från sitt förderfliga hushållningssätt.
Vid bergstingsrätter, slottsrätter och borgrätter har tilläfventyrs tillsammans uppburits Hofrätternes sportler, fördelade imellan minst 60 delägare, torde uppgå till 300 R:dr på dem hvardera eller tillsammans till Och visar sig således, i händelse af sportelsystemets bibehållande, med oförändrade taxor, ett återstående behof af 165,111: 561,685: — - Utöfver hvad här beräknas att hafva i sportler utgått vid alla de domstolar, som de nya äro ämnade att ersätta, skulle då, för behofvets fyllande med sportelinkomst, erfordras en stegring i taxorna, hvilken kunde inbringa 165,000 R:dr. Det lärer böra antagas, att målens antal blir ungefär lika med det, som vid samtliga domstolar af första instantsen hittills förekommit, och att således, i fall dessas sporteltaxa bibehölles, inkomsten deraf blefve lika med summan af de för häradsrätter och rådstufvurätter här upptagna belopp, ökadt med någon förslagssumma för hofrätterna, i afseende på mål, som hos dem omedelbarligen upptagas, samt för bergstingsrätterna, hvilken förslagssumma må antagas till 4500 R:dr.
Landshöfingc-Residens; se Anslag för en gång, h.) Plagemann, Assessor, se Anmälan 212. alanpenningar, af utrotar till stamrotar, om förändring i grunderne för utgörande af desamma ,»»>>>>>>>>>>>»*>»»»>>»>>> ?olice-JorJattningaVj om andi ing i sättet för besvärs anförande öfver besluten i mai, rörandbrott emot dem ,» *>!>>>>>>>> > > > » » °olice-Kammaren i Stockholm, omordnande af goro må len derstädes °olis-lysoch renhållning, Kongl. Slottets; se Hufvud-Titel lista. °olismästaren i Stockholm, fråga om fördelning emellan tvänne tjenstemän af de honom tillhö rande befattningar, såsom Polisdomare och Polismästare } i f > t t i >>>>>>) ftffttft 5olis-tjenstemän utan lön, om afskalfande deraf , 3ollerj Casseur; se Anmälan 196. “§ CT r" ^ >— 2. -i O < » o CAu> s ■4 > Hl iq eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. fO f Ridd. o. Prés teBorgareBonde!N :o N:o Sid. Adein. Ståndet. Ståndet. V 46 p. Portpenningar , angående dessas upphörande vid Christianstad , , Svar på återremiss 99999999999 Posse j C. F., Hofmarskalk; se Anmälan 51. Post-författningarne , fråga om vidtagande af åtskilige förändringar deruti Svar på återremiss ,,,,,, Post förings-skyldigheten , fråga om upphörande af densamma samt om lindring deruti, m. m.
Från Kisa åkte vi till Hofby ångbåtsstation vid Åsunden. Att gå den dagen var omöjligt, åtminstone så länge man hade pengar i sin portmonnä. Vid Hofby fingo vi vänta några timmar; för flickorna gick dock tiden fort, då de använde den till att, liggande raklånga på hårda marken, sofva ungdomens ljufva sömn. Med ångbAt gingo vi öfver Asunden och vor0 dagen derpå i Södra Tjusts härad. Vägen gick först genom allvarliga furuskogar, backe upp och ned, der vi endast mötte kolbönder med deras lass; senare koniino vi in i mer leende trakter - det var som att vandra i en park af löfskog. En af våra medresande på Åsunden hade uppmanat oss att ej gå förbi Odensviholm, Tjusts perla, soni för öfrigt l, ?g i vår väg. Vi gingo ocks3 in på herrgården, uppsökte inspektoren och bådo om tillåtelse att se oss om, hvilket beviljades. Ställets egarinna var för tillfället bortrest, men en hennes slägiing uppsökte oss, och efter en liten stund sutto vi i den stora salongen med utsigt öfver den vackra sjön - och med detsamma hade vi förlorat all själfbestämnielserätt. Att gå fram till Gamleby den dagen var ej att tänka på. Nu skulle vi först äta middag, och sedan fingo vi se, hvad framtiden kunde bära i sitt sköte. Och framtiden bar i sitt sköte en promenad i den stora parken, en båtfärd till Odensvi kyrka, från hvars torn vi beundrade utsigten, och på qvällen hade vi tre gästrum till vårt förfogande - det okända landet var i sanning underbart. 7 följande morgon vor0 vi på väg till Gamleby. Visserligen hade vi under vår resa sökt att vara goda ekonomer, men vi fingo under vägen en nyttig påminnelse om, att det fans större ekonomer än vi. Under en af våra raststunder kom en liten flicka och bjöd ut smultron. Efter afslutad handel frågade vi, om hon nu behöfde gå de tre fjerdingsvägen fram till Gamleby. - Ja, hon hade en half kull ägg att sälja.
Den första frågan, som härvid framställer sig, är: om bevärings-manskapet bör till vapenöfning uppkallas under tvänne på hvarandra följande år, eller om ändamålet kan vinnas genom vapeuöfuingens inskränkning till blott Första bevärings-klasse n ? Otvifvelaktigt är, att frågan , betraktad utur rent militärisk synpunkt, måste besvaras med gillande af förra alternativet, emedan uppbådning tvänne gånger till vapenöfning onekligen är, synnerligen i disciplinäriskt hänseende, ojemförligt mera bildande, än om beväringsynglingen blott en gång kallas under gevär. Men som bevärings-pligten, genom uppbåd till vapenöfning tvänne gånger, skulle förändras från hvad hittills öfligt varit och ansenligen förtyngas, samt summan behöfliga excercisoch marche-dagar derigenom skulle förökas, och således äfven förökad kostnad föranledas, så torde man på dessa förenade skäl vara nödsakad att låta den militäriskt riktigare åsigten vika, samt således antaga såsom hufvudgrund för Beväringens vapenöfningar: att de böra inskränkas till Första Bevärings~klassen. Hvad dernäst längden af dessa öfningar vidkommer, så synes väl, med sträng tillämpning af hvad ofvanföre, rörande längden af indelda infanteriets rekryt-undervisning vid Instructions-kompanierna är anfördt, som skulle bevärings-manskapets vapenöfning äfven böra bestämmas till trenne månader.
Utsk. har betraktat denna motion såsom innefattande blott en enskild fråga. Jag för min del tror, att den äger äfven ett allmänt afseende och derföre med mera skäl kan betraktas såsom en allmän fråga. Må det tillåtas mig att göra en historik af ämnet. Det är sannt, att Kammarrådet Gripenstjerna hade hos Kronan en fordran af omkring 96 tunnor guld. Det är äfven sannt, att denna fordran ej blef på annat sätt gulden till hans efterkommande än genom ett mynt, som den tiden hade högre värde än nu, det nemi., att 2:ne sonsöner till Kammarrådet blefvo upphöjda i friherrlig!; stånd, och den ena af dem erhöll en pension af 333 r:dr 16 sk. b:co. Jag kan icke inse, hvarföre den ena brödren borde hafva pension framför den andra, om sådant icke skett derföre, att den ena varit i behof och den andra icke. Nu är den sonson död, som var i åtnjutande af pensionen, och deremot befinner sig sista manliga ättlingen af den andra brödren uti behof vid iner än 70 års ålder tillika med en ålderstigen hustru. Om man äfven lemnar alla enskilda considerationer, återstår likväl den frågan : är det staten och R. St. värdigt att, under det man ej kan neka, att staten njutit eftergift,för den ofantliga summa, som af Kammarrådet Gripenstjerna blifvit försträckt, låta denna sista ättling dö uti armod. Utan afseende derpå, att frågan blifvit väckt af enskild motionär, ett afseende, som jag förut ogillat, emedan jag anser den enskilde motionären hafva lika rätt till afseende, som någonsin den andra statsmagtens propos:n, så vida grundlagen tillerkänner båda samma rätt; utan att göra afseende på denna biomständighet, vill jag blott hålla mig vid den frågan: är 33a Den ao Juni. det värdigt ett samhälle att, under begagnande af en familjs förmögenhet, låta dess. descendent dö i armod? En 74 års gammal gubbe, huru länge kan han väl ligga staten till last, om en pension nu för honom beviljas. Jag anhåller derföre örn propos. på bifall till motionerna.