Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Danielssons efterlemnade enka och omyndiga barn, föredrogs ånyo samt remitterades till Statsoch BaneoUtskotten. S. D. Ånyo föredrogos Stats-Utskottets följande Utlåtanden, nemligen: N:o 231, i anledning af framställde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 69, angående yrkad skattefrihet för intägterna å allmänningen Stöpen. Ståndet lät bero vid hvad Presteoch Borgare-Stånden beslutat, angående Utlåtandet N:o 69. N:o 232, i anledning af erhållen återremiss af Utskottens under N:o 96 afgifna Betänkande, angående Rikets Ständers, sedan sista Riksdag församlade Revisorers Berättelse om granskningen af de under Commerce-Collegii förvaltning ställde fonder. Lades till handlingarne. N:o 233, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 153, angående Prot. Utdr. d. 11 Aug. 18^0. 487 väckt fruga om förening af Riksgälds-Contoirets och f. d. General-AssistanceContoirets enkeoch pupill-cassor. Lades till handlingarne. N:o 234, med förnyadt summariskt förslag öfver siats-regleriogen. Ståndet beslöt, att någon annan åtgärd med ifrågavarande memorial ej kunde ega rum, än att lägga detsamma till handlingarne. N:o 236, i anledning af erhållen återreiniss å Stats-Utskottets Betänkande N.o 120, angående eftergift för Lands-Kamereraren, Kammar-Rälts-Rådet S Lindberg af ersättnings-skyldighet i och för krono-balance. Lades till handlingarne. N:o 237, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 157, angående upphörande af den skalllagde qvarnoch sågverk ålagde grundränta. Ståndet lät bero vid öfrige Riks-Ståndens beslut, angående Utlåtande N:o 157.
— Oaktadt man i allmänhet icke eger skäl att i sådant hänseende lägga kronofogdarne någonting till last, hör man lätt. fatta, att om Konungens Befallningshafvandes bud och befallningar gå direkte till kronolänsmännen, deras utförande bör ske mera skyndsamt och med mera precision, än nu är möjligt, samt en betydlig lättnad i kronobrefbäringen följa genom den mängd ordres och remisser, som nu från kronofogde till länsman och tvärtom måste försändas, då skulle upphöra. För det skyndsammare expeditionssättet till följd af förändringen, behöfver jag icke göra någon vidare tilläggning, enär det anförda visar påtagligen hvad derpå vinnes. — Men hvad den stora allmänheten vinner, torde något omständligare böra påpekas med anförande af exempel. Ett fögderi utgör till exempel en längd af 15 å 20 mil och en ganska vidsträckt bredd. Om man tänker sig att under lyckliga förhållanden fogden bor i centrum af sitt fögderi och endast några mil från residensstaden, så hafva dock innebyggare, som bo vid fögderigränsen, 7 å 10 mils resa till sin fogde. Man vet huru många ärenden hvar och en kan hafva till fogdekontoret. O Jag behöfver lemna ett utslag till verkställighet för att utfå en fordran och. när redovisningstiden är ute, denna lyfta. Kostnaden och tidspillan taga ofta brorslotten af utsökningen. Visserligen kan jag begagna kommissionärer för mindre arfvode än hvad resorna kosta i tid och penningar, men ej alltid står ett redbart ombud att erhålla, och fogden afspisar vanligen med förnämhet hvad som skriftligen framställe? och besvarar sällan eller aldrig bref från någon bonde. För att under sådana förhållanden få mitt ärende uträttadt måste jag sjelf begifva mig åstad. Skulle sådana för - Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 503 hållanden inträffa att fogden icke kunnat på bestämd tid indrifva min fordran, hvad nödgas jag då? Jo resa den långa vägen tre, om icke flera gånger. Huru många andra angelägenheter föranleda icke vidare besök hos fogden, och huru mycken tid och kostnad spilles ej då på de långa resorna?
Jag skulle likaledes anse passande och värdigt Nationens Representanter, alt, då invigningen af ifrågavarande Minnesvård komme att försiggå, den November ]83a, eu Deputation af Rikets Ständer vore närvarande, då ett främmande Folk, som sjelf ännu ej glömt hvad det är skyldig en Svea Konung, finge se att icke tvänne århundraden förmå ur Svenska Folkets bröst utplåna minnet af en stor Konung, — en af de största och ädlaste, som tideböckerne kunna uppvisa. Lades på bordet. Friherre Anckarswärd, Carl Henrik, hade inlemnat följande, som upplästes: För att till en verksam tillfredsställelse kunna befordra den vigtiga underrättelsen om en, genom det noggrannare och utförligare räkenskaps-sätt, sorn Riks-HufvudBoken beredt, vunnen tillgång af omkring fern Millioner Riksdaler, anser jag nödigt, att Rikets Ständers Stats-TJtskott anmodas, att till Rikets Ständer ofördröjligen afgifva en specifique uppsats å det belopp, som dels i allmänna Cassör, dels i ännu icke influtne skatter, eller i utestående fordringar under denna summa innefattas. Jag anser äfven nödigt, aLt uti en så, dan uppsats, de särskilda Cassornas mera Den 28 November e. in. 643 dier mindre disponibla egenskaper angifvas; äfvensom, att för de ännu icke influtne skatter och utestående fordringar, * utsättas de terminer, inom hvilka hvarje sådan penninge-post kan beräkningsvis anses för Rikets Ständer disponibel. Rikets Ständers Stats-IJtskott lärer utan tvifvel finna nödvändigheten för Rikets Ständer, att så tidigt före Motionstidens utgång, få inhämta en nödig vägledning för den enskilde Motionairens derå möjligtvis beroende utväg, att i detta afseende göra sine åsigter gällande, och gör jag inig således det hopp, att då, så snart möjligt ske kan, komma att emotse uppfyllandet af denna önskan, om den vinner Ridderskapets och Adelns, samt de öfrige Riks-Ståndens bifall. Jag anhåller om Remiss till Statsutskottet, samt Motionens meddelande med de öfrige Riks-Stånden. Lades på bordet.
SgaJ, Betänkande till Rikets Högloft. Ständer, i an* ledning af en från Hedervärda Bondea Ståndet remitterad Motion och ytterligare från 2me JliksStånd communicerade framställningar, om UancoLåns mei< delande emot pant af Backjern. (xenom remiss fran Hedervärda EondeStåndefc har till BancoUtskottets utlåtande blifvit öf« verlemnadt ett af Biksdags-Fullmägtigen Anders Hindricsson från Stora Kopparbeigs Hän till Ståndet ingifvet Memorial, hvaruti tillstyr. Ices att belänings-rättighet i Banquen på Tackjern måtte beviljas emot lika vilkor och med iakttagande af enahanda reglementariska före" skrifter, som ega rum för Lån på Stångjern. Jemte framställning, huruledes Tackjernstillverkningens öden i Sverige under en lång tidrymd, uppvisa endast en historia af tvång och inskränkningar, då deremot dess yngre syskon-näring, Stångjerns - tillverkningen k på allt sätt blifvit gynnad från Statens sida med »ya och ständigt fqrokade förmåner» ofta nog, $6 Bahco-Utskottets Betänkanden. på Tackjerns tillverkarens bekostnad, är, till' stod för Motionen, hufvudsakligen anfördt, att det hogsta Inventarium, sorn kunde beräknas blifva qvarliggande på Stapelstads - och Uppstadsevågarne i .Riket, sannolikt ej uppginge till 25,000 5#, då alltså hela beläningssurnman, eftqr ett tärnmeligen högt upptaget försa Ij ni ngs. värde af 9 R:dr per S&, beräknas till fulla delar, icke skulle öfverstiga 150,000. Rulrj; Iiviiken Summa, ehuru ringa i jemnförelse ined det belopp, sorn för.
För öfrigt anse sig Revisorerne böra tillägga den upplysning, att, enligt det med entreprenören afslutade kontrakt, skall hela arbetet sednast den 1 instundande December vara färdigt. Slutligen och enär Revisorerne funnit, att Fullmäktige, i Riksgälds-kontoret, vid alla sina åtgärder, med fullkomligt nit och ospard möda uppfyllt de af Rikets Ständer dem lemnade .föreskrifter, tillstyrka Revisorerne, att Fullmäktige må erhålla decharge för sina i protokollerna antecknade beslut och åtgärder under den tid, hvilken den nu fulländade granskningen af Riksgälds-kontorets förvaltning omfattat. För alla i denna berättelse förekommande ziffer-uppgifter ansvarar den Sekreterare, som under granskningen af Riksgälds-kontorets förvaltning och räkenskaper varit hos Revisorerne anställd. ' , Stockholm den 15 November 1853. CARL ÅKERHJELM AUG. OLIVECRONA. På Ridderskapet och Adelns vägnar: C. E. CEDERSTRÖM. C. A. MANDERSTRÖM. J. A. TORNERHIELM. J. M. BJÖRNSTJERNA. CARL FR. BJÖRKMAN. P. O. CARLANDER. Pä Preste-ständets vägnar: JOHANNES ROTHLIEB. C. J. HOLM. A. F. SONDEN. JOHAN GAHNE. F. A. RINMAN. F. C. BILLBERG. På Borgare-ståndets vägnar : C. G, ÅSBRINK. J. ÖHRSTRÖM. L. V. HENSCHEN. C. W. BAHRMAN. ANDERS ERICSSON. CARL THOLSSON. På Bonde-ståndets vägnar: NILS PEHRSSON. ANDERS JANSSON. HENRIC ANDERSSON. JONAS CHRISTOPHERSSON. C. tf*. Stuart. Bilaga, Litt. A., till Rikets Ständers, år 1853 församlade, Revisorers berättelse, angående granskningen af Riksgälds-verket.
Dock lärer sistnämnde bolag säkerligen hvarken vilja eller kunna underkasta sig åliggandet att, samtidigt med inbetalningarne å det af Utskottet nu förordade låne-understödet, återbetala det försa lånet jemte den derå upplöpande 4 procent årlig ränta, så vida icke de till 10 procent af ursprungliga låne-beloppet bestämda årliga kapital-afbetaln ingar ne nedsättas samt betalningstiden förlänges. En sådan förlängning af den för detta låns återbetalning förut föreskrifna tid torde också desto hellre kunna medgifvas, som någon egentlig eller afsevärd uppoffring för Statsverket derigenom icke kommer att förorsakas, enär i allt fall den till 4 procent fastställda räntan för den obetalda lånesumman skulle under den förlängda betalningstiden komma att fortfarande utgå. Det torde likväl måhända anses mindre lämpligt, att utsträcka återbetalningarne till Handelsoch Sjöfarts-fonden under en så lång tidrymd, som åtgår för ett låne-kapitals amortering medelst den här nedan föreslagna årliga inbetalningen af 5 procent och beräkning dervid af 4 procent ränta å det återstående kapital-beloppet. Dessutom komme liqviderne för begge de till ett och samma företag beviljade lånen att förenklas och äfven i någon mån underlättas, i fall de få verkställas till samma verk. Utskottet har derföre ansett sig böra hemställa, att Riksgälds-kontoret måtte få sig ålagdt alt, emot öfverlåtelse af Handelsoch Sjöfarts-fondens fordran för det derifrån till oftanämnde företag utbekomna Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 303. lån, fullgöra de för detta lån, enligt den afgifna skuldförbindelsen, stadgade och år 1859 vidtagande inbetalningar.
Då jag önskar, ali hans förslag ingalunda må hvarken i den ena eller andra delen antagas, så fanns det för mig icke heller anledning, att begära ett sådant skiljande af proposma; men jag vill tillägga något om propos.-nas eget innehåll. Jag hade trott, att den grundlagsenliga ordningen vid föredragning af inkomna Utsk:sbetänk:n var, alt i främsta rummet hålla sig lill dem oförändrade, synnerligen då någon på dem yrkade bifall. Jag hade trott alt om det Den 27 Augusti e. m. 483 än vore Fril». Klinkowström lofgifvet, alt här inkila förslag till afslag å betänk., torde dock icke första rummet bland de förslag, som varit atl till Ståndets besvarande framställa, rätteligen hafva tillhört förenämnde, af Frih. Klinkowström förordade. Sådant har likväl bär skett. Deremot reserverar jag min nyss uttalade tanke. På Hr Frih. o. LandInus förfrågan svarade emellertid Ståndl i ja, och jag vill icke bryta den enighet, som häruti syntes räda, genom alt väcka några betänkligheter ronde det formella af frågan, men jag hade likväl hoppats, att den propus., som härnäst skulle framställas, skulle blifva på Utsk:s betänk., första punkten, sådan den finnes inlagen pag. 9. Jag hade så myckel mera hoppats detta, då det icke står i någon strid emot det ja, som gafs på den första propostn. Fiih. Klinkowström liar begärt att den första proposrn skall delas i två delar. Jag har redan framställt min åsigt om huru orimlig en sådan delning vore, då man nemi. skulle särskildt besluta om vägens utsträckning och serskildt om summan, hvilka saker likväl på del närmaste höra tillhopa; ty hvilken kan åtaga sig atl göra en jernbana af större eller mindre längd, om icke understödet är pä eli eller annat sätt derefter lämpadt? Dylikt hörer således ganska nära tillsammans; och jag tror atl Frih. Klinkowström vid närmare besinnande ej skall hafva svårt att finna detta. För min del får jag vördsamt anhålla att ett bifallande svar mätte till StatsUtsk:s utlåt.
Institut för blinde och dös stumme och swagsinte, med hwad Stats - Ulffotlet i samma ämne uti meddeladt, den 18 October pä bordet lag^t, Protocolls Utdrag, sig mlatit, besiöt Vonde Ständer, Lock utan att för del närwarande inga uti närmare fastställande af det uti berörde Betänkande sörestagne understödets belopp och wilkoren för dctz meddelande, att instämma uti den remitz till Bewillnings - Utskottet, som af de öfrige Tre Respeclive Ständen blifwit gjord pä det sistnämnde Utskott mä komnia i tillfälle att up» taga ärendet lill den ätcrsiäende förberedande granskning som kan finnas nödig, hwarester Ständer will i ämnet widlaga den ytterligare åtgärd som wederbör; Hwarom de öfrige Respeclive Ständen wördfamt och wänligen ffulle underrättas, kär 8uxra.^ Lx krowcollo 8. S. D. Mästcs och bifölls Högloft. Lag Utskottets Betänkande den 27 sistledne Oktober i anledning afHerr Rädmunnen ^Vsrmi'g8 Memorial, angä« ende ändring uti der Eds-Formulajr, foin 8 H af Kongl. 4Z2 Den 7 December. Kongl. Stadgan om Concourser den 28 Junii 1798 tili Förordningars bestyrkande förefkrifwer, samt dels infkränkninq, dels uewidgande af de i 14 §. upräknade skäl till gäldenärbefrielse frän borgenärers skam» tiva kraf; Hwarom de öfrige Respektive Ständcn wördsamt och wänligen jkulle underrättas, Or 8uxra.
Jag tror det då tillhöra Utsk. att upplysa, att detta förhållande ligger utom Statssecretrs för financeärenderna befattning, samt att vidare utveckla, hvad Utsk. icke lärer undgå att finna, alt nemi. K. M:s beslut om Hr Ehrenhoffs bibehållande vid tjensten medfört en fördel för staten, enär den, genom ett afdrag å consulslönen af iooo piaster årligen under 5 års tid, kommit i tillgodonjutande af 5ooo piaster, dem statscassan eljest blifvit i saknad af; ty någon egen förmögenhet, eller möjligheten att tillvägabringa medel på annat sätt, egde icke Ilr Ehrenhoff, och att hans efterträdare skolat påläggas någon betalningsskyldighet i detta afseende, lärer man väl icke billigen kunna påstå. Jag öfvergår nu till principfrågan och tackar Hr Cederschjöld för det lian återfört Ståndets uppmärksamhet på det försvar, som jag den 23 Mars 1818 försökte för upprätthållandet af R. St:s magt i denna del. Jag åberopar nu ordagrannt, hvad jag då yttrade; och det torde måhända vara egenkärt, om jag säger, att händelsen synes vilja, som skulle Ilr Gr. Posses i dag för den motsatta åsigten uppställda argumentation genom omförmälda mitt yttrande vara punkt lör punkt pröfvad och vederlagd. Jag har åtminstone gjort det förra och försökt det sednare. Men om icke, såsom jag önskade, min vederläggning skulle anses tillfyllestgörande, ber jag blott att få sluta den till en auetoritet, som torde lä anses för något högre, än de af mina motståndare åberopade: den är R. St:s gemensamma beslut vid 1818 års riksdag. Man kan icke hafva glömt, att Constit.Utsk. uti meiner, af d. i Maj 1818 till RiksSt. inkom med förslag lill 3? Den 3o J uni f. m. cn så beskaffad förändrad redaction af 107 § Reg.F., som, under föregifvande att innebära ett förtydligande deraf, skulle försätta Ständerna i det omyndighetstillstånd, hvari man vid påstå, att de i detta fall redan befinna sig.
Banco, samma egendomar inropat; hvarefter väl Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hof-Rält, der Öfverste-Lieutenanlen Adlerstam yrkat ogillande af Banco-Fullmägtiges oinförmälde beslut och deraf föranledde åtgärder, funnit, det Öfverste-Lieutenanten vore berättigad, att köpet om egendomarne Norrkärr och Strömsvik tillgodonjuta, samt att således den sist hällne auctionen borde återgå och Banken för beroälde Öfverste-Lieutenant och hans Fru köpebref utfärda; men Kongl. Maj:t, medelst Dom af den 5 Juni! 1828, i Nåder förklarat, att, enär Öfverste-Lieutenanten Adlerstam och hans Fru ej giltat ådagalägga, det Banco-Styrelsen i afseende på dess klandrade beslut och vidtagne författning, att låta egendomarne å ny Banco-auction försäljas, i någon måtto öfverskrida de uti Författningarne stadgade föreskrifters ordalydelse; utan Öfverste-Lieutenanten och. harts Fru deremot åsidosatt hvad Lag och dermed förenlig omtanka af dem fordrat och sålunda mäste skylla sig sjelfva, som sig ej bättre föresett, pröfvade Kongl. Maj:t i Nåder rättvist, att, med upphäfvande af Höf-Rättens öfverklagade Dom, ogilla Öfverste-Lieutenantens och hans Frus till Hof-Rätten instämda påslående, i följd hvaraf frågan om återgång af den å fastigheterne den 3® Junii i8a5 hällne auction kom att förfalla. Banco-Vi skottek Betänkande 2V;o 28. S. fjäder sistförflutne Riksdag Täcktes sedermera af Herr J.
Se vidare Särskilda Utskottets Utlåtande N:o 8. — angående dess inställande under April månad 1854, och den åtgärden mot ett befaradt kringgående af Kongl. Kungörelsen den 13 Juli 1853. II. 396. III. 85. R. 88. B. 214, 216, 317, 345, 381. Å. 383. — Ridderskapels och Adelns inbjudning rörande nämnde fråga. III. 88. Bränvinsbrännings-Förordningen blifvande, angående dess tillämpning hösten 1854, i stället för elen 1 Januari 1855. Se Särskilda Utskottets Betänkande N:o 9. — angående krontrol! å dess efterlefnad. Se Bränvins-skalten. Brävinsbrånnings-redskap, angående vissa bestämmelser i afseende å beslutad inlösen för allmänna medel af. XIII. Bränviusbrännings-rätligheten, angående dess skiljande från jorden såsom privilegium samt fria utöfning, lika med hvarje annan näringsgren. Se vidare Särskildta Utskottets Utlåtande N:o 8. Bränvinsförsäljning, motion om antagande af den i Norrige gällande lag för, roed de förändringar, sorn i anseende till egendomligt Svenska förhållanden äro nödvändiga. II. 221. III. R. 29. Se vidare Särskilta Utskottets Utlåtande N:o 13. Bränvins-lagstiftningen, förslag till åtskilliga förändringar deri. II. 423. III. R. 93. Se vidare Särskilda Utskottets Utlåtande N:o 13. — Norska, angående öfversättning och tryckning af. lil. B. 187, 201. A. 211. V. B. 535. VI. Bränvins-minuterings-rättigheten, motion med förslag till inskränkning uti. II. R. 405. Se vidare Särskilda Utskottets Utlåtande N:o 13. — om skärpta kontroller^ och böter för missbruk af dess utöfvande å gästgifvaregårdar. Se Särskilda Utskottets Betänkande N:o 13. Bränvins-mälnings-apparaler, angående användande af anvisade medel lill försöks anställande med.
Under innevarande år har storfisket varit ovanligt gifvande, hvilket, ehuru icke hörande till den tiel, hvarföre jag nu har att redogöra, likväl anmärkes, äfvensom att Skärgårds-Allmogen nu mera allmänt lifvas af hoppet om ett snart inträffande lyckligt Sillfiske vid Bohus Länsbugtens Vestra strand, sedan Sillfisket i Norrige flere år jemnt flyttat sig allt längre Söder ut, och, förliden Vinter, förbi Lindenäs. Trakt/anén har på senare åren betydligen förkofrat sig. Från Inland, 9 land, der den förut idkats ringa, afgå nu mera omkring 20 större båtar på Wenern och föra jern, bräder och plankor till Götheborg, dervid behållna inkomsten anses ej ringa* I Oroust finnas 78 stycken däckade och odäckade båtar, en del om 3o Lästers drägtighet, alla byggde i orten och af hvilke de större segla emellan Dannemark och Norrige, men de Öfrige på Wenern, med en sammanräknad frakt-förtjenst at 22,220 Ridr Banco förra året. Äfven på Fiskeläget . Lysekihl i Sunnervikens Fögderi och beläget nära intill Oroust, äro flere större och mindre båtar, Galeaser och Slupar, till 25 å 40 Lästers drägt, hvilke på enahanda fördelaktigt sätt sysselsättas, hvaremot i Götheborgs och Norrvikens Fögderier denna näringsgren icke är på långt när så uppdrifven. Ha?ideln i Landet med dess egne produkter bedrifves mycket och med förmon på Norrige af Gräns-orterne, och för öfrigt såsom sista berättelsen förmäler. Politisk författning. Kammarverk: , , c . A Allmänningen Brefjellet uti Inlands Fräkne Harad, hafva Haradsboerne väl väckt anspråk, såsom, efter deras förmenande, Häradets tillhörighet, enär Jordeböcker och andre tillgänglige handlingar icke upplysa om densammas natur; dock hafva Iläradsboerne nu mera försutit rättigheten till vidare talan, genom underlåtenhet att instämma till Domstol.
’Hvarför qvad du så?’ frågade konungen. Men bruden svarade inte, utan teg. När det så lidit en stund, sporde brudgummen ånyo: »säg, min vän! hvad var det du sade, när vi kommo till den gamla kungs-gården? Mig lyster gerna veta det.» Då blef jungfrun åter mycket förlägen; men hon fann sig, och sade: »det har jag alldeles glömt; men jag vill spörja Åsa, ~min tärna~.» Hon gick så bort till tärnan, och sporde henne åt, hvad som blifvit taladt under vägen. Derefter vände hon igen till sin brudgumme, och sade: »jo, nu minnes jag, jag qvad så här: Här växer både tistel och törne, der fordom legat guld i hörne. Här ligger nu för fä och svin, der förr jag tappat både mjöd och vin.» ’Hvarföre sade du så?’ sporde konungen; men bruden svarade inte, utan teg. Det led nu en stund. Då sporde konungen åter: »säg, min vän! hvad var det du sade, när vi redo förbi linden. Mig lyster gerna veta det.» Men bruden kunde inte svara till hans spörsmål, utan skulle fråga Åsa, ~sin tärna~. Hon kom derefter tillbaka, och sade: »jo, nu minnes jag. Jag sade så här: Står du här du gamla lind! Här har jag fästat ringar med aldrakärasten min.» ’Hvarföre sade du så?’ frågade brudgummen; men bruden svarade inte. Allt detta föll konungen mycket sällsamt före, och han vände icke åter att spörja sin fästemö, hvad som blifvit taladt dem emellan under hela vägen; men alltid måste jungfrun gå bort, och spörja Åsa, ~sin tärna~. Det var nu serla om aftonen, och brudparet skulle »sängledas.» Då sporde konungen: »säg min vän! hvar har du bältet, som jag gaf dig när vi foro ifrån kyrkan?» ’Hvad för ett bälte?’ sade bruden, och vardt blek om kind. ’Det gaf jag åt Åsa, ~min tärna~.’
En härifrån härledd lagstiftningsmakt blefve då äfven obegränsad; och det kan dock icke vara meningen, att genom det obestämda stadgandet Öfverstålhållarens makt skulle ända derhän utsträckas. I sjelfva verket kan från detta obestämda stadgande, då det ej omnämner någon lagstiftningsmakt, också ingen sådan härledas. De förbud, föreskrifter och vitén, som af Öfverståthållaren kunna stadgas, blifva då endast sådana, som det ankommer äfven på andra Konungens Befallningshafvande att stadga. s) Härmed slutar nemligen det Kongl. Cirkuläret. Hvad som härefter följer, är endast berättelse om de af Kongl. Majit vid särskilda tillfällen meddelade nådiga beslut, icke något utfärdadt stadgande. *) Detta nemligen efter särskildt för hvarje gång erhållen nådig hänvisning. Sådana hänvisningar hade icke varit af nöden, derest Öfverståthållareembetet dessförutan haft sig uppdraget att bevilja de sökta tillåtelserna, och skulle då visst icke kommit i fråga. *) Skulle då behörigheten att utfärda allmänna föreskrifter bevisas dermed, att en praxis ägt rum, enligt hvilken Öfverståthållareembetet ej ens meddelat särskilda tillåtelser, utan ett hvarje gång erhållet speciell nådigt uppdrag?
— Vidare hemställer Kongl. Maj:t att Rikets Ständer må anvisa: l:o till fond för anläggning af nya samt förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar 100,000 R:dr årligen, eller för de tre åren 1861—1863 tillsammans 300,000: — 2:o till fond för understödjande af mindre hamnbyggnader och årensningar 20,000 R:dr årligen, eller för nyssnämnde tre år tillsammans 60,000: — 3:o till fond för befrämjande af utdikningar, och aftappningar af sanka trakter och sjöar til! beredande af odlingsföretag, för de tre åren 1861—1863 tillsammans 100,000: —■ hvaraf |:tedelar såsom lån. -4:o till fond för undersökningar, inspektions-kostnader och expenser för allmänna arbeten 23,000 R:dr årligen, eller för nyssnämnda tre år 75,000: — Beträffande så väl vilkoren för erhållande och åtnjutande af stats-bidrag till allmänna arbeten af ofvanomförmälda särskilda slag, sorn kontrollen å arbetenas utförande enligt fastställda planer, föreslår Kongl. Maj: t bibehållandet af de i berörde afseenden nu gällande föreskrifter. För öfrigt vill Kongl. Majit i Nåder äska: 5:o till aflöning för Styrelsen öfver allmänna Vägoch Vattenbyggnader samt dess tjenstebiträclen så väl i hufvudstaden som i Transport Runt R:dr 1,569,483: 70. Kongl. Maj:ts Nåd.