Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Handelsrnarinen tillskyndas 2:ne vigtiga fördelar; den ena i stödet för disciplin emellan Handelsskeppens Captener och deras ofta nog obändiga Matroser; den andra genom den tillfällige läkarevård, som desse sednare, vid af sjömansarbelet förordsakade skador och andra sjukdomsfall, af Örlogsfartygens Läkare-anstalt kunde bekomma. Men ehuru ingen påräknar något försvar af en vintertiden hvilande eller infrusen Flotta, är den åsigt icke godkänd, att Skärgårdsvapnet bör handteras såsom bi - Den 8 December e. 111. iS3 siik, eller alt Skärgårdsfartyg, efter nuvarande sammansättning, kan på kort tid anskaffa? och behörigen utrustas. Emellan Carl X.:s gång med Svenska Armeen öfver Bälterne, och Ryska Cossackernes försök öfver Ålands haf och Quarken i sista Ryska kriget, är en tidsrymd af i5o år, som påminner om stora händelsers sällsamhet. Ett nytt försök på samma väg, låter icke tänka sig såsom farligt för någon annan, än den, som det ville utföra. Den Armee, sorn sålunda kom, för att anfalla oss, mäste åtminstone vara så stor, alt dess Avantgarde utgjordes af 5o,ooo man, och då hemställes till alla sakkunnige Militairers bedömande, huruvida en sådan Arrnée med sitt Artilleri och Tross samt med Compassen till ledare skulle våga öfvergången på en isbro af sådan längd och osäkerhet, sorn den emellan Åland och Sverige, hvilken, Gudi lof! icke alla vintrar är farbar för en släda med postväskan. Den Annee, som härtill skulle brukas, måste väl icke heller vara aldeles känslolös för köldens verkan under så lång marche öfver isen, till ett land i fientlig afsigt, af hvars innevånare den bör vänta vederbörlig emottagning.
Herr Cederschjöld , Pehr Gustafuppläste följande; Då Rikets Ständer år 1812 beviljade en allmän Beväring, anhöllo de i underdånig skrifvelse den i3 Junii och ytterligare den 3 Julii: ”det täcktes Hans Kongl. ”Maj:t genom bestämd Lag föreskrifva , att Beväringsmanskapet ej i och för feli tjengsten, eller utan föregången laglig dom, ”må kunna straffas med nesliga eller kropps”straff af hvad beskaffenhet sorn helst, och "ej underkastas andra Militäriska bestraff”ningar, än arrest, cassation och döds” straff C Man synes deraf tydligen finna, att Den i5 December f. ra. 65 att Rikets Ständers mening varit, (let Beväringen icke skulle i allo stå under då gällande Krigsartiklar. Likaså beredvillig jag derföre är, att utlemna min enda Son till Fäderneslandets försvar, likaså pligtig anser jag mig såsom Far vara emot honom, och såsom FolksRepresentant emot alla Sveas Söner, att föreslå, det Rikets Ständer täcktes i underdånighet hos Kongl. Maj:t begära del af de KrigsLagar, som nu lära vara under utarbetning och nära färdiga att kunna fastställas. Till denna underdåniga begäran finnér jag Rikets Ständer så mycket mer befogade, som Riksdagsordningen stadgar i 33 § i morn., "att under Civil”och CriminalLag böra äfven förstås de ”delar af Krigs Lagar och Författningar ”rörande Krigsväsendet _, som äga tillämpning till Medborgare utom Krigsstaten.” Och huru allmän Civiloch CriminalLag stiftas gemensamt af Konung och Ständer, finnes bestämdt i 87 §. RegeringsFormen. Lades på hordet. Herr Gripenstedt, Jacob, hade inlemnat följande, som upplästes: Den väckelse till eftersinnande, som en af Generalen Grefve Björnstjerna förlidne år utgifven Brochure om Hästafveln gjort, hoppas jag beredt Rikets Ständer derpå, 5 H. 5 66
Hela det år 1818 i ofvan förmåldte ändamål, till utleverering anslagne Råg-partie, som tillskyndade Allmänna Magazins-Inrättningen förlust, utgjorde 16000 Tunnor, deraf 6000 Tunnor under de sex forsta månaderne af året utlevererades emot ersättning in natura af Öfver-StåthållareÄmbetet, och ett lika belopp eller 6000 Tunnor under nyssnämnde tid äfvensom 2000 Tunnor i Julii månad emot afskrifnings beviljande, i den ordning Riksens Höglofl. Ständer funno för godt att derom förordna, hvarförutan skillnaden emellan gängse prisen i allmänna handeln och dem som Bagare-Ämbetet erlade, godtgjordes för återstående 2000 Tunnor uti upprättad Liqvid för den Brödforbakning, hvilken i följd af Kongl. Maj:ts Nådiga befallning från och med Augusti månad 1818 vid Krono-Bageriet härstädes föranstalltades till understöd för t of>4 Stats* Utskottet.t B&tähkatldetu Hufvudstadens nödlidande och hvarefter Utlevereringen af Råg till Bagare-Ambetet Upphörde. Med tillämpning af hvad Rik* Sens Höglofl. Stånder hos Kongl. Majit vid sednaste Riksdag d. 23 Maji och d, 14 Julii 1818. i underdånighet anmält* har Kongl. Majit, uti Nådigt Bref till Dess Allmänna Magazins-Direction af d, 22 Martii 1821, forordnat, att forlusten eller skilnaden i priset å 12,000 Tunnor Råg eller 1000 Tunnor för hvarje af de 4 forsta månaderne på äret och 2000 Tunnor för hvardera af Maji, Junii, Julii Och Augusti månader, borde i öfverens* Ståmmelse med Riksens Ständers ofvan* åberopade anmälan till afskrifning uti Allmänna Magazins-Inråttningens Räkenskaper befordras, hvilken afskrifning uppgått till ett belopp af 42,157 R:dr 15 sk. 10 r:st Banco.
Ständer, emot 72 §. i Regerings-Formen. icke skola ega rättighet, att till sådane föremål disponera Bankens medel; I sammanhang hvarmed af flere Ledamöter jämväl blifvit vrkadt, att Fiiial-Disconterne borde öfverlämnäs åt deras eget öde och försättas uti ordentligt Concours-tillstånd. Till besvarande häraf, få Utskotten upprepa och ytterligare förklara, att, då Utskotten ansett sig böra tillstyrka, att Staten skulle träda imellan Disconternes Borgenärer och Gäldenärer, har sådant skett, icke för att uppräthålla D iscont-Bolagen, utan för att genom denna, såsom enda utvägen, afböja de allmänna olyckor, som af Disconternes iråkade obestånd i annat fall skulle uppkomma, och hvaribland den belägenhet, hvaruti Discont-Gäldenärerne skulle komma att försättas, i synnerhet hos förenade Utskotten kommit i betraktande. Det hade icke kunnat undfalla Utskottens uppmärksamhet, att, derest depå obestånd komne Filial-Disconterne skulle öfverlernnas åt deras eget öde och försättas uti ett ordentligt Concours - tillstånd , samt deras utestående Tordringar följakteligen genom Borgenärernes Ombud komma att indrifvas, någon skonsamhet mot Discont-Gäldenärerne icke vore att förvänta. En värd Ledamot tyckes väl anse någon sträng Gäldenarernes behandling vid en ConcoursmäSsig utredning icke böra befaras, enär Discont-Borgenärernes egen fördel alltid skulle ill? Statsoeh BankoVt skottens Betänkanden. påkalla varsamhet vid Fordringarnes utktäfvande.
Utskottet är äfven af den tanka, att granskningen och pröfningen af lånehandlingar ske i RiksgäldsContoiret, samt att mindre lån beviljas företrädesvis framför större; Dock som endast i det fall, att tillräckligt antal sökande icke anmäla sig, att på föreskrifne vilkor undfå lån, rättigheten är Fullmäktige lemnad, att, utan inskränkning till beloppet, mot fullgod inteekningssäkerhet beläna jordegendom; så lärer deremot destomindre någon giltig anledning till anmärkning förekomma, sorn fondens ständiga förräntande, emot den beräknade procenten är ett oeftergifligt vilkor för Statens betryggande från förluster på det upptagne Silfver lå net. Fiel 8:c Puncten bar den anmärkning blifvit gjord inom Borgare - 5/fo Stats-U tskottets Ståndet; att livar och en sorn lemnnde säkerhet, i föreskrifven ordning, borde, utan skillnad af Län, vara till lån berättigad, hälst en tillförlitlig kännedom om inteckningssumroorne för hvart och ett Län, i det af” seende som nu komme i fråga, destomindre kunde vinnas, som Bergsbruk icke hade beläningsrätt, och i flere orter sådane egendomar funnos, hvilkas urskiljande härvid skulle vara svårighet underkastadt. Motivet för Utskottets förslag i denna del är i den anmärkta föreskriften anfördt; men som, vid närmare öfvervägande af berörde föreskrift, Utskottet funnit densamma möjeligen kunna föranleda till ea emot verkliga behofvet inom orterne skeende fördelning af lånetiilgångarne, så har, med godkännande af den gjorda anmärkningen, Utskottet ansett det i förevarande Punct tillstyrkta stadgande böra helt och hållet utgå, Q. dc Funden•
– Med hvilken intensitet måste icke en sådan qvinna älska! ALMQUIST. Men du, alla dårars dåre, förstår du då inte hvad hela sta’n vet: att hon är nöjd med sin grosshandlare, att hon utom scenen bara lefver för grosshandlaren och för grosshandlarens barn. ZETTERSCHÖLD. Hon? Julia? ALMQUIST. Ja. Det är barockt, men det är så. Alla dina fullkomligheter skola inte hjelpa dig. Julia har funnit sin Romeo, och Romeo är ett kassaskåp. (Kort paus.) När man vill söka efter smultron, ska’ man inte gräfva bland potatis! Men lycka till med rotfrukten! Du är så illa deran, att du kunde vara i stånd att beundra – till och med hennes inskränkthet. ZETTERSCHÖLD (lägger händerna på hans axlar och ser honom in i ansigtet). Det ligger agg i tonen. ALMQUIST. Agg? Derför att jag upplyser dig om hennes dumhet? ZETTERSCHÖLD. Det klingar bitterhet igenom dina ord. Kan du förneka, att hon är en verklig konstnärinna? ALMQUIST. Än se’n? Rachel var en stor konstnärinna – och kunde inte skrifva ett bref. Så är det oftast med skådespelerskor: deras röst och minspel ljuger fram en intelligens, som de alldeles sakna. ZETTERSCHÖLD. Inte fru Ramberg. Den allmänna meningen om henne är, att hon är ett geni. ALMQUIST. Jag har aldrig känt mig solidarisk med den allmänna meningen. (Paus.) ZETTERSCHÖLD. Har du varit bekant med henne länge? ALMQUIST. Hon skapade titelrollen i mitt första skådespel. Kan du verkligen vara okunnig om det? ZETTERSCHÖLD. Tyvärr! Jag var i Petersburg den tiden. Hur gick det till? Berätta. ALMQUIST. Det fins ingenting att berätta. Hon var ung, hon var vacker och hade den gåfvan att kunna säga vers. Jag såg henne hvarje kväll, och naturligtvis ville jag att hon skulle spela titelrollen i skådespelet, som jag nyss fått antaget. Ja. Och så studerade jag in rollen med henne – der har du hela historien! Den är tarflig, som du ser. ZETTERSCHÖLD.
Uti Högloflige Banco-Utskottets af Tingberg åberopade Reglemente af den 8 Sta'_s-Utskottets Betänk anden. 60 5 Augusti 1815 stadgas i afseende på rättigheten Lill Pension för de Bankens Tjenstemän, hvilka icke uppnått 5o Tjensteeller no Lefnadsår, och för sjuklighet söka afsked, att, enär en Bankens Betjente genom obotelig sjukdom blifver oförmögen till vidare tjenstgöring, Herrar BancoFullmägtige ina ega rättighet, alt, efter 111- liemtad noga kännedom så väl örn dess oförmögenhet till tjenstgöring som bestyrkte oboteliga sjukdomstillstånd., honom då på Pensions-Stat flytta, med åtnjutande af dess fulN Lön, såsom Pension, ehuru han ej uppnått den föreskrifne ålder af 5o Tjensteeller 70 lefnadsår; äfvensom uti 11 Art. 4 §• Reglementet för RiksgäldsContoiret af den i3 Julii 1818, att ”då någon af Riksgälds-Coiitoirets Ämbetsocli Tjenstemän samt Yakt-Betjente, som icke uppnått 70 års ålder och, enligt Allmänna Författningarne, är berättigad, att vid afskedstagande! behålla hela Lönen, såsom Pension, begär afsked med Pension, kommer dess ansökning att pröfvas och afgöras, enligt hvad härom i Rikets Ständers Bank finnes stadgadt.”
G3j pensioner å Allmänna Indragnings-Staten —' bifölls. 3:clje punkten, rörande Staten för Genergl-1 Adjutants-Expeditionen, bifölls. 4:de punkten, angående Ingenieur Corpsens Stat, bifölls. 5:te punkten, angående Staten för Ofver* Commendants-Expeditionen i Stockholm, bifölls. öde punkten, angående Artillerie-Stabeiis Stat, bifölls. 7ide punkten, angående Commendants-Staten, bifölls. 8:de punkten bifölls i hvad den angår Krigs-Academiens Statssunama; och fann Preste-Ståndet för godt gilla hvad Utskottet, rörande användandet af hvad å denna Stat kan besparas, uti senare Utlåtandet, N:o 239, hemställt. S. D. Vid fortsatt föredragning af StatSUtskottets Utlåtande, N:o 239, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 132, angående regleringen af Utgifterne under Riks-Statens 3:dje Hufvud-Titel, stannade Pre* ste-Ståndet i följande beslut: g:de punkten, angående Anslagssumman för Allmänna Gärnizons-Sjukhuset, bifölls, io:de punkten , rörande Eöneregleringeti för Indelta Arméens Befäl: Ståndet' biföll hvad Utskottet härvid föreslagit och hemställt, likväl med iakttagande af den förändring, sorn 64 Prat, Utdrag den l3 Sept, i8k). af Ståndets beslut vid a:dra punkten blifver en följd; samt med det förklarande, att vid afoch tillträde af de under Lönerne belöpande andelar af arrenden för utarrenderade Boställen, borde förhållas på sätt Författningarne om Fardag staga.
Jag anhåller vördsamt, att denna min motion måtte till Statssamt Besvärsoch Ekon.Utskm remitteras. 2. Ingen lärer neka, det de naturhistoriska veltenskaperna nu mera intaga en sådan plats i fordringarna af allmän bildning, att deras studium borde vara ett oeftergifligt villkor för afgångsexamen från våra offentliga läroverk. Likväl är intet tillfälle beredt för trivialoch apologist-skolornas elever att härutinnan inhemta någon undervisning; ja, till och med de flesta af våra gymnasier hafva hittills alldeles saknat lärare i nämnda vettenskaper. Äfven der sådana hädanefter komma att finnas , blifva de merendels försedde med så knappa löner, att ingen egentlig vettenskapsman kan påräknas dertill, eller åtminstone derpå använda den tid och möda, saken fordrar. Undervisningen måste derföre troligen blifva inskränkt, såsom den ock för närvar, är, endast till botaniken, och uti den sällan öfverstiga meddelande af några latinska namn på Svenska vexter, och de classer i sexualsystemet, hvartill samma vexter höra. Utan att misskänna värdet af denna undervisning, som, der den funnits, tvifvelsutan varit bättre än ingen, torde det ej anses förmätet att påstå, det undervisningen bör omfatta det elementära så väl af chemi som botanik och zoologi. Eleven, han må blifva hvad han vill efter genomgånget läroverk, borgare eller prest, embetsman eller bonde m. m.; af dessa kunskaper skall han alltid hemta odling för sin själ, nytta för sitt lif. 3 11. i5 Den 4 Mai s c. ra. På det att detta ändamål måtte vinnas oell sålunda åt våra gymnasier med tiden beredas tillfälle att, utan statscassaus vidare betungande, erhålla grundligt bildade lärare i dessa vettenskaper, då man kunde bjuda dem full lectorslön, får jag vördsamt föreslå: 1:0 att de läraretjenster i naturhistorien, som, enl.
Drojiosition om det nn ifrågavarande Sjiortel-ersättnings-lielojifiets ujififorande L lierörde Indragning8-8tat. Dä föiliäIlandet med tlaneellie-Dosten F/Zne/,.' svntes vara aldeles enalianda, sorn med Vali tinas tärne vid f. d. Krigs Kxfieditionen, /Fo/i/r/uoi/ oell Frolin//, för lividia Ililiet8 8tänder vid sistförtlutna Ililismote ujijifört 6i Ilalr 22 8li. lianeo ät livardera, att utgä fiä Indragning8-8taten, fann Kongl. Naj:t, uf>f>ä 8tatsIlädets underdäniga tillst^rliande, 8liäl lorena (laneellie-Dosten ^9 lill u^^koranele ä Allmänna Inelra^ninA8-8lalen kor enaliancla delo^, eller 6i Il:elr 22 8k. 28:0 Velen8kas)8-.kcaelemien !>ar, nli en lill KonAl. Naj:l elen 21 nä8llielne I>ini in^ikven unileritäni^ 8krisvel86, anmält, eill ak 8el ärliga an8>a^ 800 ltalr, 8orn liili6l8 8län<Ier viel 8i8la llik8<laA deviljal inlill 8en nu kore8läenele, tor anskakkanele ris leeknin^ar ulak inlrem8ka växter lill etl n^ll arlrele.8 nlAitvancle i 8ve>>^68
Sedan Konungen ’’af dessa Embetsman inhemtat till Protocoll anförda råd, för hvilka de ”blifva ansvarige, falte Konungen, i deras närvaro, besluten; åliggande ’’det den dertill serskildt förordnade att Protocollet föra.”: att, sedan Rikets Ständer gillat och antagit de angående omförmälda ämnen föreslagna grundlagsförändringar, underdånig anmälan derom skett hos Kongl. Maj:t, genom Rikets Ständers af Deras Expeditionsutskott uppsatta skrifvelse den d Mars 1840*°*), hvari alla förändringarne voro införda och deribland den ifrågavarande 11 § lika lydande med dess af Konstitutionsutskottet, såsom nyss förmäldt är, uppfattade innehåll; och behagade Kongl. Maj:t i nåder till alla delar bifalla dessa af Rikets Ständer beslutade grundlagsförändringar^): alt, då sedermera och elter det Rikets Ständer äfven pröfvat och afgjort de öfriga ifrån den förra Riksda - *) Samma Samling N:o **) Bihang till R. St. N:o 1. ***) Bihang till R. St. St. N:o 1. 4 gen hänskjutna grundlagsändrings-förslag, Konstitutionsutskottet till Rikets Ständer i ett sammanhang inkommit med uppgift på alla de af samtliga RiksStånden godkända *), 11 § Regeringsformen deribland blifvit anförd på följande sätt: ”Ministeriella mål, hvarmed förstås alla de, sorn angå Rikets förhål”lande till fremmande Magter, må Konungen låta anmäla, i när”varo af någon annan Stats-Rådets Ledamot. Är föredrage den Stats "”Rådets Ledamot, som Konungen äfven i detta fall tillkalle. Sedan ”besluten; åliggande det den dertill serskildt förordnade att Protocollet föra. ”Af sådana hos Stats-Rådet finnas.”; samt att denna §, lika lydande härmed, blifvit jemväl uti RiksdagsBeslutet ibland de af Rikets Ständer antagna och af Kongl. Maj:t i nåder gillade grundlagsstadganden uppfattad.
De öfrige förvaltande Werkens Räkenskaper, med tillhörande verificationer, skola jemväl vara för Revisorerne att tillgå; och den af Kongl, Maj:t till Revisorernes biträde Tillförordnade Ledamoten af Kongl. Stats Contoiret må,: efter Revisorernes begäran, kunna dem omedelbarligen reqvirera; men finna Revisorerne sig derutöfver behöfva af någon Konungens Embetsman, eller af något Publikt Werk, inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, begäre, genom deras OrdFörande, hos Hof-Cancelleren Konungens Nådiga befallning till vederbörande örn meddelandet af de äskade underrättelserne. 8 $. Räkenskaperne böra hafva undergått den Speciella Revisionen uti Kongl. Kammar-Rätten, innan de till Revisorernes handläggning förekomma; dock må underlåtenheten häraf ej lägga hinder i vägen för desse Räkenskapers aflemnan* de, då anmälan derom göres, 9 §• Till Protocollets förande och Expeditionernes uppsättande vid Revisionen öfver Stats-Wer - 868 Underdånigti Sirifvelseri ket, bö‘r Secreteraren i Kongl. Stats-Contoiret Revisorerne tillhandagå; äfvensom det ankommer på Revisorerne, att antaga erforderligt Cameraloch Capcellie-biträde, jemte Vaktbetjening, inom Kongl. Stats-Contoiret, samt att lämpeliga arfvoden, i man af hvarderas arbete och tjenst, bestämma. 10 §. Finna Revisorerne något af Riksens Ständer fastställdt anslag vara öfverskridet, eller något i öfrigt vid förvaltningen att erinra, böra Revisorerne sådant uti deras tili Riksens Ständer afgifvande Berättelser anmärka och sitt Utlåtande deröfver meddela, samt derjemte, med anledning af 3o §. i Riksdags-Ordningen, desse anmärkningar hos Kongl. Maj:t i underd. anmäla. 11 §•
Man var val ingen sybarit heller, och en natt ar jii ingen evighet! Alltså afskedades ekipaget och icke lång stund därefter stodo vi utanför det inassiva fyrtornet soin, likt alla sadana, ger den trygga känslan af saiiilad kraft. Bakom sig har man den smala bergkammen, som mellan djupt inskärande vikar sträcker sig inat och nedåt landet, på tre sidor, i norr, öster och väster det rida hafvet, och nedanför vid den stupande strandväggens fot, där Kattegats och Sundets vatten mötas, en krans af lekande, skummiga vagor. Dyningens jämna, rytmiska brus blef som ett eko af kanda toiier och i den mörknande kvällen tycktes oss att - hafvet var så hiirligt, Och liimlenerar si skön, Och alla vackra stjiirnor De skeno lilwt i sjön. Den poetiska stämningeu framkallade äfven den poetiska friheten, som vi hoppas Topelius nog skall förlåta oss. 3Ien hur Iiärlig iiii natten var, hur klart an fyrens blänkande öga strålade ut i rymdeii, blef det dock sent och vi m8ste gå tillbaka till Kullagården. Ljus lyste i fönstren och snafvande öfver en hög tröskel stego vi in i det låga matrummet. Här vore tre bord dukade för aftonmåltiden, ined tolf platser vid hvarje bord. Några och tjugu gäster, damer och herrar, hade redan intagit sina platser, samtliga, som det tycktes, försedda med briljcrnt aptit och dito limör. Var ankomst afbröt knappast för ett ögonblick det sorlande samtalet, soin med stor liflighet fördes från bord till bord. De flesta voro unga och glada, alla roro bekanta, alla ined en litpräglad gemytligiiet, soni icke lam nade något tvifvel om deras respektive nationaliteter; bland alla dessa danskar och tyskar voro vi för tillfället de enda som representerade svenskarna. Vi kände oss dels något bortkomna, dels förvånade, men framför allt roade och det var icke lätt att hålla sig allvarsam.
N:o 4b. i anledning af Riks-Ståndens beslut röraude det uti Konstitutionsutskottets Memorial N:o 35 framställda förslag till åtskilliga ändringar i Riksdagsordningen angående Ridderskapet och Adelns representations-rält. Med afslag af Utskottets inbjudning, godkändes den föreslagna voteringsproposition ett. N:ö 49, i anledning af Riks-Ståndens beslut rörande det uti Konstitutionsutskottets Memorial N:o 3!t framställda förslag till ändring i Riksdags-Ordningens föreskrifter om Preste-Ståndets representationsrätt. Med afslag å Utskottets inbjudning oell i öfverensstämmelse nied Ridderskapets oell Adelns förut uttalade gemensamma tanka, förklarades 15 och 16 §§ Riksdags-Ordningen böra erhålla följande iörändrade lydelse. § 13. l:o. Jemte Ärkebiskopen, RiSkoparrie och Pastor Primarius i Stockholm, hvilka af Konungen till Riksdagen kallas, välje hvarje Stifts kyrkoherdar sami de ordinarie lärare tid Stiftets Elementar-läroverk. hvilka för sina befattningar ega presterl/g befordringsrätt, gemensamt och inom sig, pä sätt de öfverenskomma, följande antal ledamöter i PresteStåndet, nemligen för: Upsala Stift Sex, Stockholms stad Fyra, Linköpings Stift Sex, Skara Fem, Strengnäs Fern, Westerås Fem, Wexiö Fyra, Lunds Sex, Götheborgs Fyra, Calmar Två, Carstads Tvä, Hernösands Fyra och Gottlands Två, Coniministrarne —• — -— Fullmäktig. 2:o Universiteten —• — —• —- Riksdagsinannaunderhåll. § 16. Underlåter något Stift, Universitet, Stad —• —. den omkostnad, som ett annat och jemlikt Slift, Universitet, Stad — —• Ståndets kassa. N:o 50, med voterings-proposition i frågs om det uti Konstitutions-Utskoltets Memorial N:o 52 framställda förslag lill ändring i 14 g 3 moment Riksdags-Ordningen. Den föreslagna voterings-propositionen godkändes. S. D.
Ehuru jag ifrigt önskat, att denna fråga måtte kunna förfalla, så nödgas jag protestera emot ett sådant beslut af R. o. Ad., som på detta vis upphäfver de tvänne andra Ståndens beslut. Hr Ribbing: Då jag i åsigter öfverensstämmer med de tvänne sista talarne, reserverar jag mig äfven emot ett sådant sätt, som det nu förevar., att behandla denna sak. Jag finner detta så mycket anmärkningsvärdare, som Hr Frih. o. Landtm, förut i afseende på betänk. N:o 3oi har framställt denna 4;de punkt till bifall eller afslag. Hade R. o. Ad. bifallit voter:s-propos;n, så hade denna sak blifvit behandlad i motsatt förhållande med hvad Ilr Frih. o. Landtm, nu gjort. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, i anledn, af Hr Ribbings yttrande, att Hr Landtm, icke vid föredragningen af Den ii November f. m. 3uj SlntsUtsk:s utlåt. N:o 3ot och 4;de punkten framställt någon propos. lill bifall eller gillande af den voterts-prnpös.* som i denna punkt var af StatsUtsk. föreslagen. Hr Landtm, hade ansett sig icke böra underlåta att besvara Hr Ribbing; yttrande i detta afseende, derföre att R. o. Ad. äfven af llr Landtm, kunde fordra conseqvens vid föredragningen af så val detta som öfriga ärenden. Hr Lefren: Jag begärde ordet för alt få af an anmäla hvad llr Frih. och Landtm, nu sjelf haft godheten nämna; men jag begagnar tillfället atta min sida protestera för 9.:dra eller 3:dje gången emot dem som påslå, att detta R. o. Adis beslut dr ett förklarande af ogillande utaf MedStåndens.