Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag nödgas än en gång uppträda för att bestrida den ide', att man bör gora Bancostyreisen till fondspelare. Underligt har jag funnit det att få höra en utskrsledamot, som yrkat åtskilliga undantagslagar, hvaribland proportionen 2 till 5, derföre att Bancostyrelsen för närvar, är så sammansatt, att det är nödvändigt begränsa dess magt med föreskrifter, sotn eljest vore öfverflödiga, att nu höra denne samme ledamot vilja till denna, relativt till hvad den borde och med en annan sammansättning kunde vara, så rättvist nedsatta auctoritet öfverlemna en så vådlig operation som den af fondspel. Det är en väl bekant sak, att personer, hvilka likvisst i dylika affärer haft den största erfarenhet, och som dertill användt hela sin lefnad och sin skarpsinnighet samt gjort fondspel till ett yrke, blifvit offer för sin handtering, likasom alla andra spelare vanligen blifva. Om man med en sådan bankstyrelse, som, enligt våra närvar, lagar för dess sammansättning, kan vara att förvänta, med en bank, som går att börja utvexling samt sålunda i sitt nya skick är i sin barndom och bör uppfostras efter sunda principer, genast vill börja med att vänja den vid spel och osäkra speculationer; så tror jag, att man ej mera kunde discreditera realisationen, och representanten bör på det högsta söka motverka dylika projecter. Om man å ena sidån medgifver, att en bank, som är i tillfälle att skrinlägga sina capitaler, gör klokare uti alt förvandla dem i räntebärande fondpapper, hvilka, såsom mera kända, vid tillfälle af behof förmådde framlocka större capitaler, så måste man ock å andra sidan medgifva, att uti en period, då ali omtanka behöfves för att lugna den, mer än man kan förklara, allmänna förskräckelse, som, beklagligt nog, röjt sig för realisationen, och då man för öfrigt tyckes icke nog kunna lyssna till fordringarna af säkra garantier för utvexlingens bestånd, att man i en sådan period icke kan eller bör annat än afstyrka någonting för Banken sä äfventyrligt som fondspel.
"Vi bedja att få hänvisa till några utdrag ur en föreläsning af 'n]):r Playfair, som nyligen utomlands besökt många anstalter för "industriel undervisning, och som beskrifver dessa såsom i allmän"het befinnande sig på ett högt steg af verksamhet. Det bästa "prof på deras nytta för produktionen är, att från dem, som syssel-» "sätta sig med industri, det finnes en beständigt ökad ansökan om "rum för de lärlingar, som fostras bos dem; och att, till följe häraf, "antalet lärjungar öfverallt är i tillväxt. Man har beräknat att, i ”Tyskland allena, 13,000 personer af mankönet årligen njuta den "högre teckniska och vetenskapliga undervisningen i slöjdskolor och "polyteckniska instituter, under det alt mera än 30,000 arbetare ”systematiskt inhemta elementerna af vetenskap och konst i skolor, "som meddela undervisning åt dem på deras lediga stunder." Komiterade säga vidare om England: ”1 betraktande af hvad som af allmänheten i detta land redan "blifvit gjordt, för att bereda inflytande åt vetenskaper och konster, "samt sprida vetenskapliga grunder ibland dem, som äro sysselsatte "i deras praktiska användning, finna komiterade det ett stort nit "har uppenbarat sig i detta afseende, såsom skall synas af följande "lista på de stiftelser, hvilka med berörda ändamål, mer eller min"dre till syfte, nu befinnas allenast i och omkring hufvudstaden." Jag utelemnar dessa namn, och anförer vidare komiterades ord: "Listan på dessa stiftelser, (omkring ett hundra till antalet), sannolikt långt ifrån fullständig, må tjena att ådagalägga den stora "utsträckning i hvilken allmänheten frivilligt taxerat sig för befrämjande af ofvannämnda syftemål. "Det är icke lätt att upgöra ett noga öfverslag af den totalsumma, sorn i London årligen utgifves för sådane stiftelser, som "de nu ifrågavande; men från de uplysningar, som kunnat bernias "af de balansräkningar, hvilka ett stort antal af dem har offentliggjort, och från andra källor, hafva komiterade öfvertyga! sig det "man icke räknar för högt, om man upskaltar dem till 160,000 £ St."
Gagnet af de utaf motionärerna föreslagna lotsbätar har sålunda blifvit af vederbörliga myndigheter vitsordadt; och synes kostnaden för en ej allt för stor tillämpning af förslaget, jemförd med hvad Staten nödgas vidkännas för åtgärder till sjöfartens betryggande medelst fyrars uppbyggande, ej vara sä betydlig, att densamma torde böra afskräcka ifrån ett försök, om ock ej i den större utsträckning, som Lots-Direktören och två af motionärerna föreslagit, Det vill dock synas Utskottet såsom borde ett vilkor för beträdande af denna bana vara, att Staten ej behöfde särskildt anvisa medel vidare än till båtarnes första uppsättning, och alt således något anslag för deras framtida underhållande ej ifrägakomme, helst utväg till bestridande af denna sednare kostnad tyckes böra kunna hemtas antingen fran Bih. till Ii. St. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Utlåtande JV2 4. Handels-och Sjöfarts-fonclen oller från hvad förut blifvit lotsoch fyrväsendet anvisadt. Det är under denna förutsättning som Utskottet, hvilket dock anser mindre lämpligt att Rikets Ständer inlåta sig i prölning på hvilka ställen af kusterna be hofvet och gagnet af däckade latshåtar kan anses störst, med afseende ä de väckta motionerna, vördsamt tillstyrker Rikets Ständer, att, tili Kongl.. Majrts disposition för nästa statsreglerings-period, anvisa ett belopp af 24,000 Riksdaler Riksmynt för anskaffning af 12 stycken däckade lotsbåtar, att genom Lots-Direktören fördelas till begagnande å de ställen å kusterna, som dertill lämpligast pröfvas. Stockholm den öl Januari 1860. STOCKHOLM, tryckt hos A, L. Sammansatta Statssamt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 5. 1 N:o 5. Ank. till Esp.-Utsk. den 9 Febr. 1860, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag lill uppförande af en ledfyr vid inloppet till Warbergs hamn. Denna motion Ur inom Vallöf!
401 att postföringeu mellan Stockholm och Malmö genom Östra stambanans fullbordande blir synnerligen underlättad; att, så snart Östra stambanan blir anlagd till Mjölby, bibanor dels till Wadstena, dels till Motala på enskildes bekostnad sannolikt komma till stånd, hvilka banor komma att i hög grad öka trafiken på stambanan; att, om den föreslagna jernvägsanläggningen emellan Södra stambanan samt Carlskrona och Calmar kommer att utföras, det synes i hög grad orimligt att trafiken mellan dessa orter samt Stockholm och de norra orterna skall ledas vester om sjön Wettern; att likaledes för den betydliga industri, som bedrifves inom Norrköpings samhälle, den under byggnad varande sträckningen till Cathrineholm visserligen är af stort gagn för såvidt densamma underlättar kommunikationen med Stockholm och de norra orterna samt Nerike och i allmänhet de trakter, som ligga utefter Vestra stambanan, men att deremot hela den öfriga delen af Östergötland och Småland, samt i allmänhet de södra orterna, hvars naturliga afsättningsplats Norrköping är, icke hafva något gagn af jernvägen till Cathrineholm, då våglängden från Norrköping till Nässjö öfver Cathrineholm utgör 30,i mil, men vägen från Norrköping öfver Linköping och Mjölby till Nässjö icke uppgår till fullt 15 mil, hvadan afståudet mellan Norrköping och alla orter söder om Nässjö är 15 mil längre än det blir sedan Östra banan blifvit fullbordad; att Staten genom afbrott af arbetena å Östra stambanan — ett arbete derom meningarne väl torde vara ense att det snart åter kommer att vidtaga — sjelf skulle tillskyndas en icke oväsendtlig förlust. För att nu återkomma till frågan om Nordvestra och Norra stambanornas fullbordande, så lära väl undersökningarne i afseende på den förra banans sträckning antingen redan vara verkställda eller hinna afslutas så tidigt, att Rikets Ständer i fråga om denna bana kunna fatta sitt beslut. Men hvad åter angår Norra stambanans fortsättande från Upsala, så synas meningarne om jernvägskommunikationernas lämpligaste rigtning norr om Stockholm ännu vara så delade och frågan derom så outredd att något annat beslut i detta afseende vid innevarande riksdag svårligen torde kunna fattas, än att anvisa nödiga medel för en fullständig undersökning till utredande af alla dermed sammanhängande och på beslutet derom inverkande omständigheter.
Till urtima möte kan Lands-tinget sammanträda endast i de fall, att antingen på lagarna möto minst trefjcrdedelar af Tingets, såsom närvarande på Tinget antecknade, medlemmar derom öfverenskomma eller ock Kongl. Majitomedelbart eller på framställning af Dess Befallningshafvande urtima möte påbjuder. § 32. Utom Sekreteraren synes äfven ordföranden böra lemnäs tillfälle att på förband göra sig bekant med de frågor, som på Tinget skola förekomma till öfverläggning, hvadan Utskottet hemställer, att denna §:s mom. 2 må erhålla följande lydelse: Ny fråga bör, för att kunna komma under behandling, innefatta ett ämne inom Landstingets befogenhet, vara skriftligen uppsatt och sednast fjorton dagar före Tingets början aflcmnad till Sekreteraren, hvilken det åligger, att inom åtta dagar derefter öfver de ingifna förslagen upprätta en lista och den till ordföranden öfverlemna. § 39. Då utläggande af förseglad sedel icke lärer böra ifrågakomma vid omröstningar öfver sådana ämnen, som till beslut erfordra en pluralitet af två tredjedelar eller tre fjerdedelar, torde sednare momentet af denna § böra lyda som följer: Före sedlarnes öppnande skall, i frågor som genom enkel röstöfverviqt afgöras, en sedel afläggas, för att, der rösterna äro lika delade, bestämma beslutet. 40 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. § 40. Bland ämnen, i hvilka, enligt denna §, till beslut erfordras två tredjedelar af do afgifna rösterna, hafva de Kommitterade äfven upptagit ”nya företag”. I anledning deraf har Landshöfdingen v. Troil uti sin reservation anmärkt att, om detta stadgande komme att qvarstå, många för länet nyttiga beslut derigenom skulle förhindras. Hvarje fråga, sorn första gången förekommer, huru obetydlig den än kunde vara. innebure ett nytt företag.
Man kan af Lagstiftaren endast fordra, alt han i möjligaste måtto minskar anledningarne härtill, och just för detta ändamål är det af synnerlig vigt, att han beflitar sig om system och enhet i de förmer, som påbjudas. I följd häraf får Utskottet, med återkallande af hvad första punkten af dess i Betänkandet uppgifne förslag innehåller, och med derefter lämpade ändringar i öfrigt, vördsamt hemställa, det måtte uti förevarande ämnen, för ordnas som följer: 1:0 På sätt i Kongl. Förordningen den i3 Junii 1800, angående Städsel och Lego af jord på Landet, samt den ig December 1827, rörande grunderne för Hemmans klyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från Hemman, redan är stadgadt, i afseende ä arre nde-af handlingar , ingång ne pä viss lid, samt sådane af handlingar om upplåtelse af viss lägenhet, som med sistnämnde Kongl. Förordning öfverensstämma, skall ock all annan efter Lag tillåten upplåtelse af nyttjande-rätt till fastighet å Landet, härunder jemväl inbegripen liftidsstädja, hvarom Stadgandet i sista punkten af i5 §. 16 Cap. J or da-Balken således upphäfves, hos Härads-Rätten intecknas och inteckningen behörigen förnyas, för att kunna emot annans egandeeller intecknings-rätt haf va bestånd. 2:0 Har den, som å annan ölverlåtit sin egande-rätt till fast egendom å Landet, dervid förbehållit sig njttjande-rätt till större eller mindre del af samma egendom, eller afkomst deraf, på vissa år eller i sin lifstid; och är o de betingade förmonerne en - Lag-Utskottets Utlåtande JV:o 161. ligt 1 Cap. 2 Jor da-Bdiken , införde i den afhandling > hvarigenom öfverlåtelsen skett; ege han säkerhet derföre i den öfverlåtna egendomen, med den förmonsrätt, allmänna Lagen 3i i 11 Cap. 2 Sberörde Balk, obetald köpeskilling tillägger.
Det är detta klander, som jag tager mig friheten ogilla. Som jag en kort tid deltagit i Directionens göromål, och följaktligen varit nödsakad att, som mera främmande för dessa förhandlingar, följa andras omdömen, eller de mera erfarnes, vill jag gerna uppbära det klander, som kan belöpa sig pä min lott; men jag har dock ansett mig böra taga i försvar de tjenstemän, hvilkas nit och samvetsgrannhet jag noga känner. Hr Bildt: Jag erkänner svårigheten för en auctoritet att yttra sig öfver den andras tillgöranden. Man har olika åsigter, olika intressen. Men jag vädjar till Ståndet, huruvida i detta betänk, finnes något personligt anfall. Man gör sina reflexioner, sina jemförelse!', man betraktar olika tider och kommer till olika resullaler och man framställer i anledn. deraf sina tankar, det är alltihop. En återremiss för att häruti få förändring, tror jag ej skulle tjena till något. Jag kan ej finna, att något farligt blifvit sagdt, och yrkar bifall till hvad Utsk. yttradt, hvilket icke är annat än en önskan, att lånerörelsen mätte för framtiden bättre ordnas. Ilr Bråkenhjelm: Jag har icke yrkat återremiss, som en värd talare synes hafva förmenat, utan begärt, att Ståndet ville ogilla det omdöme, som Utsk. uttalat öfver Discontens förvaltning; fortfarande i detta mitt vördsamma yrkande. Hr Printzenskjöld, Carl: Om Utsk., i följd af den granskning, som blifvit anställd med Discontverkets räkenskaper, kunnat finna anledn. till den hemställan, som i denna nu .förevar. § igen - 438 Den 16 December. finnes, alt nemi. discontlånerörelsen måtte för framliden bättre ordnas än hittills; så hade jag deremot önskat, att Utsk. icke som skäl för denna framställning anfört de motiver, som i samma § förefinnas. Jag tror det nemi. vara icke allenast mindre grannlaga, utan till och med innefatta en orättvisa, då man säger det vara allmänt kändt, att nära nog hvilken som helst kan erhålla lån.
Då det uti Betänkandet anmäldte förslag , angående ett Inrikes "Lån i Silfver af 3 Millioner Riksdaler pied Sex Procents ränta och 2 452 Slatsoch Banko-Utskottens Betänkanden. procents sänkande Fond , hvarom innom Utskotten Två Stånd stannat mot Två Stånd, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, nu å nyo till öfverläggning hos Utskotten förevarit , har pluralitetea af Utskottens Medlemmar ansett berörde förslag icke vidare böra hos Rikets Högloft Stander tillstyrkas utan frågan härom förfalla; hvaremot serskildt bifogas tletta ämne rörande hvad de af Utskottens Ledamöter anfört, som vid deras förr yttrade mejling angående detta Lån förblifvit. Ett annat förslag, att Tre Procent i Silfver skulle erläggas af de Fastighets-Lån , hvilJca för åren 1819 och 1&20 komma att utgå, var äfven anmäldt uti Betänkande-t, men hvarom inom Utskotten Två Stånd stannat mot Två Stånd; och. har, vid den ytterligare öfverläggning i detta ämne, hvartill anmärkningarne föranledi , pluraraliieteii af Utskottens Medlemmar funnit mindre lämpligt, att förslaget vidare yrka, enär Utskotten icke tillika kunnat tillstyrka en sådan betalning i Silfver på alla FastighetS-Lån utan undantag. Utskotten gä nu, att upptaga tle serskildte spridr (le ärindrinsar vid iltras Betänkande, dem de ansett någon närmare förklaring erfordra, utgörande fjerde Afdelningen af Anmärkningarne, Utskottens yttrande pag. 25, att Banken mä göras verksam, icke genom fours-operationer, såsom det skulle tydas, men för att bevara sina Sedlar mot ytterligare agiotage eiler försämring, har blifvit såsom contradictoriskt anmärkt, och den följd deraf dragen, alt Banko-Styrelsen skulle, /ned upp - Statsoch Banko-Utskottens Betänianden 453 i offring af Bankens redharhetcr, Coursens uppstigande motverka.
Som uti räkenskaperna öfver Manufactur-Discontfonden icke finnes upptagen någon redovisning för användandet af det till Teclinologiska Institutets underhåll anvisade årliga anslag af 14,000 R:dr, hafva Revisorerne infordrat och granskat Institutets i Kongl. Kammar-Rätten reviderade redovisnings-liandlingar för åren 1834 och 1835, hvaraf Revisorerne inhemta t, att för Institutet årligen äro ansia »ne: l:o å Manufactur-Disconten 14,000: 2:o å Riks-Statens 9:de IIufvud-Titel till Mechaniska Skolan , 100: 3:o Stipendie-medel: från Kongl. Stats-Contoret å f. d. Mechaniska Skolans stat 100: — - från Kongl. Commerce-Collegium af Manufac tur-medlen 240: 3^. Summa 14,440: Årliga beloppet af aflöningarne under nämnde år utgjorde 6,100 R:dr samt Institutets contanta behållning vid 1835 års slut 5,379 R:dr 31 sk. 9 r:st. Hvad angar det af Manufactur-Discontfonden, till förlagslån för nya, liär i Riket förut okända uppfinningar och inrättningar islöjdeväg, afsatta anslag af 200,000 R:dr Banco, så voro derå, vid 1834 års utgång, dylika lån meddelade till ett belopp af .. 199,948: 33. — hvaraf under åren 1835 och 1836 genom förfallna capital-afbetalningar inflöto 71,995:10.11. Enligt hvad i den af Rikets Ständers Revisorer sednast af»ifna berättelse blifvit anmäldt, hade Handlanderne Winberg & Meijer, i afräkning å det genom Kongl. Brefvet af den 12
Krigets och militarismens försvarare å sin sida begagna sig af denna öfverdrift för att — under åberopande af att fosterlandskärleken är en naturlig och berättigad känsla och uträttat så stora ting i verlden — förkättra och förfölja ideen om folkens förbrödring. Men fosterlandskärleken och begreppet om nationalära måste, helt naturligt, på olika utvecklingsskeden gestalta sig på ett mycket olika sätt. En tysk pedagog, Erhard Schultz, yttrar i ett för några år sedan utgifvet arbete (» Ueber das teleologische Fundamentalprincip der allgemeinen Pädagogik », 2: dra uppl., Mtihl-hausen 1883), hvilket likaledes citeras i ofvannämnda Correspon-denz-Blatt: » Nationerna måste äfven så väl genomgå utvecklingsstadier som individerna och hela menskligheten. Ju mera ett folk i sin karakter såsom ett helt och dermed äfven i flertalet af sina enskilda medlemmar har förverkligat humanitetsprincipens ideella kraf inom uppfostran, desto mera är det icke blott be-rättigadt, utan till och med förpligtadt att betona sitt nationella väsen och att göra detsamma kultiverande och inflytelserikt i alla riktningar. Likasom den religiöst sedliga principen städse måste behålla i sigte det för religionerna, konfessionerna och sekterna gemensamma, så får äfven den nationella principen aldrigglömma den sanningen, att likasom den enskilde familjemedlemmens intresse mäste underordnas familjens, familjens intresse den stams, till hvilken den bör, stammens intresse &amp; ter nationens, s&amp; måste äfven nationernas intressen vara och förblifva underordnade mensklighetens. Hvarje öfverdrifvet betonande af den egna personligheten leder, som bekant är, till obehag, ja till strid. Så bär äfven hvarje öfverdrifvet betonande af den nationella principen uti sig fröet till förvecklingar, ja till ett krig. Men kriget är och förblifver alltid ett ondt. »
Skulle sökanden vara känd för liknöjdhet och oordentlighet, påteckne ordföranden, att eho som antager denne i sitt arbete, vare pligtig att qvarhålla hans halfva arbetsförtjenst samt öfversända densamma till ordföranden i det fattigvårds-samhälle, hvarifrån han utgått, för att användas till hans familjs nödtorftiga underhåll elier, om han ogift är, insättas i sparbank för dennes räkning eller ock öfverlemnas åt honom sjelf, om han visar verkligt behof af medlens nyttiga användande vid hemkomsten. För vinnande af ordning och stadga härutinnan, skall det åligga en hvar, som från annat fattigvårds-samhälle emotlager arbetssökande, att inom åtta dagar efter arbetarens anställning till faltigvårds-styrelsen, der arbetet förrättas, lemna lörteckning öfver antagne främmande arbetare och skall dess ordförande genom skrifvelse tili ordföranden i det fattigvårds-samhälle, hvarifrån arbetaren utgått, underrätta denne om vistelse och anställning. Underlåter den, som arbetaren antagit, att lemna sådan uppgift, vare han förfallen till 10 Il:dr Rint böter till fattigvården, der arbetet skett, samt dessutom pligtig alt ersätta halfva arbetsförtjensten lill arbetarens fattigvårds-samhälle. Tillika vare lian förbunden, vid 5 R:dr lt:mt böter, till fattigvården på stället, till arbetaren utfärda betyg öfver det belopp, som blifvit innehållet och öfversändt tiil arbetarens hembygd. Ingen vare berättigad, vid 15 R:dr Runt bot till fattigvården, på arbetsstället i sitt arbete emottaga och använda den person, som ej år försedd med pastors och Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 340, 531 fattigvårds-styrelsens ordförandes betyg ifrån hembygden, sådant nu nämndt är, utan skall denne, hvarhelst lian uppträder, anmälas hos vederbörande kronobetjening, som åligger att, enligt förfaltningarne, honom till hembygden förpassa. Om remiss täll vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1962. 0. Olsson, från Wermlands lån. Af Olof Olsson från Slängserud af Wermlands län, om fullständigt upphörande af den s. k. gårdfarihandel^
» De kunna sladdra en hjelplig franska », heter det, » och rabbla upp all historiens regentlängder både framoch baklänges; men att sy en knapp i sin egen drägt eller stoppa ett hål i sina strumpor — det duga de icke till! » Tyvärr kan ej förnekas att det legat och ännu ligger mycket sanning i dessa klagomål. Glädjande är derför att förnimma, det saken börjat behjertas af den qvinliga uppfostrans målsmän: ett synnerligen godt uppslag har gjorts dermed, att man i Stockholms folkskolor upptagit undervisning i klädsömnad på programmet. Detta första steg har manat till efterföljd vid en del seminarier och enskilda läroverk, såväl här som mångenstädes i landsorten. Den undervisningsmetod, som ur erfarenheten framgått som den mest tillfredsställande, den s. k. folkskolemetoden, har lemnat goda resultat, men dock kraft oproportionerligt mycken tid, då hittills ingen lärobok funnits, utan eleverna nödgats göra skriftliga anteckningar i ämnet. Det vackra syftets vänner och beifrare ha derför ock allt skäl att vara fröken Hulda Lundin varmt tacksamma för hennes åtgörande till afhjelpande af denna olägenhet, i all synnerhet som fröken Lundin utan gensägelse kan erkännas ha synnerligen förtjenstfullt skiljts vid sin uppgift. Hennes nyligen utsända » Handledning i klädsömnad » till skolans och hemmets tjenst bär genom sin praktiska och lättfattliga uppställning och dermed följande stora användbarhet godt vittnesbörd om de grundliga studier och erfarenheter fröken L. gjordt Vi vilja särskildt fästa uppmärksamheten på Iduns la plighet för platssökande och platsutbjudande annonsörer, äfvensom fö r alla öfriga slags i sin egeuskap af slöjdinspektris vid Stockholms folkskolor. D e n lilla boken, som framträder i g o d utstyrsel m e d förtydligande t e c k - ningar o c h till det synnerligen modesta priset af 50 öre, b ö r finna ett varmt mottagande hos hvarje lärarinna, hvarje m o d e r, som lägga sig vinning o m att bibringa sina lärjungar och döttrar den sanna o c h husliga uppfostran, som en gång blir den unga makan till större prydnad o c h tillfredsställelse än något bjefs af moderna pensionstalanger. annonser som beröra familjekretsen.
JV.-o 2. gi ej blifvit å Åttonde Hufvud-Titeln uppfördt; så liar, i dess ställe, 5a5 R.’dr årligen, från och med år 1824, måst af Öfverskottena å Stats-Verkets Inkomster till i fråga varande behof utbetalas; och torde, vid Statsregleringen, dessa 525 R:dr blifva å Staten för Hingst-premier upptagna. Nionde Hufvud-Titeln. Åkerbruket, Handeln och Näringarna. De för denna Hufvud-Titel anvista Tillgångar hafva de senare åren varit nog knappa, så att nödige ansedde Utgifter måst år från år uppskjutas. Tionde Hufvud-Titeln. Militaireoch Försvars-Verken till Sjös. Enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 2 November 1824, anordnas alla till denna Hufvud-Titel hörande Anslag till Förvaltningens af Sjö-Ärendena disposition och redovisning; och Stats-Contoret, som med detaillerna härvid ej har någon befattning, är ej i tillfälle att känna, hvilka förändringar och rättelser härutinnan kunna anses nödiga. ga Bil. till K. M. Nådiga Propos. Tionde Hufvud-Titeln blef vid i8a3 års Statsreglering formerad af den Tredje Hufvud-Titeln förut tillhörande del, sorn innefattade Anslagen för Sjöväsendet, hvaremot den Tredje nu endast utgöres af Anslagen för Landtförsvaret. Lämpligare och mera öfverensstämmande med en systematisk ordning i uppställningen af Stats-Utgifterna hade visserligen varit, om Anslagen för MMtaireoch För svar s-Verken till Sjös fått utgöra Fjerde Huf vud-Titeln och Anslagen för Clerecieoch Läro-Verken blifvit öfverflyttade till den Tionde.