Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Närvarande: H. Ex. Justitie-Stats-Ministern Herr Grefve Sparre. H. Ex. Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne Herr Friherre Stjerneld. Kongl. MajHs Nåd. Proposition, M 25. 3 Stats-rfiden: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallenstien, Gynther, Genlerg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Till följd af Kongl. Maj:ts, i beslut af den 21 December 1849, samt 1 och 16 Februari, 18 Juli och 7 Oktober innevarande är, derom meddeita nädiga befallning hade Chefen för Landtförsvarsdepartementet, Stats-rådet von Hohenhausen, uppsatt underdåniga förslag till nådiga Propositioner till Rikets Ständer, angående: 3:o den af Majoren G. Bennich väckta fråga om utbekommande af ersättning, från och med år 1822 till och med år 1846, för innehafda hästhemmansräntor vid f. d. Westgöta Kavalleri-Regemente. hvilka underdåniga förslag nu till justering upplästes, hvarefter, uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, Kongl. Maj:t behagade samma förslag i nåder gilla, och befallte att, i enlighet dermed, nådiga Propositioner, sådana de finnas detta Protokoll bilagda, skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo, J. Ax. Torenstedt. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Jan. 1851, kl. 12 midd. Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition till Rikets Stander, i anledning af framlidne förre Departements-chefen vid Kongl. General-Tullstyrelsen, Presidenten J. P. af B illberg hs enkas och barns ansökning att njuta befrielse från Presidenten af Billbergh i lifstiden ådömd ersättningsskyldighet för den efter Uppbörds-Tull förvaltaren M. F. Finér yppade balans; Gifven Stockholms Slolt den 21 December 1850.
Jag förklarade derföre från första stunden, då jag anmodades att bevista en konklav, der det skulle upgöras, huru frågan borde behandlas, och då jag hörde att meningarne lutade åt den åsigt, som sedermera uttrycktes i Frih. Cederströms motion, förklarade jag att jag dermed icke ville hafva någonting att skaffa. Jag kunde nemi. icke erkänna, att de, som då ämnade framstå som ledare, hade upfattat den rätta principen, och vid sådant förhållande var det klart, att mitt samband med dem i detta afseende måste uphöra. Jag hörde då, liksom nu, Hr Cederschiöld deremot framställa anmärkmr, dem jag icke anser vara vederlagda eller på hvilka man ännu i denna stund icke ingått i svaromål. Men, mine Hrr, jag vill derföre icke lägga motionären, eller alla de personer, som yttrat sig för att understödja hans mening, till last, att de endast ifrån början varit de som upställt en falsk grundsats; jag vill snarare lägga hufvudsakligen den siste värde talaren till last, att han, i egenskap af Konungens Rådgifvare, såsom en del af Stats-budgetens l:sta HufvudTitel, framlägger ett förslag, som, enl. min öfvertygelse, icke borde tillhöra någon HufvudTitel. Jag tager saken enkelt, mine Hrr. Vi hafva redan hört i hvad riktning den befinner sig, och jag ber att få vidare utveckla den. Jag tror nemi., att Konungens Rådgifvare, med den kännedom han äger derom att Svenska folket icke skulle vilja lemna den af Konungen från timonen gjorda framställningen om Prins Oscars tilltänkta förmälning obesvarad, hade bort från sin plats vid rådsbordet gifva tillkänna, det hans mening vore, att K. M. icke borde Den 21 Mars f. iö. 239 föreslå något anslag åt närande Prins, och att det icke borde uptagas under Irsta HufVudTiteln. Jag är ganska öfvertygad om, att derest man icke redan från första början af Riksdagen hade hört detta förslag omtalas och sett förkunnadt i tidningarne, huru det skulle komma att från K.
Vill man förändra dessa grunder, må man bereda förändringarna på grundlagsenlig väg; må man förelägga dem Statsmakternas gemensamma pröfning; man må göra så väl förslager till ändring af grundskatterna, som till den ena Statsmaktens rättighet alt, utan den andras begifvande, emot surrogater förändra eller borttaga Statens ordin.-inkomster; men, må man derjemte erbjuda osvikliga garantier emot beskattningsrättens missbruk! Under närvar, förhållanden skulle annars qvarstå ett verkligt non sens af 58 och 5g §§:na Reg.Ftn; ty hvar linnes grunden för Konungens framställning om beliofvet utöfver de ordin, inkomsterna, om dessa icke vore orubbliga eller kunde af R. St. borttagas? Må man framförallt akta sig, att, genom ringaste sken af försök till ingrepp i, eller undertryckande af den ena Statsmaktens rättigheter, framkalla repressalier från den andra! Slumpen synes hafva för tillämpningen af den nya principen i så målto gagnat StatsUtsk. , att Nummer-lotteriets afskalfande är den första frågan, mig veterlig!, som kommit till R. Sits beslut, i form att, ehuru en ordin, statsinkomst, kunna af R. St. allena borttagas. Inrättningen torde förtjena opinionens ogillande, helst i egenskap af statsinrättning; men för min del ämnar jag ej ingå i pröfning afämnet, förrän StatsUtsk. tillstyrker R. St. ett grundlagsenlig! sätt till borttagande af de genom Nummer-lotteriet Staten tillflytande ordin.-inkomster, eller med andra ord förändrar frågan ifrån ett mål, hvaröfver R. St. allena äga besluta, till ett R. Stts önskningsmål alt underställas Konungens sanction; och är det för vinnande af detta ändamål, som jag vördsamt yrkar återremiss på betänkandet. Hr Frih. o. Landtm, frågade, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de gjorda anmärkningarna föranleda återremiss af SlatsUtskts utlåt.
Expnlitions-lJlskottrAs Förslag lill unihril. Skrifvelse IS:o il(l. 117 Hvad anginge undervisningens ordnande för dem, hvilka, efler Bergsskolans förening med Teknologiska Institutet, ville egna sig åt bergshandteringen, så borde desse elever, eldigt Styrelsens åsigt, först genomgå den förberedande kurs, som vore för alla Institutets elever gemensam, innan de började studera de egentliga bergsvetenskaperna, då de komme alt bilda en särskild afdelning inom Institutet; och skulle hela lärokursen för dem, likasom för öfrige elever vid Institutet, upptaga en tid af 3:ne år. Ynglingar, hvilka vid Universiteten eller annorstädes inhämtat de kunskaper, som i Institutets lägre afdelningar meddelas, skulle likväl, såsom redan för Institutet är stadgadt, ega alt vinna inträde i den af Institutets afdelningar, med hvars elever de i kunskaper och praktiska färdigheter vore jemngode, samt sålunda kunna afstilla sin kurs vid Institutet på vida kortare lid. I likhet med hvad hittills vid Fahlu Bergsskola skett, borde oleverne äfven, sedan de inträdt i den egentliga bergsafdelningen af Institutet, sysselsättas med praktiska ölningar vid bruk och bergverk, utan hvilka undervisningen i bergsvetenskaperna endast kunde blifva i jemnförelsevis ringa mån gagnande, och för detta ändamål ansåge Styrelsen den förbindelse, Bruks-Socieleten sig iklädl, att för nämnde öfningar anskaffa lämpliga lokaler och verkstäder samt genom sina tjenstemän undervisningen dervid bestrida, vara så mycket vigtigare som derförutom tjenliga lokaler för den praktiska undervisningen svårligen torde kunna erhållas, helst Staten icke här, såsom i åtskilliga andra länder, egde bruk och bergverk, vid hvilka en dylik undervisning kunde få ega rum. Under det Bergseleverne reste i landsorterne eller uppehölle sig vid bruk och bergverk, borde de dock alltid vara åtföljda af någon lärare från Institutet. Någon förening af de ifrågavarande läroverken ansåge Styrelsen likväl icke kunna ske, förr än en ändamålsenlig och för bägge tillräcklig lokal hunnit anskaffas, enär det hus, som Teknologiska Institutet nu innehar, för detsamma vore otillräckligt, äfven med dess nuvarande bestämmelse.
Ank. till Exp.-TJtsk. den 26 Maj 1866, kl. 12 midd. Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga heslut vid förehafvande af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 5, öfver Kongl. Maj-.ts nådiga Proposition, angående förändring i grunderna för beväring s-inrättningen, samt om bildande af en landstorm. Enligt protokollsutdrag, som till Utskottet ankommit, hafva, i anledning af ofvannämnda Utlåtande, hvilket icke vunnit något Riks-Stånds bifall, skiljaktiga beslut blifvit af Riks-Stånden fattade. Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva för deras del beslutat underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af följande innehåll: “Då de uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrättningen och för bildande af en landstorm ännu inom landet äro föga kända; då de derjemte icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag till arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom sitt yttrande i en fråga af så genomgripande art som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, få Rikets Ständer, till svar å Eders Maj:ts nådiga Proposition, i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t behagade till en kommande Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga." Borgare-Ståndet har för sin del beslutat enahanda skrifvelse, med den skilnad allenast, att i stället för orden: «få Rikets Ständer till svar å Eders Kongl.
Men, för att kunna hindra och afböja alla sådana högst skadliga missbruk och oordningar, är angeläget, att nya och tillökade inskränkningar uti friheten för Gärdfarihandelns utöfning göras; och, hvad först angår Borås och Ulricehamns Borgares Beserättigheter; så anser Utskottet sig böra vördsamligen tillstyrka, att denna handeslrätt bringas till den beskaffenhet, som med dess genom Eörfatlningarne bestämde primitiva ändamål instämmer, och följaktligen till fullkomlig enlighet med stadgandet uti 1840 års Kongl. Bref, så att dessa Städers Borgare och Invånare allvarsamligen förbjudas att med några varor af hvad beskaffenhet som helst resa genom Uandet ifrån gård till gård att köppslaga; hvaremot hvar och en af nyssnämnde Städers handlande, hvilken uti Staden, der harr Burskap äger, håller Öppen Bod, lärer böra äfven framgent - 304 Den 8 Juni. gent få vara bibehållen vid deta genom åtskilliga Kongl. Resolutioner gifna rättighet, att få uti hvilken eller hvilka af Rikets öfriga Städer, sorn han det astundar, hafva öppen handelsbod och derstädes försälja sådana varor och slöjde producter, sorn i Rotas och Ulricehamn eiler trakten deromkring tillve'rkas, äfvensom ätt dessa Varor till försäljning utbjuda å alla Frimarknader i Riket. Eh rättighet, vida större än någon annan af Rikets Städer får begagna; dock att Rass till dessa Maknadsresor ej må för hvarje gång vara gällande längre än 3:ne månader; och icke utfärdas till andra än sådana, sorn, efter fullgjord Conscriptions-skyldighet, fyllt 25 år. Vidkommande åter den åt ailinogen i ert del af Elfsborgs
Hvarje ämne, som underkastas rådslående Folkförsamlingars öf - io8 Den io September f. m. verläggning, bör efter rein tanka förut vara så utredt, att man bar säkra facta att stödja sig på, och att den enda fråga, sorn återstår att afgöra, är, huruvida man anser den ena eller andra grundsatisen bättre eller sämre. Skulle man här ingå i pröfning af Handlingars giltighet och bevisningens fullständighet, så inträdde vi på domaremagtens område. Jag hemställer således, om denna sak kan anses klar och vara af beskaffenhet att i RiksStånd, afgÖras, då vi här bort å ena sidan Recesser, Jordeböcker, Landaböcker med flere Handlingar åberopas såsom fullgiltige, och å den andra till deras trovärdighet bestridas. Hvilkendera skall man förlita sig på, då sjelfva Handlingarne icke kunna här framläggas till granskning af en hvar? Vi befinna oss i samma ställning, som åhörare vid en Domstol, där muntlig Rättegång äger rum. De afhöra sakförarnes skäl å ömse sidor, men de kunna icke fatta något domslut, emedan de icke se handlingar och bevis, hvilka Domstolen allena till pröfning föreläggas. Just till följe af delina bristande pröfning af Handlingarne, blir det oss omöjligt att här fatta ett beslut, grundadt ej blott på tro, utan på sakkännedom. Skulle man här få afgöra saken efter blotta tron på den ena eller andra parten, så ville jag häldre sätta tro till den, som tagit fram sina documenter, än till den, som endast sagt, att han har deni. Men hvartill skulle för öfrigt en Den io September f. m. uppläsning af alla dessa documenter tjena, då, såsom vi hört, man bland annat åberopat 23 särskilda Arrendecontract; t3^ hvarken Ridderskapet och Adeln särskildt, eller RiksStånden gemensamt, få upphäfva sig till domare öfver enskildtas afhandlingar? Jag finner således olämpligt, ej blott att här ingå i sakens pröfning, utan ock att till Kongl. Maj:t ingifva den framställning
Emot den af mig gjorda anmärkning, ött Riksens Ständer, då de först sammanträdde , saknade sådana upplysningar, som deras Utskott nödvändigt behöfde, för att kunna afgifva tillfredsställande svar uppå de dem förelagda frågor, svarar Friherre Wärsén att de ”underrättelser, som afFolkets "'från alla landsändar samlade Fullmägttges "'förenade upplysning, patriotism och sakkännedom kunde med trygghet påräknas, 'voro af'för mycken vigt, att planen för Rid, o. Ad. Pröt. 25, 26, 1-94 Den 5 Juli.j. m. ”sakernas förändrade ordning borde föregå ”dessa underrättelsers inhämtande.” Men hvilka andra underrättelser, till upplysning för Styrelsen , kunna val af Folkets Representanter vara att förvänta, än sädana som röra deras enskilda angelägenheter, än sådana hvarpå den ena grundar hoppet om enskild vinning, eller sådana, Som en oJycklig erfarenhet påtrugat den andra. Hvad känner en Svensk blifvande Riksdagsman otn Rikets handelsförhållanden , om närin* garnes tillstånd , om förhållanderna med export och import, när inga Stats-oecono* miska Journaler finnas som upptaga dem. Att Finska importen mot den lindriga Landt-Tullen utgör en kräfta för Staten, det har mången insigtsfull Man länge haft aning om. — Men hvad har han hittills kunnat göra mera än yttra sina aningar, så länge det var honom och sannolikt Styrel-, sen sjelf obekant, att detta olyckliga handelsförhållande under loppet af endast 4 år med en summa af mindst 6 men' kanske af 10 millioner R:d. B:co mindskat Rikets Rörelse-capital. Ja, hvartill skulle det tjena att nu höja en än starkare röst mot detta missbruk, sedan Ministxarne högtidligen förklarat, att denna kräfta icke kan och icke får vidröras. Mången insigtsfull Man har ofelbart funnit och tilläfventyrs äfven sagt det, att när, genom myntets fallna ■värde, priset på mjölk i de större Kuststä - Den g Juli. /. m. »S5 derna uppstigit till 13 sk. Riksgälds
St. vid innevar. riks"dag, för deras del, beslutat en förändrad ända målse lili gare "organisation af Statsrådet, och, såvida K. lil. dertill lemnar nåd. sanclion, anleda, är att, i följd deraf, förvänta "sådana förbättrade regleringar af domstolarna och styrelse’’verken, som ej allenast leda till förenkling sä väl i lag"skipningeu, sorn i de administrativa ärendenas behandling, ulan äfven göra de redan befintliga anslagen mera tillräckJ’liga, sä all, om ökade behof på eli eller annat ställe upp"komma, tillgångar dertill må kunna beredas, genom minskJJmng i utgifter tili andra grenar af förvaltningen; sä har JJVtsk. trott tidpunkten nu ej vara inne, att för sådana em"betsverk, hvilkas förändrade reglering af förenämnda ordsaker kan förutses, tillstyrka ökade anslag, om än medgif - 30 6 Den 5 Maj f. m. ”vas skulle, att, i embetsverkens nuvar. skick, anleda, kun”nät finnas lill begäran af någon förhöjning uti deras stater” — att föreställa sig möjligheten, säger jag, att af en blifvande ändamålsenligare organisation af Statsrådet, landet och alla dess styrelsegrenar skulle komma att bilda ett nytt Eldorado, samt att förenkling af lagskipningen och de administrativa ärendena deraf genast skulle blifva en följd in. m.; det torde komma att höra till de fromma önskningarna, hvilka , man mä ställa till huru man vill, åtminstone i vår tid ej komma att gå i fullbordan. En så beskaffad förenkling kan åtminstone minst tillvägabringas derigenom, att man nu genom vägrade anslag söker försvåra eller rättare omöjliggöra dessa verks ändamålsenliga förvaltning, samt de derstädes förekommande målens ordentliga och skyndsamma bedrifvande och afgörande. På dessa grunder vågar jag tillstyrka återremiss af utlåtandet. Slutligen får jag med min röst biträda den af Hr von Röök äskade samt af åtskilliga talare biträdda pensionering af häradshöfdingarna på landet. Hr von Troil, Emil:
Till den af Herr Prosten Nibelius gjorda Bil. t. Statssamt Oec.-Utsf:. Uti. N:0 g!\. $5 hemställan, att Staten matte öfvertaga kostnaderna för Mötesunderhållet och Soldaternes beklädnad, finna Utskotten sig ej eller kunna Rikets Högloflige Ständers bifall tillstyrka, da, genom Rotehållarnes enstämmiga bifall till 7;de punkten i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den 33 Mars 18^3» dessa kostnader af dem frivilligt åtagits, och hittills, utan all erinran, utgjorda blifvit. Slutligen hafva Utskotten, till närmare upplysning öfver detailerne af tvänue med detta ärende gemenskap egande omständigheter, skolat vördsamt bifoga, under Ifit. A., ett af Roterings-Commissionen den X 8 December I S * 5 upprättadt Sammandrag, sorn, ej mindre till Localän Militairisk Indelning, utvisar förhållandet med Skånes nuvarande ordinarie och extra Rotering; och Lit. B. Sammandrag af de Rote-Vacancemedel, till understöd för ordinarie Knecktehallet i Skåne* som af Kongl. Stats-Contoiret blifvit för åren 1814—1824 anordnade. En Ledamots reservation varder härjemte bilagd. Stockholm den 5 November 182g. Reservation af Riksdags-Fullmägtigen Pehr Pehrsson från Christianstads Län. Vid det af Högloflige sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskot - 46 Bil. t. Statssamt Oee.-Utsk'. Uti. N:o g4- ten utarbetade Utlåtande , angående sökt jemkning och ändring i Skånska Boteringen, har jag funnit mig föranlåten att göra följande anmärkningar, hufvudsakligast i afseende på arne uti Utlåtandet förekommande yttranden, det ena, att en rigtig jemkning icke skulle kunna tillvägabringas, utan att Rotehållarne först afsade sig det till grund för öfvergången från extra till ständig Rotering antagna vilkor, att ett Hemman icke borde påföras mera Ordinarie Rotering, än sorn förut i extra Rotering varit detsamma åsatt.
Såsom bekant är, beror det ganska mycket på methoderna, huru mycket raffinadsocker som erhålles. En fabrikant i Götheborg har för närvarande erhållit patent på att koka socker med ånga i lufttom panna. Om nu äfven resultatet för denna fabrikant skulle blifva fördelaktigare, så tyckes likväl billigheten fordra, alt de öfriga sockerfabrikanterne åtnjuta samma förmån som hittills. Vid hvarje export bör man dessutom taga i beräkning den concurrens, som kan inträffa i andra länder, och man vet hvad Belgien har gjort för denna produclions utvecklande. Då nu derjemte den förut vanliga exporten till Finland torde af flere omständigheter upphöra, så anser jag det vara skäl att höja drawbaeken, och hemställer, alt Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos. i öfverensstämmelse med Frih. Raabs förslag. Hr Rosenblad: Jag instämmer så till vida i hvad Hr Hjerta yttrat, att det torde vara svårt för de flesta af R. o. Ad:s ledamöter, åtminstone är det så för mig, att kunna säga produeten i toppsocker af ett visst qvantum råsocker, så mycket mera som jag inser gilltigheten af Hr Skognians anmärkn., att det beror i hög grad på råsockrets qvalitet. Men jag tror, att man likväl har ett ganska enkelt sätt att undersöka, huruvida den vid sista riksdag bestämda drawback vore för hög. Det är nemi. att efterse, huruvida den minsta anledn. till misstänka finnes, att sockret efter utförseln och uppbärandet af drawback, åter blifvit i Sverige insmugladt. Detta har man nemi. i andra länder sett följa af en för hög drawback. Någon anledn. till en sådan misstanka finnes alldeles icke här, ty hela utförseln för år 1843 utgjorde t. ex. 1,301,901 U, och deraf hafva 1,296,000 U gått lill Finland, och således återstod endast 5,000 Bl lill andra länder, och bland dessa var Norrige, dit Svenskt socker får införas emot lull. Någon försnillning tillbaka till 334 Den 20 Januari. Sverige lärer således icke ägt rum.
Vidare yttrar Hr Bildt: »Det är visserligen sannt att denna bänkmansindelning förskrifver sig från år 1720, då Ulrika Eleonora satt på Svenska tronen. Men hvilken var egentliga anledningen, Den 3 December f. m. 265 att R. o. Ad. var nödsakad att på detta sätt ordna sin representation? Utom att man ville genom de medelbara valen till elektorer söka besvärja vådorna af en alltför demokratisk sammansättning, torde måhända ett skäl hafva varit, att denna Drottning hade, för att vinna Adeln på sin sida och för att på så sätt uppnå ett länge eftersträfvadt mål, på en gång upphöjt i adelig värdighet en betydlig mängd ofrälse personer. Det var under sådane förhållanden, som Adelil uppfann denna bänkmansfördelning eller att på medelbart sätt skrida till val afsina Utsk:s-ledamöter. Denna institution undergick sedermera ingen väsendtlig förändring förrän vid 1810 års riksdag, då bänkmansafdelningarnes antal blef bestämdt till 50; detta inskränktes sedermera vid 1834 års riksdag till det vi ännu i dag ega, nemi. 25. Och det är härvid betecknande, att man efter revolutionen 1809, då man hade i friskt minne såväl frihetstiden, som den enväldiga monarkiens vådor, ej ville göra en rubbning af de medelbara valen till elektorer; man synes då hafva väl insett att härigenom läge ett band såväl på partierna, som envåldsbegäret. Ett adlande i massa kan gifva majoritet under nuv:de förhållanden på de sista bänkarne och således bestämma ett par bänkmän, men ingalunda åstadkomma en bestämd majoritet för ett elektorsval, som deremot är lätt tänkbart vid ett sådant tillfälle genom direkta elektorsval.» Hvad tidsutdrägten beträffar, så, om man vid direkt val af 25 elektorer beräknar att 500 ledamöter äro närvarande och 5 sekunder åtgå för uppläsande af hvarje namn på en lista, fordras för hela valförrättningen ungefär 174 timmar. Kommer så dertill val af 5 suppleanter, åstadkommer detta ännu mera tidsutdrägt. Af denna beräkning torde således lätt kuna inses, att det nuv:de sättet att genom medelbara val utse elektorer gör en betydlig tidsbesparing.
Domare ”uttagna stämplade papper, i händelse den "hittills gällande föreskriften, att invenie"ring och redovisning borde 2:ne gånger ”om året hållas, blifvit behörigen verkställd , "samt derföre att Domare då skulle besvä”ras af inventering under de tider, de äro "sysselsatta med de ordinarie Tingen; och "då de möjligen icke blifvit till fullo er"satta för det belopp af stämpladt papper, "de åt parter utlernnat, hvilken ersättning "ej sällan mäste utsökas genom biträde af "Krouobetjeningen.” Friherre Palmstjerna, Carl Otto: I anledning af hvad här blifvit anmärkt, anser jag mig böra fästa uppmärksamheten derpå, att den mening i BevillningsUlskottets sednare Utlåtande, som nyligen af Herr von Hartmansdorff blifvit uppläst, angående Domares iakttagande i afseende på stämpladt papper, icke innehåller, att inventering skall ske 4 gänger om året, eller att den förut vidtagne mesuren blifvit fördubblad, utan att redogörelsen för Chartorne skall ske 4 gånger om året, men inventering, när så lämpligt pröfvas. Dessa mått och steg tror jag vara ganska ändamålsenliga. Att redogörelsen afgifves 4 gånger ora året, är ej för mycket, och att inventering sker, när så lämpligt pröfvas, vill ej säga annat än 3i H. 4 5o Den 3 Julii. att den sker, när balance kunde förmodas; och då är inventering nödig. Jag kan ej finna annat, än att meningen är sådan, och i den händelsen innehåller stadgandet ej annat än hvad som är riktigt. Herr Tham, Wolrath: BevillningsUtskottet har icke föreslagit, att inventering skall ske \ gånger om året, utan endast föreskrifvit, att den ordinarie Domare, som ej vill ställa borgen, skall afgifva redogörelse 4 gånger om året, det vill säga, skicka in räkning till Konungens Befallningshafvande. Det beror af Konungens Befallningshafvande, att hos den Domare, som ej ställt borgen, göra inventering, när lian så lämpligt pröfvar. Det kan ske flere gånger om året, och det kan ske ingen gång. Orsaken härtill utbeder jag mig få gifva tillkänna.