Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hofpred ikanten Lilhners (N:o 86), inom Vällofliga Borgare-Ståndet af Herr Björcks (N:o 71) och inom Hedervärda Bonde-Ståndet af vice Talmannen Anders Erikssons (N:o 153); och samtlige motionärerne hafva föreslagit, »att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit, med upphäfvande och ändrande af hvad i Kongl. Stadgarne för Carolinska Medico-kirurgiska institutet den 26 April 1861 kan finnas deremot stridande, ville åt nämnda institut medgifva rättigheten att, i likhet med universiteternaa Medicinska fakulteter, anställa teoretisk medicinsk eller Medicine-kandidatexamen, och sålunda, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl. Sundhetskollegii förslag, ånyo ställa Carolinska institutet såsom ett sjelfständigt läroverk i jemnbredd med de Medicinska fakulteterna vid universiteten.” Till Utskottet hafva derjemte öfverlemnats protokollsutdrag öfver de diskussioner, som, med anledning af berörda förslag, inom de särskilda Riks-Stånden egt rum; och har Utskottet dessutom vid ärendets behandling haft tillgång till diarierna öfver Medicinska fakulteternas i Upsala och Lund föreläsningar åren 1861 och 1862, redogörelser för undervisningen vid Kongl. Carolinska institutet höstterminen 1861 samt våroch höstterminen 1862, äfvensom tryckta berättelser om undervisningen vid samma institut under de nästföregående tio åren, samt slutligen »underdånigt betänkande angående medicinska undervisningens ordnande inom riket, afgifvet den 30 Juni 1859 af dertill i nåder förordnade kommitterade. Innan Utskottet afgifver utlåtande öfver motionerna, anhåller Utskottet att få förutskicka följande anmärkningar. Ifrån att vara endast en plantskola för militärläkare erhöll Carolinska Medico-kirurgiska institutet, gonom Kongl.
S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: JW 86, i anledning af väckt motion rörande reseersättning till nämndemän vid vissa syner, m. fl. förrättningar; M 87, i anledning af väckta motioner angående ändringar i nu gällande taxa för expeditions-lösen; JM 88, i anledning af väckt motion rörande vissa till boställen åt tjenstemän anslagna kronohemman och rätt för arfvingarne efter fordna åboer å desamma att dem till skatte lösa; JM 89, i anledning af väckt motion, att utflyttningsattest för inhyseshjon skall upptaga dess hela familj; JM 91, i anledning af väckt motion om ändring i sättet för presterskapets aflöning; samt JM 92, i anledning af väckt motion om inrättande af ytterligare ett institut för döfstumma. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: JM 56, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående utbyte af de till boställe åt Länsmannen i tredje distriktet af Westra härad i Jönköpings län anslagne hemmansdelarne '/8 mantal Repperda Ännagården JM 9, Ve mantal af Repperda Källagården JM 3 samt V4 mantal af Ufvanäs Westergården mot kronoskatte kavalleri-augmentshemmanet V2 mantal JM 5 Hultsjö Bergagården; 256 Prot.-Uldrag den 4 Mars 1863. JM 87, i anledning af väckt motion, angående öfverlåtelse af f. d. Löjtnantsbostället vid Kongl. Calmar regemente 1V8 mantal Norra Qvill till Wentzelholm^ aktiebolag; samt JM 88, i anledning af väckt motion om anslag till omläggning af allmänna landsvägen emellan Borås och Sundholms gästgifvaregård i Marks härad samt till understöd åt utfattiga i samma härad.
St. i och för Riksg:scont:s behof intill nästa riksdag anvisa och anslå en årlig summa af 1,200,000 r:dr b:co; 2:0 att det må öfverlemnas åt fullmägtige att till bestridande af Riksg:scont:s utgifter, efter sig företeende omständigheter, emot obligationer upptaga större eller mindre lån på längre eller kortare tid, med vilkor att länet skall ovilkorligen inom i5 år vara återguldet, och att räntan ej bestämmes högre än 5 för 100. Den 9 Mars f. m. Frih. af Nordin: Sedan PresteSt:s beslut nu blifvit uppläst, ber jag att få yttra mig ämnet. Jemnfdr man StatsUtskrs betänk:n N:ris ig3, 204och 417 med hvarandra, så kan det väl väcka betänkligheter att se, huru olika summan af Riksg.contrs behof utfallit; men i alla händelser kan det tagas för afgjordt, att Riksg.cont. icke utan nya lån kan uppfylla sina förbindelser. Då man således måste utgå från den synpunkten, att lån behöfvas, blir det af högsta vigt att stadga sådana garantier för dessa lån, att de kunna erhållas. Jag erkänner med Hr Lagerhjelm fördelen af lån på kort tid, ehuru icke till den utsträckning, som han föreslagit; ty en sådan method är icke rätta sättet för fyllande af långvarigare behof och bör blott vidtagas, till dess man kan få stående lån. Men för att få dessa, fordras säkra garantier, deribland i främsta rummet är nödigt, att anslag för ränta och amortissement särskildt bokföres utan förblandning med andra medel af hvilket slag som helst, så att anslaget aldrig för annat ändamål kan användas. Så tillgår ock i andra länder, då man talar om garantier. Jag tror således, att 11. St. i främsta rummet böra besluta att för ränta och amortissement af bevilln. anvisa ett anslag af 4oo,ooo r:dr, att utgå ensamt till liquiderande af itiksg.- cont:s gäld. Vidare förekommer, att Utsk. sagt, det obligationerna böra utfärdas i Svenskt mynt.
För Seminarium i Linköping, som från och med höstterminen 1864 trädt i utvidgad verksamhet, har, enär någon Staten tillhörig byggnad ej finnes att till denna Läroanstalt upplåta, lokal måst förhyras. Men den lägenhet, som kunnat härtill erhållas, är dels otillräcklig för behofvet dels ock i öfrigt föga lämplig. Att en egen lokal för nämnda Seminarium anskaffas, är derföre särdeles behöfligt, och har Domkapitlet i Linköpings Stift, efter underdånig anmälan om detta behof, på nådig befallning låtit upprätta och till Eders Kongl. Maj:t öfverlemnat ritning och kostnadsförslag till lärohus för Seminarium. Eders Kongl. Maj:t, som öfver nämnda ritning infordrat ÖfverlntendentsEmbetets underdåniga utlåtande, torde i nåder fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på ifrågavarande angelägenhet, och, enär det för undervisningens framgång är af stort behof påkalladt, att åt Läroverket beredes en fullt lämplig och för behofvet tillräcklig lokal, föreslå Rikets Ständer att för uppförande af en Seminariibyggnad i Linköping måtte beviljas en summa af 50,000
R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 2 procents ränta, 11,021: 17. 9,431: 63 inom Kronobergs lån: för aftappningen af sjön Elen i Wirestads och Westra Thorsås socknar, å 3,992 R:dr 15 öre; återbetalas jemte krono-utskylderna, 3,792: 34. 3,592: 74. » utdikningen af Lillasjö samt åtskilliga i närheten deraf belägna kärroch mosstrakter inom Stenbrohults och Wirestads socknar af Albo härad, å 9,000 R:dr; dito dito, 3,239: 97. 2,519: 96. » dito af kärrmark å Hyttinge och Buhults hemmans egor inom samma socknar, å 1,237 R:dr 50 öre; dito dito, 544: 50. 445: 50. » utdikningsarbete vid hemmanen Tångarne-Faxagård och Westergård i Stenbrohults socken, å 1,462 R:dr 50 öre; dito dito, 643: 50. 526: 50. » enahanda arbete vid hemmanet Rephult i samma socken, å 1,677 R:dr; dito dito, 737: 87. 603: 71. » aftappningen af Stenhults-, Mellanoch Mexarpssjöarne inom Qvenneberga, Slätthögs och Mistelås socknar af Albo härad, å 3,000 R:dr; dito dito, 2,766: 6. 2,526: 10. » sänkningen af sjön Möckeln inom Albo och Sunnerbo härader, å 28,000 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 2 procents ränta, 23,069: 27. 21,286: 81.
Län, i anlednidg af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angå - _ G — 59 ende deras försäljning till skatte: B. IF. 155, 158, A. 158, E. 299. Gotland, i anledning af väckta motioner om ändring af lagens bestämmelser angående tiden för fullföljande af vad och besvär emot utslag, meddelade af Under-Rätt å nämnde ö: B. V. 460, 508, A. 508, E. 701. —, om uppförande på Statens bekostnad af lämpliga bostäder vid lots-stationerna å nämnde ö; motion af Herr Fredrik Gu staf I)u Rietz: se Motioner. —, om anbringande på Statens bekostnad af en telegraf-ledning derstädes; motion af Herr Fredrik Gustaf Du Rietz: se Mo tioner. —, om uppförande af en fyr på Faluddsrefvet derstädes; motion af Herr Fredrik Gustaf Du Rietz: se Motioner. —, om uppmuddring af Fårösunds hamn å nämnde ö; motion af Herr Fredrik Gustaf Du Rietz: se Motioner. —, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående disposition af kronobonden på nämnde ö för dervarande presterskaps aflöning: B. V. 463, 536, 540, A. 540, E. 701. —, om ett anslag å 6,000 Riksdaler till förbättring affårafveln derstädes; motion af Herr Johan Adolf Löwenborg: se Motioner. Gotska Sandön, om åstadkommande genom statens försorg af tjärnoch kol-bränning derstädes; motion af Herr Fredrik Gustaf Du Rietz: se Motioner. Granfelt, Adolf Fredrik, dess yttrande: I. 109. Gratifikation, angående tilldelande af en sådan åt den vid hvarje plenum kommenderade vakt af Stockholms garnison: I. 5. Grund-dikning, i anledning af väckta motioner i fråga om ersättning åt boställsha vare för bekostande deraf eller al större odlingar å boställs-jorden: B. II. 612, 621; lil. 124, A. 124.
Af en Ledamot har väl blifvit yrfcadt, att, då en Handtverkare för begånget brott varder dömd förlustig sitt innehafvande Burskap, honom ej må tillåtas att med egna händer fortsätta sitt handtverk, utan han vara förbunden att antingen till Gesall återgå, eller söka annan sysselsättning, som xnedför laga försvar; tnen vid betraktande af den svårighet, sorn altid måste mota en vanfrejdad person, att hos andra blifva i ItfUtskottets BitXnktindert. ig<j tjenst anställd, och då det dessutom kunde hända att en sådan egde betydlig famiile att försörja, hvartill arbete hos främmande icke skulle kunna lämna tillräcklig» Utvägar, hafva Utskotten trott den honom medgifne frihet att nära sig med sin handtering icke böra honom förvägras, dock hafva Utskotten, i anledning af en annan anmärkning, ansett billigheten fordra, att han för den tillåtne Näringsfriheten bör till den Stad, hvarest han vistas, eller hvarunder han eljest hörer, något contribuera; i följd hvaraf Utskotten tillstyrka, att vid slutet af §. efter orden: dock må honom ej förmenas att3 tilläggas uttrycket: emot skälige ■afgifter till Staden. lo §. Ehuru man sökt visa, att skyldigheten till nya Burskapsafgifters erläggande, då den som afsagt sig Burskap, detsamma återtager, skulle innefatta en obillighet, och ehuYu det äfven blifvit yrkadt, att vid ett sådant fall, undersökning om bibehållen skielighet, välförhållande samt oförsvagad drift att sköta en förut öfvergifven handtering, borde föregå, hafva Utskotten icke fannit skäl att något i denna §. ändra eller tillägga. 11 Emot de många anmärkningar' som, särdeles inom BorgareStåndet, blifvit härvid gjorde, åberopa Utskotten endast de utförligt utvecklade motiver , aom grundlagt Ut - lfo LagUtskostets Betänkanden, skottens öfvertygelse, att bibehållandet af hvad derigenom blifvit föreslå get skall för Allmänheten medföra en stor Låtsad, utan stt tillskynda Närings-Idkare någon egentelig förlust och skada. 12 §.
Med flit berör jag alldeles icke den ofantliga literatur af af handlingar och broschyrer, som uppstått om denna » judefråga », som i sjelfva verket ingen fråga är, efter som ingen på allvar kan tänka på att taga de politiska rättigheterna ifrån judarne, men som rör sig kring en ren brutalitet, den att man väl icke rättsligt men praktiskt utestänger judarne från så många embeten och anställningar, som det på något sätt kan låta sig göra. Man kommer säkert icke att afsätta någon, men man blir i tillfälle att bespara sig denna skandal derför att man nästan icke tillsätter någon. Jag förbigår till och med bidrag af sådan betydelse som Schleidens lilla förträffliga broschyr: » Die Romantik des Martyriums bei den Juden » eller Mommsens öfver-lägsna uppträdande. Jag vill hellre söka att samla de anklagelser jag genom att fråga mig för har funnit vara de väsentligaste och minst oberättigade bland dem man från de mest skilda håll riktat mot de tyska judarne. Man beskyller dem för att med sin i regeln tem-ligen nyförvärfvade rikedom hafva gifvit ett dåligt exempel genom benägenhet för lyx och ett visst ståtande med andelös yppighet. Man anför sådant som att Bleichröder har serverat sina gäster på guldservis och haft en betjent stående bakom hvarje gästs stol. Det sistnämnda är kanske en smaklöshet, men det är ingen synd, och äfven om ju-darne i allmänhet stundom hafva visat något af parvenyers belägenhet att lysa, så är denna egenskap dock i grunden ursäktligare hos dem med deras bristfälliga uppfostran och bildning än hos mången furstlig eller högadlig penninge-man, hvars sinne tidigt varit vändt åt högre intressen och som i hvarje fall ofta icke har förtjent ett enda öre af sin rikedom. Man beskyller från katolsk sida judarne för att hafva tagit en verksam och otillbörlig del i kulturkampen. Jag betraktar denna anklagelse såsom den tyngsta. Det är icke bevisadt, men det är antagligt, att en stor del af de katolsk-fiendtliga tidningsartiklarne hafva varit skrifna af judiska pennor. De judiske liberales frisinthet höll i kulturkampen lika litet stånd som de kristnes.
Jag trodde, och jag tror ännu, att då det är en ovanlig händelse för Svenska folket, att finna ett så motsatt språk förås af en Administration, för hvilken vi böra hysa agtuing och af Representanter till hvilka vi bora hafya förtroende , var det nödvändigt och nyttigt, att åt en del af Representationen, som ägde dess förtroende, uppdraga att söka förena och sammanhålla tänkesätten, samt att detta var en lagenlig åtgärd, hvarigenom lugn skulle vinnas inom och utom det-; Den 10 Februarii, 543 ta hus, förtroende mellan Representationen och Regeringen, Men då så många åsigter framställts angående detta förslag, anser jag mig nu böra utbedja mig Ridderskapets och Adelns uppmärk^ samhet å de grunder, hvarpå jag stadgat min Öfvertygelse, att elt sådant Särskildt Utskott bör sättas, herntad från de åtskillige orsaker till vår förlägenhet, som jag går att framställa. Fastän jag visserligen medgifver, att man i våra Riksdagsbeslut kan återfinna anledningar till denna ställning; att upphäfvandet af 1810 års förträffliga bevillningssätt, endast för Minimitabellens olägenheter, hindrat vår nationella utbildning i beskattnings väsendet; att 1812 års uppliäfvande af deu constitntionsenliga tryckfriheten motarbetade' vår framgång i medborgerlig sarnhällsanda; att i8f5 års prohibitiva systeme hämmade vår ekonomiska utveckling och 18)8 års häpna fruktan för en half millions balance i enskilta DiscontBolag, vållat genom indragning af 4 Millioner Sedelmynt, en del af penningeförlägenheten; tror jag likväl icke, att dessa anledningar äro de, som kraftigast vallat den nu öfverklagade förlägenheten, synnerligen för jordbruket Utan all fråga lärer man kunna taga för afgjordt, att det är oredan i vårt myntväsende„ som är en stor orsak till densamma. Om mara kunde tänka 5ig ett hyfsadt samhälle utan, myst 544 Den io Februarii. oell myntfot, skulle man förundra sig öfver dess okunnighet, fastän man der visserligen ej såg mångå olyckliga, ty någon vahra upphäfdes alltid till de andras mätare.
Det i fjerde punkten förekommande förfta alternativet, nemligen att realifation framdeles Jkulle verkjiållas efter enahanda grund, forn för invexlingen antages, kan jag, så; vida eljest denna grund skall bestå i bestämningen af nå - Den 14 julii e, m. got visst skillingtal i sedlar för en Riksdaler i silfver, ej annat ån anse högst orimligt och omöjligt att verkställa. Såsom skål deremot vill jag ej nämna, att denna myntbeståmning endast vore ensidig, derutinnan att full garantie lemnades den gåldskyldige mot myntets möjliga förbättring, men deremot Capitalisten alldeles ingen emot myntets obegränsade försämring: utan jag vill blott påminna, att om coursen stege öfver den nu bestämda punkt, så skulle det dels blifva Banken omöjligt, att till det bestämda priset uppköpa Silfver, och dels skulle realisationen efter det bestämda sedelvårdet ovilkorligen medföra de skuldsattas egen ofärd. Hvad skulle nemligen dessa Herrar, som nu yrka så ifrigt på lån, väl såga, om de framdeles nödgades efter t. ex. 328 sk. cours betala i Silfver en skuld, som de gjort på en tid, då coursen kan hända var 144? Jag kan således knappt förstå, huru någon skulle på allvar kunna mena, att det agio nu kunde bestämmas, hvarefter realisation i framtiden nödvändigt skulle verkställas: åtminstone åro de garentier Utskotten uppgifvit, dertill alldeles otillråckliga. Det andra alternativet, nemligen att det uppfkjutes till framtiden att beftåmma grunden får den blifvande realifationen, är således i min tanka det som bör antagas, i händelse realisation ej genast kan äga runi. Slutligen vill jag blott till besvarande upptaga några anmärkningar, som nu blifvit gjorde. Man har sagt, att Danmarks Financiella olyckor hårrörde deraf, ali realifatinn blifvit företagen med Idut Silfver. Jag för min del, Den 14 Julii e. rn, tror deremot, att det just var den hastiga amorteringen af de utelöpande sedlarne, som vållade de omtalte olyckorna.
Derföre förklarade ock Eders Kongl. Maj:t i nåder, vid det nya fattigvårds-Reglementets fastställande, ”att Professor Eneroth, med afseende på dess utmärkta förljenster om fattigvården i Jönköping, skulle vara Ordförande i Dess Direclion, så länge han fortfor att vara ledamot deraf,” men omständigheterne hafva icke velat medgifva Professorn att begagna detta företräde, utan föranlåtit honom alt lemna sin befattning i en Styrelse, hvars detailler lian uttänkt och ordnat och som, så länge hon strängt följer de anvisningar grundläggaren antydde för de dagliga bestyren, otvifvelakligt skall fortfara alt inom delta Samhälle utöfva en välgörande verkan. Om denna lilla stad innehåller sista Femårs-Berättelsen flere tillfredsställande upplysningar. De gälla ännu och åberopas underdånigst. Dess folkmängd har ökat sig från 1,507 l'^ I^9I personer, deraf mankön 837 och qvinnkön 854- Borgerskapet består af 6 Handlande och 78 Handtverkare. Tre Fabrikörer finnas, två för Snustillverkning och en för vaxljus. Å Stadens svaga jord verkställas årligen betydlige odlingar. En större del af sladsjorden är anslagen att uppehålla skjutsen, hvilken beskrifves vara så betungande, alt mången Borgare för kostnaden derå gått under. Tillförseln af säd, Victualier och Bränsle svarar fullt mot behofvet. Folkbildningen besörjes i vanlig Lärdoms-Schola, försedd med Rector och Collega. Jemväl finnes en Lancaster-Schola, der 11 1 barn i år njutit undervisning. Läkarevården är tillräcklig, ty i Staden bo utom Provincial-Läkaren, två Regements-Läkare, jemte en år i836 anlagen särskild Stads-Läkare med en årlig lön af 133 R:dr j6 sk. B:co. Äfven bär har man börjat omskapa Fattigvården och dermed förenat anstalter till sysselsättning och arbete för de fattige. Fatlig-Cassan uppgår till 8,760 R:dr B:co och utgifterne för året äro i och för fattigförsörjningen omkring i,3oo R:dr B:co. Ett nytt
För afteckning af Svenska växter m. m. 460: 1,231: 32. — Lönefyllnad till Akademiens Astronom 200: 200: För inköpta böcker m. m 671: 47. 10. Till inlösen, för Naturhistoriska Riksmusei räkning, af de till Vetenskaps-akademiens hus gränsande, i samma qvarter belägna, tomterna N:ris 1, 2, 3 och 4, hvilka — 187 — af Akademien blifvit inköpta för en summa af 39,383 R:dr 16 sk., beviljade Rikets Ständer vid 1847 och 1848 års riksdag, utöfver de, i riksstaten, för Akademien uppförda 640 R:dr, ett ytterligare årligt anslag af 2,000 R:dr, under vilkor, bland andra, att Akademien bekostade friköpandet af de ofria tomterna N ris 2, 3 och 4, derest ett sådant friköpande från Stockholms stads sida medgåfves. Enligt hvad räkenskaperna innehålla, hade friköpandet af nämnde tomter ännu icke vid 1849 års utgång skett, emedan, såsom det uppgifves, oöfvervinnerliga hinder derför dittills mött; hvilket Revisorerne ansett sig böra anmäla, äfvensom att, i anledning deraf, 1849 års anslag, som blifvit hos Kongl. Statskontoret reqvireradt, icke fått derifrån utbekommas. Såsom Revisorerne, vid besök på stället, inhemtat, har dock tomternas friköpande efter nämnda tid ägt rum, likasom öfriga vilkor för anslagets lyftning blifvit uppfyllda; hvarjemte Revisorerne erfarit, att en del af Akademiens dyrbara samlingar, i anseende till bristande utrymme, icke kunnat ordnas och uppställas. §. 2. Vid räkenskaperna hafva Revisorerne icke funnit något att anmärka. Kongl. Svenska Akademien. Dess räkenskaper äro i Kongl. Kammar-rätten granskade för år 1848 utan och för år 1849 med anmärkning. Förhållandet mellan inkomster och utgifter inhemtas af följande tabell: »ebet. år 4849. år 4§49. Uppbörd: Credit. Utgifter:
Lägst är den i Asunda, i förra fallet med 22,6 procent, i senare med 47,1 procent. Anmärkas förtjena ock olikheterna i antalet underhållna oxar och tjurar i förhållande å ena sidan till antalet kor och å andra till antalet hästar. I de sydligare delarne af länet är antalet oxar och tjurar jemförelsevis större samt aftager mot norr. Störst är antalet i Trögds distrikt, der det utgör 63,5 procent af antalet kor och 130,3 procent af antalet hästar; minst är det i förhållande till antalet kor i Olands norra distrikt, der det utgör endast 7,6 procent af detta antal, och, i förhållande till antalet hästar, i Olands södra Tab. Litt. E. Boskapsskötsel, relativa antalet. Hushållnings-nämnds distrikter. Boskapsskötsel. 11 distrikt, der det uppgår endast till 13,2 procent af detta senare antal. Medeltalet för länet af antalet oxar och tjurar i dessa hänseenden utgör 44,8 procent af antalet hästar och 25,7 procent af antalet kor. Slutligen må ock nämnas, att antalet ungnöt, får och svin, enligt senaste beräkningen, utfaller något lägre än enligt de till Finans-Komitén ingifna uppgifter, hvilket förhållande skulle kunna förklaras, i hvad angår de tvenne förstnämnda djurslagen, af missväxten å högrödan 1859, samt i afseende på det sistnämnda slaget af i vissa delar af länet förekommande svinsjuka. Hvad sedan beträffar fodertillgängen och dess tillräcklighet eller otillräcklighet, så äga naturligtvis för olika trakter mer eller mindre framstående olikheter i afseende derpå rum. På samma sätt kan en gynnsammare skörd göra förhållandet bättre det ena året än det andra. Men oafsedt dessa tillfälliga vexlingar kan fodertillgången med afseende på länet i dess helhet icke anses motsvara behofvet ens för det nu befintliga kreaturantalets ändamålsenliga framfödande. Jordbruket är ställdt företrädesvis på sädesproduktion. Foderväxtodlingen är, synnerligen hos allmogen, i hög grad försummad, och utfodringen afser mera att lifnära ett större antal kreatur, än att rikligt förse ett mindre. Visserligen har i senare tider en rigtning till ett bättre i detta hänseende börjat visa sig, men ännu återstår derutinnan mycket att önska.