Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta argument synes mig dock icke förtjena afseende, emedan det lärer vara gifvet, att om dessa brännvinsadvocater och länsmän äga så mycket inflytande, att de kunde blifva valda till representanter för BondeSt. kunna de jemväl styra BondeSlts val, då de anställas enligt nu antaget skick, och således skulle inga andra representanter utses af BondeSt. än de, sorn hrännvinsadvocaterna, extra länsmännen &c. vilie hafva valda. Att de likväl ej äga ett sådant inflytande synes deraf, att BondeSt. vid mångå tillfällen visat sig värdigt den stora massa, hvars mångfaldiga interessen det haft att bevaka. Jag tror lika med Frih. Ehrenborgh, att om man i BondeSt. inpassade åtskilliga stora och vigtiga interessen, skulle en öfvergång till reform vara beredd, och jag föreställer mig, att meningen med Gr. v. Fersens förslag varit den, att då BondeSt. kan anses representera den största massan af folket, en förändrad organisation af detta Stånd borde göra dess mening så betydande, att den kunde utverka en allmän representationsförbättring. Det är visserligen högst bedröfligt, 33 Deu 16 Gctober e. m. att R. o. Ad. ej velat göra någon concession till fördel för de orepresenterade medborgarne; men detta bör ej hindra oss att handla principenligl i andra fall. Jag medger visserligen, att de, som vilja bibehålla det gamla och anse vårt statsskick vara det förträffligaste bland alla, måste motsätta sig all förändring. Af deni är det consequent; men för dem, som vilja åtminstone bereda elementer för ett förbättradt representationssystem, höfves det icke att motarbeta ifrågavar, förändring, den må af BondeSt. afslås eller icke, hvilket man ännu icke vet, emedan något förslag derom icke varit under BondeStts pröfning. Framför allt bör det rätta blifva erkändl-, och jag anser mig hafva att yttra mig, icke såsom ståndsledamot, utan såsom medlem af hela Representationen, åtminstone vid de tillfällen, då det är fråga om hela folkets och icke ensamt om mitt Stånds interesse.
Man tror, stt endast afsättning bereder Jordbrukets uppkomst, att denna bör genom Statens försorg lifvas, och man liksom befarar, att Jordbrukets uppkomst i brist på afsättning skall hämmas; denna farhåga bör i min tanka ännu länge lemna rum för den mera grundade, att vi sältan äga full tillgång inom Riket för vårt behof af Jordbrukets alster, och jag-skulle snarare önska, art våra allmänna anstalter till uppköp af spannemål icke funnos, efter som de, elier mitt omdöme, på det hela mera skada, än gagna, I anledning af Herr von Hauswolffs erindran om Odlingslånens fördelning emellan Provincerne, får jag nämna, att detta redan blifvit, så vidt denna fördelning , torde kunna beStämmas, iakttagit uti del af BmcoOiskottet föreslagne, och i det hufvudsakeiiga af Riksens Ständer redan antagne nya Reglemente för Odlingslån. Friherre Cederfiröm: Jag anhåller fj| upplysa, att BancoUtskottefs Betäckande angående Sillfiskets understöd, sorn varit återrea Den g Junit f, m, mitteradt, men från Utskottet återkommit, och för någon tid sedsn blifvit af Ridderska pet och Adeln bifallit, endast innefattade en hänvisning för Idkarne af Sillfiske, att i vanlig Discontväg anmäla sig till låns erhållande. Friherre Wirsen: Herr Mannerstam har förekommit mig. Discussionen har verkeligen erhållit en utsträckning utöfver det ämne, som nu egenteligen är för hand, så väl till frågan om Reglementariska stadganden för Odlingslånens fördelning, hvilket redan af Riksens Ständer är afgjordt, som äfven till hvad angår Sillfiskets understöd, hvilket jag trodde icke hörde hit, emedan jag ej kände, att Bancoötskottets Betänkande i det målet redan var afgjordt.
På Otahiti skulle ju de der flickornas lefnadssätt ej innebära det minsta onda, tvertom skulle de der bli intagna i Indianernes Arreoijs, som utgör samlingen af allt folk af god smak och goda seder, då deremot om en gammal dygdig gumma derifrån skulle få se någon af våra anständigaste damer äta i karlars sällskap, skulle hon säkert af blygsel öfver en så äreförgäten qvinna, hålla händerna för ansigtet. Uno var et ögonblick nästan färdig at gilla detta resonemang, men snart fann han huru usel jemförelsen var. Nej, sade han med värma, dygden består intet i inbillningen. – Utan at vidare söka utreda detta ämne, fortsattes vägen under andra samtal til en källare, der Uno endast för sällskapets skull ämnade inta en sup och en smörgås, men rummet var så fullt af folk, at han ej kunde få något. En stund stod han i ångor af toddi och afhörde det allmänna pratet, som var så sorlande at han godt kunnat läsa sin syndabekännelse hårdt och ingen skulle vetat annat än at äfven han stått och resonerat. Hur är det möjligt ropade han ändteligen at någon kan vara road på dylika ställen! och under betraktelser öfver kypares olycksaliga lif, begaf han sig åter til sit hem. En melodisk musik väckte honom följande morgonen ur sömnens armar. Det smickrade hans fåfänga at utanföre sin dörr hafva musikanter, och med en viss högfärd häröfver, påtände han sin pipa för at likt en förnäm Musulman ligga och röka under musik. Detta påminte honom Turkarnes seraljer och hans inbillning målade lifligt sällheten af en skön slafvinnas kyss. – Ve den niding som förfört henne, ropade han, ty bilden af den sköna slafvinnan var helt och hållit Mari’s. Ve den som kan och icke räcker den olyckliga en hjelpsam hand, hviskade hans samvete, och den ädla föresatsen at frälsa flickan föll honom in. Skyndsamt
Italien: Signora Gi~~scppinnrz Cuffani, som 1884 tog sin medicine doktorsgrad, har INI blifvit utniiniiid till professor i anatomi vid uni. versitetet i Hologiin ined sa ii ini^ aflöning som de niaiiliga kollegerna. evin / &amp; 6~n1cdiRus. Signorina Maria Trrrrc, som tagit sin iiiedicine doktorsgra&lt;l i Ziirich, har Idifvit iirnaiii~id till lifnieilikus hos drottning Alargheritn af Itdieii. quinnobil~i~~ingrn Ryssland: &amp; II utfdrlig hisloria ufvcr iien hi@ förburedcs till tryckning af den I~cknnte ryske ~&gt;iil~licisteii i det lil~erala Iiigrct Matviej Pieskovskij. Författaren, en I~land dc ifrigaste kiiiiiparna i Ryaland, har redan under föreg8ende ar, för &lt;l \ ~iniioeiiianci~~nlionen i en iii.ïiig (l iipps: rtscr, iiiedtlelnt niinga iiitressanta och fuga I~ekatitn Deii ifrigasatta fakta ur qviniioii~~pfostrniis historia i Rysslann&lt;l. sam~nnnslagningeii af förvaltningariie för postoch tclegrafvcrkcn i Kysslnrid Iiaile litit befara, att de rirltagiin iitprdtrna skulle iitfnlln olyckligt för i telegrafverkets tjcnst nnstiilda ipiniior, eiiie~laii hitlills qvinnor ej fltt tilltrade till postverket.
De inom sistbemälde a:ne riksstånd framställda anmärkningar innefatta hufvudsakligen: att, då regleringen af banko-statens löner skall blifvit vid sislförflulne riksdag vidtagen, samt, hvad nu ifrågavarande löneförhöjning beträffade, inneha ('värne af de besvärligaste befaltningarne inom 3:dje tjenstegraden redan jemte lönen, 700 r:dr, åtnjöto serskilda arfvoden å roorrdr hvardera, och de öfrige sysslorna inom graden ej voro trägnare, än att med dem kunde förenas tjenster i andra verk; så vore det hvarken lämpligt eller, med hänsigt till beskaffenheten af de göromål, som åligga bankens bokhållare, af behof påkalladt att nu bevilja någon tillökning i deras, för så kort tid tillbaka fastställda, aflöningsvilkor; hvilken fråga dessutom syntes hafva bordt hvila i afvaktan på pröfningen af det förslag till reorganisation af bankoverket, som, i följd af Rikets Ständers vid sed naste riksdag derför utfästa premium, blifvit af enskild person lill banko-styrelsen aflemnadt; hvarförutan åtskillige ledamöter yttrat den mening, att, då samtelige tjenstemännen inom bokhållare-graden, af ofvananförda skäl, icke kunde anse* . Bik. till K. St. Prot. i$47 och iS48. 6 Samt. 1 Åfd. HO Häftet. 2 10 Banko-Vtskutlels Utlåtande, N:o 55. vara lika berättigade till erhållande af löneförbättring, borde en sådan tillkomma endast dem, som af sina sysslor i banken förhindrades att bestrida annan tjenstgöring, och i sådant afseende förhöjda arfvoden ställas lill bankostyrelsens disposition, för att lill desse tjenstemän utgå.
Hvad jag fåledes här ämnar antaga ar blott förflagsvis, men likväl byggdt på den fatfen, att en alltför talrik förfamling agerar för långfamt, och att en till antalet för mycket infkränkt kuncle corromperas, eller åtminftone blifva derföre mifstånkt af Nationen. Min upphällning af det hela är följande: Den Allmänna Kammaren bör beflå af 400 valda Reprefentanter. Af della får ingen vara yngre än 25 år, och (kola alltid deribland 1O0 fådarie Bönder finnas, forn med egen hand bruka egen jord, lamt de öfrige 500 vara af hvad annat Stånd forn hälft. Bonden forn i följe häraf är den enda Medborgare i Staten, hvilken äger excluflv reprefentations-rätt, fkall derigenom föras till den högre bildning, hvarförutan han ej kan känna fitt interefle förbundet med den nya formens bibehåll ani de. __ 4S — Valet till delfia 400 Reprefentanter Ikall förrättas inom en beftämd tid före hvarje Riks mö-te, och böra dertill hvarje gång Eleäorer utfes och väljas. i De väljandes röfter böra beräknas i proportion af ägande jord eller en deremot fivarande lika afgift till Staten, när denna afgift 1 4 år varit erlagd. Jordägaren räknar 4 röfter för hvarje mantal, och för de mindre hemmansdelarne gäller ett proportionerat förhållande. Vid Ele&ors-valen iakttages, i likhet med valen till Reprefentanterne, att en fjerdedel utgöres af Bönder font bruka egen jord. Efter en allman refnings verkftällande öf„ ver hela Riket, böra alla härader jernnäs till likhet i mantal.
Slottsknecktspersonalen skall ökas till erforderligt antal, och för Kongl. Maj:t äfvensom för Rikets Ständer är det temmeligen likgilltigt huru Ståthållaren på Stockholms Slott fördelar göromålen emellan Slottsknecktarne. Det tvetydiga i uttrycket: ”med 48 tunnor spannemål derunder kan jag icke finna, utan är för mig ganska fattligt, att detta spannemålsbelopp är inbegripet i lönen — men jäg afslår från allt försök alt bibringa Motionairen min öfvertygelse i det - 302 Den 17 December e. m. ta hänseende, ty jag är viss att eli sådant försök skulle aflöpa frugtlöst. Jag har aldrig sagt att 5ooo R:dr vore för hög lön för JustitiasRåderne, utan har jag tvärtom yttrat, att ett sådant lönebelopp icke vore för högt i jemförelse med den värdighet sorn åtföljer JuslitiaeRåds-litlen; men jag har trott, att då man icke kunde öka alla löner till det högsta möjliga, så borde man noga tillse, då man ökade en del deraf, att man likfullt bibehöll nödig proportion lönerne emellan. Långt ifrån att hafva blifvit öfvertygad 0111 motsatsen, genom hvad Molionairen sednast anfört, har jag i stället funnit styrka för min förut fattade tanka i detta fall, derigenom, alt Motionairen , fästat uppmärksamheten derå att högre Embetsman varit nödsakade att för sin utkomst skull träda från deras Embeten till lägre.
Ridderskapet och Adeln i samma ämne redan gjord framställning af Herr Grefve von Schwerin, nu till Utskottet inkommit, har Banco-Utskottet ansett, att dess uppdrag, enligt den ofvan åberopade §. i Instructionen, för närvarande skall blifva i möjligaste måtto uppfylldt på det sätt, att Banco-Fullmägtiges afgifna Berättelse, ehuruväl, ibland deruti befintlige uppgifter om Banco-Verket i dess vidsträcktare omfattning, också förekomma några detailleämnen af mera inskränkt art, varder i hela dess vidd, till trycket befordrad, samt •n s& stor upplaga deraf besörjd, som, efter samråd med Expeditions-Utskottets Secreterare, kan erfordras, för att, ej allenast Banca-Ucskottets Betänkande N,o 3, u förse Riks-Ståndens Ledamöter med hvar sitt Exemplar, utan äfven för Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll hafva denna tryckning på förhand verkställd, Och torde di den härföre erforderliga utgift, med. Rikets Ständers bifall, få anordnas på de till Allmänna Riksdagskostnaderne anslagne medel. Emedlertid följer härhos, utaf ofta nu milde Berättelse, ett skrifve! Exemplar till hvardera Riks-Ståndet. Och underlåter BancoUtskottet för öfrigt ej, att vidare till Rikets Ständer anmäla hvad under dess fortgående granskning af Administrationen och Räkenskaperne kan förekomma; hvilket, i följd af Instructionen, och såsom svar tillika på de erhållne Remisserne, Utskottet närigenom skolat hos Rikets Ständer vördsamt framställa. Stockholm deu 37 Hfov. 1838. Åtföljer Banco-Utskoltets Memorial N:o 3. lierättelse till Rikets Stunders Bunco-Utskott j vid 18ad urs Lagtima Riksdag i Stockholm j till följe af i8a3 års BancoReglemetites 1 Art. ao S-j utaf BancoFullmägtige af gifven den i3 November i8s6\
Friherre bjerka, krsckriL, upläste följande of honom förleden gårdag gjorde och nu Dristeligen försattac-e ulotion: Mörd, Deri 21 December. I29Z Wördsamt Memorial! Dä Högloft, RiLderskapet och 7ldeln lika allmänt som wärdigt förklarat Dest önskan och föresatrs wara att pä ett mera förmånligt fält bewisa Dcst erkän, sia för Finska Armens tappra förhållande, än det ge» nom Högloft. Stats.-Utskottet nu föresiagne, till den ändan anmodat nämnde Utskott, att med ett förändradt och till Finska ArmäcnS förmånligare behandlande mera befordrande förslag inkomma, samt erbudit wära Respektiv? Med-Scänder att sig härutinnan förena, sä wagar jag wördsammast förestå akr Högloft. Ridder» skåpet och Adeln äfwen os samma anledning läktes behjerta de Pommerska Rsgemenkers och Csrpsers i» räkade lika olyckliga belägenhet och känbara lidande, samt till lindring härutinnan täcktes anmoda StatS-Ut, skottet att för Vefta Corpsers behandlande, sölja ena» handa grunder, som för Finffa Acmecns. Jag behöfwer ej för detta uplysta Samfund upgifwa hwarigenom nämnde Pommerske Corpser kom, mit i lika olycklig belägenhet med den Fu ffa Armeen ?cke heller nämnde Corpsers ripförande sedermera, sä wäl i strider mot Rikets stender som i fredlig kjouft» göring. Flere as Eder, Mine Herrar, hafwa med dem deltagit i samma strider och sist tvid Ratan 'Ytterligare blifwit öfwerlygade att Tyska Regement-'!, ne med samma Fosterlands känsla och tapperhet stridt för Fä» dernerlandctS ära och sjelfständighet, som hade de warit Swenffe infödingar. I funnen öömcn, Mine Her» rar! wirsorda att vesta Corpsers upförc.nde witz alla andr» tillfällen berättigat dem till allmänt bifall.
För att icke allt för mycket för min del begagna en dyrbar tid, med uptagande af jemförelse!' hämtade från andra länders förhållanden, och då jag icke ägt tillfälle att bereda mig på ett mera omfattande anförande, ingående uti mera speciela delar af förevar:de frågor, så må det tillåtas mig att något längre fram, ur ett ej längesedan utgifvet arbete, benämndt "Teckningar ur Sjökrigs vä sende t", — till alla delar öfverensstäm mande med mina åsigter om vårt lands sjöförsvar, anföra några, korta utdrag, tili stöd för min mening. Men derförinnan utber jag mig att få taga i betraktande de 2:ne hufvudsakliga skälen, som merändels framhållas emot en starkare utveckling af vår örlogsflotta, nemi.: bristande förmåga att bekosta och att med sjöfolk bemanna en något betydligare flotta. Derjemte skall ett serskildt hinder ligga uti saknaden af full tillgång på en del hufvudsakliga materialier, såsom ekvirke och hampa m. m. Det ena som det andra har, såsom det kunde synas, utan nog grundlig pröfning antagits såsom en gång för alla gifna, oförände/liga och oemotsägliga förhållanden. Jag skall i möjligaste korthet yttra min mening derom. Med alltför ringa insigt uti Statsekonomien, och de inre delarne af Sveriges financiela förhållanden, vågar jag ingalunda att sjelf på djupet undersöka vårt lands förmåga att bekosta och underhålla vare sig ett sjöförsvar af någon större betydenhet, eller något annat lika vigtigt föremål för detta lands önskningar eller behof. Jag har blott i detta ämne råfrågat några utmärkta Svenska författare, såsom en Agardh, och derförinnan en Björnstjerna, m. fl., och det synes som ingen af dem skulle tvifla på möjligheten af medels anskaffande till hvad stort och vigtigt föremål hvartill Svenska folket må vilja anstränga sina krafter. Huruvida dessa rnäns frajnställningar uti ifrågavande 174 Den 28 ,7 a nu ar! e. m. iiinne endast utgjort theorier, utan praktisk tillämplighet, kan jag icke rätt väl bedomina, ehuru efter min upfattning mycket deraf är fullt öfvertygande.
Sen 7 April f, m. Vördsamt att få sprida mera ljus öfver detta amne, och att desse anmärkningar mätt* få åtfölja Discussionen till Lagutskottet, på det att åtminstone en ytterligare misstydning må kun. na undvikas. Det har varit mig på det högst okärt, att en värd Ledamot, Herr Gyllenhaal, trodt sig finna motionen förolämpande emot den aktningsvärda Embetsmannacorps, hvaraf hail är medlem Då han begärde att få motionen andra gången uppläst, trode jag mig deri finna en borgen emot all misstydning; men jag fann med förundran, att motionen behöfde 3:dje gången uppläsas, för att göra fullkomligen tydligt, huruledes en begäran om förebyggande om ett möjligt missbruk i framtiden, ingalunda innehåller någon forskning uti framfarna åtgärder: Det ena är NationalRepresentantens rätt och skyldighet; det andra är på detta rum Constitutionsstridigt. Ett sådant sammanblandande har varit mig så mycket okärare, som det blifvit gjordt af en delägare uti det enhälliga, oinskränkta förtroende, som Svea HofRätt, ända ifrån aflägsDe tider, förstått, att hos hela Nationen åt sig bereda. För det verkliga innehållet af min motiotl hade jag deremot trodt mig böra påräkna väl*l vilja, i stället för ovilja då jag genom undanryckande af ett fällt för misstankan, velat i framtiden, å ena sidan, freda den redlige Domaren ifrån ett orättvist omdöme, och å ärt - Den 7 April f jn. 81 dra sidan bespara den misstänksamme sitt frätande grubbel, sorn till ingen ting tjenar, äfven om det någon gång skulle vara rättvist. Att ytterligare bena sönder den omtvistade möjligheten i alla dess utgreningar, och visa huru den krypande intrigen kan undgå den redbäre Embetsmaunens uppmärksamhet, det anser jag vöre säkraste sättet att gifva utrymme för allusioner, och undviker det derföre med afsigt,— ej af okunnighet.
Det förslag till ändring i grundlagen, som af hr Amolds-son väckts, afsåg att ur § 28, mom. 1 Regeringsformen ordet kristen på ett ställe skulle utgå, hvarigenom konungen blifvit berättigad (som han nu ej är) att till andra ämbeten an statsrådsoch kyrkliga nämna äfven personer, hvilka ej bekänna kristen troslära. Af de tre motionerna remitterades de tvänne första till lagutskottet, den sista till konstitutionsutskottet. Då den första motionen, som vi redan betonat, är att räkna som den ojemförligt vigtigaste, vilja vi egna det återstående af denna uppsats åt en liten framställning af dess öden inom utskott och kamrar; beträffande de tvänne andra nämnas vi endast, att de afstyrktes af utskotten och afslogos af riksdagen. Låtom oss då till en början något litet betrakta lagutskottets motivering för sitt afstyrkande utlåtande till huf-vudmotionen. Utskottet säger: “ Såsom sig visar vid närmare betraktande af motionärens förslag, åsyftar detta dels frihet för medlem af svenska kyrkan, som omfattat främmande lära — äfven om denna icke kan anses såsom kristen — att ur kyrkan utträda, allenast han på föreskrifvet sätt tvänne gånger anmäler sig hos vederbörande kyrkoherde, hvarvid icke skulle såsom enligt nu gällande lagstiftning, erfordras uppgift om det trossamfund, till hvilket han vill öfvergå; dels ock rättslig möjlighet för bekännare af hvilken annan troslära som helst, än svenska statskyrkans, att bilda särskilda, af staten erkända församlingar; hvilken rättsliga möjlighet således, i motsats mot hvad för närvarande, utom beträffande judar, är förhållandet, skulle komma jemväl bekännare af annan, icke-kristen lära till godo. “ “ Så genomgripande förändringar i svensk lagstiftning * och svenskt samhällsskick kan utskottet icke tillstyrka. “ Genom dem skulle i sjelfva verket den svenska staten komma att uppgifva sin ställning såsom kristen stat och den svenska evangelisk-lutherska kyrkan sin ställning såsom stadskyrka, såsom folkkyrka. “ Men för sådana omgestaltningar skulle det svenska folket säkerligen icke vara mottagligt.
Vi skulle, utom det att vi ställa oss rent emot den Europeiska civilisationen, inom oss få att strida emot våra historiska minnen och mot de bestämdt särskilda kastoch classfördelningar, som Sverige äger ifrån urminnes tider, och det vore i min tanke förgäfves att i Europas nuvar. ställning vilja uppföra en statsbyggnad på democratiska läror, ty derigenom skulle man endast bereda samhällets ruin och kasta det in i en cirkelgång af revolutioner och usurpationer. I öfrigt har Hr von Hartmansdorff så utförligt yttrat sig, att jag nu blott får, instämmande med honom, begära det R. o. Ad. mätte biträda Hr Lagerhjelms förslag att anse förslaget oantagligt. H. Ex. Ilr Gr. Löwenhjelm, Gust.: Sedan det för stärkta Const.Utsk. utan möjlig appell stadgat principen af samfällda val, kan fråga icke blifva om val, delade mellan stad och land. Beträffande Const.Utskts hela förslag till representationsreform skulle jag hafva önskat att det blifver till nästa riksdag öfverliggande. Mitt bestämdaste ogillande af detta förslag har jag tillförene uttryckt, och jag begagnar detta till - ia8 Den 17 A p r i 1 e. m. fälle att det ånyo uttrycka. Men såsom jag fattar 56 Jtn Reg.F:n måste ett förslag blifva öfverliggande. Må så vara att icke alltid sålunda skett med förslag till grundlagsändring i ringhaltigare mål. Mig skulle icke synas rationel!, alt alldeles ingenting qvarblifver efter Ståndens långa mödor i ett så vigligt mål sorn detta. Ja, jag anser vidare att klokbeten påkallar Ståndets bifall till qvarliggandet. Förslaget till samfällda val bör icke vinna martyrdödens fördelar. Dermed blefve den fiendtliga principen endast skendöd; den kan icke vissare oell fullständigare tillintetgöras, lin derigenom att den, efter ytterligare granskning oell ett under de nästa åren fortsatt klander, blifver af nästa Ständer formelt oell pragmatiskt förkastad. Ilar bar ansetts såsom stridande mot conserjvens, ocb uppriktighet att rösta för öfverliggandet till nästa riksdag af ett förslag, som man ämnar då förkasta.
Om Wattenwcrks ägares föroliakande, att, dä narliggande trakter af deste Werk lida mehn, derföre taga lösen eller ersättning, p. 68», 1915, »929, 2201, 2)97, 2546, 255;. Om rättighet för den, som ingått i Minanna Brandför» säkrings-Inrattningen , att stilja stg frän de Häradseller Socknemis ingängne Brandstods-föreningar. p. 721, 2O0I, 2OK7, 20,0, 2Z47- Oin straffets skärpande för Lurendrägeri och Tullförsnillning. p. 859, i?l2, 1912, 1916, 192a, 1928. Om npplifwande af de emot stattstyldig jords förminstning utfärdad: Om förmedlade hemmans deltagande uti byggande och underhällande af Kyrkor och Preste, Boställen; m. m. p. ^6^2, i6r6, io;8. Se widare: Leroillnings-, Lagsamt Allmänna Desrvärvoch checonomiä Utskotten. Her. prstscslls«Utdrag; Rikftns Ständers, Ser skil ta Utskotten, för frägor af beskaffenhet, att de af wanlige Utskotten ieke kunnat upptagas: Om undantag fran utskrifning för arbetarne wid Husqwarna GewärsFaktorie. p. 209. Stats-Utsks ttet: Om Dag-Tractamenten, Rese^enningar ochArfwvden för Riks-Standens och Deras Utstötts Secreterare, Cancellier och Waktbetsemng. p. 1)7, 167, 16Z, 2Z2, 278, 271, Zi4. Om Krigs < Redogörelse och Revisions-Werket.