Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta torde dock vara af mindre vigt, emedan stadgandet i denna del troligeu i de flesta fall blefve eluderadt, då nemi. den, från hvilken arfvet skulle falla, säkerligen begagnade sig af den numera utvidgade testamentsrätten, på det ej hans egendom måtte, utan nytta för hans arfvinge, gå till dennes borgenärers förnöjande. Enahanda är förhållandet med gäldenärs förvärf genom gåfva, testamente eller giftorätt, i alside hvarå ingenting är lättare än att eludera lagen — ett resultat, som säkert just en så beskaffad lag skulle framkalla. Hvad som är af långt större vigt är, att äfven hvad gäldenären sjelf med sitt arbete förvärfvar, skall gå in till konkursmassan. Ur persoulighets-principens synpunkt är detta både orätt och förhatligt, ty när man gör konkurs, afträder man sin egendom, men icke sin person, d. v. s. man ställer dermed icke sina intellektuella resurser eller personliga handlingar till sina borgenärers disposition eller till beroende af sysslomannen. I) en 13 J 111 i. 79 Det ar detta jag kallar ett slafveri och det är ett slafveri, emedan det tvingar gäldenftren att afstå från alla försök att förbättra sin ställning, så länge han befinner sig under cession. Jag liar här föreslagit en modifikation, som jag tror medföra den fördel, att. derigenom åtminstone vore satt en gräns, som stängde sysslomannen från att alltför mycket intränga på det område, som uteslutande tillhör cessionantens person, hvilken icke får betraktas som en tillgång i boet. Här har äfven blifvit sagdt, att man omöjligen kunde antaga uphörandet af den offentliga stämningens preklusiva verkan, om man icke antoge den i denna § framställda grundsats. Derom torde mitt yttrande vara öfverflödigt, emedan jag hyser den åsigten att stämningens preklusiva verkan icke bör uphöra. Jag tror nemligen sådant endast skola leda till oreda och trassel.
Utskotten linna sig, i anledning af desse förslag, äga skäl tillstyrka, att, som för det närvarande de åtgärder icke äro bestämde, sorn böra vidtagas för verkställande utaf delning emellan grannar i By eller å Hemman, af de gärdesgårdar hvar och en af deni bör stänga och underhålla, äfvensom af hvad utaf stängseln i skillnads - linierne mot angränsande Byars eder H emmaus ägor, innehafvarne af desse sistnämnde tillkommer, en sådan Författning i detta afseende må meddelas, att, vid skeende Storskiftes-delning, Landtmätaren bör i sammanhang med berörde förrättning verkställa delning af gårdesgårdarne, så väl emellan grannarne, sorn emellan dem och de angränsande Byar och Hemman, samt att, der Storskifte i By eller å Hemman redan för sig gått, utan att behörig öfverenskommelse om besagde delning af gärdesgårdarne då eller sedermera är vorden träffad samt i fullbordan satt, Delägarne väl må om densammas förrättande anlita den eller dem, till hvilka de derom hafva förtroende, men att, i händelse de dertill vilja äska biträde af Landtmätare, ' de äga att sådant hos Konungens Be - 252 Eag~ och Besviirs-Utskottens Betan/tanden, fallningshafvande anmäla, som då har att till förrättningen Landtmätaren förordna, hviken det skall åligga, att densamma genast företaga; hvarefter, och sedan den skett, stängningen i likhet dermed skall verkställas, utan afseende pä de klander, som emot förrättningen kunna uppsta, hvilka böra i laga ordning vid Domstolen göras anhängige och utföras. Och bor jemväl vid andre förefallande frågor om garriesgärds-delnirigar I.andtmäta i es biträde efter dertill för honom erhållit förordnande kunna äskås. Eric Svensson har väl äfven yrkat de än* dringar uti Kongl.
Bifallen, med följande förändringar vid Litt. «. b. c. a) Lån kunna beviljas å 4 eller mindre antal månader. b) Räntan bestämmes till 6 proc:t, som kan af Banco-Styrelsen nedsättas till 5 proc:t, om så nödigt pröfvas. c) Lägsta Lånebeloppet bestämmes till 1000 B:dr. 25:te. Bifallen. Bifallen. 30:de. Bifallen. Slutmeningen skulle erhålla följande lydelse: ”Att Rikets Ständer, med stöd af 86 5 RegeringsFormen, jemförd med 2 J 4 mom. TryckfrihetsFörordningen den 16 Junii 1812, förklara, att till ärenden, hvilka i Banco-Verket böra hemliga hållas, skola räknas de beslut och åtgärder, Fullmägtige fatta och vidtaga i afseende på, den reela fondens vidmakthållande, så att Fullmägtiges öfverläggningär och beslut härom ej utan deras medgifvande få yppas, innan desamma gått i full verkställighet, samt att, till följd häraf, serskildt Protocoll öfver desse ärenden skall hållas, som, jemte alla dertill hörande Handlingar, kommer att under hemligt förvar förblifva, intill dess besluten i verkställighet gått.” P reste-Ståndet. 27:de. Bifallen. 28:de. Bifallen.
Diverse afgifter, onera och allmänna besvär. Talle 11 till Femårs-Berättelsen för Wexlo Stad, afgifven Ar 1840 SS i tl r a O' Medelafkastning sedan utsädet Stals Uppskattadt värde. Underiiällne kreatur. Utsäde af Hus, Tomter, Verk och Inrättningar. Anmärkningar. Klereciets underhåll. Bevillning efter 1841 och 1845 årens Förordningar. Ständige Räntor. Diverse Onera, räntor och besvär. Summa Statsbidrag. Fattigför sörjning. Bruk, Manufakturer, Fabrikör m. m. Väghållning. Kostnad för Stadens styrelse. Hus och Tomter. Kostnad för Rotering. Skjuts. Tionde och Räntor af Bruk, Verk och Inrätt - Arrende medel. Bränvins brännings afgift. Boskaps och Åkerskatt. Kyrkobetje nings. Summa. Summa. Enligt 3:dje Komministrars. Mantals penningar. Pastorers. Summa. Summa. ningar. Pastors i Wexiö lön är ej upptagen i Staden, här upptagne 139 R:dr 4 sk. 4 rst. äro så kallade åkeroch ängs-pengar. Kronobergs Wexiö den 25 Juni 1849. t tt. Hjort. TV. Lundgren, ti G. Wiltlock. J. Dahlberg, Berättelse öfver Kronobergs Län för åren 1ö4.'i—1847. IHAJsT i underdånighet afg i fn e EMBETS-BERÄTTELSE för åren 1844, 1845, 1846 och 1847, STOCKHOLM, 1850. P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. i,AM n*»iA r> i - ö. n, <r st •? V» •■« & s. * s. ,t*8i -iflKw a5. M ,<g£8i ■tNM*s •««>•*«. till (■«i , \r)H JO'•••. ' ' ■ * «!.; ' , ■ :r/!
Uti det Betänk:de Kammarens marin-budgets-kommission (Titsk.) afgifvit ronde anslagen till flottan för 1846, yttrar Hr Bignon, kommissionens referent: "Flottan utgör ett af Franska maktens hufvud-elementer. Landet har i alla tider velat hafva den talrik och stark, i förhållande till de medel det förmått derpå använda. Flottan har i alla tider på ett värdigt sätt upfyllt landets förväntan; också skall den i historien dela Franska vapnens öfverallt tillvunne ära. Lyckligare än landtarméen, bar flottan äfven sina eröfringar under freden: dess område är obegränsad!; dess uptäcktsresor och undersökningar af okända farvatten rikta yelenskaperna, bereda utvidgade handelsförbindelser, öpna nya afsattningsvägar för våra industrialster, på samma gång den bevakar och skyddar alla våra intressen och gör Frankrikes namn och flagga öfverallt aktad. Hvad erfordras för flottan, att kunna upfylla dolta höga och maktpåliggande updrag? — Officerare, matroser, skepp. »Det tillhör ej eder kommission att här och i hela dess omfattning, behandla den vigtiga frågan om sjöinskrifningen (1’inscription maritime). Kommissionen har hvarken tillräcklig tid eller nödiga materialier dertill, och kan blott upmana flottans styrelse att egna detta föremål en synnerlig upmärksamhet 180 Den 28 Januari e. m. Arméens rekryterings-lag är under omarbetning; flottan bör tillse, huruvida författningarne för dess bemanning fylla behofven i närvar:de tid. Låtom oss göra allt som på oss ankommer, för att öka styrkan af sjöinskrifningen. I vår tanke är det genom handels-sjöfartens skyddande, som J säkrast kunnen bidraga till en fortgående utveckling af denna institution. Härmod bör ej allenast förstås det beskydd flottan erbjuder, och som vår sjöhandel är viss att finna öfverallt hvarest national-flaggan svajar; måhända kunde man, i denna del, äga anledn. önska en större utsträckning af dess verksamhet och inflytelse.
Proposition, Nio 63. för beredande af det utrymme, som en tillökning af omkring 100 sjukplatser och de sjukes ändamålsenliga afsöndring skulle erfordra; för hvilket ändamål nuvarande dårhus-byggnaden jemväl tarfvade en förändrad iaredning; varande kostnaden, enligt uppgjord ritning, af kommitterade förslagsvis beräknad till 112,000 R:dr b:ko; hvartill komme 11,418 R:dr 32 sk. såsom ersättning till länets innevånare för aflätande till hospitalet af den inom dess område belägna, länet tillhörande, lazarettsoch kurhus-byggnaden.
I de sednare skrifterna begagnar han språket, mestadels, blott såsom en protocollist eller referent till hvad han anser sig enligt ännu högre ingifvelser meddela; och det Poetiska har der liksom dragit sig tillbaka in i föremålen, hvilka så oinskränkt tagit hans personlighet i besittning, att han nästan blott passift återspeglar det. Godt! torde våra läsare utropa: den Kellgrenske Anmärkarens hufvud-kännetecken på svärmeri, att ”man icke vet hvad man säger”, tyckes inträffa så föga på Swedenborg, att denne (om er skildring är tillförlitlig) snarare vet det förmycket; det ser sannolikt ut, att man har misstagit sig om hans framställningssätt. Men innehållet? – På denna fråga är just vår uppsats ämnad till svar. Härvid böra vi dock genast tillkännagifva, att den enkom theologiska sida af detta innehåll, der Swedenborg befinner sig i strid med vår evangeliska Kyrkas dogmatik, allsicke här angår oss. Äfven i allmänhet betraktad, är den sidan för oss den minst vigtiga; ty der visar sig långt mer, än annorstädes i Swedenborgs lära, allt sådant, som ögonskenligen har bestämts genom beroende af samtid, uppfostran och flerahanda enskilda omständigheter 4. Så till vida måste vi gifva hans theologiska motparter rätt, – ehuru dervid utgående från en annan ståndpunkt än deras, – att vi ej uti hans behandling af Treenigheten, af Paulus, af Luther finna den djuptänkthet, som han i så mycket annat ådagalägger; och att dessa ämnen, äfven utan särskildt understöd af nya himmelska uppenbarelser, hade bort kunna uppfattas grundligare af en man, hos hvilken väl dessa uppenbarelser, men hvarken ett stort snille eller en stor christlig fromhet, kunna omtvistas. Ser man i honom likväl blott den snillrike tänkaren och den fromme Christne, så hör jemväl han tillgodonjuta den ursäkt, som billigtvis kan anföras äfven till mildring af domen öfver samma tidehvarfs såkallade ”fritänkeri”: nämligen den andefattiga, kärlekslösa, ofördragsamma, mumietorra beskaffenheten af det, som då ansågs för kyrklig renlärighet.
Brandväsendet och yttre lyshållningen vid Kongl. slottet och Arfprinsens palats lill 10,000 R:dr, allt riksmynt. Hvad Departements-Ciiefen sålunda angående regleringen af nu omförmälde anslag under Förslå Hufvudtiteln underdånigst hemställt och hvaruli Statsrådets öfrige ledamöter jemväl instämde, fann Kongl. Majit godt i Nåder gilla och bifalla.
Transsumt af Protokollet öfver Justitie-departements-Ärenden, hållet inför Rans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 13 September 1864. i närvaro af: Hans Excellens, Herr Justitie-statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Justitieråden: /'Vretman och Adlercreutz Hans Excellens, Herr Justitie-statsministern anmälde i underdånighet: Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 6 December i803 af följande lydelse: Hans Excellens, Herr Justitie-statsministern yttrade: ”Arfsrälten, hvilken icke kan hänföras till de medfödda rättigheter, som äro grundade i sjelfva den menskliga naturen, har i vår lagstiftning hittills hufvudsakligen ingått såsom en familjerätt, hvilken dock i väsendtlig mån begränsats och gjorts vilkorlig genom testamenlsrätten. I vår äldre lag sträckte sig t. ex., enligt landsrätt, testamenlsrälten till all förvärfvad egendom, och numera omfattar den både den ärfda och den förvärfvade, såvida ej bröstarfvingar finnas, i hvilket läll den är inskränkt till hälften af hela qvarlåtenskapen. För såvidt sorn sålunda arlsrälten hos oss för närvarande icke är en ovilkorlig familjerätt, ulan viker för testamente, synes den mig icke höra betraktas annorlunda än såsom en presumtion af den ärfdas ej lillkännagifna yttersta vilja. Att nu, med bibehållande i öfrigt af dessa principer för arfsrätten, på sätt som skett i Rikets Ständers förslag, utsträcka den ovilkorliga familjerätten till oäkta harn, genom alt tillägga dem arfsrätt efter moder, lika med äkta harn, jemväl i bröstarfvinge» laglott, vore att erkänna en annan grund för familjen än det lagliga äktenskapet, hvilket jag, för min del, icke kan tillstyrka.
Jag hemställer i öfrigt, huruvida ej denna diskussion bör upphöra, enär II. o. Ad. i min tanke bar bestämdt bifallit detta mom. vid den första föredragningen; oell dessutom, om BaukoUtsk:s nu gjorda hemställan äfven kunde utgöra föremål för diskussion, huruvida det ej är alt upptaga tiden med en obetydlighet? 1 anledn. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm., att ehuru l:sta mom. af Utsk:s ifrågavar. förslag till reglementariska föreskrifter för kreditiv-rörelsen, förut blifvit af R. o. Ad. bifallet och af de öfriga Stånden lemnadt, utan anmärkning, delta mom. likväl ej vore bifallet af R. St., utan af MedStånden återremitteradt jemte alla de öfriga till förslaget hörande moiinrne, samt att följaktligen Ulsk:s nu ifrågavar. förnyade framställning i ämnet omfattade äfven l:sla mom. Hr von Hohenhausen: Såsom här redan blifvit anmärkt, hindrar § sådan den nu är, ingalunda kreditiv-tagaren ifrån att lyfta kreditiv-summan pä en gång ej heller ifrån att densamma på en gång inbetala. Om under årets lopp en sådan omsättning sker, så har ändamålet med krediti vet hvarken blifvit förfeladt eller öfverträdt, ehuru det vore en besynnerlighet om så skulle komma alt tillgå; men om det tages ut vid början af året såsom ett lån, för att vid årets slut först återbetalas, så är sådant emot ändamålet. Om sä sker, och sådan kreditiv-tägare skulle sig åter anmäla till kreditivs erhållande äfven för nästa år; så åligger det Bankofullmiiklige att urskilja, ej blott hvilka som ställa säkerhet för saken, ulan äfven hvilka den mest ändamålsenligt begagna pä ett. med bankens fördel mest öfverensstämmande sätt, och att gifva dessa företräde framför de andre. De ord, som nu i § qvarstå, gifva en liten ledning härtill.
N:o 73. då, huru enkla än förskansningarne må göras, kommunernas krafter icke torde förslå att få dem försatte i ändamålsenligt skick, utan att dertill jemväl måste anlitas någon hjelp från Statens sida; då den sålunda väckta frågan är af beskaffenhet, att icke böra falla, utan att underkastas allvarlig pröfning, helst undersökningar redan äro efter Kongl. Maj:ts nådiga befallning hållna; då pröfningen häraf torde böra försiggå i sammanhang med pröfningen af de nu i följd af Kongl. Maj:ts förslag förekommande frågor rörande försvarsverket, samt då, genom åtgärder sådana som de ifrågavarande, befolkningens moraliska mod i farans stund uppehälles, derigenom att tillit till egna krafter beredes; så vågar jag vördsamt hemställa: att Rikets Högloflig a Ständer behagade till Kongl. Maj:is disposition ställa ett anslag af 100,000 R:dr R:mt för att, hufvudsakligen på de af Sjöför svar s-komiteen år 1862 uppgifna grunder och på de vilkor Kongl. Majit kan komma att föreskrifva, användas ieke allenast till försättande i försvarbart skick af inloppen till städerna Hudiksvall och Sundsvall utan ock, så långt medlen räcka, till det Norrländska kustförsvaret i allmänhet. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 14 November 1865. Pehr Staaff. N:o 73. Af Herr Witt, G. C., om anslag till nybyggnad eller utvidgning af Carlskrona högre Elementarläroverks skol-lokal. Med anledning af de åsigter, som sistlidne riksdag uttalades i afseende på anslag till skolhusbyggnader, har jag tvekat att denna riksdag göra motion om statsbidrag till Carlskrona högre elementarläroverksbyggnad, men då jag hört åtskilliga motioner väckas om dylikt bidrag till andra läroverk, kan jag icke underlåta att äfven påyrka anslag till Carlskrona läroverk, hvilket, enligt mitt förmenande, är fullkomligt lika be - Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 175 rättigadt med något annat att erhålla statsmedel.
H. St. densamma skulle hafva gillat 7,652,000: -r—- Återstår Statsbristsumma 1,945,814: 2. 6. som måste uttaxeras af usta och 2:dra Artikeln uti Bevillnings-Förordningen. Bevillningen efter irsta och 2:dra Artikeln 1831 , utgjorde minskning vore således att påräkna af Ytterligare afgår 4 procents ränta och 3 procent amortissement å det af Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Proposition begärda lån stort 3 millioner 180,000: 3,385,663: 3o. 11. 439,849: 28. 5. hvarmed Bevillningen således kunde förminskas. Om, å andra sidan, jag äfven exempelvis uppgör calculen, under förutsättning, att Stats-Utskottets Inkomst-Betänkande endast innehöll, till R. Beoillriings-l) [slottets JBetdnlanih K‘.o 5. 19 H. St:s godkännande, Statens ordinarie inkomster, och Statsbristsummans fördelning öfverlemnades till Bevil.lnings-Utskottet, uppstod följande förhållande t. ex. Behof: Enligt Kgl. Ammortissement och ränta för 3 millioner R:dr, 4 procents ränta a procents capital-afbetalning 180,®oo: Mötes-Passevolancens för Indelta Infanteriet öfverflyttning på Bevill ningen, circa .. 160,000: —• —■ Indelta Infanteriets Beklädnads öfver flyttande på Bevillningen, circa 80,000: 10,0:7,814.* 2. 6. Härifrån afgår ordinarie inkomsterne, på sätt de uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition äro upptagne .3,898.114: 2. 6. Återstår Statsbrislsumma 6,119,700: —- — hvilken skall medelst Bevillning utgöras, och hvars fördelning sålunda kunde åvägabringas; Tullinkomst, upptagen i Kgl. Majlis Nåd.
Utskotten hafva hår ofvan antydt sin öfvertygelse, otn de skiljaktiga åsigter, från hvilket detta ämne kan ses och äfven blifvit betraktad t. Att det gifvits tider, då Skråföreningarne och de till deras befästande vidtagne anstalter varit för Handtverkerierne lika nyttiga till trygghet mot yttre våld och intrång, som lill inre sammanhållning: att Skrån och Gillen varit för Handtverkerierna och Nåringarne , åtminstone i deras barndoms-tillstånd, hvad schöler och högre Undervisningsverk varit för den egenteligen vetenskapliga bildningen: att, såsom Herr von Hartmansdorff hos Ridderskapet och Adeln anfört, det varit ur skötet af dessa slöjdeoch näringscorporationer, som det tredje Ståndet utgått, genom hvars motvigt mot de öfrige, den grundlagliga friheten blifvit stadgad och bestämd — man kan tillägga, sedan den, under ett långt tidehvarf af motsatt rigtning, bibehållits förvarad inom hägnet af den borgfred, hvarifrån Feodalismens våld , ömsom genom tappert motvärn, ömsom genom andra uppoffringar, undanhölls; detta allt kan den billige granskaren, vid en blick på förflutna tiders häfder, icke förneka; men alt, för den nytta en inrättning under ett tidehvarf medfört, bibehålla den LagUcskottets Betänkanden, 13 i ett annat, af helt annan anda och betydelse, år icke värdigt Statsmannens urskiljning och omtanka. Det tillhör honom tvärtom att tillse det ingen inrättning, sedan anledningen tilldess tillkomst bortfallit, må qvarstå såsom en från Statsbyggnadens ordnade hela afskild ruin, som genom sitt förfall forringar sitt fordna vårde'och sedan den genom sitt väsende upphört att gagna, alltid genom den qvarstående formen år för utvecklingen af nya samhällsförhållanden i sin mån hinderlig. Tiden, då Skråinrättningarne tillkommo Var en tid af godtycke å ena, beroende och undanhållen upplysning å andra sidan. Den tid , i hvilken fråga blifvit väckt om deras upphåfvande, utmärker sig af lagbunden frihet och af sträfvande till allmän medborgerlig hildning
För egen del har Konsistorium i anledning häraf, uti skrifvelse den 2 November 1853, anfört, alt Konsistorium, med afseende å de svårigheter, som förekomma mot delning af Malungs pastorat, icke funnit skäl att i underdånighet föreslå en sådan delning, eller vidtagande af ytterligare undersökningar och förberedande åtgärder för detta ändamål, men deremot ansett sig böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet förorda Tyngsjö kapellboers förberörde framställning om en kapellpredikants anställande derstädes; hvarjemte Konsistorium, med vitsordande af kapellboernes oförmåga att med högre belopp än de erbjudit aflöna en sådan predikant, eller att bekosta erforderligt boställe åt honom, helst kapellaget blefve nödsakadt att ombygga sitt kapell och anskaffa ny begrafningsplats, underdånigst hemställt, att då, utöfver de af kapellboerne och preslerskapel erbjudna 266 R:dr 32 sk., erfordrades ett årligt belopp af 400 R:dr till Predikantens aflöning, i anseende till dyrheten att lefva på denna afskilda ort, och emedan behofvet fordrade att derstädes anställdes en något äldre och erfaren prestman, Kongl. Maj:t mätte till Rikets då snart sammanträdande Ständer aflåta Nådig Proposition om anslag dels af 3,000 R:dr lill inköp af boställe åt nämnde Predikant och dels af 400 R:dr årligen såsom bidrag till hans aflöning. Anbefaldt att, efter vederbörandes hörande, underdånigt utlåtande häröfver afgifva, har Kammar-Kollegium, jemte öfverlemnande af Malungs socknemäns och Tyngsjö kapellboers, äfvensom Kronofogdens i orten och Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Länet underdåniga yttranden, hvilka alla innehålla tillstyrkande af Nådigt bifall till Konsistorii underdåniga hemställan, med eget utlåtande den 45 Juni 4854 till Kongl. Maj:t inkommit, och deruti samma hemställan jemväl i underdånighet förordat.
Kan något i ena. eller andra hänseendet till Sveriges förmån uträttas, bör det ske genom underhandling på konfidentiel väg, och vi kunna vara öfvertygade, Mine Hrr, att Sveriges Styrelse icke underlåter att härutinnan se vårt fäderneslands fördelar till godo, när omständigheterne finnas sådant medgifva. Men att representationen i ett land öppet framträder med fordringar, påyrkande ändring eller tillägg i ett annat lands inre ekonomiska lagstiftning, är en sak af så grannlaga art, att jag icke kan tillstyrka R. o. Ad. att derom fatta beslut; hvadan jag hemställer, att Utskits förslag om en underd. skrifvelse i detta hänseende måtte förkastas. Efter först framställd, men med nej besvarad propos. å bifall till Utskits förslag, gjordes propos. om afslag å detsamma och besvarades med ja. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskits den 18 och 20 dennes bordlagde Betänk. N:o 23, i anledn. af väekta motioner om ändring i åtskilliga delar af gällande Legostadga och om införande af s. k. tjenstehjonsböcker i stället för nu brukliga orlofssedlar. Den 28 Juli. 361 Utsk:ts hemställanden i anledn. af Kyrkoherden Ternström? och Riksdagsfullmäktige:) Olof Anderssons motioner. Biföllos. Utsk:ts tillstyrkande om aflåtande af en underd. skrifvelse Iill K. M:t rörande införande af s. k. tjenstehjonsböcker. Hr Nordenfelt: För min del anser jag hela detta förslag utgå från en falsk premiss. Man synes nemligen taga alldeles för afgjordt, att tjenstehjonen nu för tiden stå på en lägre ståndpunkt och äro opålitligare än händelsen varit med tjenstefolk i fordna lider. Lyckligtvis har den erfarenhet, som i detta hänseende kommit på min lott, varit helt annorlunda; — men, om ock förhållandet med tjenstefolk i allmänhet vöre motsatt nämnde af mig vunna erfarenhet, tror jag dock icke att man hinner det åsyftade målet genom nu föreslagna kontroll.