Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tillstyrker bifall till Herr von Hartmansdorlfs förslag så vida icke Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt bifalla min mening om dubblering af 1809 års Stat. Friherre Ridderstolpej Fredrik: Då jag, i afseende på den föreslagne Löneförhöjningen för StatsRåden och StatsMinistrarne, ej är i tillfälle att kunna instämma med StatsUlskottet, anhåller jag att få erkänna, det jag delar den åsigt af Friherre Anckarswärd, som Friherren yttrat i en nyss föregående öfverläggning, nemligen att det tillhör Representanten att icke neka, hvad som erfordras för Statslijulens behöriga gång; och Den September f. m. 111 dertill hörer efter min tanka ostridigt tillräckliga löner för Statens högsta Embetsman, bland hvilka jag anser StatsRådets Ledamöter icke kunna vara belåtne med mindre än 7000 R:drs Lön, enär det icke lärer kunna fordras af dem, att de skola söka sig boningsrum, invid Tullarne, och i regnväder vandra upp i Conseillen under paraplue. Jag conformerar mig äfven med Herr Rosenqvist deri, att StatsRådets Ledamöter icke höra erhålla större Löner, än som erfordras till nödig bergning, men dertill åtgå efter min tanka 7,000 R:dr, då Statens värdighet fordrar, att StatsRåden hafva passande boning och equipage, äfvensom att då en medborgare hitkommer för att tala med Statens högsta Embetsman i allmänna ärender, deras portar för honom icke böra vara stängde. Jag yrkar derföre icke medel till någon yppig lefnad, utan endast lill en sådan, som är förenlig med embetsvärdighet, hvilken återverkar på nationen; och jag tror det vara Ständerna värdigt, att sätta Konungen i tillfälle, att i StatsRådet inkalla och behålla sådane män, hos hvilka han finner tillgifvenhet för sig och Riket, utan att göra, vid deras utväljande, tvunget afseende på deras enskilda förmögenhet.
Desse maskinister äligge det fördenskull alt låta sig å sjömanshus eller i Magistratens rullor öfver sjöfolket inskrifvas och dessutom, så vida de finnas inom riket och fortfarande utöfva sitt yrke, alt en gång hvarje år till sjömanshuset eller Magi straten anmäla sin vistelseort och den sjöfart, de för året eller tillfället antagit. § 8. I afseende på beväringsmanskapets besigtning till utrönande af de utskrifnes duglighet till krigstjenst, dess mönstring, och hvad mera vid dess uppbådande blifver nödigt att iakttaga, galle hvad derom särskildt är eller kan varda af Kongl. Majit stadgadt. § 9. Till mönstring skola vederbörande tjenstemän införskaffa de beväringsskyldiges prestbetyg. Vill beväringsskyldig, som, efter det prestbetygen blifvit från någon ort afsända, dit ankommer, med den ortens beväringsskyldige undergå mönstring, åligge det honom alt sjelf medhafva sitt prestbetyg, vid det äfventyr § 18 mom. 3 utsätter. lil Ari. Om beväringsmanskapets vapentjemst, samt om sättet ail derifrån vinna befrielse i krig och fred. § io. Under krig eller när eljest Kongl. Majit pröfvar rikets försvar det påkalla, ege Kongl. Majit till vapentjenst uppbåda antingen alla beväringsklasserna eller ock större eller mindre del af den eller de klasser, Kongl. Majit finner nödigt, vare sig från hela riket eller endast från vissa landsorter, utan afseende derpå, huruvida eller till huru stor del beväringen inom rikets öfriga landskap kallas till vapen. 456 Expeditions-Utskottets Furs la g till underd. Skrifvelse N:o 14-5. § 11. Morn. i. Den, som sålunda uppbådad blifvit, vare dock berättigad att i sitt ställe sälla annan duglig karl, hvilken fullgjort sin egen beväringspligt.
Kungörelse härom under den 16 November 1841 i nåder utfärdad. 3©0:o an gående Kongl. Maj:ls nådiga proposition om åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår (394). Om innehållet af denna Rikets Ständers skrifvelse har Kongl. Majrt, uti nådigt bref af den 23 November 1841, StatsKontoret till kännedom och efterrättelse förständigat, med befallning derjemte alt om Rikets Ständers beslut länsstyrelserna underrätta. 361:o i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga remiss af handlingarna i fråga om anskaffande och inredning af annan tjenlig lokal för H. K. H. Kronprinsens stall (408). Genom nådigt bref af den 6 Augusti 1841 bar Kongl. Majrt förständigat Öfverintendents-embetet att inkomma med yttrande, huruvida och på hvad sätt en emot behofvet svarande utvidgad lokal för nämnda hofstall må kunna beredas, med iakttagande dervid af den nedsättning i kostnaden, som Rikets Ständer ansett kunna äga rum, vare sig genom antagandet af en mindre kostsam byggnadsplan eller genom anskaffandet af annan för ändamålet tjenlig lokal. Utlåtandet nyligen inkommet. 3@2:o om utfärdande af en Kungörelse angående Bankens på 10 och 14 sk. kopparmynt gällande sedlar (413). Medelst Cirkulärbref af den 24 Juli 1841, som finnes uti Svensk Författningssamling infördt, har Kongl. Majrt i nåder anbefallt Landshöfdingarne att hvar inom sitt län utfärda kungörelse af det innehåll, Rikets Ständer i underdånighet föreslagit. O O 363:o ang ående beviljad utbetalning af begrafningshjelp efter aflidne Landträntmästaren J. T. Alm (418). Härom har Kongl. Majrt uti nådigt bref af den 6 Augusti 1841 förständigat Dess Befallningshafvande i Westerås län, med befallning att om Rikets Ständers af Kongl.
Och som i alla fall Kronans tillwerkning mäste blifwa till wistt tunnetal inskränkt, och för dest »verkställande här i Stockholm, om den säsom förmonligast synes skulle blifwa odelad, sannolikt ej kan behäfwas mer än det största af härwarande Werk, samt det minsta eller Mariä-Bränneri för distilleringen, sa mäste alla de öfriga Werten förblifwa i deras genom kriget försatta owerksamhet, sä framt ej oförsedda händelser werkade sädant uppehäll i afwerkningen wid det största Werkst att nägotdera af de s:ne öfrige härwarande äfwen under tiden behöfde i gäng ställas. Men härwid förekommer tillika att Kronan hittills haft ett Bränneri pä en enskild Mans ägor wid Furusund, hwarföre inberäk. nadt samma Ägors foder, afkastning, och flere Ägaren tillhörande Byggnader, Gästgifweri och Kroghällning i Arrende ärligen mäst betalas Fyrahundrade Femtio Riksdaler, och hwilket nu mera äfwen blifwer öfwerflödigt. Uti Contractet om detta Arrende har likwäl Ägaren förbehällit sig ett ärs förutgäende uppsägning samt att afträdandct ffall ske wid Michaeli tid. Directionen hemställer säledes i underdänighet om icke en flik uppsägning bör ske innan nästa October mänad samt alla flyttbara Inventarier, säsom för hwilka genom försäljning pä stället i anseende till dest frän fasta Landet af - Den rz September. 497 aflägsnade belägenhet icke kan wäntas näaon lönande betalning, snart föras hrt till Stock, holm att föryttras genom offcntelig Auctwn, sä widt de för den blifwande bränningen härstädes anles icke kunna med fördel anwändas; hwaremot, för försäljningen af Kronans därwarande byggnader, ingen lämpeligare utwäg synes sig förete, än akt läta den pä stället »verkställas till den mästbjudande, »ned wilkor af deras borttagande och platiernes jämnande sist inom Augusti mänads utgäng nästa är.
C) Med afseende derå att, då Carlskrona, i anseende till Flottans dervarande vigtiga etablissementer, nu, mera än förr, besöktes af resande, särdeles utlänningar af högre rang, äfvensom af främmande Nationers Örlogsfartyg, och detta förhållande i betydlig mån ökade Befälhafvande Amiralens lefnadskostnad, enär han ensam ägde représentations-skyldighet och tillika vore Öfver-Commendant i staden samt Chef för 7:de Miiitaire-Districtet, allt utan särskild vedergällning, har Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref den 27 Juli 1836, tillagt Befälhafvande Amiralen, nu mera Stats-Rådet m. m. Herr Friherre Lagerbjelke ett årligt arfvode af 800 R:dr B:co, att utgå af 4:de Hufvud-Titelns besparingar. D) Utöfver den Casseuren vid Förvaltningen af Sjö-Ärenderna tillkommande, å Stat uppförde, lön 800 R:dr B:co, och det till följe af Lots-Contorets indragning och Lols-Casseurs göromålens öfverflyttande till Förvaltningen, samma Casseur då beviljade årliga arfvode af 200 R:dr, bar Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 17 November 1837, ytterligare tillagt nuvarande Casseuren Poller ett årligt arfvode af 200 R:dr, att utgå af besparingarne å Lotsoch FyringS-Staten. - 131 — E) Genom Nådigt Bref af den 21 December 1835 har Kongl.
Då nu en förändring i detta hänseende, hvarigenom de skattskyldige, utan att behöfva derom serskildt söka upplysning, erhölle kännedom om de dem påförda afgifter och blefve i tillfälle att, i händelse af befogenhet, sig deröfver besvära, onekligen är af omständigheterna påkallad, och något hinder för en dylik förändring icke möter, derest de uti Stats-utskottets utlåtande N:o 242 framställde förslag angående sältet för hemmans-räntornas och kronotiondens utgörande varda af Rikets Ständer bifallna , hafva Ulskotten funnit sig ega skäl tillstyrka, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det föreskrift måtte meddelas derom, att debetsedlarna skola utfärdas så tidigt efter taxerings-förrättningarnes slut, att besvär öfver de påförda afgifterna må kunna hos pröf-nings-kommitlen anföras. Stockholm den 18 Juli 1848. STOCKHOLM, Elmen & Granbergs Tryckeri, 1848. Siatssamt Allm. C t sv. och Ekon.-tIsktns Utlåtande, K:o 63. 1 JW ®£. Alik. till Exp.-Utsk. d. 3 Aug., kl. 11 f. m. XJthMav.de 22j angående väckt fråga om den utsockne frälsehemmanen i Halland åliggande roterings-skyldighet m. m. Nämnde betänkande, som blifvit af Hederv. Bonde-slåndet bifallet, hafva Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högv. Presle-ståndet samt Yällofl. Borgare-ståndet återremitterat, på grund af anmärkningar, som deremot blifvit framställda; innehållande dessa anmärkningar hufvudsakligen: i:o i afseende å skyldigheten för omförmälde hemman att utgöra ordinarie eller endast extra rotering: att Utskottens hemställan, att Rikets Ständer måLte hos Kongl. Mai:t i underdånighet anmäla, alt de för sin del ej kunde bifalla ifrågavarande hemmans indelande lill ordinarie rotering, icke vore grundad på de förhållanden, som i fråga om dessa hemman verkligen egde rum.
g a n d e stodo för hans ansikte. de M e d sitt dygd. man. verkställde hans Den och undan långa i s i n fulla g l a n s, h ö g män, flicka. derordnade, angelägenheter? första solen mål bästa staden, begära, helst s o m h o n i sig själf v a r e n fattig, var hans det af D ö d s ä n g e l n v a r d ä r e n flitig g ä s t, o c h utan följe för blifva mattor, kraschaner och döfvande en liksvepning öfver fattiglikvagnen panna, månne och o c h källarhålor sipprade fukten större. » En ung, skön o c h dygderik maka var hans, bär. hennes v i d den breda, soliga avefasader, h v a r o m människorna, s o m gingo där som lockar, hvilken ingenting kunde. KONUNGEN MED STAB ÅSER SLAGET VID HESSLEHOLM. DE VID ÖFNINGARNA NÄRVARANDE FRÄMMANDE OFFICERARNE. bättre! Jo, tyckte j a g inte det! sakkunnige o c h icke sakPRINS CARL AFLAMNAR RAPPORT TILL KONUNGEN I HÖGKVARTERET. EFTER FOTOGRAFIER AF K. HOFFOTOGRAFEN F. E. ARVIDSSON. Landskapet hviiar gråblått dis, s o m börjar D e t tages ett hastigt sikte, så ett ryck i tändslangen, under det servisen springer undan för den rekylerande pjesen. Kanonens bas blandar sig i den smattrande krigsmusi•ken. N u viker linien o c h kavalleriet störtar fram. FRÅN DREYFUSDRAMATS SLUTAKT: DEMANGES FÖRSVARSTAL. I nästa ögonblick kan det vara attack. Sedan k o m m a kolonnernas tunga massor. Fyr! D e öfversta stenarne i stengärdet sparkas undan. Hopp! Hopp! PEHR J. WALLIN. DÖMD! D ET_kom som ett skri, detta skälfvande: t dömd h hur vardt d e t o s s ej — därvid!
StatsUtskottets Utlåtande N:o 148. 11 Härvid liar Stuteri-chefen, uti sitt till Stuteri-öfverstyrelsen ingifna yttrande, som bifogats ÖlVerstyrelsens infordrade, underdåniga utlåtande, upplyst, att vid uppgörelsen med Handlanden Widerström om leverans af spanmål för Stuteriets behof blifvit aftaladt alt, då lian noterade kontanta priser, Widerström skulle för den del al iiqviden, som icke genast kunde af Stuteriet lemnäs, ega att, intilldess denna ulfölle, beräkna sig till godo vanlig ränta, ett aftal, hvarigenom icke ringa fördel tillskyndats Stuteriet, enär det i annat fall fått vidkännas en prisförhöjning med 50 öre på tunnan, enligt i orten vanligt bruk vid spanmålshandel på tid. Sådana räntebetalningar bade jemväl under föregående år och sednast 1859 egt rum, utan att anmärkning deröfver af dåvarande Revisorer blifvit gjord; och så länge penningeställningen vid Stuteriet fortfarande komme alt lill väsendtlig del bero af försäljningen utaf Stuteriets produkter: häslar och spanmål, hvilken försäljning skedde å auktion med betalningsanståud, kunde icke alltid erforderliga penningar för de nödvändiga utgifterna finnas, hvadan stundom inträffat, alt Stuteri-chefen, för att genom kontant betalning erhålla billiga priser, af egna medel eller genom begagnande af enskild kredit förskjutit icke obetydliga belopp, uppgående, enligt hvad räkenskaperna utvisade, för år 1859 lill 4,887 R:dr 98 öre, för år 1860 till 2,988 R:dr 4 öre, samt för år 1861 till 1,685 R:dr 51 öre, för hvilka belopp Stuteri-chefen aldrig tillgodoräknat sig någon ränta.
Må du, moder, då i tid besinna allt, hvad du sätter på spel genom att svika den post, som Gud alldeles särskildt anförtrott åt dig och ingen annan. D u skall då ej kunna vika därifrån oaktadt alla de mödor och försakelser, som där möta dig, och lönen skall ej låta vänta på sig. Snart skall du få erfara, huru ljuft det är att lefva för och med ditt barn, att steg för steg följa dess utveckling samt huru helgande och stärkande tillika. D u skall få känna, huru allt det renste och bästa inom dig väcktes till lif under den stilla samvaron med ditt lilla oskyldiga barn. D u skall mer och mer inse, hvilken hög uppgift det är att fostra små, som höra himmelriket till, och ingenstädes finna dig lyckligare än inom det egna hemmet. Om detta förhållande en dag blir mera allmänt inom våra familjekretsar, skola vi ej så ofta, som nu är fallet, få se den vemodiga synen af barnaskaror, hvilka afton efter afton lämnas åt sig själfva och åt tjä- narne, medan far och mor njuta sin frihet utomhus. Sådana små tyckas mig likna vilsna lam utan herde, och hela hemmet gör ett intryck af ödslighet. Barn, som på detta sätt i regel beröfvas välsignelsen af ett stilla familjelif, få ofta något själfrådigt och godtyckligt, nå- got sträft och pockande öfver sig. Också äro de ju vana vid själfstyrelse. Tjänstpersonalen skulle visserligen utgöra ett slags vikarierande öfverhet, men inför denna känner sig småherrskapet såsom » öfverklass ». Och kan man väl begära mycket af dylika små vildplantor? I sanning, nej. Här bör mycket litet fordras, men mycket tillgifvas. Ansvaret hvilar på väktarne, som så bristfälligt sköta sin post. Frågas nu, om de små äro rätt tillfreds med denna sin själfständighet, måste svaret än en gång blifva ett nej. De äro ingalunda lyckliga barn. De känna, att något väsendtligt fattas, men förstå ej, att barnet måste lefva under föräldrarnes hägn, värmas af deras kärlek för att vara lyckligt.
Likasom i regnet, bestråladt af solen, himmelens välsignelse faller ned till jorden, så stiger Heimdall ned såsom en välgörande gudom till människorna. Hela människoslägtet kallas Heimdalls barn (Völuspá). Han är ståndens stiftare. Under namn af Rig vandrar han omkring på jorden och blifver stamfader för de tre olika stånden, trälar, bönder och jarlar (Rigsmál). Höd (fn. Hödr), äfven en af Odins söner, är det blinda stridsraseriets gud. Han är mycket stark, men blind, och blef derför genom Lokes list narrad att döda Balder. Höðr, kamp, strid; fht. hadu, forneng. heaðu. Då namnet Höd betyder kamp, strid och ursprungligen (enligt Munch) blind häftighet, så framgår deraf, att Balders dödande genom Höd ej blott betecknar mörkrets seger öfver ljuset, utan äfven att lidelse och våld tillintetgöra lifvets ljusa frid. Vidar (fn. Viðarr) är den starke, tyst verkande naturkraftens gudom. Han kallas »den tyste åsen», är näst Tor den starkaste och öfverlefver gudarnes undergång. Hans moder är gygen Grid (jfr sid. 40). Hans boning Landvide (fn. Landviði) är beväxt med ris, högt gräs och tät skog. Han har en järnsko, till hvilken det har samlats i alla tider. Denne sätter han, då Fänresulf slukat Odin, i hans underkäft, under det han med handen frånrifver öfverkäken. Viðarr, af viðr, skog. Vidar betecknar naturens oförgängliga kraft, framstäld såsom den ofantliga, oförstörbara urskogen, hvarest människofjät aldrig gick och intet mänskligt ljud höres. Der herskar tystnaden, och derför kallas Vidar med rätta den tyste åsen. Han öfverlefver Ragnarök, ty naturkraften är oförgänglig; eljes kunde ingen förnyelse, ingen utveckling ega rum. Jfr Nanna. Vale (fn. Vali) är en son af Odin och Rind (sid. 35).
Banco-Utskottet, sorn ej underlåtit att i det. ta afseende infordra Herrar Banco.Fullmägtiges. yttrande, får, i enlighet med hvad detsamma innehåller, vördsamt tillkännagifva, att några Lån af ofvanförmäldte egenskap och benämning ej äro från Banquen utgifna. Stockholm den 6 Maj i8 tsjö/;. Herin. Gyllenborg. E. A. Almquist. Gust. D. IVilcke. Dan iel Andersson. H. Helsingius. Uppläst hos Högi. Ricldersk. och Adeln d. II Maj. Högvörd. Prest-Ståndct d. 22 _ — Vällofl. Borgare-Ståndet d. 22 Hederv. Bonde-Ståndet d. II — Vördsamt Memorial. Uti ett till Höglofl.
At emot den i 1800 ars Författning fööestrifue larin förändra pannrymden, sä at mindre hemmansdelar i progression kunna betjena sig af til vch med 90 kannors panna, och at pannrymden för flere i sambränning hopflagne hemman finge beräknas efter 50 kannor pa hemmanet, dock ej til höKre belopp än 90 kannor för hwarje panna, strider wisserligen emot grunderne af Husbehofsbränning och förorsakar stada i den mon, som tillverkningen ökes öfwer behofwet, och den essentiel^ nytta ar mättligt förädla egna procluLter i bränvin och drank, hivilker i Landthushällningen bör utgöra en binäring, men icke et hufwudyrkeAfwikelfer härifrän gagna icke jordbruket, do äro menlige för samhällsordningen. Härwid förtjenar det afwen anmärkning, at den cglculerLäL bränwinsafgiften bestämd efter progression af pannrymd, och de nya, utom hemmansinnehafware ä Landet och husägare i Städerne, tilkomne Bränwinstilwerkare, efter all anledning, pä långt när icke utgår til sit fulla belopp, hwilken afgift likwäl utgatr och kommer at, i det fall utgä,' om för densamma hemmantalet och personalen lägges til grund, hwilket jag anser oundgänge ligen - Den 6 Mars. 18Z ligen nödigt, likasom det är en lätt och billig 1'nxation. ar 2 H. i Tull beralas för hwarje kanna, som införes til Städerne och der hålles til salu. Dejsa tillägg och kecsxitulationer af hwad jag inför Högloft. Ridderssapet och Adeln förut haft äran yttra, hoppas jag warda med wälbehag upragne, sa wida dermed äsyfras likstämmighet i xrinciper och beflut, hwari vmbytligbet dehn tom sällan gagnar. Stockholm den 2 Februarii 1810. Ltjernsteät. kemitteraäes til Bewillnings-Utffotttt.
I hans ansikte fans något af stum förtviflan, som alls icke passade till dess vanliga uttryck, och jag tog honom sakta i hand som för att trösta honom. – Skall du gå redan, frågade han och såg upp, medan hans ansiktsmuskler arbetade att komma i ordning. Det var egentligen icke min mening, men jag tog det som en antydning att jag kunde göra det och svarade ja. Marck såg upp på mig med ett halft leende och nickade utan ett ord. Den afskedsnicken följde mig sedan i långa tider som ett ondt medvetande. Jag kan ännu i dag se hans mystiska smålöje och halföppna blick, medan han nickade som på ett oändligt afstånd, alt längre och längre ifrån mig, vemodigt och vänligt, bedjande om förlåtelse att han ingenting sade, ty han hade en så oöfvervinnelig motvilja för att visa sig rörd Fem dagar därefter fingo hans vänner telegram om att han aflidit i Petersburg på väg utomlands. Under sommaren blefvo Marcks bref och papper mig tillsända för att genomgås. Han hade skrifvit något litet vers och skönliterärt, som kanske skulle ega värde för fler än de närmaste vännerna. Hans lilla skönliterära produktion kände jag till största delen förut, och däribland funnos flera små stycken doftande naturpoesi, men alls ingenting, som skulle närmare angifvit hans själstillstånd under de sista tiderna, hvilket numera intresserade mig på det allra högsta, när det var för sent att stå honom bi. Ändtligen letade jag fram ett ganska långt, oafslutadt bref till någon af vännerna, omöjligt att afgöra hvilken, emedan det rörde sig uteslutande om honom själf och endast bar öfverskriften B. B. Det var dateradt i mars, omkring en vecka före hans död. När jag tänkte efter, fann jag att det var skrifvet dagen före Marcks märkliga afskedsmiddag. Brefvet lydde så: »B. B. »Det skulle egentligen vara roligt att ha en »förtrogen, men jag har haft bara vänner hittills, »och bland dem är du kanske den bäste. Tyd icke »min önskan som skulle jag därför vara missnöjd »med vänskapen. Vännerna ha ju ända sedan skolan »varit min stora och enda passion, om man undan»tager goda cigarrer, men också dem har jag en»dast njutit af med andra, aldrig ensam.
En lekman ifrån hvart stift bredvid en vald prest, äfvenledes ifrån hvardera, samt alla biskopar och begge de theologiska fakulteternas professorer skulle utgöra denna församling. När dertill kommer att mötet endast skulle ha rådplägande rätt, så synes i sanning ingen våda för den verldsliga makten kunna upkomma af en så oskyldig sammankomst, med erkebiskopen som ordförande och ecklesiastikministern som regeringens kommissarie. Onekligen gör äfven ett sådant kyrkomöte mera bråk och besvär än intet kyrkomöte. Frågan är blott huruvida man icke skaffar sig mera bråk på halsen genom att undvika detta, än genom att underkasta sig det. Frågan är tillika huruvida man i våra dagar, utan ett föreg:de kyrkomöte, således endast på grund af några domkapitels skrifvelser och en skrifvelse ifrån Ständerna eller måhända ifrån PresteStåndet, skall kunna antaga en ändrad Kateches, en ändrad Kyrkohandbok, en ändrad Evangeliibok. Till någonting så fantastiskt, som tanken på en förändrad Kyrkolag, behöfver väl frågan icke utsträckas.» I Staten utveckla sig våra konstitutionella former, och den absoluta konungamakten har lemnat. allt mera plats för det konstitutionella majestätet. F^olket intränger allt mer i styrelsen genom tidsenliga institutioner, hvartill räknas våra komunala och representativa organisationer. Hvarför icke så inom kyrkan? Här gäller hvarken mer eller mindre än vår andeliga hälsa och kan någon omsorg vara oss mera angelägen än denna. Djupt genomträngd af tanken om behofvet af en kyrklig representation, hvarom så många kyrkans män förenat sig; i medvetandet af församlingens gudomliga rätt att deltaga i den kyrkliga styrelsen och lagstiftningen, går jag att vördsamt föreslå följande förslag för kyrklig representation, icke såsom någon nyhet inom det protestantiska kyrkolifvet, fast mera en tillämpning af den Bajerska protestant ska kyrkans författning på våra förhållanden, så mycket angelägnare, som den centralisationslusta, som utgör styrelsens karakteristik och som man bringat i system, särdeles hvad kyrkan angår, hvarigenom man förvandlar henne till statsdepartement, endast bringar ett säkrare förderf öfver vår redan i formalism sjunkna statskyrka. Jag vågar derföre vördsammast föreslå följande nya kyrkliga organisation, nemligen : l:o.
Att söka förekomma detta vore således oundgängligen nödvändigt och Arboga stad hade, på siri bekostnad, genom Chefen för medlersta Vägoch Yattenbygguads-distriktet, Majoren och Riddaren Olivecrona, 'låtit anställa pliktning utefter hela årännan samt upprätta kostnadsförslag lill densammas uppmuddring lill behöflig! djup. Enligt berörda förslag vore kostnaden beräknad att utgöra, för muddring af ån inuti hamnen intill Hjelmare kanals utlopp vid Grafudden, 20,700 R:dr och för åränuans upprensning från nämnda utlopp till Mälaren 33,200 R:dr samt segeldjupet ämnadt att blifva 8 fot öfver Hjelmare kanals nedersta slusströskel.