Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill ej förlänga öfverläggniogen med upprepande af de skäl Grefve von Schwerin anfört, och för mig synes det , sorn det för Riksens Ständer och Staten vore likgiltigt, i hvilkas händer sedlarne befinna sig , då man icke kan bestrida att, då sådane sedlar blifvit satte i omlopp och accrediterade att emottagas i uppbörd , Riksens Ständer ej böra begagna fördelen af en så kort prasscriptionstid, att jag ej en gång väl vet, om den är lagenlig och byggd på rättsprincipe. Jag förenar mig således uti anhållan om proposition, såsom Grefve von Schwerin yrkat. Grefve von Rofen, Axel: Jag är aldeles fö • fekommen af Friherre Anckarsvärd, och tror, att det kan vara lika mycket, hvilken nu har sedeln i handen. Den erfarenhet jag ägt på min ort, der desse sedlar varit mest gängse, gör att jag är öfvertygad, att om Friherre Cederström känt förhållandet der, hade han, med den rätti visa han har, icke yttrat sig på ett sådant sätt. Öfvertygelsen hos allmogen , att dessa sedlar gingo i uppbörd» gjorde att de blefvo emot - pen 2 September e, m. 165 tagne, och när allmogen tog dem, föreställde den sig ej. att det kunde blifva fråga om någon fatalietid att försumma. Jag har råkat mången, som sagt:, ”men, Herre Gud, dessa sedlar gingaju uti uppbörden.” Detta är kanske något communt, men jag instämmer aldeles med Herr Treffenberg , att jag ofta mött nödlidande menniskor med tårar i ögonen, sorn haft sådane sedlar i händerne. Herr Munck af Rofenjkjöld, Eberhard'.
På grund af allt detta hafva Collegierne i underdånighet afstyrkt förslagets antagande; dock som Allmogen och andra skattskyldige, som det åstunda, böra ega tillfälle att controllera debetsedlarne och vid uppbördsstämman förnimma, att dem rätt vederfares, ansågo Collegierne det vara af nöden att, efter nuvarande förhållanden, upplifva stadgandet uti 4 §. af Kongl. Resolutionen den 17 Augusti 1762, att, på det den skattskyldige hvarken må blottställas för origtiga uträkningar eller högre betalning i kronoutlagor och andra allmänna skatter, än hvartill desamma sig verkeligen belöpa, de skattskyldige ega rättighet att å Sockenstämma utvälja ett ombud att pröfva debetsedlarne och dem emot Uppbördsboken jemföra samt, under lika beskydd som Kronobetjeningen, få vara vid uppbördsmötet tillstädes och derunder jemväl göra sig förvissadt, att hvad, som af den skattskyldige betales, af Kronofogden i Uppbördsboken inskrifves och behörigen qvitteras äfvensom af Häradsskrifvaren derefter på vanligt sätt annoteras; Och om derjemte den föreskrift meddelades, hvilket Collegierne i underdånighet föreslogo, att Uppbördsböckerne böra åtfölja SpecialRäkningarne för alt, jemte öfrige LandsboksRäkenskaperne, undergå granskning i KammarRätten, skulle all den säkerhet emot öfverdebitering och andra origtigheter, som BondeStåndet med dess underdåniga hemställan åsyftat, blifva vunnen. 43. Oin framtida
Exspencer oindeldte 12 R:dr och Rese-penningar likaledes oindeldte i3 R:dr. i33o Stats-Utskottets JBetänkanclen. I anledning häraf har Stats-Utskottet inhemtat,att jemnväluti åtskillige andra Län Landt-Secreterarne njuta aflöning oindeld eller i Contant. Någon jemnkning till närmare öfverensstämmelse härutinnan eller påökning för en Lands-Stats-Tjensteman, anser Stats-Utskottet icke höra eg a rum annorlunda än i ett sammanhang på det hela; och då en allmän reglering af Styrelse-verken i alla dess grenar förestår, så kan emedlertid någon åtgärd till förändring i nu varande Lönings-sätt för Lands-Secreteraren i Götheborgs och Bohus Län särskildt icke tillstyrkas, utan lärer denna Lands-Secreterare böra åtnöjas med de inkomster Tjensten åtfölja och som, till större delen bestående i Sportler, icke lära kunna anses obetydlige. Förekommande härvid, att hvarken Landshöfdingen i Länet om behof af den sökta Lön-förbättringen gjort underdånig framställning eller Kongl. Kammar-Collegium och Kongl. Stats-Contoiret i ämnet blifvit hörde, hvilka åtgärder Utskottet anser hafva bordt föregå, innan frågan kan af Riksens Ständer pröfvas. 22:0 Under den 21 nästl. Martii har Kongl. Maj:t likaledes till Stats-Utskottet i Nåder remitterat Häradsskrifvarnes, i Vesterås Län, underdåniga ansökning, att hvarje af dem måtte undfå till Skrifvares underhållande, i Länets större Fögderier 3oo R.dr och i de mindre i5o R:dr årligen och derjemte alt de år, då, enligt uträkning sär - Stats-Ul skottets Betänkanden. i33i skildt för hvarje Fögderi, HäradsskrifvareLöncn icke uppgår lill 600 R:dr Banco, bristen utbetalas al'
Vid detta förhålland-e och enär Herr Stats-Rådet Poppius, hvilken har sig anförtrodt öfverinseendet å schäferi-handteringen i Riket, i sådan egenskap, äger till sin desposition ett numera till 3oo R:dr om året förhöjdt belopp, att användas till arfvode åt det af honom antagne skrifvare-biträde, häfva Revisorerne, för deras del, utan att underkänna Sekreteraren Nathhorsts utmärkta förtjenster i hänseende till den inhemska fårskötseln och ullkulturen, likväl icke kunnat undgå att finna, det ifråga va rand», Nathhorst tillagda arfvode dels blifvit meddeladt för ändamål, främmande för Manufaktur-medlens bestämmelse, dels, under nuvarande omständigheter, icke varit af verkligt behof för det allmånna p&- kalladt. Med afseende derå, att Borgmästaren i Eskilstuna fått vidkännas ökade tjenstegöromål derigenom, att Carl Gustafs Stads Kronogevärsfaktori blifvit i polisärenden och ordningsmål stäldt under JPoliskam - — 25 maren i Eskilstuna, samt då Borgmästaren för detta ökade besvär syntes böra undfå skälig ersättning, har Kongl. Maj:t, uppå nuvarande Borgmästaren S. A. Hallströms derom gjorda underdåniga ansökning, enligt nådigt Bref af den 29 September 1841» tillåtit, att den del af Borgmästare-lönen i Eskilstuna, som nu är anvisad å Extra Licentmedlen eller, om dessa ej dertill lemna tillgång, å Manufakturmedlen, finge tills vidare, från oell med nästpåföljande år, förhöjas från 2Öo R:dr till 583 R:dr 16 sk. Banko årligen.
O ni jag fattat frågan rigtigt, är med den motion Friherre Wrangel vackt, ej åsyftat annat, ari ett nogare bestämmande af RiddarhusDirectiörens rätt, i afseende på intröductions meddelande; och det svar, Utskottet lemnat, är icke annat, än en upplysning, hvarigenom Ridderskapet och Adeln blifvit satt i tillfälle, att vidtaga den åtgärd, som kan blifva er följd af Motionen. Denna åtgärd ligger uti instruktionen för RiddarhusDirectionen. Det kan vara likgiltigt antingen Ridderskapet och Adelil behagar bifalla j eller afslå Utskottets jÉvlemö - Den 6 Augusti J. m. a61 ri>I. Det Iean läggas till Handlingarne; hvad sjelfva saken beträffar, cå fattar Ridderskapet och Adela sitt beslut, då instruetionen, sorn nu ligger på dess bord, till pröfning företages , och genom hvilken förhållandet kommer att närmare bestämmas. Såsom prden nu lyda, äro både RiddarhusOrdningen och Instruetionen tvetydiga. Det står nemligen, i början af den sednare: Vid Introductions beviljande &c. Deraf följer ännu icke bestämdt , att allt hvad till introduetionen hörer, blifvit RiddarhusDirectionen af Ridderskapet och Adeln uppdragit. I 51 §• RiddarhusOrdningen heter det, att hos Ridderskapet och Adeln skall anmäldt , att vederbörlige prestanda blifvit fullgjorde, innan Ståndet till introduetion in Pleno lemnar sitt tillstånd. Från denna period kan ej eller slutas dertill , att RiddarhusDirectionen fullkomligen suppléerar Ridderskapet och Adeln in Pleno. Af ordet likväl, sorn på ett annat ställe förekommer , skulle man åter kunna draga den slutsats, att Direetionen, emellan Riksdagarne, ägde full myndighet att meddela introduetion. Men om detta ord utgår, försvinper all tvetydighet härutinnan , och då visar sig, att Direetionen ej äger en sådan rättighet.
13 hållande af dessa, föga eller intet uträttande, anstalter t agas i anspråk penningar och krafter, hvilka med vida mera framgång skulle kunna för ändamålets vinnande på annat sätt användas; att så länge rättigheten för menigheter och enskilda, att förfoga om karantänsoch spärrnings-åtgärder qvarstår, tillräcklig kontroll emot godtyckligt förfarande och underlåtenhet att fullgöra de vid en Sådan rättighet fästade vilkor, icke kan åstadkommas, i hvilket hänseende erfarenheten visat, att såväl samhällen, som enskilda personer låtit af förskräckelse för farsoten förleda sig till åtgärder, som vittn'a om hårdhet och omensklighet; att dessa anstalter särdeles menligt inverka på handel och näringar samt sålunda icke sällan åstadkomma bekymmer för utkomst, om icke nöd, bland det fattigare folket, hvilket, i allmänhet saknande förråder, dessutom skulle kunna betagas tillfälle att från annan ort anskaffa det nödvändigaste till sitt lifs uppehälle; och att, vid tillämpning af spärrnings-systemet undantag måste göras för vissa personer, såsom läkare och andra em betsoch tjenstemän, skjutsande m. fl.; samt dä Utskottet derjemte hyser den öfvertygelse, att farsoten och dess härjningar företrädesvis böra motverkas genom ändamålsenliga sundhetsåtgärder, såsom befordrande af renlighet och vädervexling i bostäder, användande af tjenliga födoämnen och kläder, noggrann uppsigt å de första tecknen till sjukdom samt inrättande af sjukvårds-anstalter m. m.; så har Utskottet, pä ofvannämnde och andre i motionerne andragna skäl funnit sig böra understödja motionärernes framställning, att rättigheten för menigheter och enskilda att vidtaga karantänsoch spärrnings-åtgärder med afseende å kommunikationen inom riket, vare sig på vägar, insjöar, strömmar, kanaler, eller vid kusterne, må förklaras böra upphöra, men att i stället må meddelas lämpliga föreskrifter om hvad till förekommande af farsotens utbrott och till mildrande af dess häftighet, kan finnas ändamålsenligt att tillgöra.
För att med facta i detalj vederlägga detta Friherre Anckarsvärds påstående, behöfde jag endast hänvisa honom till de vid början af hvarje Riksmöte till Rikets Ständer aflåtne berättelser öfver hvad sig i Riksstyrelsen tilldragit, till den berättelse som vår nuvarande Konung år 1812 vid RiksStyrelsens åferlemnade till Konung Carl XJH afgaf, till den Hans Excellence Grefve von Engeström, öfver utrikes ärendernes ställning år 1813 aflemnade, till de af Kongl. LandtbruksAcademien årligen afgifne berättelser m. fl. officiella handlingar samt allmänt kände författningar eller åtgärder, och Friherre Anckarsvärd skulle nödgas erkänna att Regeringen, under ofta ganska brydsamma omständigheter, med uppmärksamhet sökt begagna hvarje fördelaktig utsigt, med omsorg sökt undvika hotande vådor eller olägenheter. För att bevisa detta skulle jsg endast behöfva att utur nämnde handlingar och utaf de mäst kända och obestridliga händelser, hvilka dessa senare åren sig tilldragit, uppgöra taflan öfver Sveriges bel genhet 1809 och hvad den är nul Men detta vidlyftig» arbete skulle allt lör mycket upptaga eder tid mine Herrar och upprepandet af allmänt kända förhållanden skulle t*ötta edert tålamod Jag tror mig deremot, uti beskaffenheten af de utlåtanden Friherre Anckarsvärd förebiått Ministeren, hafva en ge, nare väg till besvarande af hans anmärkningar. När en gång häfdatecknaren, under granska Den 11 April e. m. 355 ningen af närvarande Riksdagsgöromål skall finna, att vid ett af de strängaste anfall emot Ministéren, de förebråelser nian gjort densamma icke gitigo ut på annat, än att nationalrepresentationen icke blifvit förändrad; att Grund» lagarne ieke utgöra ett ämne för allmänna undervisningen vid Skolorne; att förslaget till en ny lagbok icke ännu blifvit fulländadt; att Betänkandet om Styrelseverkens organisation vore blott ett Comitéefoster; att
Adis bedömande, huruvida det icke skulle vara lämpligt att till fullständigande af denna § äfven intaga straffbestämmelse för den, som klipper ull af annans Don 12 Augusti e. m. 317 fät' ute å marken, då motsvarande brott derutinnan omtalas rör:de andra kreatur. Gr. Sparre: Jag är långt ifrån att vilja bals öfver hufvud bortkasta straff, sorn kunna i någon mån anses lämpliga; men om, på sätt Hr Printzensköld yttrat, ett straff för 100 år.sedan ansetts lämpligt, är det derföre icke sagdt, att samma straff nu för tiden skall såsom sådant anses. Derom är nu frågan och deröfver troi; jag äfven samtidens dom redan vara fälld, sä att bemödandet att i lagstiftningen bibehålla spö och ris eller skamslraff icke lärer lyckas. 1 öfverensstämmelse med denna åsigt, har jag med min röst tillstyrkt Utsk., att föreslå afskaffandet af det straff, för hvars bibehållande Hr Printzensköld ifrar. Beträffande den siste värde talarens anmärkning, att Utsk. förbisett, att i §:n intaga straffbestämmelse för klipping af annor mans får, så får jag öppet erkänna, att Utsk. ej kommit all tänka på ett sådant brotts begående. Om brottet verkligen skulle föröfvas, hvilket väl är möjligt, ehuru* jag ännu aldrig hört något sådant omförmälas, måste detsamma hänföras under den Osta eller 2:dra §:n, som afhandla stöld eller snatteri i allmänhet. Det är icke för lagstiftaren möjligt att uttänka alla möjliga slag af brott, som kunna begås, för att derför utsätta straffbestämmelser, ulan man nöjer sig vanligen med att stadga straff för förbrytelser, som verkligen pläga föröfvas.
Det rörde sig denna gång o m en nyss med urskiljning vald för barnasinne och barnasmak utkommen » realistisk » bok, hvilken notarien haft och prydd med goda illustrationer — allt detta en med sig vid sitt förra besök o c h Anna nu läst. gäng i veckan för ett så billigt pris, att detta ej Det hade ej varit utan tvekan, han lämnade henne bör kunna utestänga det lilla bladet från äfven andenna bok, ty såväl hjältinnan som hjälten, en språkslösa hem. De utkomna numren vittna om gamma ungkarl, voro temligen drastiskt skildrade. redaktionens omsorg vid fullföljandet af det erkänMen Anna hade bedt honom skaffa den, och han nansvkrda programmet. lugnade sig med, att på det hela taget gjorde det väl ej någonting. H o n var j u så föga kvinnlig. Och det nu förda räsonnemanget visade, att han gissat rätt. Hon såg arbetet uteslutande ur estetisk synpunkt, och det var med förståndet, ej med känslan hon bedömde de uppträdande personerna. Hennes ord kommo så lugnt och öfverlagdt, som o m h o n läst ur en bok, o c h hur det var började notarien tänka på, o m det ej var tid för h o n o m att gå hem och göra litet nytta. Det var j u bara några dagar kvar till extratinget, där han skulle sitta som domare, o c h det kunde minsann inte skada ... o Mathilda Roos. Berättelse C O. Gumoelius. Belönad med hedersomnämnande vid Iduns stora pristäfling. (Forts.) Sia var det också. Efter en stund utkom arreW stanten ur sitt fängelse, grinande mot solen och hälsad af skratt och jubel. Stämningen höjde sig åter, och snart var det väl endast de närmare vännerna, som tänkte på den för sin människokärlek lidande mannen. Dansen börjades och fortsaltes med lif och lust till supén, som bestod af öfverlefvorna från middagen, och därefter företogs hemresan i den vackra sommarnatten.
Med hy, som sommarsolen kopparfärgat, rastade männen vid en gärdesgård. * Senhor Antonio de Castro Feijö, Portugals chargé d ' affaires vid de skandinaviska hofven och en af de främste bland sitt lands samtida skalder, är född år 1860 och härstammar från en med de sveviske konungarne befryndad, urgammal, galicisk ätt, som skänkt den iberiska halfön flere bemärkte män, bland dem » Spaniens Bacon », den i förra århundradets första hälft verksamme benediktinermunken Padre Benito Jerömino Feijöo samt den käcke artilleriofficeren Don Miguel Feijöo y Pardinas, som i Flickorna flinkt med sina räfsor förde i vålmar hop den skörd, som lien gjort. Solen, som sjönk, en vemodssträng berörde, hvars klang jag blott i landets stillhet sport. Då mötte, väna räfserslca, mitt öga ditt varma öga, i hvars djupa haf jag än i minnet plär min ande löga, då lifvets luft käns tyngande och kvaf. Mins du den stunden, då min lefnads bana korsade din? Det var blott en selmnd. Hur kunde ett itgod afton h ekon dana, som än jag dallra hör i hvarje stund? Hur kunde i min själ din bild sig rista så fast, att den jag ser, hvarhelst jag går? Den är mitt stöd, då jag vill modet mista — murgrönans stöd åt mur, som vittrad står. Det var den tid, då höet in man bärgar. Ti möttes, ljufva räfserslca, ej mer. Och där vi möttes, vinterm storm nu härjar .. Hvem vet, i vår, hur lifvet då sig ter? Göran Björkman. 55 Professor Egen. K an bär ett annat namn, denne lärde man, men i tysthet benämnes han antingen » gubben mot strömmen » eller också » professor Egen ».
Sandelin, fattade beslut att bifalla berörde Utlåtande med tillägg uti den föreslagna underdåniga skrif velsen, efter orden: icke kunna, af dessa ord: för närvarande. ltidderskapet och Adeln, som återremitterat Stats-Utskottets förenämnde Utlåtande och nu, inhemtade, att Högvördiga Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet antagit 174 Prot.-Utdrag den 5 Mars 1851. ifrågavarande inbjudning, fann denna inbjudning icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Lag-Utskottets, den 26 sistlidne Februari och den 1 dennes på bordet lagda, Betänkande N:o 10, i anledning af väckta motioner om upphörande af frälsemans serskilda forum. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer atlålna nå diga propositioner: l;o angående åtskilliga för det nybildade artilleri-batteriet i Norrland ifrågakomne ökade utgifter; Gifven Stockholms Slott den 31 Januari 1851; 2:o angående försäljning och utbyte af Christianstads f. d. fästning tillhörande mark; Gifven Stockholms Slott den 31 Januari 1851; och 3:o angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling samt om förändring i nu gällande stadganden, i afseende på indelda räntors och kronotiondes utgörande och de årliga markegångsprisens bestämmande; Gifven Stockholms Slott den 1 Februari 1851. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Utlå tanden och Betänkande: N:o 45, i anledning af väckt motion om rättighet för hvarje socken, som kan aflöna egen prest, att varda med en sådan försedd; bifölls. N:o 50, i anledning af väckt motion om meddelande af stapelstads-rätt för staden Sölfvitsborg; afslogs.
Borgare-Ståndet fästat det förbehåll, att, i händelse inlösningen af f. d. Fiiial-Disconternes utelöpande skuldförbindelser beslutas, de medel, som komma att dertill användas, böra utgå från RiksgäIds-Contoiret, utan någon utgift för Banken, öfver hvars Medel förstärkta Stats-Utskottet icke eger att rösta, samt att den voterings-Proposition, som Utskotten hade att föreslå, borde i enlighet dermed uppgöras. Stats-Utskottets Betänkanden. 227 Men dä de öfrige 2:nc Stånden, i afseende på berörde Voterings-Proposition icke vidrört, att något så beskaffadt vilkor dervid borde fästas, och det således vill synas, som sistnämnde Stånd afsett att inlösningen af de ännu utelöpande Assignationerne skulle böra på enahanda sätt, som de inom den. förut stadgade prsescriptionstiden anmäldte och inlöste Assignationerne, inlösas utaf de, å f. d. Filial-Disconternes räkning i Banken, inflytande medel; hvarom Förstärkta StatsUtskottet icke torde tillkomma att, såsom rörande Bankens rätt, afgjöra *, Så hafva Utskotten skolat, med anmälan af detta förhållande, hemställa, om icke Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndef, skulle behaga instämma uti det af Högvördige Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet i åfvanberörde måtto gjorde förbehåll, på det Utskotten må komma i tillfälle, att föreslå den Voterings-Proposition, som för Målets slutliga afgörande, erfordras. Hvilket Rikets Högloft. Ständers eget bepröfvande vördsamt underställes. Bet un kan elen• Ankom den 37 Nov. 1S23, Rikets Högloft.
Faller honom gods eller penningar till, innan han saken hos Konungen fortsätta bör; fullgöre deraf, hvad som i 1 och 3 § § föreskrifvet är. Den så stor lön för sitt embete, eller årlig benådning häfver, att hälften deraf hinner till Femhundrade Daler, må ej utan penningar få Hofrättens dom under Konungens skärskådan draga, ändå att han ej annat gods eger.11 7 §• “Allt hvad i dessa fall är stadgadt varde i Hofrätten fullgjordt, inom den tid, att parterne skola ställa sig hos Konungen in. Brister någon deri; må saken ej till Konungen komma: utan stånde vid Hofrättens dom och falle de Tvåhundrade Daler, som i Hofrätten insatte äro, Kronan till. Ar allt rätteligen fullgjordt, sände Hofrätten inom den tid, som sagdt är, till Konungen in de skrifter, som der inlagde äro. Kan det, som är i saken muntligen taladt och svaradt af parterna i Hofrätten, med skälen till domslutet, ej vara tillika färdigt; då skall det utan dröjsmål försegladt insändas.“ <* 17 §. “Ehvad parterna förlikas eller Konungen gillar Hofrättens dom, tillfälle Kronan de Tvåhundrade Daler, som i Hofrätten nedsatte äro. Ändrar Konungen Hofrättens dom, ege den, som dem nedsatt, rätt att få dem åter. I afseende härpå har Johannes Andersson föreslagit, att orden i 30 Kap. 1 § Rättegångs-Balken: “och sätte der tillika in Tvåhundrade Daler, eller så mycket i guld eller silfver, som deremot svarar11, samt i 17 § af samma Kap. “Ehvad parterna förlikas eller Konungen gillar Hofrättens dom, tillfälle Kronan de Tvåhundrade Daler, som i Hofrätten nedsatte äro“, — måtte helt och hållet utgå. Lika med en af motionärerne får Utskottet till en början fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på det obilliga deri, att den som har egendom till värde af endast 500 Daler, skall nödgas att i kontanta penningar nedsätta ett så betydligt belopp som 200 Daler, eller två femtedelar af allt hvad han eger.
Arling för olagligen utsatta och hållna urtima ting angående skjutsregleringar (forts, från sista berättelse) 31. 18) Domhafvanden i Gudmundrå tingslag för dröjsmål i ransakning öfver en häktad person — 19) Rådstufvurätten i Alingsås för ofullständiga domböcker 32. 20) Landssekreteraren i Westmanlands län för tjensteförsummelse — 21) Komministern Isak Lundberg för fel mot Tryckfrihetsförordningen m. ni. (forts, från sista berättelse) . 33. 22) Tillförordnad Domhafvande i Gottlands Norra härad för förfarandet med en intecknings dödande 34. 23) Ständige Borgmästaren i Eskilstuna och en i hans ställe tillf. Borgmästare för dröjsmål med ett ärendes handläggning 30. 24) Undersökning af orsakerna till arbetets olika skyndsamhet i Rikets Hofrätter 38. Arets embetsresa 41. Christianstad läns Fångvårdssällskap — Mj agre formen. Uppsägning af borgen för Kronans uppbörd (forts, från sista berättelsen) Om straffet för stöld, snatteri och åverkan Sid. Lagtext härtill 50. Huruvida Konung eller Thronarfvinge bör äga att förvärfva jord och fast egendom i Riket 53. Om efterlefnad af 9 § i kongl. Förordningen den 1 Mara 1841 angående pass och nationalitetshandlingar för svenska till utrikes ort gående fartyg 57. Hvilka de vitesböter äro, som enligt kongl. Förordningen den 20 Januari 1779 skola gå till konungen 59. Om rätta beloppet af en förhöjning i konsulstaxan för Svenska och Norrska Generalkonsuln i Abo 61. Det af Justitia Borgmästaren i Göteborg utöfvade befäl öfver der varande Stadssoldatkorps 62. Domstols skyldighet att förskjuta kostnader i konkursmål, der tillgång till ersättning saknas — Konungens Befallningshafvandes befattning med olofligen uppförda vattenbyggnader enligt kongl. Folkskolornes tillstånd 65. Afven denna gången torde början få göras med den hufvudafdelning, som rörer Mjtitfsh ipn ingen. Af sista berättelsens innehåll i detta ämne har den del, som rörer Högsta