Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt hvad i det föregående är yttradt, anser Komitén en del af den nuvarande materielen kunna tillsvidare inberäknas i de särskilda fartygscerter, hvaraf den nya skulle utgöras. Nyanskaffning, motsvarande denna del af materielen, skulle således ej erfordras så länge dess tjenstbarhet fortfore, hvilket Komitén trott sig kunna antaga i allmänhet blifva förhållandet äfven under den ~ o längsta kom pl ette rings-period, Komitén ansett böra ifrågakomma och, på sätt här nedan är visadt, lagt till grund för de uppställda beräkningarne. Den erforderliga kostnadssumman för denna den första kompletteringen, då en del af den äldre materielen ännu anses tjenstbar, skulle sålunda, enligt hvad nyss åberopade Bilaga N:o 3 utvisar, inberäknad kostnaden för ångkorvetten Gefles reparation och förändring, inskränkas till 11,570,000 R:dr. Såsom tillgång för denna komplettering har Komitén ansett böra beräknas: a) Den vid sistl. Riksdag anvisade summa till börjande nybyggnad af en ångfregatt utaf bästa modell, hvilket arbete blifvit tillsvidare inställdt genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga beslut af den 3 Dec. sisth år, R:mt R:dr 400,000: b) Det å Femte Hufvudtitelns Nybyggnadsanslag för ofvannämnda ändamål i 1861 och 1862 årens stater af Eders Kongl. Maj:t anvisade belopp 104,000: jemte hela Nvbyggnadsanslaget för nästkommande år 162,000: 266 000- c) Hvad af äldre materiel från utrangerade eller slopade fartyg anses kunna påräknas, dels såsom användbart och dels genom för säljning, på sätt Bilagan N:o 4 närmare utvisar, till ett värde af 1,150,000: d) Från Materialförrådet, dels i effekter och dels i deras värde vid försäljning (Bil. N:o 5) 220,000: e) Från Virkesförrådet (Bil.
För att sätta Ridderskapet och Adeln i tillfälle att äfven sjelfva bedöma, huruvida de af mig från Allmänna MagazinsDirectionen lyftade medlen varit hos mig liggande eller blifvit till enskild nytta använde, åberopas äfven vördsamt Postförvaltarens i Upsala qvittencer, som utvisa att penningarne successive blifvit genast öfverremitterade till min Commissionaire i Finland för att verkställa Spannmålsupphandlingen. Detta är hvad jag trott mig böra anföra i hufvudsaken, och får allenast tillägga något som väl synts mig en bisak utan all vigt, men hvarvid likväl Höglofl. StatsUtskottet tyckes hafva fästat en hufvudsakelig uppmärksamhet. Jag skulle dock icke hafva yttrat min förundran öfver att så skett, om saken rört mig men då den angår en mig såsom Landshöfding subordinerande Embetsman, så har jag ej ansett mig tillständigt att i tysthet förbigå förhållandet. StatsUtskottet har trott sig finna en väsendtlig olikhet emellan det af MagazinsFörvaltaren i Upsala utgifne qvittencet öfver skedd lefvering, hvilket finnes bifogadt min till MagazinsDirectionen ingifne redogörelse, och det af samma Embetsman afgifne qvitto, som af Herr Tham Wollrath blifvit åberopadt i dess yttrande till Ridderskapets och Adelns Protocoll. I all redogörelse har jag trott i granska ningsväg ej funnes andra väsendteliga omständigheter att observera, än tiden och fimman el* Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. VIII Band. 12 Den i j September c m. ler när emottagning eller utgifning af penningar eller persedlar ägt rum och huru stort belopp den utgjort, samt af hvilken och tili hvem dea skett. I alia dessa omständigheter äro de tvänne af MagazinsFörvaltaren Grandinson utgifne qvittenceroe af enahanda lydelse. Mvad är det då För en olikhet Utskottet dem emellan velat finna?
organisation till svar en lofordande skildring af de läkare, under hvilka hön arbetat, ej en skildring i många ord, det behöfde h o n icke, personligheterna Detta sidigt. af förtjänsten är ömseSjuksköterskan försvinner b a k o m läkamed att all sin skicklighet skulle han föga kunna uträtta, o m hon ej funnes. Amanda Leffler, Min dofter. är första gången jag den lilla såg, fyA-j En undran väckte hon Moll i min håg. Den lilla hufvudknopp var i mitt tycke Som kostbart etui till okändt smycke. Jag tryckte kyss på kind, så mjuk och röd, Och kände mig så hjälplös själf som stöd. » Till mamma kom » — hur sällsamt ljödo orden: Det var som dröm, som lek, till allvar vorden. På liten främling från ett okändt land Jag strök mekaniskt späd och bräcklig hand; Mörkfjunig nacke, konstverk till ett öra Ej ännu hunnit modershjärtat röra. Med slutna ögon låg hon på min arm, Så fin, och spetsprydd, skär och mjuk och varm, Där matt jag domnade i drömlös dvala Och lyddes slött till kvittret af en svala. Då, plötsligt, med en makt rent underbar, Min tanke väcks till lif, så rik, så klar: » Det lilla ting, som hvilar vid din sida, Det är ditt barn, din vän i världen vida. » o c h Maria, tiotalen af år har det heller icke varit ondt efter bildade jag fråga fordras mest stillhet. » A r 1867 anställdes fröken R a p p e som öfverskö- terska sig » jag liknar Marta för i fick försvinna min ögonblicklig handling, » m e n o m, » tillade land vid Nightingale-institutionen, att hon vill väckas. arbete ger m y c k e t litet stillhet, Martas att dela leende genom tårar svarade hon, att hennes o c h fröken E m m y R a p p e afreste till Enghospitalet tadt kom och gick. fält » Thomas att i hennes rum.
Då sade Saul till sin vapnedragare: Drag ditt svärd ut, och sting mig igenom dermed, att desse oomskorne icke komma, och stinga mig igenom, och drifva gabberi med mig. Men hans vapnedragare ville icke; ty han fruktade sig storliga. Så tog Saul svärdet, och föll deruppå. Då nu hans vapnedragare såg, att Saul var död, föll han ock på sitt svärd, och blef död med honom. Så blef Saul död, och tre hans söner, och hans vapnedragare, och alle hans män tillhopa på den dagen. Då nu Israels män, som voro på hinsidon vid dalen, och på hinsidon Jordan, sågo, att Israels män voro flydde, och att Saul och hans söner voro döde, öfvergåfvo de städerna, och flydde sammaledes. Så kommo de Philisteer, och bodde deruti. Den andra dagen kommo de Philisteer till att afkläda de slagna; och funno Saul och hans tre söner liggande på berget Gilboa; Och höggo honom hans hufvud af, och drogo af honom hans vapen, och sände i de Philisteers land allt omkring, till att förkunna det i deras gudars husom, och ibland folket; Och lade hans harnesk i Astaroths hus; men hans kropp hängde de upp på muren i Bethsan. Då de i Jabes och Gilead hörde, hvad de Philisteer hade gjort Saul, Reste sig upp alle de som striddogse män voro, och gingo den hela nattena, och togo Sauls och hans söners kroppar ned af muren i Bethsan, och förde dem till Jabes, och brände dem der upp; Och togo deras ben, och begrofvo dem under ett trä i Jabes; och fastade i sju dagar. Efter Sauls död, då David igenkommen var ifrå de Amalekiters slagtning, och hade blifvit två dagar i Ziklag, Si, på tredje dagen kom en man ifrå Sauls här, med sönderrifven kläder, och jord på hans hufvud. Och som han kom till David, föll han ned på jordena, och tillbad. Men David sade till honom: Hvadan kommer du?
I följe häraf har Eder Maj t östat Riksens Ständers under.'äniga utlärande om och hwilka af de pä Benesic e och Benädnings titeln af Allmänna Indragnings-Staten' uppkörde personer, anses böra genast förlora hwad de innehafwa, samt huruwlda en ilka indragning bör sträcka sig till de Fruar och andra personer af qwinno-könet som ätnjuta lifstids Pensioner i anseende.till deras w'd Kongl. Hofwet innehafva Tjenster. Riksens Ständer har det ä ena sidan ej kunnat undfalla Eders Maj:t6 förlägenhet och bekymmer att wid anwändande af den pröf, ning, hwarom Riksens Ständer i underdänig. het anbällit, nödgas följa den owillkorliga lydelsen a' de stadgade allmänna grunder, hwari. genom nägon »välförtjent och behöfwande EderS Majus underläte skulle komma att sucka öfwer ett härdt äteetagande af hwad Kongl. Näd rätt. »visligen honom tille,kändt, samt mängen an. nan att sakna vet, som nu torde hända utgör will. 262 Den r6 Ockober. flere än ett ställe äro uppförde, ware sig till Pension, Arfwode, Gratification eller Traciamente, befinnas i knappa omständigheter, ma det ankomma pä Kongl. Masts Nädiga profning, huruvida allt, eller nsqon del Motiver den ena Pensionen, mä, pä derom gjord under, dänig ansökan, till nästa Riksdag btbehchras, korandes alltsammans pä ett ställe och i en Summa uppwras. 6:te Punkten. De uppä Beneficie. och Be. nädnings-Staten uppkörde Fruar, Enkor och omyndige Barn mäge bibehälla hwad dem uppä denna Stat blifwit tillagt, dock sä att Pei.sionen bor upphöra, för Enka och Dotter, dä de träda i gifte, samt för Söner, dä de myndige blifwa.
Sedan anmälan blifvit gjord, att granskningen af de i Stats-Rådet öfver Kammar-Ärender förde Protocoller i går e. m. blifvit slutad, frågade Herr Grefven och Ordföranden om någon anmärkning dervid blifvit gjord, hvartill svarades: att Protocollerne för den 24:de Julii och örte November 1809 synas upplysa det Häradshöfdingen, Lagmannen W. af Klinteberg, som af Kongl. Majrt blifvit utnämnd till Justitiie-Råd, men sig detta Embete, under denna sednare Dato, afsagt och då åter sin häradshöfdinge-syssla tillträdt, således på en gång innehaft 2:ne tjenster. Utskottet beslöt att denna Fråga skulle tills vidare blifva hvilande, dock ålades Secreteraren att uppsöka de Protocoller rörande Justitim-Ärender, hvaruti Lagmannen af Klinteberg, såsom Justitim-Råd befinnes hafva deltagit. 32 Riksdagen 1810. Bilaga C till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Biksens Högloft. Ständers ConstitutionsUtskott den 4:de September 1810. Herr Grefven och Ordföranden föreslog derefter till upptagande den förut den 24:de *) sistl. Augusti af Herr Kammarherre Silverstolpe väckta och på Bordet hvilande Motion rörande förhållandet med Lagmannen af Klintebergs utnämning till Justitise-Råd och dess afsägelse af samma Embete; hvarefter de rörande denna sak i Stats-Rådet öfver Kammar-Ärender, den 24:de Julii och 6:te November 1809, hållna Pfotocoller upplästes och framvisade Herr Grefven och Ordföranden Protocoll rörande Justitiseoch General-Auditeurs-Ärender, derå Lagmannen af Klinteberg tecknat sitt namn. Herr Kammarherre Silverstolpe yttrade:
På elden med allt, som icke skänker njutning eller nöje för stunden! Bränn alla fördomar, all hänsyn, alla skrupler och strö askan för vinden. — Hon älskar ... det vill säga, att en man blifvit hennes sinnens rodocka! Och i sin rasande själfviskhet skulle hon hellre klösa ut ögonen på sin egen mor, än tillåta att ett hår kröktes på hans hufvud. Må poeterna sjunga kärlekens lof och framställa Cupido i rosenrödt med en falsk gloria – krass är den mångbesjungna passionen, och Eros heter alla nymfers och fauners gud! Nu faller regnet i strömmar rundt omkring honom, rinner från brättena af hans mjuka filthatt ned öfver rygg och bröst; silkesstrumporna klibba genomvåta vid hans vador, och spetsmanschetterna sitta klistrade omkring hans handlofvar, men han blottar sitt hufvud, sluter ögonen och håller sin hjässa fram mot skuren. Och det är som branden inom honom långsamt släcktes; som om svala, mjuka kvinnohänder strukit öfver hans panna och hans kinder. Och ett litet blekt ansikte glider in i hans drömmar, och två mörka ögon se på honom under halfslutna ögonlock med en blick, lysande af den känsla, som han hädade nyss. Det är den unga Esther Gabel, det kyska barnet, som han själf fört in i lustgården, och som ur hans händer mottagit kunskapens frukt på godt och ondt. I oskuld och smärtfylld lycksalighet hängaf hon sig åt hans smekningar. För henne var han icke endast mannen, den tillfällige, den förstkommande, som tändt hennes sinnens begär – för henne var känslan religon, och för henne var han personligen den enda mannen i världen. Och af alla de kvinnor, han känt, har ingen i hela sitt intima lif varit ömtåligare, skyggare än hon – den sextonåriga kammarjungfrun och ingen mera ofin, obehärskad och oblyg än den unga drottningen. – Men af dessa två är det också kammarjungfrun, som är hans hjärta kär, fast han icke haft kraft att lösslita sig från den ovärdiga förbindelsen till kurtisanen, i hvars sällskap han, för att glömma, hängifvit sig åt ruset, orgien, debauchen. Att glömma!
Constitutions-Utskottct har icke kunnat gilla de af Friherre Stael von Hollstein, uti Memorial af den 3 sistlidne Marti»', inlemnade förslag till förändring eller förklaring af åtskilliga Grundlagens stadgande»». I anseende till Usta punctcn sar Utskottet anmärka, att Regerings-Formens bokstasweliga föreskrift innehåller, att Jnstitice-Ombudsmannen wälses af Riksens Ständer igenom Electorer. Dessa äga således för detta ändamäl all Riksens Ständers rätt och äro wid detta tillfälle i anseende till dem i samma förhållande, svin Riksens Ständer till Nationen. Riksens Ständer kunna således lika litet inga i pröfning af hivad deras lagligen walde Representanter besluta, som Nationen uti undersökning om giltigheten af hwad Riksens Ständer afgsort. En sadan sakernas gäng, grundad L 696 Expeditioner till Motionairer. Regerings-Formens bokstasweliga och uttryckeliga föreskrift, är ockla oumgängelig för möjligheten af besluts widtagande och för wisiheten om deras bestånd. Riksens Ständers säkerhet ligger ater uti klokheten af deras wal och uti det Interesse, Eleckorerne böra hafwa att bibehålla deras förtroende. Någon motion inom Niks-Ständen till undersökning af lagligheten af ett förrättadi wal lärer i kraft af Electorernes erhallna uppdrag icke kunna äga rum. Hwad den andra punkten uti Herr Friherre Stael oon Hollsteins Memorial angar, att beskaffenheten af hwad som förstas med förolämpande uttryck skulle närmare bestämmas, finner Utskottet denna fordran wara nästan omöjlig att tillfredsställa. Utom att för detta ändamål skulle blifwa nödigt att författa en särskild Orda-Bok, skulle den ändock alltid blifwa ofullkomlig, da ord och talesätt med tidernas förändrade skick och sedwanor i samma förhållande undergå förändring. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 StatsVt skottets Betäukarulen.
Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets, sedan den 26 dennes på Ståndets bord hvilande, memorial N:o 20, med hemställan om afskrifning af 2:ne odlingslån. S. D. Föredrogs ånyo protokolls-utdrag från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, N:o 153, med delgifvande af en utaf Ilr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, den 12 dennes afgifven reservation, i anledning af Ridderskapet och Adelns beslut vid pröfningen af Stats-Utskottets utlåtande N:o 51, angående beräkningen af statsverkets inkomster samt dervid fogade utlåtande Litt. A; och sedan A. W.Uhr från Orebro och Christen Andersson från Malmöhus Län, såsom sin egen, upptagit berörde reservation, blef densamma till Stats-Utskottet remitterad. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af protokolls-utdrag från Högv. Preste-Ståndet N:o 121, med inbjudning till öfrige Riks-Slånden, att instämma i Preste-Ståndets beslut, det Stats-Utskottet borde anmodas, att, i den mohn dess förväntade utlåtanden, angående utgifterne under Riks-statens Hufvud-titlar hinna blifva från trycket färdiga, desamma till Riks-Slåndens behandling öfverlemna, blef, med afslag å den gjorda inbjudningen, nämnde protokolls-utdrag lagdt till handlingarne. S. D. Genom i dag anstäldt val utsåg Ståndet: Till revisorer för granskning af Stats-verkets, Bankens och Biksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning: Jan Samuelsson från Kalmar Län; Pehr Sahlström från Stockholms dito; Ola Månsson från Christianstads dito; Erik Andersson från St. Kopparbergs dito; Anders Eriksson från Elfsborgs dito; och Pehr Edén från Wester-norrlands dito. Till suppleanter: Petter Pettersson från Jönköpings Län; Pehr Hansson från Wermlands dito; och Carl Olsson från Södermanlands dito.
Mit anmälas i sammanhang med frågan om förhöjd aflöning åt Arméens Läkare samt Provincial-iäkarne, beviljat ett. belopp af 13,225 R:dr alt för nu ingångna Stalsreglcrings-period lill aflönings-förhöjning ål Flottans Medicinal-stat utgå och lördelas så, sorn bifogade tabell N:o 14 närmare utvisar. 18:o Enär för bestridande af de utgifter, sorn erfordras för aflöning åt den vid Flottans sjöläslningar å Kungsholmen och Drotlningskär anställda personal, för hvilken, enligt hvad i Departrments-chefens betänkande omlörmäles, särskild stat blifvit fastställd, annan tillgång icke funnes än aflönings-besparingarne ä 5:1e llufvud-titeln, men denna tillgång vore oviss, har E. K. Mit begärt, att ett nytt anslag å 6,3/8 Ridr 28 öre nu måtte lör sagde ändamål af Rikets Ständer beviljas. Dä emellertid Rikets Ständer ansett någcu definitiv reglering af Stater och Korpser i allmänhet vid denna Riksdag icke böra ega rum och derjemte föreställa sig alt, med afseende å de icke obetydliga anslag, som ä denna Hulvud-lilel redan blifvit beviljade, besparingar skola uppkomma, hvilka fortfarande, såsom biltills, kunna lemna tillgång till bestridande af erforderlig aflöning för bemälde personal, hafva Rikets Ständer funnit sig icke böra bifalla E. K. Mits ofvanberörda nådiga förslag. 19io Vid det förhållande, att, i anseende till bristande tillgång, någon förbättring hittills icke kunnat tillvägabringas uti denjaflönings-förmåu, som under benämning laqnarterinys-penning ar bestås flottans löntagare, efter den uti Inqvarlerings-ordningen för flottan den 31 Oktober 1827 intagna tarif, i följd hvaraf denna aflöning belöpte för flertalet tilt ungefär en tredjedel, för några till hälften och för de öfriga tili mindre än två tredjedelar af hvad arméens värfvade korpser på samma garnisons-orter författningsenligt åtnjuta, har E. K.
Mannen har också, huru solstrålen upplyser och värmer anspråk på hustrun, hustrun på mannen; åter: » Men är det riktigt säkert, att pappa icke allenast vår kammare, utan äfven vårt barnen på föräldrarne och föräldrarne på sinne. Också är han allas favorit, der han barnen; husbondefolket på tjenarne, och tjeMÖTER oss — säg, mamma? » o u narne på husbondefolket. Och då ingen vill kosta på sig mödan att utföra solstrålens mission i hemmet, så faller af sig sjelft, att samvaron derinne måste blifva trög och tung, kanhända kylig. Och hvad blir följden? Jo, det ofta så ytliga sällskapslifvet skall ersätta, hvad hemmet saknar. Men den solstråle, man försöker fånga utanför hemmets dörr, huru flyktig är den ej vanligen och huru dyrköpt äfven. Ack, den sol, vid hvilken du söker värma ditt hjerta, då du i helgdagskläderna vandrar bland främmande och talar artiga ord och bjuder på höfliga fraser, medan barnen derhemma förfrysa af brist på sol, den är sannerligen icke mycket värd. Har du solsken på din panna endast för att behaga i sällskapslifvet; är din glädje endast en antagen min, som hör till helgdagsdrägten, men aflägges, så snart du åter träder öfver hemmets tröskel — då har du fattat betydelsen af en solstråles uppgift alltför ytligt, ty den vill värma och icke allenast lysa. Men se der en familjekrets, som sparat sin bästa glädje för hemmet. Oförstäld lyser glädjen fram. Men hvem är solstrålen, som skapat detta ljusa hem? Makan, modern, som har en uppmuntrande blick, ett vänligt ord till alla, en lätt hand att af värj a hvarje moln, som vill fördunkla hemmets lycka. » Hon är hemmets solstråle ». Hm, Systrar. alMn i rummet stormade » Lillan ». Hon hade ingen ro i dag att hålla sig stilla, blifva på samma plats en minut. Dertill klappade hennes unga hjerta allt för högt, brände blodet i hennes ådror.
— Om man från en annan sida betraktar detta förslag, så kan det visserligen icke nekas, att flottan genom detsamma skulle mista någon del af sitt manskap, hvarför ersättning borde lemnäs i contant anslag; men det torde böra medgifvas, atl en sådan minskning uti båtsmännens antal i sjelfva verket icke leder till försvagande af sjöförsvar, emedan man kan taga för gifvet att de båtsmän, som ligga långt upp i landet, äro föga lämplige för sjötjenst; och att, derest tillräckliga medel dertill finnas, Styrelsen öfver Sjöförsvars-departemenlet kari på annat sätt anskaffa en lika stor och tillika mera användbar 700 Den 3o September. personal för flottans räkning. Jag skulle önska, att, om dessa omständigheter kunna finnas förtjenta af någon uppmärksamhet, desamma måtte komma under öfvervägande vid öfverläggning om den förändrade organisation af försvarsverket, som jag förmodar att R. M. kommer att företaga på grund af R. St:s vid denna riksdag derom beslutade und. anhållan. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Då denna fråga vid 182g års riksdag behandlades, hade jag äran vara medlem af StatsUtskottet. Min mening öfverensslämde då med de öfriga utsk.ledamöternes, att Jemtland behöfde lindring uti sitt roterls-besviir. Denna mening vidhåller jag fortfarande. Hrr von Troil och von Hohenhausen hafva redan upplyst, att en minskning i den nuvar. styrkan af Jemtlands ordinarie manskap skulle vara menlig för Rikets försvarsverk. Detta förhållande är utan tvifvel skälet hvarföre ej K. M. medgifvit den nedsättning af ordinarie styrkan, som skolat blifva följden af en lindrigare rotering. I stället har K. M. begärt ökadt anslag, för att kunna godtgöra rotehållarne deras kostnad i den mån hon vore drygare ån andre rotehållares i Riket. Hr von Troil har nyss utredt huruledes det roterade manskapet skulle kunna bibehållas vid den erforderliga styrkan och bevärts-exercisen i WesterNorrlands län äfven med fördel besörjas, om de derstädes indelta båtsmännen förvandlades lill soldater.
Kostnaderna för den uti grundlagarna föreskrifna tryckningen af RiksSttns prot. och Utsk:ns betänk:n upptaga en högst betydlig andel af riksdagsutgifterna. För att, åtminstone hvad bihanget till dessa prot. beträffar, kunna åstadkomma någon minskning i berörde kostnader, föreslog, vid innevar. riksdags början, Exped.Utsk., att bestyret med bihangets tryckning måtte få uppdragas åt en Utsk:s tjensteman, som erbjudit sig ansvara för denna trycknings skyndsamma och behöriga verkställande emot ett pris, vida understigande, hvad tryckningen vid sistförflutna riksdag kostade. Detta förslag blef dock af arne RiksSt., nemi. H. R. o. Ad. samt Hederv. BondeSt. ogilladt, hvarigenom frågan härom förföll och tryckningen måst vid denna likasom vid föregående riksdagar besörjas omedelbart af Exped.Utsk. Erfarenheten har redan, enligt hvad jag tror mig bestämdt veta, ådagalagt fördelaktigheten af detta förslag, genom hvars antagande en icke obetydlig minskning i utgifterna för denna riksdag skulle hafva kunnat tillvägabringas. De fattade besluten hafva likväl icke kunnat ändras, eller deras naturliga följder undvikas. Det återstår således endast att, med begagnande af den vunna erfarenheten, för framtiden söka godtgöra det misstag, som nu blifvit begånget. Men Den aa Januari e. m. Men såvida icke några förberedande åtgärder i detta hänseende vidtagas, befarar jag, att förhållandet hädanefter blifver ungefärligen enahanda sorn hitintills. I sådant fall kommer troligen boktryekarnes vid riksdagarnas början icke exempellösa sammansättning til! tryckningsprisets uppdrifvande att äfven framdeles göra den, i anseende till representanternas talrikhet, qundgängligen nödvändiga tryckningen af Utskrns betänk:n alltför vinstgifvande för några enskilda och alltför kostsam för det allmänna.