Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får börja med att vördsamt tillkännagifva, det BancoUtsk. fattat det anmärkta beslutet, innan jag kallades att vara ledamot af nämnde Utsk., samt att jag följaktligen icke deltagit i detta beslut. Min mening är således icke att bestrida den återremiss, sorn af 3.‘ne ledamöter blifvit begärd, utan blott att upplysa otn några af de, i min tanke, icke ogiltiga skäl, som lära föranledt Utsk. till det klandrade beslutet. Bland dessa var troligen det hufvudsakligaste att förekomma dvlika förluster både för discontverket och för en mängd enskilda personer, som blifvit förorsakade genom det tillfälle, f. d. kamereraren vid Malmö lånecontor, Lindstedt, såsom commissionär för dervar. låntagare, ägt att dölja sitt bedrägliga förhållande. Härtill kom förmodligen äfven, att man ansåg, Den 16 Februari c. ui. 235 det samma person, som emottager lånehandlingarna och föredrager dem inför directionen, samt har i sina händer, vid länecontoren nästan alla de inflytande medlen, och här i Stockholm alla öfverräntor, icke borde dessutom äga till sin disposition enskilda medel och lånehaudlingar, och icke heller vara fullkomligt ojäfvig att tillika uppträda såsom lantagarnes enskilda commissionär. Erfarenheten torde också kanhända icke förneka, det ju icke dessa skill äro af vigt, synnerligast som det icke har varit och sannolikt icke heller blifver omöjligt för vederbörande kamererare att på det sältet omvexla de till demingifna lånedocumenter, att sådana lånehandlingar, hvilkas inlemnare och emottagare lian på en gång är, blifva först på föredragningslistan uppförda; i följd hvaraf således de derå sökta lån möjligen kunna komma att utgå flera veckor före andra lån, ehuruväl documenterna för dessa sednare förut blifvit till discontverket inlemnade.' Af hvad jag nu haft äran anföra, torde H. It. o. Ad. benäget finna, att BancoUtskls pluralitet icke helt och hållet saknat skäl för sin gjorda framställning.
Då Riksens Ständer således i förhand beslutit den nödiga förändringen, anser Utskottet sig endast böra till Riksens Ständer till juste» ring anmäla förslag till en sådan rättelse, och ehuru Kongl. Maj:t ej yrkat annat än det ett sådant förslag nu måtte beredas, för att vid nästa Riksdag kunna afgöras, tror likväl ConstitutionsUtskottet, i följe af ofvanåberopade förut fattade beslut, detta förslag, såsom nu lagligen fastställdt, derest Redactionen af Riksens Ständer godkännes, tili Kongl. Majus Nådiga sanction af Riksens Ständer genast kunna öfverlemnas. Constitutions-Utskottet har trott denna rättelse ej böra bestå i annat än uteslutande af orden ifrån och med och förordna huru Styrelsen föras må intilldess den valde Konungfn kan densamma emottaga. Den 94 §. skulle sålunda lyda som följef. ”Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-ätt, hvilken Arfsrätten till Riket uppdragen vore, på manliga sidan utginge, kalle Stats-Rådet , inom den i föregående §. stadgade tid efter den sista Konungens död, Riksens Ständer till allmän Riksdag. Riksens Ständer skola då ett nytt Konunga-Hyts utkora, med bi be* !ä oao ‘Den 20 Juli. bibehållande af denna Regerings-Form. holm den 19 Juli 1815' Stock - Pä Höglofl. Riddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar A. J.son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Uppläst hos Högtofl. Ridd. och Ad, den 20 Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den 20 Vällofl. Borgare-Ståndet den 21 Hederv. Bonde-Ståndet den 20 Vördsamt Memorial!
Då likväl detta tillkommit genom ett Ridderskapet och Adeln förunnadt privilegium, och ej är utsträckt till jordägare i allmänhet? 94 Den l 4 u gu st ii e, m. men det synes billigt, att när Frälse-egendom kan af alla ägas, alla må äga den med lika rätt, så hemställer jag, om icke denna rätt, som Ridderskapet och Adeln enligt privilegierne äger, och till en del är bibehållen, må tilläggas hvar och en jordägare , att nemligen med qvarstad belägga sin underhafvandes egendom, medskyldighet, att inom 14 dagar saken anmäla hos vederbörande executor. I annat fall skulle me. ningen af Författningen efter ordaförståndet vara den , att ofrälse Säteriägare i detta fall ej skulle hafva samma rätt som frälse. Jag tror alt detta äfven i sin mon skulla befordra det af Grefve Gyllenborg åsyftade ändamål, och således bör kunna ingå i besvaran. det af hans motion; men om ny motion i detta afseende skulle anses erforderlig, får jag denna min mening i sådan egenskap anmäla. Herr von Francken, Auguft: Jag delar full komligt samma tankar Herr Ehrenborg yttrat, och önskar följa kte 1 i gen åtcrremiss; men anhåller att få fästa Högloflige Ridderskapts och Adelns uppmärksamhet på den stora motsägel. se som visar sig i detta Betänkande, hvari Lagutskottet yttrar, att jordägaren förut haft den utväg öppen, att i ArrendeContractet förbehålla fådane vilkor, forn vid denna händelse gifva honom rätt till landbonder fliljuiide från arrendet , oaktadt samma Utskott i ett annat i förmiddag förehaft Betänkande, anfört, att slika förord i ArrendeContract äro utan verkan, äfven då Konungens Befallningshafvande deruppå gifyit sitt Utslag, Den I Augustii e, m, 95 så att besvärstiden i HofRätten forst mäste afbidag.
B:ko eller afdrag af hvad häraf blifvit utgilvit, blott uppginge till 109,675 Ridr, skulle 191,268 R:dr, eller, med tillägg af expropriationskoslnaden vid Dejefors, minst 200,000 R:dr B.ko lättas för företagets utförande. Sedan Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader i ämnet blifvit hörd, har Kongl. Majit funnit för godt till Rikets Ständer öfverlemna detta ärende, på del att Rikets Ständer måtte komma i tillfälle pröfva, huruvida ytterligare så beskalfadt Statsbidrag, som under sednasle Riksdag beviljades för ifrågavarande slussoch kanal-anläggningar, må, i anseende lill de uppgifna omständigheterna, derför anvisas. Uder åberopande af ej mindre de i olvanberörda underdåniga ansökning uppgifna förhållanden än Rikets sednast församlade Ständers Stals-Utfckotts yttrande, angående det för samma företag då . ifrågaställa stats-anslag, hvilket yttrande innehöll: alt detta företag borde å statens sida kraftigt understödjas, men att Utskottet, med hänsigt till de mänga andra utgifter, för hvilka statens medel vid dåvarande Riksdag tagits i anspråk, ansåge sig för detta arbetsföretag icke böra tillstyrka direkt anslag, utan endast föreslå den begärda summans anvisande såsom lån, har Herr E. G. Danielson, enär således endast inskränktheten af Statens tillgångar utgjort hindret emot det under sistförilulna Riksmöte föreslagna Stats-anslagets beviljande, uti en inom Borgare-ståndet under innevarande Riksdag väckt motion framställt det förslag, att Rikets Ständer måtte för fullbordandet af slussanläggningarne vid Dejefors och Forshaga bevilja ett anslag utan äterbetalningsskyldighet å 100,000 R:dr B:ko, emot vilkor, att de afgifter, som för slussarnes begagnande skola erläggas, varda af Kongl. Maj:t i nåder fastställda. Utom denna motion har Stats-Utskoltet från bemäite
och hemställde på grund häraf Riksmarskalks-embetet, att omförmälda summa måtte ställas till Chefens för Eders Kongl. Maj:ts Hofstall disposition, för uppförande genom hans försorg af ett så beskaffadt vagnshus vid Haga slott. Då detta ärende den 18 November nästlidna år i underdånighet anmäldes, behagade Eders Kongl. Maj:t, som, i betraktande af hvad Riksmarskalks-embetet upplyst och anfört, fann beredande af ökadt utrymme för de Eders Kongl. Maj:t och Kronan tillhöriga vagnar m. m. vara af behofvet högeligen påkalladt, förklara, att, som några medel för detta ändamål då icke funnos disponibla, Eders Kongl. Majit ville närmare tiden för nästkommande Riksdag taga frågan i förnyadt nådigt öfvervägande. I anledning häraf får jag nu ånyo anmäla detta ärende, dervid, enär det ådagalagda oafvisliga behofvet af ökadt utrymme för de vagnar, som tillhöra Eders Kongl. Majit eller Kronan, synes genom ofvan angifna utväg kunna på ett ändamålsenligt sätt för en jemförelsevis ringa kostnad afhjelpa», jag underdånigst tillstyrker, att Eders Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. 13 Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer begära ett anslag för en gång af 10,645 R:dr till uppförande af ett vagnshus vid Haga lustslott.
Till ledamöter eller suppleanter kunna väljas sh \ %l ledainbter af stadsfullmäktige som ock andra stadens inbyggare, soiii äro till fullmäktige valbare. Till ledalnot eller suppleant i fattigvbrdsnäinnden kan iifven vlljas kvinna, som är berättigad att i val af stadsfulliniiktige deltagit och uppnått tjugufem år -. » Förutom denna fattigvårdsniimid, som %r öfverstyrelse för hufviidstadens fattigvkrd, livilken utgör en stadens gemensamina angelsgenhet, skall jämlikt § 19 i nen af Kongl. Maj: t för nämnden den 4 mars 1864 utfärdade instruktion, inom livas och en af Iwftw ?stade~ts territorialförsaqnlingar tills vidare finnas sarskild fattigralrdsstyrelse, som under nämndens inseende handhafver den närmaste och omedel1) ar.a fattigvkrden inom församlingen, samt motsvarar förutvarande församlingsnämnders fattigvhrdsafdelningar. C - Om ledamöterna i dessa styrelser stadgas i instruktionons 8 20 endast att kyrkoherden skall vara själfskrifven ledamot samt att: sofrige ledaniöter .utses af nämnden till det antal, som nämnden för hvarje fattigvårdsstyrelse be stä in ni er.^ När fattigvkdsstyrelse p&amp; landet ntgöres af kÖnimunalnämnd, hvilket i de flesta fall torde vara förhållandet, ar det sålunda endast röstberättigade män, som fyllt tjagufem år, ht livilka lednihgen af ' fattigvården kan anförtros; ty endast shdana aro valbara till denna nämnd. Vidare ar det tydlig lag på att i Stockholms fattigvårdsnämnd kunna inväljas blott röstberattigade män eller kvinnor, hvilka appnatt tjugofem %rs ålder. I fråga åter oni villkoren för valbarhet till fattigvårdsstyrelserrcn i Stockliolms territoriella försanzliqar och rikets öfriga städer, samt de särskilda fattigvårdsstyrelser som tillllf.entyrs i w i t t a t s i socknav p&amp; laqzdet eller för de rotar, hvari fattigv~rdssamhälle blifvit fördeladt, därom saknas, såsom man finner, bestämda föreskrifter.
5:0 Lots-Lärlingar: dessa hafva hvarken Den 30 December, Lön, och med få undantag någon Lots förtjenst att påräkna3 men äro det oagtadt skyldige, så hänge Seglationen varar att uppassa vid Lotsplatsen , vara de utlärde Lotsarne foljagtige, och dem med rodd biträda, till vinnande af Kunskap och erfarenhet i Lotsmanna-yi ket, och hvarigenom alla andra utvägar till Lif-näring äro dem betagne, än hvad genom ett inskränkt och tillfälligt fiske, eller andras välvilja kan erhållas. Vidare får jag aran upplysa, att ofvannämnde Lors-förtjenst, för sistledne år, be. funnits vara för nagra Lots-platser betydlig , för de fleste ringa, och för åtskillig? ingen, äfvensom att minsta antalet af Lots betjeningen hafva Hemmansdelar, hvaremot det större äro bosatte på främmande ägor, dels emot dryga Tomtorens erläggande, dels emot betingade Räntor, dels emot ett visst antal Dagsverkens Utgörande, och dels emot Hyra i Contant 3 och att det tillkommer de flesta, på egen bekostnad, anskaffa och underhålla de Båtar, de i och för Lotsningen böra begagna, samt på skoglösa orter art köpa nödig vedbrand m. m. Oag. tadt ett sådant olika förhållande af vilkor och medel till utkomst, har jag funnit Lotsarne antingen de hafva Jordbruk eller icke, betunga, de med Lagmans och Häradshöfdingeränta, med Rök och Boskaps-Penningar, med Tingsveds, bång-veds och Skarprättare-Penningars erläggande och i stöd, och med tillämpning af r8rf års Bevillnings-Förordning, i de fleste Provincer, Lärlingar med Lots Drängar för. blandade, ehuru de icke äga någon Lots-får« tjenst | peli att Lotsar i allmänhet blifvit hög. Den 30 December. 631 re beskattade, än hvad uti II Art. a §.
Konung od) folf Ifafma beremot libit taub febetfe. en fmättfani fortuft genom bortgången af Äonungalfufetd abla od) ät Skaftet fyafma mättffapltga förfcinbetfer orub Unber ben ^ottitngeitd från ma ro, font förantebbed genom bet gnterhns» (angre af befia befof, förbed rifdflprelfett, jemlift grunblageitd ocb rifds lC3eu1’9- aftend ftabganben, af ett tid lifa antal af ©menjfa od) ^torffa (eba SSer ätt eif e om Ijmab t Olilet och befö (gl)itru fjerran aflägfet från bet bellagattdmärba flåbefpelet af en föröbanbe broberjlrib, font uti ^riftaterna på anbra fiban af Slftantijfa Oceanen utlämpad od) font hatar att fpränga ftörbunbet, t)ar @merige lilmäl ide luttitat uttbgå be på merlbdhaitbeltt och fpiiiierligajl på inbit* firiett få bjnpt ingripanbe od) I)ämntanbe merlningarna af bettna Stuteris fattfFa jirib, men Ipclligtmid rönt befia, fåfont bet mät är att tjoppaö, öftuergåenbc merlningar, ont än tänubart, lilmäl t mtba lägre grab än många anbra duropeiffa lättber, hwilfad mera mibflräcfta inbuftriella fores tag af befja målbfatttnta t)mätfningar erfara ännu mera ingripanbe meri* nittgar. $öljattbe tneb liflig uppmärlfamhet be politijfa hättbelfer, forn mexlat od) ännu mexia på Staliend jörb, l>ar fåottgl. SÖlaj:t gifroit
Utskottets förslag, 18 Compagniers Befäl både för Beväringen och den roterade Infanteristyrkan; att Gottlands behof af BeväringsBefäl, i förhållande härtill , vore 2:ne Compagnier, och om således en sådan Bataillon, som den föreslagne i Halland, komrae att där förläggas, hvilket vore tillräckligt , kostnaden derföre blef 6000 R:dr och således en besparing vunnes af mer än 19,000 R:dr årligen, å hvilken Utskottet ej bordt underlåta att fästa afseende. Häremot har Herr Frih. Cederström , J., anfört: att Gottlands Nationalbeväring utgöres af hela Provinsens population emellan i5 och 5o år och uppginge till 8000 Man, för hvilka finnas ett Befäl af 75 1^8 Stats — XJ tskot tets Officerare, som ej kunde anses för mycket; att Gottlands från fasta Landet isolerade läge, och längre tid af året derifrån afstängde comnuinication, gjorde det nödigt, att behöfligt antal försvarare funnes inom Provincen, hvilken i detta afseende ej kunde jemnföras med Provincer å fasta Landet; hvarjemte hos V. BorgareStåndet Herr Donner yrkat, att Anslaget, för en nödig förbättring af Officerarnes vilkor, må ökas, emedan Compagnierne med trenne Officerare, i Capitaine, i Lieutenant och i Fändrik utgöres af 3 å /joo Man, samt Capitainens Lön vore endast 3oo R:dr, Lieutenantens i5o R:dr och Fändrickens ia.0 R:dr, hvilket vore högst otillräckligt till lifsbärgning. Af skäl, som Utskottet i dess förra Betänkande anfört, har Utskottet hvarken å ena eller andra sidan kunnat ingå i någon pröfning af förändring i det här i frågavarande Anslaget; varande Utskottets förra förslag i denna Punct af H. BondeStåndct bifallet. 9.3:o För Hallands Bevaring*Bataillons Befäl hafva hos H.
Det är redan fullgjordt, och kaa icke ir.er komma i fråga. 98 §• Regerings - Den 27 September f. m. 367 Formen säger, att Electorerne böra vid samma tillfälle, då de Justitieombudsmannen ut. se, ach på enahanda sätt välja en annan af de egenskaper, som hos denne Embetsman erfordras, att honom efterträda, i fall han innan den nästföljande Riksdagen skulle med döden afgå. Här står således, att Electorerne skola utse en Suppleant. Hvad skall han göra ? Han skall efterträda Justitieombudsmannen i fall han skuile med döden afgå. Under hvad tid? frågar man nu. Paragraphen innefattar en tidsrnening, sorn börjas med orden: vid samma tillfälle, och slutas med: innan den nästföljande Riksdagen, För mitt omdöme är det således klart, att denna paragraph bestämdt utsätter den tid, under hvilken ilen valde Supp'eanten är behörig att efterträda Justitieombudsmannen, i fall han med döden afgår, nemligen: ifrån det tillfälle då valet sker, och intill nästa Riksdag. Det är således gifvit, att han äfven under Riksdagens fortgång är Suppleant. Vill man, för att ännu mera stadga sin öfvertygelse, undersöka, hvarpå detta stadgan, de grundar sig, så finner man, att Lagstiftarens mening måtte vara, att JustitiasOmbudsmansEmbetet icke någon tid bör vara ledigt, utan en person finnas, sorn genast kan inträda i utöfning deraf, om den förut valde derifrån afgår. Man måste , efter min tanka, såsom bestämdt afgjordt antaga, att Riksens Ständer till Justitieombudsman utse den person de ansa 368 Den 27 September f. ml dertill mäst lätnpelig, och till Suppleant den sora dernäst innehar deras förtroende. När den förra bortgår , måste den andra vara den , sorn Riksens Ständer vilja skall blifva Justitieombudsman ; ty man kati val icke föreställa sig, att en person kan väljas endast till Suppleant, utan afsigt att verkeligen komma till Embetef.
Kommitteradc hade sålunda antagit, att hembudsskyldigheten i förening med dagsverksoch ved-prestationsskyldigheterna egde ett mindre värde, ån den skulle få efter de sednares upphörande. Om derföre exempelvis antoges, att hembuds-slcyldigheten i förening med dagsverksoch ved-prestationsåliggandena vore sjelf värd 274 R:dr och de 2:no andra åliggandena, såsom ofvan, 4,526 R:dr, så syntes Kollegierna väl intet tvifvel kunna ega rum derom, att det vore med dessa 2:ne summor sammanlagda, som bruksegaren skulle ersättas för alla tre förmånerna, men Kommitterade antoge, att bruksegaren först skulle ersättas för de 2:ne förmånerna med 4,526 R:dr samt att den återstående förmånen, hembuds-skyldigheten, derefter först borde t. ex. tredubblas, emedan den bchöfde begagnas för tre gånger större belopp, hvarigenom den blefve 822 R:dr, och att denna summa sedan borde ökas med 33} procent för prisstegringen, hvarigenom den komme att uppgå till 1,096 R:dr. Sådana voro de grunder, på hvilka anspråket på ersättning för hembudsskyldigheten hvilade. Kollegierna kunde icke finna dem antagliga, utan instämde uti det betänkande, Kommitterade 1848 afgifvit och deras deri uttalade åsigt, att hembuds-skyldigheten icke kunde skattas till något egentligt värde, såsom hvarken på sednare tider begagnad eller behöflig, då allmänningarne vore för tillverkningen mer än tillräckliga eller åtminstone borde vara det, om de icke obehörigen begagnades och skogstillgången icke genom otillåtna torpanläggningar och odlingar minskades. 4:o. Frihet från krigstjenst för de i svafvelberedningen inlärde och vid bruket skattskrifna drängar inom konskriptionsåren, så länge de vid svafveltillverkningen nyttjades, dock icke öfver forn man på en gång. Uti denna fråga hade Kollegierna icke något att tillägga hvad sistnämnde Kommitterades yttrande derom innehölle. 5:o. Svafvel-leveransen.
Mt utfärdad och således af oss alla känd författn., är föreskrifvet, att ett större bränneri, innan det får sättas i gång, skall besigtigas af kontrollör i vittnens närvaro, och till alla sina delar beskrifvas, så är redan den föreskrift gifven som Hr Braunerhjelm och Frih. Raab önskat. Om det nu infördes i författnm ett stadgande, att pannan skall upmätas, så kan detta icke leda till något nytt resultat, utom det att bränvinstillverkaren får en ytterligare afgift till mätaren för denna förrättning. Jag tillstyrker på denna grund bifall till Utslcns förslag. Gr. af Ugglas: Med erkännande af vigten och fördelen i statistiskt afseende att känna huru mycket bränvin med en viss apparat tillverkas, hafva Utskm dock icke ansett något stadgande af äskad art nödvändigt; ty litet hvar som befattat sig med bränvinsbränning eller hört den omtalas, vet att detta beror på ångpannan. Om det således står i de statistiska upgifterna, att man med så och så stor panna tillverkat så och så mycket," är denna upgift dock utan värde om man ej tillika känner ångpannans rymd. Då ett dylikt stadgande, som det önskade, således endast skulle komma att förorsaka tillverkaren kostnad, har Utskm icke dragit i betänkande att taga bort den föreskrift i detta hänseende som i den gamla författnm fanns. Orsaken hvarföre mätning förut varit 41)1 D e u 4 Maj. bruklig, har väl icke varit att man önskade statistiska upgifter, ulan den, att man beräknade skatten efter pannerymden. När denna pannerymd var bestämd, och äfven andra delar af redskapen voro till storlek och förhållanden sinsemellan bestämda i författnin så måste de mätas upp; men då sådana föreskrifter nu ej mera förefinnes, och då de statistiska upgifterne ej vinnas, kan jag icke finna någon grund hvarför denna mätning bör bibehållas.
Ben första princip jag således yrkar är, att Banken mätte etablera ännu ett eller två LåneContor till, utom de redan varande. Om t. ex. ett LåneContor inrättades uti Östergötland, och ett uti de norra orterna, skulle penningarne bibehålla sig mera i rörelsen inom hvarje ort. Ehuru man ej har annat än representatift mynt i stället för fast, hör man likväl bibehålla idéen af mynt, och tillåta alt äfven enskildta assignationer måtte få luinglöpa och bidraga att göra penningebristen mindre känbar, Min andra grundsats är, att faslighelscrediten icke beliöfver större understöd, i fall realisationen icke sker, än den nu har, då deremot, i fidi den fortgår, cn stor rubbning i de häraf uppkommande förhållanden torde medföra Den 37 Jutii f. n». ett tillfälligt Jjehof af större hjelpmedel. Dea enda lättnad, som i sakernas nu varande skick torde erfordras, är på sin höjd en kortare uppsägningstid för Bankens fastighetslån och afskaffandet af sådane Bancolån, som amortera sig sjelf. Deremot hör all kraft användas på privatcrediten, och Discontfonden, i fall realisationen icke blir af, ökas. Detta låter besynnerligt, men det är icke med nya sedlar jag vill, att den skall förstärkas, utan genom upptagande af sådane capitaler, hvilka Banken kan få för låg ränta, och dervid öka sin cassarörelse. Jag föreslår således, att arne nya LåneContoir inrättas, samt att Discontfonden förstärkes genom upplagande af 2 procents lån. Man bör icke börja med 3 procents lån, utan heldre småningom ifrån den lägre uppsätta räntan efter omständigheterne. Då kommer saken i naturligt skick, och jag tror, att om dessa tvänne af mig föreslagne åtgärder vidtagas, skulle vi vid nästa Riksdag finna rörelsen lättad. Hvad angår lån till Corporalioner och Städer, så är jag af lika tanka med Friherre Cederström, att de böra utredas, och sedermera försvinna. Jag anser detta system att låna till Städer och Corporalioner, vara oriktigt, och böra upphöra.
Huruvida nu en särskild föreskrift rörande Suppleantens insättande i Erabetet skall behöfva*, när Riksens Ständer äro närvarande, synes mig likgiltigt, ty det är ej ett nytt val sorn sker, utan blott en underrättelse, som utfärdas., ett kallande till Efterträdaren, att göra tjenst, efter ej Suppleanten okallad kan börja sin befattning. Mig synes det af liten vigt* hvem som härmed besväras, Fullmäktige eller ExpeditionsUtskottet. Hvad åter angar Supplear.tsvalet, är jag af den öfvertygelse , att i. 2 6 §. J*uBtitiseOmbudsmansInstructionen eller ock i Ban. cooch RiksgäldsFulImägtiges Iristruction bör. föreskrifva*, om Fullmäktige eller Ständerna skola föirätta det. Herr von Hartmansdorff har dsserat Fullmägtiges åtgärd att vä!ja vid detta, tillfälle, emedan de äro för få och ej de rätta. Hvad det förra angår, så är det osäkert, om man vinner derigenom att de väljande åro manga ; Mea det som man vinner genom vakt hus Ful lia äg - 9tn 9 October f. ni. lige är offentlighet, emedan valen där ske öppna och ej slutna. Man får ej där sticka framen »luten sedel, Deruti ligger ett ganska vigtigt porrectif. Hvad åter angar den åsigten, attFulh mägtige ej skulle vara de rätta att välja, så får jag underställa vigten af denna anmärkning, då Fullmägtige väl äfven måtte vara valde, med afseende på att kunna lill Ständernes nöje verkställa ett sådant förtroende. På dessa skäl kan jag ej finna anledning, att någon förändring skulle behöfvas uti 98 §• RegeringsFormen; uuu allenast uti Instructionen. Herr von Huheuhausen, Michael: Sedan mo tionen nu är begärd på bordet, torde »let vara öfverflödigt, att derom ingå uti discussion; således skall jag uppskjuta de anmärkningar jag äm. uade göra till ett annat plenum, då remissen beilutes.