Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hade han icke gått och dummat sig nu igen, när han så gärna velat ... – Jag är ändå ett fä, tänkte han. Här sitter jag med hufvudet fullt af argument och kan inte få fram ett enda, när det kommer till kritan. Jag skulle ha sagt dem, hvad Ling satt och sade mig. Det skulle jag ha gjort. Han stod plötstigt stilla, som om en ny tanke slagit honom. – Hvarför sade Ling icke ett ord, af alt hvad han pratade för sig själf? Han gick igen, men nu långsammare, som om han behöft tänka riktigt grundligt och djupt. Händerna höll han i fickorna och hufvudet något framåtlutadt. – Tänk, om Ling förlorat lusten att säga något alvarsamt als? Tänk, om man förlorar den så småningom, medan man går här och ser, hur det gycklas med all ting? En plågsam ångest bemäktigade sig honom, en ångest, som kom med den pinsamma beklämning, i hvilken ligger fruktan för hela det kommande ovissa lifvet. Det är i sådana ögonblick, som man räds för sin egen tillvaro och tror, att den skall gå spårlöst förbi, medan man själf glider bort i den svarta natten, utan att någon märker, att man försvunnit. Han kunde inte gå hem, han måste ha sälskap till hvad pris som hälst, måste gå ut på ett kafé, på en restauration, hvad som hälst. Men på nation ville han inte gå. Där skulle han tvingas att supa och dricka brorskålar, han skulle träffa alla dessa människor, hvilka han nyss sett klädda i officiel nationsmask, nu afklädda, visande sitt bättre jag, naturliga, glada, rusiga och öppenhjärtiga, och han fruktade rent af, att han skulle tycka om dem då och af detta tycke förledas att glömma deras grundsatser. Men ut måste han. Och med feberaktig oro spejade han omkring sig på gatorna, i hopp att få se någon bekant. Han gick från lokal till lokal, stannade med öfverrocken på innanför dörren och undersökte med ögonen hvarje bord för att finna några bekanta, hos hvilka han kunde slå sig ned.
Utskottet föreslår alltså: a~) att räntepersedlarne må sammanslås och förenklas i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl. Kammar-Collegii, af Pikets Ständer vid sistförflutne Riksdag godkände Förslag af den 8 December 1829; alt omsättningen af räntepersedlarne verkslälles på den allmänna grund, att ingen räntegifvare derigenom erhåller högre eller mindre grundskatt än förut, och att den räntegifvare, som kan komma att på ett eller annat sätt härutinnan anse sig förnärmad, må ega att i behörig ordning deri söka ändring, hvilken rättighet äfven förbehålles Kronans Ombud ; c) att åtgärderne för räntepersedlarnes förvandling må, efter fasta 1 Ide grunder, obehindradt vidtagas och handhafvas af Stats-Utskottets Utlåtande N:0 27.?. af serskilde Comiterade i hvarje Län, under Ordförande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilka Comiterade ega att, efter räntcgifvarens hörande, för hvarje hemman bestämma dess blifvande förenklade grundskatt uti sådane räntepersedlar, som Comiterade anse vara lämpligast, men hvilka dock för hvarje Län höra inskränkas inom ett antal af högst 5 olika slag. Comiterade iakttaga äfven härvid, alt det belopp af grundskatt, sorn hittills för hvarje hemman utgått utan förvandling eller efter kronovärdie, bör, till lika belopp, förvandlas uti penningar; (F) alt alla erforderlige åtgärder för räntepersed lames omsättning böra så skyndsamt vidtagas och fullbordas, att Kronoräntorne för år 1837 må öfver hela Riket kunna debiteras och utgå efter nya methoden; e') att rättigheten alt in natura leverera räntespanmål till Kronan icke må sträcka sig till den genom ifrågavarande förenkling i utbyte mot andre persedlar tillökade span målsskatt, utan att densamma, lika med öfrige hemmansräntor alltid bör lösas med contant efter gällande 5 års markegångspriset.
Adeln betyga war wördnad och tilgifwenhct är nu större'an den någonsin kanske warit, dä det är, inom detta lelland, som wi igenkänne de tappre Riddersrnän, hwilka pä et sä utmärkt sätt bidragit til Fosterlandets räddning, dä dest undergång war sä godt som afgjord. Det är ju edert werk. Riddersman och Ädlingar: att wi nu uti lugn kunne öfwerlägga om Rikets angelägenheter. Waren försäkrade, att Bonde-Ständet wetwärdcra det steg, som är taget, och tillät det hoppas, at följderne deraf skola bereda wärtgemensamma wäl. Derföre, om någonsin förr, waren nu i synnerhet wälkomne! och mätte enighet räda wid alla edra öfwerläggningar, sä äro wi försäkrade, at lyckan och wälsignelsen icke skola saknas. Bonde-Ständet utbeder sig, som den största lycka och ära, at fä wara inneslutet uti Högwälborne Herr L^rons och Landtmarskalkens samt Högloflige Rjdderskapets och Adelns bewägenhet, ynnest och förtroende. Riddarhusordningen af är 1626 uplästes, Lil och med ro §. Anmältcs och infördes en Deputation af -et Högwördiga Präste-Ständet, anförd af Herr Vi - Sid. 16 tillägges, efter orden: ynnest och förtroende. följande: Herrknrcin och Landtmarskalken besrvarade pä tjenligt sätt bwad Bonde Sandel, genom sina Ot-purerLäs, henagat för Ridderstapet och Adeltt förklara, inneflulandes Ridderstapet och Adeln i det Hederwärda Bonde-Ständets wänstap och förtroende. vexutLtionen afträdde, beledsagad efter Ivan» Ngheten.
Jag ans^r m"g böra något närmare utveckla motivet för min framställning och får derföre erinra, att sedan Ma„ gazins-Inrättningens Creditiv blifvit så betydligt som det nu är, och i synnerhet om de utomordentliga medel, hva om det nyss årerremitterade Betänkandet handlade, ytterR. gare beviljas, upphör denna inrättning att v,r3 blott ceconomisk, utan blir snarare ett slagg 544 Dm 27 Junit e, m. särskilt Penningeverk, och kommer att sä omedelbarligen inflyta på Rikets {mandelia ställa ning, att Riksens Ständers Fullmägtige synas åtmindsione böra deltaga i denna Inrättnings förvaltning, då de egentlige Penningeverkens Styrelse är dem ensamt anförtrodd. Grefve Mörner, Adolph Göran: Till hvad jag anfort får jag endast tillägga, att Fulltnäg* tiges befattning skulle blifva i högsta måtto obestämd. Antingen skulle de äga att inhibera M igazinsDirectionens åtgärder, och då vöre det lika så godt att denna Inrättning afskaffadcs, dier ock skulle Fullmägtige endast vara vittnen, hvaraf jag åter icke in er någon nytta. Då MagazinsD rectionens befattning är att tillse Landets^behof af Spannemål, saint förekomma sädesprisernes alltför hastiga fallande, hvarom Fullmägtige, om de skulle deltaga i desse oeconomiska detailler, icke kunde äga säkrare underrättelse än Directionen; anser jag Fullmägtiges deltagande uti Magazinsföi valtningen vara alldeles öfverflödigt. Och som för öfrigt Betänkandet redan är bifallit, anhaller jag, att vi måtte förskonas från något1* tillägg dertill. Herr Cederschjöld: Jag kan ej inse, att strid skulle nödvändigt uppslå emellan de af Kongl. Majds tillförordnade Embetsmännen och Riksens Ständers Ombud : utan föreställer mig, Stt de allt för väl skulle i fred och enighet kunna gemensamt rådpläga, öfverlägga, samråda - Den 27 Junit t, m. 5 45 råda och besluta om det gemensamma föremålet . det Allmännas bästa. Grefve Spens, Jacrb Melcher:
Rdr 80,984: 71. för indelta arméens utredning, såsom fyllnadsanslag . ... » 4,963: 83. för underhåll af beväringsmanskapets beklädnad » 189,000: — tillhopa Rdr 274,948: 54. 4:o Topografiska korpsens arbeten. Chefen för Topografiska korpsen har hos Kongl. Maj:t anmält behofvét af förhöjning å korpsens årliga arbetsanslag, som utgår af extra anslag. — Dervid Bil. N:o 3 a. lill Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1865. 129 är af korpschefen anfördt, hurusom Rikets Ständer vid 1859 och 1860 års riksdag. i ändamål att påskynda def af Kongl. Maj:t den 3 November 1857 anbefallda utgifvandet af Topografiska korpsens karta öfver Sverige, hvilken förut hemlighölls, funnit för godt att höja korpsens årliga arbetsanslag från 27,0,00 till 50,000 rdr, hvarjemte erhölls ett årligt anslag af 3,200 rdr till aflöning för behöflig extra arbetspersonal. Dessa begge anslag beviljades äfven vid sistlidna riksdag fortfarande för nuvarande statsregleringsperiod. Förmedelst dessa anslag hade kunnat utgifvas: Äldre graverade blad, sedan de blifvit på fältet granskade och till gravyren rättade 11 blad Nygraverade 10 « tillhopa: 21 blad, innefattandft en yta, då haf frånräknas, af omkring 350 qvadratmil. Under ny gravering voro ytterligare 7 blad.
Deremot har ingen Svensk Regent tillskapat så mångå nya Ätter a{ alla 3 vårdigheterna, som Carl XI, i egenskap af fullmyndig, synnerligen efter 1680 års reduetion, då han dels behöfde nytt folk, för att afskaffa de gamla missbruken, dels icke kunde vid införandet af en ny inrättning i Riket vänta sig särdeles nit och biträde af dem, på hvilkas bekostnad hon skedde. Ofver 600 Ätter leda sin härkomst från hans Regering, och Carl XII ökade Adeln med 260. Under hans långvariga och förödande krig, omkom en stor del af Adeln, och de utslocknade Ätternas mängd var förmodligen ansenlig. Likväl funno sig Riksens Ständer vid 1719 års Riksdag befogade, att uti den nya RegeringsFormen införa en §. nemligen den 55, af följande innehåll: ”Det år vål uti vårt Rike ett urminnes bruk, att den som genom dygd och tapperhet banat sig vägen till höga Ofverhetens nåd och belöning, till dess efterkommandes vördnad och heder, uti Grefve, Friherre och Adelsståndet försättes, hvilken benådningsrätt, såsom den Konungsliga Högheten vidhängande, ock derhosförblifver; men att endast de dermed måtte villfaras, hvilka om Fäderneslandet gjort sig vål för-j - Den 3 Martil, 273 förtjente, och att sådant mycket sparsamt mätit ske, anhålla Ständerna underdånigst, på lika sätt, som redan år 1660, vid Riksdagen år skedt.” Men denna sparsamhet iakttogs icke båttre, ån att, sedan den gamla Classfördelningen inom Adeln blifvit vid Statshvålfningen upphåfven, gjordes till stärkande af Hessiska partiet på Riddarhuset, några hundrude nya familier inom loppet af ett år. Riksens Ständer funno sig då fÖranlåtne att, i den nya R ege ring sFormen 1720, åt detta ämne ågna en särskildt §., nemligen den 44.-
Afgår emellan riksdagarne någon af kommitténs ledamöter, ege kommittén utse en behörig man, att det lediga rummet intaga. § 142. Vid hvarje lagtima riksdag välje Riksförsamlingen, hvar afdelning för' sig, F fullmäktige att Riksbanken och att Riksgälds-kontoret förvalta. Desse fullmäktige skola i hvardera verket vara nio, af hvilka landstinget utser tre och folktinget sex. Valen skola så tidigt anställas, att de fullmäktige kunna sina befattningar tillträda, medan Riksförsamlingen samlad är. § 143. Riksförsamlingen välje ock, vid hvarje lagtima riksdag, hvar afdelning för sig, j> de revisorer, som i 82 § omtalas. Af dessa revisorer, hvilka till antalet skola vara aderton, utser lands—tinget sex och folk-tinget tolf. § 144. Vid samma tillfälle, som fullmäktige och revisorer väljas, efter hvad i förer_ gående sagdt är, skola på enahanda sätt suppleanter utses, att träda i de förras ställe, •m desse blifva af laga förfall hindrade att de dem uppdragne befattningar emottaga och utöfva. § 145. Till fullmäktig, revisor eller suppleant må ingen väljas, som icke till riksdagsr. man och utskotts-ledamot valbar är; ej heller någon, som vid något verk, hvilket skall förvaltas eller granskas, är redovisande eller löntagande. § 146. Alla i denna Regeringsform föreskrifne val, de undantagne, om hvilka i 138 § r. stadgas, skola verkställas genom öppen omröstning, derest icke minst en tredjedel af de röstande sluten omröstning yrka. Sådant yrkande må dock icke äga rum vid val till ledamöter i lands-tinget. Vid sluten omröstning gälle inga andra sedlar, än de som äro enklä, slutna, hoprullade, omärkta och fria såväl från all tvetydigt i anseende till personernas F. § 108, 0. § 65. Ar genom likhet i röstetal valfråga oafgjord, skall mellan dem, som lika röster erhållit, genom lottning skiljas. Börjad valförrättning må icke uppskjutas, utan fullföljes, till dess den fulländad är. § 147.
Och David bad Gud om barnet, och fastade, och gick in, och låg öfver natt ena på jordene. Då stodo upp de äldste i hans hus, och ville rätta honom upp af jordene; men han ville icke, och åt icke heller med dem. På sjunde dagenom blef barnet dödt; och Davids tjenare torde icke säga honom att barnet var dödt; ty de tänkte: Si, då barnet ännu var lefvandes, talade vi med honom, och han hörde vår röst intet; huru mycket mer skall det göra honom ondt, om vi säge: Barnet är dödt? Och David fick se att hans tjenare talade i mjugg, och förmärkte att barnet var dödt, och sade till sina tjenare: Är barnet dödt? De sade: Ja. Då stod David upp af jordene, och tvådde sig, och smorde sig, och lade annor kläder uppå, och gick in uti Herrans hus, och tillbad; och då han kom hem igen i sitt hus, lät han komma mat upp för sig, och åt. Då sade hans tjenare till honom: Hvad är det för ett ting, som du gör? Då barnet lefde, fastade du, och gret; men nu, sedan det dödt är, står du upp, och äter! Han sade: För barnets skull fastade jag, och gret, då det lefde; ty jag tänkte: Ho vet, om Herren varder mig nådelig, så att barnet må blifva vid lif. Men nu, sedan det dödt är, hvad skulle jag fasta? Kan jag ock hemta honom igen? Jag går väl till honom, men han kommer intet till mig igen. Och då David hade hugsvalat sina hustru BathSeba, gick han in till henne, och sof när henne; och hon födde en son, den kallade han Salomo; och Herren älskade honom. Och han fick honom under Nathans hand, Prophetens; han kallade honom JedidJa, för Herrans skull. Så stridde nu Joab emot Rabba Ammons barnas, och vann den Konungsliga staden; Och sände båd till David, och lät säga honom: Jag hafver stridt emot Rabba, och hafver ock vunnit vattustaden.
Maj löiä inlemnade lördag, betygar, Ex officio, J. D. Walerius. Med tillstyrkande af Herr Baron Ehrenheims förslag och dervid nu beslutne jemkningar, rörande National-Representationsrättens utsträckning till de Sämhälls-medlenunar, som för närvarande äro derifrån uteslutne, men hvilkas förmögenhet och värde såsom Statsborgare gifva dem ett grundadt anspråk å en sådan rättighet, har jag älven vågat föreslå, att Regeringsformens 114 §• måtte upphäfvas, och att alla frågor om Riks-Ståndens rättigheter odh förmåner borde efter Grundlagarnes föreskrifter bedömmas och afgöras. Jag får nu närmare uppgifva grunderna för denna mening. Cons t. Utsk. Betänkanden. gi Grundlagarnes föremål är att stadga förhållanderne emellan Konungen och Nationen, och emellan de under benämning af Piiks-Stånd kända Samfunds-Classer, åt hvilka hela Nationens rätt är uppdragen. Alla de rättigheter, som tillkomma ett Stånd, i dess egenskap af en del utaf den sammansatta Lagstiftnings-Corpsen, aro och böra vara i Grundlagarne bestämde; men andre särskilte rättigheter, som ej afse Ståndens deltaganden i Rikets allmänna angelägenheter, höra ej till Grundlagarne, utan utgöra ämnen för Special-lagar. I Regeringsformens 114 §• försäkras alla Rikets Stånd, om deras privilegier, förmåner, rättigheter och friheter, med tillagd föreskrift, att förändringar och jemkningar deri ej kunna ske annorledes, än efter samtelige RiksStåndens och Konungens bifall. Så vida fråga är om Ståndens bestämda Constitutionela rättigheter och förhållanden, kan denna §. ej tåla någon motsägelse. Den är endast i det fall oföränderlig, emedan i Regeringsformen förut är stadgadt, huru Grundlagsfrågor skola behandlas och afgöras. Men under det obestämda ordet Privilegier kan man inbegripa rättigheter och förmåner af alla slag, äfven sådana som, till förment nytta för privilegii-innehafvaren, medföra inskränkning af alla andra naturliga och för Samhälls-inrättningens fullkomnande och för allmänna välståndet nödiga friheter ocj* rättigheter.
N:o 68 ägande lydelse, och sedermera genom utbyte i några efterföljande §§ af ordet GranskningsUtsk. mot Coust.Utskott. Hvad Hr Lagerhjelms andra påstående angår, om den opassande form-domstol, som Utsk. i sista perioden af 65 §:n föreslår, torde förslag lill ett mera lämpligt stadgande kunna tagas ur nuvar. Riksd.Ordning. Jag vill ej trötta R. o. Ad. nu genom uppläsandet af förslaget härom, men torde fä återkomma dertill, om paragrafgranskning kommer alt ske. Fortsättningen af detta måls pröfning uppsköts till eftermiddagsplenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Den 17 April c. m. Lördagen den 17 April 1841 ♦ Plenum kl. 6 e. m. Justerades i prot.utdr. för denna dag f. m. Justerades pleni-prot. för den i3 sistl. Mars f. och e. m. Fortsattes pröfningen af ej mindre Const.Utskrs mern. N:o 85 med förslag till samman jemkning af RiksStms, i anleda. af Const.Utskrs mein. lN:o 38 såsom gemensamma tankar hänvisade, anmärkn:r, iin ock samma Utsk:s mein. N:o 68, med fortsatt förslag, i afseende på nationalrepresentationens om hild ning, och de i sammanhang dermed nödiga grundlagsändringar. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr.: I conseqvens med den åsigt jag haft äran tillkännagifva vid anmälandet af min reservation, i likhet med Frih. Boye, emot R. o. Ad:s den 29 sistl. Mars genom votering fattade beslut, ang:de de då föreslagna voterts-proposrna, hvaröfver i förstärkt Const.- Utsk. skulle voteras, får jag vid detta tillfälle förklara, att jag i allo instämmer i det anförande, som Frih. Boye under förmiddagsplenum afgifvit.
I sammanhang härmed föredrogs Rid'* dårhus - Utskottets den 8 sistlidne October afgifne, och följande dagen eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af väckt Motion, att Riddarhus-Directionen må inom 4 månader från Riksdagens bör j/an af Ridderskapet och Adeln utväljas; uti hvad samma Memorial angick förevarande §. Herr Cederschjöld: Uti denna ar en ändring nödvändig, till följe af det beslut, som nyss fattades, att valet af Riddarhus Hi» - Den 1G November. det vara ganska passande, att bibehålla uttrycket: ändringar eller förbättringar, emedan ofta ändringar vidtagas, utan att de tillika äro förbättringar. Herr Rosenblad: Ehuru detta visser ligen ofta kan inträffa, tror jag dock, att åtminstone den pluralitet, som antager ändringarne, tillika måste anse dem såsom förbättringar. Jag skulle derföre äfven tro, att detta språk vore Ridderskapet och Adeln värdigt, och att uttrycket: ändringar eller förbättringarkunde mot ordet: förändringar utbytas. Herr Grefven och Landt - Marskalken gjorde proposition till bifall å 47 §:n, nied iakttagande af den utaf Herr von Hartmansdorff föreslagne redactionslorändring. Bifölls. §• 48- Herr von Hohenhausen: På bordet hvilar en af Grefve Cronhjelm väckt motion, som har afseende på denna §. Jag anhåller, att Herr Grefven och Landt-Marskalken täcktes tillåta uppläsning af Riddarhus-UtskoLtets deröfver afgifne Memorial, hvaröfver, dådet blott innefattar en redactionsförändring , torde blifva ganska lätt att nu besluta. I anledning häraf föredrogs Riddarhus - 618 Den 16 November. Utskottets den 8 sistlidne October meddeldte, saint den 9 i berörde månad eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af väckt motion, att Riddarhus - Directionen må inom 4 månader från Riksdagens början af Ridderskapet och Adeln utväljas. Grefve von Schwerin , Fredric Bogislans :
Maj:t göra underdånig anhållan; Likväl lärer det förbehåll dervid böra fästas, att, om Kongl. Maj:t i Nåder skulle linna för godt, att inom nästa Riksdag, genom Trouppers förläggande från Malmö till annan ort, mildra denna Stads Inqvarterings-tunga, räntebetalnings skyldigheten då genast vidtager. Deremot finner Utskottet icke skäl till någon ändring uti dess förra tillstyrkande, i afseende på Warbergs Stads Inqvarteringsbesvär, såsom icke i irågot jemnförligt för» hållande mot det i Malmö. Hvad Wadstena angår, har Utskottet icke gifvit ett sådant Utlåtande, som i annxärkningarne är aixgifvet, utan förmält sig anse förhållandet der icke vara så alldeles enahanda, som med Inqvarterings-besväret i allmän - Betänkandeh. het, enär det tillkommit endast i och för Corrections-Inrättningen, hvaraf Staden derförutan lärer hafva olägenhet; men med betragtande af de stadgauden, som ligga till grund för Inqvarterings-skyldigheten i allmänhet, kunde Utskottet icke tillstyrka, att någon ersättning, för de kostnader Staden under den förflutna tiden måst vidkännas, skulle af Stats-Verkets medel beviljas. Detta grundar sig derpå, att Staden, efter gällande författningar, är förbunden att inqvartera de Troupper, vare sig Indeldte eller Värfvade, som Kongl. Majrt i Nåder behagar dit förlägga, och anmärkningen kan således ej föranleda till ändring i hvad Utskottet i denna omständighet yttrat; men då uppgifvet blifvit att Wadstena Stads Innevånare äro så fattige, att de i längden icke skola kunna draga den öfverklagade Inqvarterings-tungan, hvaremot de ej heller synas deraf hemta den fördel, som Städer af Garnizonerade Troupper eljest vanligen njuta; har Utskottet, sedan anledning nu mera upphört, att vid innevarande Riksdag
Reparationer å Stockholms Slott med flera för de Kongl. Hofven upplåtna byggnader Brandväsendet och yttre ijshållningen vid Kongl. Slottet och Arfprinsens palats j Drottningholms och Svartsjö Slott ! Gripsholms Slott Ulriksdals Slott Haga Lustslott och park Strömsholms Slott Sgr Summa | 1.417,000 800,000 120,000 126,000 53.000 18.000 I 56,400 45.000 22,500 i 3,000 50.000 1,293,900 63,000 11,250 ! 24,600 5.000 8,250 8.000 3,000 123,100 f) Expedilions-lHskoltets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 2. Tabell öfver Extra Statsregleriisgs-anslag under Riks-statens Första Iliifvudtitel. Litt. B. Ernit R:dr. j Anslag för En gäng. Till Hans Kongl. Höghet Hertigen af Dalarne: Eli emol den Hans Kongl. Höghet på ordinarie slat beviljade anslagsförhöjning, 17,000 R:dr årligen, svarande belopp för åren 1864, 1865 och 1866 51,000 Till inköpande af en Brädhandlare!) A. G. Enblom tillhörig egendom å Kungsholmen . 45,000 Till uppförande al ett vagnshus vid Haga lustslott j 10,645 Summa ! 106,645 Expeditions-Utskottets Förslag lili anderd. Skrifvelse, J\:o 3. Uppläst och godkämlt hos Ridd. och Adeln den 16 Dec.. 180ö. Preste-St&ndet den 2 0 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 3 0 Riket.s Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kangl. Majds nådiga Proposition, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextär.
Fjermare eller yngre i ätten , är den ättemän, sora senare, eller icke utan fleres bortgång, kan blifva hufvudman; närmare eller äldre i ätten, den som förr skulle blifva det. Den ättemän, som mer än en ätts värdighet ärfva k«n; räkne sig, i afseende på säte och stämma å Riddarhuset, till den ätt, från hvars Stamfader han på Svärdssidan närmast härstammar, samt enär tvenne af dessa ätter leda sin härkomst från en och samma Stamfader, till den ätt sora främst på Riddarhuset sitter. Undantag härifrån äger endast rum inom de åtter, hvilkas hufvudman emellan 1792 och 1809 blifvit, jemte större eller mindre del af slägtcn, och med särskild stadgad Succession*- Dea 4 December c. m. 9 ordning, till Friherrlig eller Grefvelig värdighet upphöjde. Hufvudmannaräiten för den ätt, sorn utgör slägtens icke upphöjda del, tillfalla då den ättemän, som af de, enligt diplomen, i lägre värdighet qvarblifvtnde var närmast den eller de, hvilka i den högre värdigheten inträdde, och förblifve inom oämnde persons gren , till dess densamma utgår. Nämnde hufvudinannarätt tillfälle då med enahanda vilkor den i samma lägre värdighet qvarblifn e ättemän, som befinnes vara äldst efter Stamfadreo , och som ej tillika är ättemän på en högre nummer. §. 6. När Riksdag hållas skall, äge hufvudman, aom vid den första eller andra af de anteckningar hvarom 13 och 14 §• §• handla, dertill sig anmäler, ovilkorlig rätt, att säte för ätten intaga. Har hufvudmannen vid andra anteckningen sig icke anmält, äge annan ättemän samma rätt, och bland flere, den sorn är hufvudmannaiätten närmast. Har någon ättemän icke heller sig anmält, må såte för ätten intagas af Fullmägtig som sjelf är af introducerad ätt, och gom hufvudmannen eller den hans rätt utöfvar, på sätt här nedan föreskrifves, förordnat.