Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den bör göras så stor man har tillfälle och råd till, på det hönsen må så litet som möjligt sakna sin frihet. Till tak är billigast att själf knyta ett nät af s. k. » patejtråd », med maskor af circa 4 dec.-tums längd, hvilket spännes öfver platsen och sålunda hindrar hökar och kråkor från att taga höns och kycklingar. Sedan vi nu sålunda ordnat ett hönshus med dito gård, torde vi få tala något om hönsens skötsel. Jag har förut sagt, att hönsen fordra renlighet och ljus, och upprepar det ännu en gång. På golfvet måste finnas ett par tums lager torr sand, som hvarje morgon omröres med en kratta, för att frisk sand må komma upp, och ombytes en gång hvarje vecka. En lång vattenho och två dito mathoar, som städse hållas rena, den förra försedd med friskt — ej alltför kallt — vatten. Mat gifves dem om vintern 2 gånger dagligen och för öfriga delen af året 3 gånger dagligen. Den bör bestå af omväxlande ämnen: korn, hvete, hafre; gröpe, utrördt med ljumt vatten, på vintern. Man måste alltid laga så, att de få t. ex. » blötfoder » d. v. s. gröpe och vatten eller dylikt ena dagens morgon och afton och på middagen säd och andra dagen tvärtom. Kokt potatis är äfven ett utmärkt foder. Hampfrö, gifvet 1 å 2 tekoppar åt 40 ä 50 höns strax på morgonen, har jag funnit vara ypperligt för att om vintern få hönsen att flitigt värpa. Dessutom gäller för hönsens såväl som för kornas afkastning, att det lönar sig mera att hafva färre djur och fodra dem väl än att hafva många och fodra dem illa. På sommaren kunna de nog, om de nämligen få gå fritt omkring, skaffa sig en ganstor mängd föda själfva, men instängda i en hönsgård måste man äfven då gifva dem fullt tillräckligt med mat och dessutom laga så, att de hafva skydd för allt för stark värme och regn samt aska att mylla sig uti, hvilket aflägsnar ohyran från fjädrarna. (Forts. o. slut i nästa n:r.) Vår almanack och våra namnsdagar. Kåseri af Karl Benzon.
Dessutom vore, enligt motionärens åsigt, den egentliga grunden för löntagarnes fordringar att återfinna icke uti den tillfälliga prisstegringen af lefnadsförnödenheterna, utan i det allmänna anspråk på ökade beqvämligheter, som genomgått alla samhällsklasser och det i allmänhet förändrade lefnadssättet, som i betydlig mån närmat till hvarandra rikedomens företrädesrättigheter och vilkoren för en bergad ställning; — men den tillfälliga dvrheten vid början af sistlidne riksdag hade derjemte kommit i betraktande på ett sätt som föranledde att lönebeloppen bestämdes vida högre än öfriga omständigheter kunde påkalla och normala förhållanden kräfva. — I följd häraf kunde motionären för sin del ej medgifva att embetsoch tjenstemännens löner, på sätt Kongl. Maj:t äskat, nu i allmänhet skulle fastställas till samma belopp som de vid sistförflutna riksdag provisoriskt beviljade aflönings-auslag, utan vore en nedsättning af dessa anslag oundgänglig, om ock det kunde möta svårigheter att dervid utöfva full rättvisa; — men då det emellertid kunde antagas, att vid den sista löne-regleringen förhållandet mellan de olika tjensterna blifvit närmare och bättre än förut bestämdt, syntes på ena sidan billigheten mot tjenstemännen och på den andra rättvisan mot de skattdragande lämpligast förlikas genom en procentvis skeende nedsättning, under iakttagande att ingen lön bestämdes till lägre belopp än den utgjort före den sista löne-regleringen; hemställande i sådant afseende motionären, att tolf och en half procent måtte afdraijas å lönerna, sådana de 'Uti nu gällande stat äro utförda, dock med de undantag, som vid närmare pröfning af förhållandena kunde finnas af nöden, och hvarvid äfven borde tillses, huruvida icke de lägsta lönesatserna kunde bibehållas oförändrade. — Derjemte och då bemälde motionär af hvad uti den Kongl.
Jag stod upp, fattade min hatt och följde mannen. Vi vandrade härs och tvärs genom Citys djupa och svarta gränder. Slutligen stannade min ledsagare vid en liten bakport, klappade tre gånger med bögeln mot en under liggande metallskifva. En gammal, lytt och lam käring, fulare än döden, kom framhasandes i korridoren och öppnade porten. Hon bar ett eländigt, matt skinande ljus i handen, och likväl kommo vi, med dess tillhjelp, lyckligt och väl ett par trappor ned, in i ett mörkt, kallt källarhvalf. Der antände gumman en hög, sotig messingslampa, neg till hälften vördnadsfullt, till hälften försmädligt, gick ut, och tillstängde dörren hårdt. När således den bleke mannen och jag voro för oss sjelfva i det dystra rummet, började jag först nogare besinna hvad jag vågat. Betänkligt såg det ut; men jag kände mig, vid jemförelsen med min vederpart, temligen stark och trygg. Den sotiga lampan utbredde snart ett friskt, klart och nära nog bländande sken i det nyss så skumma källarhvalfvet. Jag spejade, med nyfikna blickar, rundt omkring. Några utbrända kol syntes på spiselhärden i en vrå, och en handpust låg framför på jernhällen. De gråa, inrökta väggarne kunde snarare sägas prydda än vanställda af små och stora hyllor, hvilka, rikt sirade af spindelväfsfransar, voro till öfverflöd besatta med större eller mindre burkar och flaskor, men utan någon synbar systematisk ordning. Oläsliga inskrifter syntes på många af dessa flaskor och burkar; några små phioler hade endast hemlighetsfulla signaturer. Ett litet ekskåp, försedt med ett stort lås af blankt stål, bemärkte jag ock emellan spiseln och den enkla, nästan torftiga sängen. En tom, söndrig fågelbur stod i fönsternischen bredvid en sprucken himmelsglob. Min värd för tillfället närmade sig, fattade min varma hand med sina iskalla, långa fingrar, och frågade: “Eger ni någonting hos er, som består af oädel metall?“ Jag kände efter i mina fickor, men fann intet.
De värda ledamöter, som bestridt bifall till StatsUtskts förevar, ullåt., hafva såsom skäl dertill anfört den förmenta oriktigheten, att af 8:de hufvudtitelns anslag använda något för 3:dje eller 4^de hufvudtitlarnas behof. Jag får deremot fästa uppmärksamheten först derpå, att enär de ifråga var. arbetarne äro fångar, så följer deraf klart, att deras underhåll tillhör kostnaden för fångvården å 8:de hufvudtiteln. Kan detta underhåll till någon del eller alldeles besparas genom deras nyttiga sysselsättning, så'är det en ren vinst för nämnde titel och för det allmänna. Frågan är således den, huruvida det ur rätt, att fångvårdsstyrelsen sysselsätter dessa fångar med arbeten för allmänhetens begagnande, hvilken hvarken önskar eller behöfver dem, eljer att styrelsen sysselsätter dem med befästningsarbeten vid Carlskrona, hvilka man både önskar och behöfver? Saken borde egentligen, på sätt några ledamöter anmärkt, icke bäfva behöft sättas i fråga, emedan rättigheten att disponera det ifrågavar. anslaget på 8:de Den 24 April. hnfvudtiteln till fångars våld och underhåll är obestridlig, fångarna må begagnas till hvad arbete sorn helst. Men emedan man kan säga, att flottans eller armeens anslag böra betala de arbeten, som för flottan eller armeen eller för Rikets befästande utföras, så har det varit skäl att, till förekommande af all tvist, underställa R. St:s godkännande den fråga, som Frih. Sparre väckt och StatsUtsk. tillstyrkt. Mot Hr Stuarts anförande får jag anmärka, att det icke är någon nyhet, att hela beloppet af ett förslagsanslag erfordras, ehuru stort det än må vara. Naturen af dithörande behof är, att de oundgängligen måste tillfredsställas; derföre kan beloppet deraf endast förslagsvis bestämmas, och måste ofta öfverskridas. Hafva R. St., enligt gällande författningar, förklarat åtskilliga medborgare för fångar, och deras antal blir större, än i förslagsanslaget beräknats, så måste utgiften ökas till huru stort belopp, som än må erfordras.
De konservativa och antiqvariska anmärkn:r, som inom detta hus emot motionen gjordes, hade det ej varit svårt ätt vederlägga; men sedan jag erfarit, att, emot all förmodan, motionens väckande mycket misshagat på högre ort, ansåg jag det ej lämpligt, att densamma af mig, såsom arno - Den 28 December f. m. 155 vibel embetsman, med framställning af vidare skäl understöddes. Jag afstod således ifrån allt ifrande för saken ; men ehuru jag såg den, efter behandlingen i Utskott, i sin helhet då förfalla, har jag likväl den hngnaden att finna en del deraf, eller frågan om den af en mängd persedlar betstående Ordinarie Käntans förenkling, återslå att afgöra. I följd af R. St:rs, vid sist hällne Riksdag, afgifne anderd; skrifvelse af d. 20 Aug. 1851, M 379, har K. JL, vid början af nu pågående Riksdag, till R. St. i detta ämne allåtit nådig propos., vid hvilken jag, såsom hindrad ifrån att vid dess remitterande vara närvarande, nu få göra följande anmärkn:r. Då R. St., med sin underd. framställning synas hafva åsyftat endast en förenkling af Ordinarie Räntan, medelst bibehållande af några få, deruti ingående, hufvudpersedlar och de öfriga persedlarnes utbyte emot bestämd penningeränta, och då de uti propos:n nptagne förvandlingar af persedlar till andra sådane, synnerligen till Spannmål, skulle, genom fluktuerande Markegångsvärden, kunna medföra ökad tunga för de skattskyldige, anser jag, att ingen sådan förvandling bör äga rum, och att alla de persedlar, som ej kunna komma i fråga alt, såsom hufvudpersedlar, ulan förändring bibehållas, böra uträknas, enl. den antagne principen, lill ständigt värde i penningar, att i jordeböckerna ingå. Ett skäl att undvika persedleförvandlingar ligger äfven i det vidlyftigare och svårare arbete, som deraf skulle föranledas, medelst serskildta uträkningar för hvarje hemmansdel.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Stån* det, med iakttagande af det förtydligande, att, näst efter orden: Tillämpnings-scholornas fullkomnande, borde införas: utan afseende derå, till hvilken Hufviidtitel de höra; så, och efter det genom verkställd vo* tering inom R. H. St:s förstärkta Statsutskott blifvit beslutadt, att berörda tillägg uti Expéditiöns-Utskottets ifrågavarande Förslag bör ega rum, varder nu, med iakttagande deraf, den underdåniga Skrif* Exp.-Utsk. Förslag till tind. Skrif v. N.o 453. igi Velsen till H. E. Hr Grefvens och Landtmarskalkens samt Riks-Ståndens öfrige Hrr Talmans Underskrift vördsamligen öfverlemnad. Stockholm den \i Mars i83o. Rikets Ständers Underdåniga Skrifveise j i anledning af Kongl. Mits Nådiga Proposition om anslag för Undervisnings-Verken i Riket. S. k. K Förslaget till denna underdåniga Skrifvelse, med tillägg, Sorn synes af föregående Memorial N;o 4^2, igenfinnes under Nio 6* Expeditions-Utskottets Memorial N.o 454» ' Memorial, med öfverlemnande till underskrift af den för Riksgälds« Contoiret fastställda Stat. ITärmed får Expeditions-Utskottet till Hr Landtmarskulkens och Hrr Talmäns underskrift vördsamt öfverlemna den af R. St. fastställda, enligt Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 42U utskrifna Aflönings-stat för R. St:s Riksgälds-Contoir. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. r5
— Stundom hafva inteckningar blifvit meddelade för ett visst penningebelopp, men förbindelsen enligt sin lydelse varit gällande endast såsom fyllnadssäkerhet för annan förbindelse eller för att utgöra säkerhet i någon viss uppgifven händelse, ulan att likväl hafva utgjort bevis för fordran å ena, samt för tillvaron af skuld å andra sidan. — En del inteckningar hafva blifvit belånade för lägre belopp, än det, hvarå de lyda, och andra utgöra säkerhet för allenast större eller mindre del af det ursprungliga lånet. Vidare förekomma icke sällan inteckningar, meddelade gemensamt i jordegendom och i derå varande inrättningar, såsom bruk, sågverk, fabriker m. m. Dessa inteckningar kunna, till de delar de afse dylika inrättningar, ej räknas till dem, som belasta jorden; de utgöra fastmera förlag för särskilda näringsgrenar. — I alla dessa omständigheter äro få, om ens några, bestämda upplysningar alt inhemta af intecknings-prolokollen. — De måste sökas annorstädes; och då, såsom oftast är händelsen, fullständig visshet om beloppet ej slår att vinna, måste man åtnöja sig med att på grund af kända förhållanden uppgöra en, så vidt möjligt, noggrann approximativ beräkning. A. särskilda tider har utredning uti förevarande afseende varit företagen. Sednast år 1832 lät, på Kongl. Maj:ts nådiga befallning, JuStie-statsministern från vederbörande Hofrätter infordra uppgifter angående gravalionerna i fast egendom på landet under de tio åren från och med 1822 till och med 1831. Handlingarne rörande denna utredning, hvilka, enligt hvad Kongl. Maj:ts vid 1834 och 1835 årens riksdag a-flå Ina nådiga berättelse om hvad i riket och dess styrelse sedan nästföregående riksdag sig tilldragit innehåller, skulle till vederbörligt utskott öfverlemnas, hafva icke kunnat tillrättafås. Det resultat, hvartill utredningen ledt, är likväl att inhemta af ett officiell tillkännagifvande i Postoch Inrikes-tidningar för den 11 Oktober 1833 (n:o 237).
Inom de sex första månaderne hvarje år skall ock en balansräkning uppgöras, utvisande de tillgångar, köpmannen då eger och de gäldbelopp, för hvilka han då, på en eller annan grund, häftar; börande denna balans-räkning i sin ordning uti inventarii-boken inskiifvås. § 8. Inventarii-bok och balans-räkning skola af köpmannen med hans underskrift bestyrkas. Är det ett bolag, som rörelsen idkar, och äro alla eller flere medlemmar för bolagets förbindelser solidariskt ansvarige; då skola alla de, sjelfve eller genom ombud, underskrifva, som sålunda förpligtade äro. § 9- Dag-bok och inventarii-bok skola, innan de begagnas, inbindas och, hvar för sig, i fortlöpande siflerföljd, pagineras. Det, sorn införes, skall i oafbruten följd, utan luckor eller loma mellanrum inskrifvos. Ej må något af innehållet genom öfverstrykning eller annorledes oläsligt göras, eller genom radering, utbyte af blad, inskrifning mellan raderne eller i kanten ändras eller tilläggas. Bchöfves ändring eller tillägg, må det såsom fortlöpande text å bladet antecknas. Hafva andia anteckningar deremellan tillkommit, varde ändringen eller tillägget derefter infördt, och i sådant fall dagen uppgifven, då ändringen eller tillägget skedde. § 10.
Linvräkare B:ko R:dr 2: — Mätare » » 2: — Packare och Packhuskarlar . » » 2: — Sjömän: Understyrman och Constaplar samt Matroser och Timmermän, m. fl » » T: 24. Kockar och Jungman » » 4: —■ Styrmän, se mom. 1. Syjungfrur hos Nipperhandlare, Hattstofferare, Bundtmakare, Skräddare och andra handtverkare, erlägga hälften mot Gesäller, eller B:ko R:dr 1: — Timmeroch Mur-gesäller, lika med Gesäller. Tjäruvräkare » » 2: *— Utländningar, (deruti ej inbegripne Norrmän för Norrska produkter), sorn resa omkring i landet och, för egen räkning eller såsom utskickade för andra, utbjuda eller sluta handel om utländska varor, skola vid ankomsten, med uppgifvande af tiden, huru länge de vilja i riket sig uppehålla, till vederbörande uppbördsman för kronobevillningen i gränsorten erlägga 75 R:dr B:ko för tiden till ocb med tre månader, samt för hvarje månad derutöfver ytterligare 25 R:dr. Förr än hvad sålunda är föreskrifvet blifvit fullgjordt, derom bevis bör af uppbördsmannen å medhafvande passet meddelas, må pass för resans fortsättande inom landet eller för återresa ur riket icke kunna utfärdas; skolande sådan utländning, innan han eger i någon stad inom riket utbjuda eller sluta handel om utländska varor, jemväl åligga, att i Stockholm bos Handels-kollegium och i de öfriga städerne hos Magistraterne styrka sig hafva den stadgade afgiften betalt, ocb tillika uppgifva den tid, han vill i staden sig uppehålla. Den utländning, som, utan att hafva sådant fullgjort eller den stadgade afgiften behörigen erlagt, beträdes med att utbjuda eller sluta bandel om utländska varor, skall, jemte afgiftens erläggande, böta 300 R:dr B:ko, hvaraf hälften tillfaller åklagaren och hälften fattigkassan i den stad eller socken, der förseelsen egt Bevillnings-Ulskoltets Bilänkande, JYs i.
Visst är att man i ingen stad i verlden torde få höra partier som Madame Favart, Boccaccio, fru Boniface sjungas af en konstnärinna af fru Horwitx ’ rang. Det är endast skada att man så sällan kan få höra denna med rätta så högt skattade sångerska i par-tier som äro henne värdiga, der hennes talang lyser med dubbel glans, som t ex. i » Hoffmans äfventyr », » Drottningens vallfart » och ett par dertill. Nya teaterns sångpersonal är p&amp; qvinno-sidan rätt väl utrustad, men den manliga dess sämre. Särdeles märkes bristen på barytonsångare, någon som kan efterträda Fritz Arlberg. Södra Teatern har egentligen ingen sångare alls utom möjligen orkesterchefen, herr M. Strandberg, och de tre operettprimadonnorna utmärka sig mer genom fagra ansigten än fagra röster. Fröken Qrönberg torde väl vara den mest röstbegåf-vade af de tre, men fröken Anna Pettersson sjunger behagligare, och har i åtskilliga Judic-partier under säsongens lopp väckt ansenligt bifalL Den af våra artister, som mest påminner om Judic, fru Oysch, har endast skådats några få gånger — å Nya Teatern — som Niniche, hvilken betänkliga rol hon ger den förenade charmen af sin mjuka röst, sitt nyansrika efter Judic noga bildade spel och — last not least — sin briljanta teaterfigur.Stockholms teatrar. April — Maj 1886. Af Cla£s Lundin. Ett par högst intressanta teatermånader! Intresset ligger dock icke i främsta rummet i hvad våra egna författare och skådespelare under den tiden uträttat, som ej mer i två främmande konstnärers besök och i synnerhet i den enes utomordentliga konstnärskap. För vår egen scen kan det endast medelbart och förnämligast genom det tillfälle till nya iakttagelser det lemnar vara fördelaktigt, att en främmande, utmärkt skådespelare här någon tid uppträder. Ett sådant gästspel spränger hela spellistan och bringar oreda i teaterns arbetsordning. Det kan äfven vara mindre tjänligt för teaterns inkomster.
Då de jordegare vid Riksgränsen mot Finland, hvilka, i följd af Gränse-regleringsTractaten med Ryssland, måst afstå sina inom Finland belägna egor, utan att de vid det härvid verkställdta egoutbytet kunnat blifva för dessa förluster godtgjorda, varit berättigade till serskild ersättning af Staten; så hafva, efter uppgjorda och fastställda grunder, dessa ersättningar, dels i jord, dels i penningar, nu mera blifvit dem tillagda, jemte det åtskilliga hemman serskildt dervid måst förmedling undergå.] I följd af Rikets Ständers vid sista Riksdag framställda underdåniga önskan, rörande ytterligare anstalters vidtagande, för att befrämja Gästgifveri-skjutsnings-skyldighetens åtagande genom entreprenade, samt serskilda utvägar i öfrigt för ett förändradt utgörande af den för Landet så betungande hållskjutsen, har Kongl. Maj:t, för att än vidare utröna möjligheten af dessa entreprenaders allmänna ingående, i Nåder anbefallt Dess Befallningshafvande, att på de ställen inom Länen, der dylika entreprenader eller andra till samma ändamål ledande regleringar, hvarmed de skjuts-skyldige finna sig belåtna, icke redan egt rum, ytterligare genom tjenliga framställningar till Skjuts-lagen, så vidt möjligt är, söka bereda ingåendet af sådana entreprenader, efter de i Kongl. Cjrculaiiä - Kongl. Maj is Nådiga Berlin. A'.-o 1. 61 Brefvet den i3 Augusti 1810 hufvudsakligen fastställda grunder, och med iakttagande i öfrigt af de omständigheter, Kongl, Maj:t, till lättande af denna anstalt, såsom vilkor dervid föreskrifvit.
Örebro län. ötsk:s hemställan bifölls. Wermlands län. Frih. Cederström: Det är icke min mening att bestrida bifall till hvad StatsUtsk. i denna punkt föreslagit; men jag vill blott till prot. anmäla, att jag vid ärendets förevande inom StatsUtsk. icke försummat att söka fä de skattetitlar antagna, hvilka dels länets deputerade vid det med dem hållna sammanträde förklarat sig vilja bibehålla, dels ock K. M:s Befh:de uti underd. yttrande lill K. M. förordat: att nemi. bland hufvudräntepersedlarue äfven måtte uptagas hö och kött. Länets befolkning är icke så myckel åkerbruksidkande, som icke mera boskapsskötande, och jag har derföre ansett det vara fördelaktigt för de skattdragande att fä bibehålla nyssnämnde skattetitlar. Men då denna åsigt icke öfverensstämde med Utsk:s betydligt öfvervägande majoritets mening, och jemväl BondeStit jemte andra ledamöter från ifrågavande län ansågo den af Utsk. föreslagna förenklingen lända ej blott det allmänna, men äfven länets invånare till större nytta än den jag förordat, -syntes det mig icke lämpligt eller nödvändigt, att genom en reservation utveckla min åsigt i ämnet; jag skall icke heller nu blifva vidlyftig, utan inskränker mig lill att inför R. o. Ad. offentligt tillkännagifva, att jag vid ärendets behandling icke förbisett eller underlåtit att uttala hvad som i detta ämne synes mig vara för det allmänna och serskildt för länet nyttigast. Utsk:s i afseende på Wermlands län gjorda tillstyrkande, blef, uppå härefter framstäld propos., af R. o. Ad. bifallet. 234 t»en 20 Maj e. m. Gefleborgs län. Hr Prytz, Lars Adolf: I afseende å Utsk:s hemställan, alt dagsverksräntan i Gestrikland skulle förvandlas, hälften till spanmål och hälften till kött, vill jag blott i förbigående nämna, att det, enl. min åsigt, skulle vara för räntegifvare fördelaktigare om nämnde ränta förvandlades endast till spanmål.
Dock skall för lärjunge, hvars studier skola fortsättas utöfver fjerde klassen, latinska språket ej vara valfritt förr’, än lärjungen inträdt i den femte. §. 5. Vid lägre skola meddelas undervisning uti religion, historia, geografi, matematik, naturkunnighet, svenska, tyska, skrifkonst, teckning, sång och gymnastik. Vid medelskola meddelas undervisning uti desamma ämnen, jemte fransyska och latinska språken. Vid högre skola meddeles undervisning uti alla i §. 3 uppräknade ämnen. De serskilda skolorna sättas, i afseende på klassernas anordning, läroämnenas fördelning mellan klasserna samt lärjungarnes behandling, i 67 sådan öfverensstämmelse med hvarandra, att klasser med samma ordningsnummer motsvara hvarandra. §. 6. Läroämnena blifva föremål för undervisning i följande ordning: uti första klassen göres början i alla till lägre skola hörande ämnen med undantag af tyska språket; uti andra klassen tillkomme tyska språket; uti tredje klassen tillkomme latin eller för dem, som icke läsa detta språk, fransyska; uti fjerde klassen tillkomme fransyska för dem, som uti tredje klassen börjat latin; uti femte klassen tillkomma grekiska eller för dem, som icke läsa detta språk, engelska; uti sjette klassen tillkomme engelska för dem, som uti femte klassen börjat grekiska och derjemte åstunda undervisning i engelska samt filosofi; uti sjunde klassen tillkomme hebreiska för dem, som det åslunda. §. 7. Undervisning och öfning forlsältes uti hvarje ämne, sedan det inträdt, genom de öfriga klasserna, på sätt genom serskildt regie men’e närmare bestämmes, med hufvudsakligt afseende på följande mål uti de serskilda ämnena, nemligen: l:o uti religion: alt lärjungen göres förtrogen med Guds ord, den bibliska historien, kristendomens hufvudläror och grunddragen af den kristna kyrkans historia, hvarvid lärarens bemödande vare, att kristendomens sanningar af lärjungarne icke blott fattas med minne och begrepp, utan äfven omlättas med en för lefverne! fruktbärande tro.