Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det vigtigaste och förnämsta skälet för l-rdrs-sedlarnes indragning är naturligtvis den genom silfvermynts begagnande i större mängd, allmänheten bibragt riktiga upfattningeu af hvad med mynt rätteligen bör förstås, nera 21* I> en 28 J t n u »r t. ligen den metalliska valutan och icke dennes representant, papperslappen. Med en sådan kännedom skulle allmänheten måhända mer än nu upinärksamma de lagstiftnings åtgärder, som berörde denna del af landets tillgångar, och man skulle kanske i sådant fall dervid tillvägagå med större försigtighet och klokhet iin förr, då allmänheten icke fick kännedom om en Slats bankrutt förr än det redan var för sent att kunna, om ej förekomma densamma, dock i någon mån förminska dess skadliga följder. Ty om silfver vore mer allmänt i rörelsen begagnadt, skulle, vid en annalkande Statsbankrutt, denna på förhand bebådas genom det osvikliga och alltid sig dervid visande kännetecknet att silfvermyntet blef mera sällsynt, emedan man visste sig deri ega en verklig valuta — och derföre gömde detsamma tillsvidare. För allt det silfvermynt, som vid sådana kriser vore i rörelsen utelöpande, sluppe allmänheten således gå in i Bankens konkurser, i hvilka vanligen gifvils kreditorerne dåliga ackord, de der i sednare tider fått namn af realisationer. En realisations bestånd beror eller uprätthålles visserligen icke endast deraf, att en större mängd silfver är i allmänna rörelsen utelöpande, men de menliga följderna af Bankens oförmåga att i en framtid kunna med silfver inlösa sina sedlar, förminskas i samma mån som silfvermynt är i rörelsen utelöpande. Man hör väl medgifvas nyttan deraf, att allmänheten bibringas denna riktiga föreställning om ett mynts rätta betydelse genom silfvermyntets spridande i rörelsen; och, säger raan, genom skillings-sedlarnes indragning kan detta ändamål anses »vara åtminstone till någon del vunnet.
Majits Befallningshafvande, å ena, och samtliga embetsverk och myndigheter, å andra sidan, då omständigheterna det medgifva, expediera sina beslut genom resolution tecknad å handlingarne. 4:o att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj;t täcktes medelst nådigt Cirkulär till vederbörandes efterrättelse förklara, att vederbörande embetsverks, myndigheters samt embetsoch tjenstemäns genom lag samt särskilda författningar, reglementen och instruktioner medgifna rättighet att i tjensteärenden äska Konungens Befallningshafvandes medverkan till vinnande hos annan myndighet eller tjensteman af åtgärd, som på den sednare beror, är inskränkt till de fall, då antingen samma myndighet eller tjensteman icke, efter hvad derom särskildt finnes förordnadt, är stationerad på bestämd ort eller ärendet i och för sig är af beskaffenhet att detsamma anses böra komma till Konungens Befallningshafvandes kännedom. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 16. 3 Genom förstnämnda förslag, hvilket synes framkalladt endast utaf mängden af de göromål, som tillhöra Lands-sekreterarne, skulle en väsendtlig rubbning ske i den grundsats, på hvilken Länsstyrelsens organisation för närvarande hvilar, nemligen att denna Styrelse, anförtrodd åt en Landshöfding, af honom utöfvas med biträde af Lands-sekreterare och Lands-kamererare, begge ansvarige hvar för sin afdelning, nemligen Sekreteraren för de ärenden, som handläggas i Landskansliet, och Kamereraren för dem, som behandlas å Landskontoret. Till den förre eller Lands-sekreteraren intager Läns-notarien, enligt nämnda organisation, en alldeles underordnad ställning. Men enligt motionärens förslag, komme Lands-sekreterarens funktioner och ansvarighet att delas emellan tvänne, åt hvilka i sjelfva verket derigenom bereddes en likställighet, som dock skulle råka i alltför stark motsägelse till det subordinerade förhållande, som med hänseende till andra tjensteåligganden fortfarande skulle ega rum emellan Lands-sekreteraren och Läns-notarien.
Jag vill begagna detta tillfälle, att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att då det, enligt 54 §. Riksdagsordningen, är Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottets pligt, att anmärka brister i de Allmänna hushålls-anstalterne och förändringar deruti föreslå, samt att upptaga alla hos Riksens Ständer uppkomne frågor om förändring, förklaring och upphafvande af Lagar och Författningar, som Rikets allmänna hushållning röra, är det naturligt, att Utskottet icke kan inskränka sina förslag till blotta ordalydelsen i en motion; ty då vöre det ofta ej möjligt att föreslå uågon förnuftig lag. Utskottet måste derföre generalisera de ämnen , som öfverlemnas till dess behandling och bedömande. Detta är likväl icke fallet med nu förevarande fråga; ty motionen afser KyrkoBetjeningen och dit höra såsom jag förut anfort, äfven kyrkovaktare. Herr Grefven och Landt Mar/kal ken yttrade, att då icke allenast i prasmisserne till motionen förekom ordet kyrkovaktare, utan ock i resultatet af densamma ordet kyrkotjenare ; ansåg Herr Grefven och LandtMarjkallen sig bör nyhems tälla, om icke Ridderskapet och Adeln Ven 7 Maji e. m. behagade bifallg OeconomieUtskottets Betänkande, hvilken proposition med Ja besvarades. Vid förnyad föredragning af StatsUtskotteta den 5 dennes under N;o i5a argifne, samt den, 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar, vid Utskottets den si sistledne Mars meddelte Betänkande, angående beräkningsgrunder för Riks Margångspriset å den under Rikets Embetsoch Tjenste-: mans löner inbegrip ne spannemål ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att enär sistnämnde. Betänkande redan blifvit af de öfrige trenne. Riks-Stånden gilladt , för dess del dervid låta bero. Företogs till pröfning
E:co, samt att beloppet af vacance-afgiften per medium, efter de sista 8 åren beräknadt, utgjort omkring 13,700 R:dr för året, hvadan alltså denna öfverskjulit inkomsten af indelnings-räntorna årligen med omkring 6,000 R:dr B:co. Utskotten hafva äfven fått emottaga skriftliga och i behörig form affallade förklaranden från samtlige rusthållarne vid Södra Bataljonen af ifrågavarande Regemente, att de i allo biträda motionärernes framställning och yttrade önskan om denna Bataljons försättande i likhet med den Norra, samt att de fleste af dem ej ingått uppå vacance-afgiftens erläggande under ännu Fem år, utan lill följd af dem bibragdt öfvertygelse, att de eljest lomme att genast ånyo uppsätta Cavallen, med åliggande att jemväl anskaffa hästar samt beväringsmed flere persedlar, och utan att kunna påräkna, det Kongl. Maj:L och Kronan härtill frivilligt bidroge, enligt ingångna äldre förbindelser, hvarigenom de finge i första handen vidkännas en utgift, för gäldande hvaraf större delen skulle tvingas att gå från sina hemman, då de ej egde tillgångar dertill, och för hvilken, der den utginge, det sedermera kunde möta svårigheter att af Kongl. Majit och Kronan utkräfva full ersättning. I sammanhang härmed har äfven blifvit upplyst, att rusthållen vid nämnde Bataljon i allmänhet äro ovanligt små och på många ställen derjemte svaga både lill åker och äng; och hafva såsom exempel härå blifvit anförde, bland många andra, rusthålishemmanen Uåhle, Gunneröd och Klefde der icke skola hafva hvarldera mera än 22 tunnlands inoch utegor och ej skörda årligen öfver 5o tunnor spanmål.
Sedan nu alla omkostnaderna för införseln hit från Gette (deribland inheräknad leccage till 5 proc., men icke någon handelsvinst) blifvit efter vanliga priser upptagna, så visar sig, enligt denna kalkyl, att en svensk kanna sådan vinsprit skulle här kosta 1 Udr 49 öre, hvilket alltså med omkring 20 öre öfverstiger hvad Svenskt bränvin kostar; och då nu härtill ytterligare måste läggas en skälig handelsvinst, hvilken icke torde kunna antagas till mindre än 8 å 10 proc., så finner livar och en uppenbart, huru de farhågor »för en öfversvämning» al dylikt Franskt bränvin, hvilka man så nitiskt bemödat sig att sprida, saknar äfven den ringaste grund. Beträffande åter Franskt drufbränvins förfalskning med hvitbetsbränvin, så får jag för det första upplysa, att, enligt, samma uppgitt, detta sednare bränvin alldeles icke är drickbart, och derjemte, att det, äfven blandadt med annat bränvin, meddelar detta en sådan smak och lukt, alt den förfalskade varan derigenom med lätthet kan skiljas från den äkta. Men en ännu vigtigare omständighet är likväl den. att priset å hvitbetsbränvin i Frankrike uppgår till 50 francs pr hectolitre, eller till ett belopp, sorn med endast 2 francs understiger priset för vinsprit, och att således ingen, eller så godt som ingen, vinst kan uppslå af den supponerade förfalskningen. För öfrigt förefaller det mig temmeligen besynnerligt — lör att icke säga något annat — att man såsom utgångspunkt för sina ressonnementer antager, att en förfalskning i sådan skala, af millionstal kannor, skulle i ett främmande land, hvars offentliga myndigheter skola lemna intyg om varans beskaffenhet och ursprung, oanmärkt kunna bedrilvas och tillstädjas. Hvad nu frågan angående socker beträffar, så får jag i första rummet fästa uppmärksamheten derpå, att den här omnämnda konventionen mellan Frankrike, England, Belgien och Holland icke angår tullen å socker, utan frågan om den restitution eller drawbaek, som vid utförsel af ralfineradt. socker från dessa länder skall erläggas.
Jag anhåller dä att få fästa Herrarnes uppmärksamhet derpå, alt här icke är fråga om att afgifva någon und. skrifvelse till K. ål., deruti motiver böra anföras, ulan derest delta betänk, af R. St. bifalles, så är saken fallen. Derigenom kunna R. St. icke anses jemväl hafva bifallit de grunder, hvarpå Lisk. stödt silt afstyrkande, utan endast sagt, att motionen icke kan till någon åtgärd föranleda, och sålunda gillat det slut, hvari Lisk. stannat. Molivcrne dertill kunna mycket väl vara andra ände Utsk. hyst. Jag tillstyrker derföre bifall till betänk. Hr von Hohenhausen, 31 i eli. Sil v.: Det är i anledn. af hvad Hr Frih. Cederström anfört, som jag anser mig böra yttra några ord, på det alt den af motionären gjorde framställning ej måtte synas alldeles så orimlig, sorn nämnde talare velat insinuera. Då den värde Friherren påstått att den rättighet, hemmansägare på Gottland nu äga, att fritt och obehindradt bränna kalkmilor, den skulle de äfven förut haft, fäslän först efter det K. befules tillstånd dertill lemnats, så får jag dervid göra den väsendtliga ånmärkn. att denna, sistnämnde rätt inskränkte sig till öns behof, hvaremot de kalkugnar, för hvilka ersättning nu äskats, varit grundade på den större skeppningen till andra så väl inrikes som utrikes orter. Dessa ugnar hafva af ålder varit så väl till antal som till ortbelägenhet så bestämde, att skogen å ön icke alltför mycket skulle medtagas; och. derföre hafva också särskilde privilegier för dessa ugnar varit utfärdade. Derföre har också en särskild, ej sä obetydlig, skatt blifvit erlagd. Fordom hade denna bestämning till följd, alf ön hade sitt eget behof uppfyllt och dessutom kunde skeppa så mycket på utlandet, att der icke var brist på penningar hvarken till skatter eller annat. Skattcrne erlades vanligen förr i dukater.
Den i6 April. tcn, som pHde ätta föregående Hufwud - Marne kan besparas, mä anwandas tisl ett belopp af Ett Hundrade Tusende Riksdaler Banco, men icke dcrutöf-vcr, till cn Nionde Huswud-kitcl, ämnad till Jordbrukets och Naringarnes samt deriblad Fifferiernas uphjelpande och under, häll, med förbehåll att deraf inga pensioner, gratificationer eller benädningar mä utbetalas eller sersiilta Sum» mor till sädane iöremäl begagnas, hwilka ej med Jordbruk och Näringar gemenskap aga och hwad derutöfwer omförmalte Ioo,ooo Rdi besparing ingär, disponeraS pä sätt Stats-Utffottet redan förcstagit, hwarwid likwäl i synnerhet afseende bör hafwas pä de Näringar, hwilka hittills af Allmänna Medlen aldeles icke eller mindre an andre njutit understöd; Hwarförutan Bonde - Ständer instämt i Högloft RidderffapetS och Adelns Beslut, angående uprättande af en Hufwud - bok med dubbla partier öfwer alla Statens inkomster och utgifter, derom underdänig ansökning hos Kongl. Mast kommer att göras: Skolande de öfrige Refpective Stånden om detta Beslut, hwarmedelsi Stats-Negleringcn salunda bliftvit af Bonde-Standet hufwudsakeligen pröfwad och godkänd, genom wanligt Protocvlls-U tdrag wörcsamt och wäuligen underrättas, l/t SVPI 3. Ux UrotacoUo 8. L. 'ri-tZLrclN. Utdrag rf Protocollet, hållit hos Högwördige Prcste-Ständct den sz Fcbruarii igio. S. D. Ester öfwcrläggning om "Ukscns Högloft.
Vid bortgifvandet af en af desse löner år 1825 fann man oreda uppkomma deraf, att de stodo på Akademiens Stat, och, i anledning af erhållen befallning att föreslå en lämpligare reglering deraf, hemställde ÖfverlntendentsEmbetet och StatsContoret, att de borde å ÖfverlntendentsEmbetets Stat öfverflyttas och, med tillskott af en indragen lön derstädes, således löner för 2.-ne Architecter å denna Stat uppföras. Detta biföll ock Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref den 3i Januarii 1826, dock endast ad interim och tills frågan vid denna Riksdag Den aa Maji. »9 blifvit för Rikets Stander anmäld och af dem medgifven. Jag hemställer således, att ifrågavarande löneomflyttning vid återremissens besvarande måtte iakttagas. Herr von Hartmansdorff', August: På VetenskapsAcademiens Stat liar, till aflöning för de 3.*ne Intendenter, hvilka ega vården om de zoologiska, botaniska och mineralogiska samlingarne, blifvit hegardt ett anslag, 1,666 R:dr 32 sk. Utskottet har, ehuru den sistnämnde Intendenten icke åtnjutit någon aflöning för tillsynen öfver Mineralcabinettet, blott tillstyrkt t.ooo R:dr, och således afknappat de 666: 3a. För min del skulle jag tro, att då YetenskapsAcademien icke allenast befrämjar sitt vetenskapliga ändamål, utan äfven tjenar Staten såsom rådgifvare i en mängd förvaltningsärender, borde man icke spara på desse 666 R:dr 32 sk., utan när man funnit sig föranledd bevilja den större summan, kunde man äfven tillägga denna mindre. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf:
St:rs förenämnda skrifvelse framställda förslag, hvaremot dessutom Utsk. sjelf i nu afgifna Betänk, inlagt ett slags protest, då Utsk. förklarat sig visserligen icke vilja förneka att i flere fall tillåtelse för en främling att i Riket besitta fast egendom kan medföra fördel och särskilt omnämnt några sådana fall, sorn inträffat under den period, hvarom nu fråga är, ej tjenat till ovilkorlig ledning för StatsRådets åtgöranden, torde förefalla mindre underligt, än att Utsk. på ett sådant, af Utsk. sjelf såsom mindre lämpligt erkändt förslag, hvilket dessutom till all kraft och verkan förfallit, byggt sin anmärkn., helst Utsk. vid redogörelsen för den behandling, som utlänningens ansökningar om tillåtelse att få besitta fast egendom under ifrågavrde tid rönt, omförmält att två sådane blifvit afslagne, och dessa fall, hvilka således varit de enda der StatsRådets pluralitet funnit betänkligheter möta, följaktligen äfven ådagalägga att föredraganden vid sina tilleller afstyrkanden rättat sig efter hvad Rikets gagn och fördel i hvarje särskildt fall, enligt hans upfattning, fordrat. Att deremot sådane ansökningar af utlänningar, vid hvilka skäl till afslag ej förefunnits, äro vordne tillstyrkta, torde så mycket mindre böra klandras, som ett annat förfarande skulle ådagalagt väld eller godtycke, något, som i sanning vore stridande emot Rikets sannskyldiga nytta. Någon olägenhet har ej heller, efter hvad kändt är, upstått af de meddelade tillåtelserna, utan hafva de skedda inflyttningarne fastmera i allmänhet verkat i den fördelaktiga riktning, som Utsk. ansett önsklig. 392 Den 18 Juli. Värdet af den jord, som för närv:de af utlänningar områdes här i landet, upgår ej heller till något särdeles betydligt belopp i jemförelse till landets hela fastighetsvärde.
I anledning af Friherre Ehrenborghs anmärkning, att Utskottet ej bordt bifalla den föreslagne summan, om icke Ut. skottet tillika antagit de uti Kongl. Maj:ts proposition åberopade skäl, får jag erinra, det hvar och en bör finna att Utskottet ej kunnat ingå i pröfning af Summan , då personalen ej var^uppgifven, i anseende hvartill 6amt då Riksdagens slut ansågs vara för handen, Utskottet tillstyrkt bifall å 6umman, med afseende Den 4 Juliu 8? dera, att hvad som deraf öfverblefve, under iagttagande af de utaf Utskottet utstakade grunder, skulle komma Staten tillgodo. Utskottet ägde ingen anledning att frångå de principer nu i 8 år blifvit följde, och jag vet för öfrigt icke eller hvilka betydliga tjenster de gjort Riket , hvilka tillhört Hennes Maj:t EnDrottningens Hof, och som kunna berättiga 1 dem till större fördelar, än andre i samma ställning med dem. Det vore visst önskligt, att Riksens Ständer voro i tillfälle, att alltid visa generositéj men då åtskilliga Enkor efter Embetsmän, oagtadt deras mäns, ofta under mera än 40 års ansvarsfull och trägen tjenst, uppoffrat sin enskilda förmögenhet, få åtnöjas med en i jemförelse till de nu ifrågavarande personer högst obetydlig pension, t ex., Lands-»' häfdingeeller GeneralMajors Enkor med deras vederlikar få, sedan behörigen blifvit styrkt, att de äro utfattige, icke större pension än 150 R:dr, och måste ändock vänta tills, genom inträffande dödsfall, ledighet finnes inom den class de tillhöra, så anser jag, att så länge man icke kan iagttagaden billighetsgrund, att bevilja någon tillökning åt desse, de, hvilka höra till HofStaterne, ej kunna anses vara illa lottade, då de undfå pensioner i det förhållande, att en Statsfru, nu får Soo R:dr Banco. Friherre Boije: Jag instämmer med Herr Påhlman deruti, att Friherre Hjertås motion särskildt må till StatsUtskottet remitteras.
Nej hörts j och jag tror mig hafva märkt, att Ståndet önskar, det Hans Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken ville utse Ståndets Deputerade. Någon tid upptogs då icke till val, och jag ber, att Hans Excellence täcktes i denna deleo gå Ståndets önskan till mötes. Ridd, 0. Ad. Prof. VI. Hans Excellence, Herr Grefven och Landil 'Marskalken yttrade, att då det fordrades en särdeles grannlagenhet, för att af ett så talrikt Stånd, som Ridderskapet och Adeln, utvälja endast trenne Personer, vore Hans Excellence föranlåten att å nyo undanbedja sig detta förtroende, samt hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln täcktes tillåta, det Herrar Electorer måtte få bemälte Deputerade utse. Bifölls. Justerades följande i Utdrag af Protocollet, hållit hos HogS loflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 2i Maji S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-i Utskottets så väl den 27 sistlidne Februarii afgifne Betänkande, angående väckt fråga om skärpande af det nu för tjufnader stadgade straff mm-, som ock den 25 sistledne April meddelte, samt den 16 dennes på bordet Jagde UH låtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln vid Utskottets förra Betänkande gjorde anmärkningar, blefvo berörde tvänne Utlåtanden till alla delar af Ridderskapet och As deln afslagne. Ut supra. S. D.
Raab betydligen hafva afvikit från den beslutade ordningen, då lian yttrat sig öfver flere §§:r. Den nu föredragna 8:de punkten afser en af Prosten Almqvist väckt motion att Bankens fastighets-lånerörelse skulle pä Riksg:s-kout. öfverflytlas; derpå har Utsk. svarat och anfört mer än tillräckliga skäl för afslag. Frih. Raab har framställt ett nytt förslag, då han yrkal, att Riksg:s-kont. skulle bli förläggare åt Hypotheks-föreningarne; denna framställning hänför sig mera till den 9:de punkten och hörer således icke till den föredragna; men då frågan förekommit och en ledamot, Frih. Palmsljerna redan yttrat sig deröfver, vill jag Den 12 April f. m. 325 endast hafva äran förklara att jag i hufvudsaken öfverensstämmer med sislbemälde Friherre. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Förekommen i hvad jag ämnade yttra af Frih. Palmstjerna, anhåller jag att få med honom förena mig, och, medan jag har ordet, fästa upmärksamheten derpå, att hvad Frih. Raab framställt, med rätta kan anses som en förpost-affär till hvad i framliden kommer att hända, då Hypotheks-föreningarne i följd af sine operationer ådagalägga sin oförmåga att sjelfve reda sig och den utländska skuldsättningen gör det lill en nödvändighet för det allmänna att träda emellan. Men innan denna olvcksbringande tidpunkt inträdt, är det icke skäl att inblanda Riksg:s-kont. i dessa inrättningar; den liden kommer beklagligen nog då det måste gå dertill; dessförinnan är det icke värdt att taga något steg, så mycket mindre som villkoret matie vara att dessa Hypotheks-föreningar sättas ur stånd att vidare befatta sig med dessa sina s. k. affärer. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk. Hr Lefrén, Joh. Pehr: För flere år sedan, jag menar redan 1834, så yrkade jag ett förslag i förevarande hänseende, som då, efter mitt förmenande var ulförbardt.
Riksmarskalks-embetet den 16 innevarande månad meddeladt förständigande, Ståthållare-embetet på Ulriksdals slott underdånigt yttrande afgifva. — 333 — Hitintills har, endast i mån af något nytt kontrakts utfärdande, detsamma blifvit i afskrift bifogadt samma års räkenskap, med i allmänhet deruti införd hänvisning, rörande de äldre kontrakten, till räkenskapen för de år, derunder hvart och ett af dem blifvit upprättade; genom hvilken åtgärd den fördel hufvudsakligen varit afsedd, att icke belasta räkenskapen med lika lydande bilagor till enahanda antal som arrendeåren, vanligen trettio år; skolande, med anledning af hvad sålunda blifvit anmärkt, hädanefter iakttagas, att i redogörelsen för årets räkenskap meddela uppgift å tiden, då hvarje kontrakt blifvit upprättadt. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, C. A. MANDERSTRÖM. Willi. Ingelotz. Stockholm den 19 November 1861. Kongl. Vitterhets-, historicocli aiitiqvitets-akademiens underdåniga utlåtande, i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer anmärkt rörande samma Akademis räkenskaper för år 1859. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Med nådig befallning att inkomma med underdånigt utlåtande, har Eders Kongl.
Maj:ts önskan, att bespara Statens medel, jemte den öfvertygelse, att en President icke behöfves, hvilket vållat, att någon sådan icke blifvit tillsatt. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets förevarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda lill detsammas återremitterande. Ropades några Ja jemte starka Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla StatsUtskottets berörde Utlåtande. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att, som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, Propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr Rosenqvist anmälte till Protocollet sin reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut. Vid förnyad föredragning bifölls StatsUtskottets den 17 sistlidne Junii under N:o 172 afgifne, och den 3 dennes på bordet Den i3 Julii f. ra. lagde, Utlåtande, angående indragning af VexelControlleurs befattningarne. Föredrogs ånyo ConstitutionsUtskottets den 20 sisllidne Junii under N:o 36 aflåtne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde Memorial, med Betänkande i följd af StatsRådsProtocollens fullbordade granskning. Friherre Boje, Ludvig, samt Herrarne Hjerta, Gustaf , och Rosenqvist, Fredrik Leonhard, anhöllo, att detta Memorial måtte ytterligare få hvila på bordet. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, att den af flere Ledamöter sålunda framställde begäran, att ConstitutionsUlskoltets berörde Memorial måtte ytterligare få hvila på bordet, enligt 49 §• Riksdagsordningen icke kunde förvägras.