Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För Rikets Ständers JustitiaeOmbudsman, lärer mig vetterligen ingenting i denna väg vara stadgadt. Nu, då det tillfälle inträffat, att Herr Friherre Mannerheim för sin höga ålder afsagt sig denna tjenstebefattning, som han allt ifrån tjenstens första inrättande 1809, fortfarande, Riksdag från Riksdag varit af Rikets Ständer anförtrodd, förekommer, att decidera häröfver. Jag vågar derföre ödmjukligen föreslå, att Riksens Ständers JustitiaeOmbudsman, Friherre Mannerheim, som innehar den höga åldern af 74 år, må tilläggas rättigheten att bibehålla sin fulla lön, såsom pension för sin öfriga lefnad. Då jag härvid vågar erinra om de utmärkta tjenster emot Fäderneslandet, som Friherre Mannerheim 1809 gjorde, och som tillvågabragte och stadgade vår närvarande lyckliga constitution, så fruktar jag så mycket mindre ett befaradt afslag på denna min motion, då det ädla Svenska fol - g6 Dm 6 Augusti f, m, ket i detta bifall förenar en tacksamhetskånsla emot en förtjent man, och en för framtiden stadgad rättighet för Riksens Högloft. Stånders enda enskildta tjensteman, hvarigenom han blott beviljas samma förmåner, som andra Statens civila Embetsmån, Om communication med de Respective MedStånden af detta mitt ödmjuka Memorial, samt remiss deraf till vederbörligt Utskott, vågar jag Ödmjukast begära. Herr Berghman, Ambrosius Magnus: Ridderskapet och Adeln har åter kommit till det vanliga Riksdagsåmnet, Götha Canal. Nu såsom vanligen med felslagna förhoppningar: att se detta så kallade storverk fullbordadt, ehuru Riksens Stånder detsamma understödt med högst betydliga summor. Vid detta tillfälle hade det varit af största vigt att veta, till hvad belopp desse understöd kunna stiga.
Då hypotheksföreningarna icke få mer än ga proc., och icke kunna amortera längre än dess egna låntagare, som fått löfte, att af de 6 proc., som skola årligen erläggas, 4 proc. beräknas som ränta och 2 proc. som capitalafbetalning, är det ju klart, alt Riksg.cont. sjelf måste amortera de återstående 8 proc. af det förskrifna capitalet. Der - D«n 3 Februari t. m. Dernäst yttrade samme talare, att coursdifferencen öfver pari skulle komma Riksg.cont. till godo och således vara en fördel. Men om utländningen icke direcle lefverera»- sjelfva lånet i vexlar, utan skickar dem hit till försäljning och för de erhållna b:cosedlarna uttager silfver i Banken al pari för att lefverera det till Riksg.cont., så är det icke Riksg.cont., utan utländningen, som vinner på den högre coursen, hvaremot Riksg.cont. sedermera vid hvarje ränteliqvid förlorar, så länge coursen står öfver pari. Vidare har samme talare ifrat emot R. St., som skola hafva gjort oredan i myntet. Jag får i anledn. häraf blott erinra, om det icke varit Regeringen, som framkallat såväl riksg.sedlarna och sedelemissionen 1809, sorn indragningen 1817. En annan talare har påmint om Preussen och de åtgärder, som der blifvit vidtagna i samma syftning, som nu äro i fråga hos oss. Jag anhåller att härvid få erinra om den stora skillnaden emellan ett land, som undergått sådana calamiteter, som Preussen då bade gjort. Ej under, om der liehöfdes lån; men väl kan man undra deröfver här. Samme talare har sagt, att realisationen sannolikt ej skulle bestå utan detta lån. Har då icke realisationen redan bestått i 3 månader under den mest ofördelaktiga årstid, utan lån? En annan talare har sagt, att det varit riksg.sedlarna, som odlat våra fält. Ja, man kan säga detsamma om sedelemissionen 1809; men jag frågar, om sådant visar helsotillstånd och icke snarare ett febertillstånd eller convulsioner.
Jag gillar fullkomligt, att Stats-lJfsk:t ansett sig vid uppgörande af statsregleringen för 1867 böra iakttaga all möjlig sparsamhet, och icke bevilja anslag för företag, med hvilkas påbörjande eller afslutande utan fara kunde uppskjutas. Jag har derföre ej heller reserverat mig mot Utsk:ts beslut ang:de den nyss föredragna punkten a), ehuru jag skulle gerna sett, om Den 28 Februari e. m. 691 arbetet å sjelfva fästningsbyggnaden vid Carlsborg kunnat bedrifvas med större anslag och mera kraft; men hvad jag mäste ogilla, äro de skäl, som Utsk:t anfört för sitt beslut. Hvad åter angår det nu föredragna momit b, sorn handlar om förrådsbyggnader vid Carlsborg, så saknas nästan helt och hållet sådana byggnader för en del af materielen, och behofvet deraf är så trängande, att jag anser det vara alldeles oundgängligt att med det första fylla detsamma. Carlsborg är rikets centrala depotfästning. Der skola reservförråd al alla slag i krigstid vara upplagda. Från dessa förråd och i sammanhang dermed anlagda verkstäder skall armén förses med sina förnödenheter. Då således förrådsbyggnader vid Carlsborg ovilkorligen måste förr eller sednare uppföras, såvida fästningen skall motsvara sitt ändamål, kan det icke vara med god hushållning förenligt att på andra orter uppföra eller anskaffa provisionella byggnader, som framdeles blifva öfverflödiga, lika litet som att, i brist på tjenliga upplagsoch förvaringsställen, utsätta den för krigsbruk småningom samlade inaterieJen för vanvård. Om icke R. o. Ad. anser sig kunna bevilja hela det af K. M:t för ifrågavide ändamål äskade anslag, får jag hemställa, att åtminstone 100,000 rdr måtte under 1867 anvisas till förberedande arbeten å förrådsbyggnaderna vid Carlsborg, så att dessa med de anslag, som under en kommande statsreglering torde beviljas, kunna med all kraft bedrifvas. Ilr Lagerhjelm: Jag anhåller att få fästa R. o. Ad:ns uppmärksamhet derpå, att, då R.
Deraf utgåenDe SSewillningnmeDel, fall utan uppehåll lefwerera De# famma i SanDt#Ränteriet odj oeriflceraD väfning Deröfwer till SanDn#£onto# ret afgifwa; men annan Söewillning, få wäl font anDra iCronoutfplDer, Ijwilfa af militaire €mbetn* od) tjenfemän böra utgöran, Debitera^ odj uppbäran af weDerböranDe UppbörDnmän å Den ort, Der perfonen är mantain# odj fattfrifwen. §• 84. jöewillning för De af Regementernen löntagare, forn njuta affomf af in# Dragne bofällen, fronotionDe, flemmannräntor od) 0tatnanflag m. m., påfören Dem af Regementnfrtfwaren eller uppbörDnmannen, efter Den på fat faffällDe lönen, fåfom wore Denfamma till bela ftt belopp fontant utgåenDe. §. 85.
Då nu ånjm föredrogs Expeditions-Utskottets den 10 dennes på bordet lagde Memorial N:o 13, i anledning af Post-Iuspectoren C. F. Lindstedts ansökning om förhöjning uti ett honom vid sistlidne Riksdag tillagdt arfvode, blef samma Memorial lagdt till handlingarne. S. D. Remitterades lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet ett at Herr von Stahl, Emilj denna dag afgifvet yttrande, i anledning af Utskottets återremitterade Betänkande N:o 99, i anledning af väckta motioner, rörande förändrad reglering af Consuls-districten samt utfärdande af ny Consulad-stadga. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. f. m. Remitterades lill Stats-Utskottet en af Professor Grafström med anledning af nämnde Utskotts Utlåtande N:o 308 väckt motion, att efter vederbörlig af Konungens Befallningshafvande verkställd undersökning om förhållandet för dem af allmogen inom Norroch Vesterbottens Län, hvilka i&- ke, utan sin totala undergång, skulle kunna återgälda den undsättning, som de åren 1833—1836 genom Grosshandlaren Liljewalch erhållit, måtte beviljas samma förmoner, som öfrige till Staten skuldsatte undsättnings-tagare i nämnde Län. S, D. Fortsattes den sedan sista Plenum den 11 dennes, hvilande föredragningen - Prot.
ni, som hindrar andra att komma fram. Dialektik! Er lär ingen stå i vägen för. Det är VÄRFLOD PASTORN. att jag fört ett uselt och tygellöst ungdomslif? Jo ni! Är ni mer gentleman än jag? WOLFF. Hvem hade i dag lagt fröken German på tungan, Hämd således? (Lågt.) Svartsjuka kanske? PASTORN. bringa sanningen i dagen trodde jag åtminstone skulle vara en så moralisk sak, att den öfverensstämde med herr Wolffs principer. WOLFF. Hvarför skulle hon inte veta, hvem ni är också? Att gion... och... Det är underligt att ni inte kommer med patriotismen också Vet ni, att den som inte... givit stort i samhället. Hvad tjänar det till att prata om moral... och reli afkald på dem, som danskarne säga, han lär inte uträtta KRISTOFER. Hör du, Wolff... WOLFF, afbryter, alltjämt till pastorn. era gamla, flintskalliga auktoriteter i vägen för mig, som vill offra mig själf och allt för andra. Hvad kan jag uträtta som medborgare, som författare, om jag förlorar min auktoritet? Begriper ni inte, att det behöfver stå någon bakom mina ord? KRISTOFER, stiger otåligt upp. Ni har ingen rätt att för er egen skuld ställa er och Du bråkar och brammar så förbannadt, Wolff, utan att det tjänar någonting till. Inte skall du väsnas om FJÄRDE AKTEN dina böcker. Med dem reformerar du väl inte verlden. Inte är det så många som läsa böcker. WOLFF. Jag är åtminstone en röst. KRISTOFER. Hvad hjälper det, när du bara skränar? WOLFF. Jag kan väl inte tiga häller? KRISTOFER. Nej, det hörs nog. WOLFF. Vill du, jag skall svika min fana? KRISTOFER. någon frälsningsarmée? Hvad fan är det för en fana? Har du tagit värfning WOLFF. Hvad vill du, jag skall göra då? KRISTOFER. har någon att ställa bakom dina ord! WOLFF. Du skulle ge tusan i att skrifva böcker om du inte Kristofer.
På dessa grundelvill Kongl. Majit, efter det Statsrådet och Högsta Domstolen hörda blifvit, härmedelst föreslå Rikets Ständer, att, med upphäfvande af hvad om förlagslån och förlagsfordringars intecknande och betalningsrätt nu är genom särskilda Författningar stadgadt, samt med ändring af Handelsbalkens 17 kap. 7 § sista punkten, dels så vidt förlagsfordran derigenom tiller - kännes förmånsrätt utan inteckning, dels ock hvad angår den fråga, uti hvilket gods förmånsrätten skall gälla, förordnadt varder, som följer • Gifver någon förlag i penningar eller varor, att anlägga eller drifva bergsbruk, fabrik, verkstad eller annan inrättning till beredande eller förädling af råa ämnen; ege förlagsman låta förlaget intecknas, på landet hos Häradsrätt och i stad hos Rådstufvurätt, inom hvars domvärjo bruket, fabriken , Kungl. Maj:tu Nåd. Proposition, N:o 15. 25 ken, verkstaden eller inrättningen anlägges eller finnes; och njute sedan i den ordning, sista punkten af 7 § i 17 kap. handelsbalken bestämmer, förmånsrätt i det, som tillverkadt är, samt i de för tillverkningen nödiga råa ämnen, i fordringar hos arbetare eller andra, för sådana förskott i penningar eller varor, som till brukets, fabrikens, verkstadens eller inrättningens drift lemnade blifvit, så ock i all den lösegendom, vare sig redskap, dragare eller annat, som till bruket, fabriken, verkstaden eiler inrättningen hörer. Då i stad Rådstufvurätt icke finnes, vare Häradsrätt i orten behörig att inteckning meddela. § 2. Hvar, som lemnar hafseller saltsjöfiskare förlag till fiskets idkande, ege ock låta det intecknas vid Häradsrätten eller Rådstufvurätten i orten, der fiskaren har sitt hemvist och njute sedan förmånsrätt i fiskarens fångst, fartyg och fiskredskap, under iakttagande af den ordning ibland borgenärer, som med det i § I åberopade lagrum instämmer. § 3. Är förlagsinteckning gifven för fleres fordringar och räcker ej godset till för alla, håfve den, som äldre inteckning eger, företräde.
I afseende å denna lånerörelse äro följande förslag i olika syftning väckta, nemligen af: l:o Grefve Gyldenstolpe, A. G., att de å fonden inflytande kapital—inbetalningarne måtte användas till diskontering och utlåning för handel och näringar samt till kassa-kreditiv åt enskilde personer, hvarigenom ofvanberörde lånerörelse skulle framdeles komma att alldeles upphöra och den dertill nu anvisade fond till Bankens diskont-rörelse öfverllyltas; 2:o Herr Montgommery, G., att nya skiftesoch odlings-lån icke vidare må beviljas och utgifvas från Banken, men de redan utestående af Banken i stadgad ordning indrifvas, samt att, i fall så beskaffade lån fortfarande ansåges nyttiga och nödiga, desamma måtte af Riksgälds-kontoret öfvertagas, att derifrån utgå och der bokföras; 3:o Riksdags-fullmäktigen Ola Månsson från Christianstads län, att, med upphäfvande af Banko-reglementets 160 §, den i och för skiftesoch odlings-lån afsedda summa 80,000 R:dr, äfvensom 520,000 R:dr, utaf fonden för utlåning mot 20 Banko-VIskottets Betänkande N:o 37. inteckning i fastighet på landet måtte med tillsammans 600,000 R:dr Banko eller 900,000 R:dr Riksmynt öfverlemnas till Riksgälds-kontoret, för att användas till ut låning för mindre odlingsföretag åt enskilde; att från nämnde fond må beviljas lån till belopp af minst 50 och högst 100 R:dr Riksmynt för hvarje tunnland af den till odling anmälda areal-vidden; att sökande må af fonden undfå lån för fyra till och med sextio tunnland odlings-mark, hvaremot för större areal, som hänföres till benämningen af större odlings-företag, lånerätt i fonden icke beviljas; att för lånens utbekommande må gälla hufvudsakligen de grunder, som uti Riksgälds-kontorets reglemente för erhållande af större odlingslån i allmänhet äro fastställda, samt Rikets Ständer i öfrigt närmare bestämma vilkoren och uti särskilda §§ af berörde reglemente meddela de föreskrifter, som för ändamålet vidare erfordras; att, i afseende på sättet och ordningen för lånens återbetalande, må tillämpas samma grunder och stadganden, som iakttagas i fråga om återbetalning af sådana medel, hvilka i och för vatten-aftappningar och större odlings-företag meddelats, eller •Sålunda att, efter fem års förlopp från slutet af det år, hvarunder lånemedlen från Riksgälds-kontoret utbekommas, under 44 4/2 års tid årligen erläggas 8 procent, hvaraf 2 procent till amortering; 4:o Riksdags-fullmäktigen G. Hultman från Orebro län, att i Banken må afsättas en fond till befordrande af täckla dikens anläggning förmedelst lån mot låg ränta och amorterings-skyldighet under sexton år,
Och be - Den 17 April. 867 bcflöt Bonde-Ständet att gilla och antaga hwatz Utffottet i detta amne föreslagit och hemstalt, dock sä att dä underhälls-summan nu blifwit i enlighet med Utffoktets projeetaf Ständet faststälde, anser Skändct fördelningen deraf till wista Corpscr och Grader böra pä Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning ankomma, sedan Kongl. Majit häröfwer i näder behagat infordra dest tjenstgörande GeneralAdjutants för Armeen undcrdäniga utlätande. Vt sux>rs>. S. D. Efter inhamtatz underrättelse, huru som enligt Kongl. Kammar-Collegii faststälda Arbcts-Ordning Allmogen äger till godo njuta den förmon, att enär dest Beswärs-handlingar uti förefallande ämnen blifwit till Kongl. Collcgium ingifne, sedermera utan behof af ombud har vä stallet sä Kongl. Collegii Expeditioner genom Konungens Befattningshafwande sig i Otterne tillstalde, beflöt Bonde-Ständct witz nu företagen granskning af Allmänna Bcswärsoch Leconamic-UtskottetS betäiikande den 7 dennes angäende Insinuations,afgiften till Kongl. Collegii Sanccllie, det Ständet, lika med hwatz Wälloff. Borgare-Srändet uti Protocolls-Utdrag den 14 innewarande manad sig utlätit, icke har nägok att päminna witz den författnings bibehällande som tillägger Kongl Collegii Cancellie Betjening l6 st. för hwarje dit ingifwandc priwat ansökning och Beswärsssrift, dock med willtor att Allmogen hädanefter som hittills fä njuta äfwannämnde förmän j afseende pä dest Expeditioners utbekommande till godo. Vt svxirs.
Under den 15 Maji 1821, CirculairBref till Landshöfdingarne om de ExtraRoterings-skyldiges hörande vid en föreslagen ändring uti de Rustnings-skyldigheter, som genom Konungs och Ständers beslut blifvit faststälde; hvilket Extra Roteringsskyldiges hörande tydligen strider mot nyss åberopade Lagrum, heldst det åsyftade en betydlig Stats - Medlens besparing, på bekostnad af Extra Rothållare, och 128 Constitutions-XJtskoltets Betänkanden. Under den 50 April 1822, har Kongl. Majit, uppå LandshöfdingeÄmbetets i Örebro Län gjorda underdåniga hemställan, om ändring i förestående Regeringens proposition, till förmån för vissa Extra Rothållare inom nämnde Län, i Nåder förklarat den sålunda föreslagna nedsättning i målet på Trosshästar med flere ändringar, vara antaglige Härvid förekommer icke allenast olagligheten af den först föreslagna ändring af gällande Författningar, utan äfven den väld, hvarmed en partiell eftergift i Roteringsskyldigheten, genom det sednare medgifvandet, blifvit enskilde tilldelad. Som en betydlig anledning till anmärkning mot StatsSecreteraren för KrigsArenderna anföres: den, i olaglig fotm, till Regements-Chefer utfärdade befallning, att på förslag till lägsta öfficers-graden utesluta dem, som icke kunna förete säkerhet för en viss årlig inkomst af enskiId förmögenhet, och då denna olaglighet blifvit beifrad, har StatsSecreteraren Quiding, i skrifvelse till Riksens Ständers JustitiaeOmbudsmnn; den 17 April 1821, ådagalagt ett så uppenbart förakt för Grundlagens Stadgande och ett så meningslöst förklarande af sin Ämbetsmanna-åtgärd, att man med Constitutions-Utskottets betänkanden. 129 med full visshet nödgas bestrida ifrå^ava O D rande StatsSecreterares oväld och skicklighet. 2:0 Genom Kammar-Expeditionen.
Värde med så Stor panna, som derföre belöper, äfven med öppen rätt för flere sådane Jord-egare eller innehafvare* som det vilja , att förena sig om flera gemensamma Bränneriet, för att få begagna så Stor panna, som för de förenades jordvärde efter Tariffen belöper; dock får af alla sådana föreningar icke begagnas större än en po kannors* på visst uppgifvet ställe inrättad panna af enkel beskaffenhet. Ifrån dessa föreskrifter Vare Stockholm och Götheborg undantagna* för hvilka 8 §• uti Kongl. Kungörelsen den 19 Maji 1824 fortfarande tjenar till efterrättelse*” Häremot hafva Ridderskapet och Å« deln > Pv,villn.-j Pagoch Oec.-Ulsk. Meni. JV.-o 27; ty deln vidhållit denna §. i enlighet med t 8'i4 års Kungörelse; — Preste,-Såndet bifallit TJtskottets, uti Ull. Nio 16, i afseende härpå, framställda förslag med endast den förändring, att, i stället för de i §:s början förekommande orden: JJaf de fleste röstegande invånare i hvarje Stad skulle det heta : ”af de fleste jordegande invånare i hvarje Stad må det bero etc.;” —och BondeStåndet i detta afseende vidhållit sitt förra, vid föredragningen af Bet. N:o 6 fattade beslut, hvarigenom bifall lemnäs till det då gjorda förslag, att en 5o kannors panna skulle vara den högsta, med hvilken hnge brännas brännvin, när flere Jordlottsegare i Städerne förena sig till utöfvande af denna rättighet. Härvid uppstår först fråga om den kannerymd, som vid sistnämnde sammansättningar i Städerne må få begagnas; och emedan Preste-Ståndet bifallit Utskottets senaste, uti N:o 16, gjorda hemställan, att till och med 90 kannors panna skulle dervid få begagnas; och Borgare-Ståndets beslut i denna del med Preste-Ståndets öfverensstämmer, samt af Ridderskapets och Adelns gillande utaf 1824 års Författning, Bih> till /i.
IIr Gr. o. Landtm, hemstälde vidare om R. o. Ad. behagade afslå ifrågavar. betänk., samt förklarade, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med många nej, det lian trott sig finna att ja härvid varit öfvervägande. Frih. Hamilton begärde votering. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att, då votering blifvit begärd, R. o. Ad. torde finna, att ja-propos:n borde innefatta bifall till betänk. och att, hvad nej-propos:n anginge, flere förslag, som dertill kunde antagas, voro framstälde. Många ledamöter hade nemi. yrkat afslag å betänk.; Frih. Tersmeden åter hade yrkat, att R. o. Ad. måtte besluta, att någon und. skrifvelse uti förevar, ämne ej bör aflåtas och att Utsk.-s betänk, lägges till handlingarne; och för öfrigt hade af Hr Prytz blifvit föreslaget, att R. o. Ad., med afslag å betänk., måtte förklara sig anse en ytterligare und. framställning i ämnet ej vara behöflig. Härvid frågade Hr von Hartmansdorff om någon begärt votering för vinnande af bifall till ja-propos:n, och sedan Hr Gr. o. Landtm, i anledn. deraf tillkännagifvit, alt voteringen blifvit begärd af Frih. Hamilton, som yrkat bifall till betänk., förklarade Hr von Hartmansdorff det han i sådant fall ville afstå ifrån sitt förslag, och instämma i hvad Frih. Tersmeden yrkat. Hr Prytz: Afven jag vill för min del instämma helt och hållet med Frih. Tersmeden för att undvika votering om kontra-propos., enär mitt förslag blott i ordalagen var olika med Frih:ns, men i sak detsamma. Hr Munck af Rosenschöld:
Djurgården måtte, emot vissa vilkor, uplåtas till Stockholms stad eller enskilde samt förses med byggnader och kajer för handelns behof; Lagutskottet: N:o 14, i anledn. af väckte motioner ang:de inteckning af aftal om nyttjande rätt till fastighet i stad. H. B. o. Ad. åtskiljdes kl. 3/4 på 12 på natten. In fidem protocolli, Alberl Munck. Lördagen den 7 Mars 1857. Plenum kl. 10 f. m. Just. 3 prot.utdr. för d. 4 dennes e. m. samt pleniprot. förd. 18 sistl. Febr. e. m. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. inkomne förslag till R. St:rs underd. skrifvelse!' till K. M. N:o 29, ang:de tillägg vid 28 § Reg:sF:n; N:o 30, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. om ändring i 39, 40 m. fl. §§ i Reg:sF:n och 4, 0 m. fl. §§ i Riksd:sOrdn:n samt om förändring i och tillägg till RiksAkten; Den 7 Mars. 77 N:o 31, ang-.de eftergift af Kronans rätt till tlana-arf efter enkan Ulrika Sofia Ekedal, född Nordenberg; N:o 31, ang:de utbetalning af det för ombyggande af Långebro vid Christianstad under sednaste Riksdag beviljade statsbidrag; N:o 33, ang:de anvisandet af medel, för år 1857, till NationalMusei-byggnaden; och N:o 34, ang:de förklaring af 16 Kap. 1 § Ä.B:n. Frih. Cederström, Rudolf, upläste en så lydande motion: Reg:sF:ns 49 § och Riksd:sOrdn:s 2 §, på samma gång de bestämma, att R: St:r skola hvart tredje år sammankomma, ålägga dem jemväl att i hvarje riksdagsbeslut utsätta dagen för deras nästa lagtima sammanträde.
Derefter skiljdes de ifrån hvarandra. Men pojken lydde gråskäggets råd och vandrade rätt fram utan någon hvila. Hvar helst han kom till något herberge, spelte han på sin pipa och lät sina hundar dansa, och då felade aldrig, att han ju fick mat och husavara, och hvad annat han behöfde. När pojken hade färdats både länge och väl, anlände han omsider till en stor stad, hvarest mycket folk strömmade fram på gatan. Svennen undrade hvad detta månde betyda, och kom så till stället, hvarest konungens påbud blåstes ut, att den som kunde frälsa de tre prinsessorna ur berga-trollens våld, skulle vinna en ibland dem, och dertill konungens halfva land och rike. Nu kunde pojken väl förstå hvad gråskägget hade menat med sin tillsägelse. Han lockade derföre sina hundar, och gick vägen fram, intill dess han kom uti konungens gård. Men på kungs-gården var endast jämmer och sorg, allt ifrån den dagen, då konunga-döttrarne försvunnit; och konungen och drottningen sörjde aldramest. Svennen gick så upp i borg-stugan, och beddes få spela för konungen och visa sina hundar. Detta behagade hof-folket väl, emedan de tänkte det skulle något skingra deras herres sorg. Svennen blef derföre insläppt, och fick förete sina idrotter. Men när konungen hörde hans spel, och såg huru konstigt hundarne dansade, vardt han lustig till mods, att ingen sett honom så glad på sju runda år, ända se’n den dagen han miste sina döttrar. Sedan dansen var lyktad, sporde konungen hvad lön svennen ville hafva, att han skaffat dem alla så stor en hugnad och förlustelse. Pojken svarade: »Herre, konung! icke har jag kommit hit för att vinna gods och guld. Men jag bedes en annan bön, det du gifver mig orlof, att draga bort och uppsöka de tre prinsessorna som äro i berga-trollens våld.» När konungen hörde detta, blef han mörk i hugen, och sade: »icke lär du tänka att kunna frälsa mina döttrar. Sådant är vanskligt, och har misslyckats för dem som äro långt bättre än dig.