Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 25 öre per man årligen • 4,200 — Till underhåll af servisen vid Regementets matinrättning . 150 S:a f,99«|873 Summa R:mt|96,188|49 Tab. » o 7. Matros-Korpsen. Nuvarande Stal. Kongl. M a j: t fö reslag i t. Stats-Utskottet föres 1 å r. Spanmål in natura. Gage. Arfvode. Summa. Gage. Arfvode. Summa. Gage och arfvoden. T:r. 3 597 1 Matros, lön och underhäll ä 51 öre otn dagen, eller för året 114: 6. R:dr. 22,812 Ö. 50 R:dr. R:dr. 22,812 ö. 50 J / . 1 Matros, lön å 25 öre om dagen. eller för året 91: 25. i 1199 (lilo dito 18,158:75. R:dr. 18,250 R:dr. R:dr. 18.250 ö. Gage samt värdet af en portion in natura ät |/1 Matros, a 50 öre om dagen, R:dr. Ö. 3 1 Jungman, dito dilo ä 22 öre om dagen, eller för året 79: 84. X 1 2 ] 1 dito, lön ä 14 öre om dagen, elier ! ( för året .v 51: 10. 1 | eller för året 182: 50. Sgr 64,970 dera om dagen utöfver aflöningen, enl.
Konungens befallningshafvande rätt att, på en borgenärs begäran, sätta hans gäldenärs gods i qvarstad till säkerhet för den förres fordran, hafva nemligen föreskrifvit uti samma kapitels 3:dje §, att den, som fått qvarstad å gäldenärs gods, är skyldig att genast begära Konungens be fa 1 in i ngs ha f va nd es utslag eller saken hos domaren vid nästa rättegångsdag angifva, om den ej så klar är, att utmätning derå följa kan, vid påföljd att qvarsladen i annat fall går åter. Försummelse att utsöka fordringen inom den således föresätta tiden efter vunnen qvarstad, verkar följaktligen i detta fall endast till förlust af qvarstaden eller den säkerhet, som erhållits för fordringen; men densammas giltighet förändras ej deraf. Visserligen afser berörde lagrum blott det fall, att någon vinner qvarstad, innan åtgärd, vare sig medelst lagsökning eller rättegång, blifvit vidtagen för fordringens utbekommande, hvaremot stadgandet i 1798 års författning har afseende på sådan qvarstad, sorn beviljas då ett redan anhängiggjordt lagsökningsmål skjutes under domaren; men på hegge händelserna eger dock grundsatsen lika tillämplighet. Den afvikelse från samma grundsats, sorn skett i berörde författning, synes emellertid vara föranledd af det i 5 § af Utsökningsbalkens 2 kap. bestämda åliggande för borgenären, att till bibehållande af sin fordringsrätt, instämma gäldenären till domstol inom natt och år, efter det Konungens befallningshafvande förklarat målet tvistigt. Man ansåg sig derigenom kunna sammanbinda qvarstadsoch fordringsrätten. Men om man förklarar 4 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 47. att en skedd lagsökning ej bör medföra någon verkan till inskränkande af den rätt, sotn sökanden, derest lagsökningsåtgärden ej mellankommit, egt att hos domstol göra sitt fordringsanspråk gällande, och det skäl, som gifvit anledning till omförmälde afvikelse, således upphör, torde man äfven böra återgå till principen i 1734 års lag, såsom med rättvisa och sakens beskaffenhet närmast öfverensstämmande.
Det torde böra noga bestämmas hvad, som förstås med ordet ”firman”. Menas dermed endast den benämning, bolaget antager, så torde det vara af föga vigt, att derom i lagen meddelas någon föreskrift. Förstås åter härmed, likasom i solidariska bolag, den namntackning, som vid handlingars utfärdan - Kongl. Ma/.ts IVåd. Propositionj IV:o 56. 31 de begagnas oeh under hvilken benämning andra personer med bolagel aftala, så skulle väl deraf följa, alt det är denna ”firma” eller namnteckning, hvaruti ej någon af delegarnes namn får ingå, som utgör den underskrift, hvarmed handlingar skola förses. Tillåter man åter, att, utom den antagna firman, andre underskrifter af delegarne kunna lemnäs, utan att deras ''namn* för dem medföra någon personlig betalnings-skyldighet, så inträffar det lätt, i synnerhet om bolagets verksamhet är af en vidsträcktare omfattning och ett kreditsystem i större skala vidtages, att många fästa sitt förtroende vid de namn, de se under skuldförbindelser, men finna sig deri bedragne. Då man stiftar lagar, torde man böra förutse icke btott bruket deraf, utan äfven missbruket. Således kan man väl föreställa sig, att ett bolag på aktier till en början ingås af redlige och aktningsvärde män, hvilkas ”namn’* inge förtroende, men desse män af en eller annan orsak öfverlåta snart till andre sina aktier, som slutligen stanna hos sådana personer, hvilka icke draga i betänkande att till egen fördel, om ock till andras skada, företaga allt, hvarå laga ansvar ej kan följa. Hvad är då lättare än att, sedan den varande direktionen eller styrelsen på grund deraf, att de sållt sina aktier, afträda från sina befattningar och erhållit decharge, de öfrige aktie-egarne utan vidare spår, huru dervid tillgått, dela bolagets tillgångar, och när sedermera fråga uppstår om bolagets fordringsegares rätt, då furnäs ej vidare några direktörer, något bolag eller delegare deruti. Alla aktier äro förstörda. Bolag på löpande aktier synes endast böra hafva till föremål att med en viss af delegarne sa rumänsk juteo summa verkställa arbete och uppnå det mål, bolaget söker.
De bör byggas av lera, tegel eller annat bestående material. Arrendatorn skall uppodla och bereda till åker och äng så att det vid avträdet är i fullgott stånd. En viss reglering av tidigare arrendekontrakt skall ske och förlängning av tiden. Alla arrenden skall löpa på 30 år. Arrendekontrakten skall författas skriftligen och bevittnas och godkännas av Vår guvernör. De skall innehålla skyldigheter, såsom byggnader, uppodlingar och ägornas förbättringar, skogsplanteringar och vad mera den lokala beskaffenheten angår. Farmarens rågångar skall där möjligt kan ske planteras med pil eller lövträd som ger den växande grödan lugn och även i andra avseende är nyttiga. Arrendet skall betalas i spannmål, om inte åkern är svag och äng och ladugård starkare. Då kan arrendet betalas i smör och vissa kreatur. Tillsammans med andra landets jordbrukare är arrendatorerna skyldiga att delta i vägoch brobyggnader, skjutsningar och inkvarteringar. Vem som helst äger rätt att delta i arrendeauktionerna. Auktionerna tillkännages i tidningar och från predikstolarna. Greiffswald den 10 september 1806. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse angående hembud till Wadstena krigsmanshus av sådana krigsmanshuset anslagna skattehemman, som är av frälse natur och säljs utom börd. Stockholm den 10 oktober 1806. De hemman, som drottning Kristina donerade den 12 november 1646 till Wadstena krigsmanshus, är upplåtna under adlig frälsefrihet. Så länge krigsmanshuset äger räntan men åbon skatterätten är de att anse för frälseskatte. När något av dessa hemman säljes utom börd, bör de ha den rätten. Förklaras hur dessa köp skall gå till. Stockholm den 10 oktober. S af UGGLAS. BROR CEDERSTRÖM. Kungörelse angående förhöjning i taxan å tullen för utgående furuoch granbjälkar. Stockholm den 10 oktober 1806. Bjälkar eller balkar av furu eller gran får utföras, om de inte överskrider den tjocklek som är antaget i sjötullstaxan för 1799. De får dock vara hur långa som helst. Tabell på storlek på bjälkar och dess värde och tull, som skall betalas för varje stock.
Han ville endast återse Davids stad, göra sin bön på Moria, bevittna verksamheten vid tempelbyggandet och frambära sin sten till detta och därefter återvända med en handfull mull av dess heliga jord, varpå hans huvud skulle vila, när han gått till sina fäder. Hans maka, den ålderstigna Ester, var för sjuklig att äventyra en resa över havet; hon och Rakel skulle därför stanna hemma och avbida hans återkomst, då han för dem ville förtälja allt vad han sett och rönt, så noggrant, som om de skådat det med egna ögon. Baruk hade ålagt Ester att under hans frånvaro noga vaka över Rakels uppförande, vilket vore så mycket mer av nöden, som även rabbi Jonas, hennes trolovade, skulle följa tåget. Mitt under dessa förberedelser hade Baruk blivit överraskad av Karmides' frieri till hans dotter. Den gamle mannen, som kände sin gäldenärs gränslösa lättsinne, ville i början uppfatta anbudet som ett närgånget gyckel och tillbakavisade det som sådant med mycken värdighet; men när Karmides, för att giva kraft åt sina ord, antydde, att böjelsen var ömsesidig, att Rakel älskade honom, vart gubben ej endast vred, utan häpen och förskräckt. Han behövde några ögonblick för att samla sig. Men sedan det skett, avfärdade han ynglingens frieri i ordalag av skenbart lugn, men fulla av det djupaste förakt, övergick därefter till penningfrågan och förklarade, att som han till sin förestående resa hade av nöden de summor han lånat Karmides, så ämnade han omedelbart indriva de förfallna lånen och i nödfall begagna hela den makt, vilken som fordringsägare tillkom honom över hans gäldenär. Karmides, som icke ville lämna slagfältet övervunnen, svarade härpå med en antydan, som kom blodet i Baruks ådror att isas och i nästa ögonblick, när Karmides redan avlägsnat sig, att sjuda som lava. Baruk avvaktade under plågande oro ett tillfälle att mellan fyra ögon förhöra sin dotter om hennes förhållande till den unge hedningen. Han ville icke med en förtidig upptäckt av någonting ännu outrett förorsaka den gamla Ester sorg och åstadkomma uppseende i huset. När äntligen detta tillfälle yppat sig, föll den bävande flickan till sin faders fötter och bekände, att hon älskade Karmides.
Intresse-medel, angående: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22, rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster. Introduktion å Riddarhuset, Riddarhus-Utskottets förslag till Ridderskapets och Adelns underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t angående förhöjning af afgifterna för sådan: V. 513. Inträdes-kort; se Billetter. J. Jagt-Stadgan den 21 Oktober 1864, i anledning af väckta motioner om ändringar deri: B. IV. 476; V. 43, 66, A. 66. —, om ändring af 12:te §:n deri, för så vidt den rörer eiderskylte; motioner af Herr Johan August Carl von Feilitzen och Grefve Claes Magnus Lewenhaupt: se Motioner. Jakobsson, Anton Fredrik, Förste Bataljons-Läkare vid Uplands Regemente, angående pension för honom på Allmänna Indragnings-Staten: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde HufvudTitel. Jemtland, om anslag till hästoch fårafvelns förbättring derstädes; motion af Herr Carl Gustaf Lagercrantz: se Motioner. Jemtlands oeh Norrbottens län, om löneförhöjning åt Landshöfdingarne derstädes, m. m.; motion af Herr Nils Axel Gustafsson Bennich: se Motioner. Jemtlands län, om ett anslag å 100,000 Riksdaler till vägbyggnads-arbeteri i nämnde län. för beredande af arbetsförtjenst åt länets till följd af inträffad missväxt nödlidande innebyggare; motion af Herr Carl Gustaf Lagercrantz: se Motioner. Jernbanan emellan Arvika och Norska gränsen, om beviljande af medel för skyndsamt fullbordande deraf; motion af Herr Johan Fredrik von Axelson: se Motioner. Jern-kanoner, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anslag till ett förlagsiåg för tillvägabringande inom Riket af tillverkning af 12-decimalttims gjutna jern-kanoner: B. I.
För sålunda indrifna och levererade medel eger kronofogde att beräkna tre procents upphör dsprovisionA måtte “förtydligas genom en ändring och ett tillägg, så att i stället för punkt efter ordet iluppbördsprovisiona må sättas komma, och tilläggas orden: som betalas af restskyldig;“ 3:o. Herr Heij kenskj ölds (N:o 145 i 3:dje serien), hvari föreslås, att den i 13 § lia punkten i Förordningen om kommunalstyrelse på landet förekommande bestämmelse, att “röstegande är berättigad att sin rösträtt i kommunalstämman på annan röstegande öfverlåta; dock må ingen på grund af fullmagt föra talan eller utöfva rösträtt för mer än en röstberättigad,“ måtte erhålla denna förändrade lydelse: “Röstegande är berättigad, att sin talan och rösträtt på annan person öfverlåta; dock må“ etc. 4:o. Gustaf Ohlssons från Westmanlands län (N:o 144 i 4:de serien), hvars fullständiga innehåll Utskottet, i anseende till tvekan om dess rätta mening, föranlåtes här anföra. Motionären yttrar: “Som Kongl. Maj:ts nådiga. Förordnings af den 21 Mars 1862 angående kommunalstyrelser på landet tydliga åsyftan är, att hvarje samhällets medlem är berättigad till åtnjutande af alla samhället tillkommande fördelar, enligt dess 5 §; vidare bestämmes i 57 § skyldigheten att till kommunens gemensamma behof lemna bidrag; dessa paragrafer äro fullkomligt öfverstämmande med Förordningens åsyftade ändamål, men 60 § återkallar eller gör ett tvetydigt inslag i 57 §, hvilket har ledt till obehagliga uppträden af mångfaldig art. Utaf de anförda skälen föreslås: att ordalydelsen i 60 §, sådan den nu förefinnes, bör i sin helhet uteslutas, samt §:n erhålla följande bestämmelser: De utgifter, som på grund af §§ 5 och 57 erfordras för kommunens särskilda behof, bestämmes grunden för ut - 6 Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottets Betänkande J\/s 80.
Och hvar han ingår, säger till husbondan: Mästaren låter säga dig: Hvar är gästahuset, der jag med minom Lärjungom kan äta Påskalambet? Och han skall visa eder en stor sal, beredd och tillpyntad; der reder till för oss. Och hans Lärjungar gingo ut, och kommo in i staden, och funno som han dem sagt hade, och tillredde Påskalambet. Då nu aftonen vardt, kom han med de tolf. Och vid de såto till bords, och åto, sade Jesus: Sannerliga säger jag eder, en af eder, som äter med mig, skall förråda mig. Men de begynte vara illa tillfrids, och sade till honom, hvar i sin stad: Är det jag? och den andre: Är det jag? Han svarade och sade till dem: En af de tolf, den som tager i fatet med mig. Ja, menniskones Son varder så gångandes, som skrifvet är om honom; men ve de mennisko, genom hvilken menniskones Son varder förrådder; de mennisko vore bättre, att hon icke vore född. Och vid de åto, tog Jesus brödet; tackade, och bröt det, och gaf dem, och sade: Tager, äter, detta är min lekamen; Och tog kalken, och tackade, och gaf dem; och de drucko deraf alle. Och sade han till dem: Detta är min blod, dess nya Testamentsens, hvilken för många utgjuten varder. Sannerliga säger jag eder: Härefter skall jag icke dricka af vinträs frukt, intill den dagen att jag dricker det nytt i Guds rike. Och då de hade sagt lofsången, gingo de ut på Oljoberget. Och Jesus sade till dem: I skolen alle i denna nattene förargas på mig; ty det är skrifvet: Jag skall slå herdan, och fåren varda förskingrad. Men då jag är uppstånden, vill jag gå fram för eder uti Galileen. Då sade Petrus till honom: Om än alle förargades, skall jag icke förargas. Jesus sade till honom: Sannerliga säger jag dig, i dag, i denna natt, förr än hanen hafver två resor galit, skall du tre resor försaka mig.
För att ega nigon förevändning för sin gråt diktar han en dröm, som han säger sig hafva haft och der hans mor legat på b&amp;-, och hans inbillning ar så. stark, att han tror den vara verklig. Tidigt är han i fard med att dissekera sina intryck. Vid afresan till Moskva, då han skall lemna modern och hemmet, lyckas han dela sönder afven sin minsta kansloskiftning. Vagnarne äro framme, och man sainlas för att taga afsked. Intetsägande tankar börja korsa sig i hans hjärna - tankar, hur man skall åka, hvar han skall sitta, hur han skall kläda sig. Likgiltigt åhör han sina föräldrars samtal. Foka stänger dörrarna, och han finner det nästan komiskt. Nar hans far omfamnar modern, och han ser, att hon ar bedröfvad, känner hail sig så ängslig, att han helst ville springa bort, och nar hon sluter honom intill sig, ar det sorgen, som får öfverhand. Tårarne börja flöda och han gråter under affarden. Tanken p8 att mina tårar vitnade om ett kaiislofullt hjärta, väckte en egendomlig förnimmelse af välbehag hos inigw. En hos en liten gosse alldeles ovanlig sjelfanalys! Allt detta häntyder på, att omedelbarhet fattas. Ständigt kommer det medvehan, tanken på hur det ser ut, och dödar sjelfva känslan, soin vill frain och göra sig gällande. Icke en enda gång ar han i stånd att vara oreflekterad; ursprungligheten saknas, och han poserar - för sin inbillning. Sa t. ex. heter det om hans sorg vid moderm död: SS % väl före som efter begrafningen grät jag och var sorgsen, men jag blygs att tanka p % denna sorg, så uppblandad var den med sjelfviska känslor: än en önskan att visa, att jag var den, som sörjde mest ' af alla, an tanken p % hvad jag gjorde för intryck på de andra. Jag bemödode mig att undertrycka hvarje annan känsla hos mig, hvarför också min sorg var osann och utan omedelbarhet.
Utskottens sammansatta Beredning icke till besvarande upptagit en punct i Memorialet, som vål nära sammantränger med den jag nyss vidrört, men dock är derifrån afskild, jag har nemligen yrkat, att fördelningen af allmänna vågarne ej borde ske Häradsutan Socknevis; på det ingen väglottsegare skulle, i och genom väglottens betydligare aflägsenhet, få en ö« kad och aldrig uppskattad tunga. Sanningen att sägå känner jag, för den särskilda tiiliämpningen af Lagens aiimänna bud om vägbyggnads skyldighet efter hemmantalet, intet bestämdt stadgande, och har hört, Lagutskottets BetHtiktitiäett, att somligstädes skola allmänna vägarna Sockenvis underhållas, ehuru praxis i andra trakter icke är sådan. Det torde likvisst förtjena afseende, att åboen af en mindre hemmansdel nödgas, för att köra några lass sand på sitt vägstycke färdas 3 å 4 mil fram och tillbaka, och att Innehafvare af större Gårdsbruk kunna, för att å deras aflägse våglott laga en utskärning eller annan mindre bristfällighet, sorn ett störtregn ej sällan förorsakar i backiga trakter, få uppoffra en hel, ofta en rätt dyrbar dag under skördetiden. I sanning fruktar jag att allmänna vågarnes flor blir genom en sådan vågdelning nog dyrköpt för landets eget. Mig förekommer det härvid, som vore de för lagens fulla gällande kraft utstakade sårkildta områden nog villkorligt bestämde efter grånsorne af hvarje Härad. Lagen bjuder att alle å landet, som hemman ega eller bruka, skola våg rödja efter hetiifmantalet. I grund häraf borde alla hemman af enahanda Mantal, ehvar som helst inom Sveriges landamåren belägne 5 hafva lika stora vågiotter att underhålla. Meri införandet af en sådan likhet har man funnit skola leda till en högst känbar orättvisa, och derför velat, att ingen skulle, utom länets område, deltaga i allmänna vågbyggnads-skyldigheten. Man har redan vidare fortgått och stadgat, att icke eller utom Häradets gråns någon må af denna tunga besväras.
Maj:t redan funnit en tredje lärare vid denna skola i följd af lärjungarnes ökade antal vara af behofvet påkallad, och skolans förändring till treklassigt Elementar-Läroverk således, enär Statsverket redan derstädes aflönar jemte rektor 2:ne lärare, icke medför någon annan kostnad, än den för rektorslönens höjande från 2,000 till 2,500 R:dr, får jag i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl. Maj:t täcktes, med bifall till den gjorda ansökningen, hos Rikets Ständer göra framställning derom, att skolan i Sköfde må å Elementar-Läroverkens stat uppföras med lön för rektor och 2:ne kolleger till ett sammanlagdt belopp af 4,500 R:dr; 2:o) af Domkapitlet i Lund, med anledning af hos Domkapitlet utaf Köpingen Trelleborgs myndigheter gjord framställning om inrättande derstädes af ett ElementarLäroverk. Jemte de stora förmåner som derigenom skulle tillskyndas denna nejds bildningssökande ungdom och dess föräldrar, har till stöd för ifrågavarande anhållan blifvit anfördt: att Trelleborg redan eger en folkmängd af mer än 3,200 invånare, således en betydligt större än de flesta småstäder, hvarest lägre Elementar-Läroverk längesedan äro inrättade; att, då företrädesvis de lägsta klasserna vid de högre Elementar-Läroverken äro öfverfyllda af lärjungar, de ofta öfverklagade olägenheterna af ett sådant förhållande bäst syntes kunna afhjelpas genom att vid sidan af de större skolorna upprätta skolor af mindre omfång, som innehölle åtminstone de lägsta klasserna af ett fullständigt Läroverk, samt att Trelleborg med sitt friska läge i en rik och tätt befolkad bygd på ett afstånd af tre till fyra mil från närmaste städer vore en synnerligen lämplig plats för en dylik skola; — på grund af hvilket allt Domkapitlet ansåge sig böra på det lifligaste förorda, att Nådig Proposition må till Rikets Ständer aflåtas om förläggande i meranämnda köping af ett tvåklassigt Elementar-Läroverk; 3:o) af Styrelsen öfver Wernamo Köping om inrättande af ett treeller fvraklassigt Läroverk derstädes.
Finnes vid den tredje besigtningen fartygets skrof färdigt, kalfatradt, diktadt, och i (lott vatten felfritt, försedt med fullständiga förbindningar, å tradfarlyg af träd, å jernfarlvg af jern, tillhöiandc röslsmide, roder och roderbeslag, klys, spygatt, pumpar och brot t spel, så ock master, bogspröt och alla till tacklingen hörande rundhult och nagelbänkar, dertill insättning af master dock ej crfordias, samt två båtar, anses fartygets byggnad, der annorlunda ej aflaldt är, vara biloch bolfärdig, celi gifven besiglningsmännen skriftligt intyg derom. § 3, Har den, för hvars räkning fartyg bygges, lör byggnadens verkställande, gifvit varfsegare eller byggmästare förskott af penningar eller materialier; ege ban, när 53 afhandling derom upprättad är, att densamma inteckna hos Magistraten i närmaste stad lill den ort, der byggnaden vcrkställes, och njute sedan förmånsrätt enligt 17 Kap. 7 § Handels-Balken i do lemnadc materiulierna och det, sorn med förlaget tillvcrkadt är. § 4. Om do vilkor, under hvilka fartyg åtnjuter svensk nationalitet, är särskildt stadgadt. § 5- Öfvergär cgandcrätten till fartyg eller andel deraf, medan det ar på resa; då skall, derest ej annorlunda öfverenskomma är, nye egaren vara berättigad till vinsten och ansvarig lör utgifter och förluster af fartygets sista resa. Besan anses i detta hänseende börjad från det ställe, der fartyget sednast, före egnnderällens öfvergång i enlighet med fraktslut lossat eller intagit last. Är ej bestämdt huru stor del af frakten belöper sig på resan lili denna ort från lastningsorlen, beräknas den elter det uppseglade afsländets förhållande till hela den resa, som under saturnina bestämmelser i fraklslulet inbegripes, hvarvid afseende jemväl skall fästas å de med den tiilryggalagda delen af resan förbundna särskilda svårigheter och kostnader, i jemförelse med den återstående resans.
De som nu i landsorterne få ersättning för privatbankssedlarne finna sig mycket väl belåtne; Banken får väl i det stället så mycket mindre vinst att lemna åt Riksg.cont. och det kan icke hjelpas. Möjligen händer dä, att Banken i första handen, och Riksg.cont. i den andra få hvar på sitt sätt betala de goda vinster, som prir vatbanksdelägarne stoppat i sina fickor. Men det är nu en gång sä, och man kan ej komma derifrån. Jag hemställer således, att R. o. Ad. måtte antaga Frih. Palmstjernas förslag, hvarigenom dels rörelsen underhålles i otterne, dels Banken finge någon fond för sina nya sedlar. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Då Hr Akerman omtalat beslut, som i andra Stånd skola vara fattade, ang:de ett föremål, som förekommer först i 62 §, vågar jag anhålla, att, i fall dessa beslut äro kände, desamma mätte blifva R. o. Ad. meddelade. I anledn. häraf tillkännagaf undertecknad Ridd.secret., att BondeSt. beslutat, att 62 § skulle sålunda förändras: ”R. St. anhålla bos K. M. i und., det K. M., uppå Bancofullrms tind. anmälan i ämnet, i nåder täckes låta i ministeriel väg bemedla det af Bancofullm. för Bankens säkerhet, enligt nästföregående § nödigt ansedde lånet, under den form, som för ändamålet kan finnas erforderlig”; samt attPresteSt. uppgifvits hafva bifallit 62 §; men att någon underrättelse om denna §:s pröfning hos BorgareSt. ännu ioke erhållits. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., anförde sedermera: Om Konungens garanti icke begäres för de lån, som Bancostyrelsen komme att upptaga, så delar jag i någon mån Hr Åkermans farhågor för sannolikheten att kunna negotiera ett sådant; men då Gr.