Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om fast egendoms försäljning a Lotteri. antingen egendomen eller penningevinst, förkommer, så att ingen innehafvare inom utsättande prsscriptionstid sig anmäler; och med rättsbegrepp kan jag icke förena , att Staten genom en sådan händelse skulle kunna något vinna, då den, till hvad pris egendomen än må bortspeias, ingen ting äfventyrar. Detta förslag blifver sålunda: §■ I. Vill någon genom lottning sälja sin egendom, det vare sig fastighet å Landet, hus i Staden , eller någon inrättning af hvad slag sorn heldst, lite det Ämbetsverk till, som för sådane ärender är lagligen förordnad!, och gifve de vilkor dervid tillkänna , hvarunder han vill att lottning skall ske. Vid ansökningen bifogas Vätderings-instrument , Gravationsbevis, förklarande af inteckningshafvare genom påteckning å skuldebrefvet, att de icke under försäljningstiden göra sin rätt till egendomen gällande , samt Borgensskrift af 2:ne vederhäftige män för det åtagande , att egendomen gravationsfri skall tillhanda hållas den vinnande och att de bestämda penningevinsterne likaledes utgå §. 2. Då lottning sökt är, meddele Ämbetsverket intyg deröfver, hvilket sökanden bör i Staden inom en månad och på Landet vid nästa jS Om fast egendoms försäljning ä Lotteri. Ting för Domstolen uppvisa , för att i dess Jntecknings-Protocoll intagas. § 3- Med Rättens bevis öfver en sådan anmälan bör sökanden inom en månad derefter till Ämbetsverket inkomma , hvarefter Ämbetsverket utlåte sig, om allt är så iakttaget, att Lottning må bifallas. § 4 Sedan om Lottning och dag dertill kungjordt är, må den ej återkallas eller uppskjutas, med mindre särskildt förbehåll derom är gjordt och så väl i Kungörelsen sorn Lotcsedlarne tillkännagifva. Ej må egendom, som genom Kungörelse till Lottning anslagen är, kunna säljas, infecknas eller tagas i mst. Stånde dock en hvar af egarens Borgenärer fritt , att söka säkerhet i det öfverskott , som vid försäljningen kan uppkomma , sedan alla vinster och kostnader äro afdragne.
S. D. Föredrogs åter Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets, sedan den 19 Bill. till R. S. Prot. 1850 & 1851. 9 Sami. 28 218 Prot.-Utdrag den 2 April 1851. nästlidne Mars på bordet hvilande, betänkande N:o 57, i anledning af väckta motioner, dels om upphörande af beväringsmanskapets årliga vapenöfningar, dels om införande af exercis socknevis, och dels om rättighet för beväiingsynglingarne att sjelfva \alja det vapen, hvarvid de helst vilja tjenstgöra, antingen till lands öller lill sjös m. m.; och blef härvid samma betänkande i sin helhet, jemte under öfverläggningen derom afgifna skriftliga och muntliga yttranden, till Utskottet återremitteradt. S. D. Vid skedd föredragning af Allmänna Besvärs• och Ekonomi-Utskottets, sedan den 19 sistlidrie Mars bordlagda, utlåtande N:o 58, angående väckt fråga om förändradt användande af böter för vanvård af nummerhäst, blef detsamma till Utskottet återremitteradt. S. D. Föredrogos följande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtanden: sedan den 22 Mars på bordet hvilande: N:o 59, i anledning af väckt motion, om nedsättande af en Komité för utredande af förhållandet med städernas privilegier och förmoner; a/slogs. N:o 61, i anledning af väckta förslag om inskränkning i den, genom Kongl, förordningen den 22 December 1846, beviljade frihet att å landet idka handel, m. m.; bifölls till alla dess punkter. N:o 62, i anledning af väckta förslag om utsträckning af den i Kongl. Handels-ordningen den 22 December 1846 beviljade rätt till handels idkande å landet; bifölls. samt den 26 Mars bordlagda: N:o 63, i anledning af väckt motion om vidtagande af åtgärder till reglerande af postiljonernas löneförmoner; bi/ölls. S. D.
Gr. Horn af Åminne, Claes Fredr.; „ 338. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.; „ i43o. Hr Gyllengahm, fullm. Hr von Troil, Emil. Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val af ledamöter uti nedannämnda Utsk., och befunnos dertill hafva blifvit utsedde, i S ta t sUlsko t te t: N:o 131 3. Hr Ehrenpreus, fullm. Frih. Leijonhufvud , Abrah.; efter N:o 220g Hr af Harmens, Henr. Otto; Riddar h u sUtskottet: „ 363. Frih. Coijet, fullm. Hr Coijet, Julius; „ 378. „ af Tibell, Napoleon; efter N:o 10. Hr Soop, fullm. Frih. Fock , Alexander Georg , och N:o 1255. Hr von Schantz, Joli. Malcolm. Slutligen öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot att inträda uti StatsUtsk., under den ledighet, som blifvit beviljad åt N:o 210g. A. Hr Anckarsvärd, Aug.; och befanns der ti 11 hafva blifvit utsedd; N:o 2248. Hr af Forsell, Carl. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Lilljehöök, Ludv., ledamot i Bevilln.Utsk., anmält att han vore hindrad att återkomma till riksdagen vid slutet af den ledighetstid, som blifvit honom beviljad och således afsagt sig sin plats i Utsk., under anhållan att det oaktadt blifva vid sin riksdagsmanna-rätt bibehållen; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade härtill lemna dess bifall. Ropades ja. Hr Landtm, anmodade, i anledn. häraf, Hrr Electorer att på den dag, som kunde blifva fri från plenum, sammanträda för att invälja en annan ledamot uti Bevilln.- Utskottet.
Maj ts allernädigste försäkran at wid de upkomne frägor om jämnkninq äf 928 Den 28 Hunn, af privilegier och ffpldigheter, i hwilka de öfrige Stånden förklarat sig wilja gä Bsnde-Ständet til mötes, anwända desi hoga bemedling uno all den åtgärd och kraft >om lagar och ömsesidig billighet medgifwa; hwarjamte Bonde-Ständet blifwit förwlsiadt om full och öppen rättighet, at wid nästa Rcksdag a mg!) wacka samt fä afgjordt alla frågor rörande samma amne, '.om under innewarande Riksmöte man icke skulle medhinna at fluteligen och fullkomligen afgöra. Med äberopande afdetProtocoll, som inför Konungen blifwit fördt wid Bonde-Ständets ofwannämde underdäniga företräde, har Bonde» Ständet ansett sig böra jensin Protöeolls Utdrag de öfrige respective Ständen härom wänligen Underrätta, ve suprZ.. Ux protocollo, L. ^ZLrclb. Sedan Herr Grefwen och Landtmarffalken försäkrat, at Riddcrffapet och Adeln gerna ginge det hederwärda Bonde Ständet til mötes i hwad med billighet, möjlighet och laglighet kunde förenas, afträdde Deputationen, pä öfligt sätt beledsagad. Efter afhörande af berörde Protocolls-ULdrag och sedan Ridderskapet och Adeln blifwit underrättade at följande ord under de fZrdedäll och anmärkningar som ä Ståndets sida förut denna Riksdag gjorde äro' befunnos wara sedermera i ProtocollsckUdraget införda, hwilka ord anmärktes innebära en stridighet, emot hwad (vklnält blifwit af Bonde-Ständets Taleman un - Den28I"nik. 929 dertecknad utan förbchäll, wäcktes hos Ridderffapet och Adeln nog allmänt den önskan at i detta mäl erhälla reda och ljus.
I hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Kommittéen i ämnet uttalade åsigter har Kongl. Majit ansett de åsyftade fördelarne kunna vinnas genom inrättandet af en elit-korps efter de grunder, som Kongl. Majit, ehuru flere deribland, likasom en del mindre vigtiga stad^anden, icke påkalla särskild pröfning hos Rikets Ständer, dock nu velat i ett sammanhang meddela, på det att förslaget om införandet af vissa bland grundbestämmelserne uti bevärings-författningen må bättre kunna bedömas genom betraktandet af frågan i dess hela omfattning. Sålunda borde stadgas: att Regementsoch Korps-chefer må ega att årligen vid slutet af beväringsmötet med Esta klassens beväringsmanskap, och sedan utrönt blifvit hvilka af beväringsvnglingarne, jemte godt uppförande, visa utmärktare anlag för militär-yrket, göra sig underrättade, huruvida några bland dessa vilja, emot vissa förmåner, som här nedan omförmälas, åtaga sig en utvidgad tjenstgörings-skyldighet; att Regementsoch Korps-chefer må berättigas, efter hvad särskildt kan derom blifva förordnadt, att ibland detta antal af frivillige utse Bevärings-eliter, hvilka genom skriftligt kontrakt skola förbinda sig att det derpå följande året undergå 30 dagars vapenöfning, och de derefter återstående 3:ne åren af sin beväringspligt 13 dagars vapenöfning hvarje år, på de tider Kongl. Majit derför bestämmer, dock så att dessa vapenöfningar alltid, så framt hinder ej inträffar, böra hållas under den vanliga exercistiden; Kongl. Majus Nåd.
N:o 261 skulle upföras främst å föredragningslistan för nästa plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -j till 4 e. m. In (idem protocolli, Albert Munck. Fredageu den 25 Juli 1851. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2:ne prot:s-utdr. för d. 23 dennes samt pleni prot. för d. 14 sisth Juni. Uplästes ett af Frih. Hermelin, Aug. Söderling, inlemnadt sälydande mern. Af den reservalion af Hr Prosten Wallin, som finnes anförd vid Allm. Besv. o. Ekou.Utsk:s utlåt. N:o 114, rör:de folkundervisningen i riket, har man erfarit, att den afdeln. af bemälde Utsk., som i första hand haft att behandla de ronde folkundervisningen vid denna riksdag väckta motioner, hade bland annat föreslagit: ”att R. St. måtte hos K. M. i underd:het anhålla, det K. M. täcktes låta i Folkskolestadgans 13 § intaga den föreskrift, att Biskop och Domkapitel böra åt Seminarie-föreståndaren eller annan i folkskoleundervisningen kunnig person, gifva updrag att besöka så många inom Stiftet befintliga skolor som för året finnes lämpligt, för att inhemta underrättelse om den method och de böcker, som i skolorne vid undervisningen begagnas, och för alt genom meddelande af uplysningar i detta hänseende bidraga till folkskoleväsendets förbättring; åliggande det honom att om denna sin resa afgifva berättelse till Domkapitlet”. Detta afdelms förslag blef likväl icke af Utsk. antaget, och reservationer emot Utsk:s beslut i denna del hafva blifvit anförde af icke mindre än 9 serskilta ledamöter.
Ordms föreskrifter förhindra mig att nu genast derå begära ett af - Den 26 Joni e. m. 213 slag, hvilket, i frågor af beskaffenhet som den förevar., icke kan annorledes vinnas än genom en omväg, som heter återremiss, hvarå jag alltså anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos. För denna min anhållan hemtar jag ytterligare stöd deraf, alt, enl. Utsk:s egna ord, ”hos Utsk. någon tvekan npstått, huruvida alla med delta tillernade kommunikationsföretag sammanhängande frågor ännu vunnit sin riktiga lösning, och deribland hufvudsakligast den, om behöflig vattentillgång kan vara att för kanalfarten disponera ; men då Utsk .förutsätter, att nödig öfverenskommelse varder träffad, tillstyrker Utsk.” etc. — Uti hvarje sådan fråga, hvarest, såsom här, förhållandet visar sig så outredt, mäste jag yrka, alt Statens penningar, isynnerhet när frågan är om större belopp, och dit må man väl räkna en summa af 65,000 r:dr, — icke bortgifvas. Frågan har redan förleden riksdag varit föremål för R. St:s pröfning; de funno den icke förtjena den ifrågasatta upoffringen. Afven nu tagas de allmänna medlen i anspråk af en mängd nödiga behof och omsorger. Jag hoppas således ega skäl till den förmodan, att R. o. Ad. icke böra vara serdeles angelägne, att skänka bort 65,000 r:dr i och för detta företag; och jag hoppas likaledes, att i alla händelser någon definilif handläggning deraf ej måtte ega rum, med mindre än, att StatsUtsk. nu förut beredes tillfälle att taga saken i förnyadt öfvervägande samt derefter med ytterligare framställning i ärendet inkomma. Hr Lagerhjelm, Pehr: Emot min önskan anser jag mig böra utförligt uptaga hvad här blifvit anfördt, enär det angår förhållanden, som blifvit oriktigt upfattade och framställda och hafva med ifrägavar. ärende ett väsendtligt sammanhang.
Han satt just och skalade apelsiner med sina stora, hvita händer. »Om det var nödvändigt?» frågade han. »Ja, om jag ville ha mina pengar. Du ville kanske, att jag jemt skulle ge bort allting för intet? — På det sättet skulle vi snart sjelfva komma att göra konkurs.» »Men kunde man inte, — kunde man inte vara mer eller mindre sträng?» frågade Nina försigtigt. »Är det din mening, att jag har varit det för mycket?» frågade hennes man igen, med saften af den halfva apelsinen droppande om munnen. »Jag vet det inte, — jag förstår ju inte den saken», svarade Nina, »men det är så svårt att veta, att andra bli olyckliga för vår skull, och jag tänkte att» — »Ja, du tänker så mycket!» svarade hennes man och viftade med händerna för att lufta dem. »Men utan stränghet skulle man aldrig kunna uträtta något i verlden. Den här Erikson, som gjorde konkurs, var en riktig stackare, just en sådan man, som alldeles saknade fasthet. Den minsta fara förvirrade honom. Han skulle jemt försöka något nytt af fruktan för att han tagit miste i det gamla! — en riktig stackare! —» Han satte sig igen böjd öfver bordet och skalade apelsiner. Plötsligt började han skratta, sakta och invändigt. Det var hans sätt, när något riktigt roade honom. »Hvad skrattar du åt?» frågade Nina alldeles förskräckt. »Åh, jag skrattar åt den der Erikson, den stackarn! Det är verkligen komiskt att se en gammal fullvuxen karl bära sig åt som om han vore galen af sorg och förskräckelse. Du skulle ha sett honom, då jag mötte honom efter utmätningen. Han åbäkade sig, som om han skulle varit en hysterisk qvinna!» Och på en gång brast Curtmann ut i ett högljudt, hårdt skratt, så att det genljöd i den bonade matsalen. Nina hade lagt sin fruktknif ifrån sig. Hon kände, att hon blef iskall öfver hela kroppen, och underliga, smärtsamt heta tårar fylde hennes ögon. Hon talade icke mer. Hon kunde icke få ett ord öfver sina läppar. Från detta ögonblick kände hon sin man. Aftonen derpå skulle de ha stor supé med bal för ungdomen.
Krigs-kollegium att vidtaga de förberedande åtgärder, som för ärendets slutliga behandling kunde erfordras, hvarefter bemälde Kollegium, uti underdånig skrifvelse den 4 Februari 1859 anmält, att den för utvidgande af lägerplatsen å Frösön afsedda jordrymd, utgörande tillhopa 54 tunnland 14 kappland, blifvit af Kronofogde och Härads-skrifvare jemte Nämnd, i vederbörandes närvaro, år 1858 uppskattad, dervid förrättningsmännen ansett att regements-pastorsbostäile Westerhus N:o 3, derifrån jordafsöndingen blifvit föreslagen att ega rum, kunde beräknas att utgöra en årlig arrende-algift af 120 R:dr, hvartill borde läggas boställets onera, upptagna till 55 R:dr, då 175 R:dr, allt Banko, utgjorde det sammanräknade belopp, i förhållande hvartill bostället borde åtnjuta vederlag för den blifvande jordafsöndingen, som, efter en vidd af 54 tunnland 14 kappland, närmast motsvarade ^:del af bostället, i följd hvaraf det vederlag, som bostället årligen borde åtnjuta från och med det år afsöndringen ginge i verkställighet, bestämdes till £:del af ofvanstående belopp, 175 R:dr Banko, eller till 35 R:dr Banko, motsvarande 52 R:dr 50 öre Riksmynt, hvilket, enligt nämnde beräkningsgrund föreslagna, vederlag så väl Chefs-embetet vid Jemtlands Fältjägare-korps, sorn vederbörande Boställsoch Lönings-direktioner för sin del godkänt, hvaremot innehafvaren af bostället Westerhus, Regements-pastorn J. E. Ångman, förklarat sig ej vara hugad afstå den till afsöndring föreslagna mark emot den afgäld, hvartill den blifvit uppskattad, vid hvilket förhållande bemälde Kongl.
Uttalad af män från alla delar af landet, mäste den betraktas såsom ett uttryck af deras, hvilkas intressen de förre vid lagstiftningen hafva att bevaka; och det måste alltså antagas att Sveriges allmoge ännu icke vill undvara en rättighet, som närmast rörer den, och hvars fördelar och olägenheter den bäst är i tillfälle att bedömnia. I bördsrätten ligger jemväl en motvigt mot så väl jordens öfverdrifna splittring, sorn densammas hopande i större klumpar, än som med jordbrukande klassens välstånd är förenligt; och det är jemväl ur sådan synpunkt, som den hufvudsakligen blifvit försvarad inom Hedervärda Bonde-Ståndet. Den sammanhänger ock nära med lagstiftningen i öfrigt. Dir har den, på sätt nämndt är, öfvergått, fastän under förändrad form, från vår äldsta sainfundsförfattning; Och om än en så beskaffad rätt, såsom en nyhet, ej skulle kunna försvaras, får man likväl icke förgäta, det annat är, att i lag införa förut ej erkända rättigheter, än att ur lagen utmönstra dem, sorn den i sekler skyddat och 0111 hvilkas rättsenlighet folket dymedelst blifvit öfvertygadt. Försvinner denna öfvertygelse, visar sig rättigheten i sin tillämpning mera skada än gagna, kan den ej stå tillsammans med allmän säkerhet, då är tiden inne för lagstiftaren att handla; men ditintill skulle hans uppirädande ej vara välbetänkt. Derföre får Utskottet vördsamt tillstyrka att Gustaf Rjerkanders yrkande om afskaffämle af rättigheten att borda jord å landet ej mätte vinna Rikets Ständers bifall. Stockholm den 24 Febr. 1854. Lag-Utskottets Betänkande, N:o 12.
207 eller granskning deraf äga rum , ehuru de likväl lågo till grund för RiksHufvudböckerne. — Till undanrödjande af möjligen uppkommande missförstånd om Författningens utsträckning, hade äfven alla Cassör, specificerade, bordt upptagas, till bestämmande hvilka under allmänna Cassör kunde hänföras; och med afseende på detta allt har det synts Hr Grefven bättre, att bibehålla den nu gällande Instructionen, blott med det tillägg, att granskningsrätten måtte blifva tillämpad på lika sätt, som före 1825 års Revision ägt rum och viel R. St:rs Verk iakttoges. Hr von Hartmansdorff\ August, har andragit: att villkoren för antagligheten af K. Förslag syntes lämpligen kunna uppfattas under 3:ne hufvudfrågor, hvilka borde skärskådas, innan andre mindre vigtiga omständigheter togos i öfvervägande, nemi.: 1:0 Omfattar den af K. M:t medgifna granskningsrätlen StatsVerkets tillstånd i alla dess delar, enligt 58 §. Reg.Formen och 3o §. Är den medgifne granskningsrätten i hänseende till tiden lika obegränsad för StatsVerkets som för Bankens och RiksgäldsContoirets räkenskaper, jemnlikt 42 oc h 68 §§. RiksdagsOrd ningen och 2 §. i 1812 års Instruetion för StatsVerkets Revisorer? 3:o Skola Revisorerne hädanefter inträffa oftare, än 68 §. RiiksdagsOrdning en utsätter?
När Maria E l e o n o r a reste efter sin gemål till Tyskland, anförtrodde Gustaf A d o l f sitt enda barn, arfvingen till sitt rike, åt systern. » Ä n d o c k, » skrifver han, » d e t väl är något dristigt af m i g gjordt därmed att b e m ö d a, d o c k är mitt förtroende till E r s kärlighet så stort, att h o n g ö r det gärna. » O c h samma förtroende ställde svenska regeringen till Katarina efter d e n store konungens död. Katarina öfverlefde d o c k e j länge sin broder. utandades hon sin sista suck på Vesterås slott. Katarina lämnade ett t o m r u m, som ingen fyllde. D e n unga Kristina k o m att sakna den milda, fasta, moderliga vård, s o m hennes trotsiga lynne så högt hade af nöden. Prinsessan Katarinas inflytande i vår historia är så tyst o c h stilla, så äkta kvinnligt, att man måste omsorgsfullt studera alla bevarade familjepapper från denna tid f ö r att k o m m a det på spåren. D e t är e n betecknande sida af Gustaf A d o l f s storhet, att på samma gång han ägde en kraftig vilja o c h en själfständig karaktär, förstod han att upptaga det bästa af de människor, med hvilka han trädde i närmare beröring. E n äldre syster m e d sådana egenskaper som Katarina, m e d ett väsen så sympatiskt o c h kärleksfullt, ett hufvud så klart, en t r o så Katarinas kärlek v a r just af det äkta slag, innerlig, måste ha ägt en sedligt stärkande som j u flere den delas åt, desto mera k o m m e r makt öfver en yngre broder m e d en sådan på hvars o c h ens lott o c h desto rikare förråd finnes kvar.
— Min öfwertyglse i denna del är, att utan i tid tagne Författningar, samt anwändandct af alla till ändamälet ledande medel, alltid tvärt läge will blifwa högst o» fördelaktigt, wi mä äga bäde den bästa wilja och ivarmäste nit: endast genom en National Armering och wiste nödiga med tidehwarfwct öfwerensstämmande ändringar i wära Militie, Författningar kunna wi äga hopp om oberoende. Jag fär slutligen anhälla, att Hbgwälborne Herr Grefwen och Landt. Marskalken samt HöglofligRibdcrskapct och Adeln täckes löta desta mina i gär och nu anförde anmärkningar fä åtfölja Herr Afwersterr och Riddaren (locks Dictamina. Begärdes pä bordet. Ridderskapet och Adeln åtskildes kl. r. In 66em krotocolli H.. 6. Silverstolpe. Lördagen d. i6 September. plenum kl. y Förmiddagen. Justerades Föroch Eftermiddags Protocollerne för d. 1, Protokollet för d. s, samt För« och Eftermiddags Protocollerne för den 6 i denna mänad. under 602 Den 16 September. Under Justeringen, och i anledning af hwad j ett af berörde Protocollcr blifwit vmnämndt» attén underrättelse ärhällits genom ett Bud frän ett af RiksStänden, anmärkte Herr dlorstensiolpe, att detta sätt till underrättelsers inhämtande icke wore det rätta , och önskade, att det samma ej framgent mera mätte anwändas, utan endast Deputation eller ProtocollS-Utdrag.
Dock uti detta nederlag jag lidit, eger jag, med hjertat och tanken vid R. o. Ad:s framtida verksamhet fästade, äfven en tröst, — en tröst hvilken varit ännu större, om den af mig för öfrigt fullkomligt gillade principen af sluten omröstning, för denna gång frångåtts, — och namnen på de 70 voterande hvilka utgjorde denna dags majoritet för mig sålunda voro kända, den nemi., att då naturligtvis måste antagas, alf för dessa förfäktare af den personliga sjelfskrifvenhetens rätt, den bredvid denne rätt, stående skyldighet klart upfattas och varmt behjertas, R. o. Ad. uti denna majoritet eger en kärna färdig, att med oförtröttad ansträngning och nit, samt med upoffring af både tid och möda, egna sig åt de ansvarsfulla kail och arbeten, hvilka R. o. Äd. vid Riksdagarne åligga. En sådan kärna är af högt värde. Väl torde den vara för liten för att innesluta den omfattande sak-kännedom, hvilken Hr Adelborg med rätta anser hos R. o. Ad. finnas nedlaggd. Till afhjelpande af denna brist, hade jag derföre varit Den 4 Mars. 87 betänkt på, alt framlägga en motion åsyftande, alt ålägga Riddarbo Utsk. att inkomma med ett förslag till stadganden, innehållande såväl närmare bestämmande af de skyldigheter hvilka åligga de utaf R. o. Ad:s medlemmar, hvilka vid Riksdagarne inställa sig, sorn ock allvarsamma ansvarspäföljder för dessa skyldigheters åsidosättande. Då jag likväl fraktat, att detta förslag äfven skulle kunna komma att förkastas, val icke af den ofvannämnde majoriteten, men utaf en annan möjligen för dagen rådande, och en alltför stor splittring uti eller osammanhang utaf åsigter derigenom ådagaläggas, har jag afstått ifrån denna tanke; egande jag dessutom den förhoppning, att mången medlem af minoriteten med majoriteten skall möjligen t. o. m. segrande tälla, uti omvårdnad och nit för R. o. Ad:s, för fäderneslandets angelägenheter. Vid denna reservation förklarade Frih. Cederström, Rudolf, sig instämma.
De vid allmän kanal-, sluss-, jernvägseller telegraf-inrättning anställde 4 Kongl. Majlis Nåd. Proposition, N:o 76. tjenstemän och betjente böra i och för sådan befattning njuta det hägn oell det vitsord, samt vara underkastade det ansvar, sorn enligt lag eller särskilda författningar, gälla i afseende på dem, hvilka Konungens, Dess embetsmäns eller rättens ärenden gå. § 9- Hvad sålunda om allmänna kanal-, sluss-, jernvägsoch telegraf-inrättningar är stadgadt, må äfven å sådan, som af enskilde personer, menigheter eller bolag inrättas, kunna tillämpas, om Konungen finner godt derom förordna. Ar sådant förordnande gifvet, men kanalen, jernvägen, slussen eller fielegraf-inrättningen sedermera icke behörigen underhålles, må, uppå anmälan derom, förordnandet kunna förklaras hafva upphört att gälla.» Kongl. Majit förblifvcr Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. G. A. Sparre. Kongl. Maj:/s A åd. Proposition, N:o 7G. 5 Utdrag af Protokollet öfver Justitiw-departements-ärenden, M//e/ inför Hans Maj:t Honungen i Stats-Rådet ä Stockkolms Slott den 6 April 1854. Närvarande: Hans Excellens, Justitise-Stats-Ministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Stats-Ministernför Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stats-Råden,: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl, Grefve Gyldenstolpe, Justitiai-Råden: Iggeström, Qvensel. Hans Excellens, Herr Justitise-Stats-Ministern anmälde i underdånighet att, sedan Kongl. Majit den 25 nästlidne Februari i Nåder infordrat Högste