Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mars och den 4 dennes aflåtne, samt den 6 och 9 dennes e. in. på bordet lagda, Memorial: N:o 55, Om antagande af eri i Byggnadsyrket erfaren person för Banco-Husens underhåll och vård m. m. emot å Stat uppfördt årligt arfvode ; N:o 65, i anledning af hvad 1827 års Revisions-Berättelse förmäler örn det skick, hvaruti Trossbottnarne i det så kallade Archi veller mindre Eanco-Huset sig befinna. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Con« BtUutions-Utsfcottets den 20 sistlidne Mars, under N:o ii, aflåtne, samt dea 30 i samma månad e. m. på bordet lagda Memorial, innefattande Utlåtande öfver åtskilliga Motioner, om ändringar och tillägg i Justitise-Om» budsmans-Instructionen. S. D. Vid förnyad föredragning af iLag-Utskottets den 2 dennes, under N:o N:o 48, afgifne, samt den 6 derpåföljde e. m. på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid åtskilliga till Ut* skottet återremitterade Eetäakandens ansåg Prot. Utdrag den stl April 1829. 69 Ridderskapet och Adeln berörde Utlåtande endast böra läggas till Handlingarna.
Landtm., att öfverläggningen skulle uppskjutas till e. m:ns plenum; hvilket bifölls. R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. 510 Den 25 April e. ra. ■ loa ,!gv »hr - iil BitnriM Onsdagen den 25 April 1866. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.-utdrag för förmiddagens plenum samt prot:t för den 7 dennes f. m. Fortsattes föredragningen af Bevill.-Utsk:ts Betänk. N:o 8, ang. tullbevillningen. Utsk:ts slutliga hemställan. Hr Ramsay, Anders Henrik: Den fråga man lagt till grund för detta förslag eller frågan om Konungens rätt att göra nedsättning i tullsatser, har blifvit dragen under Konst.- Utsk:t, hvars majoritet ansett att en sådan rätt tillkommer Konungen. Men då en motsatt åsigt gjort sig gällande inom Bevilln.-Utsk:t, anser jag mig med några ord böra redogöra för de skäl, som förmått mig biträda Konst.-Utsk:ts beslut. Ändamålet med tullagstiftningen är icke blott att bereda inkomster för Staten, utan äfven att ordna den inre hushållningen; och då vården om denna hushållning tillkommer Konungen, är det klart att Konungen måste hafva ett ord att säga i denna fråga. Våra grundlagar sammanföra nemligen i många fall de olika statsmagternas prerogativer. Så t. ex. eger Konungen att ingå förbund med främmande magter, men han får dervid icke handla så att den andra statsmagtens rätt att sig sjelf beskatta, på något sätt inskränkes. En sådan inskränkning till förfång för den andra statsmagten skulle ega rum, om Konungen uppgjorde traktater gällande för flera år, ty då blefve det omöjligt att sjelfständigt kunna bestämma tullsatserna för hvarje statsregleringsperiod. Om man nu åter betraktar tullbevillningen från Bevilln.- Utsk:ts synpunkt, så blefve följden den att K. M:t omöjligen kunde verka ordnande på den inre hushållningen. Om t. ex. R.
Denna diflference härrörer från skiljaktig beräkning ““ ln* lands och Sunnervikens Fögderier, och äfven till en obetydhg del u 1 Norrvikens Fögderi, men uti Götheborgs och Oroust och Tjörns * Stats-bidrag upptaget till lika belopp som uti den förra Fem-Ars-tabellen. Clericie-statens inkomster äro i högsta måtto obestämde och beroende af tillfälliga omständigheter — derföre kan ock grunden för beräkning 13 af samma Stats-unclerhåll icke blifva annan, än osäker. Uti den vid sista Fem-Års-Berättelsen bifogade Tabell, utgjorde kostnaden 38,991 R:dr 26 Skill. 9 rst., hvaremot den nu upprättade Tabellen upptager 34,567 R:dr 36 Skill. Detta olius skulle alltså hafva blifvit förminskat med 4>423 R:dr 38 Skill. 9 rst., och sådant måste vara riktigt under beräkning att Presterskapets Löhing till större del utgår i Spannemål och andre persedlar, hvilka äro underkastade förändring i följd af gångbare pris. Likaledes är beräkningen ojemn och synes egentligen hafva sitt upphof ifrån andre åsigter, än de som grundlaggt uppställningen uti förra Tabellen, ty differencen består deruti att underhållet blifvit ringare upptaget: Uti Oroust och Tjörns Fögderi med 3,265: 5. 9. uti Sunnervikens dito j,4i4: 36. — uti Norrvikens dito 21:8. — Tillsammans R:dr 4>701: G 9- hvarifrån afgår den tillökning som finnes upptagen för Inlands Fögderi 277: 11.— återstår R:dr 4>423: 38. 9. Deremot bar detta Stats-bidrag icke undergått någon förändring uti Götheborgs Fögderi. Oaktadt så väl Presterskapet som deras Åhörare, genom Kungörandet af Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Circulaire den 28 Maji i83o, blifvit uppmanade att afsluta frivillige Conventioner om Presträttigheternes utgörande, och ehuru välgörande sådane
Bladina ansökan om ersättning för en resa i ändamål att inhemta upplysningar om pappérs-fäbrikatiouens framsteg i främmande länder: B. II. 4 12, 448, A. 448. — N:o 6, Berättelse angående Rikets Ständers Banks styrelse och förvaltning: B. lil. 14, 48, 55, A. 55, 57, 02, 63, 69, 86, 91, 95, 97, 102, 105, 100, 1 18. — N:o 7, med hemställan att Bankens, Diskont-Verkens och Tumba bruks embetsoch tjenstemän samt betjente måtte för år 1860 bibehållas vid dem beviljad tillfällig löneförhöjning: B. lil. 139, A. 141. — N:o 8, i anledning af väckt fråga om belåning af guld och silfver i Rikets Ständers Bank och dess låne-kontor; B. III. 139, 141, 159, A. 164. N:o 9, om utseende af Revisorer och Suppleanter för granskning af Diskont-Verkens räkenskaper och förvaltning: B. III. 139, A. 141, E. 274. — N:o 10, i anledning af väckt fråga om prägling af guldmynt ä 10 och 20 Riksdaler Riksmynts valör, under benämning af enkla och dubbla Caroliner: B. III. — N:o 11, i anledning af väckta förslag, dels om indragning af sedlar å 1 Riksdaler. Riksmynt, dels om utlemnande i rörelsen af sedlar å 2 Riksdaler Banko eller 3 Riksdaler Riksmynt, och dels om skyldighet för Banken att alltid i vexling tillhandahålla bela specier: B. III.
Och häremot skulle väl kunna invändas, att denna jemförelse emellan metalliska kassans belopp vid sednaste Riksdags början, och vid närvarande tidpunkt, ehuruväl den visar den betydliga förminskning i kassans tillgångar, som ofvan omnämndes, dock för sig sjelf betraktad icke bör gifva någon bestämd anledning lill alfvarsam farhåga för realisationens bestånd, ty blott tillfälligt inverkande förhållanden, hvaribland till exempel må anföras, de stora politiska omhvalfningar, som i utlandet inträffat och haft till påföljd, både minskad kredit för Svenska handlande och bristande afsättning för Svenska produkter, kunna härtill hafva föranledt, och efter orsakernas upphörande äfven verkningarne försvinna. Dock, om man kastar en blick tillbaka å hela den tids-period af 16 år, som förflutit sedan realisationsåret 1834, och då finner en fortfarande benägenhet hos Bankens silfver att strömma ut ur landet, och Bankens silfverförråd åtminstone någorlunda förvaradt, blott genom de högst betydliga' Hypothekslån, som blifvit i utlandet upptagne, då måste man visserligen erkänna, att verklig anledning gifves lill alfvarlig uppmärksamhet och omtanka, att ej Rikets sedelmynt än en gång, som så ofta tillförene, ina rubbas i dess stadgade värde. Men, om man sålunda icke kan förneka att åtskilliga tecken förebåda en hotande fara för realisationens bestånd, och man, såsom man bör, vill densamma kraftigt motarbeta, då måste man nödvändigt uppsöka den rätta källan till det onda, som man fruktar och önskar förebygga, emedan man på annan väg säkerligen icke kan lyckas, alt utfinna några verksamma medel för dess botande. Och det torde derföre tillåtas mig, att få ingå i en undersökning öfver de orsaker, som, enligt min åsigt, hufvudsakligen kunna föranleda till silfrets uttagande ifrån Banken.
För att utröna i hvad mån den nya beräkningsgrunden kommer att verka till ökning eller minskning uti den utgift, som vederbörande nu få i delta hänseende vidkännas, hafva Rikets Ständer från Riksgälds-kontorets tidningsstämpel-kontor (örskaffat sig uppgift dels på de afgifter, som under år 1859 erlagts för hvarje särskild i Stockholm utkommen tidning eller tidskrift, dels å de afgifter, som från landsorterne influtit för år 1858, eller det sednaste år, för hvilket fullständiga redovisningar i detta hänseende hittills inkommit; hvarjemte Rikets Ständer låtit uträkna till hvad belopp afgifterna, med iakttagande af den nya beräkningsgrunden, skulle uppgått dels för hvar och en af de i Stockholm utkommande tidningar, derest antalet af stämplade exemplar, äfvensom det till dem använda papper antoges lika som för år 1859, dels för samtliga i landsorten utkomna tidningar, om de år 1858 afstämplade exemplarens antal och storlek lades till grund för beräkningen. Härvid har det befunnits, alt tidningsstämpel-algiften utgjort i Stockholms stad under år 1859 R:mt R:dr 30,173: 67, hvaremot, om ofvannämnda nya beräkningsgrunder blifvit följde, inkomsten för samma år skulle utgjort blott ■ . 28,651: 54. Afgiften skulle i sednare fället minskats med 1,522: 13. Likaså utgjorde afgiften för de utom Stockholm år 1858 afstämplade tidningar m. m 15,859: 29, men, med tillämpning af de nya beräkningsgrunderna, blott . 14,724: 69, utvisande således en minskning af 1,134: 60. Minskningen pä det hela skulle alltså utgöra R:dr 2,656: 73. Och då Rikets
Hela engelska nationens hjerta klappar sympatiskt för den förra; allt hvad den senare företager klandras alltid o c h öfverallt. Utan tvifvel g ö r man henne häruti orätt. B å d e hennes o c h hennes getnåls ställning är ganska kinkig. Deras inkomster äro jemförelsevis inskränkta o c h det furstliga paret är nödgadt att iakttaga sträng hushållning. M e n som folket ständigt fordrar, att furstar skola ösa ut penningar åt alla håll, sä beskyller man hertigen af Edinburgh o c h hans gemål för snålhet. Ocli som i alla lifvets förhållanden hustrun oftast får bära skulden för mannens fel, så blir det också den stackars ryska prinsessan, som här får blifva det svarta fåret. O c h när ett folk en gång får den föreställningen, att dess E g e t nog förlåter folket hellre slöseri o c h skuldsättning hos en eljes älskvärd furstlig person, än sträng hushållsaktighet, äfven om fursten företer den mest aktningsvärda karaktär. Prinsessan af W a l e s, den förtjusande unga skönheten, som år 1863 med sådan hänryckning mottogs af engelska folket, kunde helt säkert ännu, då hon firade sitt silfverbröllop, räkna på samma hängifvenhet, som då fick ett så stormande uttryck, men som, nu må hända lugnare, utan tvifvel är vida djupare. Prinsessan har med ädel finhet förstått att i de kinkigaste lägen para öfverseende godhet med rättvisa och bestämdhet; hon har förstått att alltid med mildhet göra sig åtlydd, hon har uppfostrat sina barn med ömhet och förstånd och utbildat dem till unga män och unga flickor, som i enkelhet, bildning o c h finhet söka sin like. Derjemte behandlar hon med mycken aktning och undseende alla hofvets damer, o c h för öfrigt hela sin omgifning och söker göra så angenäma som möjligt dessa platser, som det icke alltid är så lätt att fylla. Hertiginnan af Connaught är en preussisk prinsessa, som vid sin ankomst till England, med stor förtjusning mottogs o c h nästan öfverhöljdes med dyrbara presenter.
R:dr årligen, och det vidare erforderliga beloppet, dock icke utöfver de i kostnads-förslaget upptagna i5,ooo R:dr, förskottsvis genom Stats-Contoiret utbetalas af öfverskotten å Stats-Verkets inkomster, emot framdeles ersättning af de till Curhus-inrättningarne i Riket, till ett belopp af 12,985 R:dr 46 sk. 6 r:st. utbetalte förskott af ofvannämnda uti Medicinal-staten anslagna 10,000 R:dr årligen, har Sundhets-Collegiurn uti underdånig Skrifvelse al den 3 Mars 1825 anmält, att vid fullgörandet af den Kollegium ålagda skyldighet att tillse, det Stals-Verkets oraförmälta fordran blefve ersatt, hvilket åliggande Gollegiuin till en början sökt uppfylla medelst till vederbörande CurbusDirectioner ulMlna eriiuringar, att återgälda Kongl. Maj:ts Nådiga Propos. N.-o 1J. 11 de dera tilldelade förskotts-summor, dessa Guihus-Directioner tillkännagifvit, att i anseende till Curhus-medlens otillräcklighet i förhållande till beli of ven, kunde tills vidare hvarken afbetalning verkställas, eller bestämd tid dertill utsättas, i anledning hvaraf Collegium i underdånighet hemställt, att i afräkning å dessa fordringar, betalning lill ett bestämdt belopp för hvarje år kunde i Nåder fastställas. Då, vid pröfning af denna hemställan, det förekommit, dels att några bland ofvannämnda Curhus-inrättningar häftade för betydliga skulder, utöfver de omförmälta för af Medicinal-Staten erhållna förskott, dels att vid de öfriga Curliusen allenast finnes någon mindre betydlig behållning, och, under sådana förhållanden, indrifvande af ifrågavarande ersättning tidigare än Curhus-inrättningarnas tillgångar det medgåfve, skulle verkat menligt på dessa inrättningar i fråga om uppfyllandet af det med dem åsyftade angelägna ändamål; har Kongl. Maj:t funnit betänkligt, att tills vidare vissa betalnings-terminer specielt fastställdes, utan deremot ansett, att det på hvarje
Ståndet beslöt, att det bör till Kongl. Maj:t öfverlemnas, att, så väl för landtbruks-skolan på Gottland, som för öfriga ifrågaställa landtbruksskoior, bestämma villkor, i afseende på värden af de egendomar, som må finnas för behofvel tjenligc; Den vid utlåtandet, N N:o y4, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet, N:o 40, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Sjunde HufvudTitel: Härvid förekommo framställningar och anmälanden, som afse neda nnä milde delar af betänkandet, N:o 40: l:o. 1 punkten; 3 punkten, litt. a.; och 6 punkten, litt. a , b., e och g.: Anmälan härom i utlåtandet, N:o 74, erfordrade, å Ståndets sida, ej något yttrande; 2:o. 2 punkten; 3 punkten, litt. b.; 4 punkten litt. a. och b.; 5 punkten; och 6 punkten, litt. c., d. och f.; Prot.-Utdrag, den 11 December 1844• N:o 74, gillades; 3:o. 6 punkten, ingressen, eller framställningen, angående förslags-anslaget lör Tull-verkets utgifter: O Ståndet vidblef dess, i anledning af betänkandet, j\:o 40, lattade beslut, och lade utlåtandet, N:o 74, i denna del, till handlingarne. N:o 75, i anledning af erhållna återremisser A utlåtandet N:o 4'1, angående utgifterne under Riks-Statens Åttonde Hufvud-1 itel:
Man har emellertid invändt att en så beskaffad egande rätt är oförenlig med det förhållande att giftorätten och således delaktigheten i boet under äktenskapet kunnat förändras, och man har, på möjligheten af en sådan förändring sökt grunda påståendet, att, om än genom äktenskapet rättigheten till giftorätt uppkommit, bestämmelsen af densammas belopp gjorts beroende af den lag, som gäller vid boets delning eller då rättigheten skall uttagas; — men ett närmare skärskådande af lagens bestämmelser härutinnan, samt de följder, hvartill berörde påstående leder, skall uppenbara oriktigheten deraf. Sedan uti 10 kap. 2, 3 och 5 §§ Giftermålsbalken stadgadt blifvit dels att frälseman och bonde efter landsrätt, giftes till två delar och hustrun till tridiung i lösören och i fast gods å landet, som de i hjonelaget afla tillsammans, men att med deras giftorätt i stadsfastighet skall förhållas efter stadsrätt, dels ock att borgare och ofrälse man, som i staden bor, eger giftorätt efter stadsrätt, eller till hälften i arf och aflingejord och hus i staden så ock i alla lösören å landet och i staden, men, efter landsrätt, i fast egendom å landet med boskap och åkerredskap: så innehåller 6 § i åberopade kapitel att, om borgare eller ofrälseman, under hjonelaget, flvttar utur staden och sätter sitt bo och hemvist å landet, eller ofrälseman kommer i frälsestånd, då gånge med giftorätten efter landsrätt, samt att, i händelse bonde inflyttar i stad, han då åtnjuter giftorätt efter stadsrätt. Nu ehuru häraf finnes att den rätt, som i och med äktenskapet för makar inträdt, kunnat jemlikt 1734 års lag sedermera förändras, kan likväl Utskottet icke medgifva att denna omständighet gifver stöd för ofvanberörde invänning. På sätt visadt blifvit bestämde nemligen berörde lag olika gifto - 6 Lag-Utskottes Utlåtande, N:o 42. rätt, med afseende å dels egendoms beskaffenhet, och dels makars stånd eller hemvist.
Der skulle inspirationen komma på henne. Att gå här och måla på akademien – jaa ... äh, att gå och klinka på piano i den grå likkistan, som det stod »anda och konst» på, till hvad kraft och verkan det nu kunde ha. Hvad skulle det väl blifva af det? Nej spela på konservatoriet i Paris, sitta på Gérômes atelier – det vore saken det. Der skulle hon utvecklas till, ja nog af utvecklas. Men inte var det henne unnadt att få fara dit. Naturligtvis inte. Hundratals nöt reste odugliga dit för att återvända, lika korkade som de kommit. Men hon, tycker någon det! Men det, det att en ande, så längtande och mäktig som hennes, skulle vara inspärrad som i en bur, var det icke tragiskt, lifvets vanliga, oblidkeliga tragik ... Åter vände hon sig inåt. De sofvo i lycksaligt lugn, som godtköpsmenniskor kunde det ... Hvarföre blef icke också hon en af de der vanliga, af hvilka det gick tolf på dussinet. Försyn, svara hvarföre Åh, hon ville störa deras sömn ... Och hårdt slog hon handen mot bordet, i det hon ånyo suckade: »lifvets vanliga tragik». »Herre Gud, hvad står på?» Sara for förskräckt upp ur sin dröm, gnuggade sig i ögonen. »Jaså det är bara du, Hedvig ... Kors klockan är snart half 7. Då får man väl besluta sig för att vakna. Lättjefullt sträckte hon sina långa, feta armar, reste sig med en suck, väckte Valborg, tog sin syask. Men Hedvig satt fortfarande qvar på sin stol med ansigtet stödt mot händerna. »Hur är det med Hedvig?» frågade Valborg Lärka ömt. Hon hade redan hunnit blifva Hedvigs ödmjuka beundrarinna. »Hedvig är visst icke vid gladt lynne, svarade Sara med ett undertryckt skratt. Hon var intet geni, långa Sara, men en klok, litet sarkastisk qvinna var hon med stort sinne för folks svaga sidor. Och hennes lifs förnämsta sysselsättning var också att studera alla de unga damerna, som voro inackorderade i hemmet.
Speciemynt, om utvexling af. RiksdagsBeslutet, §. 18. Spelkort, om minskning i Stämpclafgiften för. Se KortBevillnings Stämplings verkställande. Spikhammares rösträttighet, om. Se Prestval. Stad, om anläggande af en ny, vid Berga i Kronobergs Län; Motion, remitt. tilL Ekdn. Utskottet, II s 1210. Utskottets Utlåtande, VIII s 128; bif. af Adeln, IX s 157, af PresteStåndet, IX s 170, af BorgareStåndet, ix s 173, af BondeStåndet, IX s 178. RiksdagsBeslulet, §. 44* Statens ansvarighet, om, för enskildes af publike Ämbetsmän förskingrade medel. StatsUtskottets Betänkande, IV 5. s 513 — 519, bif. af Adeln, IX s 12 i5, af PresteStåndet, IX s 1220, af BorgareStåndet, IX s 1233, af BondeStåndet, ix s 1236. ■— inkomster, om ändring i tiden till redovisning för; StatsUtskottets Betänkande, IV 4- s 518 — 520, bif. af PrestcStåndet, ix s 924, af BondeStåndet, ix 282 s 929, af BorgareStåndet, IX s 954, af Adeln, IX s 967. Statistiska uppgifter, anstalter lill vinnande af, I 1. s 35, 36. StatsContoiret. Särsk. Utskottets Betänkande, XI s i85 —190. har med noggrannhet fullgjort sina åligganden, II s 25, 26. — dess fordran i RiksgäldsContoiret, lis 413. — Expeditionerne, om tillökt antal löner inom, af Kongl. Maj:ts Cancelli.
N:o 33 litt. A gjorde hemställan blifvit uppläst, blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo och biföllos StatsUlsk:s d. 9 och 17 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 33 litt. B, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om upphörande af den s. k. husmansskatten i Bohus län. Sedan sålunda StatsUtsk:s utlåtrn N:o 33 litt. A och B blifvit bifallne, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade låta bero vid hvad StatsUtsk. i 1 punkten af dess nyss förehafda utlåt. N:o 33, yttrat om den s. k. ollongälden samt husmansskatten i Bohus län. Ropades ja. Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 9 och 17 dennes på bordet 240 Den 23 Octo ber f. m. lagda utlåt. N:o 33 litt. C, i anlcdn. af väckta motioner om upphörande af eller nedsättning uti den för tackjernslillverkningen utgående tiondeafgift. Frih. Cederström, Jacob: Det har icke utan skäl väckt min förundran, att StatsUtsk. till bifall understödt de uti förevar, ämne väckta motioner om nedsättning af tackjernstionden, af skäl att för tackjernslillverkningen för närvar, är en missgynsam conjunctur. Denna missgynsamma conjunctor för lackjernstillverkningen är i min tanka långt mindre missgynsam än den för jordbruket för närvar, är i afseende på spanmålsproduclionen. Samma Utsk. har likväl icke tilltrott sig att komma in med ett förslag att nedsätta spanmålstionden lill hälften af hvad den utgöra skall, utan jorden får fortfarande utgöra sin tionde; men deremot tillstyrker Utsk. att tackjernstionden skall till hälften nedsättas.
Maj 1864 erhållit nådig tillåtelse alt besitta de af bolaget inköpta s. k. Gellivara-verken jemte derunder lydande jernoch sågverk, hemman och lägenheter i Norrbottens län, i underdånighet, med förmälan alt bolaget beslutat verkställa ofvanberörda såväl kanaliseringsarbete som jernvägsbyggnad, anmält sig till att komma i åtnjutande af det statsbidrag, Rikets Ständer för omlörmälda rensnings - Expeditious-VtskoUeU Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 50 ‘15 ningsoch kanaliserings-arbeten anvisat, samt E. K. Maj:t den li Oktober 1864 uppdragit ät Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader att rörande sislberörda ar betens utförande inom den 1 Oktober 1867 med bolagets ombud afsluta kontrakt, har E. K. Maj:t, efter ansökan af bolagets hufvudombud bär i Sverige, Grosshandlanden V. Kjellberg och Kanslisten W. F. Dalman, uti nådig Proposition af den 15 December sistlidna år föreslagit Rikets Ständer, ali medgifva kostnadsfri upplåtelse lill ofvannämnda bolag af den Kronans odisponerade mark, sorn för nu ifrågavarande jernvägsanläggniog erfordrades, mot del att jernvägen blefve för Statens behof och allmän trafik upplåten enligt taxa, som komnte att af E. K. Maj:t fastställas, samt med förbehåll derjemte att, derest järnvägsanläggningen icke blefve fullbordad inom föreskrifven tid eller jernvägens trafikerande skulle komma att upphöra, Kronans fria disposition till den afstådda jorden borde återställas. Hvad E. K. Maj:t sålunda behagat i nåder föreslå, hafva Rikets Ständer funnit godt bifalla; Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 2 Maj 1866. i:o 50 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 1 Maj 1866.
Jernkontoret och Filialbankerna kan vara lyftadt. 8 8. De under litt. d), punkterna I, 2, 3 och 4 af nästföregående $ upptagna obligationer och fordringar skola i främsta rummet användas till bildande af Sveriges Banks grundfond. Sveriges Bank ikläder sig följande förbindelser: a) att i föreskrifven ordning tillhandahålla Staten, dess kassor eller enskilde personer tillhöriga, på löpande räkning i Rikets Ständers Bairk deponerade medel; b) att efter hand och sednast å bestämda tider inom tre år efter det uppgörelsen emellan de begge Bankerna försiggått, med Rikets Ständers Banks sedlar eller silfver infria den förbindelse, som, enligt hvad här förut angående Rikets Ständers Bank är stadgadt, bör till samma Bank af Sveriges Bank utgifvas: skolande sistnämnda Bank vara förbunden att, om Rikets Ständers Bank för upprätthållande af sin vexling deraf kommer i behof, före de i allmänhet bestämda förfallotiderna verkställa denna inbetalning. § 10. I den män sådant, utan skadlig rubbning af landets penningerörelse, låter sig göra, skola begge Bankerna befrämja skyndsam indragning af Rikets Ständers Banks vid uppgörelsen utelöpande och såsom förskott till Sveriges Bank utgifna sedlar, så att återstoden af dem, jemte de af Rikets Ständers Bank under tiden i utbyte mot de förra eller emot bekommen metallisk valuta utgifna sedlar och depositionsbevis tillsammans, inom tre år frän det Sveriges Banks verksamhet begynnt, nedbringas till ett belopp, som fullt motsvaras den Rikets Ständers Bank tillhöriga eller der nedsatta metalliska valuta i myntad eller omyntad form. Intilldess detta skett, skall från den sedelutgifningsrätt, som finnes Sveriges Bank i § 7 af Förordningen angående denna Bank, utöfver der uppräknade valutor, medgifven, afräknas ej allenast det belopp, som är oguldet å Sveriges Banks till Rikets Ständers Bank afgifna förbindelse, utan ock hvad af sådana depositioner å löpande räkning, som i § 9 mom.