Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stadens handtverkare äro således för det mesta obemedlade eller fattige, hvilket tvifvelsutan härrörer mindre af något deras alltför stora antal, än af den omständigheten, att de nya handtverkare, som efter utståndna läroår nedsätta sig såsom mästare, merendels sakna erforderliga förlagstil Igångar och stundom äfven skicklighet att med ordning börja och med drift sköta sina handtverk. Flere kunnige handtverkare från andra orter hafva likväl efter eldsvådan och under sednare åren etablerat sig härstädes, deribland vagnmakare, smeder och sadelmakare, hvilket föranledt till uppkomsten af en ny industrigren genom förfärdigandet af allehanda slags åkdon, som till stor del afsättas i Norrige. Tillförseln på stadens torg och marknader af spanmål, viktualier och andra landtmannaprodukter är någorlunda ymnig; men priserna derå, som tillförene kunde kallas lindriga, jemförelsevis mot en del andra städers, hafva under sednare åren uppstigit, härrörande sådant från ökad konkurrens af köpare, till hvilken ångbåtsfarten äfven något bidragit. Spanmålshandel, hvartill de staden angränsande produktiva landsorterne skulle lemna godt tillfälle, idkas ännu icke inom staden i någon tillräcklig skala, hvilket åter torde komma att ske framdeles vid förändrade omständigheter med spanmålshandeln i allmänhet, i synnerhet som stadens handlande och trafikerande, under stadens återuppbyggande efter eldsvådan, bland annat jemväl afsett behofvet af större Berättelse öfver Elfsborgs Län för åren 1847—1850. t) 34 varn-upplagsmagasiner. Hvad artikeln spanmål beträffar, svarar emellertid icke denna stad, betraktad såsom afsättningsslälle, emot det öfverskottslörråd, som från landet är eller skulle vara att årligen afyttra, och kan följaktligen ej heller hafva i sådan del allt det inflytande på landels kultur och jordbruksnäringen, stadens fördelaktiga läge synes antyda, helst som stadens egen jord hel och hållen användes till framalslrande af spanmål och slika nödvändighetsvaror, som eljest skulle från landet uppköpas. I staden hållas årligen tre marknader, som vanligen äro mycket besökte af trafikerande och hvarvid varuomsättningen de sednare åren synbart ökats.
Utskottet kan icke inse, att någon skada eller äfventyr bör kunna derigenom Kongl. Maj:t och Kronan tillskyndas , hvaremot det måste för den eller dem, hvilka •> förmena, att det med desse upprättade Contract bör annorlunda tydas, än som af d.et Embets-Verk, hvil - Lag-Utskottets Betänkanden. ket författat eller låtit författa Contractet , vill antagas, blifva mera hugnande, att få pröfningen deraf öfverlämnad till vanlig Domaremakt, och i öfrigt Lagen för obehörigen anställ, de eller missbrukade Rättegångar utstakat sådane äfventyr, sorn troligen böra afhålla dylike försök. Rå desse skäl, och då Utskottet icke kunnat finna någon anledning till behofvet , att i nämnde fall rubba den i Lagen bestämde Rättegångs-ordning, anser Utskottet sig böra i så måtto tillstyrka bifall till den af Herr Friherre Mannerheim väckte ifrågavarande motion, som Utskottet nu får föreslå antagandet af den Författning, att hädanefter, vid uppkommande tvist cm uppfyllandet eller tolkningen af Contract eller afhandling, ingången på ena sidan å Kongl. Majus och Kronans vägnar, af publike Embetsverk, och på den andra af enskildte personer, Saken bör, efter stämning, vid vederbörlig Domstol göras anhängig, och derifrån, på det i Allmänna Lagen stadgade sätt fullföljas. Detta varder dock till Riksens Höglofl. Ständers bedömande vördsamt understäldt. Riksens Höglofl. Ständers Lag - samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande öfter de af flere Riks. dags-Fulhnugtigc utaf Hedervärda Bonde-Ståndet , uti ingifne Me mor i aler Lagoch Besvärs-Utsiottens Betänkandtn.
Uti Berättelserna visade sig samma ståndpunkt Om drottning Kristina, som Geijer så varmt sökte försvara, hade Fryxell berättat mycket nytt, obestridligt sant, hvilket ej länder den skildrade personen till heder. Karl X: s öfverdrifvet djerfva äfventyrarepolitik, hans svekfulla beteende mot Danmark och hertigen af Kurland och andra sådana omständigheter voro ej till prydnad för en bild, som man af gammalt vant sig att hålla för felfri. Farligast var emellertid försöket att störta Karl XH, svenskarnes halfgud, från den plats, dit nationalstoltheten, den poetiska hänförelsen och beundran för krigsäran hade upphöjt honom. Detta visste Fryxell ganska väl, så mycket mer som han redan på förhand hade fatt många varningar af sina vänner. Men just i detta afseende tycktes honom ett stort värf finnas att fylla. Historien är ju folkens och furstarnes läromästarinna. En skef hjstorisk ståndpunkt lärde de senare att fortfarande eflersträfva yttre glans och att förakta herskarens högsta pligter, lärde folket att beundra ytan, men glömma de verkliga dygderna. Så länge häfdatecknaren idkade sådant afguderi, komme verl-dep att såsom dittills vara uppfyld af krig och elände. På detta sätt, i korthet återgifvet, framställer den åldrige forskaren uti sina 1854 nedskrifna anteckningar sin ståndpunkt,tilläggande: » detta kommer jag äfven att framställa * med afseende å Karl XII: s historia, säkert med samma följd, nämligen att ådraga mig beskyllningar för en låg, ytlig, prosaisk ståndpunkt m. m. Jag bär hellre denna förebråelse än medvetandet af att emot bättre vetande och öfvertygelse hafva berömt orättvisan eller förnekat sanningen. Rätt och sanning vare äfven häfdatecknareus valspråk. » Förutsägelsen gick i fullt mått i fullbordan. Med öppna ögon offrade Anders Fryxell sin vunna popularitet för att kullstörta ultraroyalismen, ultrapatriotismen, ultraheroismen och den till deras försvar uppfunna historiska kasuistiken. Dessutom hade han vid samma tid klandrat de liberale för deras beteende mot den gamle Karl Johan; vid samma tid hade Geijer gjort sitt affall.
Utskottet tillstyrkte rättighet för Biksens Ständers Revisorer, att, i visse fall indraga Magazins-Torättningens Cre - St n t s-JJt skottet^ Betänkanden. 1579 tUtiv, anser jag för min (tel* de olägenheter, Sorn peel en sådan indragning aro förenade ingalunda vara undanröjde genomde rnpdificationer härvid blifvit föreslagne och kan på sådan grund icke biträda HöglQil. Utskottets beslut i berörtje omständighet.’’ fJtl denna tanke instämde jemväl Herr Grefven och Oidföranden saint Herr Prosten Jdrönk,e<:k och Herr Borgmästaren Norström. Herr Uagmannen Noreus anförde skrifteligen: ’’Uti frågan örn den rättighet Stats-fltskottets Pluralitet tillagt Riksens Siänders Revisorer, att besluta indragning utaf hälften af det Greditiv på Riksens Ständers Bank, sorn Kongl, Allmänna IVfagazins - Directionen, enligt 1815 åis, Ständers förordnande, äger att använda, har jag varit af skiljaktig tanka och får således inot detta beslut rnig reservera. Edligt 90 §. Regeringsformen, må under Riksens Ständers eller deras fJtskotts öfverläggningar och pröfning icke uti något annat fall eller på något annat sätt, än samma grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågan örn verkställigheten af någon Lag, Författning el'er inrättning. — Den för Riksens Ständers Revisorer utfördade
Linneoch HampUtskottets förslag, att Lärft af 3 lods vigt på qva alnirods: drat-alnen borde åsältas 5 R:dr införsel-tull per skölp., Lärft, hvaraf 1 i/vahar af Ridderskapet och Adeln blifvit gilladt; men sorn drat aln väger till presteoch Borgare-Stånden, äfvensom, i anledning af och med 5 lod. gjord inbjudning, Bonde-Ståndet, ansett så beskaffad t Lärft böra till införsel förbjudas, kommer följande votering att ega rum: 342:o Den, som instämmer i Utskottets förslag, att Lärft, hvaraf 1 cjvadrat-aln väger till och med 3 lod, bör pä ett värde af 15 R:dr skålpundet åsättas 5 R:dr införseltull, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, stadgas förbud mot införsel af så beskaffad! Lärft. Zink,Tutanego och Trenne Riks-Stånd hafva godkänt den å Utskottet Spiauter: Zink, Tutanego och Spiauter, oarbetad och i plåtar, före oarhetad och i plå- slagna utförsel-tull; men som Ridderskapet och Adeln antar' sett denna artikel böra från all utförsel-tuli befrias, så får Utskottet hemställa, att derom må genom votering afgöras enligt en så lydande proposition: 343:o. Den, som, bifaller Utskottets förslag att Zink, Tu - Forts af Bevillnings-Utskotlels Memorial, N:0 71 tane"o och Spiauter: oarbetad och i plåtar, bör äsättas 1 is t. tull vid utförsel, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer denna vara att afgifts-fritt få utföras.
Wid vederbörligen utlyst socknestämma d. 9 mars 1834 § 1. Upplästes, erkändes och underskrefs mantalslängden för innevarande år. § 2. Walldes bond. Jonas Nilsson Eklund i Kougsta, att såsom ledamot för Häggenås socken, deltaga uti beredningscommittéen, som sammanträder å Hölje gästgifvargård d. 17:de i denna månad kl. 9 fm. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protokoll hållet vid allmänna socknestämman med Häggenås socken i dess sockenstuga d. 4 maji 1834. S D. Sedan församlingens ledamöter, såväl genom förutgången vederbörlig pålysning, som nu blifvit underrättade om ändamålet med socknestämman, nemligen att rådgöra och besluta rörande verkställandet af nödige reparationer å de hus, uti Liths prestgård, hvilka det tillhör socknarne att underhålla, nemligen att inlägga nytt golf i salen, ny tapetfot därstädes, nytt golf i storstugan, stenfotens rappning, yttre takets påläggning, fönster och dörrar, med lås och gångjärn, dels nygjorda dels reparerade, och i sätes byggningen samt yttre taket på stallet äfvensom någon reparation å herberget m.m. och sedan herr kyrkoherden N. Feltström 55 inseende olägligheten för socknarne att nu framskaffa nödigt virke och i prestgården hålla nödige handtlangare, erbjudit sig, att sjelf låta verkställa ofvannämnde reparationer och förbättringar, så att de vid nästa ekonomiska besigtning äro i laggilt skick, emot det, att socknarne till honom erlade i ett för allt, tolf (12) skillingar banco på varje tunnland i socknen, förklarade socknemännen sig villige och nöjde att antaga detta af herr kyrkoherden gjorda anbud, om nemligen Liths och Kyrkås boerne gå in på detsamma, och yttrades tillika den önskan, att i händelse Liths socknemän icke skulle antaga detta billiga anbud, herr kyrkoherden ville låta verkställa nödiga reparationer, som kunde åligga Häggenås boerne, hvilka ville med tacksamhet contant erlägga herr kyrkoherdens dervid hafda kostnad.
»Er konstnärsbana blir väl inte så lång?» sade han lågt, »rätt som det är så gifter ni er.» »Jag gifter mig troligtvis aldrig», svarade hon allvarligt, »det är just derför jag vill arbeta. För honom var detta nästan som ett löfte, det försatte honom i en tyst hänryckning. Äfven hon teg. »Det vore allt festligt om vi kunde träffas när vi bli gamla», sade hon plötsligt och såg upp. Han mötte hennes blick så strålande gladt, han skulle haft lust att ... nej, det vågade han icke. Nu voro de vid grinden. Hon öppnade sjelf, sprang lätt igenom och lät den slå i med en smäll. Han hade stannat på andra sidan. Hon lade armarne på grindens kant och såg honom skälmaktigt i ögonen. »Sätt upp, att vi båda slå oss igenom, hvar på sitt håll. Hvad gör det, om man blir målare eller hvad man blir, bara det är ruter i en och man kommer fram. Vill ni sätta upp på det?» Hon räckte beslutsamt fram sin ena hand, med en sliten handske på. »Topp, jag svarar för mig!» upprepade hon muntert, »och så träffas vi när vi bli gamla.» Hon sträckte tummen i vädret. Han bara stod och såg på henne, der hon sjelfsvåldigt hängde på grinden, men han antog icke utmaningen, och drog sin hand tillbaka. »Ni slår er nog igenom», sade han, »men icke jag». »Är det alltid pengar, pengar?» sade hon leende. »Ja», sade han hastigt, »men i hela verlden fins ingen menniska, som jag håller af mer än ...» Han rodnade öfver hela ansigtet för sin djerfhet. »Prat! Jag håller af alla; er också», sade hon gladt; »nå, tag mig i hand på det åtminstone.» Hon räckte honom sin hand öfver grinden, och han tog den, – lamt, liksom hade han varit rädd för det. Då hoppade hon ned och gick derifrån med snabba steg, utan att se sig om. Nu kunde bestämdt brefvet från fadern vara kommet. Hon gick in på gården. Framför trappan höll en elegant jagtvagn med tvenne grå hästar för. Hon kände dem godt. Det var patron Kristersons. Hvad de voro vackra!
313, A. 313. — N:o 45. i anledning af väckt motion om ändring i gällande Afvittrings-Stadga för Vester-Norrlands Län: B. XI. 290, 313, A. 313, — N:o 46, i anledning af väckt motion om förändrade föreskrifter rörande tomters mätning i hufvudstaden och så kallade de signations-bevis: B. XI. 290, 314, A. 314 — N:o 47, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 25, innefattande yttrande öfver väckta motioner om ändringar i gällande föreskrifter rörande vilkoren för afsöndring af jord och andra lägenheter å landet: B. XI. 337, 355, 367, A. 367, 368. — N:o 48, i anledning af väckta motioner om förändrade före skrifter i afseende på lekmannaoch kolportörs verksamheten inom församlingen: B. XI. 337, 355 A. 355. — N:o 49, angående särskildt arfvode ät den person, hvilken i egenskap af Sekreterare biträdt Utskottet: B. XI. 338, 355, A. 355. Landshöfdinge-ackorden. angående ifrågaställdt förändradt sätt för amortering deraf: III. 150, R. 150; B. Landshöfdingeoch JVlilitär-Befälhafvare-Embetena på Gottland, angående deras åtskiljande: B. IX. 58, 109, 144, A. 144; U. X. 219, 247, A. 247. Landskrona, om användande af en del af de till fångars vård och underhåll anslagne medel för nödiga ny-bvgguader vid fästnings* fängelset i nämnde stad: I. 114, B. 114; B. 11. 333, 378, 387, A. 389; U. III.
I Thorilds bok står: ”Det kan väl hända, med allt ert vackra och rara snille, att ni ofta har mera inbildning” (hvarmed Thorild menar fantasi) ”än förstånd”. – Somliga af de anförda exemplen äro sådana, att man näppligen kan gissa till, hvari ”ohöfligheten” ligger. I Leopolds anförande läser man: Så Cynthias Apollo vunnit Caliope fast Castalide. Ack! ofta då Herdinnor brunnit I denna verldens gyllne tid! Kanske var detta sceniska begabberi den i ett af brefven till Heurlin omnämnda ”Eriksbergs-plattituden”. (Se förra delen, sid. 103). Man erinre sig här den af Thorild anmärkta skillnaden mellan Vers och Poesi. ”Att öfverföra på sitt språk andra länders och tiders skönheter”, var någonting, som i Thorilds samtid, af Svenska Vitterhetens höfdingar, esomoftast yrkades och berömdes. Nu aftryckt i sjette bandet af Leopolds Samlade Skrifter. Den i Extra-Posten införda: ”om Imitationen”. ”Det är då naturligt”, fortsätter han, ”att Härmningen bör göra ett vidunder än mera vidunderligt; och sjelfve vår Bjugg skulle icke hunnit till hälften af sig sjelf, om han ej blifvit dårad till att härma Eddan, våra uräldsta Skalder och Odens Havamal”. På ett tredje ställe frågas: ”Skall man i Speculationen kunna träffa helt andra vägar till Sanningen, än Locke, Bayle, Shaftesbury, Montesquieu och trettio deras efterföljare banat?” Lidner afled den 3 Januari 1793. En bland de här tilltuktade härmarne var en ung militär Erik Nordforss. Han lät sedermera trycka åtskilligt, som (med undantag af några öfversättningar för Theatern) vanligtvis ådrog sig Regeringens misshag och plägade förbjudas; någongång till och med (såsom år 1803 hans ”Lexikon för Dagen” och hans ”Franska Revolutionens Historia”) högtidligt uppbrännas.
Hvad oss deputerade särskildt angår, så ock öfrige Svenskar vid kröningen närv:de, anser jag som en pligt och en kär sådan, att högt och tacksamt vitsorda den förekommande, den hjertliga välvilja, hvarmed vi a11stfides och af alla emottogos och bemöttes. Starkt och allmänt uttalade sig Norges kärlek till föreningen; öppet dess erkännande af denna förenings välsignelserika inflytande; men ej sällsynt visade sig, beklagligen,’en sällsam missupfattning af Sveriges tankar och känslor. Djupt rotad syntes hos mången den öfvertygelse vara, att Sverige eftersträfvade eft öfvervälde, med förtryck hotande Norges frihet och sjelfständighet. Vi samtlige deputerade sökte under enskildta samspråk beriktiga dessa föreställningar, bemödande oss att för våra Norska bröder göra klart, det någon tanke, kränkande för Norges frihet och sjelfständighet, aldrig uti Sverige förefunnits, och att Sverige, lika djupt som Norge, vet att upfatta föreningens hela vigt och betydelse. Men vi tilläde derjemte, att, om föreningens framtid skulle betryggas, det var nödigt, att Norge beaktade och aktade Sverges känslor, ställning och minnen, och anslöt sig till Sverige med det förtroende, hvartill detta land, genom sitt handlingssätt allt från föreningens stiftande, och under hela dess fortgång, kände Den 22 Angnst? f. m. sig berättigadt. Jag har grundad ani. att hoppas, att tro, af t dessa enskilta förtroliga rneddelanden icke blifva utan frukt; och jag är öfvertygad att J samtlige, Mine Herrar! af fullt hjerta skolén gilla Edra Deputerades sålunda nedlagda bemödanden. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det R. o. Åd. torde besluta, att de nu uplästa handlingnrne skulle i dagens protokoll intagas, samt deras innehåll meddelas de öfriga BiksStm. llopades ja. Föredrogs ånyo Bevilln.Utskits d. 15 oeh 18 d:s på bordet lagde Utåt.
Län; i följd hvaraf de, sorn hittills icke kunnat fått af en sådan rättighet sig begagna, böra vända sig till Konungens Befallningshafvande i Länet, sorn, på skeende anmälan, icke lärer underlåta bade att förhjelpa hvar och en till sin tillständiga rätt, och att i öfrigt vidtaga sådana åtgärder, att fångskjutsen inom Kopparbergs Län icke blifver mera hesvärande för den ena hemmansägaren , än folden andra. Hvilket allt Utskottet får till Riksens Höglofl. Ständers ompröfvande vördsatnligen öfverlemna. Stockholm den 1 Juni 1815. På Höglofl. Ridd. och Adelns Ledamöters A. Lantingshausen. På Högv. Prest-Stårrdets Ledamöters vägnar Carl Fr. Ortman. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar And. Fredin. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Nils Mänsson. M. M. Rosbeck. Upp - Uppläst hos samteliga Riks - Standell d: 8 Juni, Vördsamt Memorial! Hedervärda Ronde-Siändet liar genom P^otocolls? Utdrag den 16 nästlidne Maj till Allmänna Besvärs och Oeconomie - Utskottet remitterat ett Memorial af Riksdags-Fullrnägtigen Lars Jacobsson Peinarfeve fran Gottlands Län, uti hvilket Memorial atifores klagomal deröfver, att innan en hemmansägare pä Gottland, sorn äger kalkmylla eller kalkstensbrott på sina ägor får deraf sig begagna, han förut måste anhålla om tillstånd dertill af Kongl. Majus Befallningshafvande,'hvilken föreskrift skall medföra åtskilliga kostnader och omvägar; och i anledning hvaraf yrkas, det ofvanbemälte hemmansägare matte erhålla tillstånd, att utan förutgången anmälan hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, på hvad sätt dem bäst synes, begagna de lägenheter till kalkmylla och kalkbrott, som på deras ägor kunna vara att tillgå.
Föredrogs å nyo och lades till Handlihgarhe Statssamt Allmänna Besvärsoch Oecoiiomie-Utskottens ytterligare Utlåtande, N:o 49* med anledning af erhållna återremisser å Utskottens BetänkandeU N:s 32 & 34- S. D. Afslogs, vid förnyad föredragning, Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens ytterligare Utlåtande, N:o 5i, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 22, rörande Tractamente för Städernes Magistrater och Borgersmän, då de till besigtning för Kronans räkning varda kallade, S. D* Pro t. Utdrag doh 3 o Julii 1829. io5 S. D. Preste-Ståndet, sorn vidblef sitt till Betänkandet N:o 10 lemnade bifall, lade till Hand™ lingarne Statssamt Allmänna Besvärsoch Oe> conomie-Utskottens ytterligare Utlåtande, N:o 52) med anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 10» i fråga om tillökad t anslag för Undervisnings-Verken i Riken S. D. Biföllos, vid förnyad föredragning, Allmänha Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtanden: N:o i38, i anledning af gjorda anmärkningar Vid Utskottets Betänkande N:o 82, angående förändring i nu gällande föreskrifter om tiden för Väglagning; N.o 14.0, i anledning af ett föreslaget Stadgande titi Kongl. Caucellie-Ordningen j i afseende på allmänna Handlingar, sorn kumla utur Riket Joras! S. D. Föredtogos å nyo Och b föllos Statssamt Allmänna Besvärisoch Oecomie-Utskottens Utlåtanden:
Jag ber äfven få fästa upmärksamheten på en sak. Då jag nyligen var i Skåne, sade man mig att flera egendomsköp upgjordes i närheten af jernvägslinien, och att, i samma ögonblick som B. St:r fattade sitt beslut om banans sträckning, skulle en hop egendomar komma att öfvergå i andra händer. Detta är en ganska naturlig sak i de södra provinserna, ty dit inflytta en mängd Danskar och Tyskar; de fordna egarne flytta åt norden, hvarest de inköpa mindre odlade egendomar, och utbreda der sina kunskaper och sin kännedom i landtmannagöromål. Således blir det en naturlig följd af jernvägarne, att i mån, som de framskrida, i samma mån kommer odlingen att utbreda sig å ömse sidor om dem. Jag har tagit mig friheten att föreslå 1,300,000 Edr till påbörjande af de svårare arbetena på vägen från Falköping till Jönköping, samt från Jönköping till Axamo, och vidare. Jag får fästa upmärksamheten på att det i betydlig mån minskar kostnaden, om man kan från sådana slutpunkter der man har vatten-kommunikation eller jernvägskommunikation, börja arbetena från båda sidor. Om man börjar arbetet äfven från Jönköping, så kunna alla rnaterialier transporteras dit sjövägen, och derefter kan jernvägen läggas ut undan för undan. Derigenom kunna nödige materialier transporteras in åt landet med mindre kostnad, än om de först fördes från Malmö en sträcka uppåt, t. ex. till Ljungby och från Ljungby till Wernamo o. s. v. Af samma skiil anser jag det vara uträkning att samtidigt börja arbetena äfven från Falköpings-sidan. För öfrigt får jag vördsamt anhålla att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa särskilda propos:r på dessa båda förslag, särskildt angide södra delen af banan och särskildt ang:de banan från Jönköping till Falköping. Jag har väckt detta förslag, emedan jag anser det medföra besparing för Staten. Då B. St:r här voro församlade, tog jag mig friheten fästa deras upmärksamhet på vigten af den södra banan, såsom varande den förnämsta transito-banan i vårt land. Jag anser det vara af vigt att denna bana fullbordas icke alltför långt efter sedan banan mellan Stockholm och Götheborg blifvit färdig.
Tillverkare vare dock berättigad att från postkontor i bref under öppen rekommendation afgiften, åtföljd af uträkning öfver tillverkningsbeloppet, till Konungens Befallningshafvande insända; och åligge det Landträntmästare att öfver afgiftens mottagande utfärda qvitto, samt, der så äskats, detsamma, efter behörig annotation i Landskontoret och mot erhållen godtgörelse af två Riksdaler Riksmynt, tillverkaren i rekommenderadt bref tillsända. Tillverkning må i dylikt fall börjas, då tillverkare med Postkontorets qvitto styrker, att afgiften blifvit der aflemnad. § 22. Skulle tillverkning under en termin med mer än en tiondedel öfverskjuta det belopp, hvarföre anmälan skett, skall för den del af öfverskotts-tillverkningen, som öfver - 32 Sammans. Beviltnings-, Lagsamt Allm. Besv.- och Fkon.-tJtsk. Bet. JVJf 2. stiger denna tiondedel, afgiften utgå med en fjerdedels förhöjning utöfver hvad i § 19 finnes bestämdt. Ofverskottstillverkning, som med mer än en femtedel öfverstiger det anmälda beloppet, vare förbjuden. Tillverkare vare pligtig att för sådant öfverskott, derför afgift icke blifvit, såsom i § 20 sägs, förskottsvis ne satt, inom åtta dagar efter terminens utgång till Landtränteriet inbetala den derå belöpande afgift, efter uträkning, som Landskontoret meddelar, då med Brännerikontrollörens skriftliga intyg styrkes, till hvad belopp nämnda öfverskott uppgått; egande tillverkare härvid att, på sätt i § 21 nämndt är, till Konungens Befallningshafvande med posten insända afgiften för sådant öfverskott. Detta skall, intill dess afgiften derför blifvit gulden, uti särskildt säkert rum å det ställe, der tillverkningen skett, under Kontrollörens lås förvaras.