Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln att i anledning af gjorda anmärkningar, till RiddarhusUtskottet återförvisa dess den 24 Maj afgifna och den 2 dennes på Bordet lagda Yttrande öfver Adeliga JungfruStifts-Directionens RiksdagsBerättel» se. Ut Supra. S. D. Föredrogos ånyo ochbiföllos följande BancoUtskottets den 13 och 30 Juni 286 Dan 5 Juli e. m. afgifna och den 2 dennes på Bordet lagdå Memorial: i:o Öm eftergift af en RiksDiscontens fordran uti Celsingska Concotirsen» 2:0 I anledning af eh af Herfr Stråle* Carl Fredric* vackt fråga om ärligt allmängörande af Bankens Bokslut. Ut Supra» S. D. Bifoll Höglofl. Ridderskapet och Adeln följande BevillningsUt-köttets den 2 Juli på Bordet lagda Memorial af föregående dagi iro Angående Herr Grefve johan Henning Gyllenborgs väckta fråga onr en beqvämligare postgång å Landet. 2:0 Angående Handelsmannen Lindströms hemställan om indragning af Landttull på inhemsk tillverkad Tobak. 3:0 Angående Herr Pahlrhärts 6ch Jonas Jonssons från Södermanland Memorial ont PostTaxans förhöjning» 4:0 Angående Grosshandlaren Lambergs Memorial om SjöTulls-afgifterna. 5:0 Angående aflöning för vid BevilU ningsUtskottet ytterligare antagne 4 Cancel* Den S Julia, m. lister och discretion för ÖfvetCommissariCn Ek. Ut Supra. S. D. I anledning af gjorda anmärkningar vid LagUtskottets den 2 dennes på Bordet lagda Memorial af den 17 Juni, angående förändring: i Domstolarnes antal och organisation, blef detsamma af Högloft. Ridderskapet och Adeln till Utkottet återförvisadt. Ut Supra» S. D. Biföll Höglofl.
Stånd förklarat, det hela beloppet skall utgå såsom lån, likväl med rättighet för 24 Stais Utskottets Memorial, N:o 4yO. Kongl. Maj l att disponera högst Jalel såsom anslag, ett annat under egenskap af lån anvisat större delen deraf och eLt tredje funnit det böra till Kongl. Majit öfverlämnäs att bestämma, huruvida anslaget i sin helhet eller til! större eller ininire del skall utgå såsom lån eller anslag, samt PresleStåndel är ensamt om den åsigten, att hela beloppet hör utgöra anslag, har sistnämnde Stånds beslut förfallit, hvaremot, så framt Bonde-Ståndet icke antager inbjudningen, utan vidblifver sitt beslut, genom votering bör afgöras, hvilketdera Ståndets beslut bör blifva gällande. Då Riks-Stånden jemväl äro af skiljaktig mening, i afseende å låne-vilkoren, lärer hågan härom böra blifva föremål för serskild votering. Vid votering i hufvudsaken eller huru det beviljade anslaget bör utgå, anser Utskottet, att Bonde-Ståndets beslut, såsom i denna del närmast instämmande med Utskottets förslag, bör utgöra Ja-propositionen och genom föregående votering bestämmas, antingen Ri dderskapels och Adelns eller Borgare-Ståndets beslut skall blifva contra-proposition. I senare afseendet föreslås derföre följande votering: Den, som vill, alt till contra-proposition, vid blifvande votering, i fråga om understöd för Emm-åus upprensning, antages Borgare-Ståndets beslut, att 35,ooo R:dr anvisas såsom lån och 10,000 R:dr såsom anslag, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, antages till contra-proposition Ridderskapets och Adelns beslut, att 4-5,000 R:dr anvisas och att till Kongl. Maj:t öfverlemnas att bestämma, huruvida denna summa hör i sin helhet eller till större eller mindre del utgå såsom lån eller såsom anslag utan återbetalningsskyldighet. Derefter voteras i hufvudsaken på följande sätt:
Vanligen egnas de få timmar arbetaren kan afse för studier, åt en osedlig, smutsig, ja rent af allt heligt hädande tidning, eller brochure af samma slag. Hvilken allmän opinion sådant skall alstra, är uppenbart. Och följderna deraf för framtiden blifva naturligtvis frukter motsvarande trädets beskaffenhet. Det är sorgligt, men en ojäfaktig sanning, att menniskan i allmänhet med mera begärlighet omfattar lögnen, det osedliga, det vilseledande; än sanningen, det sedliga, det rätta. Derföre har alltid ondskans organer större utsigter för försöket att bilda en allmän opinion, än i synnerhet den, som skulle vilja göra försöket i en rent kristlig rigtning. Ty denna sednare får aldrig massorna på sin sida, utan finner några här och några der ibland de tysta, obemärkta i landet. Ar nu förhållandet sådant, då hafva vi ju karakteren af den allmänna opinionen, såsom blott allmän, alldeles uppenbar. Den är då icke allenast otillförlitlig, utan ovärdig det anseende man i våra dagar vill tillegna den. Och samma vittnesbörd lemnar oss menniskoslägtets historia med ovedersägliga, slående bevis; menniskoslägte! började sin tillvaro med ett enhälligt uppror emot Guds lag och ordning, emot Gud sjelf, dess Skapare. Denna allmänna opinion, så omfattande den då kunde vara, försänkte hela slägtet i ett fortgående elände intill dagarnas ända. Derefter finna vi menniskoslägtets allmänna opi - 200 Den 10 Mars f. m. nion så förderfvad och förvänd, att alla måste förgöras med undantag af åtta personer. Blott åtta personers minoritet höll profvet, bredvid en så ofantlig majoritet. Hvad vittnar Döda Hafvet med de der begrafna städer, hvarvid egentligen blott trenne personer blefvo befriade ifrån den undergång, som den der rådande allmänna opinionen hade beredt åt sig. — Det var den allmänna opinionen som tvingade Aron att göra guldkalfven i öknen; det var den allmänna opinionen, som ständigt knorrade emot Gud och Hans tjenare Moses under vandringen genom öknen; och vid dess slut hade denna opinion fått sitt straff: endast en trogen minoritet af två, utaf allfr som utgått ifrån Egypten, inkom i Canaans land.
Opera eller tragedi kunna således vara under en spectakelafton förenade med den lägre comedien, den fullkomliga farcen, och den bildade och dell råa smakens fordringar tillfredsställda. Med en enda theater kan således i Stockholm så regleras, att intet slag af publik får skal att klaga och intet slag af theatralisk product åsidosättes eller uteslutes. Jag skulle derföre för min del tro, att ehuru Utsk. i denna fråga väl sträckt sig längre, än vid sista riksdag var fallet, har det dock genom denna utsträckning ej uraktlåtit att erkanna nödvändigheten, att man bör tillse* det hufvudstaden icke kommer att sakna en god theater, samt att det sålunda må bero på K. M:s höga pröfning, huruvida någon ytterligare får anlaggas eller icke; och då jag tror, att Utsk. härigenom stadnat vid det rätta, får jag på denna grund tillstyrka bifall till betänkandet. Gr. Horn: Det är sannt, att rättsfrågan är förut behandlad och, såsom jag vill påminna mig, blott vid 1823 års riksdag; men om mitt minne icke bedrager mig, var det ej utur den åsigt, Frih. Åkerhjelm framställa, som Ständerna då biföllo Constit.Utskts utlåtande. De ville icke betrakta saken såsom en polisfråga; utan det var derföre, att de an« Den 5 J.uni f. m. sågo ett monopolium nödvändigt för den K. tlieaterns bestånd, som de biföllo berörde utlåt. Detta skäl kan jag dock ingalunda gilla såsom rättsgrund. Skäl finnas deremot, om t. ex. en person anmäler sig, sorn är tili yrket oskicklig, som icke lian lemna moraliska garantier för dess utöfning på ett för konsten nyttigt eller åtminstone för sedligheten icke skadligt sätt. Vid sådana förhållanden bör styrelsen aga rätt att förbjuda anläggningarna. Jag bestrider den sats, att de stora theatrarna aro beroende af de mindre. Det ar sannt, att flera slag af publiker finnas, och det är derföre ett misstag sammanföra dem alla på en theater. Derifrån harleder sig förlusten. Betraktar man logerna, så finnas vanligen ömsom de öfra, ömsom de nedra tomma , hvilket synes bevittna de a:ne publikernas olika smak och fordringar.
5 Förändringarne i delta afseende äro redan så stora — tydliga följder af många sammanstämmande orsaker — att de icke på en gång, ja! man kan väl säga rent ut, alt de aldrig låta återföra sig lill det förut varande. En sed, som är på vägen att dö ut, kan icke genom någre påbud återupplifvas. Dessutom fordras nu mera äfven för den stora massan af folket, likaså väl som för de så kallade bildade, utvidgning af kunskaper, och således utvidgning i de hittills för dem vanliga undervisnings-tillfällen, enär föräldrarne naturligtvis icke kunna undervisa i annat eller mera , än de sjelfve veta. Den andra utvägen är inrättandet af folkskolor och ett fullkomligare ordnande at undervisningen i desamma, så att den blifver ett verksamt stöd för och en fyllnad uti föräldra-undervisningen , der sådan är att påräkna , samt en i möjligaste måtto fullkomlig ersättning för densamma, der den alldeles saknas. Denna senare utväg hafva Utskotten trott sig böra välja , såsom förenande föräldra-undervisningens fördelar, så vidt sig göra låter, med den säkrare och vidsträcktare undervisning, som en, genom Statens försorg, för sitt yrke bildad lärare bör kunna meddela. Utskotten anse denna sin grundsats, såsom härflytande af och stödd på sakernes nuvarande verkliga förhållande, ej böra möta något ogillande af dem, hvilka varmt och upprigtigt nitälska för denna så högt påkallade förbättring, serdeles som dervid just påräknas af det för handen varande allt, hvad skäligen kan antagas såsom användbart för det vigtiga ändamålets vinnande. Om vid den gjorda tillämpningen häraf skulle tyckas, att skol-undervisningen framställer sig såsom hufvudsak, och föräldra-undervisningen blott såsom bisak, så följer icke deraf, att man i sjelfva verket frångått densamma, såsom grund för det hela, utan det är en i UiskoLtens tanka gifven följd deraf, att det, som här måste reglementeras, nemligen skol-undervisningen, alltid måste skarpare framträda i en Författning, hvilken afser just detta reglementerande, jin det, som här finnes bredvid bestående, men ehuru grund lör det hela, dock, i följd af sin natur, ej kan i lag påbjudas eller genom Författningar bestämmas.
Nuvarande korpralskolor bibehållna. Nuvarande skjutskolor bibehållna. Tvenne ridskolors inrättande för kavalleri-, artillerioch generalstabs-officerare, den ena på Strömsholm, den andra i Malmö, hvardera fortgående under 6 höstoch vintermånader. En kavalleriskola, h'artannat år i Stockholm och hvartannat år i Malmö, under 2 månader, för kavalleri-befälets utbildning i fältridning och vapenföring till häst. Ett större, än det nuvarande, antal officerares kommendering till gymnastiska centralinstitutet, för att bilda undervisare ä gymnastik och vapenföring. Krigsakademiens förändring till blott tillämpningsskola under benämning: krigsskola, der alla officerare bildas; och de enskilda krigsskolornas upphörande; kanslers-embetets försvinnande och guvernörstilelns utbyte mot den af befälhafvare för krigsskolan. Inträde i krigsskolan för dem, som antingen aflagt afgångs-examen från elementar-läroverken, vare sig på klassiska eller reala linien, eller också aflagt en inträdes-examen till krigsskolan, motsvarande afgångs-examen på reala linien. Krigsskolans elever, ställde under krigslagarne, med under-officers rang och infanteri-underofficers uniform; friplatsernas antal ökadt med 10. Lärotiden, såsom regel, högst två-årig, med antagning hvarje år och samtidig undervisning på två afdelningar; läroämnena: de militära, samt bland de humanistiska endast fransyska, engelska, ämnes-skrifning och mathematiska problem-öfningar; flera nuvarande lärareplatsers indragning; ny stat för krigsskolan. Från krigsskolan till artilleriet och ingeniör-corpsen utgående officerares qvarstadnande vid krigsskolan och åtnjutande särskild erforderlig undervisning, för alt vinna inträde vid krigshögskolan en förmån, som kan få åtnjutas äfven af andre officerare, med vilkor, att de ega vissa högre kunskapsbetvg. Det högre artilleri-läroverkets förvandling till en krigshögskola för artilleri-, ingeniöroch generalstabs-officerare; skolan, erhållande egen, på stället boende befälhafvare, ställd under styrelsen för krigsundervisningen.
Om jag i likhet med Hr Printzensköld trodde att den nu gällande omedelbara sjélfski ifvenhetens borttagande skulle försvaga R. o. Ad:s anseende, så skulle jag icke ett ögonblick kunna tveka i den föresats, att förena mig med de Hrr, som yrka samma rätts bibehållande, och ingalunda skulle jag dä sluta mig lill Const.Utsk:s förslag; men jag ser deruti fastmera eli sätt att med anlitaude af den utväg, som ligger inom tidens anda, nemi. principen af val, söka concentrera och dymedelst bevara hvad som återstår af R.o. Ad:s makt och anseende. Ofverlygad alt Adeln såsom en ärftlig institution är nödvändig i ett monarkiskt land, (och jag bibehåller denna tro), erkänner jag likväl att organisationen af denna institutions maktutöfning kan och bör efter tidernas kraf undergå någon förändring. En stor försigtighet bör visserligen alltid iakttagas vid pröfningen häraf. I detta hänseende återstår efter min tanke, en och annan sida af saken att reglera, ett och annat vigtig! förbehåll att göra. Men då Consl.Ulsk. har lemnat obemäldt pä hvad sätt de ledamöter af Riksnämnden, som af Adelsmän böra beslå, skola utses, så har Const.Utsk. sålunda åtminstone icke heller uteslutit del sätt, som enl. min tanke är tjenligast, nemi, att Adeln vid riksdagens början skulle enl. hittills gällande sed, samlas på detta rum; den skulle nemi. framgent samlas för att utse dem, som månde blifva dess ombud i Riksnämnden; men att derutöfver sträcka Ad:s deltagande i de allmänna förhaudlingarne vid den riksdagen, det synes lätteligen kunna leda till svårare förveckling af förhållanderna; jag afslyrker det således. Jag torde få f. n. inskränka mitt yttrande till detta genmäle af Hr Gyllenskjölds förslag, ty då Hr Brakel förändrat sitt, erfordras för det praktiska resultatet dervid ingen vidare motbevisning af hans förut anförda mening. Frih. Toll: Gust.:
Sedan nemligen först såsom tillägg till 1842 års Folskolestadga, genom Kongl. Kungörelsen den 29 September 1853, 1 § 3 morn., föreskrifvits, att der byar, torp eller lägenheter vore så aflägsna, att dithörande barn icke utan svårighet kunna begagna den fasta skolan, hvilken, likasom de ambulatoriska, enligt Usta och 2:dra mom. i samma §, borde vara försedd med vid seminarium godkänd lärare, skulle mindre skolor, fasta eller flyttbara, inrättas och förses med lärare eller lärarinnor, hvilka icke beböfde vara examinerade; så blef, med föranledande af Rikets Ständers hos Kongl. Majit gjorda underdåniga framställning i ämnet, och sedan Rikets Ständer bestämt Statsverkets bidrag till folkundervisningens befrämjande till den personliga skyddsafgiftens halfva belopp, genom Kongl. Kungörelsen den 23 April 1858 stadgadt: Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 58.
Prop. M 106. qvinnor, som vilja afsäga sig myndighetens utöfning, att fortfarande få njuta förmyndares biträde och skyldighet för doinslolarne att dem dermed förse. Men härtill anser jag ock den nu ifrågavarande lagen böra inskränkas. Det i Justitie Departementet uppgjorda förslaget går häremot längre, och innefattar åtskilliga bestämmelser, som icke hafva sammanhang med frågan om ogift qvinnas rätt att vara myndig, utan afse dels nya och i viss mån mera fullständiga stadganden om så väl myndiga som omyndiga personer i allmänhet, och dels ett tillägg i 20 Kapitlet 8 § Ärfda-Balken om dem, som ej må vara förmyndare; hvarförutan förslaget ytterligare innehåller några redaktions-förändringar af vissa lagrum, dermed endast varit åsyftadt alt göra en för nödig ansedd skillnad emellan omyndiga och myndiga ogifta qvinnor, hvilka i dessa lagens rum blifvit betecknade med den för båda gemensamma benämningen af mö. Beträffande sistnämnda redaktions-förändringar, så har jag ansett dem öfvnrflö— diga, enär ingen tvekan synes mig kunna uppstå derom, att då lagen, såsom det skett i de ifrågavarande lagrummen, talar om mö i hennes egenskap af omyndig, derunder ej kan inbegripas den ogifta qvinna, som blifvit myndig. I afseende åter på de bestämmelser i förslaget, som ej hafva omedelbart sammanhang med frågan om qvinnans myndighet, har jag, lika med de två ledamöter i Högste Domstolen, som derom yttrat sig, funnit mindre lämpligt alt utsträcka lagförslaget längre, än för dess egentliga ändamål kan vara behöfligt, och sålunda deruti inlägga flera ämnen, som kunna blifva föremål för särskilda meningar, på sätt i Högsto Domstolen äfven skett. 1 enlighet med hvad jag sålunda haft nåden anföra, har det förslag till proposition i ämnet blifvit uppgjovdt, som jag nu i underdånighet får underställa Eders Kongl. Maj:ls pröfning.» Efter uppläsande af detta förslag till proposition yttrade Justitie-Rådeu Alexanderson och Backman, att de, hvar för sig, åberopade sina i Högste
Frölich i 18 § föreslagit, att antedateringar af öfverlåtelse äro förbjudna och straffas såsom förfalskning. Äfven detta har icke blifvit upptaget af Utsk. Slutligen synes stadgandet i 36 § af Gr. Fröliehs förslag ganska rikligt och hafva bort inkomma i Utsk:s förslag, huru godkännaren bör förhålla sig, då han vet vexelns innehafvare vara under cession. Sedan jag sålunda anmärkt, hvad jag anser Utsk. hafva förbigått i sitt förslag, ber jag att få utmärka några ställen, der Utskrs föreskrifter synas mig öfverllödiga. Uti 7 § heter det nemi.: "Är vexel aflemnad, utan att vexeltagare!) derför erlagt öfverepskommen betalning, och full"gör han den icke genast, då bör vexelgifvaren inom "åttonde dagens utgång protestera, och inom samma tid "jemväl å vexeltagaren taga stämning till den domstol, sorn "i 4o § säges." Enligt ordalydelsen skulle altså, äfven om vexeltagaren betalar t. ex. på 3:dje eller 4;de dagen, vexelgifvaren likväl vara skyldig att protestera. Detta kan dock icke vara meningen. Orden: "och fullgör han den icke genast," hade altså bort utgå. I 9 § säger Utsk.: "Hvar, som i egenskap af syssloman etc.” Jag skulle tro, att Utsk. bort nyttja ordet ombud, såsom innefattande jemväl begreppet af syssloman. Uti 20 § förekommer en redaction, som synes mig nog svår alt rätt fatta. Der står nemi.: "Är vexel, som finnes ställd att betalas inom viss tid "efter utgifvandet eller uppvisandet, till betalning förfallen, "och har icke för vägrad accept redan blifvit protesterad, "åligge innehafvaren att af den person, af hvilken pennin"garna skulle uppbäras, fordra betalning, samt, derest så"dan icke erhälles, protestera, uti stad senast 9 första da"gen, och pä landet senast å andradagen efter rätta be - Ilo Den i3 April f. m. ”talningsdagen.
Frih. Cederström, Jacob: I afseende på ifrågavar. betänk, har jag ingen annan anmärkn. att göra än emot den 15ey punkten, der Utsk. tillåtit sig en votering, hvilken blifvit upptagen såsom afgjord, ehuru, såsom reservationerne innehålla, icke mera än 119 personer dervid varit närvar.; och ehuruväl vid framställd fråga, huruvida prot. dei öfver godkändes, det förstärkta Utskts samtlige ledamöter svarat nej, så har likväl i betänk, upptagits att öfver denna punkt blifvit voteradt. Ända sedan grundlagen stiftades har det aldrig blifvit satt i fråga, det man uti förstärkt SlatsUlsk. kunde votera, om icke 120 personer varit närvar., och detta grundar sig på grundlagens tydliga föreskrift uti 69 §.‘n Reg.F:n, der det heter, att "i händelse 2 Stånd stanna mot 2, då skall StatsUtsk. förökas med så många ledamöter af RiksShn, i vanlig ordning valde, alt de blifva trettio af hvart Stånd. Detta särskildta Utskts ledamöter röste sedermera samfäldt med slutna sedlar till ovillkorligt antagande eller förkastande af hvad StatsUtsk. tillstyrkt, hvarom RiksSt:n varit af skiljaktiga tankar; kommande de flesta sålunda röstandes mening att gälla såsom R. Sits beslut.” R. o. Ad:s 100 Den 11 Maj. egna ledamöter hafva mångfalldiga gånger gifvit anledn, dertill, att förstärkta StatsUlsk. icke kunnat votera, till stor förargelse för de öfriga Stånden. Det vore derföre mer un besynnerligt, om, för att denna gång det är en ledamot af BondeSt. som genom sitt uteblifvande förorsakat alt de röstande icke uppgått till det af grundlagen föreskrifna antal, man ändock skulle vilja framtvinga ett genom votering fattadt beslut.
Betänkanderu oundgängliga utgifter, Utskottet saknar skäl för ett tillstyrkande af bifall till Motionen» Hvilket vordsamligen öfverlemnas till Riksens Höglofl. Ständers ompröfvande. Stockholm den 21 Martii 1823. Antom den a5 Mars 1823. Utlåtande öfver gjorde Anmårkningar vid Betänkandet, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående framtida dispositionen af Wendtholms Hof-Stall-ång. Fräll Högv. Preste-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet har till Stats-Utskottet blifvit återremitterad den af Kongl. Maj:t, medelst Nådig Proposition, framställde fråga, örn dispositionssättet af Wendtholms HofStall-äng, i anledning hvaraf Utskottet föreslagit, att, som vid de i senare åren utsatte Auctioner, någre antaglige anbud icke skett, samt de sedermera gjorda hud af endast 1000 L:pd Hö i årligt arrende, emot borgen för dess erläggande, och i5oo L:pd utan sådan säkerhet, i jemförelse till ängens afkastning år 1821, syntes vida understiga hvad af denna äng, utgörande 125 Stat s-Utskot tets Betänkanden. 33p Tunneland 3 Kappland, skäligen bör kunna erhållas, den utväg till erhållande afen större inkomst borde försökas, att ängen blefve upplåten mot Arrende i Spannmål och med rättighet för Arrendatorn, att, så vidt ängen finnes tjenlig till åker, begagna den dertill, samt vid en sådan utarrendering följas de uti Kongl. Förordningarne af den 17 Dec. 1799 och 3 Dec. 181 o stadgade allmänna grunder för Kungsgårds-Arrenden och ängen, hvilken finnes fördelad uti särskildte Lotter af 6 till 10 Tunneland, utbjudas i sådane lotter, såsom troligen förmånligast för Staten. Hos Högv.
Jag är innerligen derom öfvertygad, att, förrän Staten får sitt eget, från Banqtien skillda Credithysteme, det ej kan förekommas , att icke hvarje nytt krig och hvarje behof af ovanlig kraftansträngning skall leda och tvinga till samma missbruk af Banquens Credit , som det, hvartill Krigen åren »757, 1788 och i8o?v föranledde, och till lika menliga följder för de producerande Näringarne, så snart fråga uppstår att hämma missbrukens Verkningar. Missbruket af Banquens Credit-rörelse vållar förlust för Capital-ägarne, det vill säga, för den Class, som njuter fördelarne af förra Productioners behållna vinst, och återförandet af Banquens Credit-röralse innom den gräns, som massan af dess reella Fonder tillåter, vållar förlust för Producenterne och för en tid åtminstone eller intilldess art Productions medlen hinna öfvergå i andra händer, äfven förminskning af Productionen. Så länge det nu existerande Systemet bibehålies , skola vi aldrig komma utur den olyckliga Cirkelgång, som roed Carl XI1 :s död begyntes; Rikets serskilda NäringsClasser de tor främmande Nationers behof eller lör Export arbetande, och de , som arbeta för inhemska Consuintio nen under ett dylikt förhållande , ömsom öfver höfvan tryckta och ömsom olver höfvan gynnade, skola ingendera hinna till ett varaktigt välstånd, och btateus tillväxt 1 inre 193 Den 17 Martil, e. m. styrka ^kall mera blifva ett mål för våra önskningar, ån vår-a förhoppningar. Med ett ord. Jag tror att Staten och Banquen ej på annat sätt kunna åtskiljas och göras oberoende från hvarandra, än att Staten småningom mot Obligationer , ställda på R:dr i Silfvervärde samt Räntans och 2 till 3 procents årlig Capitalafbetalning i Silfver, uppJånar eller rättare uppköper