Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag; kan icke inse af hvad skal Flsk. föreslagit, alt lill bankbolags stillande erfordras minst 50 namugifne delägare, men väl kan jag inse, ali om denna § af bank-lagen anlages, äfvensom den 14 och 15 §, så skall aldrig någon enskild bank uppkomma med rättighet att utgifva egna sedlar eiler med begagnande af denna rättighet; ty ansvarsbeslämmelserne äro af beskalfenhet, så väl för directionen, som förde enskilde delägarne, att de säkerligen icke kunna ingå något bankbolag, utan att bell och hållet egna sig deråt, såsom åt ett yrke, använda hela deras capitalstyrka i bankrörelsen, och icke, såsom nu är fallet, lill lättnad af en orts rörelse, blott tillskjuta en mindre, vanligen för hvar och en obetydlig del af deras förmögenhet, som hufvudsakligen är insatt i annan rörelse. Beslämmelserne i de följande 14 och 15 §§ äro af beskaffenhet, alt den, sorn med en T|a-del af sin förmögenhet ingär i ett bankbolag och deruti åtnjuter en möjligen i proportion till insatsen betydlig, men i det hela till ringa belopp uppgående inkomst, likväl kan äfventyra alt, om icke mista hela sin egendom, dock blifva ursländsalt att begagna och använda det öfriga af densamma, i händelse någon felaktighet eller något misstag i bankstyrelsen ägde rum och banken skulle komma att inställa sina betalningar. Della äfventyr är för honom så stort, att man icke kan förmoda, det någon, som har den minsta eftertanka, eller som är det minsta rädd om sin egen existence, skalig våga någon liten del af sin förmögenhet i något bankbolag. Afventyret och risken mäste man förutsätta skall motsvaras något sä när af vinsten. Jag tager sålunda för afgjordt, att om de ansvarsbestämmelser, sorn i denna lag af Utsk:n äro föreslagne, af R. St. antagas, så komma banker hädanefter icke att sammansättas såsom hittills skett, utan blifva desse (om några uppkomma) sammansatte af personer, som dertill använda hela deras förmögenhet och verksamhet.
Kassabehållning 3,884 354,260 65,663 21 63 Tumba bruksegendom Förråder Transport: 423,807 84 V - 58 - Transport: Inventarier Papper under arbete Fordringar Summa Kredit. Kapitalbehållning / Under året tillverkadt papper: a) För Bankens räkning. Skrifkartor, 477,500 st å 51 » . Lånekontors-assignationer, 5 ris å 45 » . Smätt medianpapper, 19 ris ä 27 » . Skrifpapper N:o 1, 76 ris å 9 » . Postpapper, !6 ris å 25 » . Läskpapper, 32^ ris å 9 » . Allmänna Hypoteksbanken: 24,500 ark till obligationer ä 70 R:dr 1,715: — 23.000 » » räntekuponer ,. ä 70 » 1,610: — Kongl. — Smålands Enskilda Bank: 130,000 sedelblanketter, mindre k 7: 50 975: — Förenings-Banken i Finland: 48,000 blanketter till postremissvexlar 960: — Lunds stad: 300 ark papper till obligationer 300 » » » räntekuponer å 60 R:dr 27: — 27: — Skandinaviska Kredit-Aktie-bolaget: 5,000 ark papper till aktie-bref 150: — Brandstodsbolaget för Elfsborgs lån oell Dalsland: 2,500 ark papper till obligationer å 18 R:dr 45: — 14,431 97 c) För enskildes räkning. 42 ris regalpapper 12 » stort medianpapper 27 » smått » 177 » skrifpapper, litt. R:dr 635 J Summa 92,325 | 51 Revisorern.es Vinsten af bruksrörelsen - Värdet af papperstillverkningen. Revisorernas besök å Tumba bruk. Berättelsens tryckning. Ansvarighet för sifferuppgifterna■ - Vinsten af bruksrörelsen för år 1861 utgör, enligt förestående räkenskaps-sam mandrag
Enl. min upfattning af detta förslag, innehöll det ingalunda att sjelfskrifvenheten skulle uphöra, men väl gifvas en mindre utsträckning än nu är fallet. Hr Cederschiöld, Gustaf: Här har nu under loppet af mångaRiksdagar ständigt varit tal omförändring i representationssättet. Ålla hafva med en mun instämt i att det närvide vore olämpligt, men när något specielt förslag förekommit, har det alltid svarats: »det duger icke.» Enda sättet att på fredlig och lugn väg kunna åstadkomma något sådant, är att skillnaden mellan St:n så småningom utplånades. Detta vore ett litet steg på denna bana och derigenom tror jag att den framdeles skulle alldeles försvinna och slutligen en förändring åstadkommas utan skada för samhället. Jag tillstyrker bifall till förslaget. Wånga ledamöter hördes ropa på propos. Frih. Stael von Holstein: Då sjelfskrifvenheten kommit på tal, tager jag mig friheten erinra 11. o. Ad., hurusom Ståndet 1844 nästan enhälligt beslöt, att afsäga sig sin sjelfskrifvenhet såsom Stånd. Att detta sedermera icke kommit till någon verkställighet, härleder sig af att alla de representations-förslag, som blifvit framlagda, af Ståndet blifvit förkastade. Men när man en gång ansett sjelfskrifvenheten böra såsom Stånd försvinna, så är det minsta man kan göra att afsäga den i ett så specielt fall som delta. Hr Hjerta, Lars: Jag har blott begärt ordet, för att få yttra, att jag icke kan förstå följdrigtigheten i den slutsats, som Hr Bildt dragit från R. o. Ad:s sjelfskrifvenhet. E. o, Ad. representerar vid Riksdagen till följd af sin börd, men R. o. Ad. utgör derigenom blott ett Stånd af fyra. Detta Stånd är kordineradt med de andra St:n och inget Stånd är subordineradt under da öfriga.
Man skulle genom denna handpenning liksom sätta ett vite för sitt afslag på hufvudfrågan, och jag ser ingen möjlighet alt afstå densamma, sedan man redan beviljat £ af hela anslaget. Jag anser det derföre vara oformligt och stridande mot 56 §. Regeringsformen, samt 44 §• Riksdagsordningen, att gifva ett sådant förskott på ett framtida beslut. Utskotten hafva ännu icke utlåtit sig i hufvudsaken. Frågan har således ännu icke blifvit vederbörligen utredd, eller så att den af RiksStånden kan afgöras. Man har väl sagt, att Canalens färdigbyggande skulle blifva dyrare, om förskottet nu afslogs; men jag tillstår, att jag icke tror friheten för Rikets Ständer att Den i3 April. lagligen besluta vara för dyrt betald, äfven om den kostade ända till 5o,ooo R:dr. För öfrigt kan jag ej underläta, att fästa uppmärksamheten på en sak, som förnämligast föranledt mig att begära ordet. Man har nemligen förespeglat oss de laglige anspråk CanalBolaget skall äga. Detta har verkeligen kostat på mig att höra, så mycket mer som jag vid 1818 års Riksdag var ibland dem, som i någon mån bidrog dertill, att CanalDirectionen ickeblef ställd till lagligt ansvar för Discontmedlens användande till Canalbyggnaden. Jag har visserligen, då dylika förmenta anspråk blifvit liksom pockande åberopade, ofta ångrat detta; men då det, som är gjordt, icke står att omgöras, torde jag åtminstone, såsom bevis på Bolagets verkeliga ställning till Ständerne, äfven med antagande af dess högsta möjliga anspråk, få uppgöra följande calcul: Rikets Ständer hade år 1809 lofvat Bolaget 25 års discontvinst, uppskattad till 120,000 R:dr årligen 3,000,000. Samt 5 procents ränta af det inbetalta actiecapitalet under byggnadsåren. Så att Ständernas löften uppgingo till en sammanräknad summa af 4>25o,ooo. Deremot har Bolaget erhållit 6 års
I städerne, egentligen dock Upsala, verkställas nybyggnader af boningshus temligen allmänt utaf sten, och efter de eldsvådor, hvaraf staden under åren 1859 och 1860 varit hemsökt, hafva prydliga stenhus af tre och fyra våningars höjd blifvit uppförda. Såsom ganska sannolikt kan ock antagas, att äfven till nybyggnader af uthus skulle användas sten, derest tillgången på tegel i orten vore tillräcklig för de byggnadsarbeten, sorn årligen pågå, och icke priserne derpå vore så uppjagade, som nu är fallet. I klädedrägt följer allmogen gerna den form, som begagnas af ståndspersonerne, och att materialet icke alltid tillverkas med egna händer föranleder till utgifter, hvilka med husflit och enkelhet i seder synas oförenliga. Väl förekommer ännu bland allmogen missbruk af starka drycker, ehuru numera ganska sällan och vanligen icke vid andra tillfällen än besök i städerna, då lättheten att varan erhålla föder begäret. Orsaken till denna helsosamma och glädjande förändring i folkets lefnadssätt bör otvifvelaktigt sökas, dels uti den nyare lagstiftningen för tillverkning och försäljning af bränvin, hvilken dryck derigenom så fördyrats, att dess umbärande blifvit för den obemedlade nära nog en nödvändighet, dels ock i den år från år stigande bildningen bland folket, dertill folkskolorne, om ej alltid skötte med det nit och den omtanka för upplysningens utbredande, som vore önskligt, likväl väsendtligen bidragit genom det begär efter vetande och kunskaper, som de otvifvelaktigt hos allmogen framkallat. Att inom länet under femårsperioden högst få gröfre brott blifvit begångna torde hafva sin grund dels i nyss antydda förhållanden och dels i folkets eget skaplynne. Afven förbrytelser emot äganderätten hafva varit fåtaliga, ett förhållande visserligen glädjande, men hvilket dock icke i och för sig ådagalägger, att känslan för det rätta gjort sig gällande; utan torde närmaste anledningen dertill vara att finna i de tillfällen till arbetsförtjenst, hvarpå under perioden varit riklig tillgång, och i de höga dagspenningar, som för lemnadt arbetsbiträde varit att påräkna och för hvilkas belopp på annat ställe i denna berättelse finnes redogjordt.
Angående de uti grufvorne årligen verkställde arbeten samt öfver beloppet af vunnen malm och uppfordradt gråberg bör egaren eller förvaltaren låta noggrann anteckning föras, hvarvid tillika bör anmärkas sådana iakttagna förhållanden i afseende på grufvan samt dess sköloch malmformationer, som kunna tjena till ledning eller upplysning vid brytningens framtida anordnande; och skall ett sammandrag deraf, inom Januari månads slut, för det nästförutgångna året, Bergmästaren tillställas, vid vite af 3 K:dr 16 sk., om sådant uraktlåtes; egande Bergmästaren, vid förnyade försummelser, förelägga ytterligare tid, hvarje gång vid förhöjdt vite, dock icke öfver 50 R:dr B:ko. §. 50. Vill egare till grufva, med visst utmål, densamma alldeles nedlägga och för framtiden öfvergifva, vare han skyldig att derom, med bifogande af grufve-karta och tillhörande beskrifning, der sådan finnes upprättad, göra anmälan hos Bergmästaren, som lale, sednast inom en månad efter det denna anmälan till honom inkom, från 534 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, S:o ISS. predikstolarne i häradets kyrkor kungöra, att grufvan kommer att af egaren öfvergifvas; och vare den, som inom 4 månader från detta kungörande sig först hos Bergmästaren anmäler till gruf-arbétets öfvertagande och fortsättande, berättigad att, utan ersättning, komma i besittning af de för vattenoch berg-uppfordringen eller för grufvans framlida styrka och bestånd verkställde grufvebyggnader, och att, mot skälig lösen, tillhandla sig de i öfrigt till grufvan hörande byggnader, machinerier och redskap, hvilka han, inom en månad från det sistnämnde anmälan skett, tillkännagifver sig vilja inlösa.
Vid öfvervägande häraf, och då sanningen af hvad jag nu anfört icke kan motsägas af någon annan än den, som icke känner eller vill känna förhållandet, eller hvars hjerta är öppet blott för egoismens och småaktighetens ingifvelse!-, har jag, sorn sjelf icke är löntagare, ansett det för en skyldig gard af min erkänsla mot den aktningsvärda medborgareclass, som, hvar i sin mån, uppoffrar sin tid och sina både själsoch kroppskrafter för det allmänna bästa, att vördsam t föreslå, d e t minimi priset å spannmål må i Riksmarkegång s-taxan, från och med nästa år i835, icke beräknas och bestämmas under 7 R:dr B:co; helst alla andra varupris m. m. hafva i betydlig grad stigit och ökats på de år, som förflutit, sedan berörde minimipris fixerades, och det, ty värr, icke är att förmoda, mindre påräkna, hvarken att dessa andra'varupris eller arbetslöner o. m. s., sedan de år från år blifvit stegrade och uppjagade, skola hädanefter falla eller nedsattas, allraminst om den problematiska realisationen nu går igenom, då löntagarna ganska säkert blifva satta i ännu större förlägenhet. Öfvertygad, att Nationens representanter, alltid nitiska för sanning och rätt, icke nu kunna vara sig olika, dä frågan angår att visa hvad aktning de hysa för de personer, af hvilkas kunskaper och biträde Nationen är i så stort behof, och af hvilkas niodor den har att vänta sina redbaraste fördelar, anhåller jag ödmjukeligen, att denna min motion må till StatsUtsk. varda remitterad. Lades på bordet. Hr Gyllenkrok, Göran, hade inlemnat ett så lydande anförande: Om någonsin den enskilda medborgarens lidande bör blifva föremål för R.
Då StatsUtsk. första gången hade behandlat detta ämne i sitt utlåt. N:o 354, så tog jag mig friheten att uppehålla R. o. Ad. med mina åsigler, ronde Svea canal. Ulsk. hade nemi. i delta betänk, förklarat och insett förelaget vara högst vigligt och allmänt nationell, men likväl ieke dervid föreslagit annan åtgärd än undersökningar, hvilka redan äro gjorda. I Utskrs sednare betänk, har TJlsk. delat sina beslut eller sina framställningar i 2‘.ne slag. Först ronde fullbordandet af undersökningarna. 1 det fallet har Utsk. funnit, att som undersökningarne redan blifvit bekostade af en enskild man, hvilket af Utsk. mycket brrnmmes, så behöfdes icke något statsanslag. Hvad åter det sednare beträffar, nemi. 0111 sjelfva canalarbetets företagande, så tyckes Utsk., under upprepande af företagets vigt, likväl icke finna skäl att föreslå någon annan åtgärd än ett uppskof. Det är således icke i afseende på företagets vigt, som jag är af olika tanke med Utsk., utan i afseende på följden eller hvad bör göras i fråga om ett förelag af denna vigt, och jag utber mig R. o. Adis tålamod alt få för en enda af de näringar, som Sverige äger, genomgå detta ämne, hvarvid jag hoppas att min framställning ej skal! blifva vidlyftig. Det är klart att hvad som förer en näring skall äfven verka på de andra, dels derigenom att denna näring — jag ménar jernhandteringen — vinner mera lif, ocl} dels derigenom att den slår i samband med många andra. Derföre har jag trott, att genomgåendet af förhållandet med denna enda näring skulle vara talande bevis för hvad sora kunde vinnas för flera. I delta hänseende är det 5.’ne omständigheter, hvarpå jag ville fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet, dels sjelfva intresset för denna näring och näringarna i allmänhet, dels den tidpunkt, hvaruti dessa näringar befinna sig, ty näringarne hafva under olika tidpunkter olika behof af communicationer.
Tuiltjenste-reglementel är med hänsigt till inkommande utländska varor föreskri Iven, Styrelsen ansåge sig desto mindre böra understödja den gjorda anhållan, som staden åtnjöte allmän nederlagsfrihet och sålunda vore i tillfälle att från andra med dylik upplagsrätt försedda Svenska städer afhemta inkommande utländska varor, elter der skedd tilliangifning samt under de förpassningsoch öfriga kontroller, som Nederlags-förordningen stadgar; — och fann Kongl. Maj:t, i betraktande af hvad sålunda blifvit anfördt, skäl icke förekomma att till ansökningen lemna bifall. Efter öfvervägande häraf anser ock Utskottet de af motionärerna i denna del gjorda framställningar icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 1 Mars 1860. Bevillningssamt Allm. Besv.- och EI;on.-Utsk:s Betänkande M 2■ 8 M 2. Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Mars 1860. kl2 e. m. Betänkande, i anledning af vackla motioner om vissa ändringar i Seglations-ordningen.
Det är denna nödvändighet, som jag för min del anser vara alldeles klar och ostridig, då jag nemi. tror, att det blifver omöjligt att medelst skatter sammanbringa fulla beloppet af krigsomkostnaderna; och det säger sig sjelft, att lån måste upptagas. Är förut ingen ting åtgjordt för att bilda en verklig statscredit, så skall det, efter all sannolikhet, inträffa, att villkoren för ett sådant Iåns upptagande blifva sämre och mera betungande, då det vid krigslillfället sökes, och nödvändigheten att låna icke låter afvisa sig; än om vi på förhand hade upptagit detsamma vid en tidpunkt då Staten såsom låntagare sjelf kunnat dictera lånevillkoren och således, medelst en redan förvärfvad statscredit, bildat utväg att få medel på billigare villkor, än som kunna erhållas, då faran är för handen. Vi skola hoppas, att den är långt aflägse; men när den en gång inträffar, då skall man troligen önska, att någon ting hade i det ifrågavar. ämnet blifvit tillgjordt; ty den allvarsamma nödvändigheten, den låter icke afvisa sig med blotta ord. Frih. Fleming, Herman Reinhold: Jag förenar mig till alla delar i Hr Stråles åsigter, och anhåller vördsamt om återremiss af utlåtandet. Gr. von Platen, Baltzar: Då den förste talaren 36o Dea 23 April. icke yrkat återremiss, och de gjorda anmärkningarna endast vore att anse som en reservation mot Ulskts åsigt af frågan, ansåg jag ej nödigt att svara derpå; men då af den sednare talaren återremiss blifvit yrkad, anhåller jag, utan att längre upptaga R. o. Ad:s tid, att blott få fråga, om det vore särdeles troligt, att Svenska Representationen, i närvar, stund, skulle vilja bifalla ett systeme, som skulle hafva till föremål, först införande af skuldsättning, och sedan sammanblandning af de sorn bäst i gång varande, men icke genom lång tillvaro särdeles grundade privatbankernes lånerörelse med Staten. Jag tror derföre det vara fullt skäl att bifalla detta utlåtande. — Den anmärkning
I följd af Myntbestämningsfrågan syntes Utskottet äfven hafva bort alternativt föreslå, att utsätta anslaget i Svenskt Banco, om det lyckades att erhålla myntbestämning. Det har trotts vara af yttersta vigt att icke fastställa i Staten anslag i utländska Myntsorter utan i Landets eget mynt, emedan detta alltid satte Styrelsen i nödvändighet, att söka bibehålla Myntet vid sitt värde; och har Herr Hjerta. för öfrigt i allmänhet yrkat, att Minister-Statens aflöning måtte nedsättas till 75 å 80,000 R:dr Hamb. B:co och såsom skäl derföre åberopat att ett så stort antal ministrar, som det nu varande aldeles icke skulle behöfvas då de fleste diplomatiske Posterne kunde bestridas med Chargés d’affairs; hvarjemte äfven hos BondeStdndet Anders Danielsson fran Elfsborgs Län 3 ansett olämpligt att upptaga Utländska Myntsorter i StatsFörsIaget, af det skäl, att anledning derigenom uppkomme till begäran af ersättningar för betäckandet af Cours-difFerencer, och vidare andragit, att, enär Svenska MinisterAflöningen före år 1809 vore betydligt lägre än nu, och då utgick i Silfver, det vore svårt att förklara anledningen till den vunne tillökningen; hvadan och enär KonungaRiket Norrige nu äfven bidroge till den gemensamma MinisterStatens aflöning, detta anslag borde nedsättas; men i fall sådant ej vunne bifall, borde Utskottet dock vid sitt förnyade Betänkande foga en uppgift på de Utrikes Ministerlönerne före år 1809 i jemförelse med de nu 4 B. 3 V Stats-Ulskottet* varande till samina MinisterPosler utgående löneansiag. Hvarom flere Ledamöter med Anders Danielsson sig förenat. Vid i8a3 års Riksdag, då uti Minister-StatsAnslaget af R. St:r beviljades en tillökning af 10,000 R:dr H. JBco, i anseende till detta anslags för ändamålet förut varande otillräckliga belopp, go,ooo R:dr H.
Karantänsanstalten å Känsö, i anledning af väckt motion om dess indragning: B. 11. 234, 255, 310, A. 310. Karl Xlf, i anledning af väckt motion angående anvisande af ett förslags-anslag till fyllnad i enskilda bidrag lör uppresande af ett monument öfver nämnde Konung, m. m.: B. VII. 83, 93, A. 93. Karl-Gustafs stad, angående upplåtelse åt Eskilstuna öfre KanalBolag af plats på nämnde stads Gevärs-faktoris område för en sluss-anläggning: I. 47, B. 49; B. 520, 554, A. 554; E. II. 57. Karl-Johans-vägen, angående anvisande af medel till betäckande af kostnaden för iståndsättandet af åtskilliga broar å nämnde väg i Jemland, m. m.: VI. 21, 26, R. 26; B. VII. 66, 79, 85, A. 85, 86, E. 289. Karlshamns filial-bank: se Filial-Bankerna. Karlskoga härad, angående anslag till aflöning åt en Provincialläkare inom nämnde härad; motion af Herr Bengt Johan von Hofsten: se Motioner. Karlstad, i anledning af väckt motion om anslag till kreditiv för en tillämnad filial-bank i nämnde stad: B. II. 198, 207, 211, A. 211. Karolinska Medico-Ivirurgiska Institutet, angående rättighet för Professorerne och öfriga lärare vid nämnde Institut till pension å Rikets Allmänna Indragnings-Stat enligt de för Civila Embetsoch Tjenstemän i sådant-afseende stadgade grunder: III. 268, 275, R. 275.
Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 2t och 23 dennes bordlagde Utlåtm: N:o 197, i ani. af väckt motion om inlösen för statens räkning af Hebheska egendomen på Riddarholmen; N:o 202, i aril. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de en den Svenska beskickningen i Turkiet tillhörig, i Pera belägen fastighet; och N:o 203, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. i fråga om afsöndring af jord från Eskilstuna kungsladugård, till utvidgande al Eskilstuna stads samt Klosters och Forss församlingars begrafningsplats. Vid föredragning af Stats-Utsk:ts den 21 och 23 dennes bordlagde Mern. N:o 204, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande Stats-Utslcts Utlåt. N:o 147, i fråga om väckt motion om Kyrkoherden G. A. von Zweigbergks enka, Maria Haeggrens bibehållande intill sin död vid åbooch besittningsrätten Den 24 Oktober e. m. 135 till eller arrendet af indragna predikants-boställena vid Westgöta f. d. Kavalleri-reg:te Törnestorp § mantal och Hofstena Lunnagården { mantal i Skaraborgs län; lades Utslots i första punkten till Preste-St. gjorda inbjudning till handlingarne, samt godkändes Utsk:ts i den sednare punkten afgifne yttrande. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 23 dennes bordlagde Mern. N:o 200, med förslag till de stadganden ang:de Riksgälds-kontorets skulder och fordringar, som böra införas i det nya reglementet för detta verk. Vid föredragning af Stats-Utsk:ts den 23 dennes bordlagde Mern. N:o 206, i ani. af Riks-Ståndens beslut rörande åtskilliga i Mem:t
För att emedlertid bidraga, att lätta Utskottens besvär, bär jag understrukit de förändringar jag väsendtligast yrkat. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag instämmer med dem, som ansett Bankens reela fond redan tillräcklig för realisationens verkställande, utan att något lån behöfver Den 9 Julli f. m. 77 upptagas, blott BancoStyrelsen förses med tillräckligt creditif i händelse af behof; icke derföre att jag tror detta creditif någonsin behöfva begagnas, utan blott för att lemna tillräcklig säkerhet för den, sora hunde tvifla derpå. Tiden borde således icke bestämmas till år 1831, utan realisationen begynna, så snart tillräckligt mynt hunnit blifva slagit till vexlingen. På hvad sätt denna tid sedan skulle tillkännagifvas, lemnar jag derhän. Det är visst icke ur vägen, att en Kongl. Kungörelse derom utkommer; men annars anser jag tillräckligt, att BancoStyrelsen, genom anslag på Bankens dörr, och annonce i allmänna tidningarna kungör det. Hvad depositionsrätten beträffar, instämmer jag i de betänkligheter Friherre Boye och Herr Hjerta anfört. Det är naturligt, att denna rätt på ena sidan skulle minska möjligheten att upphandla silfver, då hvar och en heldre borde aflemna det till Banken, med rättighet att, om coursen steg, kunna få återtaga det, än att alldeles sälja detsamma. Dessutom skulle man genom denna rätt öppna en väg för de vådligaste missbruk. Låtom oss tänka oss, att i Million insattes; så skulle 2f Millioner sedlar utgå derför. Coursen skulle då innan kort nödvändigt stiga i jemnt förhållande till denna nya sedelutsläppning, nemligen omkring n sk. Om nu de, som uttagit sedlarne, förvandlade dem i varor, för att emedlertid sätta sig i 'säkerhet för känningen af den följande 78 Den g Ja I i i f. ni. myntförsämringen, så skulle de, sedan coursell hunnit stiga, kunna försälja varorna till ett motsvarande högre pris, och återtaga sitt silfver ur Banken med en vinst af mer än 200,000 R:dr.