Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevillnings-förordning och ännu uti förordningarne af den 21 Februari 1830 samt af den 14 Maj 1835 köpeskillingen, köpesumman, de i orten gångbara pris skulle vid taxering af fastighet på landet tjena till vägledning och jemförelse vid värdets bestämmande. Uti Bevillnings-stadgan af år 1812 antogs inköpspriset till rättelse, af år 1815, till föreskrift, af 1818, till grund, af 1823 m. fl., till vägledning-, men de, som efter år 1835 föreskrifva, och pluraliteten af dem, som uti nuvarande Bevillnings-utskott uppgjort, förslag till Bevillnings-förordning, hafva ej i afseende på uppskattning af fastighet på landet ens velat veta af inköpspriset, ehuru det i allmänhet otvifvelaktig! måste anses bestämma det relativa värde, en egendom har, sedan, för onera m. m., ett motsvarande kapital har för det ahsoluta blifvit vid inköpet bestämdt såsom ej uti inköpspriset beräknadt. Att försäljningspriserna borde vid taxering af fastighet tjena till ledning, hafva kommitterade uti underdånigt Betänkande angående förenklande af beskattningsväsendet m. -m., s. 152, anmärkt, och detta jnst i anledning af en Rikets Ständers underdåniga framställning derom, uti förslag till vissa grunder för egendomars uppskattning måtte uppgöras Man kan derföre med skäl fråga, om föregående Högloflige Ständer till och med vid riksdagen 1834 och 1835 samt Utskotts-afdelningen vid detta riksmöte, som har tillstyrkt förstberörde underdåniga skrifvelse i ämnet, eller Rikets Ständer efter förstnämnde år samt plenum uti Bevillnings-utskottet vid nuvarande riksmöt e hafva uppställt rättvisa stadganden i afseende på den Allmänna Bevillningens fördelning. Nevillnings-Vtskotlets Betänkande, No 4. 13 Den sä kallade minimi-tari/fen. Denna tariff, som nästan ifrån sitt första inträde i Svensk
Äfven inkommo flera Ledamöter af Riksens Ständer till Banco-Utskottet nied hvarjehanda påminelser emot Disconternas Rörelse, hvaribland äfven jag sjelf, sorn yrkade, att dessa Assignationer icke måtte tillåtas vara courante utan ovägerligen innom viss kort prescriptions tid, i Banquen uppvisas, och deremot Banco-Mynf utbytas, till förekommande, dels af de många förfalskningsbrott med dessa Asäignationer; dels emedan Banquen härigenom förlorade sin andel i vinsten på denna Rörelse , samt ändteligen alt lättheten att i behofvets Stund fabricera Mynt-representativer utan motsvarande Valu-1 fa, vore frestande: På allt detta gjordes likväl intet afseende. Banco Utskottet förklarade, atf då en hvar, sorn hade någon behållning! BanquenV 66o Den 30 December. ägde rättighet derpå assignera, kunde deras Couranta egenskap icke forändras, och större belopp än hvartill Valuta fanns, hvilket kunde åstadkomma öfver-Assignering, vore icke anledning befara, i anseende till de svåra påföljder öfver-Assignering medförde , samt då dessa Assignationer icke voro Mynt, och det således stöde i en hvars fria behag elem emottaga eller icke , så kunde på den fria viljan icke något band läggas. Mera behöfv.es val icke anföras såsom bevis att de allsingen Garantie äga. Hvad åter den senare omständigheten angår ,■ att Grefve von Platen väntat bättre kännedom af mig, rörande Discont-Verket, som af Revisorerne i Banquen lått så utmärkt godt vitsord, helfst enär jag sjelf varit en af dessa Revisorer. Härvid får jag erindra , att Revisorerne i Banquen ingalunda varit Revisorer-, i Disconterua. De hafva der.om icke fått eller kunnat fä annan kännedom än den ds inhämtat af Herrar BancoFullmägtigés Berättelse och de årliga Revisioner, som Banquens O.nbuch bevistat och hvarom de afgifvit sitt Utlåtande. Enligt dessa har Directionen ställt sig Reglementet till efterrättelse och fått Decharge.
På grund af hvad sålunda blifvit yttradt och då dertill lägges, att oftanämnda derest den erhölle den af motionären föreslagna lydelse, äfven skulle komma att lida af den inre motsägelse, att frivillig konkurs blefve ansedd börjad, då ansökningen är ingifven och gäldenären dymedelst tillkännagifvit sitt obestånd, men tvungen konkurs först då Rätten gifvit sitt bifall till derom gjord ansökning, oansedt detta bifall måste antagas såsom bevis derom, att gäldenärens obestånd jemväl i detta fall egt ruin då ansökningen gjordes, hemställer Utskottet vördsamligen, eril icke ifrågavarande förslag må lemnäs ulan afseende. Vidare har Herr Dalman föreslagit ändring af konkurs-lagens 47, 48, 49 och i)2 §§, hvilka, för den händelse att någon råkar i konkurs-tillstånd, föreskrifva, att han skall hålla sig inom sitt hus intill dess första dom i saken utgifven är, utan rättighet att derutom vistas vid andra tillfällen, än då han å Helgedag bevistar Gudstjenst, eller af Rätten eller ock af gode män eller syssloman, till upplysningars meddelande, kallad varder; att han likväl, sedan skriftvexlingen vid första domstol slutad är. må vid andra tillfällen, än nu sagdt är, vistas utom sitt hus, der borgenärerne medgifva och domaren pröfvar att det ske må; att om någon af borgenärerne påstår större säkerhet å gäldenärs person, Rätten må förordna, att han i sitt hus bevakas skall, på dens kostnad, som det påstått; samt att om gäldenär finnes utom sitt hus 4 Lag-Utskottets Betänkande M 2!). vid andra an nyssnämnda tillfällen, han må bysättas, derest någon af borgenärerne så äskar. Nu enär den olyckliga belägenhet, hvari den gäldenär försättes, som nödgas göra konkurs, ej borde onödigt försvåras samt gäldenärens personliga frihet således ej vidare inskränkas, än oundgängligt vore, eller göras beroende af en borgenärs godtycke eller hämndlystnad, har Herr Dalman yrkat, att ifrågaställde §§ måtte er hålla följande förändrade lydelse: § 47- När gäldenär gjort ansökan om egendoms afträde, må han ej begifva sig från sitt hemvist vid andra tillfällen, än dä han besöker offentlig
Banco, vid medio af Julii 1820, på Fiscals-Embetets framställning, åter frigafs. Och hvad Löftesmannen Anders Jonsson beträffade , så och efter det ett ytterligare fruktlöst försök blifvit gjordt, att hos hans broder vinna ersättning för Bankens fordran utur köpeskillingen för den försålda egendomen, hvilken denne ej kunde behörigen styrka sig hafva betalt, vidtogs också den utväg, att i bysättnings-häckte låta inmana Anders Jonsson; men han kunde då ej anträffas, utan hade korrt förut afvika t från orten, der någon underrättelse om hans tillhåll ej stod att vinna. Bili. till Riks. St, Prot. 1828, 1829. 6;t-e Sami. 2 13:de Häftet. 18 Banco-Utskottcts Memorial N.o 4°- I Julii månad 1820 erhöll Bankens Fiscals-Embete, utaf Hans Exc. Stats-Ministern Herr Grefve af Wetterstedt, commupication af en skrifvelse från Envoyén Herr Friherre Stierneld_, innehållande,"att, så vida Gäldenären icke kunde upptäckas, och godvilligt afbördade sig sin skuld, de åtgärder, som då måste vidtagas emot honom, Liefve alltför kostsamma och troligen skulle öfverstiga hela Capitalets värde, enär öfversättningen allena, af de medföljande Acterne, som borde förrättas af en Notarius Publicus, komme att kosta åtminstone 5 Pund Sterling.” Efter sålunda erhållen upplysning, anmäldes hos H. E. Herr Stats-Ministern, att, i anseende till de, med indrifvandet i laglig väg af Bankens hos Directeuren Steffens egande fordran förenade dryga oro* kostnader, samt ovissheten om tillgång till gäldande deraf hos honom slutligen kunde finnas, Banco-Styrelsen icke ansåge någon så beskaffad åtgärd böra påyrkas; men deremot önskade att, enär någon utsigt till godvillig betalning af Hr Steffens möjligen kunde förete sig, derom blifva underrättad.
Mannen är under alla förhållanden skyldig sin hustru absolut öppenhet i fråga o m sina förvärfso c h förmögenhetsvillkor; uppfyller han denna plikt, skall hans lefnads farkost kunna uthärda mången storm, som i motsatt fall bereder dess undergång, ty hustrun förmår göra mycket af de penningar, mannen öfverlämnar i hennes händer. Ingenting underlättar så hushållspengarnas ändamålsenliga användning s o m en väl u p p g j o r d plan. E n sådan borde redan de förlofvade icke underlåta att utkasta, ty detta skulle hindra den unga frun att flyga h ö g r e än vingarna bära samt genast ställa hushållet på säker fot. E n i penningefrågor oerfaren flicka gör sig t. e x. blott alltför lätt en alldeles falsk föreställning o m den summa h o n årligen skall erhålla o c h menar, att tre tusen kronor äro en stor, en outtömlig skatt. Och huru många hafva väl tre tusen o m året? Icke få så kallade bättre fruar måste bestrida allt m e d två hundra kronor i månaden, emedan denna summa representerar deras mans hela inkomst. En smula eftertanke borde kunna lära dem, att de för sitt hushåll kunna påräkna hvarken en präktig salong eller en bordservis för aderton personer. Och likväl anskaffas båda, blott alltför ofta på afbetalning. Därför upprepar j a g: redan de förlofvade b o r d e uppgöra en hushållsplan. » Usch, så odrägligt! » utropar säkerligen mången ung fästmö. » Skall jag på det sättet fördärfva de sköna stunder, då jag är tillsammans med min fästman? eller hur, m i n v ä n? » Och ' vännen ' instämmer. H a n trycker en kyss på hennes friska läppar o c h säger: » Det kan vara tids nog med det, när vi bli gifta. » Alla andas lättare o c h taga åter itu m e d det afbrutna sällskapsspelet. Men hur skulle det vara, o m vi af hushållsplanen gjorde ett på samma gång underhållande och lärorikt sällskapsspel, o m vi klädde den allvarsamma frågan i en gladare dräkt? Sällskapsspelet » Hushållsplanen » spelas på följande sätt: Far o c h m o r samt fästfolket o c h andra förståndiga personer sätta sig kring bordet.
Svartling .. 71 Stockholms teatrar, af Claes Lundin 79 Efter oväder och munväder, politisk återblick af Albert Seb&amp;g 93 Literära notiser af Oscar Levertin 108 Utländsk literatur ... 112 Apropos Strindbergska målet, ett hortglömdt poem af Orvar Odd ... 114 Vår polemiske skald (kritiker öfver Wireén). 1. af Hellen Lindgren. 2 af A. Haraldson ... 115 * Ett skämt *, novell ur det nutida Parislifvet .. 131 Farliga papper (hittill * otryckta bref frän Hans Järta till exc. Reuterholm med inledning och kommentarier af — ck. 155 Landtdagen i Helsingfors, af en finsk korrespondent ... 178 Nyheter i telefoneringssystemet, af byråchefen Nyström 190 Teateröfversigt af Claes Lundin 199 Gustaf Mauritz Arm fel t såsom konungagunstling, af Ernst Wallis ... 219 Albert Gellerstedt, en literär studie af Ola Hansson ... 241 Fortsatta afslqjanden rörande Hans Järta af — ek .. 253 Lokala parlament, af Helen Zimmem 275 Kan postverket hemlighålla tidningarnes prenumerationssiffra? af Juntus 282 Frans Hedberg om svenska skådespelare, några anmärkningar af Qust. af Geijerstam ... 285 Några ord med anledning af Hjalmar Strömers framtidsvinkar, af Vilh. Svartling . . 296 Strindberg och qvinnofrågan, af Hjalmar Branting . 302 August Bebel om qvinnan, af A. F. Åkerberg .. 323 Månsken, berättelse af Quy de Maupassant 333 Stockholms teatrar, af Claes Lundin 339 En akademisk prisfråga .. 3G1 Bref från Norrland ... 372 Nya hofskildringar ... 375Sid. Ett och annai om våra rangförhållanden, af Mar cellus 377, 555 Utställningarne och konstakademien, af Clac » Lundin ... 397 Solens dotter, poem af drottning Elisabeth af Rumänien (öfvere.
Visserligen förutsätter det, att grindar å landsväg kunna vara tillåtliga. Ogillandet gäller endast ett allt för tätt afstängande med grindar, och godtyckligt, utan nödtvång uppförda grindar. Men hvilket är det minimi-afstånd emellan grindar, som må anses behörigt? och hvar är gränsen emellan det godtyckliga oall det tillåtliga i detta afseende? Det förslag, som Ekon.-Utsk:t nu afgifvit, kan, såsom mig synes, icke bidraga att reda förhållandet härmed. Man vill, att i frågor om grindars borttagande vederbtde kommunalstyrelser skola höras. 1 sig sjelft är det visserligen en oskyldig åtgärd. Men åsyftar det endast en for malitet i rättegången, så är det öfverflödigt, ty det är klart, att Konun - Den i Febrnari e. m. 305 Konungens Befhrde i hvarje fall för frågans pröfning måste inhemta upplysning om de lokala förhållandena, jemte målsegandens förklaring. Ar åter meningen, att kommunalslyrelserna skola få tillfälle att uttala sina önskningar i det ändamål, att derå ovilkorligt afseende skall fästas, likasom förhållandet är med frågor örn handelsbodar å landet, så synes mig förslaget vara särdeles betänkligt. Följden deraf kunde blifva, att, eftersom kommunalstyrelserna vore mer eller mindre grindhatare, i en socken grindarne klefve alldeles utrotade, under det att i en annan, tilläfventyrs näst intill, de finge fortfarande florera. Det vigtigaste i denna sak är väl ovedersägligen att få rättsgrunden afgjord, — att få ett lagstadgande, som bestämmer, under hvilka förhållanden grind å allmän väg får uppföras, — och att få den ordning bestämd, som bör iakttagas för vinnande af tillåtelse dertill, — i hvilket hänseende pröfnings-behörigheten lämpligare synes kunna tilläggas egodelningsrätt, om grindhägnads-frågan förekommer i sammanhang med laga skifte, eller i annat fall häradssynerätt.
Hade motio, nairen inskränkt sig till att fordra ändring af sådana reglementariske brister, som vidlåda hvarje samhällstiftelse, eller i det han önskar denna inrättnings upphäfvande, gifvit utkast till hvad sorn bör uppföras på ruinen af den byggnad han vill kullslå, då skulle jag visserligen under tystnad afvagtadt de kunnige Den ij> Februarii, 455 mäns yttranden, hvilka det vederbör att bei handla ämnet, men då nu allmänna tillmälen göras, hvilka, om de voro rättvisa, skulle sätta allt för myken fläck pä samhälsskicket, så anser jag som en pligt att yttra de olika åsigter med motionairen, som jag i detta ämnet äger. Det är icke första gången som Dykerioch BergningsCompagniet fått löna häftiga anfall, och hvad nu blifvit anfördt, är blott ett genljud af hvadj under sista Riksmötet derom yttrades. Under fordna Riksdagar hafva icke klagomål saknats; men äfven då, när denna inrättning var i ett mera ofullkomligt skick, hafva de samma hufvudsakligen befunnits obefogade. Dykeri-Inrättningen uppkom under en stor ehuru enväldig. Konungs tid, en Konung som gifvit Sverige de flesta af dess ännu varande administrativa former. Det var nemligen Carl den XI som utfärdade de första stadganden att beskydda sjöfarande för strandboernes roflystnad. De enskiltemän som i anledning häraf erhöllo privilegium, och tillädes vissa inkomster för sine bergningsåtgärder, voro deremot underkastade pligter och controll på de samrr.as uppfyllande. Bland dessa män räknar man äfven en Trievald, ett namn, som i lärdomshistorien intager ett för utmärkt rum, för att det äf ven skulle kunna återfinnas på listan af barbariska inrättningar. 456 $$1$ 17 Februarii. Privilegierne, ehuru tid efter annan modifierade och förändrade hafva alltid blifvit
— Fortifkations-afdelnings rä kenskaper Bilagan litt. K vid — förvaltning, särskilda kas sor och fonder under Bilagan litt. M vid — hufvudbok och bokföring .. — inkomster och utgifter, bi lagorna litt. H, I, K, L, M och N vid — Intendents-afdelning s rä kenskaper Krigsmanshus-kassa, Wadstena Krigsmanskassan, AmiralitetsKrig s-vetenskap s-akademien Kronans hus i Stockholm K ronoarbetskorpsen Bilagorna litt. R och S vid Kronohåktena Bilagan litt. R vid Krono-inspelction, Avesta — magasinerna — räkenskaper, Stockholms stads Krutoch salpeter-försäljning s-medlen .. Krut-tillverkningen Kungsholmen, ho.spitalbyggnad å Kungsölirs kungsgård Landsböcker, Länens Landtbruks-alcademiens räkenskaper Landtbruks-institut, Ultuna Landtmåteri-kontoret, GeneralLangska pensionsfonden, bilagan litt P vid Lappmarks ecklesiastik-verk, fonden för 371 — Revisions-berättelsen. » 17—18. — 372 — / Lazar etts-direktionens, Serafimer-, räkenRevisions-berättelsen. Utlåtandena. skaper sid. 199—200. Lidköpings elementarläroverks räkenskap » 224. 342-343. Linköpings stifts Konsistorii räkenskaper » 215—220. 337-340. Liqvid med Riksgålds-kontoret » 8-9. Lotsoch fyringsverket » 90—91, 94. Lunds Domkyrkas räkenskaper » 212. — Stifts Konsistorii dito » 234—240. 347—353. Universitets räkenskaper » 210—211. 336-337. Lyshållning en, yttre, å Stockholms slott » 179. Länens landsböcker » 174. 327-330. Läns fång elser na * » 145-146, 147. Bilagan litt. S vid 139.
Emedlertid hafva likväl våra Med-undersåtare, de redeiige Norrmännen, i sjelfve deras Constistution sökt förebygga de oredor, som häraf skulle kunna uppkomma, och som jag tror icke utan åsyftad verkan. Då det måste medgifvas., att det nyss omralta begäret efter Tittlar är ett bland de största fåfängans utbrott, som likt de Hästa andra Öfverflöds-Ar« ticlar icke medföra någon verkelig beqvämlig, het, eller njutning ; så lärer icke heller kunna nekas, att dess skadel,ga verkan visar sig i det kostsammare och mera lysinde lefnadssätt hvarmed man söker göra sig berättigad till def Deri 37 December, T” högte värde man tror sig forvärfvadt; och pä sådant sätt utgår ifrån dessa Hus och dess Familier det begär till yppighet, som likt en sjukdoms-smitta, sprider sig till alla Samhälls-Clas. ser, ja! ända tili den tjenande delen af Nationen. Man klagar med skäl öfver dyra tider och uppgifver såsom orsaker, Myntets fallna värde. Jag tror att de böra äfven så mycket sökas i nätvarande tiders tankeoch letnads-sätr. De som äro i tillfälle att på ett eller annat sätt beskatta sina Medborgare måste uppdrifva denna beskattning till möjeiigaste höjd, för att kunna underhålla en orimmelig Luxe, hvarom man i förra tider ej gjorde sig begrepp, eller kunde utöfva utan att väcka förtrytsamhet hos dem som dertill måste på ett obehörigt sätt bidraga. I sanning, om missundsamhet någonsin är förlåtelig , vore det visst hos den , som arbetar för sina angelägnaste behof, men måste dem i möjeiigaste måtto inskränka, emedan de ej kunna utan ett öfverdrifvit pris erhållas, just bos de personer, som på ett stötande sätt med prunkande, trottsa allmänna noden och fattigdomen hos den mindre rigtandeNäringsfliten. Denna på detta sätt tillskapade dyrhet verkar sedan tillbaka på alla föremål, och äfven på de varor, som den larfveligaste delen af Nationen framalstrar.
Den stora olikheten om sommaren emot om vintern härrör dels deraf, att. mansstyrkan under sommaren, isynnerhet i Juni manad, är mer än dubbelt så .stor sorn om vintern, dels deraf att ombyte af årstjenare, hvilka äro Norrlänningar, sker på sommaren, och det är ett länge kändt förhållande, att Norrlänningen, hvare matordning i hemorten är helt och hållet olika mot Kronans alla spisordningar, alltid blir sjuk de första tiderna, han är samlad i trupp utom hemorten; detta sä väl till lands som till sjös, och det är lätt förklarligt, dä man vet att dess, isynnerhet kustboens, egentliga föda består af fisk, torrt kornbröd och mjölk, sorn han här aldrig får smaka och som, vid den förändrade dieten, under vanliga förhållanden förorsakar honom diarrhéer och digestionsplågor, men under gängse frossepidemier här antager denna form. Äfven är det en känd sak, att Norrlänningen, likasom Norrmannen och troligen alla folk, hvilkas hufvudföda är fisk och mjölk, tåla nära dubbla medikamentsdoser mot andra, innan de göra någon verkan; hvilket äfven i sin man bidrager till medikamentskostnadernas ökande. I öfrigt torde jag, för att undvika omsägningar, få hänvisa till min ofvan åberode förklann0’ af är 1850. Stockholm den 5 Februari 1852. Carl Dellvik. 38. — 298 — Tabell, utvisande förhållandet mellan sjuke och afpolletterade i allmänhet och frosspatienter särskilt, åren 1848 och 1849. Sjuke. Afpolletterade. — Summa frosspatienter 620. 175. — Summa frosspatienter 233. 63. Carl Dellvik. Befälhafvarens vid Götheborgs station utlåtande, i anledning af 1S5I års Revisorers anmärkningar vid stationens räkenskaper. Till Kongl. Förvaltningen al* sjöärendena!
Allt var ordnadt till spelparti: första glaset dracks, första gifningen förbereddes, då postmästarn frågade i sin gemytliga ton: » Nå men, ingeniör du, hvad är det för konster att först vid supén säga oss besked? Har du eller har du inte det märkvärdiga konterfejet? Tusan vete hvad du användt för trollkonster med originalet, men så pass tillgänglig har hon inte varit mot någon på åratal som nu mot dig. Nå — har du det? » » Jag får det; jag har fått löfte. » » Kuggad! » skrattade hela kotteriet. » Hon drifver med dig. » » Med mig drifver ingen dam, mina herrar. Jag är så säker på hennes löfte, som om jag hade kortet i fickan. Hon vet dessutom, att det är min namnsdag i dag, och. » En skarp knackning på dörren afbröt samtalet. Ingeniörn rusade dit, öppnade den och mottog ett lokalbref. » Jag har det här — jag känner, att f otografien ligger ini. Hurrahl Bina Enebom är i alla fall en präktig antik flicka! Jag riktigt darrar på manchetten. Hitåt nu, mina herrar, och så nära som möjligt, att ni fullt kunna bevittna min triumf. IDUN 1895 Alla packade sig samman kring värden, som med ifver slet sönder kuvertet. Jo, det var ett fotografikort, och dock stodo herrarne ett ögonblick tveksamma som inför något obegripligt. Men småningom redde sig undret, och ett homeriskt skratt skakade alla närvarande — utom värden. Kortet utvisade fröken Eneboms välkända kappa med besparingskragen, hennes flere tum från marken slutande klädningskant, den skyldrande en-tou-cas ' n och sist den vida, hedersamma hattkullen — » porträttet » var taget från ryggsidan. Under stod skrifvet med rask handstil: Hvilkendera parten har tappat? Med vredegnistrande ögon kastade värden kortet långt utåt bordet och röt: » Hvem har kunnat skamligt förråda. » » Sakta, saktal » varnade postmästarn. » Eran oss utgår det icke.
Prot.-Uldrag den 4 September 1863. 559 S. D. Enligt utdrag af det hos Vällolliga Borgare-Ståndet den 49 nästlidne Augusti förda protokoll (JV2 379), hade öfriga Riks-Ståndcn inbjudits att förena sig i det beslut, hvarigenom Borgare-Ståndet, vid föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande, JV2 48, i anledning af återremisser af Utskottets Betänkande JVs 21, i fråga om tillagg till lagstiftningen angående äktenskapsskilnad, alslagit berörda utlåtande och i stället godkänt det lörfattningsförslag, som innefattades i Herr Carléns vid utlåtandet fogade reservation, dock med slutmeningens förändring till följande lydelse: »vederbörlig domstol, som, sedan bevis blifvit företedt om undergångna sådana varningsgrader, som 44 Kapitlet 4 § Giftermälsbalken anvisar, må döma till skilnad i äktenskapet». Bonde Ståndet, som förklarade sig vidblifva sitt i denna fråga förut fattade beslut, afslog den gjorda inbjudningen. S. f). Sedan Vällofliga Borgare-Ståndet, lika med Bonde-Ståndet, vid behand lingen af Stats—Utskottets Utlåtande JV2 439, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde H ufvud titel, a Islå git Utskottets hemställan i utlåtandets 444 punkt och i stället antagit den vid samma punkt lögade reservation, innefattande förslag, att Rikets Ständer måtte bevilja ett anslag för en gång af 4,000 R:dr att, enligt Kongl. Maj.ts nådiga disposition, användas till tryckningshjelp för utgifvandet af en handbok i Svenska pomologien med plancher; så beslöt nu BondeStåndet, att vördsamt och vänligen inbjuda Höglofliga Ridderskapet och Adeln äfvensom Högvördiga Preste-Ståndet att i Borgareoch Bonde-Ståndens berörda beslut sig förena. Deu 4 September.