Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
In - Den 7 April f, mi flyttas dessa behållningar, så miste de, i moN svarande mon, för tillfället sammandraga det till qvantiteten fixerade representativa myntcapitalet, och således åstadkomma en saknad eller brist, der de förut funnos; så att, uti öfverftyttningens period kommer att kännas me* fa olägenhet än gagn, utaf hvad som likväl, i sjelfva verket borde vara en effectiv förmån för hela samhället. En sådan tillökning af enskildt förmögenhet, kan nu ej uppenbara sin verkan för det allmänna på annat sätt, än antingen i tillfället till en ökad consumtion af främmande producter. sorn för behållningen införas, omedelbarligen ellqr genom andra, för att, mot en del af det befintliga myntet utbytas, eller ock, i en generel, men ostadig förbättring af hela myntmassans qvalitet: beggedera motarbetande all verklig förkofran Det står i böckerna, att Sedelstocken exempelvis är omkring 30 millioner. Sanningen häraf är då bevislig och oemotsäglig, dessa 30 millioner må äfven anses tillräcklige för den allmänna rörelsen, och man stannar dervid. Men emedlertid klagas öfver allmän förlägenhet, och penningebrist; således måtte de 30 millionerne antingen icke vara svarande mot behofvet , filer måtte de icke finnas i sjelfva verket utan blott i böckerna eller måtte hinder vara att de icke kunna göra den tjenst och nytta, som af dem är påräknad, ty eljest hade man ju icke skäl att klaga. Icke vågar man framkalla dem alla, genom utbyte af andre, föratt erfara hvad som finnes; emedan det skulle ingifva misstroende, och hvad som ännu cirén-. Den 7 April f. m. 9:> lerar i Finland skulle då inkomma på en gång, samt hardt trycka vexelcoursen, och icke dit återgå; ej heller vågar man utställa nya, ty man kan ej veta om icke de utevarande, af conjunctur förhållanden hastigt inlöpaMen dessa olägenheter förfalla likväl väsendtligen om de enskildte kunde öka qvantitete* af rö - relsemedlet efter behof; om det blefve lönande ått inhämta myntämne i stället för varor.
Utlåtanden remitterat, ket wid Stats, Ucstottets Betänkande oin Inhamsta Län till eit belopp af Tre och en half Millioner R:dlr för Statens ExrraOrdinarie behof, bifogade särikildte yttrande, öfwer denna, Banken nära rörande framställning, hav Banco-Ucffoltet e> underlmit, att inhämta Herrar Banco, Fullmägtiges tankar. » * Ikti SZ72 Den 5 Augusti. Uti deras under denna dag afgifne yttrande, upprepas korteligen, innehållet af berörde framställning, bestående deruti: det borde Banken, antingen ä samma Län genast förstjuta En och en half Mil, lion R:dlr, att ester hand genom inflytande AnnuitetS. Lan blifwa godtgjorde; samt derefter jemwälaf successiv indragning a Riks-Discont-Werkels utlåningar, utbetala de återstående 2 Millioner R:d., eller ock, i annat fall, inga uti owillkorlig garankie för alla, bade nu utelöpande, och de till berörde behof än widare utgående Riksgälds, Sedlars inlösen einor Bancvmynt, efter deras stadgade wärde i bägge fallen, upppa en ärlig Amortiflements-Sum, nia af 400,000 R:dlr, som af Bränwins-Skallen stulle Banken tillflyta, och som, pa sätt uli framställningen omständligt detailleras, genom Discontutlaning' stulle göras frugtbar. Herrar Banco, Fullmägtige ansaao stg härwid cwillkorligen förbundne, att uli deras infordrade yttrande, icke lämna utur ögnasikte, det dem framför allt annat alagde syftemål, att ,'u förr desto hellre, söka återställa en af nödtwang »vacklande, men för bade Werkets sjelfbestånd, och för allmänna Penningerörelsen, oumgängelig stadga at Bankens såsom Riksmynt cirkulerande Sedlar, hwars ernående, deremot stulle, genom deras ytterligare tillökning, eller någon dertill ledande, Werket adragen förbindelse, pa en längre framtid komina att aflägsnas.
"At tviaz^ii^-Jnrält^'ningen omöjeligen kan underhällas och upfylla "sit wigtiga andamäl med ofwanuptagne ringa och "ti! äfwentprs osäkra behällning". Redan är 1786 ansägo Riksens Ständer, at Femtio Dmnor Guld erfordrades lil nödig konck för en Allmän lVls^ms-Inrättning. Sädes-prisen sä wal som alla andra pris pä Wed, Scen kohl, Den 15 Mars. 729 kohl, Koppar, Byggnadsmaterialier, Dagswerken NI. m., wörö da ojemnförligt lindrigare än nu, och hwem kan försäkra, at icke alla desse pris än yrrerligare stola stiga? borde ej ronäen j samma mon ökas, långt ifrån ai minstas, om någon KlaZarinsJnrättning stall blifwa möjelig och någon werkelig nytta deraf kunna förwäntas. Jag wägar derföre föreflä: at hela den af Utstotten til bonäanflagne förut nämnde Summa N.d. 691,002 banco, mätte odelad blifwa til Allmänna ^la^arinZ. Inrättningen öswerlaten och äirponeraä, jemte den af Utstotten, i deras senare Betänkande, pä Riksgälds-Lonroiret til betalning öfwerlätne HverlioKsta fordran 229,159: 4Z. 4. Herr ?rintL8cliö1ä, kaul, uplaste et vickamen, sä lydande: En sä beskaffad Allman SpannmälsMaZ^insInrättning, som Högloft. Statssamt Allmänna Beswärsoch Oeconomi?-Utstotten, uti nu under öfwerläggning warande Betänkande rilstyrkt, öm star jag, för min del, sä mycket mera mätte winna bifall, som jag för mer än 8 mänader sedan, hos Högloft.
Mot tarifen å pannerymdsafgiflen hafva visserligen åtskilliga anmärkningar blifvit framställda, rörande missförhållanden uti beskattningen de olika klasserna emellan, olika progression af beskattning inom samma klass äfvensom missräkningar; men enär hvad uti de två första hänseendena blifvit anmärkt icke kan aflijelpas, med mindre än att skatten för vissa klasser och kannerymder betydligen ökas oeh för andra deremot nedsättes, en sådan omhvälfning åter af tarifens alla förhållanden icke öfverensstämmer med de grundsatser, Utskotten här ofvan uttalat, och Utskotten desto mindre finna skäl att den föreslå, som icke beskattningen å någon redskap torde kunna anses tryckande, då redskapens afverkningsförmåga tages i betraktande, samt, hvad de anmärkta missräkningarna beträffar, desamma, hvilka förelupit vid uträknandet af den år 1848 antagna pannerymdstarifen, som alltifrån del årets utgång ländt till efterrättelse för debitering af skatten å bränvinsbränning, ingenstädes öfverstiga en skilling, anse Utskotten den nu gällande tarif å pannerymdsafgiften för närvarande icke böra, såsom yrkadt är, omarbetas. Vidkommande dernäst frågan, om uti tarifen å pannerymds-afgiften bör ut „ sättas afgift för pannor utöfver 90 kannors rymd; så ehuru, på sätt anmärkt är, enligt 2 mom. i 20 § fall kunna inträffa, då en sådan afgift skall påföras; likväl, och som uträkningen då later, med ledning af proportionerna emellan de närmaste pannerymderna, utan svårighet sig verkställa, och den alltså lika litet be höfver för sådant fall vara lill sitt resultat i tarifen utsatt, som den ansetts be höfva vara det för den serskilda händelse, som omförmäles i 29 §., att Kongl. Maj:t för stad tillåter större pannerymd än 90 kannor, anse Utskotten sig sakna skäl tillstyrka, att i tarifen å pannerymds-afgiften utsättes afgift för pannor utöfver 90 kannors rymd.
Hvad sjelfva den nu föreliggande skrifvelsen angår, synes den mig ega fullt tillräckligt logiskt sammanhang mellan föregide och efterföljande delar, om det såsom öfverflödigt anmärkta stycket bortlemnas, hvilket jag således, i likhet med Hr Bildt, tillstyrker måtte ske, och förslaget i den förkortade form, det sålunda erhölle, varda af R. o. Ad. godkändt. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Enligt min åsigt innefattas i denna punkt, att R. St:r skola beslutat att detta bolag icke kan påräkna vidare bidrag, men genom Hr Bildts förslag försvinner detta, hvilket synes mig vara en vigtig omständighet. Hr Bildt: Jag har nyss upläst det stycke, som bör utgå, och får fästa upmärksamheten derpå, att vilkoren i fråga innehållas i mom. e. sorn är, att bolaget skall betala proc. ränta, hvarken mer eller mindre, och att orsaken, hvarföre denna ränta blifvit bestämd, synes af samma mom. Det måste vara af vigt, att skrifvelsen till K. M. icke innehåller annat än hvad man äskar af K. M. Frih. Klinkowström, Rud. Mauritz: Då flere talare begärt detta Betänk, på bordet, lärer det icke vidare kunna i afton diskuteras. Härvid yttrade Hr Gr. o. Landtm, att han visserligen hört att först då detta ärende föredrogs, en ledamot begärde bordläggning, men att han, efter att dervid, enär för bordläggning andra gången erfordrades att begäran derom gjordes af flere ledamöter, icke hört någon annan understödja denna begäran och att således, derest icke någon ledamot ville anmäla att han instämde deri, ärendet nu borde förekomma till afgörande. Hr Cederschiöld, Gust.: Jag instämmer med den siste talaren och tror, att bordläggningen är desto nödigare som flera anmärkn:r blifvit gjorda mot skrifvelse-förslaget och det icke är lämpligt, att här i plenum diskutera redaktious-förändringar. Såsom följd häraf förklarade Hr Gr, o. landtm, att ifrågav:de skrifvelse förslag komme att ytterligare hvila på bordet. Anmäldes och lades på bordet: Konst.Utsk:s Mern.
» Det finns ingen », skrifver mrs Stanley år 1847, » som icke känner, att det var en ära för biskopen att hafva gifvit henne skydd i detta hus. » Med ett sådant sinnelag af moralisk själfständighet öfvergick hon från sina molnhöljda barndomsstrider till det fulla solljuset af sina framgångar i ostörd frid, utan en skugga af betyngande medvetande, utan att en fläkt af världssinne någonsin krusat hennes själs spegel. Hon bibehöll till och med utan hvarje ansträngning all sin inneboende och medfödda enkelhet, sin friskhet, sin oförsagda uppriktighet. Aldrig ett ögonblick gaf hon efter i sin fordran, att människors värde helt och ytterst må uppskattas efter deras moraliska beskaffenhet. Aldrig ett ögonblick kunde det konventionella lifvets töcken fördunkla hennes blick eller förvilla hennes uppfattning. Hon hade en sats vikter, och blott en. Hon tycktes icke heller någonsin kännt sig frestad att utbyta dem. A f den plötsligt framstörtande vågen af en öfverväldigande framgång ryckt upp ur obemärkthet till ett vänskapligt umgänge med prinsar och konungar, bevarade denna flicka i oskyldig jungfrulighet ett samvete så troget och rent som guld. Intet falskt skeu förvillade henne, ingen världslig glans kunde någonsin missleda henne. Fel af annat slag kunde läggas henne till last. Hon kunde vara förhastad och ibland hård i sina omdömen. Hon missförstod människor lätt. Hon leddes af häftiga impulser och lika häftiga omslag, hvilka voro egnade att hos dem, som föga kände henne, väcka föreställningen om en nyckfull oberäknelighet i hennes karaktär. Hon kunde göra små förseelser till stora synder. En viss ideell högdragenhet fanns hos henne, en viss misstänksamhet rörande de bevekelsegrunder, af hvilka hennes egen bittra erfarenhet lärt henne att människor allt för ofta bestämmas i sina handlingar. Allt detta bör icke fördöljas. Men en sak var det alldeles omöjligt, till och med för en fiende, att tänka sig: att Jenny Lind någonsin nedlät sig att förändra de fasta normer, efter hvilka hon bedömde allt mänskligt värde, hos den höge eller låge, den rike eller fattige. Hon kunde ej någonsin i egentlig mening kallas en » mästare i konversation ». Hennes tal var icke sammanhängande nog för att få en sådan karaktär.
Det förekommer mig, som om denna rörelse, detta proinenerande ic.ke ett ögonblick afstannat, sedan jag var här sist, som skulle det utan afbsott fortsiitta anda till världens yttersta timme endast och allenast för att visa iniinskligheten, 11ur den måste kläda sig. Och hvad jag. nu sag gaf endast ytterligare ' näring å t mina betraktelser från i somras. men klädningarm äro ju alldeles rörande enkla - knappt en garnering; icke är det värdt att bi4ka så mycket nied moderna zu,:, hör jag inviindas. Jo, det ar en skön enkelhet - en fijrstiilld, grundkomisk enkelhet! Hör nu bara! En dam, som respekterar sig sjalf, d. v. s. som ar genomträngd af toilettens stora betydelse för ~iirldsiitver.klingen, kall. icke visa. sig på promeiiaden utan en lång - en allt liingre och längre - klädning. Släpet får gär&amp; hjälpa gatsoparen en smnla i hans otrefliga göra, bara. daiiien i fråga icke glömmer det riktigaste: att nied två fingrar nypa i kliidningens kant, lyfta den tillräckligt högt för att gifva en klar föreställning om underkjolens yelsbräm eller dess krus af siden ocli ' spetsar, samt a t t p&amp; samma ging behsndigt vända den ut och in för att ksk&amp;&lt;larnn icke skall i okunnighet oiii det w e k k klart färgade siden, Iivarmed kladningskjoleii in~ändigt a r fodrad och garnerad. Jo, det är en skön enkelhet! Skuldrorila - ack, de iiro ännu lika v: inställda af söiiimerska~i, hur fulländade naturen iiii gjort dem! Därrid iii. ingenting att göra. Trollspöet har iiiinu ej behagat peka bort dessa kuriösa biliang, som likna handtagen på en etruskisk grafurna. Men vänta bara! Deras -. Detta bref kom oss till hmi (la i börjuil af iiret, ehii1-u \ - i tyvarr e j förr iin iiu haft tillfalle att införa detsnnimn. Red. l)
Jemlikt Kongl, brefvet den io Mars samt Kongl. Kammaroch Bergskollegiernes kungörelse af den 17 April 1837, beror aluntiondens belopp på det medelpris, som vid försäljningen af kronans afrads-alun det föregående året erhållits, hvarjemte, enligt Kongl, brefvet af den a3 Januari samt bemälde Kongl, kollegiers kungörelse den 3o Mars i836, beräkningen sker på det sätt: att, då priset icke uppgår till 16 r:dr tunnan, erlägges i procent af tillverkningen; då priset omvexlar emellan 16 och 18 r:dr, betalas 1 procent, samt då det stiger till och öfver 18 r:dr, utgöres full ofrad, eller hvar trettionde tunna af tillverkningen. Enär den å berörde näringsgren åsätta beskattning, är lämpad efter det å alunen gängse pris, samt då detsamma nedgår under 16 r:dr, är så ringa, att afgiften till kronan icke bör på tillverkningen kunna utöfva något serdeles inflytande, anser Utskottet sig icke böra å ofvanberörde motion tillstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 3i Januari 1848. Bilt. till R. St. C. N:o 07. Lin. C. Utlåtande, i fråga om upphörande af de bland Stats-verkets ordinarie inkomster upptagne gerningsören.
Med frånträdande af sitt vid denna punkt i förra Utlåtandet fattade beslut, godkände Ståndet Utskottets förändrade åsigt uti dess Utlåtande N:o 435. 7:o Angående anslag för inventering af ekförråden i Carlscrona. Ståndet biföll det af Utskottet, i dess Utlåtande N:o 354, för della ändamål tillstyrkla anslag 8,000 R:dr. Communicationer och allmänna arbeten. Litt. C. Ståndet af slog, hvad Utskottet pag. 5—7 uti Utlåtandet IST:o 435, beträdande en Styrelse för allmänna arbeten och anställande af en Lärare vid Mariebergs läroverk, till bildande af Ingenieurer för dessa arbeten , föreslagit: a) Vattén communicationer. Norra Districtet. l:o, 2:o och 3:o. Anslag för upprensning af Råneå, Luleå och Piteå elfvar, bifölls, enligt Utlåtandet N:o 435, med den bestämmelse, som Val - Prot. Utdr. d. 37 och 2g Mars ’8^t. 245 lofliga Borgare-Ståndet, enligt dess protocoll för den 17 dennes, vid detta anslag fastat. 4:o Umeå eif bifölls, enligt Utlåtandet N:o 435. 5:o Färjebrygga vid Weda gästgifvaregård. Utskottets afstyrkande i Utlåtandet N:o 435 bifölls. 6:0 Slån let, som redan bifallit Utskottets afstyrkan uti Utlåtandet N:o 354, ansåg denna punkt ej fordra vidare åtgärd. 7:o Upprensning uti Indals-elfven.
p3pekq an den moderna kulturmenniskan i allmriihet icke är sa Iiign, lycklig och belaten, som man skulle \, änta, &lt;l&amp; nian tar i betraktande de m h g a hjelpinedel till ett lyckligt lif, som den moderna ci \ ilisationen fmliringat. Tvertom synas den moderna civilisationens menniskor, i synnerhet i de stora strderna, bleka, missn6jda, upphetsade, oroliga, och att dc flesta h n a sig olyckliga, synes framgi bland annat deraf, att en Schopeiihauers och en Haamanus iröstlösa filosofiska verldshkidning funnit SH mingfaldigt erkannande. Den mask, som gnager pH kulturlifvets fmkt och förgiftar otaliga menniskors lefnadsglädje och lefnadskrail, ar den s5 kallade nrrvosihfn, en ramligt, sväfvandc, populirt uttryck för svaghet och retlighet hos nervsystemet, anda till b e s t h d t utpreglad nervsjukdom. P8 detta nervernas sjiikliga reaktionssätt grundar sig till stor del detta drag af verldssmärta och pessimism, som genomg5r djupa lager i vårt moderna samhälle och bland andra oroande symptom eger en slags statistisk m3ltstock i det ständigt tillhgandc antalet af sjelfniorrl och sinnessjukdomar. Förf. rim, att sociala, politiska och kyrkliga RirhHllanden ingenstsdes p i var jord iiro tillfredsställande, utan öfver allt gifva anledning 0 ~~ 35 till slitningar, oro, bekyininer och fruktan, att den högt ilrifna civilisatioiien skapat en mingil nya behof, för hvilk.2s tillfredsstïllnncle indiridens arbetsoch förvirfsförindga iuLte oroligt uppdrih.as till det vitersta; med ctt ord, nervsystemet anstringcs i rara dagar öfver höfvan &amp; mom bnmpcn pr tiIluarou.
Enligt Rikets Ständers då fattade beslut, skulle till dessa medels förräntande lån få utgifvas emot skuldförbindelser, som Fullmäktige ansåge innefatta full säkerhet, och hvilka antingen vore afgifna af städer och menigheter eller oktrojerade penninge-förvaltande verk ock inrättningar, eller försedda med hypothek af rän 5 — tebärande obligationer, hvilka utfärdats af sådana verk och inrättningar samt andra större bolag och föreningar, som efter erhållna, af Kongl. Maj:t medddelade, oktroyer eller fastställda reglementen, trädt i verksamhet; hvarjemte åt Fullmäktige öfverlemnades att, med afseende å den vanliga penningeräntans belopp och de hypothiserade obligationernas afsättlighet, vid låns beviljande bestämma ej mindre räntebeloppet än lånesummans förhållande till det erbjudna hypotheket. Deremot ansågo Rikets Ständer den Fullmäktige förut medgifna rättigheten att, till förräntande af Riksgälds-kontorets kontanta behållning, för detta Verks räkning uppköpa vissa inrättningars utfärdade obligationer böra upphöra, emedan den tidtals för Riksgälds-kontoret nödvändiga uppsägningen eller offentliga försäljningen af ett större antal sådana uppköpta obligationer skulle kunna medföra flera betänkliga olägenheter. Beträffande de till Riksgälds-kontoret influtna medel i anledning af den vid samma riksdag beslutade upplåning för Statens jernvägs-byggnader, förordnade Rikets Ständer, att dessa medel likaledes borde förräntas intilldess desamma behöfde användas för det dermed afsedda ändamål; och skulle Fullmäktige äfven äga uppköpa i sådant afseende antagliga obligationer, som antingen förfölle till betalning efter viss bestämd tid eller utan svårighet och kapitalförlust kunde vid inträffande behof föryttras.
Angående uppförande på Stockholms Slotts Stat af Löner för en Ståthållare m. fl. Den 19 Maji f. m. N:o 127. Angående anslag till reparationer å Strömsholms Kongl, Slott. Grefve von SchwerinFredrik Bogislaus uppläste följande: Under åberopande af min vid StatsUtskottets Utlåtande N:o 124 afgifne Reservation, får jag framställa följande Motion: Att Ridderskapet och Adeln ville besluta, det SlatsUtskoltets förslag lill ökade statsutgifter icke företagas til! slutligt afgörande, förr än den väckta frågan om väldet af det gångbara myntet blifvit afgjord. Skulle detta förslag erhålla Ridderskapels och Adelns bifall, kommer jag att föreslå : att MedSlånden måtte inbjudas, alt om delta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Hvarken denna Motion, eller Ridderskapets och Adelns bifall åt densamma, om det skulle erhållas, bör kunna hindra att låta Utskottets förslag till Reglering af StalsUtgifterne under sina Hufvudtitiar undergå granskning, och att till StatsUtskottets förklaring meddela de anmärkningar, som dervid komma att göras. De skäl, som föranlcdt mig att göra denna Motion , äro angifne uti min Reservation. Jag skall fullständigare utveckla dem, Den 19 Maji f. m. a33 öm så skulle fordras, när Motionen blir föremål for discussion. Grefve von Schwerins berörde Motion lades på bordet. Herr Hjerta, Gustaf: Då öfverläggningsämnet nu angår första Hufvudtitteln, är den första anmärkning jag dervid har att göra emot den föreslagne tillökningen i H. K. H. KronPrinsens Hofhållningssumma med 20,000 R:dr i och för deras Kongl. Högheter ArfFurstarnes underhåll och uppfostran. Jag finner visserligen, att H. K. H. tillskyndas ökade utgifter genom de 3:ne ArfFurstarnes uppfostran, men då, genom H. K.
3emiUntng af ©fftamenten, öjåfmor, 5töei»£ommtfjer, Siof, 3ynä od) XPwft»mebci. §. 39, gör Sejiamente, ©åfma od) giDei»£ommifj af lös oci) fafi ©genbom, ©a» pital eller forDrtngar, fall, Då Det gtfna uppgår i märDe till Ste -punDraDe 3v:br od) Deröfmer, bemillning erläggas meD ©ep för åbunDcaDet; från Silfen afgift Ifmäl befrias mala eller ©fplDemän i ratt upp» od) nebftiganDe leD, famt Slllmdnna UnbermiSningS» od) ©d)olae»3nrdttningar, ivprfor, ©tipenDit» fonDer, SlrbetSf)uS, «f)ofpital oci) gattig»förförjningö»anjialter oc^> i allmänhet fromma ©tiftelfer. Sirfmingar i fjermare leD, än ofman fagDt är, betata lifa bemillning af Det Sefiaments» eller ©åfmomärbe, forn b fm er friger Deras egen arfSDel. gör Sejiamente ellet ©åfma af årlig ränta eller affomji, utan eganDerätt till fjelfma ©genDomen, mare bemillningen Små procent af ©apital»©umman, utan affeenDe på till fymilfen ©apitalet anfaget är.
Jag minnes ännu åtskilligt af dessa gemenheter, der det ej blott var fråga om att hålla sig till den olycklige författarens samhällsupplösande skrifter, utan der man ända in till benen gnagde på hans enskilda rykte, liksom det gälde att fullgöra en pligt då man bestal honom på heder och ära. Huru var det möjligt att han kunnat ådraga sig all denna hätskhet? – Han hade icke ådragit sig den. Om någon af dessa samma personer träffat honom ett par veckors tid förut – innan de lömska ryktena, om hans osaliga bekantskap med ryttmästare von Scheven, kommo smygande – skulle de ganska aktningsfullt ha helsat på honom, men det hemlighetsfulla, förenadt med det rysliga, har ett uppslukande intresse, som på allra kortaste tid uppfriskar hvars och ens minne – och, beklagansvärdt att säga, medan det onda till sin disposition har femtio tungor, har det goda knapt tio. O! huru sant talar aposteln Jakob, då han säger: »Se, en liten eld huru stor skog han upptänder ... tungan är ock en eld, en verld full med orätt – det oroliga onda, full med dödligt förgift» ... Vid Fyrisåns strand lade sig icke blott skummet kring ångbåtens yttre väggar och bullret i dess innandöme, utan det inträdde en liten stunds stiltje i den uppsjö af svallvågor som nyss brusat öfver däcket. Men passagerarne på den först ankommande båten, den, som medförde både de tryckta och muntliga sensationsnyheterna, visste nog huru vigtiga de voro; utgjorde de icke ett slags telegrafer – i brist på dem som ännu icke kommit! Men den täta massan på stranden, der otaliga hvita mössor betäckte unga, stolta studenthufvuden, gaf ej de ifriga skandalbärarne den tillfredsställelse som de påräknat, ty långt ifrån att högljudt gifva sina känslor luft då från alla håll det smärtsamma budskapet ljöd, visade sig på alla dessa unga ansigten en med djup häpnad blandad sorg, allt för allvarlig, allt för verklig, att det sakta sorl den åstadkom skulle kunnat tydas som annat än klagan öfver en stor själs fall – ett stjernfall.
Revision , af Stats-Verkets, Bankens och Riks* gälds-Contoireti tillstånd, styrelse och förvaltning, förslag till ändring i 68 § Riksdagt-Ordningen , , , u af Statsoch Riksgälds-Verk em Räkenskaper för år 1838, om densamas verkställande af Stats-Ltskottet , » om tiden för nästkommande, af Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens Räkenskaper *»>>,• Se Granskning. » om förändring i tiden för de ärliga revisioner vid Banco - Diseonten och Låne-Contoren ,,, » öfver Banco-Discont-Verkets räken skaper och förvaltning ar 18.39 , D:o D:o år 1840 , » om 1841 åri revision af Banco-Di sconten och f, d. Riks-Disconten Revisorer för granskning af Låne-Contoirens förvaltning och räkenskaper , , » Rikets Ständers; se Instruction. Be rättelse. Riddarholms-kyrkan, se Anmälan 138. » dess reparationer; se An slag tör en gång, b) Riddarhusets forum privilegiatum i Hof-Rätt, om upphörande deraf, Kongl. Maj-.ts Nådiga Svar ,,, RiddareSy ne-Rätter, om deras upphäfvande Svar på återremiss ,,,,, Kongl. Majrts Nådiga Svar ,,, Riddar-värdighet, iagttagelier vid utnämning dertill ,,,,,,, Rikets Allmänna Arenders Beredning , pensioner för dess Ledamöter; se Allmänna Ärenders Beredning. N:o CSC a. jl 40 b. T a. a. 40 i 40 V 40 b. V 41 b. Y 41 b. } 41 A 40 b. i 41 a. a. V 40 Borgare ståndet. b. b. 41 40 40 e* v h. Rikets Högsta Embeten, se Hufvudtitel Andra.