Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man förebrår mig hafva sagt, att det vore bättre om H. St. satte tull - Den 11 Januari e. m. 201 tullafgiftcrna för höga än för låga. Jag har icke yrkat detta såsom en regel, den vi borde följa, ty en hvar bör göra det rättaste han förstår; men då det är svårt att finna hvad sorn är lagom, och då misstag i detta fall lättare begås och sednare kan rättas af R. St. än af Regeringen, är det bättre om för höga än om för låga lullafgifler af R. St. utsättas, emedan det, när som helst, är tillfälle för Regeringen, icke att höja en sådan afgift, men att nedsätta benne till hvad erfarenheten visar skäligt vara. Man har befarat, att om Regeringen så gjorde skulle hon utsätta sig för Const.Utsk:s anmärkmr. Jag frågar eder, mine Hrr, om någon enda anmärkn. i Const.Ulsk. har blifvit gjord emot Konungens rådgifvare för hvad som tilldragit sig i dylika mål? Const.Ulsk. fäster sig vanligtvis mindre vid resultaler, än vid formaliteter och sådana saker, som hafva en så kallad allmän politisk anstrykning eller hvarom kan mycket talas, om del än icke gagnar Riket det ringaste. Enligt min tanka är det oriktigt, att R. St. genom för låga tullsatser, hvilka ej kunna höjas förr än vid en blifvande riksdag, utsätta sig för klandret att hafva illa behandlat medborgares välfärd; men rikligt synes vara alt åt Regeringen, hvilken alltid är tillstädes och alltid kan vidtaga nödiga rättelser, öfverlemna omsorgen och ansvaret för de inhemska näringarnes vård. Beqvämt är del visserligen, men icke rätt, att skjuta allt detta på R. St. och sedermera klaga att det är deras fel. — Hr Hjerta beklagade sig i förmiddags deröfver, att han, lill tack för sina liberala sträfvanden, hade varit utsatt för smädelser, falska rykten och mera sådant. Månne de, som försvara åsigter, motsatta hans, varit lottlösa i den vägen? Den, som följer tidningarnes tillgöranden så noga som han, vet nog hvarifrån sådant kommer.
Rcddrrffapet och Adela samt Hederwärda BsndeEtändek wälwilligt gjorde eftergifter af dctze Respecnve Ständs uteslutande rättigheter lill besittning as Säterier 06) BergsmansHemman, dä BorgarrSländet deremot, efter sitt förut gjorde förklarande asltär sin genom privilegier lika he!?gl befästad; rätt kill inlösen af försälbe Stadsegcndommar, edwad de ärv eller komma i Prester» stapels eller jädane personers ägo, som utgöra de öfrige Relpecrrvr Eländens medlemmar. Och skulle, genom detta PrskrcolMttdrvg, de Rcsprcuve MedStänden wördfämt vch wänligen härom Uiiderrärtas. Or lup-g. Lx ?rotocol!c» ^f. dl. keiwrlon. Utdrag af prorocolker, hållet rm BorgareSrändels plenum wid Riksdagen t Stockholm den 18 Jamrarir' 1810. SD Wid srimssliinZcn as Riksins Högloft. Skän - Den 2Z Januari!. y6y Ständers Allmänna BelwärSoch OeconvmieWskvrts, i anledning af nu mera aw.dne Mtzoren och BergmLsiiren ^nron Liv-tds remitterade Memory?, "rörande inhrmst Saltttillwerkorng, iPwtseoliö. Ukdrag as d?n ^dc dennes cfgifnc Bttänkande, desiö BsrqarrSkändrt, med bifall till hWgd Utffyrur häcnriiman anföcr 06) tillstyrkt, akt as allmänna medel mä anstäs ?n Summa af Jem Tusende Riksdaler om ämmi Trenne ärs lid, att anwändas r>8 kostnaders destnvande wld skeende undersöknmaar, durnwita Sa»kokn,ng inom Riket med nagsn fördel kan verkställas; r hwilker assernde R^sen^ Högloft.
Maj 1855 angående sättet för grund-räntors och kronotiondes utgörande, icke kan läggas till grund för eli sådant bedömande, vågar jag vördsamt yrka att, med afslående af Kyrkoherden Schönbecks motion för öfrigt, Rikets Ständer bos Kongl. Maj:t genom underdånig skrifvelse anhålla, att en fullständig undersökning måtte varda vidtagen till noggrannt utrönande af samtlige Biskoparnes olika slags löneförmåner och inkomster, till deras särskilda natur, beskaffenhet och titlar, såsom utgående dels från Kronan och prebende-pastorat, dels af enskilda fundationer och inrättningar, allt beräknadt efter medium af 10 år och med iakttagande af hvad genom Kongl. Kungörelsen den 11
April uppläst och till Utskottet remitteradt tryckt Memorial af Herr Handelsmannen Gust, Stabeck, om förslag till en ny Skjuts-inrättning i Piket, jemte en calcul öfver den betydliga förlust jordbruket årligen lider af den nu varande; föreslås pag. 6 uti 4 Momentet, att å båda de större stråkvägarna, som gå ifrån Hufvudstaden genom Osteroch Vestergöthland till Skåne och Götheborg, borde minist 2 gånger i veckan gå en så kallad Diligence, t. ex. måndagar och thorsdagar, nied tvänne par hästars anspann, som beqvämt kunde rymma 8 passagerare: att allmänna Posten uti samma vagn med större säkerhet kunde befordras , och Kronan härigenom indraga de förmåner, sorn nu varande Posthemman för Postföringen aro tillslagna: ,att Passagerare må äga rättighet medföra en kappsäck af viss vigt, emot särskild afgift derefter ; Ven 2 o Juli. 1975 eft r: att dessa postvagnar borde gå för Kronans räkning, enligt den anmärkning, som pag. 10 göres, att ofia kan inträffa, det postvagnen går alldeles ledig vissa stationer, och att detta L allmänhet återyinnes pa de stationer, då hail är fullsatt, och att, i händelse af förlust, denna billigare måtte falla pä Staten, än på en del fattiga jordbrukare: att passagerare höra erlägga skjutslegan efter den projecterade Ordinarie Taxan och denna betalas för hela resan vid det PostContoir i den Stad der resan börjar och Passagerarens namn inskrifves: samt, enligt 5 Morn. att dessa postvagnar böra framför andra Resande hafva anspråk på de 12 reserv-hästar, Herr Stabeck föreslagit att dagligen vid hvarje ombyte böra hållas i beredskap, och Gäsgifvaren vara ansvarig att sä manga deraf , som erfordras till postvagnens fortskalfande, stå färdiga till anspann hvarje dag vid den tid, då postvagnen ankommer; och detta, enligt anmärkningen, för att, så långt möjligt är, förebygga förlust för Kronan. Herr Assessoren C.
Vill Fastighets-ägare selan ater uttaga nya dylika, står det honom fritt, allt efter gom , hans Egendom belinnes ograverad. Ert förslitet Pantbref renoveras under samma nummer. Ett tio ars gammalt bör ovilkorligen renoveras. 6-q Uti Intraderne till Banquen, till StåtsVerket, eller till andra allmänna Verk, hvars I xlf6 Dm 23 April. inkomster till serskildta ändamål äro anslagne, kunna Pantbref hvarken till det fulla belopp hvarpå de lyda, eller med någon slags rabatt emottagas. I liqvider Enskildta emellan beror emottagandet af Pantbi ef som Contant betalning endast på ömsesidig öfverensstämmelse. 7:0 Skulle oaktadt alla stadganden om borgen, ansvar och contröll Credit-Cassan genom någon Embetsmans försummelse eller otro-' het blifva lidande, skall hvar sådan förlust af Srats-Verknt ovilkorligen ersättas; hvaremot, om ett Pantbrefs ägare sig icke innom ett år efter här ofvanföre utsatt forfallo-dag af Räntan den 1 Junii, till dess uttagande anmäler, blifve den till Stats-Verket förfallen. Dessa äro hufvud-roomenterne för det Reglemente, sorn mig synes böra blifva för Credit-Cassorne. Ridderskapet och Adeln torde finna, att mitt Förslag, egenteligen en utveckling af Grefve von Schwerins; likväl skiljer sig från denna värde Talares i följande, icke ober tydliga delar: Grefve von Schwerin vill ha Credit-Cassornss alla transactioner ställde på Silfver.värde; jag askar Banco-Sedelns bibehållande äfven härvid. Jag kan aldrig öfverge den öfvcrtygelsen, att vi just i närvarande ställning minst böra gå ifrån BancoScdel-Systemet. Ett Land, som Sverige, med vidt spridda Innevånare, fä Stapel-Städer, litet beroende af Utländningen om det rätt förnär sitt eget bästa, bör grum* Den 23 April. da hela sin inre Rörelse på ett eget Mynt.
Majit befaRte, att på dessa hufvudgrunder för sammansättningen af den nya ÖfverStyrelsen för Tullverket ett specielare förslag skulle utarbetas och för Kongl. Majit framläggas, och att den vid detta tillfälle utnämnde General-Tull-Directeuren skulle lemnäs tillfälle, att i ämnet sig yttra, Beträffande Löne-ersättning till General-Tull-Directionens Ledamöter, så fanns Bil. t. R. St. Just. Omh.ns-Emb.-Bcr. d. 4 Nov. 1828. 117 endast Commerce-Rådet Wegelin, enligt hittills följde grunder, berättigad alt behålla dess arfvode; men Kongl. Maj:t beviljade, i anseende till serskilde omständigheter, en dylik förmon intill nästa Riksdag för Hans Excellence Herr Grefve Rosenblad och v. Presidenten af Wählberg. 1824 den 16 Dec., då målet ytterligare föredrogs, bestämdes närmare Departements-Chefernes åliggande vid ärendenas behandling, arbetsfördelning dem emellan, deras lönevilkor m. m., huru Ordföranden i Stockholms Sjötulls - Rätt må tillsättas » samt hvad vid besvärs anförande mot TullStyrelsens beslut borde iakttagas. Hvad Rikets Ständer för öfrigt hemställt, angående organisationen af Tullbevakningen, personalens lönevilkor, Tulluppbörds-litlarnes sammanslående, Tull - Districts - Chefernes indragning, kustbevakningens upphörande, har Kongl. Maj:t sedermera i Nåder pröfvat och afgjort u yelsens förslag. 1825 den 21 Julii utfärdades Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Tull-Styrelsen. 212. Angående Allmänna Magazins-Inrättningens upplösning, ppå den nya Tull-Sty - n8 Bil. t. R. St. Just. Omb.ns Emb.-Ber. d. 4 Nav. 1828. Anmäld den 10 Mars 1824. Rikets Ständers hemställan om Allmänna Magazins-Inrättningens upplösning bifölls; men Kongl. Maj:t förbehöll
Hr Akerman frågar mig hvarpå jag grundat min uppgift om förhållandet i Preussen. Den har jag grundat på egen åsyn derstädes. Jag har sett de här föreslagna straffen der verkställas, men blott på ett ställe. De verkställas icke allmänt af det goda skälet, att man der likasom här icke har fängelser byggda öfverallt. Men der har man den försigtigheten alt icke genom lag införa ett straff, som icke kan verkställas, under det man här söker få en lag antagen som, i fall den vore gillad, icke kunde utföras för obrist på fängelser. Hr Akerman har sagt att brottslingen, äfven om nåden beviljades honom alt få välja, icke kan göra ett sådant val derföre alt han på förhand icke kan veta skillnaden emellan de olika straffen. Om brottslingen icke vet hvilkeldera straffet som är värst, huru veta då lagstiftarne det? Och likväl tilltro de sig på förhand afgöra hvilkeldera straffet som är mera verksamt än det andra. Jag slutar med hvad jag började, nemi. att det är väsendtligen af ogerningsmänuen, man skall lära sig hvad straffen verka. Det hände mig under det jag besökte ett bestraffningsfängelse i Belgien, att föreståndaren visade mig en hel skrift med anmärk:r som en fånge derstädes hade gjort ang:de de nya straffen. När jag frågade föreståndaren hvad skriften väsendtligen innehöll, så svarade han: ”jo! fången säger, att lagstiftaren känner oss icke; lian vet icke hurudan vår tankegång är, och derföre har han misstagit sig i sina välmenta framställningar.” Hr Hjerta, Lars: Utan att tilltro mig förmåga att ingå Den 29 December e. ni. 539 djupare i det diskussionsämne, som nu är för handen, hvilket jag dessutom icke kan. då jag så sent kommit upp, har jag likväl icke kunnat undgå att med stor uppmärksamhet åhöra den grundsats, som en utmärkt talare och ledare inom delta hus har framställt såsom regel för lagstiftningen, nemi. alt man borde rätta sig i afseende på straffens antagande efter fångarne och illgerningsmännen.
Men då frågan icke kan eller får betraktas ur denna inskränkta synpunkt,; då, af de tvenne städer, hvilka man är ense om att genom jernväg förena, Stockholm måste vinna största afseendet, såsom varande rikets hufvudstad och af ojemförligt större vigt och betydelse än Upsala; då vidare nyssberörde orters behof och fördel af den blifvande jernvägen äfven måste tillmätas större betydelse, än Upsala stads; och då slutligen banans fortsättning till dess hon träffar Gefle-Dala jernväg icke mindre piåste afses, och denna omständighet också torde böra uppskattas högre än universitetsstadens önskningar och dess förmenta behof af den möjligast korta jernvägslinie till Stockholm; — så synes af allt detta följa, att Upsala stads intresse, sådant detsamma uppfattas af dess målsmän, skäligen icke bör bestämma valet emellan de båda linierna. De skäl, som vidare vid frågans behandling skola framläggas, torde, såsom kommitterade våga antaga, klarligen ådagalägga, att det allmännas fördel fordrar banans utläggande vester om Sigtunafjärden; och då, på sätt kommitterade föreslagit, en grenbana till Upsala ledes från hufvudlinien mellan Stockholm och Gefle-Dala-banan, kunna Upsala stads billiga anspråk anses vara tillböxdigen afsedda.
Län om upphäfvande af Författningen rörande Kungörelsers påtecknande af KronoBetjeningen innan de å Predikstolarne uppläsas; af Anders Anderssons och Bengt Nilssons, angående ändring i inqvarterings-skyldigheten ; af David Rasmundssons från Skåne . om förändring af Qvarnverk; af Anders Anderssons Och Bengt Nilssons från Örebro Län Memorial, derutinnan yrkas, att Säterier, SäteriLadugårdar, Rå och Rörshemman samt alla Verk och inrättningar på landet måtte deltaga uti alla allmänna byggnaders uppförande och underhållande inom Häradet eller Socknen , tillika med Pehr Jonssons från Skåne och Anders Danielssons jÖm, i4 Juiitii J) hk från Elfsborgs Län i anledning af berörde Motion afgifne yttranden; af Johan Svenssons från sistnämnde, Anders Påhissons från Jönköping® och Nils Nilssons från Calmare Län, angående Jemkning i Soldatoch BåtsmansRotarnes fördelning; af johannes Myrins från Elfsborgs» Eric Larssons med fleres från Södermanlands och samtlige Fullmägtiges från Götheborgs och Bohus Län Memorial, rörande Kronobrefbäringen jemte hvad vidare inom Ståndet i detta ämne blifv-it anfördt; af Carl Svensson® från Jönköpings och Nils Håkanssons från Christianstads Län, om Lumpsamlare; af bemäite Carl Svenssons Memorial, angående RänteSpannemalens forslande; sf Nils Nilssons från Götheborgs och Bohus Län, om ändring i tiden fört KronoUtskyldernes utgörande; af åtskillig? Fullmägtiges från Stockholms Län, om lefvering af Hö och Halm till Kongl. Hofstallet; af Anders Anderssons från Skaraborgs Län och jonas Gråbergs från Carlstads Län serskildta Memorial, om sänkning af Sjöarne Wenern och Wettern; af Anders Larssons från Jönköpings; Län, om deltagande i Fjerdingsmansbefattningen af ägare till priviligierade hemman; af Exie Cederborgs Memorial, rörande befrielse för en del Hemmansägare inom Ramsbergs och Lindes Bergslager från ovilkorliga skyldigheten» att till Wedevågs Manufacturverk aflemna deras Koltillverkningar; af Göran Pehrssons från Östergöthlands
Erfarenheten har visat, att Rikets välstånd lidit genom ett djupt förfall af dess inhemska myntvärde, härrörande dels från en utan nödvändighet uppkommen undervigt i Den 20 Mars'. Rikets activa handel, dels ifrån lönnllga intriger i Växelcours-beräkningen,till ännu större vanvärde af vårt inhemska mynt, än sorn naturligen bordt följa af reela Växelbehofvets förhållande. Allt detta påkallar snar och verklig hjelpDet tål icke uppskof till de vanligen omtalta bättre tiderna. Det hjelpes ej heller allenast genom tal, skrifter eller böcker, utan fordrar nödvändigt välbetänkta beslut och kraftig verkställning af sådana. På ofvananförda skäl och anledningar öfverlemnar jag till Högvälborne Herr Grefven» och LandtMarskalkens samt HögloflRidderskapets och Adelns ompröfvgnde min ödmjuka hem-, ställan, att Riksens Ständer må inför Thro^. nen frambära deras underdåniga önskan: r:o Att den åt vissa Städer förunnade oinskränkta Nederlagsfrihet må upphöra, och berörde frihet hädanefter må sträcka sig endast till sådana varor, hvilkas införsel i Riket är tillåten. 2:0 Att noga undersökning må anställas till utrönande huruvida flera eller färre af nu till införsel tillåtna varor må kunna i Riket umbäras^ och i följe deraf, så vidt möjligt och lämpligt r ara kan, tillåtelsen af främmande varors införande samt bruk och nyttjande j Riket må blifva inskränkt. 3'o Att nu gällande Författningar emot lurendrägeri och tullförsnillning må skärpas3 Den 20 Mars. till nödigt befrämjande af mera säkerhet, så väl för Kongl. Majtts och Kronans rätt, som för inhemska idogheten. 4:0 Att det förderfliga missbruket af den så kallade Vestgötha Gårdfari - handeln må afhjelpas, såsom alltför betungande lör andra Landsorters invånare, särdeles för Allmogen, samt ledande ej allenast till smyghandel, utan äfven till ett öfver måttan skadligt spridande af överflödsvaror, 5:0
Om det besinnas huru lätt beloppet af bevakningarne kan uppdrifvas, då dermed någon viss afsigt kan vinnas; hvilken påpasslighet det fordrar att jäfva skenbart rigtiga bevakningar, och dermed sammanställes det rigtiga stadgandet i § 83 derom att rättelse får göras, om större fordran blifvit anmäld än som sedan kan under en äskad ed inbegripas; så inses lätt att anordningar icke äro omöjliga, som, till fördel för gäldenären, kunna beröfva den mången gång obemedlade borgenären största delen af dess fordran. Men icke nog härmed; genom det lagens stadgande, som gör den enskildes eganderätt oinskränkt beroende af en tillfällig pluralitet, om ock icke tillkonstlad, uppstår och näres den föreställningen hos en hel klass af menniskor, att deras fulla betalningsskyldighet på sistone endast är konventionel, liksom att det mer eller mindre tadelvärda i att brista i ingångna förbindelser också är det. Lagen befriar ju under vissa förhållanden från skulder, liqviderade med några få procent och inger derföre lätt tanken på en laglig rättighet hos gäldenären, der afsigten endast kunnat vara att ordna borgenärernes inbördes rättigheter; sådant skall i längden ej förfela att försvaga och slappa det allmänna rättsbegreppet, och den redan vunna erfarenheten af att tvångsackord, om ock endast belöpande sig till 10, 6, ja 5%, oftast sluta påbörjade konkurser, skall nog fortfarande föranleda den på obestånd komne gäldenären att uppskjuta i det längsta med ingifvande af sin stat, under beräkning att ändock alltid få ackoi'd. En motsatt verkan hoppas jag skall inträffa genom den modifikation, jag här vågar föreslå; och endast derigenom, ty straffbestämmelsen för fördröjt utbrott af konkursen har hittills visat sig alldeles vanmägtig, kanske mest genom det undseende som visats, men som icke heller får tadlas; bättre då att genom lagstiftningen, om möjligt, förekomma brott, än söka deras korrektiv i stiaffbestämmelser.
Huru allt detta i sig sjelf skulle kunna verka till myntets förbättring hvilket hufvudsakligast i min tanke legat till grund för öfvertygelsen vid 2:dra Alternativets antagande lemnar jag åt nästkommande års resultat att bevittna. Jag tror det icke. Bilaga Den 30 September j. m. Bilaga till Pleni-Prot o collet för den 3o Sep. tember, förmiddagen* N:o 1. Grefve Hardy Carl Gujlaj; Då nu fråga förekommit om den af en del Herrar Fullmägtige öfver Bancooch RikagäldaVerken vidtagne åtgärd, att genom utfärdadt ProtocollsUtdrag i Erabetet insätta den person, sora Riksens Ständer till Justitieombudsmannens efterträdare utsatt; såsom grund föt hvilken åtgärd blifvit åberopad s6 §. JustitieOmbudsmansInstructionen af den 27 Februarii 1810, lärer först böra undersökas), huruvida desse Herrar Fullmägtige handlat i etir lighet med samma paragrafs ordalydelse. Deruti stadgas: ”Dör Justitieombudsman,sammanträde genast Fullmägtige öfver Bancooch RiksgäldsVerken”, utan serskildt bestämmande, hvilka eller huru många. Efter enkla ordalydelsen, utan tydning, är härmed sagdt: sammanträde de personer, som till Fullmägtige uti dessa Verk äro utsedde, utan undantag, och de äro 24. Då nu, enligt det inkomne Pro-? Bil. till Ridd. o. Ad. P% Viii, Band» 13 194 Den 30 September f. m. tocollsUtdraget, endast 21 Fullmägtige deltagit i öfverläggningen och beslutet, anser jag det V3ra gifvet, att den åtgärd, de i detta afseende vidtagit, icke skett i öfverensstämmelse med Lagen och således är en nullitet, likasom det beslut skulle vara, sorn af Konungen kunde fattas i mål, hvaröfver StatsR&det bör höras, om endast två StatsRåder voro närvarande.
glödritade m. drapeb r o d e r i e r af a l l a s l a g o c h Vidare diverse målade och arbeten, läderplastik, träskulptur Slutligen skolor att komma hafva Göteborgs högre flicken särskild utställning af lärjungearbeten, omfattande handarbeten och teckning. Men jag min finner, Mycket flicka sångerskan på skidor. hon hade grå redogörelse att jag tänjer ut sig bör återstår för m i g ärade läsarinnor häraf se, konstslöjd att vid betydelsefull kunna g ö r a ett afbrott. att n ä m n a. Iduns emellertid redan kvinnans insats i h e m - utställningen blir och väl v ä r d såväl som utländingars och stor och och landsmäns uppmärksamhet. Adolf Hellander. stå. Där stod också den G sina långa r ö d a vantar. hår i en lång åtböjd hals. fläta vi, vi båda buro på en mot band, skulle k o m m a. hvardess mer bäfvan » G u d hjälpe d e n, s o m icke k a n g e blott sin half va själ — Det kommer sorgen som också hel. » sjöng tid, Det lade v e m o d Du hur du rodde du och i ögonblickets såg i Men när e n s a m m a p å en spegelblänk sjö, Ljuset andanom, hans vid hans skatter, förde han hur skirt o c h mjukt doftade. d e n stolte, hans blick föll på Irmelin, som sina henne från i vid sagans handen kungarike sommarnatten hjärta — frestelsen att d u satt m i g sången förstå. taga och ut i och hon låg m e d blondt hår och bruna solskensögon. när satt glädje. Jag minns särskildt, oss och björkskogen kungen detta, den en försommarkväll, jag. omkring taga om ofta för mig, och » Irmelin rose » sjöng vi då han m å var aningen blef m i n älsklingssång. skulle endast bli Men ett nu Vår ljust sommarminne o. s. v. gnistrade här och Ett och där par fönster glimmade på du den nere i byn solnedgången, började det att snön och öfver skogsåsarne låg en smekande som i åkrarne skymta mörkt genom Ja, blå dager.
I anseende lill angelägenheten att upprätthålla gevärs-fabrikationen, hvilket, efter hvad upplyst är, icke kan ske med mindre än alt tillverkningen vid hvarldera af de båda gevärs-faktorierna beräknas för året till minst 2,000 gevär, och då Rikets Ständer ansett det vara ett af försvars-verkets angelägnaste behof att arméen, så fort sorn möjligt, blifver försedd med ett tillräckligt förråd af vapen lill krigsbruk, men detta behof, enligt hvad vid sistlidne riksdag fullständigt utreddes, ännu icke är så afbjelpt, att ju betydliga uppoffringar ytterligare erfordras för att bringa gevärs-förråden i fullständigt skick, hafva Rikets Ständer, lill anskaffande af ifrågavarande antal räfflade gevär anvisat en summa af 450.000 R:dr R:ml, ali under åren 1858, 1859 och 1860 utgå med ^ årligen. c) till anskaffande af 5,000 st. faschin-knifvar å 6 R:dr 75 öre stycket, 33,750 R:clr. Då så mångå andra vigtigare militära behof laga statens tillgångar i anspråk, hafva Rikets Ständer, som föreställa sig att, utom de vapen af berörde slag, hvilka redan blifvit för tillgänglige särskilda medel anskaffade, en del af de i förråden befintliga huggare kan vid inträffande behof islåndsättas och användas, funnit sig icke böra lemna bifall till Eders Kongl. Maj:ls i denna del gjorda nådiga framställning. 2:o. För For t i fik a li otis -be hof. a) till fortsättande af Carlsborgs fästnings-byggnad 405,000 R:dr.