Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den anstalt, som i anledning af betänkligheterna vid hindren för flyttningar socknarne emellan, blifvit föreslagen om mantalspenningarnes öfverflyttande från Statsverket till Communerna, samt att deraf Länsvis bilda Fattig-Cassor med föremål att Jemna understöd för fattiga barns försörjning, understödja anstalterna för folkundervisningen och bereda arbetstillfälle för fattige, anse Utskotten för högst önsklig, och om den kunde till vågabringas, skulle otvifvelagtigt de svåraste bekymren för fattigvården försvinna; men den uppgifna tillgången för bildande af dessa -Cassör lärer för närvarande icke vara att påräkna, och på sätt jemväl vid förslagets framställande varit förutsatt, anse Ut - Lagsamt Allm, Besv,- och Ekon.-Ulskottens Betänkande, N:o 5, & Utskotten en serskildt beskattning för detta ändamål icke böra ifrågasattas,' så att delta annars välberäknade lörslag lärer tyvärr få lemnäs obegagnadt. Deremot möta betänkligheter af annan art vid förslagen att med serskild skatt till fattigvården belägga dem, som begagna gifta arbetare eller Statfolk, och med afseende å den sålanda beredda tillgången för fattigförsörjningen, hindren för inflyttningar i socknarne skulle kunna upphöra. Vid ett af de förslag, sorn i denna syftning blifvit framslåldt, har det väl blifvit förutsatt, att de på sådant sått samlade bidragen skulle för hvarje arbetare serskildt bokföras och vid lians flyttning öfvergå till den socken, dit han flyttade; men ett så vidsträckt bokföringsoch liqvidationsbestyr torde svårligen kunna åstadkommas, innan Communal-institutionerne hunnit en vida fullständigare utbildning, än den, som för närvarande år att påräkna. I alla fall qvarstår möjligheten, alt personer, för hvilka faltigvårds-behof redan år för handen, kunna genom flyttning till en fremmande socken påbörda den fattigvårds-besvåret, utan alt från sin förra vistelseort medföra ens något bidrag för kostnaden, om han der icke varit i den ställning, att någon beskattning för honom i detta ändamål utgått.
Emot Riksdagens slut, och i sammanhang med Stats-Regleringen, uppgör Stals-Utskottet, efter samråd med Herr Landl-Marskalken och Talmannen, förslag tili den tillökning, som Cancellie-personalen bör tillkomma; dock må denna tillökning icke blifva mindre, än att livar och en i det hela undfår hvad för hvarje plats vid sista Riksdagen bestods. Och tillägges Seereteraren i Bonde-Ståndet dessutom ersättning för rese-kostnaden Lill och ifrån Riksdagen samt för hushyra 33 Rdr 16 sk. B:co i månaden, såsom Stals-Utskottet föreslagit, 4:o för Ståndens Cancellier beräknas aflöningen ifrån Riksdagens utblåsning och ti 118 dagar efter dess slut, samt för Utskottens Cancellier ijfrån antagningsdagcn och intill dess den anställde personalen, imon af arbetets upphörande, kan förafskedas, och 5:o i allt öfrigt kommer att bero vid hvad Siats-Utskottet i Memorialen lY:ris 2 och 16 föreslagit. Och skulle vespective Med-Stånden vördsamt oell vänligen inbjudas, alt i dessa beslut med Bonde-Ståndet sig förena. S. D. Bi föllos: 1:0 StafsUtskottets Betänkande K:o 3, angående Riksdagsutgifle»'- 3a Trot. XJulr. d. 13 Mars 1834. ares för innevarande Riksdag omedelbara bestridande genom Riksgälds Contoret; och 2:0 Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottets Memorial N:o 1, med anhållan, att, utöfver hvad Riksdagsordningen jnedgifver, få antaga en Cancellist med Notarii arfvode, S. D. Remitterades till 5* tats Utskottet: v.o De, angående ersättning af allmänna medel för Kronobrefbäxings-besvuret, ingifne memorial af Samuel Andersson, från Östergöthland, Nils Insulin} ifrån Stockholms Län, Peter Jönsson ifrån Christianstads Län, Eric Hansson ifrån Örebro Län, Anders Nlsson ifrån Östergöthland, Johan Johansson ifrån Bohus Län, Johanni s Christoffersson ifrån Kronobergs
Ständer ansett sig böra undanrödja anledningen lill en sådan misstydning, men tillika hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet tillkännagifva , alt, i händelse fångarne blefvo använda vid fästningsal betet, kostnaderna för de i och för detta arbetes utförande erforderliga instruinentalier och inventarier vo: o utgifter, hvilka Rikets Ständer funnit icke tillhöra Side Hufvudliteln, utan borde af andra disponibla medel bestridas, och att således kostnaden för fästningsbyggnaden, beräknad till högst 34,000 Rdr årligen, borde minskas med åtminstone så stort belopp, som motsvarade hvad årligen åtgick till inköp och underhåll af nvssnämde effekter; och är del således på grund af denna Rikets Ständers anvisning, som Eders Kongl. Majit beslutit den regleiing af Slaten för Kungsholms fästnings - byggnadsarbete under åren 1838 och i83p, hvarvid Revisorerne fästat en klandrande uppmärksamhet. Revisorernes anmälan, att den förteckning, de i sin Berättelse infört, hade för ändamålet att mera åskådligt framställa de dispositioner, sorn å anslaget för extra utgifter, under åren i838 och 183g, ägt rum till föremål, hvilka, till en del, af Rikets sist församlade Ständer ansetts främmande för detta anslag, påkallar icke annat yttrande af StatsKontoret, än alt erinra, det berörde anslag varit stäldt lill Eders Kongl. Maj;ts fi ia disposition och blifvit vid sist förflutna Riksdag minskadt från 100,000 Rdr till 5o,ooo Rdr om året. Utaf det, vid granskning af anslagen till publika bus och byggnader i Stockholm, funna förhållande, att lill ränta och kapital-af betalning å lån, upptagna till bestridande al Lejonbackens ombyggnad, blifvit af byggnads-anslaget för Kongl.
Ack, det kom en annan tid, då den ädle, varmhjertade skalden med innerlig tacksamhet erkände att han vid mötet på Gustafsberg icke blott vann en ny bror (sådana hade han ju dussintals, nej hundratals), utan en af dessa sanna, oföränderliga vänner som låta pröfva sig i alla skiften och bestå profvet. I ett bref, som senare skall anföras, skrifvet efter det Braun sista gången lemnade Stockholm, talar han ännu med rörelse om denna vänskap, ehuru, som man väl förstår, Braun icke kunde vara nog sentimental att icke också tala om annat – skaldens natur slog alltid om – och just det tillhör skalden. Sjunde kapitlet. Framtidsskuggan faller allt bredare. En dag, Braun bodde då på Barnängen, hörde jag ett plötsligt utrop från min mans rum. Jag skyndade in och träffade honom med ett bredkantadt sorgkort, ett notifikationskort i handen. »Hvem är det fråga om?» utbrast jag, och fattade kortet, helt förvånad öfver det egendomliga sätt hvarpå det räcktes mig. Detta hemlighetsfulla sorgkort hade följande lydelse: »Hvad i all verlden skall detta betyda? – Det är lyckligtvis ej allvar, men det är ett grymt skämt. Hvad är meningen?» »Se på baksidan!» Jag vände kortet och fann då meningen. Det var en inbjudning skrifven af den dödes egen hand, att samma dag på aftonen bivista »begrafningen». Begrafningen – der skaldens enka och barn, naturligtvis hans sångmö och arbeten icke behöfde visa sig i sorgdrägt. Detta gyckel gjorde på mig ett obeskrifligt sorgligt intryck. Men de fem eller sex notificerade herrarne förklarade vid hemkomsten, att det varit ett öfverdådigt graföl, der rhenskt vin icke ens kommit ifråga, ännu mindre svartdekorerad konfekt, utan, som uttrycket föll sig, »stora bruna» jemte mycket annat godt, hvaribland torroliga infall och humoristiska historier, ty skalden hade befunnits vara i ett af sina allra mest uppsluppna lynnen. Och sterbhuset hade öfverhufvud visat ett utseende som troligen intet annat sterbhus förut haft.
arma styfmoder dog, än både ni och jag kan uppHaraldson. modig, både i ord och tankar men det är Ja hon har kanske lärt dig äfven, att vara stor som ordspråket lyder, att: "Makt ger mod." Hon stämde likväl inte pipan så högt, när Mor kom hem med henne, och hon hvarken hade hus eller hem att hålla sig till, sedan Konsulns i Götheborg, så godt som kört bort henne. Birger (ond). skulle varit mycket belåtna, om de kunnat qvarhålla henne,.. men hon gick sjelf derifrån, sedan hon blifvit på det ovärdigaste behandlad af en elak och gemen Fru, den hon hade till matmor. tas i staden; och ni, Far, borde vara mera tackhvad hon gör Men jag hör, hon kommer. (Erika inträder.) Jag har af trovärdiga personer, sjelf hört det berätsam, för det hon sjelfvilligt stannar qvar, och gör Det är lögn en nedrig lögn Konsulns TREDJE SCEN. De förra, ERIKA. Tacksam, ja, ha, ha, ha hon är väl så glad Haraldson (för sig sjelf). 7 att hon får vara qvar, och borde sjelf vara tacksam. Erika (i förebrående ton). Haraldson (tvärt). J ska' åter ut i natt, hör jag? rättas. Ja, jag har göromål, som ännu i natt måste utErika. ra, så borden J båda, uti den upproriska väderleken, som i afton är våldsammare än vanligt, finna en ta' er. högre makts misshag, med hvad J nu ämna föreHaraldson. Af hvilken beskaffenhet edra göromål än må va Erika jag tänker inte ställa mina göromål under er en dag, kan bli far sin, både till glädje och nytta, ord och åthäfvor. Bry er inte om väderleken eller våra företag, mamsell granskning Sköt ni hushållet och flickan, så att hon och skäm inte bort henne, med några högmodiga Birger. öfver mamsell Erikas sätt att behandla vår Gabriela. Jag är öfvertygad, att hon rätt uppfyller den pligt, hon, i afseende på flickan, åtagit sig. Håll far Ni har ingenting att beklaga er
Under påverkan af en sådan tidsanda fick Ahnfelt lifsintryck, som för hans blifvande riktning som publicist och skriftställare blefvo bestämmande och varaktiga. Han trädde nu ut i verlden till ett friare, verksammare lif, till deltagande i tidehvarfvets frihetskamp. » Att vara konditionsmagister blir bra tråkigt i längden », skref han nu, och omtalade tillika sitt beslut att från Axelvold afresa till Lund; det var i april 1864. Men bland de » unga gubbarne » i den sydsvenska universitetsstaden kändes det honom för qvaft och för trångt. » Vid mitt sista besök i Lund », skref han, » väcktes min lust att lemna denna håla och draga till Upsala med förnyad liflighet. Men dessvärre är det åtskilliga förhållanden, som qvarhålla mig härnere; annars skulle jag ej vara sen att draga till de högre regionerna. » Under tiden svärmade han, tyckes det, mest för skandinavismen; han harmades öfver den svenska regeringens hållning under danska kriget, ja han funderade något på att sjelf draga ut i striden. Till de » högre regioner » dit han längtat, kom han snart så till vida, att han under 1865 eller 1866 fick anställning som informator hos en grefve Hamilton på Hedensberg i Vestmanland. Nu kom han in i en aristokratiskt högförnäm krets, hvars andryga grandezza fylde den trotsige, lättantändlige ynglingen med demokratiskt patos. För sin unge lärjunge antydde han de måhända välbehöfliga påminnelser, som innehållas i orden: » Yfs ej af fädrens ära, en hvar har dock blott sin. » Det togs illa upp; ej minst under en tid då den nyss genomförda representationsreformen gifvit den adliga konservatismen ett sår, som ännu bittert sved. Ett år eller något deröfver dröjde emellertid Ahnfelt qvar på Hedensberg. Sedan fick han sin länge närda önskan uppfyld; han begaf sig till Upsala. Men tillgångarne voro små och den förestående uppgiften allvarsam. Det behöfdes hela den uthålliga energi, som hos Ahnfelt låg gömd under den glädtiga ytan.
Inrättningen måste hafva Undsättnings-Lager att tillita, då brist och behof inträffa, Härförutan synes ingen Allmän Ma* Stats-Utskottets Fetänkanden. 1911 gazins - Inrättning för Landet hvarken behöflig eller nyttig. Uti åter-retnissen från Vallöf. Borgare - Ståndet förekommer ett deruti gjordt yrkände, att Städerne. måtte anses lika beruttigade, att af Allmänna MagazinsInrättningen få åtnjuta undsättning, som Landet. Då Spunnmåls-undsättningar från Allmänna Magazins - Inrättningen hittills alltför vida blifvit utsträckte, har Utskottet i det afgifne Betänkandet a sett sig böra vördsammast föreslå en nödig inskränkning härutinnan, så vida Verket skall kunna äga bestånd. Städerne åro ej i samma förhållande som Landet: En större tillförsel och lättare utvägär, att kunna anskaffa hvad sorn erfordras, gör att Städernes Innevånare ej äro blottställde för de behof, som ej sällan å Landsbygden inträffa» Dessutom synes Magazins-Directiooens åtgärder, efter de principer, som för deras verkställande blifvit föreslagne, ingalunda kunna lägga hinder i vägen för enskildta handeln. På grund af allt detta kan Stats-Utskottet ej tillstyrka bifall till hvad i denne del pf.yrkadt blifvit. 13:0 I Vällofl. Borgare-Ståndet har en Ledamot anmält, att det förefallit honom besynnerligt, att Stats-Utskottet yttrat, det Magazins-Inrättningen blifvit förvaltad i enlighet med hittills gällande föreskrifter och, der sådane saknats, efter de föjhålländen, som städse haft det Allmännas väl och bästa tili syftemål, når TgiS Stats Utskottets Betänkanden. 1:0 Magazins - Inrättningens Hufvud - Bok balancerar, såsom äldre fordringar 559,903 Hulr 33 sk. 11 r:st. 2:0 De utestående
Hvad 19 § beträffar, så föreslås der, att Banken må, under full säkerhet, lemna Cassa-Creditiver åt allmänna Verk, Corporationer, Föreningar och Bolag, inom bestämda Maximi-sumrnor och med rättighet för Banken att, när uppfyllandet af dess egna förbindelser så kräfver, dem minska eller indraga. Det vore utan tvifvel för Banken nyttigt, om dess utlåning kunde hufvudsakligen inskränkas till en sådan förlagsrörelse, och att bestyret med utlåningen till enskilda personer öfvergick till serskilda inrättningar. Fiamgången deraf beror väsendtligen af väl inrättade Hypotheks-föreningar och Privatbanker. Såsom fond för denna förlags-rörelse skulle användas: hvad redan såsom Creditiv för Manufactur-Disconten, Jern-Contoret m. m. är anvisadt, och således till största delen redan är utelöpande; b~) hvad hädanefter i afbetalning å Bankens fastighets och enskifteslån inflyter; c) det belopp, hvarmed Discontrörelsen på namn emot borgen kan årligen minskas; Bihang lill R. St. (T) behållningen af Bankens vinstmedel utöfver hvad till grundfondens bibehållande eller förstärkning erfordras. Riksgälds-Contoret har hittills egt rätt att, i afräkning på det löpande årets allmänna Bevillning, i Banken anticipationsvis lyfta en million Riksdaler, hvilket förskott af först inflytande bevillningsmedel godtgjorts. Erfarenheten har under de senare åren ådagalagt, att Statsverket, som under loppet af kalenderåret måste bestrida utgifter, grundade på inkomster, som till en betydlig del först året efter inflyta, har behof ieke blott af nämnde förskott ifrån Riksgälds-Contoret, utan äfven af återstoden å den så kallade Stuts-brist-summan för året.
Expeditions - Utskottets Memorial till Riksens Ständer, med anhållan om ersättning för renskrifnings-kostnader. Sedan Högloft. Ridderskapet och AdelnJ under den 5 Augusti, Högvördige Preste-Ståndet, under den 25 September, Vällofl. Borgare-Ståndet j under den 27 September samt Hedervärda Bonde-Ståndet, under den 29 Julii innevarande år, bifallit Expeditions-Ulskottets, uti särskildta Memorial af den 17 Julii och 43 September, gjorda hemställan, att till ersättning få framdeles anmäla de kostnader, hvilka kande föranledas af sadant renskrifnings-bitrade, som af antagen Cancellie-betjening ej medhunnes; så får hos Riksens Höglofl. Ständer Expeditions-Utskottet till Rikt-st. Trot. iSaj, lodt Stnl. z B. 14 910 Vnätrddniga Skrifvelser. nu vördsameligen anhålla, att, till betäckande af ifrågavarande kostnader, få, uppl reqvisition af undertecknad Friherre och Ordförande, samt ainot redovisning, förskottsvis hos vederbörande, som besörjer Riksdags-utgifterne, uppbära en Summa af 300 R:dr Banco, och torde, i händelse *f Riksens Höglofl. Ständers bifall till denna anhållan, underdånig Skrifvelse, hvartill Förslag följer härhos, böra till Kongl. Maj:t expe* dieras. Stockholm den 25 November^ 1823. G. F. Åkerhjelm, Bifallet enligt Protocolls-Utdrag från samtlige Riks-Stånden d. 27 November 1823, N:o 351. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 2g Nov, 1823* Preste-Ståndet d. 2g __ — Borgare-Ståndet d. 29 Bonde-Ståndet d. 1 Dec. — Riksens Ständers underd.
O c h detta senare är kanske största orsaken till tjänarnes brist på söndagshvila. H u r u ofta hör man ej en husmor säga: » Om hvardagarna äta vi alltid frukost kl. 9, men om söndagarna drager det nog ut till både 1 0 och 1 1, innan alla bli i ordning. » D å kunna tjänarne ej få afsluta sina morgonsysslor förr än flere timmar efter den vanliga tiden, och då måste det-genast börjas med förberedelserna till middagen. M a n bör därför alltid om söndagarna gå u p p så tidigt, att inga sysslor hindra tjänarinnan från att på söndagsförmiddagen besöka kyrkan eller att i hemmet få några ostörda timmar. Om så matmodern ställer så, att tillagningen af middagen ej tager för lång tid, och förhållandet blir detsamma med aftonmåltiden, så kunna tjänarne få rätt mycket ledigt äfven under eftermiddagen och då få tillfälle att besöka och äfven i hemmet taga emot sina släktingar och vänner. E n och annan fullkomligt ledig söndag böra de j u också hafva, men alldeles icke hvarje, ty detta skulle vara dera till både andlig och ekonomisk skada. D e s s a regler hafva i många år praktiserats i mitt hem, och redan under veckans första dagar börjar man längta etfter söndagen, den lugna, fredliga söndagen, då allt det oroliga jäktandet under veckans lopp stannar af och helgdagsfriden uppfriskar den trötta anden. Sara. Tio julklappsidéer. trull », och af reverna formar man hjul, kulor, ridspön, stigbyglar, piskor och allt, hvad man kan hitta på. I de fyra hörnen göras toffsar af porteepétr och duken fodras med gul satin. Eller kanske unge herr bror går i fästmanstankar! Ett högst pikant utseende får då en fotografiram af trä, ifall man målar den på följande sätt: Stora, lösa prästkragar målas härs och tvärs öfver ramen, de böra vara dels hela, dels delvis afplockade; däremellan bör m a n se de fallande små, hvita bladen, och med tusch skrifves här och hvar: » Ja » — » ne / » — » af hjärtat » — - » med smärta » — » något litet » — » alls intet. » Skaffar man sedan » föremålets » porträtt och sätter i ramen, blir det nog en välkommen present, tror jag. Lisa.
En annan fråga blir väl, om en sådan Jury, sorn den Franska, skulle vara passande för vårt glest bebodda land och vår bildningsgrad. Jag tror det ej. Det blefve då möjligen ett föremål för specnlationen alt beräkna, hvarest man skulle låta trycka ett arbete, för att hafva största sannolikheten att blifva bedömd af en mild Jury; och om partiförhållanden någonsin blefvo verksamma, skulle det blifva lätt att bedömma, i hvilka orter man i politiska frågor hade opinionen för eller mot sig. Man har gått så långt, att till och med säga, att Juryn skulle vara farlig, emedan den blott utgör en instans; och tillagt, att der nu menniskor skola dömma, bör ock appell finnas. Jag har, för min del, trott, att sådant ingenting bevisar, och förmodar, att samma förhållande måste äfven räcka Den 25 Ja nu ari i e. m. tili Högsta Domstolen, hvars Ledamöter äfven äro menniskor. Hvad hemligheten i öfverläggningen beträffar, så kan jag ingalunda finna den jemförlig med den hemlighet, som man afskaffat i andra hänseenden; emedan helgden af Juryns befattning till en stor del ligger deruti, att man obehindradt öfverlägger, utan att vara exponerad för den enskilda hämnden eller missnöjet. Jag vet väl, att denna tyslliets-ed ej alltid blifvit iakttagen, och att det handt, att Jury-mannen, vid utgången från Rådhuset, fått höra omtalas på Riddarhustorget, hvad han nyss yttrat i Juryn; men detta är ett missbruk, som icke kan hindra mig, att anse sjelfva föreskriften för rigtig och ändamålsenlig. Då jag nu yttrat mig öfver de tre punkter, som stå i sammanhang med hvarandra, tror jag mig hafva fullgjort min Representantpligt; och slutar med att förklara, att jag anser Tryckfrihetslagen alldeles icke för närvarande böra förändras, åtminstone icke hvad Jury-inrättningen beträffar. Borgen betraktar jag såsom föga vigtig. Beträffande
LEK-KAMRATEN. Öfverallt, utom i den allén till höger. TREDJE AKTEN ERIK. Och vi få plocka blommorna också? LEK-KAMRATEN. trädet vid källan, små vänner! Ni få plocka af alla blommorna, men icke röra THYRA. Hvad är det för ett träd? ERIK. Det är ju sänker rösten Kristi Blodsdroppar, vet jag! THYRA. Guds namn. Erik skall göra korstecknet, när han nämner gör korstecknet. ERIK Säg, lilla gossen hvarför få vi inte röra det trädet? THYRA. Men säg lilla gosse, hvarför ska den fula fogelskrämman stå der; kan vi inte få ta bort den? LEK-KAMRATEN. Erik ska inte vara frågvis utan lyda bara! sjunger för oss! Tag gerna bort den så kommer foglarne hit och ADVENT ERIK OCH THYRA. Skynda mot fonden och rycka ner fogelskrämman. ERIK. och ät nu! Bort du fula fogelskrämma! Kom små foglar Guldfogeln kommer flygande från höger och sätter sig i fuchsian. Nej, se guldfogeln, se Thyra! THYRA. Åh, nej så vacker den är! Kan den sjunga också? Guldfogeln ropar som göken. ERIK. Kan gossen förstå hvad fogeln sjunger? LEK-KAMRATEN. dem ha de rätt att behålla för sig. THYRA. Nej, barn, det är foglarnes små hemligheter och och tala om hvar deras bo var och så skulle de sen och kunde inte få några ungar mer! ERIK. Ja visst, ser Erik, annars skulle ju barnen gå gå och ta bort äggen, och då blef ju fogeln så led Thyra är så snusförnuftig, så! TREDJE AKTEN LEK-KAMRATEN med fingret på munnen. han trifs hos oss eller inte. Tst! Det kommer någon! Låt oss nu se om SOTARGOSSEN. in, stannar förvånad och tittar. LEK-KAMRATEN. Nå gosse, vill Du inte komma och leka med oss. SOTARGOSSEN stryker af mössan; förlägen. Inte vill Ni leka med mig. LEK-KAMRATEN. Hvarför inte det? SOTARGOSSEN.
Sif fåtan anletning jfall SBemiUning jemmäl affortaé, enär, till miunante af fäferbet ecb reta för ©tatené infotnfler, IBemiUning måfl påföraö eller er* läggaö af bomman, merf ocb (ägenbeter, forn Svifeté SJcatemier tillböra, i ten mott tet behörigen ftprfeö att infomflen teraf antingen är anjlagen till lön för meterbörante Smbetö* ocb §jcuftcmän, ocb fåleteö, enligt 2 § af tenna flatga, retan bejfattat, eller, till betäcfante af antra genom Slcatemiené 0tat ocb meterböranteé förortnanten fajfflänta bebof, blifmit beräfuat ocb anmänt. 9 2 §. ©e af allmogen, forn ega eller brnfa (jernman, fwtlfaS märDe refe öfwer» fitger Stt tufenDe 9l:Dr; torpare, gerningsmän, inf)pfeöf)jon, brufs» od) fabrtfs» arbetare d lanDet, arbetSfarlar famt ftffarc pd lanDet, fi(Tare od) fåDatie torf» tige perfoner t ftäDerne, font ej är o borgare, fd träl font förenämttPe perfonerS enfor, famt gemettjrapenS l)u(lrur ocf> enfor (Tola, enär De bafwa fpra bänt odj Derutöfmer, af ett eller flere giften, unDer femton dr, t Den dlagDe S3ewiH'» ningen njuta ett afDrag af fpra (Tillingav för l)trarje barn, Ijvrarjemte föräl»