Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Återstoden af den bevillning, som, enligt Rikets Ständers, genom Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse af den 8 Januari 1864, till allmän efterrättelse utfärdade B evilla ings-stadga, skall utgöras, bör, likasom den allmänna bevillning, hvilken Rikets Ständer vid innevarande riksdag sig åtagit, till Riksgälds-kontoret levereras i den ordning och på det sätt, iörfattningarne föreskrifva; hvarjemte ännu utestående restantier å de förflutna årens bevillningsmedel böra, i den mån de varda indrifna, komma detta verk till godo. § 181. Stats-Utskottets Memorial N:o 138. 17 § 181. De för stämpling af spelkort och tidningar stadgade afgifter ingå likaledes till Riksgälds-kontoret, genom hvars försorg för spelkorten föreskrifna konvoluter och manufaktur-stämpelpapper anskaffas samt i stadgad ordning tillhandahållas, och hvarest stämplingen af papperet för de här i hufvudstaden utkommande tidningar jemte andra, stämpelafgift underkastade, skrifter verkställes; börande Riksgälds-kontoret till Allmänna Barnhuset i Stockholm samt öfriga fromma stiftelser utbetala dem tillerkända andelar utaf kortstämpel-afgiften. § 182. Till Riksgälds-kontoret aflemnas hädanefter, likasom hittills, de köpeskillingar, hvilka vid Kronan behållna hemmans samt rekognitionsoch Kronans öfriga disponibla skogars försäljande till skatte varda erlagda. § 183. Äfvenledes eger Riksgälds-kontoret att mottaga de aulclionsmedel, hvilka kunna inflyta för Kronan tillhöriga och för Kongl. Flottans i Carlskrona behof eller för Allmänna Magasins-inrättningens räkning icke inköpta hus i städerna, så vida ej dessa medel blifvit af Rikets Ständer för särskildt ändamål anvisade, § 184- Vidare skola till Riksgälds-kontorets disposition öfverlemnas de medel, hvilka, till följd af anmärkningar vid räkenskaperna öfver alla till detta verk ingående allmänna utskylder, äro eller blifva levererade. § 185.
Om R. o. Ad. kunde hafva för afsigt att medgifva, att dessa medel placeras hos enskilda personer, så tror jag, lika med herrarne, alt det är nödvändigt att något beslut nu derom fattas, ty i annat fall sväfvar StatsUtsk. i samma ovisshet som nu, när Utsk. skall inkomma med reglemente för Riksg.contoret. Jag tillstyrker för min del bifall till Utskrs förslag. Hr von Hohenhausen: Jag önskar ej något uppskof med afgörande! af denna sak, eller någon förändring i sjelfva utlåningssättet. Jag har ej heller någonting emot att medlen blifva utlånade på det sätt, som af StatsUtsk. bär blifvit föreslaget, utan finner jag det vara ett ganska lämpligt utlåningssätt; men deremot motsätter jag mig högligen hvad Hr von Hartmansdorff äfven på anförda gilltiga skäl emotsagt, nemi. att det skulle finnas en utlåning i Riksg.- cont. och en annan i Banken. Det måtte väl icke vara sådan brist på göromål för tjenstemännen i Riksg.cont., alt man i och för en sådan orsak skulle skaffa dero mer att göra. Saken synes mig vara helt enkelt den, att R. o. Ad. beslöt och inbjöd de öfriga Stånden att derpå ingå, att medlen må öfverlemnas till R. St:s Bank, för att der göras fruktbara, intilldess de komma att behöfvas. Det är detta verk, som nu sysselsätter sig med sådana utlåningar, och det är på sådan grund som jag framställer detta tillstyrkande. Hvarföre skola vi inrätta tvänne lånecontor, som ligga och contracarera hvarandra i alla möjliga fall? Jag finnér således ej något skäl, hvarför en särskild låneanstalt i Riksg.- cont. skulle äga rum. Det behöfves således här uågot annat än det tillägget, att Hrr fullmäktige i Riksg.cont. må erhålla den föreskrift, att de för extra-statsregleringen afsedda tillgångar böra, intilldess de behöfva användas, öfverlemnas till R. St:s Bank, för alt under tiden göras frukt 23 II. 7 5o
Huru will wi dä ändra nägor annorlunda än 81 §. före strifwer! - Den 9 Mars» e. m. 48 r strifwer! min lott har ej blifwit at med wärjan i handen förfwara denna Regeringsformen. Jag, har walt pennan til mitt förswar. Af den grund mäste jag nyttja den. Skulle jag nu icke tala emot den rid Urffottet föresiagit, kunde handa at min Socken-Prast wid hemkomsten gas mig en sadan hälsning: god dag, min Herr menedare. Den comxlimenmn ckangtar jag ej efter at fä höra. Sank och säkert ar/at beskattningar i alla tider blifwit all Land älagda. Wi läsa at uti Kej ar Augusti tid utgeck et påbud at hela Landet stulle bestattas; men de flesta rwifla, ar den utgeck til någon stor Summa pä hwar och en, eller at den blef widlyftig, men af orden kunna wi första, at den war förut allmänt kun nord. Således karer ingen neka lara beskatta sig pä de grunder Nikstns Stander utstakar och fastställer; men at förändra riden emot hwad 61 tz. stavaar, kan jag äberopa mig hwad som i et ?lk-num med sa starka roster utropas, nemligen: saken ar redan afgjord och fär ej mera talas däri. Jag och de fleste har erlagr wara urstylder och bewillningar för 1809 ars gröva. Ar göra 2:ne ärs Bewillnin ar af en inbärgad gröda, faller hwarje Landtman för drygt. Dagen stall ju bestämmas, hwarifrän räkningarne böra börjas ar räkna inkomster och utgifter, den mäste btifwa den 1 Januarii rgiQ, som afgjordt är. Grefwe la 6arclie: Dek stullewara mig ransta vkärt, om Herr Malmerfelt wid sm hemkomst möttes af sin Sockne-Präst med obehageliga hälsningar, men det hade warit mig ännu tuera ökärr, om Bewillnings-Utstortet i silk förstag hade S,.ric Bandet. N:o Zi. 4?r
Ärfda-Balken skall erhålla den af (Ridderskåpet och Adeln — Bonde-Ståndet) beslutade förändrade lydelse, att till y i 20 Kap. samma Balk skall göras det tillägg, Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, och således att contraproposition i enlighet härmed skall i underdånighet framställas; i sammanhang hvarmed till Kongl. Maj.t bör a/låtas en underdånig skrifvelse rörande reglementariska föreskrifter i ämnet, till innehållet öfverensstämmande med det af (Riddérskåpet och Adeln — B onde Ståndet) i denna del fattade beslut. Stockholm den 25 Februari 1845. Lag-Utskottets Betänkande , N-.o <So. 7 N:o 80. iAnk. till Exp.-Utsk. den 25 Febr., kl. 5 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion angående förvandling af böter. Uti ett af Högv. Preste-Ståndet till Lag-Utskottels behandling öfverJemnadt memorial, har Herr Lector kV allman anmärkt, att lagens stadganden rörande förvandling af böter, vore i så måtto olämplige, som i flera fall skillnad dervid icke gjordes, antingen den bölfällde begått ett vanhedrande brott eller ej. Det vore nemligen påbjudet, att den, som saknade tillgång till böter, ådömde för vissa mindre förseelser, skulle undergå vatten och bröd, hvilken kroppsplikt motsvarade spö och ris, som dock endast kom i fråga för nesliga brott; och derigenom förblandades förseelsen med brottet och sjelfva fattigdomen blefve dymedelst på visst sätt ett brott. För afhjelpande af delta missförhållande liar Herr Lectorn föreslagit, att förordnas måtte, det böter böra till enkelt fängelse förvandlas, utom i de fall, då de blifvit ådömde för brott, som medföra förlust af beder och medborgerligt förtroende.
Efter att hafva angifvit dels fördelarne deraf, att ett maximum bestämmes för den del af Bankens sedelstock, som icke motsvaras af metallisk valuta och dels skälen, hvarföre det, enligt Utskottets öfvertygelse, icke låter sig verkställa, att utsätta ett minimum för berörde del af sedelstocken, öfvergick Utskottet i förevarande Afdelning till frågan om sättet för beräknande af Bankens sedelstock samt tillstyrkte, i sådant afseende, genom 38 punkten, att såsom sedelstock får anses och beräknas: a) alla i omlopp varande Bancooch Riksgälds-sedlar samt utelöpande insättnings-bevis och attester; b) alla på räkningar i depositions-afdelningen innestående medel; samt 48 Banco-Utskottets Utlåtande, N;0 44- c) hela summan af beviljade Creditivj som kunna vid anfordran disponeras. Härifrån af räknas: 1:0 Creditivet till Riksgälds-Contoret å En Million R:dr. 2:0 De förskott, som blifvit från Banken inlemnade till för slitne smärre sedlars invexling i landsorterne; 3.o Sådane transportsedlar samt sedlar af nja slaget ä de högre valeur erne, hvilka, såsom otydlige, icke kunnat under sina numror a/föras, utan i stället blifvit af Låne-afdelningen infriade; oell feo Metalliska värdet af koppar-ski/jemynts-polletterne. Vid förevarande förslag, har blifvit anmärkt: af en Ledamot, att sedelstockens belopp borde ställas under 3:ne rubriker, nemligen Sedlar i omlopp, Depositioner och Creditiver, på det att livar och en, som icke har Banco-Reglementet i hand, må kunna se huru med sedelstocken verkligen sig förhåller; af en Ledamot, att enär de i Banken innestående
Enligt lians förslag borde åt riksgäldskontoret uppdragas att upplåna medel mot kontorets obligationer, löpande med 4^ procent ränta, och, i den mån sökande sig anmälde, utlåna dem mot antagliga inteckningar i jordegendom inom halfva taxeringsvärdet, dock icke öfver 20,000 r;dr och icke under 500 r:dr i samma egendom. För dessa lån skulle till riksgälds-kontoret årligen erläggas 6 procent, deraf 5 såsom ränta och 1 till kapitalets amortering. Den halfva procenten, som uppkomme genom skilnaden i uppoch ullåningsräntan, egde riksgälds-kontoret använda 23 till godtgörande af förvaltningskostnaderna. Detta förslag vann icke större afseende än den Kongl, propositionen; det blef likaledes afstyrkt. Frågan återremitterades likväl till utskottet icke blott från nämnde stånd, utan ock från preste-ståndet; men utskottet förklarade sig det oaktadt icke kunna tillstyrka bifall, hvarken till den Kongl, propositionen eller något bland de flera deraf föranledda förslag. Vid stats-utskottets förnyade betänkande var dock bifogad en reservation, hvari föreslogs, att riksgälds-kontoret skulle erhålla uppdrag att i Rikets Ständers namn och å deras vägnar garantera fullgörandet af skuldförbindelser, sorn utgifvas af hypotheks-föreningar, organiserade efter vissa grunder; dock att föreningarne borde ansvara för den förlust, som genom den sålunda åtagna garantien kunde för riksgälds-kontoret uppkomma, samt att denna icke finge beviljas lill större sammanräknadt belopp för alla hypotheks-föreningar, som kunde uppkomma, än 2 millioner r:dr specie. Denna reservation bifölls af adeln samt presteoch bonde-stånden.
36 Löneförhöjningen; utkast af C. O. G 36, 37 Hon har icke glömt det; holländsk skiss af /. C. de Dos. Öfvers. för Idun 38 Tredje ringen; skiss af Adolf Hellander 39 Brännsår; af Elisabeth Kuylenstierna 40 Små bilder ur lifvet; af — l — n 40 Vilddufvau; berättelse ur verkligheten af John Johnson i. 41, 43 I en vrå af världen; berättelse för Idun af Cecilia Bååth-Holmberg 41 — 50 Att d ö; skiss af Vilma Lindhé 42 Hester Mac Lellen; ett minnesblad för Idun af Herna 1 — - 43 Från Finland; minnen och intryck tecknade för Idun af Vilh. Lundström: 1: Bland finska kvinnor. 43 2: Drömmerskan vid Wesijärvi 51 Ur Gösta Berlings saga; af Selma Lagerlöf. Balen på Ekeby 44 Magga; studie från norska Lappland; sì Hugo Samselius - 45 En utfärd med fattighusgummor; bref till Idun från Anna Fleetwood-Derby 45 Granrismor; af Amalia Fahlstedt 4 En weddingtrip; skiss af Ebba Lundstedt. Prisb. vid Iduns stora pristäfl 47 Vårt gamla bord; af Maria Nyström 48 Sjukbesök; teckning af Fanny Chrysander 49, 50 Vid köksspiseln; ur en ung kvinnas dagbok af Herna 49 P i a n o; af Amalia Fahlstedt 50 Förr och nu; skiss för Idun af R. E — ni 51 Tant Lovas juldag; af Elin Ameen (med teckningar af Axel Sjöberg) 52 Gamla konsulinnans julbref; ber. af Ave (med teckning af Jenny Nyström) 52 I skogen; af Kristian Winterhjelm (med teckning af Jenny Nyström) 1.
M:t ansetts innefatta endast framställning om en i grundlagsenlig ordning fastställd pensionsstat och icke heller lärer annorlunda böra förstås, kan likväl icke förbises, att olika meningar framdeles kunna yppas, om ej samma vilkor eger egenskapen af aftal, hvilken egenskap onekligen kan i viss mån anses tillhöra den ifrågasatta ordningen.» Ja! Mina Hrr! krigsbefälet har begärt att en pensionslag af Konung och Ständer må antagas. Krigsbefälet stiftar nu med Konungen lag för sin pensionering, — ty hvad annat är dess pensionsreglemente? Då krigsbefälet afstår från denna sin rätt, begär det att pensioneringen skall på ett betryggande sätt ordnas. Men icke har krigsbefälet sagt, vi afstå vår kassa, om vi få så eller så stora pensioner, utan krigsbefälet har begärt att, då det öfverlemnade allt hvad det har, en pensionsstat måtte uppgöras enligt de af R. St:r angifna grunder, nemi. att underlätta afgången för det äldre befälet, och förskaffa armén en fullt tjenstbar befälspersonal. Detta är allt, och äfven om en pensionsstat under sådana förhållanden antoges och hade, såsom Utsk:t säger, i viss mån egenskap af ett aftal, kan jag deri icke inse någon våda. — Denna stat kunde ju lika litet, som hvarje annan af Konung och Ständer godkänd stat, utgå, om icke nödiga medel fortfarande dertill anvisades. Något intrång i representationens beskattningsrätt kan således hvarken afses med eller blifva en följd af krigsbefälets vilkor, och arméns trygghet ligger endast i öfvertygelsen om, att pensionsslaten sist af alla stater skulle genom otillräckliga anslagsbelopp blifva inskränkt. Jag har icke gjort dessa anm:r endast för att klandra Betänkt — jag har förut framställt dem i Utsk:t — utan för att gifva stöd åt min åsigt, att de omnämnda vilkoren icke vore sådane att de icke kunde antagas. Jag har icke heller för afsigt att yrka afslag å ett Betänk., som redan är af två Stånd bifallet och helt säkert blir det af det tredje, men frågan har för armén så stor vigt att den icke bär borde med tystnad förbigås.
"Ädle herrar, som till domare tillsatte ären, hvad jag än kan hafva brutit, denne unge herre, herr Johan Klasson Fleming, han är dock till allt oskyldig, och hvad det anbelangar, som blifvit honom lagdt till last, att han med konung Sigismund följde vid dennes infall i Sverige, så måste honom tillgodoräknas, det lagen, som fäller den, som med fremmande krigshär går emot fäderneslandet, dock här tillägger: "med mindre han var sjelf med, som näste var till riket." Och hafver herr Johan, som då hade tjenst invid sin konungs person, näppeligen spännt en bössa emot Hans Furstliga nåde eller hans folk." Joachim Scheel lofvade att framställa allt detta för Hans Fursteliga nåde, och så fullföljdes ransakningen, med att punkt för punkt upptaga beskyllningarna emot Arvid Eriksson. De öfrige anklagades brott omtalades icke ens, utan syntes deras dom komma att innefattas i Stålarms. När alla de nio anklagelsepunkterna voro genomgångna, framträdde åter Stålarm: "Ädle och välbördige herrar, beder jag ödmjukligen, att J viljen hos Hans Furstliga nåde understödja min ödmjuka bön. Icke beder jag om någon annan nåd, än den, att han ville mig den gunst och nåd bevisa, att låta mig ensam dö, och skona dessa andra mina medfångne herrar, emedan jag hafver varit den, som hafver förestått den högsta makten i Finland, och de endast hafva följt mig och mina föreskrifter; och äro de således att ursäkta för hvad de mig till åtlydnad hafva brutit. Derhos måtte det ock högeligen beklagas, att J, ädle och välbördige herrar, eder förhastat, i det J endast mina brott och min skuld undersökt, men icke ransakat dessa mina medfångars, hvilka J nu, jemte mig, viljen dömma." Grefve Mauritz Lejonhufvud svarade: "Det hafva alla finnarne varit om ett råd uti det, som J uti landet bedrifvit, och dertill med behöfva icke vetterlige gerningar stor ransakning." Följande morgon uppställdes hertigens krigsmakt i en krets utanför slottet.
I afseende på tiden för afhemtningen af de ekar, sorn blifvit för Kronans räkning stämplade och såsom sådane från lösen undantagne, har Kongl. Majit, under den 7 Maji i83i, i Nåder bestämt, att dessa ekar skola, enligt uppgjordt förslag, till fördelning Länen emellan under 9 år fällas och apteras. Öfver den af Rikets Ständer gjorda underdåniga anhållan, det premier måtte utdelas för ekeplanteringar samt för utmärkt vård om redan uppvuxen ung ekeskog, äfvensom att gratificationer måtte beviljas för dem, som till Kronan öfverlemna stora och rara ekepiecer, har Kongl. Majit i Nåder infordrat Styrelsens öfver ekeplanteringarne underdåniga utlåtande. Hvad slutligen vidkom Rikets Ständers framställning om inrättandet af upplagsplatser, hvarest enskilda med beqvämlighet kunde få afyttra för Flottans behof användbart ekevirke, har Kongl. Majit i Nåder stadgat, att i de Län, der ekehyggen inträffa, Förrättnings-männen må anbefallas, att emot bestämd betalning emottaga det mindre antal ekepiecer, sorn en nära Rygget boende Kronoskattehemmans-åbo kan hafva alt aflåta, samt att, vid enskilda anbud af ekevirkes-leverancer från Kronooch Skattehemman, Förvaltningen af Sjö-Ärendena eger meddela förordnanden i afseende på virkets forslande till lastageplats samt dess vårdande derstädes och afhemtning derifrån. Under den 9 Junii 1831 har Kongl. Majit, i anledning af anmälda svårigheter vid tillämpningen af förenämnde Nådiga Förordning, anbefallt Förvaltningen af Sjöärendena och Kammar-Gollegium att, till förekommande af den osäkerhet, som hos vederbörande om Författningens rätta förstånd och tillämpning uppstått, på föreskrifvet sätt kungörelse utfärda. 5 O iO Af den 3 Februarii 1829, angående den Nybyggarne i Lappmarkerne, eller så kallade Lappska Allmogen, åliggande Beväringsskyldighet. iS3o den i3 Maji föredragen, då Kongl, Majit, efter det Landshöfdinge - Bil. till R.
Dessutom har Kongl. Majit, som insett nödvändigheten af att göra besparingar tili ständiga Staten, i Nåder anbefallt, att enär någon lön, som öfverstiger minimi-beioppet, blifver ledig, hvarje Consistorium då äger att sådant till Kongl. Majit inberätta och dess beslut afvakta, i följd hvaraf flere dylika öfverskott redan blifvit indragne och för framtida behof afsatte, un - Jo Konungens Nåd. Berättelse. der ett noga iakttagande af den grundsats," att ingen lön får rubbas under innehafvarens lifstid, eller så länge han vid sysslan förblifver. Sedan de orsaker blifvit undanröjde, som hindrat Uppfostrings-Comitén att afgifva Förslag till ständig och framtida permanent reglering för Rikets Elementar-Läroverk, har Comitén sedermera utarbetat och under den 6 sistledne September, till Kongl. Maj:t i underdånighet aflemnat ett sädant fullständigt Förslag med alla dithörande handlingar, calculer och uppgifter, hvilket nu beror på Kongl. Maj:ts pröfning. Vid en förbättrad organisation af HufvudÉtadens Undervisningsverk har Kongl. Maj:t särskildt fästat uppmärksamhet, enär de så kallade Kyrkoskolorna uti sitt förr varande skick icke funnits fullkomligt svara emot sin bestämmelse, och följaktligen en nästan total förändring af både form, läroämnen och styrelse synts af nöden. Sedan vederbörandes underdåniga Betänkanden i detta ärende blifvit afgifna har Kongl.
Revisorernes förmenande måste anledningarne till den öfverklagade svårigheten för Stals-kontoret att bestrida sina utgifter sökas dels i de af Finansministern uppgifna omständigheter dels deri, alt Statsverket för sina utgifter nödgades bålla kontant kassa icke blott i hvarje ränteri, utan ock i de flera embetsverk inom hufvudstaden, åt hvilka förvaltningen af särskilda delar utaf de lili statsregleringen hörande medel blifvit öfverlemnad, dels deri att cirkulationen af de lill Statsverket hörande penningar i allmänhet vore alltför trög och långsam; och om derför den förändring i dessa hänseenden kunde tillvägabringas, att de förvaltande verken i allmänhet icke behöfde hofva om bänder några kontanta penningar, men deremot hade rättighet att för sina utgifter inom vissa begränsade belopp utfärda invisningar, ställda på Kongl. Räntekammaren och hvilka der genast mot kontant klefve infriade; och om i afseende på Statsverkets i landsorten egande inkomster, den ordning infördes, att desamma, genom begagnande af Postremissveaclar, kunde i huru stora summor som helst försändas med posterna och följaktligen skyndsammare än nu är fallet till Räntekammaren inflyta, så skulle, enligt Revisorernes tanka, Statsverkets behof af en i förhållande till sin rörelse, så betydlig grundfond, som den, hvilken ofvan uppgifvits såsom erforderlig, säkerligen till stor del försvinna; hvarförutan Revisorerne ansett, att det skulle lända till icke ringa lättnad vid fullgörandet af Stats-kontorets utbetalningar, om vid blifvande statsregleringar åtskilliga af de utgifter, som tillhörde den s. k. extra statsregleringen, men vore af den beskaffenhet att de borde genom Kongl. Stats-kontoret hos Riksgälds-kontoret reqvireras, dädanefter, i stället att utgå från sistnämnda verk, upploges till utgående direkte från Stats-kontoret, så att Stats-kontorets vid statsregleringen beräknade utgifter alltid komme att med omkring två millioner öfverskjuta dess beräknade inkomster samt en deremot svarande statsfylluadssumma anvisades på Riksgälds-kontoret att efter Mars månads ingång af Stats-kontoret disponeras.
Herr Baron har, som orden lyda i sin Tabell LittA., För akt wisa angelägenheten af en kraftig ätgärd, ansett sig böra framställa Galdmasian i sin hela oafkortade storlek — och upptagit följande, frän Ulstottets Tabell af samma namn ukeflutne poster, nemligen: no Obetaldte primer och räntor för ören 1828 och r8vy, hwaraf äter Utskottet sä mycket mindre insett någon nödwändighet, som dels samma räntors och primers be opp, utgörande 791,274: 26: r. med Comoirets redan ägande och as det nyst framledne ärets Bewulning blifwande tillgångar, bör wid en mättetigt hög cours lunna dem fullt ut liqvidera, dels ock derföre att Utskottet egentligen icke ägt eller behöst att uppgöra något förslag öfwer det framflutna, hwarlill afwen ds redan anflagne Bewillningsmedel warit titlräckli. ge, utan endast att uppgifwa de summor, som för framtiden och intill nästa Riksdag arv nödwändige att till Rikets Penningewerks Credits bibehållande och erforderlige utgifter genom Bcwillning utgöras. Äfwensa har Utskottet ansett af mindre nödwän. dighet att bland Rikets Gäld upptaga de utelöpande RiksgäldsSedlarnes belopp, emedan detsamma n id flera serskildta tillfällen och i synnerhet i det Betänkande öfwer Riksgälds.Comoirets förwaltning Ut - Den s Zebruarii. 25Z Utstoktet afgifwir, blifwit anfördt, och dcflutom de utwägar Utstotkec up.gifwit till deras realisation, icke innehålla nägol förslag ti l nya urlagor af Nationen, hwilla dä bordt intagas i den blifwande BrwillningsSumman, hwars uppgörande, enlig: RegeringsFormen, utgör hufwudämnLl för den Financeplan Ukstortet bordt aflemna.
Reträffande den för staden Luleå föreslagna tolags-ersättning, af Koinmitterade upptagen till 300 R:dr Ranko, men af Kongl. Maj:t, efter medel-beloppet af 1853, 1854 och 1855 arens tolags-inkomst, till 400 R:dr Riksmynt, har 8 liévillnings-Utskotlels Betänkande M 10. Herr J. Bodell, uti en inom Borgare-Ståndet -vackt motion, yrkat den förändring» att tolags-ersättningen måtte bestämmas till det högre belopp, som skulle hafva uppkommit, derest staden icke af förbiseende underlåtit sin rättighet att uppbära tolag äfven af inkommande varor; och hvarom Herr Bodell förbehållit sig att till Utskottet inlemna uppgifter, hvilka dock sedermera icke inkommit. Ett dylikt anspråk hade ock, enligt hvad Statsråds—protokollet (pag. 17) omförmäler, Luleå stads innevånare, uti sitt yttrande öfver Kommitterades förslag, framställt, likväl med den skiljaktighet, att anspråket dervid grundats icke på någon redan befintlig, utan först i samma yttrande sökt rättighet att få uppbära tolag för inkommande varor; i anledning hvaraf Kommers-kollegium åter hemställt, att frågan om rättighet för Luleå att af inkommande varor uppbära tolag icke måtte, i den ordning densamma blifvit väckt, till någon åtgärd föranleda, äfvensom Kollegium anmält sig af det anförda icke hafva hemtat anledning att för närvarande frånträda sitt förslag om beräknandet af tolags-ersättningen till Luleå; och har Kongl. Maj:t, med bifall till Departements-chefens hemställan (Statsråds-protokollet pag. 21) funnit staden Luleås framställda begäran om tolags-ersättningens beräknande efter' hvad, enligt andra, än redan fastställda grunder för tolagens uppbärande, kunnat staden tillfalla, icke förtjena afseende. Efter denna utredning af frågan, anser Utskottet Herr Bodells motion icke böra till någon särskild åtgärd föranleda. Uti det redan anförda har Utskottet uttalat sin åsgit om vigten och angelägenheten af den nu ifrågavarande förändringen i afseende å omförmälda afgifters ingående i sjelfva tullsatserna.