Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamn-bryggor egentligen tillkommit såsom en följd af den allmänna tréglationsfrihet, sorn Gottlands Innevånare ifrån aldre tider varit förunnad, och hvilken, i anledning af Riksens Ständers vid 1809 och 1810 årens Riksdagar i underdånighet gjorda hemställan, samt Kongl. Majus i följe häraf till Kongl. Cnmmerce-Collegiuni aflåtne Skrifvelse och tillkännagifvande, jemlikt välbérr.älte Coliegii Kungörelse af den 2 Junii 1812, blifvit ännu mera utvidgad, till rättigheten att till seglation, på hvilken Svensk Handelsplats som heldst, äfvensom till strömmingsfiskets idkande längre ut ifrån landet, begagna däckade fartyg, till 20 ä 25 Uästers drägt. För sjelfva Gottlands Allmoges och invånares egen beqvämlighet att, ifrån sina flera Hamnar, kunna inoch utlasta siria egna fartyg, synas dessa Bryggor egentelig^n och till en början hafva blifvit anlagde och, på sådan grund, äfven skyldigheten att dem underhålla, så vida de skulle existera, blifvit Allmogens ensak; men orri Wisby Handlande äfven lagga till vid dessa Bryggor och der afhämta Allmogens till afsättning varande Kanotoch Skogs• pi;oducter, är äfvenledes dofta en beqvämlighet och en vinst för invånarXie, som härigenom undvika besväret och kost na - haden alt sjelfva Utföra sina Varor, utan finna afsättning derpå, örn de behaga, vid sina egna stränder och bryggor, och ur delta skäl kan val icke Wisby Handlande åläggas att deltaga 1 dessa sednares vidmakthållande.
Enligt hvad af närlagde tabell inhemtas, har å ny titel i beklädnad ål mariner, kanoniere/*, matroser och skeppsgossar, blifvit å riks-staten uppförde 60,100 ridr, hvilka, förut inbegripna i anslaget under titel ”flottans underhåll och mjbyggnadf derifrån öfverförts. 16 Ståts-Utskottets Utlåtande, A :o 86. Diverse anslag. 17:o. Uti anslaget till exercis för flottans bemanning har Kongl. Maj:t ansett erfordras en tillökning af 49,475 r:dr. Att den flottans personal, sorn finnes, hålles öfvad, anser Utskottet vara af sådan vigt, att de kostnader, som dertill erfordras, icke kunna utan synnerlig våda undvikas; och då kändt är, att endast ett ringa antal af flottans bemanning med hittills varande anslag kunnat meddelas behöflig öfning till sjös, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte, i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga begäran, förhöja anslaget till exercis för flottans bemanning med 49,475 r:dr. 18:o. I öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts derom gjorda framställning, hemställer Utskottet, att denna hufvudtitels anslag till oförutsedda utgifter malte, i likhet med hvad vid 4:de hufvudtiteln föreslagits, upptagas under rubrik: extra utgifter. A hufvudrubriken diverse anslag har Utskottet upptagit 3:ne nya titlar: för sjukvård, för diverse behof och flir skrifmaterialier, ved och ljus JÖr flottans stationer, samt, enligt 12:te punkten, uppfört under den forsta 26,100 R:dr, under den andra 11,350 R:dr och den tredje 18,000 R:dr, hvilka anslagssummor äro vordne öfverflyttade från titeln: ”Flottans underhåll och nybyggnad”.
Jag skulle icke tro att det går an, att R. o. Ad. sålunda afklipper för sig möjligheten att kunnafatta beslut öfver Const.Utsk:s inkommande betänk., derigenom att R. o. Ad. afslår Konungens propos. af hvilken, enligt Coust.Utsk:s eget utlåt., finnes en del intagen i det utlåt., som vi framdeles hafva atl vänta. Ståndet skulle således redan hafva afgjort den frågan, emedan en och samma fråga icke får återkomma a gånger vid samma riksdag. Efter min tanke finnes ingen annan rationel utväg alt komma ifrån saken, än att det H. Ståndet förklarar K. M:s propos. livilande, till dess Const.Utskts andra betänk, hinner inkomma och föredragas. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt under discussionen meningarna uti ifrågavar. ämne delat sig på det sätt, attén mening ansett afgörandet böra hvila tills Const.Utsk:s i nu förevar, mern. omnämnda förslag återkomme till Ståndets pröfning. En annan mening hade tillstyrkt, alt K. M:s nåd. propos. måtte hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Den 3:dje meningen hade tillstyrkt afslag å Konungens propos. I den ordning Hr Landtm, nu upprepat dessa meningar, ville han å dem framställa propos., och hemställde nu försl, om R. o. Ad. ansåg plöjningen af denna fråga böra hvila tills Gonst.Utsk. inkomme med det förslag, som Ulsk. i nu förevar, utlåt, omnämnt. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg K. M:s nåd. propos. böra hvila till nästa riksdag, för att då i grundlagsenlig ordning behandlas. Ropades nej. Uppå derefter gjord framställning blef K. M:s nåd. propos. af R. o. AJ. alslagen.
Att en för stöld afstrafFad person ej ma ega antaga årstjenst hos någon, som för enahanda eller svårare brott är dömd eller tilltalad, eller som derföre efter undergången ransakning, icke derifrån blifvit tillagd fullkomlig befrielse. g) Att de, sorn för mord, rån eller tjufnader hädanefter blifva tili lifstidsfåstning dömde; måtte, på sätt Herr Friherre Sköldebrand föreslagit, till annan verldsdel Deporteras, och ett lika förhållande ega rum i afseende på alla dem, som hittills blifvit dertill förpliktade, sä vida de sjelfva dertill lemna sitt begifvande, eller ock Kronan antingen kan anvisa dem arbete i egen Colonie, eller och vid deras öfverlemnande, till fremmande magt förbehålla sådane villkor, att de ej få vidkännas strängare straff än dem blifvit ådömt. h) Att till ytterligare befordrandet deraf att utrymmet i Länsfängelserna må blifva tillräckligt, och fångarne kunna från hvarandra åtskiljas, alla Böter och vitén, till hvilkas erläggande de sakfällde sakna tillgång måge, vid alla de tillfällen då de de icke, efter nu varande Lagbestämmelse, i Spöstraff1 förvandlas, och så vidt FästningsCanaleller Väganläggning, eller annat för allmän räkning företagit arbete finnas att tillgå inom det Län; der den sak. fälde är boende eller vistande, aftjenas med arbete efter de i Kongl. Förklaringen 7^1 Lagutskottets Bctänkanden, dee cj Martis 1807 och Kongl. Kungörelsen den 24 Augusti 1813 i afseende på vissa slags Böter redan bestämda grunder.
En gärdsgård styrkte mig i denna öfvertygelse; det är sant att den tycktes inhägna en del af skogen, men en mängd af löfträn, på andra sidan, gaf tillkänna att någon gård fanns i grannskapet. Jag steg af vid en tilspikad grind, och fick snart sigte af några tak, som skymtade fram, då jag genast lämnade vägen och följde ett spår som krökte sig utföre, kullen och föreföll mig att vara genare. Angelägen att fortsätta min resa fästade jag blott en flygtig upmärksamhet vid de nejder jag genomvandrade, och det fordrades nu ett föremål af sällsynt skönhet för att uppehålla mig. Detta mötte mig snart: Det var ett slags vildt löfhvalf, eller, att närmare beskrifva det, en hop af unga trän hvars toppar voro sammanflätade och genom sin täthet åstadkommo en nog mörk skugga. Det inre formerade nästan en half-cirkel, afskuren genom en klippa, som utgjorde kullens fot, emellan hvars klyftor åtskilliga halfspruckne smultronblom visade sig, och några sippor prydde sidorne af en liten gräsbänk, så okonstlad att man skulle säga Naturen sjelf hade danat honom. Jag gick in med samma vördnad som man nalkas ett heligt ställe, ingen flägt oroade tystnaden, och sorlet af en bäck, som på ett kårt afstånd strömmade fram, kallade endast själen til dessa höga granskningar, som röja hennes bestämmelse, och tycktes locka de sinnliga känslorna till slummer, för att lämna en friare utflygt åt den stigande tanken. På gräsbänken låg en bok, jag tog up den och fann deruti följande Stancer, till Vänskapen, som gjorde för starkt intryck på mitt hjerta att icke genast fästa sig i mitt minne. Trött jag vandrade på lifvets stig, Nattens irrbloss villade mitt öga; Ingen huslig skugga mötte mig, ingen stjerna blänkte i det höga. Känslofull för mine suckars röst Himlen såg och ömkade min smärta, skickade en vän intill mitt bröst, och bekymren flydde detta hjerta. Ljusnande emot ett nyfödt hopp, i dess möte, ser jag dagen randas, och jag känner – mattad af mitt lopp – hvilans lugn med mina mödor blandas. Lifvets börda trycker mig ej mer
”Utsk. har dervid icke kunnat undgå inse, att ehuru ordningen för R. o. Ad:s representation icke finnes i adeliga privilegierna uptagen, det likväl från längst förflutna tider varit en R. o. Ad. förunnad samt hvarje lefvande adlig ätt tillagd frioch rättighet att sig vid Riksdagarne infinna; hvarföre ock, vid i öfrigt anställd jemförelse, så väl af de sedan äldre tider allt intill den närvar:de utfärdade Riddarh.- och Riksd.Ordna-, sorn ock af en d. löOct. 1809 utaf d. v. Riddarh.Utsk., på R. o. Ad:s anmodan, afgifven och af Ståndet utan anmärkn. lemnad sammanfattning af Ståndets privilegier, Utsk. kommit lill enahanda slutföljd, som de fleste af Ståndets ledamöter, hvilka vid remissen af den ifrågavande motionen, i ämnet sig yttrat, nemi. att rättigheten för hvarje å Riddarhuset introducerad ätt att vid Riksdagarne ega säle och stämma är en så beskaffad ”förmån” samt R. o. Ad. tillhörande ”frioch rättighet,” alt frågan om förändring deri måsle behandlas i den ordning lii § Reg.F. sladgar'\ Vid öfverläggningen om detta ämne på Riddarhuset, yttrade sig flera af R. o. Ad:s ledamöter vara af samma mening, som Utsk. nemi. Hr Hjärne, Harald, Hr Bildt, Knut, Hr Tham, Carl Wilhelm August och Gr. Lagerbjelke, Gustaf. Afven jag uttalade dä samma tanke, som jag nu vidhåller. Under sådana om - Den 1 Mars e. m. 59 ständigheter och dä jag icke kan anse denna fråga vara ett K. o. Ad. ensamt utan alla RiksSt:n samfäldt ang:de ärende, så tror jag icke heller alt målet kan, i strid emot 56 § Riksd.- Ordn. uplagas, förr än någon under Riksdagen inträffad händelse dertill föranleder.
Delegare i Acliebank vare ock pligt i ge, så väl att, inom ett år från Bankens öppnande, dit contant inbetala minst en fjerdedel af det tecknade actie-capilalet, å de terminer Bolaget bestämmer, som äfven att den återstående hälften inbetala, i den mon Bolaget sådant föreskrifver, vid äfventyr för den delegare, som någondera af dessa inbetalningar uraktlåter, att varda förlustig, dess aclie-rätt, samt förut gjorda insats, hvilken hemfaller till Bolaget; börande i nämnde händelse den förverkade adiell, lill dess numer och beskaffenhet, uppgifvas i allmänna Tidningarne. Stadgandet i 2/ §. är af ett Stånd, nemligen af Borgare-Ståndet, gillad t, men deremot af de öfriga 3;ne Stånden uteslutet, och torde således böra anses hafva förfallit. 22 fj. skulle, i öfverensstämmelse med hvad Utskotten här ofvan vid 5 §. hemställt, komma alt utgå. Utskottens förslag i 23 om minsta tecknings-summan och om minsta antalet af solidariska delegare är godkändt af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden. I fråga åter om lottbrefvens minsta belopp, äro meningarne delade, i det att Ridderskapet och Adeln, fastställt detsamma till 25o R:dr Silfver Specie, Preste-Ståndel uteslutit föreskriften härom, Borgare-Ståndet, efter Utskottens förslag, bestämt beloppet lill 5oo R:dr Curant eller 126 R:dr Silfver Specie, och BondeStåndet ansett hela §:n vara öfverflödig, hvadan Bonde-Ståndet, i nyssnämnde serskilda fråga, lärer kunna anses vara ense med Preste-Ståndet; hemställande Utskotten, med anledning häraf, alt omförmälde § , sorn skulle komma alt börja del 3 Cap. om Solidarisk Bank, erhåller följande lydelse: Bih. till R. St.
Som af förrberörde anslag utlemnas, ränte ocheapital-afbetalning p-nder de fem första åren icke kommer att erläggas; grundande Kongl.^ Ma ja Dess Nådiga framställning i denna del å Wenersborgs invånares i allmät>{iet redan före elds-olyckan kända medellöshet, som genom Cholera-farsotens härjning ökats, samt deras närvarande fattigdom och betryck; 2:0, att, sedan lånen i fem jr u test Alt, låntagarne skola från och med sjette årets början och framgent ari dess skulden är gulden, erlägga fyra för hundrade örn året i ränta, och 1,3 för hundrade af primitiva ‘lånebeloppet såsom capltal-afbetalning hvarje åi> samt 3:o. att en hvar läntagare skall förbinda sig, alt, efter fastställd plan 4 Kongl. Majus Nådiga Proposition N:o 6%. och ritning samt gällande Byggnads-Ordning och inom den tid, som af vederbörande bestämmes, låta af sten, kalkbruk, eller annat tjenligt, icke eldfängt ämne, uppföra den eller de byggnader, för livi Ika lånet sökes; börande låntagaren för uppfyllandet vf denna förbindelse, likasom för ränteoell capital-afbetalning, jemte öfriga vilkor, ställa sådan säkerhet, som Rikets Ständer finna för godt bestämma, i enlighet med hvad i dylika fall förut egt rum. Med hemtad anledning af hvad Rikets Ständer för staden Borås beviljat, får Kongl. Majit nu tillika hos Rikets Ständer framställa, om icke Wenersborgs invånare må, i följd af den, staden öfvergångna eldsvåda, intill nästa Riksdag förunnas lämplig lindring i allmänna Bevillningen. För öfrigt, och under förutsättning, att Rikets Ständer finna skäligt bifalla det låne-understöd, hvarom framställning nu blifvit gjord, finner Kongl. Majit, att de medel, som i sådant afseende anvisas, böra i första rummet användas till återbetalning af det förskott, stort 5o,ooo R:dr, sora Kongl. Majit, enligt Dess Nådiga Skrifvelse af den 8 sistl. October, redan för ifrågavarande ändamål meddelat. Kongl.
– Jag skrattade: han ville väl icke att den skulla hänga ända ned på näsan! – Nu visste jag emellertid att han icke tyckte om det slätkammade håret och nu skulle jag ha lugg. Det gaf mig sysselsättning hela qvällen att klippa och frisera. Som han ville ha det. Hvad skulle jag icke vilja göra om han önskade det! Men sofva kunde jag icke mycket den natten. Följande dag hade jag en förfärlig brådska, uppköp, packning, allt möjligt. Jag var glad och nöjd. I qväll skulle jag se honom. Framtiden tänkte jag ej på. Först sent kom jag hem, trött men i godt lynne. Vin och frukt fans hemma. Jag brände och ordnade mitt hår med den yttersta omsorg. Det slog mig medan jag satt för spegeln hur olika mina ögon blifvit emot förr. Fru Horten, som en stund assisterade vid min toilette anmärkte att det är märkvärdigt hvad lugg klär alla menniskor, mina ögon voro ju så mörka, de riktigt strålade. – Hå, min goda fru Horten, det var allt något annat än luggen, som gjorde det. Sedan jag blifvit ensam satt jag och såg in i dessa ögon med sina onaturligt stora pupiller, hvars ögonlock han kysst; det låg ett djup i dem och en fuktig glans som spelade och glittrade. Pupillen vidgades och krymptes, det var som om den andats. Just när jag var färdig kom Lundegård, strax derefter Brandes. Han kom för att säga att han skulle skrifva på uppsatsen om Giftas, men att han ville komma igen senare på qvällen. Ett ögonblick kunde han i alla fall sitta äfven nu, sade han. När vi gingo fram i rummet varsnade han förändringen, han gaf till ett belåtet utrop och vände mig emot lampan. Ja dethär var någonting annat. – Han satt en stund och talade om Kroghs Albertine och så gick han.128 Lundegård gick också. Hon kunde väl vara half tio eller tio när Brandes kom. Samtidigt med honom trädde herr Leopold in för att tigga bläck af mig.
Embetsman har uti dess underdåniga utlåtande till Kongl. Majit uppgifvit en beräkning, hvarefter Skogarne i Riket utgöra 73 millioner tunnland; men sedan 18 millioner tunnland blifvit afräknade, deds för sterila berg, dels för den otillgängliga delen af Norrbottens Län, återstå likväl 2,4oo qvadratmil eller 55 millioner tunnland mer och mindre beväxt Skogsmark. Sedan först Landets, Hufvudstadens och alla Skogsförbrukarde Näringars behof blifvit uppfyldt, skulle, enligt samma beräkning, den årliga reproduetionen 570 gånger öfverstiga Sveriges årliga export af Trävaror, med Skogarnes everdeliga bestånd. Om man, för alt ej missräkna sig, och, på det ali fruktan derföre må åtminstone hos den opartiske upphöra tager vid pass 1 proCent häraf, och i stället för 570 gånger, endast ökar 6 gånger vår nuvarande Trä-export af En million ft:dr, blir lik - Ben i5 April. 457 Om vår tillgång på Trädvaror i (le Norra Provincerne klokt auvundes, så skulle icke väl den årliga Nationela vinsten nära dubbelt så stor, sora hela Bevillnings-summau. Af andra Länders Statistik länner man att Preussen, som ej är bland de Skogrikasle, drifver en årlig utländsk Handel med Skogsproducter, till circa if million R:dr Hamb. B:co; att Ryssland, de år, då icke denne rörelse till Jernbrukens förmenta men missräknade uppmuntran varit förqväfd, exporterat Skogs-effecter till ett värde af i-| millioner Silfver-Rubel ; att Norrige, de ar Handels-Conjuncturen varit gynnande, exporterat ett värde, svarande mot 5 millioner R:dr Hamb. B.’co. Då nu i alla dessa Länder Handeln varit frij och exporten med främmande Skepp varit obehindrad , bör det snarare väcka förundran, att Svenska Trä-Exporten kunnat med de inskränkningar den olta varit underkastad, likväl uppgå till det redan nämnda beloppet omkring En million R:dr.
Frihetstiden, innan behofvet af en större frihet för de olika landskaperna, att, åtminstone i ekonomiska mål, sörja för sina egna angelägenheter, begynte att åter vakna. Redan år 1742 påbjöds, till följe af Rikets Ständers beslut, att i hvarje socken skulle väljas “en eller flere bepröfvade landthushållare, hvilka kunde årligen ombytas, och hvilka skulle, antingen sjelfve eller genom en eller flere deputerade af hvarje härad, då en viss dag hos landshöfdingen i orten sig inställa, och der vidare under sig utvälja i Allm. Besvärsoch Ekon.-Vtsk. Betänkande, N:o 72. 2-1 fyra eller flera personer, som borde hos landshöfdingen gifva vid handen, hvad de förmente vara bäst, nyttigast och drägeligast för landtmannen". Likartade förslag framställdes 1793 af den dåvarande Hus hållnings-kommittén, och slutligen på Riksdagen 1809, då underdånig framställning gjordes till Kongl. Maj:t om inrättande af Länshushållningssällskaper. Efter inrättandet af Hushållssällskaperna hvilade någon tid frågan om utbildandet af landskapernas kommunala inrättningar. Men under de sistförflutna årtiondena hafva förslag i detta ämne vid Riksdagarne ständigt återkommit. Vid 1828 års Riksdag väcktes inom Ridderskapet och Adeln en motion om Hushållnings-sällskapernas förvandlande till Municipalråd, valda efter hemmantal, och ett annat om inrättande af ståndsvis sammansatta Municipalråd, hvilka skulle en gång hvar tredje månad sammanträda under landshöfdingens ordförandeskap. Vid 1834 års Riksdag framställdes inom Preste-Ståndet ett nytt förslag att af Hushållnings-sällskaperna bilda Municipal-inrättningar och inom Borgare-Ståndet en motion, att Rikets Ständer borde hos Kongl. Majit anhålla om utarbetande af en lag om Kommunalstyrelser så väl för socknarne, sorn för länen. Vid samma Riksdag anmälte också Rikets Ständer den 9 Februari 1835 hos Kongl. Majit behofvet af en fullständigare lagstiftning i afseende på kommunalförfattningen inom socknarne. Vid 1840 års
Hvarföre tiger din sång, Du syster af väna Kamener, Hulda Chariternas vän, Lesbiska Systrarnas mor Locka de lekande tonerna fram ur hvilande lyran, Som i en sörjande gran hänger förgäten och stum. Sjung för lunder och dalar och berg, som Febus dig lärde; Lunder och dalar och berg skola besvara din sång. Sjung! och Olympens mäktige Gudar och blida Gu dinnor Skola, som fordom, ännu trifvas i dödligas hem, Älska sitt Tempe i Nordliga fält, och fjellens Sorakte, Och, under granarnas hvalf, Paphias heliga lund. TILL EN VÄN, efter en sjukdom. Du, som — af vänskapens förtrogna stjerna Ledsagad öfver kullen, som sköt fram Emellan oss, förgäfves afundsam Ur glada vänners aftonlag, så gerna Och ofta, smyger till en plågad vän, Som ej betalar ditt besök igen! Snart, o det vet jag! skall du åter komma Då vill jag ge dig denna enkla blomma. Jag äger några vänner. Deribland, Jag vet, jag äger dig i alla skiften, Jag vet, att denna varma räckta hand Mig räckes än i skymningen af griften. På skilda håll, i samma tänkesätt, Vi ammades — tills vägen skulle vandras Hvart steg i bredd, så snart, af medfödd rätt, Den enas själ tillegnat sig den andras. Vi råkades — och viste båda strax, Att våra hjertan voro anförvandter, Förbundet ej behöfde underpanter: Det var som redan knutet fordomdags Det var som, när, i oförväntadt möte, En broder, från sin vallfart återvänd, Sin broder öfverraskar — och blir känd Och sjunker gråtande emot hans sköte. Väl mig! jag aldrig jägtades till språng Af stora anspråk i de Storas trappa; Med lyckan dref jag aldrig rättegång För svag att vinna — och för stolt att tappa. Barn af en stackars Far, som, led från led, Af bara bönder sina anor leder, Jag trädde, som min egen lyckas smed, I verlden med ett ärligt prestbesked, En varm välsignelse och rena seder, Och eljest ingenting att pocka med. Ty är jag lugn, när andre kappvis löpa
Den af'Herr Rädmannen Ukinclberg ytterligare anmärkte omständighet, at undersökningen af en mot kunco-Fullmägtig anmäld förseelse borde ste inom lyckta dörrar, har Lag-Utskottet icke ansett nödigt r allmänhet föreskrifwa, da någon fra - Den 2 Mars. roz gaderom ej blifwit wäckt af Ugnco-Ulffottet^ som förlnvdeligen lika med Lag-Utffottet trode er sädant förhållande kunna ankomma pä Domarens urskiljande, i de fall, da Tysthets-Ed ager rum, och hwad angar den af Herr l-rw6berg omförmäla tryckning'af Utflaget i et dylikt mål, anser LagUtskottet-sadant bero af de Författningar, hwilka angående Tryckfriheten komma at stadgas; äfwensom. Lag-Urffottet funnit den af Herr Handelsmannen LnKel j fraga satte rättighet för en LaucoFullmagtig, hwilken utan ffäl kunde blifwa tiltald, at söka reconvLntion, böra efter allmänna Lagen afgöras. Sluteligen får Lag-Utskottet uppå Herr DomProsten DoÄor jeclL-ui8 samt Herrar Professorerne vväklms och med åberopande af de irenne Ofrälse Standens remiss i Vecta amne, gjorde erindran, om icke i fraga warande Answarighets-Lag ffolat af öLuco Utskottet och Lag-Utffottet gemensamt utarbetas, uplysa at Lsncc» Utskottets vepui-r^Ze wid sammanträde med Lag-Utskottets Utsedde Ledamöter, efter härom wäckt fraga, en sadan åtgärd til Lag-Utskottet ensamt öfwerlemnar; i anseende hwartil nämnde erindran torde förfalla.
Här är fråga om borttagande af ett positivt ondt; det har Konungen, enl. hvad jag i böljan af mitt yttrande citerade, gifvit Ständerne tillkänna: således borde också länsmännens förseende med högre löner föregå utdelning af de goda pensioner åt generalsoch a mi ra Ispersoner, hvilket jag väl icke så noga förstår att bedömma, huruvida det är mer eller mindre nödvändigt; men så mycket tror jag mig veta, att det säkerligen finnas generalsoch amiralspersoner inom detta Hus , som , då de se och veta, att länsmannen för sin tjenstebefattning, som han oafbrutet utöfvar utan nämnvärd lön och utan ersättning för ständiga resor i tjensten , icke skulle vilja tillvälla sig pensioner, sedan de för sina tjenster åtnjutit både lön och rundliga respenningar, innan den lägre krono-betjeningen kunde komma i åtnjutande af någotdera. Jag skulle, för min del, våga tillstyrka, att löneregleringen för denna class af krono-betjeningen måtte för sig gå, ehvad löneregleringen i sin helhet går i verket, eller nämnde del deraf lösryckes från det förslag Stats-contoret och Kammar-colbm i allmän - Dcti i'2 Februari e. iu. het uppgjort, så att krono-betjeningen icke längre måtte sättas på ett svält-systéme, som är rätta sättet att komma den att lefva af rof, hvarmed man ock, i mer eller mindre mån, lyckats. I den ort, der jag bor, är krono-betjeningen lyckligtvis försedd med boställen, så alt jag icke har något derifrån att i nämnde hänseenden öfverklaga; men vi hafva hört, att det i allmänhet är annorlunda. I fall StatsUtsk. skulle behjerta hvad som sålunda synes vara af högsta vigt, både för allmänheten sjelf och de tjenstemän, som närmast med henne hafva att göra, skulle jag dervid tillika vilja fästa det villkor, att accorderna måtte upphöra, hvaremot författningarna och föreskrifterna icke ännu gjort tillfyllest.