Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti den härom väckta motionen af Herr Prosten Gumaelius är redan förutsatt, att en sådan delagtighet icke må leda till någon inskränkning af den öfveruppsigt å skogshushållningen, som Staten hittills genom Konungens Befallningshafvande samt Skogs-och Jdgeri-embetsmännen ulöfvat och under denna förutsättning, kan någon betänklighet dervid icke uppstå, med afseende, å möjligheten, att vården om skogens bestånd för framtiden förbises, hvaremot, om menigheterne rätt inse och uppskatta sin egen fördel af denna vård, deras biträde, vid handbafvandet deraf, måste utgöra ett verksamt medel, om icke den enda tillfyll estgörande utvägen att fullständigt uppnå ändamålet, så mycket häldre, som menigheternes ovilja, att icke säga fiendtlighet emot skogshushållningen, under det den uteslutande tillhört Statens embetsoch tjenstemän, kanske utgjort det största hinder för dess befrämjande och man måste kunna påräkna, att en sådan stämning skall upphöra, i den mon menigheterne sjelfvilligt åtaga sig omsorgen om denna hushållning, såsom cn dem sjelfve närmast rörande angelägenhet.; Utskotten anse sig således böra tillstyrka 1 att; på sätt Berf Prosten Lagsamt Allm. Bcsv. och Ekon.-Utskottens ‘Betänkande, N;0 6. 5 Gumcelius föreslagit, delegare i Härads-allmänning, der de det önska» och sådant hos Konungens Befallningshafvande anmäla, måga, genom utsedde deputerade, handhafva den närmaste uppsigten och vården af Allmänningen samt besörja utförandet af den hushållnings-plan, sorn i vederbörlig ordning blifvit uppgjord och föreskrifven; dock utan upphörande eller inskränkning af den öfver-uppsigt, sorn Staten genom Konungens Befallningshafvande samt Skogsoch Jägeri-embetsmännen hittills utöfvar, samt med villkor för öfrigt, att menighetrnes Instructon för deras deputerade af Konungens Befallningshafvande granskas och godkännes, innan den till efterlefnad antages.
Summa 804,287: 25. 8. 816,410: 1. 10. — 214 — T*V‘ Enligt räkenskaperna, hafva utgifterna å Akademiens indragningsstat uppgått, år 1848, tili 5,560 Rdr 41 sk. 6 rst., och är 1849, till 4,411 Rdr 17 sk. 4 rst., hvilka medel blifvit så använda, att 1,238 Rdr 28 sk. 10 rst. det förra, och 779 Rdr 13 sk. 2 rst. det sednare året tillgodokommit tjenstemän vid Akademien, hvaremot återstoden, utgörande för år 1848, 4,322 Rdr 12 sk. 8 rst., och för är 1849, 3,631 Rdr 42 sk. 2 rst. blifvit disponerad såsom nådegåfvor åt landtbönder å akademihemman, deras enkor m. fl. §. 2. Enligt Akademifogden, Kapiten Åkermans balansräkningar, uppgingo utestående fordringar vid 1848 års slut till 20,399 Rdr 39 sk. 5 rst., och vid 1849 ars utgång till 24,601 Rdr 19 sk. 1 rst. Uti dessa summor ingår likväl aflidne Akademifogden Lahngs balans till belopp af 5,007 Rdr 7 sk. 2 rst. Denna post är redan före år 1848 till afskrifning anmäld, i följd af bristande tillgång till densammas gäldande. Dock har en sådan afskrifning, af för Revisorerne okänd anledning, ännu icke ägt rum. Återstoden af berörde fordringar utgöres af utestående restantier från föregående år hos landtbönder å akademihemman inom Jerfsö, Hanebo, Segersta, Delsbo, Bollnäs och Alfta socknar i Helsingland; uppgående restantierna i sistnämnde två socknar till öfver 9,000 Rdr i hvardera.
Den zo October. rn förliden äldre tids period har säbane Biler wifterLigen inom Riddarhuset ägt rum, under en senare uppLyftare tid alldeles icke; en undersökning wore mä hända säledeS nbdwändig för att utröna om det senare sättet haft nägon olägenhet för bet förra; men jag tror att blotta minnet och erfarenheten här bör kunna utreda och underhjelpa, hlvad med widlyftighkt som jag anser öfwerflödig annars lätteligen skulle ftä att bcwisa. Det nemligen, att ingen större ordning existerat »ned penvinge - böter än utan. Äterkallom i tankan de swärare händelser, dä Högloft. Ridderffapet och Adeln, dels under fordna partie-tiber, dels under och utaf despotiskt Regenter, dels utaf lika sinnade Ordförande, rönt försök af usurpation och kränkning af Ständerrättigheter samt Fäderneslandets sannskyldiga bästa, och ehuru ofta be pä sädant sätt blifwit härt frestade, hafwa de dock alltid manligen kämpat för äran, Medborgares fri - och rättigheter, Fäderneslandetupprätthällandc samt alltid bchällit segren; och om nägon omanlig oro under flika försök, stundom och för ögonblicket, hos Högloft. Ridderskapet och Adeln i betz bfivcrläggningar, uppkommit, som kunnat störa ordning och lugn, hwem wille wara den kalla och känslolös» som skulle undra dcrpä? hwem wore den enfaldige som bunde tro att sädane händelser kunde med Z2 §. i ä 2 R:d. penning? - böter förekomma-? frän mig wore ötminstone en sädan tanka längt afskild, och jag skulle till och med frugta att wi skulle synas mycket bakom märt tidehwarf om wi skulle antaga och tillstyrka dcfte böter, hwarrmot jag för min enskilda del nu högeligen protesterar, intill dest Högloft.
Naj:l8 l^ä8iga Kungörel86 ak äen rg luni i835, mä8te ak 8ölianäerne företagas, kör 8em meökorcle liänn8ara liostnacler, lrvillia k>lvtl lill en ringa clel ^etäeliles genom 8en, i ökveren88lämmel86 meck Kongl. lVlagts Uäclig» l)68lul 8en 5 Oeeemder 182g, sölianclerne liI1ag8e anclel i llränvins-Ilevillnings-groeenlen kör Kanel, en ersättning, som kör livar oell en ak clem utgjort encla8l 3 Il.ör 16 sic., unäsr clet alt rese-liostnaöerna, enligt ansöliningen viclkogacle räliningar, i medeltal uppsäll till 20 a 28 K:clr ärligen, Kongl. IVlajit mätte läeliss 1 lXäöer korlilara sölian^erne Ilerättigacle all, kör okvannämnäe sersliilöa körrältningar, ak allmänna meöel Åtnjuta re8eoell traclsments-ersällning ekler enallgnöa gruncl, 80m kör utmälnings-körrättningar är gällancle, 8oelc mecl nägon körllöjning i clagtraetamenlet, 8aml all öenna goötgörelse linge, ekler lill Kongl. lVIagts Dekallningsllakvancle i Känet akgikvancle räliningar, l>erälcna8 ej minäre kör resor lill oell krän körseglings-stationerna 8gml 8e llemman8-eggr68 80- slä8er, cler inmuraöe gannor linna8, än äkven kör lco8lnacler lill ansliakksnöe ak nööiga körseglings-materislier, berest ielce Kongl. lVIaj:t ansäge sislnämnäe
Prof. 1847 och 1848■ 4 Sami. 2 Afd. 7 Håft.] 1 Slatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 24. lefde och voro till sjötjenst användbara; att Utskotten uti sitt tillstyrkande, i detta hänseende, dessutom gifvit anledning till den förmodan, som skulle äfven den del af de beväringsskyldige som, utan att vara anställda vid handelsflottan, blifvit till sjötjenst indelde, vara förpligtade att fullgöra beväringsskyidigheten lika lång tid, som det vid handelsflottan anställda sjöfolk, enligt Utskottens tillstyrkande, borde utgöra, men att det ingalunda öfverensstämde med rättvisa och billighet, att den beväringsskyldige, som blifvit vid flottan indeld, skulle påläggas en svårare och längre fortfarande beväringspligt än den, som fullgjorde denna till lands; att om äfven nyssomförmälda tolkning af Utskottens tillstyrkan icke vore enlig med Utskottens mening dermed, det i allt fall icke vore rättsenligt, att skyldigheten till sjökrigstjenst å flottan utsträcktes för sjöfolk längre än för andra beväringsskyldige, och att denna utsträckning åtminstone ej borde blifva vidsträcktare än Kongl. Maj:t i den nådiga propositionen föreslagit, hvilket skulle afskräcka hvar och en från att egna sig åt sjömannayrket.
"Att till ärender, hvilka i Bancoverkel böra hemliga hållas, skola räknas de beslut, Fullmägtige fatta och vidtaga i afseende på reella fondyns bibehållande vid faststäldt belopp Den x Augusti f. m. 21 oell oafbrutna fullgörandet af Bankens silfv.ervexling, så att Fullinägtiges öfverlåggningar och beslut baroni ej få yppas, utan särskildt medgifvande af Bancofullinägtige, hvarföre särskildt protocoll öfver dessa ärender skall hållas, sorn jemte alla dertill hörande handlingar kommer att Under hemligt förvar förblifva, intilldess besluten i verkställighet gått,” För öfrigt torde jag få erinra, att, i händelse jeninkningar behöfva göras i ett här improviseradt redactionsförslag, är sådant ursägtligare, än om anecdoten om hustru Carin bchöfver tillämpas på Utskts utarbetade och tryckta betänk. Hr Cederschjöld: Jag utbeder mig att få göra ett försök till sammanjemnkning af de särskilda meningarna genom följande, i det liufvudsakligä med Utsk. instämmande förslag till redaction: ”Att B., St. förklara, med stöd af 86 § Reg.F., jemnförd med 2 §> 4 mom. i Tryckfr.förordn. d. 16 Juni 1812, att till ärender, hvilka i Bancoverket böra liemliga hållas, skola räknas de beslut och åtgärder, Fullniägtige fatta och vidtaga i afseende på den reella fondens vidmagthållande, sä att Fullmägtiges öfverlåggningar och beslut härom ej utan deras medgifvande få yppas, innan desamma gått i full verkställighet, samt att, lill följd häraf, särskildt prot. öfver dessa ärender skall hållas, som jemte alla dertill hörande handlingar kommer alt under hemligt förvar förblifva, intilldes besluten i verkställighet gått.” Gr. Cronhjelm:
Landtman har jag ofta erfarit olägenheterne af besök af vandrande personer, väl med pass försedde, men af så obe - Dr>n 19. December e. m. 177 obestämd beskaffenhet i anseende lill tiden för passets gällande och destinationsorten, att ändamålet med passföreskriften alldeles förfelats. Jag har någon gång af passens innehåll inliemtat, att den eller den förpassas till en aflägsen provins att söka tjenst eller besöka slägtingar, så vidsträckta rnedgifvanden, alt de öppnat rättighet till vandring inom en hel provins, der den förpassade utan åtal kunde vistas livar han funne för godt. Allmänna säkerheten fordrar likväl en noggrannare polisordning, i detta afseende; och föreslår jag, att vid utfärdande af pass må, jemte beskrifningen om den förpassades utseende, utsättas stället, dit passet får begagnas, tiden för dess gällande, vägen, som den förpassade bör, vid förlust af passrättigheten, följa, och tiden för vandringen tillden bestämda orten, beräknad efter vägens längd, med föreskrift tillika, att passinnehafvaren, vid äfventyr att anses passlös om han icke föreskriften hörsammar, bör vid ankomsten till förpasningsorten, anmäla sig bos närmaste Emhetsauctoritet, Kronobetjent, eller der sådan saknas, Kyrkoherden i församlingen, till deras uppmärksamhet under den tid passet begagnas. Då passel påskrifves vid närmaste Landshöfdingesäte eller Stad, bör uppmärksamhet lemnäs derå, huruvida föreskriften i passet blifvit uppfyld, och vid föregifvande, som stundom händer, attpass4 H. 12 Den 12 December e. m. innelinfvaren säger sig hafva under vägen passet förlorat, bör ett sådant, stundom diktadt föregifvande, icke berättiga tili erhållande af nytt pass, utan den samma såsom passlös anses. Det skulle för ordningen vara ganska nyttigt, om det icke vore för mycket besvärligt för de Embetsauctoriteter, som meddela pass, alt förteckningar upprättades, som upptogo dem, hvilka pass erhållaoch föreskrifterne deri, innefattande äfven embetspåskrifter å passen, sorn, i andra orter meddelte, till påskrift uppvisade blifvit.
N:o 2 3 6, i anledning af Herr Nils Settervulis motion, så väl om fördelningen af arbetet emellan Rikets Ständers Revisorer af StatsRankooch Riksgälds-Verken, som skyndsam tryckning af dess Revisorers Berättelser. Statsoch Lag-Utskottens: Km 96, rörande väckta motioner, om angelägenheten, att emellan Riksdagarne förekomma afgörande! af sådana mål, hvilka tillhöra Riksens Ständers pröfning, och om förbuds utfärdande, att utan , Riksens Ständers förutgångne beslut proponera någon allmänhet utgifter. Lag-Utskottets.- N;o 104, i anledning af gjorda anmarkningnr vid bemälte Utskotts Betänkande, i frågan att de publika Authoriteter, som å Kongl. Majus och Kronans vägnar afsiuta Contracter eller Afhandlingar med enskildte, ej må äga, att vid tvist om uppfyllande och tolkning deraf, sjeifve deröfver döma. A liinunna Besvärs och Ekonomi-Utskottets'. Km 103, i anledning af flere vackla motioner, om en friare Handel med Svenska Skogsproducter. Km 104, öfver gjord hemställan, om Comministrars befrielse från skjutsnings skyldigheter för sina Boställen under krigstider. S. D. Lät Borgare Ståndet bero vid föl - Prat. Utdr. d. 16 Maji 459 jande af Stats-Utskottets den .Jtde uti innevarande månad aflåtne och den 13 härstädes på bordet lagde Memorialer, nemligen: J. I4:o.a*2, i anledning af de hos Högvördiga Preste-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets af de 3:ne öfrige Riks-Stånden bifallne Betänkande, angående regleringen af Staten för Ulrir.sdahls Kongl. Lust-Slott. 2. N:o 223, i anledning af de inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningax vid Betänkandet, i fråga om medels anslående för verkställde och hädanefter skeende Reparationer å Opera-Huset. 3.
– Jag vågar slå vad, att han ej känner konsten att tömma mästerbägaren, hvilket hvarje välbeställd medlem af ert skrå förstår. Skola vi låta honom undergå prof? – Ja, ja, sorlade hopen, som nu började betrakta den lille med misstänksamma, hotande blickar. Mästerbägaren, en pokal, rundtomkring försedd med en mängd krokar, på hvilka hängde små skyltar af silfver, prydda med skomakareskråets emblemer, frambars, fylld till kanten med värdens bästa vin. Skyltarne hängde så, att många af dem måste falla af, om bägaren fördes af en ovand hand. – Om sju skyltar falla, är han ingen medlem af ert skrå, fortfor talaren. – Om tre falla, är han det näppeligen, ropade flera. – Godt. Försök nu, min gosse, och akta dig väl, ty består du icke profvet, så skaffas du med bakskjuts på dörren ... – Och får ett kok stryk på köpet, försäkrade flera. – Vänner och skomakare, hemställde den lille i fruktande ton, i det han sköt bägaren ifrån sig, – jag bedyrar, att jag är välbeställd ... – Drick! – Nej, låt den stortalige mannen sjelf försöka! Jag vågar påstå, att han ej skall bestå profvet. – Inga invändningar! Drick! Vinet är godt. Den lille, som fann, att han ej kunde slippa att undergå profvet, betraktade bägaren på alla sidor och förde den derefter försigtigt till munnen. Men all försigtighet strandade mot hans okunnighet i att handtera denna skråklenod; flera af de små skyltarne föllo till golfvet, och knappt hade detta skett, förrän en af kunderna ryckte bägaren ur hans hand och kastade dess innehåll i hans ansigte. – Det är en spion, en Kungsholmare, ropades allmänt, och flera händer fattade i den förskräckte mannen, i akt och mening att behandla honom såsom sådan. Men hans bredaxlade motståndare afvärjde med goda ord det hotande anfallet, tryckte en mössa öfver den lilles öron, förde honom till dörren och slängde honom ut på gatan midt i en ny folkhop, som just i detsamma under skrål och oväsen tågade förbi.
Harwid får till fullgörande af erhallen Nådig, Befallning genom härhos efterföljande remis StatsConkviret i underdånighet andraga, att det nu k ftagasatte Staks-änflag af 666 Riksd. 92 fl. M ärligt underhall för det fa kallade DrottnmghusetM Bihang. Mrssrun/ ris4 Den 6 Julik grundar sig pa Kongs. Majus Nådiga Bref af derk z Oct. »69;, htvilket innehåller, all Kongl. Majit i Noder wille lala conserwera och widmagthälla det Hospital, som Hennes Maju Dest högtälstelige Gemål latil inrätta wid Sanet Johannis Capell ä Norr Malm, i hwilket afseende i Noder befalltes, att för det tillkommande äret och allt framgent dertill skulle ansins och uppföras af de prompteste medel gsvo DalS:mc; lill underdänigst tälje hwaraf i 1694 och alla päföljande arens Hospital-stater lill och med ar 1776 berörde 4002 Daler S:mt oförändrade blifwit uppförde. Uti Kongl. Majus Nådiga Kungörelse och Förordning as den 6 December sistnämnde är angäende gamla Penninge-räntornes uppbärande i Speciemynt utsättcs deras uppbörd icke efter 2 Dal. S:mynt som war Riksdaler-wärdet ar 1696, utan efter Z' Dal.
Vid Riksdagen 1844—45 förnyades framställningen om anslag eller lån af dåv:de Riksdagsfullmm, och beslutade Ständerna, att de vid förra Riksdagen beviljade penningarna skulle anses såsom reserverade och få till det afsedda ändamålet användas med samma vilkor, som förut voro bestämda, och med föreläggande att arbetet skulle vara börjadt före utgången af 1847. Men äfven denna gång såg det lilla idoga samhället sig tvunget att afstå från den medgifna hjelpen, emedan den felande summan 18,554 rdr bko, var större, än hvad köpingen kunde åstadkomma samtidigt med återbetalning af statslånet. Sedan dess hafva Ronneby-boarne under 14 års tid tåligt arbetat på att med egna tillgångar åstadkomma det aldra nödvändigaste af de föreslagna förbättringarna, men det visar sig vara omöjligt att upnå det åsyftade målet, ehuru behofvet blifvit nedsatt till 20,000 rdr rmt och blir det snart nog omöjligt för mera djupgående fartyg att komma in i ån och up till köpingen omkring 3/a mil från hafvet. R. St:r hafva emellertid beviljat både anslag och lån til! hamnbyggnader och förbättringar vid de flesta af Rikets sjöstäder, ja t. o. m. vid flera ganska små platser, såsom Mönsterås, Fröbygårda på Oland, Hästholmen vid Wettern, Ljugaren på Gottland oell Råå fiskläge i Skåne, hvarföre det synes vara billigt att äfven Ronneby kommer i åtanka till erhållande af det biträde, hvaraf behofvet för så länge sedan varit erkändt. Ronneby köping är väl icke någon stor handelsplats, men der finnes dock öfver 1,700 innevånare, 17 handlande, 36 handtverkare och 9 seglande fartyg med 245 lästers drägtighet, 1 fabrik för tillverkning af stärkelse och 1 för glaserade kokkärl af jern samt i grannskapet 1 kopparhammare med valsverk och 1 betydlig klippspiksverkstad, hvarjemte köpingen är naturliga utförsorten för medlersta Blekinges export-artiklar, hvarföre det är af stor vigt, så väl för köpingen, som för orten deromkring, att sjöfarten dit och derifrån blir fri och obehindrad.
Det tycktes, som någon kär hugkomst stal sig på honom, hvilken han ej ville bortvisa. Slutligen sade han med detta egna tonfall, som alltid åtföljer ett plötsligt ombyte af ämnen, och då man liksom med våld rycker sig från ett föremål, det man gerna och uteslutande omfattar, men vid hvilket ens tankar icke ha rätt att uppehålla sig: «Jag ämnar – jag har beslutat, att på en längre tid lemna S ..., och för mitt nöjes skull göra en resa åt andra länder, för att ännu litet färdas omkring, innan jag återvänder hem. Jag ville dessförinnan se er – taga afsked af er. – Minnet af er skall följa mig öfver till mitt fäderneslands berg, och der bosätta sig med mig.» Hastigt afbröt han sig sjelf och tillade med ett tvunget leende: «Tillåter ni det grefvinna?» «Grefvinna! kalla mig icke så. Detta namn är obehagligt, olidligt uti er mun. Kalla mig hellre Arabella som förr.» «Nå väl, Arabella! efter ni så vill. Jag tycker äfven bättre om det så. Detta namn erinrar mig om en tid, som väl icke var lycklig för er, men för – mig. – Nu är det tvärtom!» Arabella såg frågande på baronen och derefter sade hon dröjande: «Och hvaraf vet ni väl, att tiden förändrat sig för mig?» «Derom tala dessa glada, otvungna leenden; dessa höga rosor, som skifta i purpur: helsans och lifvets färg!» «De äro stundens barn; de betyda intet. De spricka ut och dö med känslan, som födde dem; och glädjens stund är kort. Men, sade ni icke,» tillade hon efter en paus, «att ni ämnar lemna –land?» «Sådan är min afsigt,» sade baronen dystert. «Ödet går förut och visar vägen, obekymradt om vi villigt eller ovilligt följa det efter; vi måste dock alltid vara redo att lyda dess vink.» «Hur! Jag förstår icke hvad som så fängslar er vid S***. Jag för min del skulle gerna och utan saknad vilja bortbyta denna bedröfliga och otrefliga stad mot er glada, kalla, men trofasta fädernebygd!»
Skulle någon tillökning bestämmas, borde den åtminstone ej sättas högre än till 20 å 25 procent; men det rätta är otvifvelakligt, att Vattenverksägaren får lösen efter det högsta värde, som Lägenheten kan anses gälla. Friherre Cederjiröm, Jacob'. Den som gjort sig den mödan, att genomläsa LagCommittéens motiver till ByggningaBalken, den skall ock finna, att alla de anmärknings-punkter, som af Herr Gyllenheim blifvit framställde, verkeligen åro besvarade och vederlagde. Jag anhåller få fästa uppmärksamheten på den noggrannhet Utskotten iakttagit, för att bereda Vattenverksågare säkerhet, att ej genom chicaner få sine Verk förstörde. Dervid får jag först nämna, att ingen fråga om utrifuing kan äga rum, med Den 12 Julii e, m. mindre jorden, som skadas, uppgår till VattenVerkets dubbla värde. Derefter, att sedan ver* ket blifvit till högt värde uppskattadt, ägaren skall icke desto mindre för särskillt obehagaf flyttning och för det pretium affectionis han möjligen kan äga för stället ytterligare erhålla 5o procents förhöjning i värdet. Jag hemställer då till hvar och en, om det är möjligt förmoda, att ett bruk af större omfattning skulle komma i fråga att rifvas, med mindre att dell jord, sorn deraf skulle njuta förmon, vore af det värde, att det för Staten vöre en stör förlust om den icke kunde brirtgas i odlingsbart skick. Det år klart, att mindre Vattenverk^ som nu kanske uppdämma flere tiiseiide tunnland jord, gerna kunna betalas nied 5o procents förhöjning. Man har gjort den anmärkning emot Betänkandet, att icke alla de, som genom rifningen vinna, skulle deltaga titi ersättningen. Detta år blott ett alternativ, och det beror af Ridderskapet och Adeln att antaga det andra alternativet, då alla komma att deltaga uti betalnini gen. Beträffande hvad ytterligare blifvit anmärkt af Herr Tham rörande säkerheten för inteckningsågare uti sådane verk, så får jag erinra,’ att om öfverenskommelse enskildt träffas emellan jordägare och Vatten-verks-ågare, finnes intet correctiv, emedan dervid samma Författningar gälla, som vid köp i allmänhet; deremot om
Dessa af ålder brukeliga sammankomster för handel och köpenskap, anses vara nödvändige, såsom medförande lättnad vid utbyte eller afsättning af Stadsoch Landtmanna-produeter; Och de smärre oordningar, som någon gång kunna förefalla, utgöra, i och för sig sjelfve, således icke något skäl till Marknaders afskaflfande, så länge erfarenheten vitsordar att Marknads-ställets läge och öfrige omständigheter befordra ofvanförmälte allmänt nyttiga trafik. — Marknadernes antal här i Länet synes, för öfrigt, icke vara stort, jemförelsevis emot Länets areal-vidd och folkmängd, samt med afseende på tillvarande local-förhållanden. §. 5. Städer. a). Wenersborg. Grundlagd under Drottning ChristinasRegering, på Hufvudnäs då varande Säteris ägor, vid södra ändan af Wenern, som här genom den lilla Sjön Wassbotten och Carlsgraf 7 5o förenar sig med Götha Elf samt förmedelst Slussarne vid Brinkebergs-kulle, Trollhättan och Lilla-Edet, eller nu mera Ström, vid Elfvens utlopp och Hafvet. — Staden, till en början befolkad frun den urgamla Staden Brätte, som varit belägen mil längre söder ut vid slutet af sistnämnde lilla Sjö, har ett för handel och sjöfart ganska gynnande läge samt omgifves af en bördig och väl bebodd Landsort, tillhörande Sundahls Härad pä Dahlsland och Wäne härad af Westergöthland. Jemte de genom Konung Gustaf Adolph den Stores stadfästelse-bref, af den 4;de Januarii 1620, gamla Staden Brätte försäkrade jordägor och lägenheter, blefvo, genom Drottning Christinas privilegier af den 12 November 1646, för Wenersborgs anläggande donerade Hufvudnäs Säteri med derunder lydande hemman och herrligheter, hvarförutan Staden sedermera inköpt till mulbete