Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad den 38 § i förslaget innefattar, återfinnes hufvudsakligen i 12 mom. 24 § och 33 § af. Kongl. Maj:ts nådiga förslag, hvarigenom straff stadgas dels å fullmäktig, sorn i sak förhåller sig oredligt emot sin hufvudman, dels å syssloman, hvilken vid annat uppdrags utförande visar trolöshet emot hufvudmannen, dels ock å den, som i sviklig afsigt förleder annan till oskälig rättegång. I fråga om fullmäktig, upptager det nådiga förslaget härutinnan dock endast till en del de förbrytelser, som omtalas i 15 Kap. 14 § Rättegångsbalken; hvaremot något ansvar ej finnes i gällande lag bestämdt å den syssloman, som visar trolöshet emot sin hufvudman, eller å den, som, utan att vara fullmäktig, svikligen förleder annan till oskälig rättegång. Det har ej heller blifvit ifrågasatt, att ju icke bestämmelser i sistnämnde hänseende äro behöflige, eller att nu omförmälda förbrytelser falla under annan än den nu föreslagna lagstiftningen; men emellertid har Utskottet, söm ansett de af Kongl. Maj:t i dessa delar föreslagna särskilda bestämmelser böra sammanföras i en samt att, till förekommande af missförstånd, omnämna den särskilda påföljd af förlust att föra annans talan, hvartill den fullmäktig, som på förenämnde sätt sig förbryter, enligt Rättegångsbalkens nyss åberopade lagbud, gör sig förfallen, vid uppställning af 2 mom. utaf ifrågaställde § kommit att, med hänsigt till berörde lagbud, gifva detta morn. en lydelse, derigenom meningen å ena sidan inSkränkes och å den andra erhåller en alltför stor utsträckning. I detta mom. talas nemligen endast jorn fullmäktig, men om så väl förledande till oskälig rättegång, som den fullmäktig, hvilken emot bättre vett drifver orättfärdig sak.
Ridderskapet och Adeln ankommet, sedan den 24 nästlidne Maj på bordet hvilande Protokolls-utdrag N:o 225, innefattande inbjudningar i afseende på tull-bevillningen. S04 Prot.-Utdrag den 19 Juli 1854. S. D. Vid skedd föredragning godkändes Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden, N:o 106, om inrättande af en Svensk Lifförsäkrings-anstalt; samt N:o 109, om indragning af Tullkammaren i Fahlun; hvaremot N:o 108, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 89, lädes till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af ett från Vällofl. Borgare-Ståndet ankommet, den 12 i denna månad hordlagdt, Protokolls-Utdrag N:9 327, innefattande inbjudning till de öfrige Riks-stånden att förena sig i Borgare-Ståndets beslut, angående ordalydelsen af 8:te punkten uti den af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, i dess Memorial N:o 102, föreslagna underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit, rörande åtgärder till förekommande af kolera-sjukdomens införande och spridande i Riket m. m., beslöt Ståndet att antaga nämnda inbjudning. Den 19 Juli. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottens den 14 och 15 dennes på bordet lagde Betänkande, N:o 6, i anledning af väckte motioner om förändring af nu gällande stadganden, angående flyttningstid för tjenstefolk. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorde anmärkningar, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 14 och 15 dennes på bordet lagde Betänkande.
Det syntes derföre visserligen mest billigt och rättvist att, till afhjelpande af julen lidande och tryckta» menighetens »elände», botten af det sakta vattendraget under Eimforssa fiskverk upprensades och jemnades samt de tilldämmande verken vid Brokind, som icke kunde visas vara efter laglig ransakning och tillstånd uppsatta, utrefvos, hvarigenom äfven den långt förut ifrågasatta högst nyttiga och oskattbara båtfarten från Småland till mellersta delen af Östergöthland lätteligen skulle kunna åstadkomma*; men då denna upprensning och utrifning icke skulle kunna ske förrän efter anställd rättegång, som, enligt hvad erfarenheten i andra dylika mål visat, förmodligen aldrig komme att taga slut; så tillstyrkte Kongl. Majits Befallningshafvande Nådigt bifall till den i underdånighet gjorda ansökningen om tillåtelse till en grafs upptagande genom ett smalt, hemmanet Linnäs tillhörigt, land på sidan om det naturliga vattendraget mellan meranämnde 2:ne sjöar. Uppå »Direktionens för Kinda kanalverk i Östergöthland» underdåniga ansökning om åtskilliga förmåner och rättigheter till detta kanal-arbetes befordrande, meddelades en Kongl. Resolution härom under den 5 Oktober 1802; 8 S/mJg[Jtakottet* UtWmndc, N:o 163. hvarefter arbetet också påbörjades, men blef snart öfvergifvet. Under den sednaste tiden hafva ånyo vidtagits förberedande anstalter och åtgärder, med hänsigt till ifrågavarande arbets-företags utförande efter förändrad plan, samt på ett sätt, att derigenom vunnes det dubbla ändamålet: att erhålla en betydlig jord-förbättring och landvinning inom nedannämnde socknar, samt dessutom få en oafbruten sjö-kommunikation mellan skogsbygden och slättlandet inom en af rikets bördigaste och folkrikaste provinser.
St, Prut, l82,- £'te Sdjol, 378 BevillningsUtsiottets Betdnlancitn. medborgare», på publika författningars helgd grundade rättigheter, att alia sådana utländska Fabrikater, som knnna tillverkas inom Landet, böra vara förbjudne icke allenast till införsel utan äfven till förbrukning; men åter sådana, som icke kunna här i landet tillverkas, och i anseende till våra hehofver eller tilltagen Lux blifvit numera oumbärliga, må till inför» sel tillåtas, emot en så billig Tullafgilt, att fördelen af Tullförsnillning icke öfverväger jisquen vid dess begående. Detta mitt anförande, anhåller jag må åtfölja Höglofl. Utskottets Betänkande till samtlige Liks-Stånden. Herr Bogge afgaf till Protokollet ett skriftligt anförande af följande innehåll: Då jag icke kan anse det vara förenligt med Rikets Höglofl, Ständers rätt, att tili Kongl. Maj:t öfverlemna rättigheten, att efter Riksdagens slut förbjuda införsel och förbrukning af någon vara hvarå, Tull-bevillning blifvit af Riksens Ständer bestämd , eller att efter omständigheterna densamma minska eller förhöja med undantag af Spannemål, beläst derigenom skulle kunna 'uppkomma minskning i den på^ räknade Bevillnings Summan ; så får jag reservera mig mot Höglofl. Utskottets i detta afseende fattade beslut , samt i förening dermed göra några anmärkningar, i anledning af Herr Limnelii afgifne särskildta yttrande, son/ torde få åtfölja Betänkandet till samtlige RiksStånden. I fjorton år hafva Rikets Ständer antin. Btvillnings-Utskotuis Betan/tanden. 179 gen underlåtit att utöfva sitt i Grundlagen förvarade ratt, att sjelfve bestämma den af Stora Sjötullen utgående BevilIning , eller ock under så egna och så olika former öfverlemna! utöfningen deraf, att den snarare liknat en ovilkorlig, än en öfverlåten myndighet.
Riksdag till 1828 års slut anvisade, nemligen; Stats-anslag Ränte-lle veimer — 1,333,333: 16. — Tillhopa B:eo R:dr 1,62.5,925: 44* 5* För hvilken Summa erhållits R:dr Silfver , . 595,793: 38. 9. Hvarförutan då (till och med den sista September räknadt) hade ingått i Vexling för R;dr 774,14.8: 26. i Banco-Sedlar, R:dr Silfver 290,312: 10. 8, Summa R:dr Silfver 886,106: 1. 5. Derefter har under de sista 3:ne månaderne af år 1828 dylik vexling ägt rum för en Summa af B:co R:dr 147,980: 2. 8., hvarföre influtit R:dr Silfver 55,492: 25. —r Tillhopa intill 1828 års slut R:dr Silfver 941,598: 26. 5. År 1829 har ytterligare i Silfver och Guld ingått: För årets Stats-anslag B:co R:dr 66,666: 3a. R:dr Silfy. 2 5,000: —■ —• Samt vidare för utgifne R;dr B:co 1,907,344: 38. i nya Sedlar, dels efter contract, med eller utan förskott, dels genom omedelbar vexling ...» R:dr Silfv, 715,138: 36. 3. jemte Ducater 59, som vid inköp motsvarat å 94 sk. f » rji5: 26.—- Under åren 1824 till och med 1829 har alltså erhållits genom köp och vexling sammanlagdt: ^ Rtdr B:co. R-.dr Silfver. Enligt Fullmägtiges anmälan hafva, i anseende till en alltjemt fortfarande knapp Vexel tillgång, under loppet af innevarande år ej några tillfällen yppat sig, att genom conlrahering införskaffa
R:dr, derunder begripne 84 Tunnor Spannemäl. 8.0 Beträffande åter Stats-Contoir.efs Förslag om öfverflyttning å Stat af det arfvode, 50 R:dr i månaden, som, enligt E. K. M:ts Nådiga Bref den 23 Junii 1820, blifvit tillagdt Chefen för Stockholms Bscadre af Arméens Flotta, under den tid nu mera aflidne General-Amiralen, Friherre von Stedingk uppburit Chefs Lön vid nämnde Escadre, så och i händelse denna utgift kommer att fortfara, anse Riksens Ständer densamma, såsom varande af temporaire beskaffenhet, böra utgå af de medel, som för oförutsedde militaire utgifter varda i Nåder anslagne; hvaremot och enär de, vid Arroeens Flottas Stockholms och Götheborgs Escadre, anstälde Tygmästare, hvilka innehafva ständiga och sysselsättande .befMtningar, hittills saknat Löne-anslag på Stat, Riksén* Ständer funnit för godt sam - 9^ Underdåniga Skrifve!sert tycka, att, pä sätt Stats-Contoiret tillstyrkt, § Sta? må uppföras de arfvoden, som E. K. M., uti Nådigt 15ref af den 15 December 1819, beviljat nämnde Embetsman med 250 R:dr hvardera. 9:0 I anledning af den uti Stats-Contoirets underdåniga berättelse framställde fråga, att ett arfvode fcr Commendanten i Götheborg kunde varda å Stat upptaget, hafva Riksens Ständer inhemtat, att detta Commendants-Embete tillförene varit förvaltadt af en Officer vid Götha Artilleri-Regemente, hvilken icke dervid njutit särskild Lön eller arfvode, men att då nuva-’ rande Commendanten erhöll afsked från ÖfversteLieutenants-beställningen vid nämnde Regemente; E. K. M.. genom Nådigt Bref af den 13 Martii 1819, tillagt honom ett årligt arfvode af 600 R:dr.
Hittills har det kunnat gå an, emedan Hof-Rätterna icke äro mera än 3 till antalet och deras advokatfiskaler haft sig ålagdt att till Riddarh.-Direkt:n insända sådana förteckningar, men att ålägga Rikets 100 domstolar enahanda skyldighet, har, såsom redan nämndt, icke synts Utsk:t tjenligt, och detta är anledningen hvarföre icke någon hemställan i sådan - syftning blifvit afgifven. Frih. Leuhusen: Det är visserligen sannt, att det, enligt R. o. Ad:ns beslut, åligger Riddarhusfiskalen att göra anteckning om adelsmäns konkurser; och sådant kan ske, emedan, enligt gällande författningar, kungörelser om konkurser skola i Postoch Inrikes-tidningar införas; men i afseende å brott införas icke några kungörelser i tidningarne och följaktligen är det endast tillfälligtvis som Riddarhusfiskalen kan derom erhålla kännedom. Jag kan icke tolka 1787 års K. Bref annorlunda, än att det ålegat alla domstolar att insända underrättelse om alla nesliga brott, som blifvit af adelsmän begångna och denna tolkning bestyrkes af stadgandet i Riddarh.-0:n. Svårigheten i detta afseende för domstolarne torde icke hädanefter blifva större än hittills. Jag vidblifver mitt förra yrkande. Gr. Sparre: Jag finner icke någon anledning att antaga, att R. o. Ad:ns medlemmar äro brottslingar, och lika litet som en korporation eller ett bolag af sina medlemmar fordrar företeende af frejdebetyg för rättighet att deltaga i ofverläggningar, lika litet synes mig, att särskilda åtgärder äro af nöden för att bevisa, att bland de af R. o. Ad:ns medlemmar, som anmäla sig till deltagande i R. o. Ad:ns öfverläggningar, någon är obehörig.
Om man än medgifver, att särskilda Stånd måste finnas för att upprätthålla representationens beståndsdelar; så invänder man dock, att den fördelning, mellan kamrarne, hvilken Utsk. gjort, är oriktig, emedan det finnes alldeles samma beståndsdelar i den ena kammaren, som i den andra. Den ena är således blott ett echo, en skugga af den andra ; det vore derföre bättre att flytta dem tillsammans och öppet erkänna, att man icke har mera än en kammare. Vill man hafva 2:ne, så måste det finnas karaktersskilda elementer i hvardera, eljest tjenar fördelningen till ingentig. — Om så vore, hvaruti bestå de nödiga karaktersskillnader? Jo, de äro mångahanda. Det skall företrädesvis vara ungdom i den ena och ålderdom i den andra kammaren. Månne åtskiljandet vore förståndigt, i fall ungdomen är för yster och ålderdomen för trög? Månne det icke är klokare, att låta de unga muntra upp de gamla, och de sednare hejda de unga? Så har vår Herre gjort, som låtit äldre och yngre lefva tillsammans i verlden. Man vill, att den högre bildningen, eller att de upplysta skola sitta för sig och de okunniga för sig. Ville man likaledes åtskilja själ och kropp, så finge man väl se hvad de uträttade livar för sig. Man yrkar vidare, att de fattige skola sitta afsöndrade från de rika. Det är just på det sättet, som de fattiges ovilja och afund mot de rike skulle få sin rätta näring, och hvarigenom de mindre bemedlade skulle retas ali anfalla de förmögnare samt sålunda förstöra samhället. Hvarför klagar man nu öfver de fattigare folkklassernes moraliska förderf, deras brottslighet och fiendtlighet emot samhället? Utan tvifvel derföre, alt husbonde och tjenare äro mera skilde från hvarandra 1111, än tillförene. Då man lagligen kände olikheten i hvars och ens Stånd inom samhället, då lefde man närmare och bättre tillsammans, än nu, då man förer jemlikheten på tungan, men håller sig långt derifrån i sjelfva verket.
Justitiae-stats-ministern Grefve Posse, skulle verkställas gemensamt med domsagornas delning, under förutsättning att civila rättegångar och mål angående häktade personer komma, såsom hittills, att handläggas af en^och samma domare, och å den andra sidan kostnaden, enligt mitt förslag, för centraliserade ransakningshäkten och särskilda brottmålsdomstolars organisation. Enligt denna kalkyl skulle kostnaden för cellfängelser uppgå en gång för alla enligt Grefve Posses förslag till 3,286,400 men enligt mitt förslag till 2,434,800 så att i denna kostnad understiger centralisationssystemet, eller mitt förslag, regeringens, genom Grefve Posse uppgjorda, med B:co R:dr 851,600 enligt Grefve Posses förslag, ränta och administrationskostårligen nåd till 362,024 enligt mitt förslag, ränta och administrationskostnad jemte särskilda domares, ledamöters och åklagares aflöning till 362,088 utgörande skillnaden i denna del således . , . B:co R:dr 64 hvarförutan, genom särskilda brottmålsdomstolars inrättande, staten skulle undgå kostnaden af tingshus i de nya domsagorne enligt Stats-ministern Grefve Posses reviderade förslag; uppgående denna kostnad till 277,000 R:dr B:co, då jag likväl beräknat värdet af de gamle tingshusen, som skulle bortsäljas, till det temligen höga beloppet af 500 R:dr stycket, och nybyggnaden af hvarje tingshus till den, kanske allt för lågt tagna summan af 3,000 R:dr.
Yi mötas tyvärr oftast af nödvändigheten att hushålla, då välviljan leder oss till önskningar, afseende vissa yrkens bästa, och nödgas ej sällan uppoffra framtida fördelar för närvarande tiders kraf. Efter denna inledning är det visserligen mindre väntadt, alt jag bekänner mig vara förekommen af den värde Ledamoten i en Motion, hvarmed jag umgåtts de tre sist förflutne Riksdagarna, men alltid uppskjutit af anförde anledningar. Jagar dock lyckligare än den värde Ledamoten, att kunna anvisa en tillgång för utgifterne, redan för många år tillbaka afsatt för detta ändamål; men för att träffa denna tillgång, nödgas jag upptaga Ridderskap!;ts och Adelns tid med en berättelse, vigtigare för ämnet, än mången princip-byggnad , hvarifrån man vanligtvis söker leda sig lill projecterade beslut. Från långliga tider tillbaka bade Arlillerie-Regementerne ett anslag af vissa centner Krut på hvarje Compagnie till exércilie-ammunition, och som detta anslag var ganska betydligt, kunde man endast använda en del deraf; resten försåldes och delades mellan C om p agn i e B ela 1 e t, enligt gammalt bruk. Man lyckades ändteligen rubba denna ekonomi, och i anledning af ett inlemnadt förslag till mera vetenskapliga D e n 4 D e c e tn b e r e. m. 355 Artilleri-öfningar och försök, som bifölls, blef rict möjligt för öfverbefälet att uträkna på lodet, hvad. som skulle åtgå af det anslagna krutet. Resten försåldes årligen med hög vederbörligt tillstånd för gemensam räkning, och bildade en fond, hvarutur Stipendier bland annat skulle utgå till ArlilleriOfficerare, som reste utomlands, för att utbilda sig i yrket. Jag bekänner, att jag och en afliden vän, ÖfversteLieutenant Berg, hade i sigte vid Cassans formerande möjligheten att komma i åtnjutande af dessa Stipendier; men kriget afbröt våra förhoppningar, och Cassan fanns orörd i Kongl. KrigsCollegium vid 1809 års Riksdag, då Rikets Ständer uti Statsverkets betryckta tillstånd funno för godt, alt taga den jemte några andra Cassör under sin vård.
Uti en rid som denne, skulle jag hafwa försyn, alk framkomma med propositioner ledande till ökning afallmanna ukgifterue, om ej min öfvertygelse och min källsta för fäderneslandets fordringar, aldeles fkiljde fran egne afsigter, bjuda, art man bör upoffra för ali trygg och lugn ärnjuta lagen genom en hedrad och märdigt underhallen domare corps, som nu af hederskänsla ser egennytta, med förakt, och har efter aldre Kongl, stadgars princip, rättighet begära, flerdubbelt i aflöning emot nn, me» ätnöjcs wisserligen med >,undre än dubbelt, ty de, sa wäll som alla andra redligs man i staten, känna statens knappa tillgångar emot dagligen ökande behofwcr. Sättet, arc astadkamma den summa som erfordras för atk erna ändan,alet, har jag smärt an förestå; men om jag allenast beräknar ungefärligen kwä stillingar banco fason, ökad capitations afgift för HofRättcrnes aflöning pä den bewillningsgifwande masian af swenska folket, som utan undantag, behöfmer anlita domaren, sä blir tillgängen tillräcklig, och swensta folket har blott fullgjort sin uräldriga, ' ädla Den 28 Maji. 38Z ädla sedwana, att gifwa deras domare Ulwägar, alt, sjelfständig? och oberoende af annat an lagen och samwetet, tolka rätkwisans bnd. Destutom får den aran nämna en annan tillgång, nemligen, arr Lagmans och Häradshöfding? räntan, hwilken i äldre lider betaltes med säd, men sedan förwandlades till 12 st pä matlager, hwaras HrfRärterne och under domare nu lönas, förökes lill 24st, hwilket sa mycket mindre kan anses för obilligt, som den tiden berörde ränta sattcS till 12 st, Veste, da swarade emot warder as ^ runna rag, h ware mot den nu förcsiagne fördubbling kill 24 st, efter 6 ^
Enär\ de sålunda förenade pensionsinrättningarnes inkomster, bestående af ränleafkastningen utaf deras utlånta kapitaler samt inträdes-, befordringsoch firsafgifter, äfvensom löncbesparingar vid inträffande ledigheler inom Riksgäldskontoret, i anseende till minskningen af delta verks personal och de utaf densammas löner utgående årliga bidrag, uppgingo till ett alltför ringa belopp i jemförelse med de pensioner, den gemensamma enkeoch pupillkassan mäste utgifva, hvaraf större delen tillgodoföll enkorna och barnen efter de indragna tjensternas innehafvare, vid hvilket förhållande kassans samlade kapitalfond, åtminstone under den närmaste framtiden, skulle komma att undergå en vid dylika inrättningar mindre vanlig och för deras delegare alltid bekymmersam minskning; så och enär tjenstemännens vid Riksgäldskontoret årliga bidrag till kassan, motsvarande 15 procent af pensionsbeloppen, syntes icke billiglyis kunna vidare förhöjas, medgåfvo Rikets Ständer vid 1844 och 1845 års riksdag, att, derest vid afslutandet af enkeoch pupillkas - Stats-Utskotlets Utlåtande, Äfrö 194. 19 sans räkenskaper för 1844 och följande är sig visade, alt kassans inkomster under äret understigit utbetalaingarne, skulle bristen, till ett ärligt belopp af G00 R:dr, fa utaf Riksgäldskontorets medel godlgöras, under förbehåll, att hvad som af della anslag för elt år ej behöft användas, icke finge för ett annat år af kassan tillgodonjutas, samt att ej mindre delegarnes bidrag, än pensionerna under tiden, utginge utan förändring i deras förut bestämda belopp.
Det är anledning till anmärkning emot Chefen och Föredragande Stals-Rådet för Civil-Departemenlet, hvarom remiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Stockholm den 16 Augusti 1844* STOCKHOLM, Lundberg & Comp., 1844. Ståts-Utskottets Memorial 3 N.o Q, Ulalande N.-o to. I N:o 9. Arik. till Exp. Utsk. den 16 A tig., 1844 kl11 f. ,n' Memorial. Från Hedervärda Bonde-Ståndet har Stats-Utskottet erhållit remiss å 3:ne serskild?, utaf Jonas Johansson och Peter Persson från Jönköpings Län, samt Efraim Larsson från Elfsborgs Län väckte, motioner, angående upphörande af eller nedsättning i personliga skyddsafgiften; men som dessa frågor röra de allmänna grunderne för den blifvande bevillningens fördelning, får Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom. Riksdags-Ordningen, dessa motioner återlemna, för den åtgärd, Rikets Ständer finna med nämnde § öfverensstämmande. Stockholm den 23 Augusti 1844. Arik. till Exp. Utsk. den 26 Aug. 1844* kl. 5 e. m. Utlåtande 3 i anledning af återremisser å Memorialet N:o J 3 angående aflönings-förskott till den hos Riks-Stånden och Utskotten anställda betjening. R:gs-Afd.
— Man skulle på denna tafla få se särskildt grupperad den fråga, som en föregående talare till en del behandlat, nemi. den Danska, — en fråga, som rörer Sveriges yttre politik, det vill med andra ord säga, dess ära. Vi veta alla, huru Svenska folket, detta lilla, i höga norden tillbakaträngda, folk, kämpat och lidit i sin sträfvan till det ideela målet: nationens anseende i andra länders ögon, ett mål, sorn för detta folk betyder så mycket. Vi hafva sett, huru detta folk uppoffrat sin sista skärf, spännt sin sista häst från plogen, skickat sina söner, kanske familjernas sista stöd, ut i kriget lör att under segrar och eröfringar lossa förtryckta nationers bojor, gödande slagtfälten med sina hvitnade ben. Och denna ära, sorn 12 Den i April f. m. blifvit af minnet med ovanskliga drag med sanningens griffel tecknad på häfdens blad oell som på ryktets vingar flugit till Europas, kanske verldens yttersta gränser, man kan fråga.- huru liar denna ära nu blifvit häfdad, då ett med oss genom otaliga band förenadt broderland af ölvermakten lem för lem sönderslets och blödande bad om vår hjelp? Huru har man svarat? Kanske får man söka svarat i första Mose Bok: »Skall jag taga vara på min broder!» Och Sveriges finänciella och ekonomiska tillstånd, Mine Hrr! Den bild, som för några år sedan tecknades med gyllene drag och smyckades med friska blomsterkransar och i sådant skick framställdes för nationen, som dansade deromkring, liksom kring den gyllne kalfven, denna framställer sig nu i en annan, fruktan uppväckande dager, och kanske stå snart de, som mest bekransade den rådlösa, med de förvissnade blomsterkransarne i sina darrande händer, och de bortfallna blomstren, som betäckte belätet, framvisa nu för Svenska folket densamma i all dess nakenhet, snart ett skelett utan både blod och kött. Vidare skulle vi få se vårt försvarsverk, hvars tillstånd kanske skulle kunna ge oss nyckeln till gåtan om vår Danska politik.