Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Transport 2,587,350: blifvit beräknadt, utgörande, efter 6 r:dr tunnan 634,170: äfvensom Rikets Ständer ansett någon förändring icke böla ega rum i afseende å den del af berörde kronotionde» som är statsverket behållen och hvilken vid sednaste sta tsregleringen upptogs till 20,000 tunnor, hvadan, med bibehållande af sednaste förslagsvärdet, G rxlr tunnan, samt i öfverensstämmelse med hvad E. K. M. uti den nådiga propositionen jemväl föreslagit, denna statsinkomst beräknats till ...» 4:o Kronotionde-lösen ejter bestämda prisery upptagen vid sednaste statsregleringen till 4,800 r:dr, har under åren 1841—1845 utgjort i medeltal 4,829 r:dr, hvadan densamma blifvit oförändradt beräknad till 5:o Arrendemedel af Kungsgårdar och andra kronolägenheter. Uti denna inkomsttitel har E» K. M., med tillkännagifvande, att den tillökning uti arrende-spaminden, som egt rum under de sednare åren, tillkommit derigenom att, vid nya arrendens uppgörande, penningarne till det mesta förvandlats i spanmål, föreslagit den förhöjning, att penningarne skulle upptagas till rxlr 25,000: och spanmålen till 16,000 tunnor» å 6 rxlr tunnan, 96,000: (dier tillsammans 121,000: — men då medelberäkningen af denna statsverkets, inkomst, utvisande för åren 1841—1845 en summa af, i penningar, rxlr 27,515: och i spanmål 14,921 tunnor, å 6 rxlr tunnan, 89,526: eller tillsammans 117,041: — -— alltså icke uppgår till det af E» E. M. i nåder föreslagna T ra nsport 3,346,321): 120, (400. Expeditions Utskottets Förslag lill und.
- cj^.nligt här nedan följande beskrifning kan hvarje ^ husmoder sjelf bereda en utmärkt god och dertill billig sockersirap för sina hushållsbehof, ja, hvarför ej till och med, om fabrikationen drifves i större omfattning, till afsättning och inkomst. Metoden är oss meddelad af en bland våra läsarinnor, som sjelf många gånger och med tillfredsställande resultat begagnat sig af den. Man tvättar en tunna potatis väl ren, rifver sedan potatisen, häller några skopor vatten öfver potatismassan och silar den derpå genom en grof sikt. Detta tillgår på så sätt, att man ställer sikten på lister af trä, lagda öfver en ren så, som till en tredjedel är fyld med vatten. Man fyller nu en kanna eller något mera af potatismassan på sikten samt slår ett stop vatten deröfver; omrör och kramar det sedan med händerna, så att stärkelsen afsöndras. När detta är gjordt, kan man se, om man häller ännu ett stop vatten öfver massan; flyter detta fullkomligt klart från sikten, så är denna qvantitet färdig att ta bort. Man börjar så om igen med en ny portion massa. Då alltsammans är siladt, låter man sån med vattnet och stärkelsen stå ett dygn (på detta sätt bereder man äfven potatismjöl: man byter då om vatten fyra dagar å rad samt rör upp stärkelsen för hvar gång, man bytt o m; häller sedan af vattnet, lägger upp stärkelsen och torkar den i en ej allt för varm ugn); sedan häller man af vattnet och stärkelsen upptages i ett kärl af trä. Nu tager man en fin sikt, lägger några S i sender af stärkelsen på sikten samt begjuter den med vatten, under det man rör om med en sked. Då allt på detta sätt är siladt, få vattnet och stärkelsen stå i sån ännu ett dygn. En väl blankskurad kopparkittel sättes nu på spiseln, uti kitteln hällas tio kannor rent vatten tion ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör hvarpå i en fin stråle igjutes ett &lt;8 engelsk svafvelsyra, under det man omrör med en träspade.
För Lifoch Släpmunderingspersedlarna; genom tillökning i regementenas beklädnadsanslag, efter innevarande års pris, utgörande 13: 79 per nummer vid norra och 13: 83 vid södra regementet, och således för hela den nu ifrågavarande nummerstyrkan: vid det förra regementet R:dr 2,523: 57. vid det sednare . » 2,793: 66. 5,317: 23. 2:o. För remtygs-, personella utrednings(kapolterna inbegripna) och trosspersedlarna, genom tillökning i statsanslaget för Försvarsverket i allmänhet, hvarifrån detta underhåll bestrides och som kan beräknas till 4 rdr per nummer eller för 385 nummer 1,540: Bil. N:u 3 b. (ill Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. Nio /, om Statsverket 1865. 153 Transsumt af Protokollet öfver Landt]örsvars-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rädet å Stockholms Slolt den 26 September 1865. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes ärendena, Grefve Manderström Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld. Stats-Rådet Carlson anmäldes vara af opasslighet förhindrad att tillstädeskomma. Chefen för Landtförsvars-Oepartementet, Stats-Rådet Reuterskiöld föredrog i underdånighet: l:o.
Med ändring af hvad 8 Kap. 7 § Arfda-Balken stadgar derom ali barn, som äro aflade i lönskaläge utan äktenskapslofven, eller i hordom, ej må taga annat arf än efter egna barn och bröstarfvingar, förordnas, att oäkta barn, som ej är afladt under modrens äktenskap eller i förbudna led, må, derest modren låtit såsom sitt harn anteckna det i kyrkoboken för den församling, i hvilken bon då var kyrkoskrifven, lika med äkta barn taga arf efter sin moder i den egendom, som ej utgör bröstarfvinges laglott.” Justitie-rådet Södergren utlät sig härefter: ”Då jag i mitt yttrande bos Högsta Domstolen den 22 Mars innevarande år öfver det remitterade förslaget i della ämne förklarade mig icke finna någon betänklighet mot den väsendtliga syftningen af förslaget, måste jag dock lägga synnerlig vigt på de af mig biträdda anmärkningarne om nödvändigheten af närmare och säkrare bestämningar i afseende på tillförlitligheten af de kyrkoboks-anteckniugar, som skulle gifva den för ifrågakomna lags tillämpning nödiga visshet derom, att oäkta barn verkligen blifvit af den föregifna modren erkändt. Lika litet, som jag kunde önska, att lagstiftningen skulle bereda utrymme för de misstag, hvarigenom, på grund Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition N:o 35. 13 af osäkra och förvillande uppgifter till presterskapet vid oäkla harns anmälande till dopet, eller vid andra tillfällen obehöriga personer kunde intränga i aflidna qvinnors familjkrets, för att der med de verkliga arfvingarne dela ari'; lika litet kunde jag vilja befrämja tillkomsten af en lag, som kunde hos oäkta barns mödrar väcka föreställningen, alt genom lagen vore ordnadi om dessa barns delaktighet i de tillgångar mödrarne kunde vid deras frånfälle efterlemna, så att någon omsorg derför medelst upprättande af testamente icke å mödrarnes sida erfordrades, men dock genom obestämda, tvetydiga stadganden beredde åt de efterlefvande oäkta barnen faran af misstag i förutsättningen, att deras härkomst kunde tillförlitligen ulredas och blifva säker . grund för deras rätt i qvarlåtenskapen.
I öetta bän86enl!e liar Xongl. Na^':t inbemtat, att lia kör nä8tlillet är 1843 uppbörclen ak tullmeclel utgjort 3,706,909 Hulr, bär tolag8-metlel8-uj)pböräen uppgått till 371,405 kuli-, 8amt aäluncia inotavarat ungekäi ligen 10 proeent sk tull-uppbörllen; oeb vill Kongl. lVlaj:t, mell anlellning ak lietta körbällanlle, köre8lä äet allmänna 8ta6ganlle, att, i 8ammanirang med tullm6iilen8 elarering, 10 proeent ä tull-akgikterne kör 8a väl inkommanlle 80m utgäemle varor böra, uncler benämning i 8er akilll column llebitera8, genom ^'ullkamraine uppbära8, oeb, i likbet mell livall kör akgikterna till Hamletoeb 8^öksrt8-kon6eii 8amt bäk-inecllen eger rum, i ^'ull-verket8 räk6N8kap6r i6ilovi8a8, 6erviä veclerböranäe, 8a80m vedergällning kör lie t ökalle uppbör68be8väret, tollie böra tille!känna8 rättigbet att ä tolag8- er8ättningen beräkna 8ig till gollo enabanlia uppbörä8-proeent, 8om kör tullmellleii är 8ta«lgai1.
Hvad först angår Erkebiskopen, måste han i sina särskilda egenskaper af Styresman för ett folkrikt och vidsträckt stift, Prokansler vid rikets högsta Universitet, och Prcste-Ståndets Talman vid riksdagarna, behöfva och egor grundade anspråk på en högre lön, än som för do öfrige Biskoparne kan komma i fråga. Jag antager, att hans nuvarande löneinkomster icke öfverskrida bcliofvot, och att Erkebiskopens lön vid en blifvande reglering med skäl skulle kunna fastställas till 16,000 R.dr Runt jemte fri hostad, en förmån, som jemväl vid alla följande beräkningar förutsättes. Äfven för Biskoparne i Lund och Göteborg torde — med afseende på bcskaffenheten af deras stift, den förres egenskap af Pro-kansler vid Lunds Universitet och dyrheten af den ort, hvari den sednare måste lefva, ■— en ökning utöfver don föreslagna medellönen vara af bcliotvet påkallad, och jag föreställer mig att för Biskopen i Lund lönen skäligen kan fastställas till 15,000 samt för Biskopen i Göteborg till 14,000 R:dr Runt, ett belopp från hvilket den nuvarande biskopslönen i Göteborg föga skiljer sig. Likaledes lärer storleken af Linköpings stift, hvilket både i afseende på folkrikhet och pastoraternas antal är det tredje i ordningen inom riket, utgöra en giltig anledning att för Biskopen derstädes beräkna lönen något öfver mcdclbeloppet oller till 13,000 R:dr. Deremot torde i de båda, i hänseende till vidd, folkmängd samt socknarnes och det ordinarie presterskapets antal, minsta stiften, nemligen Calmar och Wisby, biskopslönen utan olägenhet kunna nedsättas något under medeltalet eller till 10,000 R:dr Riksmynt; Skulle detta underdåniga förslag pröfvas vara med billighet öfverensstämmande, blir det för samtlige biskopslönerna erforderliga belopp 150,000 R:dr Runt.
3:o likaledes på viss förfallotid, som ej får öfverskrida ett år. fl) emot låntagares skuldsedel samt borgen såsom för egen skuld af en eller flere vederhäftige personer, de der borga en för alla och alla för en. b) emot låntagarens skuldsedel med hypothek af ett med borgen på nyssnämnde sätt försedt skuldebref. Skulle medlen ej heller på dessa sätt kunna i låneväg användas, äger direkl.-n att 4:o inlösa sådana räntebärande obligationer, som här ofvan i 2:dra punkten litt: a och b nämnde äro; 46 Den 17 Maj. På direktris bepröfvähde>' ankommer, huruvida de i 3:dje punkten lilt. a omförmälda lån, emot skuldsedel med borgen, må vid förfallotiden omsättas; dock böra, sä vidt sådant skall kunna beviljas, såväl den upplupna räntan, som minst ^ af primitiva kapitalet inbetalas; och erfordras för bifall till så beskaffade lån eller omsättning deraf, att alla i beslutet deltagande ledamöter i direkt:» äro derom ense. På detta sätt må icke mer än 6,000 r:dr utlånas till en och samma person. § 2. Fast egendom, hvarå lån emot inteckning lemnäs må, är frälse-säteri, rå- och rörs-, inoch utsockne samt frälsehemman, frälse-ränta, berustad!- och skatte-säteri, skatte-rusthåll och andra skattehemman samt försäkrade, väl underhållne och fördelaktigt belägne stenhus i Stockholm. § 3.
Det innefattar twänne frägor. Oen eya angär skatten, och den bbr af Bewillnings-tttskottet determinera-, den andra angär sättet huru BräntpinS-bränningcn skall förrättas, och betz bestämmande tilhör Economie-sttskottrt. Dä den sednares afgörande efter sakens natur bbr föregä den förras, tror jag säledes att äter-rcmiyen bör ske till Allmänna Bcswärshch Economie-Utffottct, och att mälet sedan i frägan ym flfgifkey bör hänwisas tjfl BeipillniflgS-Utffottetr Herr Grefwen ych Landt-Marsk alken proponerade derefter att Allmänna Bcswärsvch Economic-Ulskottets Betänkande rörande Magazinerne och B? änwins - bränningen ställe till Utskottet äterremitteras, ätföljdt af de under öfwerläggningen derwid gjorde anmärkningar, och att, sedan Utskottet öfwer desi anmärkningar sig yttrat, frägan i blyad som angär sjelfwa afgiften mätte fä hänwisas till Bewill? pings-Utskotket, BiföllS. UpsästeS ett af Expeditions-sttstottek ingifwlk sä lydande Wörd - Den 2Z September. 9?r Wördsamt Memorial! Pä det de i Riksens Högloft. Ständers klena sågne Allmänna beslut mä kunna, allt efter frägornas beskaffenhet, dels successivt erpcdlcras, dels samlas för att sedermera i ett sammanhang upfattas, fär hoS Riksens Högloft. Ständer Expcditions-Utskottet wörd» samt anhälla, att detsamma nu och framgent under Riksdagens lopp mätte jemte förteckningar öfwer redan afgjorda mäl, lämnas del, ej mindre af de ämnen som fordra Utskottets skyndsamma ätgärd, än äfwen sä» hana som uti Riksdags-Bcflutes höra instöta. Stockholm d. 2Z September 1809.
Vet du då ej hvilket öde, som drabbat din far?" "Jo, jag vet det", svarade ynglingen sorgsen, "och jag vet äfven, att båda hans bäste vänner, 'mäster Hans' och Franz Schwanenfelz samt Arnold äro i fängelset, misstänkte för delaktighet i min faders brott, som katolikerne kalla det." Och vid dessa ord spelade ett bittert löje kring hans hårdt slutna läppar. Han fortfor: "I skymningen smög jag omkring i närheten af det hus, der fångarne förvaras. Det ligger alldeles invid floden. Kunde vi blott få veta i hvilket rum de äro, så " "Tala lägre, pojke", afbröt handskmakaren och lade hastigt ena handen öfver Gerhards mun. "Här ha väggarne öron." De fyra männen drogo sig försigtigt några steg tillbaka, så att mörkret kom att ligga tätare omkring dem. Sedan de noga sett sig omkring och med tillhjelp af hörseln sökt utforska om någon lyssnare dolde sig i närheten, fortfor Gerhard: "Jag måste till hvad pris som helst, försöka att rädda min fars trogna vänner, annars ska' jag aldrig kunna lefva en enda dag längre med lugnt samvete." "Det är vackert af dig", sade gevärssmeden, "men det går troligen inte för sig, så länge vi ej få hjelp af svenskarne." "Men, det är just det som vi få, och det redan i morgon", hviskade Gerhard så lågt, att en spion icke skulle kunnat höra det med mindre han stått invid talarens sida. "Jag såg i Stettin att svensken beredde sig till uppbrottet", fortfor han med samma lågmälda stämma, "och när jag frågade efter resans mål, lät man mig förstå, att den svenske kungen hade för afsigt att helsa på Fernando da Oapua och tillbringa juldagarne hos oss. Ungefär på samma gång som jag lemnade Stettin, gick den svenska förtruppen från Damm, och det är, som I veten, blott två mils väg hit." Gevärssmeden tryckte varmt Gerhards händer, och handskmakaren stod just i beredskap att med några ord uttrycka sin glädje öfver underrättelsen, då Gerhard med ens vacklade och störtade till marken.
Från Näbben har man också raka planerade gator till stadens torg och salubodar, samt alldeles icke sådana gyttjiga och smutsiga vägar som från Kanikenäset. Gr. Löwenhjelm har anmärkt, som stöd för sin åsigt, att Skoghalls sjö vore isfri 14 dagar tidigare om våren och 14 dagar längre om vintern; men så är icke förhållandet med Wenern i allmänhet, och hvad har man då för nytta af att ega en hamn som är öppen, då i alla fall hamnarne på andra sidan äro tillfrusna, och således inga fartyg inkomma, samt, de utgående ej finna någon hamn att inlöpa i? Samme talare har äfven yttrat sig om fördelen af att uprensa Klarelfvens vestra gren. Jag erkänner villigt den stora fördel af ett sådant arbete, men Klarelfvens ringa sluttning under dess nedre lopp gör, att sanden hopar sig i myckenhet, och högst kostsamma muddningar i stor skala blefve derföre nödvändiga. Jag anser det på dessa grunder vara af stor vigt, att Hr Bildts förslag af R. o. Ad. b i föl 1 es. Gr. Löwenhjelm: Sedan en ledamot af StalsUtsk. behagat redogöra för motiverna till Riksg:sAfdeln:ns beslut, samt Frih. Cederström instämt i Ur Bildts förslag, vill jag ingalunda motsätta mig detsamma, då det kan komma att lända Carlstad och en stor del af Wermland till gagn och nytta. Jag har nemi. blott opponerat mig root ett förslag, som jag ansåg vara fruktlöst. På det sätt frågan nu synes vara löst, vill jag således gerna lemna min röst derför, blott det förbehåll uttryckligen göres, att en ny undersökning må ega rum. Ilr Carleson, Edv. Henr.: Då jag för min del, och som jag tror många med mig, icke äro öfvertygade om nödvändigheten eller ens nyttan af denna utgift, får jag härmed anhålla om afslag på denna punkt af StatsUtsk. Betänk. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Innan man beviljar ett anslag af denna beskaffenhet, bör man vara öfvertygad, att detsamma motsvarar det dermed afsedda ändamål.
Hos oss bonnfolk jär’e int’ bruklitt te’ slicka å smeka, men i de’ också va’ Eva, eljest än andran. Iblan’ kunne’ na komma faranes så ja’ vardt hufvurvill’ å slå arman’ om mej å säga att ho’ va’ så hjärtegla’, å att mor va’ de’ bästa ho visste » Johanna satt en lång stund alldeles orörlig med slutna ögon. »Hm, hä jär unnerlitt, hva’ ja’ ser’na lefvanes för mej, nål ja’ sitt’ så hänna å blunner men I blir visst trött te’ höra?» »Nej, nej, Johanna, tala hon, jag hör så gärna på!» »Ja, men hä blir svårare nu te’ minnes ... Jo, ser I, samma vår som Eva fyllde sitt adertonde år, komm’e e lass me’ tattare te’ byn. Dom bruk’ nog dra’ genom byan’ iblan’, trollpacke’ dänna, å stann’ nån vecka me’, men de’ hänna följe’ slog sej som te’ kvarters i våran by å gjorde påhälsning lite hvarstans i grannbyan. En åf dom va’ en ung, grann en karl, svart-Jossi, som dom kallte’n. Å han va’ en tocken’ dänn’ en, som kunne förgöra hvart endaste kvinnfolk han ville rå på. Att’ en ville åt mi jänta jär int’ te’ undra på, så som ho va’ å ja’ såg nog, att’en allt oftare tog vägen öfver gärdan, som låg åt me oss, och att ögan’ va’ som bloss i hufve’ på’n, nål han fick dom på Eva. Men så gjole’ högmode mej blind. Ja ville int’ och kunne’ int’ se annat än att Eva va’ bättre än de andran, å att där dom stupa’ sku’ ho stå, fast ho bara va’ e fattig backstugujänta. Å så såg ja’ då förstås, att den sommarn’ var’a bara vackrare å gladare å sjöng mer än nånsin’. Gud hjälpe mej usla människ’ ja’ kunne ha’ hjälpt’na å varna’ na, hade ja’ int’ vare bunnen i högmode!
Majits Berättelse den 24 November 1853 om hvad i riket och dess styrelse sig tilldragit sedan näst derförutgångna riksdag inhemtas, att, till följd af inkomna utlåtanden från Domkapitlen, noggrannare undersökningar till utrönande af ifrågasatta delningars möjlighet och tjenlighet blifvit för åtskilliga pastorater anbefallda, samt att elfva församlingar dittills erhållit tillstånd att, vid då redan inträffad eller näst inträffande prestledighet, skiljas från de med dem förenade församlingar och utgöra särskilda pastorater. Sedermera afgifna liksdagsberättelser gifva vid handen, att åtgärder för delning af pastorater, der sådant för själavårdens behöriga handhafvande .varit af behofvet påkalladt, fortfarande vidtagits, så att till 1856 års riksdag 14, till 1859 års riksdag 15, till 1862 års riksdag 11 samt till innevarande riksdag 6 nya pastorater genom delning af vidsträcktare sådana tillkommit. Från år 1851 hafva således, enligt riksdagsberättelserna, femtiosju pastorater undergått delning. I Kongl. Maj:ts Berättelse till innevarande riksdag omförmäles derjemte, att flera framställda förslag om delning af större pastorater öfverlemnats till behandling af de nämnder, hvilka det tillkommer att ordna presterskapets inkomster, enligt Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862. Häraf synes att delning af större pastorater, der sådant funnits vara för själavårdens ändamålsenliga handhafvande nödigt, under en längre följd af år fortgått. Och då, enligt stadgandet i 3 § af oftanämnda Kongl.
Denna sats synes icke vara fullkomligen riktig, men den blir det derigenom, att vi i närvar, omständigheter icke hafva en Nationalrepresentation, som kan uttrycka landets sanna opinion. Skulle vi nu bilda våra Landtständer efter en form, som icke godkännes för Nationalrepresentationen, luiru skulle vi då tro, att de personer, som komme att utgöra Landtständerna, skulle kunna fullgöra sina åligganden med kraft och vinna stöd af opinionen inom deras egna orter? Jag tror likasom de värda ledamöter, som yttrat sig emot Landtständer införande, likväl på olika grund, att dessa Landtständer skulle blifva utan inflytande, åtminstone i de flesta fall. En värd ledamot, Frih. Ehrenborgh, har yttrat sig med sakkännedom, och jag betviflar derföre icke, att i den provins, der han är bosatt, förhållandet kan vara sådant, att upplysta män der kunna vilja samlas och med interesse rådslå om allm. ärender; men jag känner andra orter i Riket, der förhållandet är alldeles motsatt, der jag betviflar att kunna förmå någon enda ledamot att frivilligt bevista dessa sammankomster. Man skulle kanske, i fall sammankomsten nödvändigt skulle äga rum, nödgas med tjenliga medel inför - Den 16 October e. m. 39 skaffa den till residenset. Jag drager denna slutsats af den motvilja, hvarmed man nu samlas till rådplägningar inom residensstäderna. Det är tillfredsställande att höra, det orter finnas, der förhållandet är annorlunda; men vanliga förhållandet tror jag vara det, jag uppgifvit. När en gång vår Nationalrepresentation kan utbildas enligt folkets känsla och behof, då kunna Landtständer blifva af betydlig nytta; ty jag erkänner, att uti ett land af så vidsträckt och isynnerhet långsträckt läge som Sverige, erfordras verkligen en särskild oeconomisk lagstiftning på många ställen, och att det är omöjligt att skrifva en oeconomisk Jag för hela landet. Derföre tror jag, att Piövincialständer för åtskilliga districter kunde blifva af största nytta; men de böra organiseras enligt helt andra åsigter än de, som ligga till grund för Utskts betänk. Jag kan således icke understödja lörslaget, sådant det nu är. Jag tror icke med Frih.
St. äfven gilla en sådan utsträckning af föremålet för detta anslag, befarar jag, att detsamma måste, för att kunna motsvara behofvet, ökasmed en vida betydligare summa än det belopp af 88ooR:dr,som utgör den af K. M. deruti nu äskade tillökning. Det torde 52 Den 10 Apri 1 f. jn. dessutom i sådant fall lätteligen kunna i en framtid inträffa, att underhållet och vården af Stateus egna byggnader varder, till en möjligen oersättlig skada för det allmänna, åsidosatt, för att bereda tillgång till de mångfaldiga byggnadsföretag, hvarvid enskilda eller corporatioBer kunna göra anspråk å allmänt biträde. Jag anser mig, med afseende härå, böra vördsamt tillstyrka återremiss af förberörde §., äfvensom af den 6o §., som angår samma ämne, med anmodan till Utsk. att föreslå R. St. att hos K. M. i und. anhålla, det endast sådana utgifter, som erfordras för uppförandet eller underhållandet af Kronan tillhöriga byggnader, måtte hädanefter varda anvisade å anslaget under 8:de hufvudtiteln till byggnader och reparationer i landsorterna. Frih. Cederström: StatsUtsk. har upplyst i början af förevarande 5 att Carlbergs Kungsgård för sina afhysta 4 mantal njuter säterifrihet och på sådan grund icke är skyldigt att deltaga i prestgårdsbyggnad m. fl. sådana onera. Detta öfverensstämmer med 26 Cap. Byggn.B:n. Litet längre ner i samma §. förekommer dock anslag för prestgårdsbyggnad och reparation vid Solna, och slutligen föreslår Utsk., att anmärkningen må förfalla derföre, att anmärkningen blifvit gjord ej mot saken, utan egentligen mot fonden, hvarifrån medlen blifvit tagna. För mig synes det klart, att då hemmanen äro af säteri-natur och således, enligt lag, fria från prestgårdsbyggnad vid Solna, har något anslag icke bort äga rum. Frih. Silfverskjöld: För mig har frågan synts fullkomligen nöjaktigt utredd, då jag falt den öfvertygelse, att anslaget icke för framtiden skall komma att äga rum.