Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af hvad som blifvit yttradt af några ledamöter i afseende å hvad Ilr Skogman anfört, vill jag till protoc. förklara, att det är en ofantligt stor skillnad emellan den lag, som stiftades för Banken år i83o och hvilken ej kunde blifva civillag utan Konungens samtycke, samt hvad nu är i fråga. Nämnde lag innehar icke någon ändring i grundlagen; och af samma skäl, som denna lag underställdes Konungens sanction, kan icke heller nu någon civil lagstiftning för Banken äga rum utan Konungens bifall. Men sådant är helt annat, än att i lagen föreslå stadganden, som äro i strid med grundlagen. Ånyo föredrogs BancoUtsk:s d. 17 dennes e. m. på bordet lagda memorial N:o 5, i anledn. af från tvenne RiksSt. erhållna remisser utaf K. M:s nåd. skrifvelse till R. St. med förslag till lag för Banken. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Då jag var den, som begärde detta memorial på bordet, anser jag mig böra tillkännagifva, fatt sedan jag numera haft tillfälle genomläsa detsamma och erfarit de för Utskrs återförvisningsbeslut anförda grunder, har jag funnit, att Utsk. icke så, som jag föreställt mig, motiverat sitt beslut. Jag hade nemligen trott, att Utsk. skulle förklarat, att banklagsförslaget, såsom stri - 366 Den ao Mars. dande mot grundlagen, då icke kunnat upptagas; men då Utsk. deremot begagnat sådana skäl, att det nemligen förklarat sig af 3 §■ uti dess instruction vara förhindradt att omedelbarligen behandla frågor, som afsåge ändring uti Bankens fundamenter; så och enär fråga ej här varit om ett omedelbart upptagande, utan målet blifvit i behörig ordning lill Utsk. remitteradt, måste jag anhålla om återremiss af memorialet, på det Utsk. må ingå i pröfning af förslaget och derefter till Ständerna inkomma med ett kategoriskt svar, huruvida det anser sig kunna, emot grundlagens föreskrift, upptaga detsamma, eller icke.
Hvarje Ledamot af Ridderskapet och Adeln erhåller vid anteckningen, utom ett exemplar af Rikets Grundlagar, äfvenledes ett STOG "rOTÄS 1 "TprBTQI^A IP’^7 T£. ett tryckt 'eiemplar ak1 (JennaRiddarhusordning. §. 24. Samtelige Ridderskäpets och Adelns Ledamöter, hvilka vid de 3:né uti §. 17 Förefekrifne upprop befinnas vara antecknade, skola af RiddarlnisSecrelerai-en och Riddar» liusFiscalen fördelas uti tjugufem särskildta till personernes antal lika voterings-afdelningar, hvarvid om något mindre belopp öfverblifver, detsamma fördelas, på de sista afdelningarne, med en person på hvardera. Tryckte förteckningar öfver alla desse afdelningar skola till Ridderskapet och Adeln utdelas förr, än Ridderskapet och Adeln första gången efter tredje uppropet in pleuo sammanträder. §. 25. Då val eller votering förrättas skall, an» mode LandtMarskalken sei röstägande Ledamöter, alt jemte honom vid bordet sitta, af hvilka fyra föra hvardera särskildt protocoll så väl Öfver närvarande som frånvarande Ledamöter. Upprop förrättas äf förste RiddarhusCanzlisteil efter en enligt Matrikeln författad Upprops-lista på alla till Säte och Stämma antecknade Ledamöter, då den, som uppropad blifvit, aflemtiar på det pappersark, som af en Ledamot vid bordet franahålles, sin valeller voterings» 20 H. 2 Den 9 April f. ra. sedel, hvilken genas! nedfälles uti den på bordet stående Scrutin. Dervid iaktlages, att hvarje uti föregående §. omförmäldt afdelning för sig träder inom skranket och att, utom RiddarlmsFiscalen , ingen annan än den, som hörer till under upprop varande afdelning, må inom skranket träda eller sig der uppehålla.
Hon log åter — säkert öfver sin egen tanklöshet — knäppte upp den högra handsken o c h drog den af samt vände därpå själfförnöjd sin uppmärksamhet till den vänstra handsken. Jag skulle velat kyssa den förtjusande handleden! Men jag betvingade m i g; dock började oafsiktligt mitt intresse för sporten att betydligt falla; jag lät tidningen sjunka o c h betraktade oafvändt min vis-å-vis. Hennes hand var den mest förtjusande, efter hvad jag nu såg: liten, fyllig, snöhvit m e d rosenfärgade naglar. Jag svärmar för en vacker hand! Med snabbhet o c h vana knäppte hon sin vänstra handske, hvarvid h o n fortfarande alltjämt smålog; ja h o n höjde till o c h m e d handen och betraktade sitt verk m e d stor tillfredsställelse. Jag mumlade för mig själf: » O m jag blott visste hvad s o m n u skall komma! » Jag gaf intet ljud ifrån m i g; icke för allt i världen skulle jag velat störa h e n n e! Hennes hvita tänder glänste mellan de halföppnade läpparne, då hon åter drog på sig den högra handsken. H o n behandlade den m e d finess, sköt o c h drog hvarje finger m e d största noggrannhet in i sitt » fodral », därpå gaf h o n den öfversta delen af handsken en sista lätt ryckning o c h n u — gällde det att knäppa! H o n försökte den första knappen; ett förargadt uttryck gled plötsligt öfver hennes anletsdrag. H o n skakade på hufvudet o c h betraktade därpå först den högra, därpå den vänstra handsken m e d stort allvar. Åter skakade hon på hufvudet: hennes högra hand rörde sig m o t den vänstra: ämnade hon åter knäppa u p p den vänstra handsken '? Sannolikt: hon knäppte upp två knappar! Men då stod det hopplösa i hennes belägenhet klart för hennes medvetande, o c h i ett ögonblick skrattade hon m e d hela ansiktet, medan jag själf utbrast i ett högljudt skratt. H o n blickade upp — först sårad, m e n därpå var h o n m e d på skrattet o c h skrattade h o n också, skrattade ett förtjusande, otvunget barnskratt.
Han yttrade nemi., att jag skulle hafva sagt, att införande af den lika arfsrällen skulle kränka äganderätten på ett sätt och till ett omfång, som vore nästan ulan exempel i andra länder. Icke om arfsrätten men om giftorätten nämnde jag detta, endast i förbigående, emedan sjelfva hufvudfrågan nu icke utgör föremål för R. o. Ad-.s öfverläggning. Om lika giftorätt skulle genom ett lagbud införas, så skulle i alla förut ingångna äktenskap, der landsrätt nu äger rum, J af boels lösa egendom och af förvärfvad fastighet tagas från mannen och skänkas qvinnan, oaktadt han under hela äktenskapet ägt § af boet. För all göra saken ännu tydligare, vill jag äfven med siffror visa detta förhållande. Om en frälseman, boende på landet, eller en bonde i äktenskapet ägde med sin hustru 60,000 r:dr i lös och under äktenskapet förvärfvad fast egendom, så äger nu mannen deraf 40,000 r:dr. Införes nu lika giftorättslag, så kommer han att icke äga mera än 30,000 r:dr, och förlorar således derigenom 10,000, h\ilka han kunnat äga i många år, förut skyddad af den gamla lagen. Ar icke sådant ett kränkande af äganderätten, så förslår jag knappt hvad äganderätt vill säga. Eller kanske man icke anser densamma kränkt, förr än man beröfvas allt hvad man äger. Starka rop på propos. hördes åter. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel: Jag beder Hrrrne om ursäkt att jag förlänger denna discussion; men detta ämne är af den vigt, att hvar och en torde deröfver äga rätt yttra sina tankar. Jag bade ämnat att icke ingå i hufvudfrågan, emedan R. o. Ad:s beslut deruti redan är fattadt, men då åtskilli - 1 Den 8 Februari e. m. 243 ge andra talare densamma ånyo upptagit, må det äfven tillåtas inig att i största korthet göra det. Man har sagt, att K. o. Ad. skulle förlora i nationes deltagande, om den motsatte sig den föreslagna lika arfsrälten.
Junti f. m. 633 författningar, hvilka förändringar åter åstadkommande villervalla och osäkerhet i alia enskilda speculationer fjettra näringsfliten och hindra National Industriens utveckling. Att frågor om Tullafgifters höjande eller nedsättande bero af Staters lörhällande till främmande magter, är åter obestrideligen sant; men jag torde här få erinra att denna sanning icke blifvit af Utskottet förbisedd. Utskottets förslag om skyddstull; den af Utskottet yttrade underdåniga förhoppning att Kongl. Maj t genom ministeriella underhandlingar lärer täckas bereda reciprocitet i handelsförhållanden med andra Stater, eller derest sådant icke kunde tillvägabringas, vidtaga de åtgärder som Kongl. Majus funne nödige till undvikande af ett tor Sverige menligt handelsförhållande, allt detta visar att Utskottet känt och erkänt tuilafgifternas beroende af Rikets ställning till främmande makter. Visserligen skulle jag högeligen önska att inger, tull erlades för utgående varor; men vid den stora försigtighet i öfvergångsperioden från ett proh i bit i f t till ett liberalt handels-sysiéme, som aldrig nog kan recommenderas, tror jag icke det vore vist handlat, nu besluta denna tullfrihet: Vj böra nöja oss med att för det närvarande få principen erkänd, men dess utförande bör öfvcrlemnas åt en kommande tid. Att tullen nedsättes på inkommande nödvändighetsvaror såsom Socker, Calle 111. m. tillstyrker jag. ®34 Den 28 Junii /. m, Herr af Klintberg uppgifver att Rikets importhandel besörjes till af Stockholm och Götheborg, hvaraf Herr af Klintberg drager den slutsats, att endast i desse Städer en kostsam tullbevakning kan underhållas. Vidare tyckes den värde Ledamoten icke i dessa Städer befara något lurendrägeri, emedan, om jag rätt förstått hans mening, handeln derstädes skulle drifvas alltför mycket i stort för att något lurendrägeri skulle komma i fråga att föröfvas.
På sådan grund har ock genom Kongl. Förordningen om jagt och djurfång af dea 13 A - Den 19 Juni. <577 13 April 1808 uti 6 Art. 1 blifvit Stadgadt, det Konungens Befallningshafvande borde höra Länens innevånare, huruvida de ville årligen af hvarje helt hemman och i proportion af mindre hemmansdelar sammanskjuta två skillingar till inrättning af en jagtcassa inom hvarje Län, livt af belöning fördödade skadedjur borde utgå, genom hvilka belöningar, med de liera i nämnde Förordning föreskrift^ anstalter odjurens utrotande komine att befordras, hvarjemte blifvit förklaradt, att der innevånarne om förberörde afgifts erläggande sig förenade, skyldigheten för dem, att hålla varggård eller varggrop, koinrne att upphöra. Då nu dessa inrättningar således med skäl kunna sägas icke mera än till blotta namnet qvarstå, och Lagens bud, om hvad i afseende dera Sockneboer åligger, äfven i så måtto är villkorligt, som verkställigheten deraf beror deruppå, huruvida varggård eller varggrop tarfvas och anläggning deraf kan ske, för pröfningen af hvilka omständigheter någon viss grund ej eller är bestämd, anse Utskoten delta Lagbad endast bidraga till onödigt besvär och kostnad för Soekneboerne å de orter, der genom ofvanomförmält te öfverenskommelse frågan om varggårdars eller varggropars underhållande ej redan försvunnit. I följd deraf tillstyrka alltså Utskotten att förenämnde 4 §. af 23 Capitlet Byggninga - Balken samt i förening dertried äfven den följande 5 §. ma förklaras icke mera vara gällande, samt att. Den ig Juni, der sådant ej redan stedt, det må hädanefter bero på de föreningar, som Sockrtarnes inbyggare emellan sig kunna träffa och hvad hvarje
Då fast egendom ej kan undgå att i anseende till sin inkomst och deraf beroende värde ligga öppen för allas bedömmande, är deremot den rörliga egendomens omsättare, eller näringsidkaren, i de flesta fall till den grad beroende af konjunkturens vindkast, af konkurrensens inflytande, af egne och andras Bih. till R. St. Brot. i850 $ i85i. 5 Samt., i Afd., 3 Hält. 5 34 Bevillnings-Vtskottets Betänkande, N:o 4. kreditförhållanden m. m., att han endast approximativ kan beräkna sin verkliga inkomst; hvarföre äfven den rättsvidriga följd varit, att många näringsidkare erlagt bevillning för en inkomst, som de i verkligheten ej erhållit. Häraf torde inses dej fautiva uti den åtgärd, att tillämpa samma beskattnings-maximer för stad, som för land; häraf följer, att sakkännedom och erfarenhet om stadsnäringars tillstånd och vilkor företrädesvis böra förutsättas hos deras idkare, och att, enär dessa, eller borgare, utgöra flertalet af städernas skattdragande innevånare, man äfven åt desamma bör inrymma ett deltagande uti Taxerings-kommiltée fullt jemnförligt med det, som af alla andra klasser sammantagna utöfvas. Att dessutom den af allmänna förtroendet till ledamot i Taxerings-kommittée utvalde och edsvurne borgaren eger rätt att påfordra samma förutsättning af sina afsigters renhet, af sin nitälskan för såväl kronans, som den skattskyldiges bästa, som man vill medgifva åt andra utkorade ombud, torde väl vara en axiomatisk slutföljd". I denna reservation har herr Murén instämt. 13:o Af Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län: „Emot det af Högloft. Bevillnings-utskottet fattade beslut, att posthemman undantagsvis skola befrias från den uti 23:dje § af nu gällande Bevillnings-förordning dem ålagda bevillning, får jag mig reservera, emedan jag anser att ordinarie posthemman i allmänhet bort tillgodonjuta denna eftergift såsom hafvande gemensamt ett svårt onus att uppfylla!
"och sedan att veta huru dina fiender af hvarje den minsta anledning, ja ofta utan all anledning, göra om dig berättelser, hvilkas lögnaktighet hvarje barn borde kunna inse!" "Se, min stolta Ebba är ju som hvarje annan qvinna", sade Fleming leende, "gråter öfver hvad klaffarena säga." "Skulle jag icke det? Huru känner icke jag dig, den ädle! Men menniskorna känna dig icke så, och ditt namn skall gå till efterverlden med de fläckar, som lögnen vidhäftat det, och som illviljan utbredt. De, som efter oss lefva, skola tro hvad de hört." "Hvad mera, blott Han, som öfver oss lefver, ser sanningen, och det som inom mig lefver, nemligen samvetet, säger att jag handlat redligt. Domen öfver död man, är mäktig, Gud är mäktigare." "Många finnas, som säga att herr Klas dock kunde en mohn jemka med sig, utan att göra orätt. Att det vore fäderneslandet nyttigare att gifva med sig, än att stå på Konungens rätt i det yttersta." "Nej, vid Herren Gud, icke", utropade Fleming, i det han höjde sin hand och lät den åter falla på bordet. "Sanning och rätt äro alltid desamma, om än tusende skrika om att det är bättre nytta af att ljuga och bedraga. Nytta är bra, men ärlighet varar längst." "Jag erhöll i dag ett bref från min syster, drottning Cathrina. Hon ber mig, åter en gång, föra talan för enighet och eftergifvenhet." "Nå, hvad har väl din höga fränka att påstå?" "Om du så tillåter, vill jag läsa opp brefvet: "Till oss älskelig, ärlig och välbördig qvinna, fru Ebba, herr Klas Flemings till Qvidja och Svidja, vår kära syster, gunsteligen. "Catharina, med Guds nåde, Sveriges, Göthes och Wendes Enke-Drottning. "Vår synnerliga gunst och kärliga helsning; alltid med den evige Gud, som tillförene.
Fordringar hos åtskilliga verk och inrättningar för levereradt papper Rudimaterie!' och förråder Papper tinder arbete till ar 1861 Förskott till Direktör Wallman å kostnaden för ombyggnad af nedra verkhuset Af Banken deponerade medel för fullföljande af rättegången mot bemålde Direktör Under byggnad varande gasverk fl;n ' d:o d:o ny vattensil 375,000 51,102 4,203 12,913 37,221 21,600 53,815 11,508 9,914 750 68 59 90 14 13 81 94 Summa R:dr 577,530 19 Kredit. Skuld för till Bruket levererad klorkalk m. m R:dr.
Hon föll helt tillbaka i stolen, skrattade högt, så att alla de hvita tänderna syntes, och såg en rakt upp i ansigtet med glimmande, skälmska ögon. Hon skrattade med en abandon och en hjertlighet, som en parisisk café-chantantdrottning och en oskyldig barnunge kunna skratta. Det var sjelfva glädjens musik, som alla förstodo och som fängslade alla. Och så var hon så vacker och så frisk – med denna bekymmerslöshet i karaktären och nonchalans i sättet, som blott mycket lyckliga menniskor ega. Berta liksom njöt af kontrasten med sin egen öfverretadt nervösa, blaserade och skeptiska natur. Hon hyste en nästan moderlig ömhet för sin kusin – hon kände sig så besynnerligt gammal emot henne. Hon tog emot Esters förtroenden, men hon gaf henne inga i gengäld; hon hade ju egentligen inga att ge. För resten hade hon samma sätt mot henne, som mot sina föräldrar och de få menniskor, hon rigtigt höll af – ett vänligt, jemnt och glädtigt sätt, som från början beherskning till slut hade blifvit en vana, och som aldrig lät ana hennes skiftande själsrörelser – aldrig i sin lugna oåtkomlighet tillät ens en gissning. — Men der fans ju ingenting att gissa – hon hade ju ingenting att dölja. »Nå – säg, hvad tycker du om Åke Kalm?» Ester hade kommit in ifrån Ljungby enkom för den balen och skulle bo hos Berta öfver natten. Nu satt hon på sängkanten, ännu i full balkostym – hon kunde icke gå och lägga sig – och svängde fram och tillbaka med sidenkängan, som hon nyss tagit af. Hon satt litet i dunkel – ljusen på toiletten kastade blott ett sparsamt sken dit bort. Men det klädde henne nu – denna halfskymning. Det starkt friserade håret hade kommit i oordning och föll alltför långt ned i pannan – derunder tittade ögonen fram med en stjernlikt strålande, liffull blick. Denna blick slog Berta, då hon vände sig om för att besvara frågan. »Jaså, Åke Kalm», det kom långsamt, nästan likgiltigt. »Jo, han ser ju utmärkt bra ut.»
Och hemställer Utskottet, alt, från och med 1835 eller det år den nya Statsregleringen vidtager, en femtedel af nämnde summa, eller 104,000 R:dr årligen, må anvisas att från Riksgälds-Contoret utgå och öfverlemnas till Kongl Muj:ts Nådiga disposition, för att till olvaiiuppgifne ändamål till fastställdt belopp användas. Försvaret till Sjös. För Försvars-Verket till Sjös har Kongl. Maj:t i Nåder äskat ett extra anslag af 455,000 R:dr, för att icke allenast bereda anskaffning at 3ooch 24-pundige kanoner, diverse kulor och kanonlås, a:ne Ångfartyg, Jern - 8 Stals-Utskottets Utlåtande N.O 2o3. Cisterner, samt hängmattor och beklädnadsförråd, utan ock 1 ändamål atl tillvägabringa förbättring af Carlskrona Varf samt några skjul för kanonslupar och jollar. Det bär icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, att flera af de för sjöförsvaret sålunda uppgifne behof uteslutande tillhöra Skärgårdsflottan, hvars ändamålsenliga organisation bör vara ett bland hufvud föremålen för Statsmagternes omsorger; men då härvid förekommer, att, sedan Utskottet redan tillstyrkt Rikets Stander att, "1 afseende på Skärgårdsflottans framför Linieflottan egande företräde, hos Kongl. Majrt göra underdånig anmälan, frågan derom, såsom hufvudsakligen inverkande på tillräckligheten af det i 4;de Hufvud-Titeln innefattade ordinarie Statsanslag för sjöförsvaret, gör all pröfning af derutöfver begärda ansiags nödvändighet för närvarande omöjiig; så anser Utskottet sig böra, med anledning häraf och med jemväl fästadt afseende på vådan af en allt för utsträckt skatte-ökning, afstyrka bifall till ofvannämnde, ifrågaställde extra anslag af 455,ooo R:dr. Fyrar och Håkar.
Document sjelf upprättar fullständig i-peciftcation in duplo , di det ena exemplaret med påtecknadt intyg af vederbörande i Riksgälds Cöntoiret till honom återställes, och det andra läggis till verijicationerne vid det Verk, der Documenterne komma att qvarstanna 2. Afdelningen 7. morn2. §. Delta moment torde, i hän» delse den föieslagne förändrade redactionen af 6. inom. i 3, 1 Afd. gillas, böra på enahan da grund komma att lyda Salunda! 7. mom. Vid Liqvider om Län i Götheborgs Discont må till alla inbetalningar af Capital eller af Räntor begagnas Riksgälds - Contoirets för denne Disconts skulder utgifne Obligationer} hvilka beräknas till fulla beloppet; hvarvid dock iakttages, att Obligations beloppet icke får öfverstiga hvad i Capi* tal och Ränta erlägges. 3 e Afdelningen. j. mom. Härvid torde Förenade Utskotten tillåtas föreslå, att, sedan Utskottens Förslag till Reglementariska Föreskrifter uti vissa ämnen, hvilka tillhöra den af Rikets Hög'ofl. Ständer fastställde reglering af Rikets Penninge-Väsende, numera blifvit af samtlige Respective RiksStånden gilladt, den uti 8 punkten af samma Förslag meddeldte föreskrift, angående behåll» ningen af influtna Diskont.medel, sorn vid hvarje års slutskall från Riksgälds-Comoiret till Banken aflemna*, måtte tilläggas 1. mom. i 3 :e Af. Statsoch Banco-Utskottens Tetänkanden. 2043 delningen och detta moment kommer att lyda »ålunda: 1. mom. Hvad som erfordras till Götha CanalBolagsMalmöi och Götheborgs Disconters utredning, pä det sätt och i den ordning nu stadgadt blifvit, förskjutiS af Banken; hvaremot, efter hvarje års utgång, till Banken afiemnas den vid årets slut varande behållning af Filial-Discunternes medel, sorn, består uti Bancoeller Riksgälds - Sedlar, blott med afdrag af hvad till desse
Ehuruväl alla de deri uppräknade artiklarne voro förtjente att med importtull dels å nyo beläggas, dels att nuvarande tullen derå förändrades, anser jag dock af största vigt att nedanstående produkter följande importtullar, nemligen 15 öre per kub.-fot, eller 25 » » » » »1 45 » » centner » — 75 » » » »— 5 4 af landets modernäring åsättas Spanmål, Råg . Hvete Mjöl, Rågmjöl . Hvetmjöl Viktualier, Smör Ost . » » » » 94* 67* 9 15 80 ore per tunna. » » » » » L » » » » » öre » » an Om man till ledning för bedömandet af Sveriges handel med utlandet, hvad r landtbrukets alster, tager Kommerse-kollegii berättelse för 1859, deri ett sammandrag är gjordt af export och import för de 10 åren från och med 1849 till och med 1858, så finnér man följande: 68 liemllninys-U Iskot tets Betänkande M 23. Hvete, utfördt under de tio åren 1,778,027 kub.-fot. in ford t 1,265,397. Hvetmjöl, infördt 173,550 centner, utfördt 18,913 » Bristen 154,637 centner, förvandlad till kub.-fot säd från mjöl med beräkning af 12 L& fint mjöl ur 6a kub.-fot, eller ur tunnan 405,921. ^ gy.j B )} Export öfver import för I 0 år 106,709 kub.-fot, eller i medeltal för år 10,670 kub.-fot; d. v. s. en årlig export öfver importen af endast omkring 1,694 tunnor.
Och af alla åtgärder, som alltsedan 1815 års riksdag blifvit vidtagna för att bereda en möjlighet till Bankens reglerande, har den första och förnämsta varit att icke vidare godtyckligt öka sedelstocken. Men vore det då skäl, att nu, då vi vilja öppna bancoluckan till vexling, stadga, att vi återigen skola börja öka sedelstocken och sålunda börja realisationen med samma fel, som varit orsaken till luckans igenstängning? Det är således i min tanke alldeles nödvändigt att stadga, det icke några nya sedlar få utgifvas godtyckligt eller med annat vilkor än emot silfver, som insattes i Banken. Men hvad har Utsk. gjort i afseende på silfvers anskaffande? Jo, det har föreslagit, att då coursen faller under pari, skall silfver uppköpas under vilkor, att priset å silfver ej med mer än transportkostnaden får öfverstiga vexlingsgrunden. Men då coursen är under pari, är intet behof af silfveruppköp för Banken, ty då är derstädes ingen efterfrågan. Uppköpet skulle således endast hindra coursen att falla ytterligare 4^5 skillingar, eller så mycket under pari, att silfver kunde med vinst införas och utan Bancostyrelsens omsorg inströmma i Banken. Sålunda skulle hela denna åtgärd endast vara att hindra coursens fallande. Men hvad är meningen nied en realisation, om icke den, att coursen skall erhålla full frihet att antingen stiga eller falla omkring 5 sk. öfver eller under pari. Jag tror derföre, att man bör i detta afseende vara fullkomligen passiv och låta näringarna hafva sin jemna gång. Behöfva de ett större rörelsecapital, så inkommer silfver af sig sjelf; och minskas detta deras behof, så strömmar något silfver ut, och dermed är balancen jemnad. En värd talare har sagt, att åtgärderna till proportionens vidmagthållande böra tagas så tidigt som möjligt. Jag har förut sökt vederlägga det och visat, att de» vore desto bättre, ju senare de blefve vidtagna, och der - Den i!\ Juli f. m. 97 derföre Tille jag helst hafva sådana villkor stadgade, alt dessa åtgärder aldrig hehöfde vidtagas.