Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag nu öfvergår till de särskilda punkterna, skall jag dock icke upptaga tiden med att granska dem alla, helst en del är fullkomligen öfverensstämmande med dem som redan finnas. I afseende på aulia §;n, hvarest stadgas att bank-bolag icke må stiftas utan solidarisk ansvarighet, så tror jag, att någon absolut säkerhet icke finnes hvarken uti den ena eller andra ansvarigheten; men att största säkerheten ligger uti hvarje bolagsdelägares önskan att upprätthålla banken i och för den nytta, som banken medför i den landsort, hvarest den finnes, samt för den vinst, som af densamma kan bernias för delagarne. Största säkerheten ligger således deruti att hanken väl skötes. Det kan icke nekas, att opinionen i sådana fall äger mycket inflytande, och opinionen har visat en större obenägenhet mot de banker, som blott äro stiftade på actier, än för dem, som grunda sig på solidarisk ansvarighet. En annan omständighet är den, att den direction, som väljes, icke anser sig så bunden när den icke häfver den solidariska ansvarigheten. Jag anser derföre, alt, till betryggande af allmänna förtroendet, bestämda hufvudgrunder i dessa hanseenden må gälla för alla banker. Vid det - Pen aa Augusti f. ra. 245 ta tillfälle anser jag mig böra biträda hvad Gr. Frölich yttrade root den talare, som förmodade att några privatbanker hädanefter icke skulle uppkomma; ty jag känner att flera samhällen inom Riket, och deribland äfven Stockholm, önska inrätta privat-banker, så snart hindren derför borttagas, äfvensom jag vet, att åtskilliga provinser, som äga privat-banker under nämnda förutsättning, ämna utvidga sin rörelse. Jag kan icke instämma uti de alltför starka restrictioner, sora IJtskrn vilja fästa vid inrättandet af nya banker.
Bland Koslnaderne för rustning och rotering är Hästvacance-afgiflen för Westgötha Regemente med afseende på Länet på det hela synnerligen tryckande, ehuru den icke lärer öfverstiga hvad det verkligen skulle kosta att tillhandahålla Rustningshästar, derföre också hvarje Rusthållare enskilt, när han beräknar den directe verkan, snarare lärer finna vinst än förlust för* si g; men det betydliga penningebelopp, som genom denna beskattning årligen utgår från Länet under en tid då afsättningen af Länets producter är så högst svår, skall nödvändigt bidraga till penninge-förlägenheter, då ingen motsvarande anledning till inkomst är för handen. Denna svårighet är likväl i betydlig mån minskad genom den af Kongl. Maj:t i Nåder vid tagne anstalten, att flere Rusthållare få emot befrielse från liästvacance-afgiften tillhandahålla Artilleri-hästar. Skjutsnings-skyldigheten har sedan år 1822 varit på flere ställen öfvertagen af entrepreneurer emot en viss årlig afgift af hvarje skjuts-skyldigt hemman; men sedan tiden för de härom först afslutade Contracten tilländalupit, hafva hemmansägarne på de fleste ställen återtagit Skjutsningsbestju-et, då de funnit afgiften tryckande i anseende lill den knappa Fenninge tillgången. Erfarenhet visade också att det med denna anstalt åsyftade hufvudändamålet, Jordbrukets oberoende af den obestämbara skjutsnings-skyldigheten och Allmogens afhållande från de anledningar till osedlighet, som Gästgifverilefnaden gifvit, nära nog förfelats, ty ingen Entrepreneur har hållit egna hästar till det erforderliga antalet, utan har Skjutsningen till största delen blifvit bestridd genom beting med angränsande hemmansägare, merendels desamma, som annars varit skyldige att skjutsa och förhållandet har således i förberörde afseenden varit i det närmaste oförändradt. Under de senaste åren har en Diligence-fart genom Länet varit ordnad på vägen emellan Stockholm och Götheborg.
Cederström hoppas, att våra fullmäktige i Riksgcont. hafva den försigtighet vid dessa ordalags begagnande, att de icke föranleda några tvisteämnen emellan riksdagarna. Om vi någonsin vid en kommande riksdag blifva så lyckliga, att få Riksg.coubs reglemente under pröfning, förr än de sisla dagarna af riksmötet, så kunna vi, derest någon af oss då lefver och deltager i öfverläggningen, söka att tillvägabringa den rättelse, som synes vara behöllig. Frill. Cederström: Jag började med att förklara, att stadgandet finnes i de gamla föreskrifterna, och att, som icke verkställighet på en dylik åtgärd från fullmäktige i Riksg.- cont. följa kan, derest den icke slår i conformitel med författningarna, ulan vederbörande myndigheter då blifva tvungne att anmäla förhållandet bos Konungen, jag icke bar begärt återremiss af betänk.; men jag har icke velat hafva en oriktighet förbigången bos R. o Ad., emedan d<-t icke är någon ordning i en sådan lagstiftning, alt man låter Ständernes fullmäktige få gifva föreskrifter för landträntmästaren, med förbigående af landshöfdingen, som har tillsynen öfver deras redovisning, oell som således kunde blifva kryssad i de controllerande åtgärder, som honom författningsenligt åligga. SlatsUtskis meni. N:o 544 blef af R. o. Ad. bifallet. Vidare föredrogs StatsUtskis den 2 dennes på bordet lagda mern. N:o 5^5. med förslag till expectanceoch pensionsstaler vid Riksg.coutoret. Gr. von Platen, Baltzar: Elium af ringa vigt, anser jag mig dock, då jag bär är närvarande, böra göra den anmärkn., att här är ett tryckfel, hvarigenom vid summan af pension för en enka blifvit upptagen siffran i5o i coluinnen för tunnor spanmål, i stället för alt den bör slå i columnen för riksdaler. Detta betyder visserligen ingenting, då trvckfelet är alldeles skenbart; men då jag här är närvar. bar jag icke ansett mig böra lemna det oanmärkt. Hr von Hartmansdorff, Aug.:
N:o 69, med hemställan att en gratifikation mätte få utanordnas till vaktmästarne vid banko-diskont-verket. Bifölls; och N:o 70, angående en verkställd omröstning. Lades till hundlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-utskottets memorialer: N:o 23j med förslag till ändringar och tillägg uti 11 mom. 1 § tryckfrihets-förordningen^ rörande aflemnande af exemplar af tryckpressens alster till åtskilliga embetsverk och allmänna bibliotheker. Prot.-utdrag den 43 Juli 4848. 539 Förslagen antogos till hvilande för grundlags-enlig behandling vid nästa riksdag. N:o 24, i anledning af Bondeståndets återremisser å memorialen N:ris 16 och 18. Lades till han dlin gar ne; N:o 25, med utlåtande i anledning af återremisser å memorialet N: o 19; Det i memorialet N:o 25 afgifna förslag antogs att hvila till grundlags-enlig behandling vid nästa riksdag. och N:o 26, i anledning af återremisser å memorialet N:o 17. Förslagen uti memorialet N:o 26 antogos att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande N:o 25, i anledning af väckte motioner om ändring af nu gällande bestämmelser i fråga om hemmansklyfning och besutenhet. Ståndet lät vid Utskottets hemställan bero. S. D.
Nio 77, i ani. af K. M:s Nåd. remiss å Dess och Rikets KammarCollegii berättelse ang. kungsgårdars och öfrige kronolägenheters förvaltning från September månad 1856 till Oktober 1859; och N:o 78, i ani. af K. M:s Nåd. remiss å Dess och Rikets KammarCollegii berättelse om Sala silfververks Ränteersättuingsfond för redogörelsetiden från den 1 November 1854 till samma dag 1858. Den 30 Mars. Föredrogos och biföllos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekon.Utsk:ts den 24 dennes bordlagde Betfinkanden: N:o 6, i ani. af väckt motion om anställande inom hvarje församling af särskild kassaförvaltare af kyrkans och folkskolans medel; och N:o 7, i ani. af väckte motioner om ändring i nu gällande bestämmelser rörande underhåll af allmänna vägar. Föredrogs Hr Printzenskölds, Carl, den 26 dennes bordlagde motion om utsättande af dag för nästa lagtima riksdags början. Frih. Cederström, Rudolf: Då RiksdagsOrdningens g 2 stadgar, dels att R. St:r skola, i kraft af Rikets antagna Reg:sForm. hvart tredje år sammankomma, dels ock att i hvarje riksdagsbeslut bestämmes dag, då R. St:r till följd häraf åter skola sammanträda, anser jag det visserligen vara en ganska berömvärd omtänksamhet af Exp.Utsk:s Hr Ordförande att fästa R. o. Ad-.s jemte öfriga RiksStåndens upmärksamhet på angelägenheten af att, inom den af K. M. på R. Stms uno. äskande medgifna tid för deras förlängda sammanvaro, lagligen bestämma den dag, då nästa Riksdag skall taga sin början; men jag för min del kan icke instämma med motionären i afseende på sjelfva den dag, han i besagda hänseende föreslagit.
Herr Grefven och Landt Mar skalken hem ställde, att så vål Grefve Gyllenborgs ofvan nämnde Memorial, som de af Friherre Boije och Grefve von Platen i anledning deraf nu, als 6i8 Den ig Februarii. gifne yttranden, måtte till ConstitutionsUtskottet remitteras; hvilket bifölls. Å nyo föredrogs Herr Gripensvärds, Fredric Adolph, elen i5 dennes på bordet lagde Memorial om rättighet att till bränvinsbränning begagna pannor af hvilken form som helst. Herr Rothlieb, Axel, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N;o 9.) Herr Gripenfvärd, Fredric Adolph, upplåste följande: (Se Bilagan N:o 10.) Herr Tham, Wollrath'. Jag skulle förebrå mig att hafva förnekat den princip för nå-* ringsfrihet i allmänhet, jag förut sökt ådagalägga, om jag ej gjorde anmärkning vid hvad Herr Gripensvärd nu tillagt om inskränkning uti Stådernes hittills bibehållna rätt att idka bränvinsbrftnnir/g. Rättvisan grundlägger denna rättighet, och bdligheten fordrar den; det vore mycket lyckligt om våra Städer florerade genom handel och r>*#nufacturer, eller voro hvad Städer egentligen borde vara; de vore äfven då afsättnings-orter för Landtmanna-varor; men många af dem äro blotta Köpingar, hvilkas innevånare hafva, lika rned Landtmannen, åtminstone till stor del sitt uppehälle af åkerbruk Dm 18 Februarii. oell boskapsskötsel. Vid sådana local-förhållanden kari man icke utan störta obillighet betaga dem friheten att idka den för båda delar nyttiga brånvins-bränningen. En motion är förut ingifven, jag tror af Herr Réenstjerna, som yrkat, att denna efter personalen deni lemnade frihet borde förändras på det sått, att den likasom för landet skulle gr undas på deras åkerbruk och jordrymd ; men då det inträffar att Städer, med största folknummer!! understundom hafva minsta åkern, så tyckes detta också vara orätt.
Ankom den 15 September 1823. X Z/tlåtande, i anledning af de berättelser, som Rikets 548 Stats-Utskottets Betänkande n. Stäiiders, till StatsBanCO'» och Riksgäldsgerkens öfverseende, arén 1820 och 1822 församlade Revisorer 'afgifvit, angående de under K:gl. Maj:t och Rikets Commerce - Collegium ställde fonder och medel. Mjintelige Respeclive Riks-Stånden hafva till Stats-Utskottet remitterat Rikets Högloflige Ständers, till StatsBancooch Riksgälds-Verkens öfverseende, förordnade Revisorers, under d. 14 December 1820 och den i3 December 1822, afgifne berättelser om granskningen af de under Kongl. Majlis och Rikets Commerce-Collegmm slällde fonders och medels förvaltning och räkenskaper för åren 1817, 18 r 8, 1819, 1820 och 1821; och får Utskottet, i anledning häraf, öfver de omständigheter i nämnde berättelser, som ansetts fordra utlåtande, nu lill Rikets Högloflig? Ständer aflemna dess vördsamma yttrande; i den S la l s-U t s k o 11 c t s B o t ä n k a n tl e n. 54g ordning, i hvilken hvarje särskildt ämne i berättfelserne förekommer. Uti berättelsen af..1.820, sorn omfattar åren 1817, 1818 och 18 r g, hafva Kevisorerne, i frågan huruvida vilkoren för de af Manufactur-Discont-Fondén lemnade stående Lån blifvit uppfyllde, fästat uppmärksamhet vid det Lån, som, genom. Kongl.
Härifrån den fasta tro, som, i förening med en stark rättskänsla och en manlig vilja, bestämde alla hans beslut och handlingar; den tillät honom ej, oaktadt hans förtrolighet med smärtan och måhända äfven ursprungliga benägenhet för svårmod, att hängifva sig åt det slags melankoli, som han kallade ”njutning af att lida.” Från all sådan skyddade honom den hela hans väsen genomträngande uppfattning af Christi uppenbarelse, som var hans personlighets egentliga grundton. I dunkla stunder ihågkom han derföre snart, att han mot allt det i jordlifvet mörka ägde tvenne osvikliga skyddsvärn: bönen, och läsningen af Guds Ord. Vanligen voro honom i sådana ögonblick Davids Psalmer en kär tillflykt; kampen plägade då slutas genom en flod af tårar, hvarefter genast öfver hans varelse sågs uppglänsa ett obeskrifligt ljus af blid glädje. Tvifvelsutan samverkade, vid dylik läsning, med innehållets höga sanning äfven formens höga skönhet. Men hans religiositet var ingalunda mindre äkta dymedelst, att den i sitt djup inneslöt både mäktiga ästhetiska och mäktiga spekulativa elementer: tvärtom, den gaf derigenom grundvillkoret för den organisation af själskrafter, utan hvilken jemväl den klyftigaste tänkare är från all harmonisk verldsbetraktelse utestängd. I sitt lifs religiösa grundrigtning bråddes han närmast på sin moder; hvars sinnesstämning, städse trängtande åt evighetens verld och lefvande här blott såsom i dess förgård, äfven bragte henne att i sin Ernst hufvudsakligen älska det ymnigt begåfvade redskapet för Guds rikes tillkommelse. Det i hans böjelser poetiska och artistiska åter, som ej sällan förespeglade honom skaldens kall såsom hans egentliga (se t. ex. hans vackra poem ”Palinodia”), var, i viss mån, ett fädernearf; ty det hade genom hans fader, som sjelf varit en vitterhetsidkare, fortplantat sig till honom från hans farmoders broder. Någon slägtskap med de stora philosophiska anlagen kunna vi deremot hos ingen af hans förfäder upptäcka. Och nu några ord särskildt om dessa!
Jag tänker på, att jag är på många mils afstånd från Stockholm, och denna tanke fyller mig med en känsla, som om jag kommit i säkerhet för något ondt. Jag är så långt borta, att jag behöfver flere timmar för att komma dit, och jag fantiserar öfver hela det lif, som nu går sin gilla gång utan mig, hvari jag förr tog del, och som, till min egen lycka, stötte mig ut ur den krets, där dagens gångbara mynt präglas och få sitt kursvärde bestämdt. Medan jag tänker därpå, hör jag på afstånd bruset som af ett fjärran vattenfall. Det nalkas, och ljudet växer, till dess att det fyller hela kvällens stillhet öfverröstande regnets plaskande ljud och blåstens rassel i grenarna. Nedanför byggningen ilar snälltåget fram, och en hvitgrå rök tecknar sig mot mörkret som en vältrande massa af hvitt ljus, hvarur lysande gnistor spraka fram. Under loppet af kanske en minut ser jag denna praktfulla syn, hvilken verkar, som om hela nejden vore förvandlad. Jag hör ångpipans utdragna hvissling, när tåget ilar förbi den lilla anhaltstationen nedanför backen, så småningom dör ljudet bort, och det käns, som om alla mänskliga ljud plötsligt tystnat i naturen. När tåget gick förbi, kände jag som ett minne af den längtan, hvilken ett järnvägståg i fart städse väckt inom mig. Det lockar mig med minnena om stora städer, yppig natur, nya människor, stor konst, lyckliga samkväm och ändlöst svärmeri. Mitt blod brusar, som ville det härma iltågets snabba fart, och när jag hör maskinen, tycker jag, att dess ljud påminner mig om slående jättepulsar. Den blir till en symbol på människokraften, som eröfrar världen och lägger naturen bunden för sina fötter, och de rullande hvita molnen, hvilka långsamt splittras i mörkret, taga gestalt af ljusa andar, hvilka byta form och försvinna. Men i samma nu minns jag, hvarifrån tåget kom. Jag minns staden, från hvilken jag for, och en ångest griper mig, att jag ännu en gång skulle låta hoppet om människors vänskap och gunst locka mig bort från den vrå, där jag är ensam.
Maj:ts Norska Regerings Finans-Departement, vände sig Konvoj-Kommissariatet, när underrättelse om Rösners timade frånfälle hit inlopp, den 16 Februari sistlidet år, åter till detsamma med anhållan om dess benägna biträde vid fordringens bevakande i sterbhuset och dess indrifvande så vidt ske kunde. Detta hade till följd, att Rösners efterlemnade enka, med åberopande af sin fattigdom och okunnighet om mannens efter cessionen qvarstående skulder, ingick till Eders Kongl. Maj:t med underdånig ansökan, att ur Kommissariatets räkenskaper måtte få afföras denna fordran, hvars uttagande hennes obemedlade bo icke tillät, utan skulle endast sänka henne i ännu djupare bekymmer. Sedan Eders Kongl. Maj:ts JustitieKanslers-Embete, i frågan hördt, dervid anmärkt, att sökanden icke styrkt, att de al hennes man efterlemnade, af enkan öfvertagna, tillgångar, hvilkas belopp ej blifvit uppgifvet, voro otillräckliga tillberörde skulds gäldande, och Eders Kongl. Maj:t, den 2:dre sistlidne November, af sådan anledning funnit Sig sakna skäl alt denna ansökan i nåder bifalla, hän vände sig Konvoj-Kommissariatet, den 7:de sistlidne December, åter till Eders Kongl. Maj:ls Norska Finans-Departement med anhållan att låta, på det sätt Departementet funne med lagarne i Norrige öfverensstämmande, fullfölja kiafvel för den återstående skulden, intilldess antingen den varder betald eller ock lagligen och fullständigt utredes, att tillgång dertill till större eller mindre del saknas, på det att denna långvariga balans-fråga mätte, så fort som möjligt, kunna bringas lill ett lagenligt slut.
Nådiga uppmärksamhet derföre bör derå fästas, att kostnaderna i afseende på Försvarsverket, som gått i beständigt stigande äfven denna Riksdag, och äro så betydliga, att de allena uppgå till högre belopp, än alla andra Rikets i Stat upptagna utgifter tillsammans, hvari, med afseende ä nationens medtagna tillgångar och vårt insulaira läge förändringar och inskränkningar otviivelaktigt blifva att i underdånighet förvänta. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innehåller val, att i afseende på Be värings, och Extra Roterings Manskapet, angelägenheten fordrar en utsträckning till nära en tredjedel af förra befälets antal; men då förmodligen säkert fredslugn nu inträffat, och truppers tillvarelse af lörenämnda beskaffenhet upphört, torde man få äga den förhopp - 8*4 Ben 17 Juli. e. ni. ning, at Kongl. Maj:t icke anser nu behöfligt, att Staten blifver betunga fl med Statsanslag till befäl som blott för krigstider ärö påräknade att kunna begagnas, och som man skäligen' vantar i en längre tidrymd icke skulle blifva tjenstgörande. Hvad slutligen anstår StatsUtskottets tillstyrkande, att 200,000 Ruis af uppkommande öfverskott och besparingar -kulle för militaira behof derjemte afsätta-« sä har jag dervid ej annat att anmärka, än jag förmodat en sä beskaffad tillgång for försvarsverket ej skulle vara af nöden, då ett tillökadt Credit!v, samt Kongl Maj ts förklarade Nådiga beslut om indragningar och vacancer vid Regementen, otvifvelaktig! bereda alla erfordei liga tillgångar i ‘-ådant ändamål, hvilken sistnämnda utväg jag önskade att Riksens Ständer, i dess underdåniga svar på Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse, så mycket heldre skulle i underdånighet tillstyrka, sorn derigenom en tvefaldig nytta bercdes, ej mindre för Statsverket en inkomst än för Rustoch Rotehållare den lättnad i deras recruteringsskyldigheter, sorn efter krigen under förflutna tider de alltid haft att påräkna.
Anckar sv år ds , Carl Henria J 3en 9 dennes e. m. på bordet lagda Motion, innefattande hemställan , att Bevillnjngs-Ut»kottet "matte, medelst den utväg 42 §. Riksdags-Ordningen leunar, söka åstadkomma en fullständig Tableau sora Länsvis utvisade* Prof'. Utdrag den l5 April 182g. 4i huru afgifterne efter 2 Artikeln j BevillOtngs-Föiordningen utfallit på antalet a£ tskattskyldige, fördelade uti olika folkclass. Från Hogvördige Preste* Ståndet. S. 15. Vid förnyad föredragning a£ Kikets Höglofl. Ständers Statsoch Banco-» ,Utskotts, under N:o 10-2, afgifne svar på anmärkningar vid Utskottens afgifne Utlåtande, N:o 92, i anledning af Kongl. Maj:fs Nådiga Proposition om ytterligare anslag af allmänna medel till Götha Canalbyggnads full» bördande, så vidt den rörer ett förskott af 100,000 R:dr, blef detsamma afslaget afPre>i ste-Ståndet, som fattade det beslut, att tili förberedande åtgärder för fortsättningen( af Götha Canal bevilja ett bidrag af Etthundra Tusende R;dr Banco, att af Riksgälds-Contoiret genast utlemnas, under förbehåll atts efter serskild öfverläggning och pröfning, vilkoren för berörde medels erhållande, elles om Rikets Stander sådant skulle fordra , å-i terbetalning, framdeles komma att bestämd mas. 4 i Prat. Utdrag den 13 April 1829. Från Välloflige BorgareStåndet* S. D. Vid förnyad föredragning af Staisoch Banco-Utskottens, under N.'o 102, afgifne svar på anmärkningar vid Utskottens Utlåtande, N.o 92, i anledning af Kgl.
Att med byggandet af den föreslagna jern vägssträckningen mellan Nässjö och Jönköping skall anstå intill dess stambanan genom Östergötland blifvit fullbordad; 3:o. Att de medel, som blifvit afsedda för sträckningen mellan Nässjö och Jönköping, eller 2,803,120 R:dr, måtte anvisas*'för Östgötavägens fortsättande; samt 4:o. Att Rikets Ständer måtte anslå i öfrigt erforderliga medel för stambanans fullbordande genom Östergötland under nästinstundande statsreglerings-period, och det ehvad jernvägen, enligt Rikets Ständers blifvande beslut, bör anläggas öster eller vester om sjön Sommen. Om remiss häraf tili Höglofliga Stats-Utskottet anhålles ödmjukligen. Stockholm den 30 November 1862. Ludv. Dahlström. Bih. tihl B. St. Af Herr Swärtz ,* Angående vissa ändringar i Kongl. Förordningen om Kommunalslyrelse i stad den 21 Mars 1862. ' Uti underdånig skrifvelse den 26 Oktober 1860. i anledning af Kongl. Majrts nådiga skrifvelse, med det af Kommitterade afgifna underdåniga betänkande och förslag angående Kommunal-styrelser, yttrade sig Rikets Ständer vid § 4 i förslaget till Förordning om Kommunal-styrelse i stad på följande sätt: ”En af de hufvudsakligaste bristerna i städernas kommunalväsende, sådant detsamma för närvarande är ordnadt, ligger, såsom redan är antydt, deruti att, i följd af den privilegierade ställning det egentliga Borgerskapet innehar, hela den öfriga stadsbefolkningen är utesluten frän deltagande i stadens vigtigaste kommunalangelägenheter, såsom förvaltningen af stadens egendom, tillsättandet af de municipala embetsinännen o. s. v., likasom å andra sidan Borgerskapet, ensamt eller i förening med fastighetsegarne, har att draga åtskilliga kommunalbördor, från hvilka stadens öfriga medlemmr äro befriade.
— I rak strid häremot och ehuru nu gällande lagstiftning icke tillerkänner den oskylde någon rätt förr än den, som slägtingar hafva sig tillagd, af dem lemnats obegagnad, vill nu Hr Gr:n taga bort denna rättighet för slägtingarne, men låta den som eges af nabo och viderboende stå 12* 180 Den 8 Augusti. qvar, samt dymedelst tillägga desse sednare en förmån framför säljarens egna anförvandler: — Jag är icke nog skarpsinnig för att kunna fatta konseqvensen eiler rättvisan uti en sådan lagstiftning. Deremot inser jag klart både det ena och andra uti den lag som nu gäller; likasom jag tror, att en hvar, som gör sig mödan att närmare skärskåda saken, skall finna, alt rättsgrunden för denna lag, om den också icke är uttryckt i ord, likväl är sådan, som den af mig nu blifvit framställd. Jag fortfar således i min åsigt, alt lagförslaget icke bör antagas; och då Hr Gr. Sparre dessutom nu erkänt, alt oriktigheter insmugit sig i detsamma, sä ligger deruti ett ytterligare skäl för mig lill den anhållan, att förslaget mätte af R. o. Ad. förkastas. Gp. Sparre: Jag skall försöka att följa den siste värde talarens tankegång, ehuru jag medgifver att ordrikheten gjorde del för mig ganska svårt. Ilan sade att LagUtsk. har uraktlåtit att upgifva rättsgrunden för bördsråtten i stad, och att rättgrunden är den, alt lagstiftaren icke har velat tillerkänna viderboende och nabo lösningsrätt till hus i stad, förr än slägtingarne icke vilja begagna sin bördsrätt. Nu vill jag hemställa, är väl detta en rättsgrund ? Talaren har sagt, att jag velat fråntaga bördemän och tillägga viderboende och nabo en rättighet. Ja, här är just fråga om att fråntaga bördemännen denna rättighet, sä att det måtte väl icke kunna ådraga mig någon tillvitelse. Men månne det finnes någon rättseller politisk grund för att bibehålla denna institution?