Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Långå den öfvertygelse, att första resan inbrott i annor mans rum eller hus, i afsigt att stjäla, om ock någon gång nöd och brist skulle dertill föranleda, likväl i allmänhet är att anse såsom en förbrytelse af så grof och svår egenskap, att jag måste afstyrka den i min tanka för allmänna säkerheten vådliga åtgärd, att derföre alternativt stadga så lindrigt straff, som fängelse vid valten och bröd. Mera conseqvent synes mig vara, att, om spö-straffet för första resan inbrottsstöld skulle afskaffas, i dess ställe, såsom motsvarande den urbota bestraffning af Nio pär spö eller Sju par ris, som afses uti ofvanåberopade §., bör stadgas Sex månaders arbeteå fästning eller spinnhus, så mycket hellre, som detta straff står i närmaste öfverensstämmelse med den bestraffning, hvilken, enligt Kongl. Brefvet den i April 1773 och Kongl. Förklaringen deröfver den 3o April samma år, nu eger rum för a:dra resan inbrottsstöld; Och hvad angår de framställde svårigheterne, med afseende på verkställigheten af sådant straff, i anseende lill nuvarande beskaffenheten af Rikets fängelser; så tror jag, att, om eller när spö- och ris-straffet anses böra afskaffas, Rikets Ständer ej lära undgå att vidtaga sådane åtgärder, att de fängelser, som anvisas för undergående af ofvanberörde straff, varda så ändamålsenligt inrättade, att Tångarne icke må, af umgänge med än mera förderfvade brottslingar, ytterligare lida i moraliskt hänseende.” Uti denna reservation instämde Herr Gunther} med tillämpning af deri yttrade åsigter, jemväl på öfrige qvalificerade stölder, för hvilka Utskottet tillstyrkt spöstraffets borttagande. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, 1840. Lag-Utskottets Betänkande_, N:o 26. Ank. till Exp. Utsk. den i5 April, kl. ii f. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om den uppenbara kyrkopliktens af skaff ande.
Hvad slutligen angår Medicinal-fondens hos Curhus-Inrättningen i Uddevalla egande fordran af 2,943 R:dr 10 sk., vore härmed förhållandet enahanda som med nyssberördelånebiträde, eller att densamma tillkommit, i följd af nödiga befunna anstalter, till veneriska sjukdomens hämmande, hvadan och enär Curhus-afgiften äfvenledes i Götheborgsoch Bohus Län utgår nied dess högsta belopp, samt för öfrigt någon återbetalning icke kail verkställas, så vida Länets Curhus-Inrättning skall motsvara det dermed afsedda ändamål, Rikets Ständer alltså afskrifning af sistnämnde belopp jemväl beviljat. Hvilket allt Rikets Ständer få, till svar å E. K. Mrs Nådiga proposition, i underd. anmäla, och Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Maji 1834- N:o 2 5. Uppläst och godkäodt hos Ridd. oell Adeln den 2 Maji i83f. Preste-Ståndet den 3. Borgare-StänJet den 2 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse_, angående ändring i 3 Cap. Sjaskade-Balken Sjö-Lagen. (LagUtsk. N:o i5.) S. A. K. I anledning af väckt motion öm ändring i 3 Cap.
Denna ide'e har jag ansett möjlig alt nu realisera. Ett medel dertill åsyftas genom Hr af 5itie'ns motion, och då militären består af landets infödda söner, så att det bör ligga hvar och en om hjertat att de ej för en obetydlig förseelse, hvilken väl bör rättas, men ej bör ådraga dem, som begått förseelsen, ett sådant straff, som prygel, då, säger jag, det måste ligga hvar och en om hjertat att detta afhjelpes, och Hr af Sil!e'ns motion åsyftar ett medel dertill; så hoppas jag, att så väl Utsk:n som Representationen måtte omfatta detta förslag med välvilja. Den i5 Januari. ■ 63 Gr. Posse, Fredr. Salomon: Da jag begärde ordet, hade annu icke Ur von Rosen yttrat sig. Enahanda verkningskrets gör det naturligt, att vi äga nästan samma åsigter. Vi se samina förhållandet)', och följden deraf kan ej blilva annan än att vi instämma i samina yttrande. Jag vill således icke upprepa hvad Hr von Rosen redan sagt om de olägenheter, som för närvar, linnas, men jag anser mig dock icke böra underlåta all understödja den önskan han liar framställt om företagande af förändringar inom häktena. Jag instämmer med honom deruti, att jag också hade önskat det skilnad ej blifvit gjord emellan länsoell häradshäktena, utan att del såsom den första åtgärden blifvit fråga om inrättningen af ransakningshäktet!. Jag kallar dem så, emedan jag dermed vill uttrycka sådana häkten, der de personer förvaras, hvilka ännu icke blifvit dömde. Vi hafva här hört flera talare yttra, hurusom den oskyldige der inspärras, men lindet tiden blir en brottsling', samt sedan lian blifvit frikänd för del brott, för hvilket Ilan varit anklagad, blir utsläppt färdig alt begå de största förbrytelser. Jag skulle anse mig begå ett brott mot mensk frgheten, eut jag icke i denna fråga yttrade min lanke. Det är derföre jag med tacksamhet mot Utsktn på det högsta understödjer det i betänk, tillstyrkta anslag.
59 stånd till tjäru-ämnens afhemtuing å större sträckor, hvarigenom den för allmogen ursprungligen afsedda förmån komme att i väsendtlig mån förringas; och få, till förekommande af detta missbruk, Rikets Ständer nu hos E. K. M:t i underdånighet anhålla om sådan ändring, eller sådant tillägg i gällande föreskrifter, i afseende på alhemtning af ämnen till tjärubränning i de norra orterna, att allmogen derstädes icke må blifva från ifrågavarande näringsgren utestängd. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 8 April 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 April 18S4. Preste-Ståndet den 8 Borgare-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den 8 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående inkomsten af stomhemman vid Pastorater i Calmar Stift, under extra nådår. (Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ls Bel:de, N:o 73.) S. A. K.
Ett annat förslag vore af Hr von Troil, alt nemi. icke något stadgande om val af ordför. inom fullmäktige i Banken och Riksg.cont. borde införas i 3g §:n Riksd.Ordn., men att i öfrigt förslaget borde hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Hr Bråkenhjelm: Jag tager mig friheten till Hr Landtm, och Ståndet vördsamt hemställa, huruvida icke den propos. borde först framställas, om R. o. Ad. bifaller, att Utskts förslag må oförändradt blifva hvilande till nästa riksdag, och att sedermera må få afgöras, huruvida det är onyttigt. Blir ingendera af dessa meningar gällande, torde derefter rätta tiden infalla att komma öfverens om huruvida det bör återremitteras, med önskan om någon moditication. Hr Landtm, yttrade vidare, att en mening framställt, att vice ordför. äfven borde väljas på samina sätt, som den ordin, ordform. En annan mening hade varit, att till ordför. -befattningen icke borde omväljas, om en ordför. vore frånvar. en vecka, att icke så hastigt nytt val borde äga rum, och att ordför. borde utses bland R. o. Ad:s ledamöter i Utskm. Ordningen för framställandet af de olika meningarna hade Hr Landtm, trott böra vara, att först utröntes huruvida R. o. Ad:s gemensamma tanke vore öfverensstämmande med någon af dem, som de särskilde talarne ira inställ t i afseende på förändringar, rättelser eller tillägg i ötskts förslag, och att, om ingen af dessa meningar gjorde sig gällande såsom R. o. Adis gemensamma tanke, derefter borde förekomma, huruvida Utskls förslag borde hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; eller om R. o. Ad. ansåg förslaget till förändring i §:n vara onyttigt. I öfrigt kunde naturligtvis ordningen för proposilionernes framställande blifva den, som R. o. Ad. ansöge lämpligast. Hr von Hartmansdorff:
Riksrådet Thure Nilsson Bielke, som så frimodigt gick mot döden på Linköpings torg, ä r dess förste kände ägare. Slottet ä r uppfördt 1704 efter ritning af Nikodemus Tessin i den tidens smak med flyglar, stor naken borggård och hvitmenade staketpelare. Det innehåller omkring femtio boningsrum, en praktsal däribland, samt en stor och dyrbar samling familjeklenoder, såsom oljeporträtt, vapen, kuriosa, bibliotek m. m. Bland annat förvaras d ä r en r a r pokal, gjord af ett strutsägg och försedd med rik infattning. Den h a r tillhört drottning Gunilla Bielke, Johan IILs andra gemål, och ä r försedd med hennes namn och vapen. Vidare en präktig vinkanna, synnerligen smakfullt ornerad i förgylldt silfver med ädla stenar. Omgifvande trädgård och park upptaga 25 hektar. I den ståtliga vackra parken finnes uppfördt ett monument med porlrättmedaljong till minne af drottning Gunilla. Icke så åldrigt som Sturefors, men dock synnerligen intressant, ä r hertig d ' Otrantes egendom Elghammar i Södermanlands län. Hertiginnan d ' Otrante är född friherrinna von Stedingk, och Elghammar h a r varit i von Stedingkska ättens ägo sedan 1807. Elghammar, som lånar sitt namn af sin i forna tider mycket skogbevuxna och på elgar rika omgifning, h a r ett sällsynt vackert läge på ett näs vid sjön Löckvattnet. Konung Fredrik I, som var en stor jägare, skall ofta h a haft jaktpartier där. Ett annat kungligt minne ä r den sängkammarmöbel, som af kejsarinnan Katarina skänktes dåvarande ambassadören i Petersburg, excellensen von Stedingk, när h a n i sitt hem i Ryssland mottog besök af konung Gustaf III och hans son, Gustaf IV Adolf. Denna möbel förvaras ännu på Elgh a m m a r i den s. k. ryska sängkammaren. Elghammars hufvudbyggnad ä r i århundradets början uppförd efter ritningar af den kände kejserlige ryske arkitekten Giacomo Guarengli, italienare till börden, densamme som uppfört de märkligaste byggnaderna i och omkring Petersburg.
Skulle hans mor kunnat, hade hon satt de begge syskonen i en samskola, men sådana funnos icke den tid de begynte sin skolgång. Hvarför åtskilja en bror och en syster under den tid, då ett så starkt band som gemensamhet i arbete och i allvarligare intressen kunde draga dem till hvarandra för hela lifvet? Hon försökte genom sin uppfostran närma dem till hvarandra så mycket som möjligt för att derigenom motverka följderna af separatundervisningen. Bella var, hvad de flesta skulle kalla, „en söt flicka“. Hon var glad, utan att vara yr, med en naturlig enkelhet och flärdlöshet, som trotsade kamraters och anhörigas afguderi. Hon var omutligt samvetsgrann, kunde alltid sina lexor, var alltid hjelpsam och trodde godt om alla menniskor. Men hon var alltför lätt ledd och häri låg största faran för henne. Hon kunde så lätt blifva en af dessa „söta flickor“, hvilka ingenting annat äro än söta, som icke tänka, icke bilda sig en enda egen åsigt, icke begära mer af lifvet, än att få vara små söta, sorglösa dockor. Hennes mor såg detta och försökte väcka hennes karakter. Hon fruktade kamraternas blinda tillgifvenhet, som så lätt kunde missleda denna veka, outvecklade natur. De yngre barnen voro råämnen af olika slag, hvilka en god uppfostran kunde bearbeta till duglig vara. Der fans egensinne och trots, häftighet och ostyrighet, visserligen svåra stötestenar för en uppfostrarinna, men långtifrån de värsta. Och under den kärleksfulla tuktan de små viljorna undergingo, slipades och omformades de att småningom motsvara hvad man förstår med en ädel karakter. När Bella kom från skolan gick hon in till sin mor för att omtala sin nya bekantskap. Du kan ej tro, mamma, hvad hon är underlig och olik oss andra. Jag undrar om du ens skulle förstå dig på henne. Tänk, att ordentligt lexa upp mig första gången vi talade med hvarandra. Fru Palmfelt lyssnade intresserad. Hon var inom sig glad öfver att den nya kamraten åtminstone icke skulle skämma bort Bella. Och då hon såg hvilket djupt intryck Bella mottagit af henne och sjelf ville öfvertyga sig om huruvida detta borde uppmuntras eller icke, lofvade hon Bella att bjuda Hanna Rappe till sig.
Anledningen lill dessa större kontanta behållningar igenfinnes deruti, att Skolbyggnads-kommittéen i Jönköping, på Konsistorii pluralitet förord, genom 2:ne Kongl. Majlis nådiga Bref af den 17 Oktober 1843 — 464 — och dea 3 Februari 1845, blifvit berättigad att lyfta betydliga summor, hvilka således måst hållas bemälte kommittee tillhanda, hvilken dock vida sednare, än som påräknadt varit, gick iförfattning om byggnadens fullbordande och ännu sednare om räkenskapernas och redovisningens insändande till Konsistorium. Dessa äro dock under förliden höst Kongl. Kammar-Rätten tillhaudakomna. 4:o Anmärkningen om bristande redovisning för nämnde medel besvaras genom det närmast ofvan anförda. 5:o Anmärkes en utbetalning af 29 R:dr 24 sk. ur Gymnasie-kassan till Musik-Direktören för musiks uppförande vid sorgfästen i anledning af Carl XIV Johans frånfälle, och af 27 R:dr 16 sk. för lika ändamål vid Rektors ombytet år 1845. Härtill svaras, att musiks uppförande vid sådana tillfällen af ålder är vanlig, att Gymnasie-kapellets personal sällan är tillräcklig, utan att i staden boende Kongl. Kronobergs Regementets musik-personal ofta måste mot betalning anlitas, och ingen annan fond än Gymnasie-kassan finnes, på hvilken sådana utgifter kunna anordnas. — Skulle utgifts-posterna befinnas för höga, är Musik-Direktören, mot hvilkens qvilterade räkningar Konsistorium ej rimligtvis tilltrott sig böra något anmärka, ensam ansvarig, då medlen af honom blifvit reqvirerade och till honom utbetalda. Konsistorium framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stor mäktigst e, Aller n åd igste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, Carl Fr. Rappe. L G. H. Palmi;und A. E. Norbeck. Per N. Ekman. Wexiö den 26 Januari 1848. S. G. tViberg.
Banco, och de andra Sädesslagen efter detta förhållande. För öfrigt reserverar jag mig 3:o Emot den föreslagna förhöjningen å utgående tullen för kreaturs-ben ifrån 5 r:st till 2 sk. 6 r:st per L#, då tullen utgör lika mycket, som rätta värdet af denna artikel, och någon tillräcklig afsättning för densamma ej annars finnes inom Riket; 4:o Emot den föreslagne införsel-medel-tullen å all sort Hampa, hvarigenom tullen på den goda Hampan, som endast införes och begagnas, blifvit förhöjd från 3 till 5 R:dr per Sk#, utan anser den böra vara, som hittills 3 R:dr per Sk#, emedan denna vara är nödvändig för vår Skeppsfart, den man väl ej bör försvåra i en dålig conjunctur, och den tidpunkt ännu torde vara aflägsen, då den inhemska productionen kan fylla behofvet; §:o Emot utgående tullen på Spiror, 122 Bil. till Eevillnings-Utskottets Bet. N:o 27. som, utgörande 25 procent af värdet, jag anser för hög och i likhet med den för andra träd varor, böra nedsättas lili 5 procent; 6:0 Emot den förändring, som Utskottet föreslagit i 25 §. af underrättelserna till tull-taxan af den 16 Mars 1826, nya förslaget 22 §. — Enligt a5 §. af förstnämnde tull-taxa bestås ingen föling, när Skeppare ankomma antingen med barlast eller ifrån Pommern och Wismar, endast med Spannmål och Ull. Detta stadgande, rörande Pommern och Wismar är troligen, bibehållet sedan detta land och denna stad tillhörde Riket, och då det ansågs likasom om Fartygen ankommit från inrikes ort; men, enligt nya förslaget, skulle ingen häring bestås för Spannmål och Ull från hvilken ort som helst.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till punkten och dels afslag derå samt bibehållande af det i 45:te §:n af nu gällande Banko-reglemente intagna stadgande, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till punkten, hvartill svarades flere nej jemte ett eller annat ja, oell sedermera propos. på afslag derå och det ifrågav:de stadgandets bibehållande, då svaren utföllo med flere ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Bifölls. 20:de punkten. Hr Cederschjöld: Äfven på denna §, såsom samman hängande med de föreg:de, får jag yrka återremiss. Öfverläggningen ansågs härmed slutad och punkten återremitterades. Biföllos. 23:dje punkten. Hr Cederschjöld: Jag kan för min del icke se någon nytta, men väl skada uppstå, om det stadgandet borttages, som säger, att för inträde i R. Shrs Bank fordras att hafva undergått någon Akademisk examen; ty, om detta sker, kommer att inträffa, hvad jag förut nämnt, att de, som icke kunna vinna Den 12 Augusti f. m. 41 inträde i något annat embetsverk, komma att söka sig in i banken. Enär tjenstemännen i banken då alltid komma att i jemförelse med andra tjenstemän stå i en mera underordnad ställning, får jag afstyrka Utsk:ts förslag. Hr Nordenfelt: Angående denna punkt har inom Utsk:t varit en ganska vidlyftig och utförlig diskussion. Orsaken, hvarföre majoriteten stannade i detta beslut, var den att, sedan elementar-läroverken fått den utbildning, som de nu hafva, en student-examen nu för tiden fullkomligt väl motsvarar de kunskaper, som en person förr hade inhemtat genom en a (lagd embetsexamen.
Transport; 2,337,000: hälften korn, blifvit nedsatt med 774 tunnor 26 kappar, hvilket belopp följaktligen bör ifrån beräkningen af den utaf Kongl. Maj:t i nåder föreslagna qvantitet 42,500 tunnor afdragas, då återstoden blifver i jemnt tunnetal 41,725 tunnor, hvartill afradsspanmålen torde upptagas och hvarå värdet, med bibehållande af det vid sednaste riksdagen fastställda förslagspris, 6 r:dr tunnan, utgör 250,350: 3:o Kronotionde-spanmålen. De af denna tiondespanmål till vissa personer, stater och inrättningar utgående indelningar beräknades vid sednaste statsregleringen till 105,695 tunnor, hvilka utgjort i penningar under åren 1841 . r:dr 777,861: 1842 . „ 777,474: 1843 „ 705,030: 1844 . „ 531,010: 1845 . 815,822: samt i medium 721,439 r:dr; men då en högre eller lägre värdeberäkning häraf icke verkar förhöjning eller minskning i statsverkets behållna tillgångar, hemställer Utskottet, att denna del af kronotionden må, i eldighet med Kongl. Maj:ts nådiga förslag, upptagas till enahanda belopp, som vid sednaste riksdagen blifvit beräknadt, utgörande efter 6 r:dr tunnan, . 634,170: Äfvensom
Den tredje åter består deruti, att man nog allmänt är af den tankan, att Urtima Riksdags Ständer icke äga lika magt med Lagtima Ständer, hvarföre man tar beslut till nästa Lagtima Riksdag; men ingenstädes finnes en sådan distinction i Grundlagen, och erfarenheten visar detsamma; med hvad rättighet hade man då vid denna så val sorn de bägge föregående Urtima Riksdagarna i Örebro kunnat göra så manga ändringar i besluten vid Lagtima Riksdagen 1809 och 1810; det rätta är således, att endast besluta till nästa Riksdag, Herr von Heyne, Georg: Nyttan af Götha Canal är af ganska manga betvifiad, möjligheten att med Sveriges tillgångar fullborda den, är det ännu mera. Jag dispenserar mitt omdöme i dessa ämnen; men i händelse Betänkandet återremitteras, anhåller jag få anmärka, att olägenheterna just för de Provinser, sorn omgifva Canalbnien, åra förhöjda dagspenningar och Dranglöner, då genom Soldaternas täta bortvandringar många nödgas hålla drängar bela året, då inga, Soldater kunna få begagnas under bergningstiden, äfvensom det onereusa af inquarteringar och förplägning för alla de troppar, som framoch återtåg® till Canalen, drabba dessa Provinser. u>50 Den 22 Juli /'.fm.jJI Nyttan af Götha Canal Discont var, alt elen i Rikets setelia Provinser hastigt i början spridde penningar, befordrade egendomshandel af ,ver!<sanima jordbrukare, förenad med odlingshåg och förmåga, så länge handelsspeculationer med utländska öfverflödsoch luxe-varor icke lupit öfver sin gräns. Men nyttan och skadan var, att sedan luxehandlaren insatt stora Capital mot 3 ProCent, som ökat sä ofantligt Discontfonden, uppsades dessa penningar, och procenteri och vexelvingleri uppkomino. Skulle Staten till Canalen något bidraga, måste ju första vilkoret bli, alt CanalBolaget förlorar den octroyerade rättigheten att emottaga i sin Discontrörelse penningar af privata emot 5 ProCent eller under hvad vilkor som heldst.
MyntCabinettet. Dessa mynt, alla hittade i vår jord, äro undersökta och bestämda, men kunna ej uppläggas af brist på rum och måste derföre beklagligtvis ligga oordnade, inslagna i paketer, otillgänglige för vetenskapsmän, samt till skam och skada för Samlingen. Upprättandet af catalog öfver dessa mynt kan icke företagas, innan Samlingen blifvit upplagd. Samma öfverlägsenhet framför andra Samlingar eger Svenska MyntCabinettet i Tyska mynt från io:de och utte seclerna. Dessa ligga ännu orörda i sina convulut. Det skulle nära nog vara omöjligt att ordna deri. i den nuvarande trånga localen, och skulle dessutom vara fullkomligt ändamålslöst, innan man eger skåp till deras uppläggande. *) Dupletteroa iro icke upptagne i denna berikning. 8 Stats-ZJtskottet» Utlåtande, N:o 202. De Grekiska och Romerska Myntens antal torde kunna uppskatlas till omkring 25,ooo. I Kongl. Mynt-Cabinettet finnas för närvarande i3 myntskåp, alla fulla; af dessa äro likväl arne nästan obrukbara. För att erhålla en ändamålsenlig modell för våra snickare, har Academien, i hopp att för Mynt-Cabinettet erhålla en rymligare tocal, Jåtit i Köpenhamn förfärdiga en del af elt större myntskåp. Detta i alla afseenden förträffliga profstycke ankom sistliden sommar, men liar ej kunnat få annan plats i Museum, än midt på golfvet framför en kakelugn. Att här låta fortsätta arbetet, skulle varit utan ändamål , emedan man i den nuvarande localen knapt kan inrymma en ny stol, låugt mindre en så stor möbel. 7:o Academiens Bibliothek i historiska , antikvariska och numismatiska vetenskaperne måste äfven inrymmas jemte de öfriga Samlingarnp. Ett dylikt bibliothek måste alltid med dem vara förenadt, till dagligt bruk för deras vårdare. Äfven för böcker saknas numera plats i den närvarande localen. En ansenlig del deraf har måst undanföras lill arrest-rummet i Högvaklsflygein och till andra förvaringsrum.
Vid detta Utslag har jag ansett mig icke böra låta bero, utan deröfver hos Kongl. Majit i underdånighet fullföljt besvär och anfört ibland annat, att om, hvad jag icke borde betvifla, Hofrättens pluralitet jemväl ansett Häradsrättens förfarande oriktigt, sådant åtminstone bort i Utslaget tydligen tillkännagifvas; att det vidare förjente undersökas till hvad grad en Domare ansvarsfritt kunde försumma att för sig utreda och pröfva lagens rätta mening och grund i de fall, då icke lagrum funnes, som endast efter bokstafven behöfde tillämpas; att enär i förevarande fall så väl genom Justilie-Ombudsmannens skrifvelse till Advokat-Fiskals-embetet, rörande åtalets anställande, som sistbemälde Embetes utveckling af ämnet tydligen visades rätta grunden och meningen af de lagbud, som bort i förevarande fall af Häradsrätten tillämpas, föga dervid kunde vara att tillägga, om icke att dels Kongl. Kungörelsen den 10 Juni 1841, rörande den i afseende på straffförvandlingen likartade fråga om förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter för sådan stöld, som låge i tväböte, dels och 11:te punkten af Kongl. Förordningen den 23 Mars 1807 om uträkning och förvandling af olika bestraffningar till ett slags straff, då någon för flera särskilda brott på en gång dömdes, samt Kongl. Brefvet den 26