Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af de sålunda inom samtlige Riks-Stånden gjorde framställningar, och då otvifvelagtigt hamnanläggningen bör komma att medföra fördelar för orten, till lättnad i så väl exporten af de producter, densamma har atL aflåta, som importen af andre för densamma erforderliga förnödenheter, har Utskottet funnit sig böra, med frånträdande af sitt förra yttrande i denna punkt, tillstyrka Rikets Ständer att lill hamnbyggnaden i Wadstena bevilja en summa af 30,000 R:dr, hvarjemte Utskottet, i enlighet med Stor-Amirals-Embetets Tredje Afdelnings förslag i detla afseende, hemställer: att till arbetet må få användas sten från vallarne till Wadstena Slott; alt Slottsgården må fa begagnas till lastageplats; tornen upplåtas till spanrnåls-magazin, mot viss årlig hyra, hvars bestämmande må till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning öfverlemnas, samt Kronans mark omkring Slottet användas till upplag af varor. 29:o. Utskottets yttrande, i afseende på föreslagen hamnbyggnad vid. Lidköping, har af Ridtlerskapet och Adeln blifvit lemnadt utan anmärkning och af Éonde-Ständet bifallet. Inom Preste-Ståndet hafva serskilda ledadamöter dels yrkat, att, då hamn-anläggningen obestridligen vore ett företag af högsta vigt för hela orten, Staten icke borde göra afseende derpå, att Lidköpings invånare icke kunnat åsämjas om detsammas verkställande, utan anslå hela det erforderliga beloppet, dels ifrågasatt, att en viss summa måtte ställas till Kongl. Maj:ts disposition, och att Kongl. Maj:t, sedan icke blott Lidköpings Borgerskap, ulan äfven kringliggande ortens invånare, Bih, till R.
Ja, om detta vore förhållandet, vore det visserligen högst beklagansvärd!; men att så icke är, behöfver jag icke ens för sjelfva Utsk. bevisa, och ehuru det visserligen skulle kunna synas onödigt att fästa sig vid dylika uttryck hos Utsk., oförtjent af något svar i detta afs:de, så kan jag för min del åtminstone icke underlåta att uttala mitt ogillande öfver en sådan motivering, och jag vädjar till erfarenheten från förflutna Riksdagar, huruvida Ad:s förhandlingar och beslut mera lin de öfriga RiksStms visat en sådan brist på sjelfständighet, erfarenhet eller insigter, som berättigat Utsk. till detta orättvisa och obefogade domslut; jag är tvertom ofvertygad, att hvart och ett oförvilladt omdöme skall snarare erkänna, att ett motsatt förhållande egt rum. — För mig åtminstone förefaller det temligen gifvet, att just desse af Utsk. omordade, lycklige egenskaper. denna sjelfständighet, erfarenhet, oell dessa insigter under närv:de förhållanden, bland 4 å 500 adelsmän i betydligt högre grad måste göra sig gällande till det allmännas bästa, än hvad man i dessa afs:den skulle kunna förvänta af blott 7 0 valda adelsmän, hvilken församlings sammansättning och blifvande utseende redan finnes så mästerligt tecknad af Iir Björnstjerna i hans korta reservation, hvilken jag anhåller att få upläsa:
DiegeringS * formen och 60* 9WW* bagS *£vbntngen, håfve ^8i, få vål uti förefomne frågor om SbfetS Sill* månna hushållning, famt bermeb gemenffap eganbe inråttningar och förfaK* ningar, forn ocf i åfffilliga anbra ämnen, foS £ongL tÖfaftf anmålt 3Bå*a hemjiållanbcn, önffningar ed) förlag, genom föl/anbe unberbåniga ffrifvelfcr: DÖ tfo. bett 3 ^ebruarii 1829, angåenbe be i Sapplarfb fran ®menj?a $årfam* ■tingar inflpttabe 9Mpggare$ fFplOigbet, att beltaga i allmänna SSetoåringen; 210. ben 12 gebruariiy angåenbe ‘tOtarEnaberé afldgåttanbe från ^i;rfor5 grannjJap; 3:0. angåenbe beftåmmanbe af fårfjå/be ^råmier får Stof* ;b/ur£ fånganbe ecb .bobanbe.; 4:13. ben rö^arS, om Sagtmebelé*fonberg anmånbanbe forefråbegtoig till får|å;ba granner åt bern, forn till 0fabebiur6 utrotanbe toerifammafi: bibraga; 7:0.
i ofliouen, - Bej; * i.eia3e i &gt;enten3e j^e-tnfc cBtombtefcofci / irifeia fmo3 ma^tt^t oSuAe-fc i Datnxej ÖLnSeCoAt op cjiå / fc. W. m. * Cinclblommor o c \ rosor. Novell af A. G — n. Öfvers. för Iclun. smala fina fingrarne framtrollade på det mörka tyget de läckraste blommor, knoppar och blad. Utan uppehåll ilade penseln fram o c h tillbaka; ettstreck,en färgklick här o c h där o c h ur detta kaos framsprang en blomsterprakt, till hvilken fantasi o c h hjärta sade sitt » varde ». Hjärtat var medarbetare, ty det gällde att i tid hinna en brudgåfva färdig. Det gällde en lycklig brud i Men för målarinnan själf hägrade ingen lycka. 2) e Framför trappan till den lilla prästgården stod det väldiga lindträdet, bredande sina grenar öfver det röda tegeltaket, o c h därunder intill väggen frodades rosenbuskar i vildaste yppighet, klättrade nyfiket u p p till fönstren o c h omslöto d e m s o m en ram. Men linden sträckte sina grenar bort öfver slånbärshäcken in i ' den närbelägna grefliga trädgården. Prästens Lisa o c h unge grefve Fritz hade varit goda vänner, redan innan de kunde se öfver häcken. D e träffades hvar enda dag i trädgården, o c h tillsammans inhämtade de vetandets första grunder. Slånbärshäcken växte o c h barnen blefvo stora. Fritz gick nu i skola i hufvudstaden, men då han var h e m m a under ferierna, kröp han så ofta han kunde g e n o m den täta häcken in i grannträdgården. M e n i hemlighet måste det ske, ty den stolta m o d e r n tålde ej att hennes telning, grefvevärdighetens arftagare, stod på förtrolig fot m e d den enkla prästfamiljen. Prästens Lisa var nu sjutton år, Fritz tjuguett.
Allt nog, att olägenheterne kändes lifligen, då vid 1812 års Riksdag man sökte finna botemedel deremot. Må hända att vid detta tillfälle, Som vid flera andra, man icke bade tillräckligt rådrum att pröfva , huruvida det man ville sätta i stället tillräckligen friades från andra olägenheter; men säkert var det icke bågon rättsgrund man villa rubba» v Så, som olägenheterne hade sig företett, uppsöktes ock rätteiserne. Således i första rummet, lör att tillvägabringa säkerhet i beräkningen, skulle nu tor Egendom skattas, utan afseende på Innehafvarens personliga ställning; Den 24 Martil, f. t». 389 T'C[V'den om den Bevillningfandel , rom den skuldsatte. Egendormhafvarens Creditorer bo.da erlägga, hänsköts till dem enskildt Slaten höll sig 1 första rummet till den synbara fö mogen heten , emedan dun kur de efter b* stämda grunder mätas, och sålunda äfven till sin andel i beskattning, genom iörtatioing , tydligen u.tföras»t' - * A i & Men ingalunda förklarades dervid , att Capitalisten icke skulle erlägga sin andel. Tvärt-i om biet ju tydeligen föreskrifvit, att äfven hail skulle belala efter enahanda grund , eller 5 procent af sin Revenu. Om emedlertid detta i verkställigheten icke äger rum, så, långt ifrån att vara ett uttryck af Lagen, är det ett ingrepp deremot, som åter till den lätta möjligheten af sin utöfi» ning beror af helt andra omständigheter. Så snart förhållandet emellan Penningeägande och Lånbehöfvande återkommit till stadgad ordning, blir deraf en följd, att Capitaler icke kunna placeras på andra än lagliga villkor, som äro 6 procents Ränta med af Bevillning. Intill dess sökas de mången gång äfven med drygare uppoffring än den af Bevillnings-andelen. Hög
Men de tills vidare säkre ansedde Tillgångarne endast, . 1,073,716:24. 5. Och således Brist den 3o Sept. 1822 970,937:44* 5- Hvaraf Brist, enligt Räkenska perne 613,461: 4*3* samt uppkommen genom Calcul 357,476:40.2. Revisorers Berättelse. 4;\c) Götheborgs f. d. Discont. Enligt förut åberopade Bilagan N:o 2,utbalanceras uti den, vid förra Discont-Contoiret i Götheborg under den 3o Septemb. 1818 afslutade Hufvud-Bok: Och således ett Öfverskott af 72,424:25. 8, Enär, under Utredningstiden, till Skulders afbördande, räntefria förskott fått begagnas i Vexel-Banken samt någon förlust på ofvanberörde inbalancerade Tillgångar icke kan synas i Räkenskaperne; så har Räntevinsten, efter afdrag af de dermed bestridde Utredningskostnader, ökatTillgångarne; och hvilken behållne Räntevinst utgjort för Oct. , Nov. och Dec. månader i8i8R:d. 10,735." 12. 8. Är 1819 43»838:i7.io. R:d. 37,oo5: 25g,a35: 216,70/j: i4-10. 46o Riksens Ständers Under påstående Revisions-Förrättning, är af vederbörande Kamererare författad en förteckning öfver Discont-Verkets uti Räkenskaperne upptagne Tillgångar och Skulder, den 3o September innevarande år 1822, äfvensom Ombudsmannen meddelt en till samma dag fortsatt uppgift, angående de Summor, hvilka på indrifning genom hans åtgärd voro beroende. Kamererarens nyssberörde Förteckning upptager följande: Skulder den 3o September 1822.
— N:o 291. i anledning af återremiss å utlåtandet N:o l36. XIII. B. 110. A. 289. XIX. E. 4g. — N:o 2g2. i anledning af erhållna återremisser å utlåtan det N:o i45. XIII. B. 110, 292. A. 38i. — lV:o 2g3. i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 171. XIII. B. 110. A. 2g2. XX. E. 574. A. 654- — Nio 294. i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 173. XIII. B. 110. A. 292. E. 611. — N:o 295. i anledning af återremiss å utlåtandet N;o 176. XIII. B. 110. A. 29». E. 611. — N:o 296. i anledning af erhållen återremiss å StalsUtskottets utlåtande iN:o 186. XIII. B. 110. A. 292. E. ( 274 ) StatsUtskoltets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 297. i anledning of olika beslut öfver Utskottets utlåtanden N:is 82 och 188, angående prolongation å arrendet af Edeby hemman. XIII. B. 110. A. 292. XIV. U. 452. XV. E. ii3. XVII. A. 38.
Vid samma bref var ock ”Forsmark, ett poem i form, till Ugglas”, bilagdt i afskrift. ”Du skall finna det godt. Det borde bli tryckt. Men här är allt i jul-yrslan; och omöjligt”! Med detta poem förknippade sig likväl en liten prosaisk bakhålls-tanke: nämligen just en financiell speculation, genom hvilken, möjligtvis, den flerfaldiga förlägenheten skulle afhjelpas. Förmodligen hade han kort förut besökt Forsmark, under en sommarresa, och blifvit af dess ägare bevåget emottagen. Antingen bevågenheten var verklig eller skenbar, erhöll Vännen, med poemet, en så lydande föreskrift: ”Jag vill med detta stycke behaga. Gif det ton. Nämn skönheten. Allt dock redligt, och efter din själs känsla. Nämn något i rätt stund om karakteren af Ädelt och Stort hos Skalden, hos din Vän; och hvad store Medborgare borde göra i att ära, att beskydda, att vara Konungar, för att hafva omkring sig Snillets glans. Nämn om det odödliga af en sådan sång för ämnet och den besungne etc. Nämn på afstånd äfven min dubbla Doctors-plan, och hvad jag kunde vara i ett land af frihet etc. etc. för att ge åt hans själ all den utsigt en dödelig behöfver”. Tydligen läsa vi här receptet till en enskild anbefallning eller recension, att hos Ugglas anbringa: vare sig genom Heurlin sjelf, eller måhända genom den inflytelserike, mot både Heurlin och Thorild gynnsamme Låstbom; till hvilken ock ett par bref, och flera småverser (hvaribland ett qväde på hans brölloppsdag), förekomma i de Thorildska papperen. Troligtvis sammanhänger härmed, i en sednare skrifvelse till Heurlin, daterad Upsala den 19 Febr. 1788, följande ställe: ”Om du familjert träffar Rev.- Secret. Låstbom, så tala om mig; om mina lärda speculationer här; om min eld – men hindren af depenser (dock modest, och i distance). Sök precist ett tillfälle; ty jag har en plan lagd hos honom. Detta genast, och väl, och vist”!
Med öfverlemnande af dels en utaf nuvarande arrendatorn af lägenheten Stallmästaregården, entreprenören Carlsson afgifven underdånig förklaring, deruti Carlsson, på grund af honom utaf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillerkänd optionsrätt till nytt arrende af samma lägenhet, bestridt ansökningen, men erbjudit sig att till ifrågasatta hamnplats upplåta erforderligt utrymme vid lägenheten mot den afgift, som emellan honom och bolaget kunde öfverenskommas, dels ock Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes härpå grundade afstyrkande af ansökningen om upplåtelse af hela lägenheten Stallmästaregården, hvaraf på sin höjd en mindre del ansågs för det afsedda ändamålet kunna erfordras — hade Kongl. Karnmar-kollegium uti den 2 December sistlidet år afgifvet underdånigt utlåtande och jemte meddelande, bland annat, att det genom sednaste kontrakt bestämda arrendet för ifrågavarande lägenhet utgjorde 1S8 tunnor 26'/2 kappar, hälften råg och hälften korn, hvaraf endast 2 tunnor 8V2 kappar beräknats för lägenhetens öppna jord, men återstoden för dermed förenade öfriga förmåner, äfvensom att 19 åbyggnader funnes å egendomen uppförda — för öfrigt anfört, att, ehuru, emot 5:te punkten i Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847, arrendatorn Carlsson icke på grund af sin optionsrätt egde lägga något hinder i vägen mot lägenhetens upplåtande på föreslaget sätt, Kollegium likväl, enär, i det skick frågan förekomme, påtagligt syntes att icke hela lägenheten med alla dess åbyggnader kunde för ändamålet erfordras, utan blott en inskränkt del deraf, hvilken arrendatorn erbjudit sig upplåta, ansåge den underdåniga ansökningen icke böra till annat nådigt afseende föranleda, än att blott sjelfva hamnplatsen, sådan den kunde komma att erfordras, måtte åt sökanderne upplåtas emot den afgäld till arrendatorn, som kunde emellan honom och sökanderne öfverenskommas eller af mätismän bestämmas.
Den 9 Januari f. m. afdelningarne afBevilln.-, Lagoch Ekon.Utskrn redan företagit dessa frågor till handläggning; så torde det vara lämpligt, att remiss bifalles till Bevilln.Utsk., hvilket i sådant fall får i sammanhang med den redan föredragna grenen af controll-författningarna upptaga de nu väckta motionerna. Hvad min motion angår, så innehåller den fråga om en bestämd tillökning af statsanslag. Enär jag anser mig böra lemna derhän, huruvida Konungen må hafva rättighet att öfverskrida del förut beviljade anslaget af 562,000 r:dr, eller huruvida Konungen anser sig sjelf bunden af den utsatta summan, då den icke blifvit öfverskriden i andra händelser, än då sådant af högsta nödvändighet varit påkalladt, såsom under cholera-tiden, uti hvilken fråga Konungen tili R. 5t:s godkännande vid nästa riksdag öfverleninade dess vidtagna åtgärd; anser jag likväl vara bättre att ett bestämdt högre anslag är af R. St. medgifvet, på det att icke några anmärkn:r mot Regeringens åtgärder hos R. St. må behöfva befaras. För öfrigt är under discussionen så tydligt ådagalagdt af de värda talarne, att lullbevakniogen är icke allenast för svag till sitt antal, utan äfven alltför ringa afJönad, att ökadt anslag till tullbevakningen här måste komma i fråga. Det är af dessa skal jag anser ärendet otvifvelaktig! tillhöra StatsTJtsk:s behandling, och får derföre anhålla, att, om Gr. Löwenhjelms motion remitteras till Ekon. Utsk., min likväl måtte få afgå till StatsUtskoltet. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då den af Hr Prytz afgifna motion redan blifvit remitterad till SlatsUUk., ansåg Hr Landtm, någon vidare framställning i afseende derpå icke nu komma i fråga. Gr. Frölich: Jag tillstår, att det undgått min uppmärksamhet att propos. blifvit gjord på remiss af Hr Prytz’s motion, men det är ganska möjligt, emedan jag varit i enskildt samtal.
160 Kaiikasien, detta bergland ined sina storartade och oiiiriixlaiide naturscenerier, bebvdt af in %nga olikartade folkstammar, af Iivilka nkgra ända in i det 19: e iirliiindrarlets slnt aro tämligen oberorda af den moderna civilisationen och ha bibehallit seder och bruk från en aflagsen fornt id, äger tillräckligt niiliiga eqendouiliphetw ooli se VWheter för a t t kunna locka turister, och dock torde ett at! dess förrianista behag just vara deii oinstaii (liglieteri, a t t landet ligger så l h g t från de vanliga turistlederna. I förf: s sällskap få vi göra fiirden öfver Svarta tiafret till Batiim och daiifrån på järnvag till Siflis, C4eorgieu.s ninvar~iide hiifvudstad. Med denna är. förf. iiiycket S ' iirtrcgeu, betydlint mer äii inånga af stadens egiis iuvåila~iuiior, som vistats dar i kratal, meii ej vågat besöka åtskilliga af de nier uRij: rsna kva~teren. Förf. för oss omkring i d9 olika stadsde1: iriie: i Sr-Tiflis nicd dess brokiga gatulif, dar ryska officerare och sold: itet, g: .eo; qiskn, skönhrter i sina vagnar, icke mindre sköna georgiska l i e r r a ~ till hast, asmenirr., tatarer, perser, kaldeer, syrier, assyrier, n]. iii; .iin~ sig oiii hvaranJra, meii under en tystnad och ett allvar, soiii bildn en slieiide kontrast till det gladtiga gatiilif, som råder i Italiens o (iIi Egyptens stiihr. Hoii för oss till matbasareil.
Väre och Rikets Collegier, jemte Consistorierne, samt Verk och Inrättningar, skola de, som contrasignera Fullmagter, TranspqrtResolutjoner, Öppna Bref på Afsked, Grefve-, Friherreoch Adelsbref, m. m., tillse och ansvara, att samma Handlingar varda behörigen charterade. 6:0 Kyrkoherden i Församlingen, eller den bans tjenst förestår, ansvarar Oss och Kronan, att Stämplad t Papper till föreskrifvet belopp nyttjas till de Fullmagter och andra Antagningsbevis, som genom ProtocollsUtdrag, eller på annat sätt, till Kyrko-betjeningen utfärdas, iilian de tillträda sysslorna. 7:0 De, som erhålla Doctorsgraden inom Theologiska, Juridiska och Medicinska Faculteterna, eller till Philosophiae Magistrar promoveras, äro skyldige att de deröfver utfärdade Diplomer, behörigen charterade, utlösa; hvaröfver de, sorn sådana vid Academierne utfärda, hålla hand, vid laga påföljd. 8:0 Ordförande i Magistraten samt den Magistratsperson, som i Skrå-Embetet förer ordet, pnsvare, att Borgareoch MästareBréf, behörigen charterade, uttagas. 9:0 Den Magistratsperson, sorn är närvä - Exp. Utsk. Förslag till und. Skrifv.
Nu framställe.* den såsom ovillkorligen nödvändig för Rikets sjelfständighet och försvar och af nationen äskas ett bidrag af icke mindre än 5 Millioner R:d. 1458 Ds72 29 Juli e. lil. Summan ar stor, och man borde vara fullt ofvertygad om företagets nödvändighet och verkställbarhet innan nian å sina medborgares vägnar hevi! juen dylik gärd. Hvad Canalensnödvändighet i militairiskt hänseende beträffar, är något som jag icke. kan våga bedöma; jag skulle vara benägen att tro att folkets tillgifvenhet för styrelsesättet och Konungahuset, jemte dess mod utgör den säkraste grund för dess sjelfbestånd och försvar. Vi ägde före 1808 ett Sveaborg och denna Svearnes borg är nu i Ryssarnes händer. Tåg tvekar icke mera, utan bevilljar allt hvad som begäres, då det Säges att Hans Kongl. Idoghet KronPrinsen anser Ganalen nyttig och nödvändig till Rikets sjelfbestånd och forsvar. Önska skulle jag likväl, om Ridderskapet och Adeln bifaller hvad Utskottet fore lagit, att Ridderskapet och Adeln genom en Deputation underrättade Hans Kongl. Höghet KrortPrimen att Ridderskapet och Adeln låtit tron på Hans Kongl. Höghets insigter fvlla bristen af egna in igter, men att tillika Ridderskapet och Adeln bönf Iler att Hans Kongl. Höghet täcktes deröfver vaka, att det bevilljade betydliga bidraget ock måtte bilf - Den 29 Juli e. nt. 1569 va till det åsyftade ändamålet vederbörligen an vind t. Herr Pahlman: En värd Ledamot har tillkännagifvit, att min framställning af hvad Riksens Ständer för några månader sedan beshitat om Götha Canal Disconts fördubblade C ved i tiv i Banken varit annorlunda än förhållandet, och jag följaktellgen häruti misstagit mig.
Samma behandlingssätt bör i detta fall destomera iagttagas, sorn framställningen bärrört från Kongl. Maj:t, och ett bestämdt svar derå måste lemnäs, antingen det blifver jakande eller nekande. Sluteligen får jag i anledning af Friherre Cederströms yLtrande om skillnaden emellan arfvode och pension erhindra, att vi nu icke kunna företaga målet för 3:dje gången, utan blott bestämma, huruvida Vo - De 11 3 November e. m. teringspropositionen är vigtig, eller om elen Lör till Utskottet återförvisas, i fall det origtigt kallat anslaget för arfvode. / Herr Tham, Wolrath: Frågan är nu endast om Voteringspropositionen. Då Konungen begärt, att det arfvode, H. E. Herr Grefve Rosenblad innehade såsom Ordförande i GeneralTullSlyrelsen på TullVerkets Stat, må öfverflyttas på Allmänna IndragningsStaten, lärer frågan otvifvelaktigt angå ett Statsanslag, och RegeringsFormen hänvisar dylika frågor tydligen till Förstärkt Statsutskott. Grefve af Ugglas, Gustaf: 6g §. RegeringsFormen innehåller: Uppstå, antingen hos Riksens Sländers Plena gemensamt, eller uti något af RiksStänden, betänkligheter att antaga hvad StatsUtskottet tillstyrkt uti det, som rörer antingen Statens reglerande, då böra de skäl anföras, på hvilka sådane betänkligheter sig stödja, samt meddelas StatsUtskottet, Stadna två Stånd emot två, då skall StatsUtskottet f örökas med så många Ledamöter af RiksStåndén i vanlig ordning valde, att de blifva 3o af hvarje Stånd. Detta serskilda Utskotts Ledamöter röste sedermera samfäldt och icke efter Stånd, med slutna sedlar, till ovilkorligt antagande eller förkastande af hvad StatsUtskottet tillstyrkt blott„ i de frågor, hvarom RiksStånden varit af skiljaktiga tankar, kommande Den 3 November e. m. de fleste sålunda röstandes mening att gälla såsom Rikets Ständers beslut. Nu iir denna pension ifrågasatt att uppföras på IndragningsStat.
Nåväl, ni deponerar 12,000 daler mot kvitto i räknekammaren och bekostar en kurir, som i morgon bittida söker komma öfver till Åbo med min fullmakt att utbekomma skrinet från hofrätten. Tyvärr kan ni icke köpa hafvet och isarna. Det kan dröja mindre än två veckor, men det kan också dröja åtta eller tolf. Juden höjde på axlarna. Tid är kostbar, ers nåd, men man är stundom tvungen att slösa. Vågar jag ännu utbedja mig en gunst? Får jag se flickan? Hagar är för närvarande i tjenst hos drottningen och bor i slottet. Ah, den stormäktiga drottning Kristina! Så högt når icke en ringa främling. Är det möjligt att kalla flickan hit, att få se henne hos ers nåd? Presidentens hållning blef högdragen. Min bäste herre, jag tjenar en främling, där det står i min makt, men mitt hus är ingen mötesplats. Är det något vidare, hvarmed jag kan stå till tjenst? Juden bugade sig med ett nästan omärkligt smålöje. Jag är ers nåd oändligt tacksam för det bistånd ers nåd redan behagat förunna mig. Tillåt mig erinra om en obetydlig tilldragelse. Jag tror det var år 1610, i Maj. Ers nåd var då ung och studerade i Prag. Växlar förkomma ofta på långa vägar. Ers nåd var okänd i Prag och tillfälligtvis i förlägenhet. Det sista en ung adelsman pantsätter är sin värja, men jag fruktar, att värjan var på väg till en af mina trosförvanter, när ers nåd erbjöds ett lån utan pant ... Tusen floriner, ja. Och utan pant. Skulle det varit ni? Ett lappri. Ers nåd betalade lånet en månad därefter med tre procents ränta. Edra trosförvanter begärde sex procent i månaden ... Jag beder, tag plats, herr Zevi, jag skall med nöje bevisa er den återtjenst jag förmår. Ers nåd har redan mer än tillfyllest återgäldat min ringa tjenst. Jag vädjar nu till den stora välvilja ers nåd täckts bevisa barnet Hagar. Det gäller hennes välfärd. Kan jag få se henne? Hon skall, med drottningens tillåtelse, vara här i morgon bittida klockan åtta. Konvenerar det er?