Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fastän wi säkerligen döra vch kunna hoppas att Stats-Utikvttet har ost omtanka fäst-d, och gör all sin flit otc upptänka alla möieliga utwagar till bekommande af penningar till Rikets rrärwarande manga behoswcr; sä lökom oss en hwar, mine herrar', föreställa oss sörutnämde Lcverantcurees, ja mänga FäderneölandeiS r pprc FörjwarareS vch bock för flera mäaadcr oaslvnte Medborgares rättmätiga klagan vch billiga misstöjen, öfwer redan nog länge uieblefne betalningar vch fordringar eller löner och rracramenter. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 14 /u/h. 301 ningar mara försvårade genom allas trånande väntan och mångas växande oro, hafva de förenade Statsoch BancoUt6kotten till Plena, öfverlemnat det vigtigaste af denna Riksdags arbeten, det mest magtpåliggande törhända, som vid något af våra Riksmöten kan komma i fråga. Tider hafva gifvits, då personliga behofvet af skydd och säkerhet, samt nödvändigheten att försvara de i detta hänseende förvärfvade rättigheter, utgjorde förnämsta syftemålet för Menniskan i samhällstillstånd; Men uti de nya förhållanden af lagar, seder, och civilisation sorn numera allmänt äga rum. lärer vara otvifvelagt, att ägande rättens helgd blifvit Sambällslifvets första vilkor, och snart sagt det kraftigaste skyddsmedlet för alla andra medborgerliga frioch rättigheter. Sakkunnigare män (och sådane finnas många) m& döma om Financeregleringsplanen i sin helhet, i alla sina delar, samt i dessas inbördes sammanhang. Jag kan det icke; och agde jag än dertill något mått af förmåga,skulle jag likväl icke inlåta mig i denna utförligare granskning, öfvertygad som jag är att deruti vara eller blifva förekommen, och angelägen att så vidt på mig beror, tiden icke må genom återupprepanden förspillas.
A) För hvarje iooo:de annullerade och förslitne sedlar å valen rerne från och med 3 R:dr till och med 8 sk., som blifvit af Commissarierne granskade, öfverkorssade, uppräknade och förseglade •• — •• — • . » » 42 sk. .8 r. ic~) För hvarje iooo:de nya sedlar å berörde valeurer, utöfver det antal, hvars expedierande såsom tjenstepligt åligger vederbörande uti Sedel-Contoreti Commissarieundersjtriften . .. . 1: 26. 8. Contrasignation . — 34- 8. Numerering och datering .. ... ... - — 26. 8. Tillsammans R:dr 2: 4o. — ,(T) För hvarje iooo:de sedlar, 'från 3 R:dr till och med 8 •sk., sorn i Bankens Cassör blifvit suddade 12 sk. e) För uppträdning och ordnande af hvarje iooo:de folier utaf Vexel-Bankens verificationer i5 sk. f) För provisionel klistring af sedlar och documenter, sorn uti Vexel-Banken företes, under hvarje arbetsdag 16 sk. 1 Baneo-T/ts/iottets Memorial N.-a nn.. g:) För hvarje looorde numer utskrifne extract af transportsedelräkningarne, utöfver hvad sora åligger vederbörande Tjenstemän . .. .. .. .. .. R:dr i: 12. K) För erforderligt biträde vid de^conomiska göromålen, årligen högst .
Den såg hon framför sig jämt — både i mörker och vid solsken, i sömn och i vaka. I knäet hade hon en psalmbok — hon tittade på tavlorna — gång på gång, tittade, som om just tavlorna hade kunnat hjälpa henne i hennes nöd! I spisen var eld: solhåret följde sin vana och började att lyfta sig av värmen. Snart stod det i yvig gloria kring det tunna flickansiktet med den skäraktiga munnen. Hastigt tog Lisa en sax, som låg i fönstret, och klippte av de lockiga sollänkarna tätt in till huvudet och kastade dem i elden. Hon skulle nog knappast ha kunnat ge skäl för handlingen — men hon kände frid av den. Nu skulle alla se hur stygg och ful hon var — inte alls lik jungfru Maria i boken! När Enoch kom in och fick se flickan så förändrad och därtill berövad sin enda skönhetsandel, ryckte han häftigt till. Men han teg. Med den sovande gossen på armen gick Lisa med möda fadern till mötes. »Får han heta Enoch?» frågade hon ödmjukt. »Nej!» kom svaret hårt. Lisas ögon blevo fulla av tårar — och läpparna darrade till. Hon hade tänkt ut det som ett sådant skydd för gossen att han skulle få heta Enoch. »Hur skulle det bli, om han inte fick heta Enoch?» Hon tyckte hon gärna ville lida allt hon lidit om igen — bara gossen fick heta Enoch ... hela hans liv — berodde ju på det — att han fick heta Enoch ... »Kom», sa’ Enoch kort. Lisa tog lydigt ett par steg framåt: men krafterna voro för små — bördan för tung, hon vacklade. Det var en ynkan se henne står där och vackla — barnet med barnet! Tyst tog Enoch gossen från henne och sa’: »Gå och lägg er, det tycks ni behöva!» Det blev en tystnad i salen, när dörren slogs upp och Enoch stod där på tröskeln med Älgö gårds första oäkting i armarna! Hustrun skyndade fram — men Enoch avvisade henne med en nick och ställde ensam upp sig vid dopfunten. Prästen stammade, när han gjorde frågorna, men Enoch svarade lugnt och klart, han. Först vid frågan efter barnets namn dröjde han litet. »Enoch!» svarade han till sist så högt, att det nästan lät som om han ropat.
Majus Nådiga Remisser, till Rikets Ständer öfverlemnade , Svenske Medborgares reclamation, i afseende på ersättning för lidna förluster genom Skepps uppbringningar ; N:o 97, öfver de hos Ridderskapet och Adeln gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 4i, i anledning af ett af Herr UandtMarskalken samt Herrar Talmän upprättadt och till Utskottet ingifvet förslag, till så väl Herr LandtMarskalkens och Talmannens ie - PratUtdrag deri 2#* April l82gt gg presentationskostnad , som till utgiften för Riks Ståndens Cancelliet och klubbar; N:o 98, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet, N:o 4t, rörande indragning af all mathållning vid den så kallade IjandtMarskalks-klubben , samt om förminskning i Statens utgifter för klubbinrätlningarne ; och N:o gg , i anledning af Utskottets Memorial , N:o 68, i fråga om tryckning af Allmänna Indragnings-Staten för år 1828- S. D. I anledning af dervid gjorda anmärkningar, blef RagUtskottets nu åter föredragna Betänkande , N:o 49, i anledning af åtskilliga Motioner om ändring af 17 Cap, Handels-Balken och 2o Cap. Arfda-Balken , till samma Utskott återremilteradt. S.D. A nyo föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande , N:o 86, angående väckta Motioner om Lancasters-Scholors inrättande. S. D. I anledning af dervid gjorda anmärkningar, blef nu, vid förnyad föredragning, Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtande, N:o 81, i anledning af vackt fråga , dels om tillägg i föreskrifterne, loo P/of.
Så vidt jag liar mig bekant, är det en allmän önskan i landet, att skjutsskyldigheten måtte skiljas från jordbruket, och som jag icke kan uppgöra något bättre förslag i detta afseende, än Utsk. gjort, så tillstyrker jag antagande af delta betänk.; likvisst med det tillägg, att ej nuvar. skjutsskyldige under 5 års tid malte frångå d$ rättigheter, de nu äga, på det att, om entreprenaderna icke skulle äga bestånd, de resande likväl på något sätt måtte kunna komma fram. Hvad åter angår förändringen af 1827 års rese-reglemente, så finnér jag, att Staten här skulle göra en besparing på desse embetsmäns bekostnad, hvilket jag alldeles icke anser vara billigt. Jag önskar derföre, att de, som äro skyldige att resa i Kronans ärenden, måtte få ersättning i förhållande till kostnaden. Frih. Hamilton, Hugo, begärde att upplysning måtte meddelas, huru detta mål blifvit i de öfriga Stånden afgjordt. Underl. Ridd.Secret. tillkännagaf, att Bonde-Ståndtt bifallit Ekon.Utskts nu föredragna betänk., och att ingen underrättelse rör:de de öfriga Ståndens beslut i ämnet ännu ankommit. Frih. Hamilton: Af denna upplysning torde det til låtas mig att hemta, åtminstone för min egen del, den öfvertygelse, att betänk, väl i detta fall icke varit så särdeles illa grundadt, då det gått det Stånds önskningar till mötes, hvars välstånd på denna fråga till en stor del beror. Från detta Stånd hafva blifvit inlemnade en mängd motioner, hvaruti hela Ståndet instämt, hufvudsakligen afseende hvad detta betänk, tillstyrker; —alt förbigå, att betänk, ärstödtpå den särskilda underd. skrifvelse i ämnet, som BondeStåndet vid sista riksdagen till K. M. ingaf. Då nu detta Stånd Den 10 Janl e. m. har antagit betänk, titan någon återretniss, torde det tillåtas mig att tro, att tle påståenden, som här aro gjorda, alt BondeStåndet, om detta hetänk. antoges, skulle blifva lidande, dei igenom äro tillräckligt vederlagda.
Och han, som tyckte att det ena köket kunde vara så godt som det andra, antog ganska gerna mitt biträde; ty mina fruntimmersfingrar voro ändå en mån händigare och smidigare än studenternas vid fint handarbete ovana tassar. Emellertid hade jag utfunderat något som jag ej rätt visste om jag skulle våga meddela min far. Jag fruktade att det möjligen vore alldeles dåraktigt, men ändå kunde jag ej underlåta att derpå grubbla hvarje ledig stund, och saken blef mig allt klarare. Slutligen satte jag mina funderingar till papper och gaf det åt min far. Den största glädje jag ägt i lifvet gaf mig den blick som strålade ur gubbens öga, då han läste min uppsatts. Men snart fördunklades blicken, han kysste mig på pannan och tryckte mig till sitt hjerta i det han sade: „ack hvarför är du dock icke en gosse!“ Dessa ord gjorde mig ondt. Jag tror dock nu att jag då missförstod dem. Från den dagen var han om möjligt ännu mera god och öm emot mig än förr. Några dagar sednare sade han: „Cecilia, du behöfver komma i pension, jag kan ej uppfostra dig rätt, sedan din mor gick bort“. I pension kom jag, men icke vet jag om jag just blef så mycket klokare eller bättre der. Sedan kom jag åter hem. Min far afböjde nu hvarje hjelp af mig i sitt laboratorium och sade: „Nu, min flicka måste du lära dig att laga gröt“. Ja, snart lärde jag mig den talangen att koka mat, som, åtminstone då förtiden ännu, påstods erfordra en hel menniskolefnad för att rätt kunna läras. Men hur god mat jag än lagade, och hur duglig hushållerska jag än bemödade mig att vara, så förblef jag ändå ogift. Min ungdoms roman förde mig icke till lycka, och ett resonnemangsparti kunde jag ej förmå mig att göra. Jag hade nästan glömt min lilla chemiska uppsatts, då min far dog, och man hittade den ibland hans papper. Man var icke ovan att finna min stil i hans anteckningar, jag hade renskrifvit flera af hans uppsattser, och man ansåg derför äfven denna för hans arbete. Den trycktes, och min upptäckt väckte något uppseende på sin tid, ni mins det kanske“.
Det bör således sägas, att Schweitzare, Holländare, Fransoser, Spaniorer 5'24 Den 9 Januarii. och aldrasenast Preussare segrat, ehuru (icke emedan), de gingo oöfvade i Striden. Allt sedan 1793, hafva Franska Arméerna varit de mäst öfvade i verlden; de voro det ända till 1813 och, mäikom väl! huru har det sedan för dem gått? Hvilken annan Stat kan våga lita på, att ifrån partiel Inkräktning af sitt Område, som Fransoserne 1793, eller total inkräktning, som Spaniorerne 1812, blifva rest af Krigslyckan till Seger, Framgång och ärofull Fred? Hvem kan våga lita derpå, att lyckan och omständigheterna skola göra för oss, hvad de gjort för dem? och skedde än detta, hafva vi de materiela tillgångar, som hulpo Fransoserne till möjeligheten att begagna Krigslyckans gunst? hafva vi dem som fordras, att länge uthärda ett Spanskt individuell Krigssysteme? Förmådde än Nalional-andan gifva oss kraft, alt slutligen tilltvinga oss Segern, hvad hade vi ej dessförinnan lidit, och kunna kostnaderne af en stående Här dermed jemföras? National-anda och National-beväring äro högst vigtiga Repli-puncter, förutan hvilka ett ärofullt försvar i längd visserligen ej låter tänka sig; men lill första anfallets mottagande fordras en öfvad färdigstående Här. Äfven denne kan ej alltid hindra inbrott, men den lemnar åtminstone möjligheten öppen, att de vigtigaste puncter, och synnerligen att Nalioiial-Bevärings-förrättningarne blifva betäckte. Dennes uppsamlande och organisering kunde annars möta hinder af fiendens närvaro i Lands-Cancellicrne. National-anda föder krigsmod, men detta Den g Januarii. 525 förer ej till seger, utan i förbindelse med krigsordning, och denne vinnes endast genom öfning i krigslydnad. Jag slutar med förklaring, att, efter min tanka, den Scala, på hvilken vår närvarande Försvarsstyrka är beräknad, ingalunda ar drifven utöfver behofvet.
Med de nya, öfverväldigande intryck, som natur och folk utöfvade på dem bland oss, som nu för första gången besökte Japan, Kina, Indien, Borneo och Ceylon, var det dock särdeles svårt att, under ett uppehåll af några få dagar på hvarje ställe, fasthålla vid denna sida af Vega-expeditionen. Jag beslöt derför att efter afresan från Ceylon fullkomligt afstå från densamma, d.v.s. att derifrån endast resa hem. Rörande denna del af Vegas färd skulle jag således hafva ganska litet att anföra, om ej en skyldig tacksamhet manade mig att med några ord frambära Vegamännens erkänsla för all den ära och all den välvilja de rönt äfven under sista afdelningen af resan. För mången bland mina läsare torde denna skildring vara af intresse, såsom en erinran om några förgångna glada dagar, hvilka de sjelfva genomlefvat, och det skulle till och med kunna hända, att det ej blir okärkommet för geografiens vänner i en kommande tid att läsa beskrifningen öfver det sätt, på hvilket Asiens och Europas första omseglare firats i kulturländernas hamnar och hufvudstäder. Vid skildringen häraf nödgas jag dock vara så kort som möjligt, och jag måste derför redan nu bedja om ursäkt, om ej hvarje gästvänlighet, som kommit oss till del, här kan omnämnas. Vi afreste från Point de Galle den 22 december och ankommo till Aden den 7 januari. Öfverresan gick långsamt till följd af svag vind eller stiltje. Julaftonen firade vi denna gång, trötta som vi voro på kalaser, ej på ett så högtidligt sätt som vid Pitlekaj, utan endast med några få julskänker och litet extra förplägning. Nyårsaftonen deremot öfverraskades officerarne i gunrummet af en i tjocka päskar till tschuktscher utklädd deputation från skansen, hvilken kom att på god svenska, blandad med en och annan ännu ej bortglömd
Ledamöter af Constitutions-Vtskottets betänkandcn. 45 Nämnden må ej uteslutas från utöfningen af deras Riksdagsmanna - rätt i Stånden; men träde tillsamman dagen efter den då valet i Stånden förrättadt är, och slciljes ej åt förr, än de flesta rösterne om En person sig förenat. Omröstningenibland Nämnden skall ske per Capita och med slutna sedlar, enligt det voterings-sätt, som uti 53 §. är föreskrifva. Hvar och en af Nämnden uppgifve ibland dem af Stånden föreslagne, den han anser böra utköras. Falla dervid rösterna till mer än hälften af de röstandes antal på En Man, vare han behörigen vald. Äro åter rösterne så dalade, att en sådan Nämnden må ej uteslutas från utöfningen af deras Riksdagsmanna - rätt i Stånden; men träde tillsamman dagen efter den, då valet i Stånden förrättadt ar, och skiljes ej åt förr än de fleste rösterne om en person sig förenat. Omröstningen ibland Nämnden skall ske per Capita och med slutna sedlar. Hvar och en af Nämnden uppgifve, ibland dem af Stånden föreslagna, den han anser böra utköras. Falla dervid rösterne, till mer än hälften af de röstandes antal, på En Man, vare han behörigen vald. Äro åter rösterne så delade, att en sådan full pluralitet icke eger rum, anställes, enligt det i 53 §. 46 Constitutions Utskottets betäkanaen. full pluralitet icke eger mm anstalles ny rotering lill antagande af den, som fleste rösterne erhållit, och, om han ej anfages, af flen om hvilken näst efter honom de fläste af Nämnden sig förenat. Inträffar din händelsen etc. beskrifva voteringssatt, .ny omröstning till antagande al flen, soln flesta rösterna erhållit, och, otti han ej anta<:e«, af den, om hvilken näst efter honom de fläste af Nämnden sig förenat. Inträffar den händelsen etc. §• 62.
Detta arbete, som, efter åtskilliga förberedelser, börjades i Juli månad 1842, har under nyssnämnde och påföljande års sommar fortgått. För Albreclitsunds kanalanläggning vidtogos år 1842 förberedande åtgärder, och var arbetet år 1843 så nära verkstäldt, att fartyg redan kunde passera kanalen, och endast åtskilliga smärre göromål för farledens fullbordande återstodo till år 1844. En icke obetydlig besparing i stats-anslaget ansågs böra förefinnas vid arbetets slut sistnämnde år. Den detalj-undersökning och utstakning till den s. k. Svea kanal emellan Hjelmaren och Wettern, som måst föregå arbetets upprättande till expropriation och skolat år 1842 verkställas, men, i anseende till Distrikt-Chefens med nådigt tillstånd företagna utrikes resa, uppskjutits, har under år 1843 blifvit fullbordad; hvarjemte projekt till expropriation i det närmaste blifvit uppgjordt samt kanalens medellinea slutligen utstakad. De i ofvanstående Tabell upptagna tillgångar vid 1843 år slut utgöras af: Kontanta medel: i kassan 53: 12. — „ Rikets Ständers Bank 16,087: 47. 5. Inventarier oell materia/ier: Vid llydroteckniska Kontoret samt åtskilliga förråder Oredovisade ansiag: Bolaget för slussanläggningen vid Dejefors och Forshaga 5,000: Kongl. Majrts Befallningshafvande i "Westersterbottens Län 75: 4. — „ Wester-Norrlands — „ Jemtlands Dito . 1: 15. —■ „ Gefleborgs Dito . 213: 10. — „ Kopparbergs Dito . 376: 12. —• „ Nerikes Dito . 4,066: 32. —• „ Jönköpings Dito . 65: 40. 1, „ „ Kronobergs Dito . 45: 41. — , Wermlands Dito . 300: —• — „ Elfsborgs Dito . 100: „ Götheborgs och Bobus Dito . 1,000: samt „ Malmöhus Dito . 33: 13. 4.
Man talar om den ”skånska gröten”, men det är åtminstone icke så att förstå som som skulle gröten utgöra hufvudbeståndsdelen af folkets hvardagsmat, ”södergröd” och ”risengrynsgröd” höra snarare till de läckerheter som serveras vid ansträngande höstarbete, torfupptagning eller vid gillen, der den aldrig får saknas. Allmogens hvardagsmat utgöres af salt kött och fläsk, kål och ärtsoppa, mjölk, potatis och det syrliga, svarta brödet, som bakas i ofantliga limpor af ett qvarters tjocklek. Vid högtidligare tillfällen består trakteringen deremot af ganska egendomliga rätter, och den som har ringaste medömkan för sin mage häpnar då han bjuds på sådana sammanställningar som varm, kokt ål med honung, eller kycklingstek med sås af smält smör med socker. Mången rik åbo låter emellertid döttrarne uppfostras i utländska pensioner, eller åtminstone i någon prestgård på landet, för att der blifva ”bildad” samt invigd i den moderna matlagningskonstens mysterier. Öfvergången från det gamla till det nya förorsakar en viss halfhet som förefaller rätt lustig, så får man t. ex. se statrum, med moderna valnötsmöbler stelt uppradade kring väggarne, och på andra sidan förstugan ett hvardagsrum med qvaf, instängd luft, nedrökt tak, svart golf och i ena hörnet – en inhägnad för gåsungarne. Besynnerliga föreställningar om hvad som menas med bildning tycks äfven råda åtminstone hos en och annan individ, tillfrågad om hvad han menade med att önska sig en ”bildad tös”, svarade en för[mö]gen åbo-son med synbar förlägenhet: ”Bildàd,...bildàd ... det är som min syster Karna; hon skall kunna stega fläsk, knyda en halsdug o bosta stöfla’.” Skåningen kan just icke skryta af någon utbildad känsla för snygghet och den otymplighet som utmärker hans rörelser sträcker sig synbarligen längre än till det yttre. Se t. ex den gamle arbetaren der på dikeskanten, i färd med med att förtära sin aftonvard, som han burit ut med sig på fältet. På hela varelsen finnes väl knappt en ren fläck och omöjligt är att bestämma färgen på hans kläder.
I den strid på lif och död, hvaruti han inkastade sig, ser man ej heller mera blott en äfventyrlig stridslust, utan förutseende statsmanna vishet. Kung Carl anade redan hvarthän Ryssland syftade,hvilken för Sverge hotande magt Ryssland en dag skulle kunna blifva, i läll det ohejdadt fick fortgå sin bana, och han mötte det, för att hejda dess väldes tilivext. pä dess egen strand. Se der den djerfva hjeltediktens enkla innehållHänförd af den tanke, som i alla hans handlingar är den mest framstående, kärleken till fäderneslandet, bekämpade han den frän Europas nordöstra skepper framträngande fienden: han bekämpade den — i Danmark, i Polen, ja, ända in i hjertat af dess egna länder. Men krigslyckan öfvergaf honom omsider, och dermed vände sig på en och samma gäng bladet för honora och landet. Var det dock hans fel? Spårar man icjce Snarare händelsernas omslag i den honom delgifvande Svenska afunden? Ifift. tål B. St. Prut. 18C2—-1860. tl Sami. 3 AJd. 30 234 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. il7. ”Alan mäste vara from sorn ett lam”, yttrade laan redan vid 7 års ålder. liflig, hafva hjerta i lif vet och visa sig häftig mot sina fiender som ett lejon0. Hvad lian sorn gosse sålunda tänkte och talade, blef lian trogen lifvet igenom. Men om lian var lysande och stor i sina segrar, vid landstigningen pä Seland, i slaget vid Narva, vid Fraustadt, vid Holofsin, vid öfvergängen af Beresina o. s. v., var han det icke mindre i olyckan och motgången. Under stridstumultct vid Pultava, dä Kung Karl, lidande af ett skottsår, bars på en bär af korslagda pikar, säg förödelsen oell villervallan bland sina tappre, trogne krigare, utropade han: Svenskar! Svenskar! Huru mycket sade han icke i dessa ord!
Oftast händer at den til Mönster, Herre förordnas> som ehuru högstkunnig uti alla Militairiffa föremäl, dock saknar kännedom om indelta Armeens sammansättning och nödwändigheten at bewara Rust - och Rotehällares i Författningarna förwarade rättigheter, och likafullt stola Vesta Militaira ärender, som liktväl hafwa et ostiljaktigt sammanhang med Regementets och hwarje enstild Rust - och Rotehällares Oeconomie, af honom afgöras, och jag wägar tillägga: at Rust - och Rotehällarens wälfärd afgöres därstädes, utan at han knappast äger tilfälle at öfwer en honom sä nära rörande angelägenhet höras. Han äger wäl rättig. Den 9 Augusti. K6Z rättighet ar ivid Genera! - Mönstringen wara närwarande, men da med hela Regementet Mönstring hålles pä et ställe, och detta pä mänga mil fränffildt dest hemwist, är han fränwarande isynnerhet dä han tror at han, hwab Rustnings - eller Noterings - skyldigheten beträffar, fullgjort sm skyldighet, han tror sig ingen ting genom sin fränwaro äfwentpra, likwäl händer at samma Soldat, som skiljdes wid Rotehäl. laren förnöjd, intalad af andra, wid Mönstringen begär afsked under föregif.na upgifter, hwilka til sin beskaffenhet icke medhinnas at pä stal, let granskas, och hwilka understundom äro en följd af Soldatens misinöje, ostadighet och wederbörandes hämndelystnad, och Rusteller Rotehällaren fär oftast sin til Krigstjenst dugelig» kar! förafskeda!), och den förre sin Rustnings. Häst casterad. Landshöfdingen är wäl närwa. rande för at bewaka Rust - och Rotehällarens rättigheter, men jag har tilförene nämdt omöj. ligheten för honom at med den saknade kunskap vm hwarje serskild omständighet kom kan före. komma, fullkomligt upfylla sit i Räder updrag. ne hwärf.