Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En annan förändring är att i anseende till olämpligbeten af ett ovilkorligt stadgande om uppdrag åt samma personer att utreda alla de olikartade frågor, som nu tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning, detta Utskott icke finnes upptaget bland Riksdagens ständiga Utskott; hvaremot det öfverlemnats åt Kamrarna att för utredningen af dylika frågor tillsätta tillfälliga Utskott, till det antal, som finnes vara af nöden. Med samma varsamhet, som vid förslagets upprättande iakttagits i fråga om förändringar i Riksdagens arbetssätt, har ock, då förändring i sak ej skott, den nuvarande Riksdags-Ordningens ordalydelse bibehållits, äfven i de delar, der redaktionen påtagligen är mindre god, helst en ny lagtext kräfver ojemförligt större fullkomlighet för att gifva samma säkerhet om en riktig tillämpning, som lemnäs af en gammal lagtext, för hvai-s tolkning finnes ledning i en långvarig och godkänd praxis. För att komma i öfverensstämmelse med en ny Riksdags-Ordning, påkallar jemväl Regeringsformen flera förändringar, hvartill ock blifvit uppgjordt förslag, som jag har att nu i underdånighet anmäla. Dervid har icke allenast denna vår förnämsta Grundlag lemnats orörd i alla delar, som icke ovilkorligen sammanhänga med Representationsreformen, utan nummerföljden af alla dess oförändrade §§ har ock blifvit bibehållen endast med högst få undantag utan betydenhet, hvilka ej kunnat undvikas. För ett sådant bibehållande af nummerföljden hafva måst insättas flera stadganden, hvilka i Riksdågs-Ordningen hafva sin rätta plats och i Regeringsformen äro lika öfverflödiga, som densammas nu deremot svarande §§ af ett för begge dessa Grundlagar gemensamt innehåll. Men olägenheterna af donna osystematiska uppställning, hvilka icke blifva större än hittills, uppvägas af den praktiska fördelen att undvika behofvet af ändringar i Tryckfrihets-Förordningen, Successions-Ordningen och flera författningar, hvilka hänvisa till uppgifne §§ i Regeringsforrnen.
I lagfrågor kan Konungen icke stifta särskild lag för vissa Ständ 220 Den 8 Februari e. m. och underlåta det för andra, på und. begäran af dem det rörer. Men är saken en ståndsfråga, så är hon af den beskaffenhet, som vi här yrkat, nemi. att hvart Stånd har sin egen arfsrätt och beslutanderätt deröfver, mot alla de öfriga. Man yrkar, att det förslag till und. skrifvelse, som jag framlagt, borde vara uppstäldt på annat sätt; men huru? Samma sak kan sägas på många olika sätt och jag är måhända den siste, som här bör uppträda till försvar, för mitt eget förslag. Jag vill blott yttra, att det hade varit förmätet af mig, en ensam medlem af detta Stånd, vilja framlägga ett sådant förslag inför R. o. Ad., utan att förut hafva rådfrågat andra ledamöter af Ståndet. Det har jag gjort med så många, att de äro långt flere, än Ridd.Utsk:s ledamöter. — En talare har fästat sig vid commateringen af en citation utur stadfästelsen å 1734 års lag, och har trott sig deri finna ett medel att omkullkasta hela saken. Jag lyckönskar dem, som tro sig hafva kraft att få en så vigtig sak att falla på en så liten stötesten. Jag skulle dervid kunna, liksom en beryktad talare utom detta Hus för några år sedan gjorde, skylla på min renskrifvare, men lyckligtvis behöfver jag det icke. Här har jag conceptet till den und. skrifvelsen; och der torde Gr. Frölich och hvem som behagar efterse det, finna, att på det anmärkta stället slår, dess värre, icke något comma, emedan det i hastigheten blifvit förgätet. — En talare har sagt, att när BorgareSt. ingick till K. M. med särskild und. föreställning i fråga om den allmänna näringsfriheten, så var R. o. Ad. äfven ett af de Stånd, som deltogo i den gemensamma und. skrifvelsen emot BorgareSt.
Sanction öfverlemnas, Nådigst vidtaga alla sådane åtgärder , så väl i anseende till de Rättsfrågors afsöndrande från Styrelse-vcrken , som äfven Embetsoch Tjenstemän* tillsättande och öfrige förberedelser till en ny Organisation af Styrelse-verken j hvilka Kongl. Maj:t anser vara öfverensstämmande med den höga åsigt , hvari Kongl. Maj;t, med anledning af Riksens Ständers då framläggande beslut om Grundlags förändringarne, går att antaga eller förändra det nu underdånigst afgifne förslaget j erkännande Rik* sens Ständer, att detta förslag icke kan vara utan brister, dem de likväl hoppas, skola under en skyddad Tryckfrihet upptäckas, offentliggöras och rattas; äfvensom att Kongl. Maj:t; till hvars vishet Riksens Ständer, i detta som andra fall, hysa ett fullt förtroende, täcktes för Rikets nästkommande Ständer Nådigst framlägga förslag till de ändringar och förbättringar, som Kongl. Maj:t kan finna deri böra göras , så att denna af Rikets Ständer länge önskade, samt för Folkets och Thronens gemensamma fördel vigtiga angelägenhet måtte kunna till slut bringas , samt ordning, säkerhet och förtroende stärka de band, som förena Sveriges Lagkrönte Konung med dess Laglydiga Folk; voterar Ja? Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Den 14. December. yo5 Vinner Nej, kommer Friherre Åkerhjelms förslag, att Riksens Ständer, med åberopande af de utaf Särskildta Utskottet anförde Hufvudgrunder , böra hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit må täckas t Nåder till verkställighet befordra de delar af Särskildta Utskottets förslag, Kongl. Majit finner leda till Styrelsens förenkling och till inskränkning i Embetsmännens antal, att utgöra Contra-proposition. Hvilken Voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
2 Först, 1614 förlades vigseln i dess helhet in i k p k a n och sammanfogades vidare de förmaningar, som fiirist meddelades sid trolofningen, ovillkorligen med vigseln, sk att de bildade ett inledande föredrag därtill. välsignelsen vid massan &amp; (; m d % ocksk ej rott Ifasas som förut öfver bruden ensam, utan öfoer bridparet. F r h och med 1614 hade vigseln i det hela den form och det innehall den än i dag iigers. Vi lianvisa för öfrigt dem af vkrn lasare, som &amp; so hågade att n ärinare studera srcken, till prof. Winsoths ofvannämnda förträffliga af - handling. :: * s: Har meddela vi början af Olans Petri vigselforinular (1529) i all dess ålderdomlighet, så mycket hellre som den ädle och storslagne författarens namn i %r ligger på allas läppar. Det anförda ar liäintadt ur den namnda handboken, hvilken har följande titel:. Een handbock p&amp;&amp; Svensko, Ther doopet och annat mera uthi ståår. Olaus Petri. Detta vigselforniiilär bibehölls ocksh med blott få förändringar ända till 1811, då det nu gällande med dess väsentligen olika lydelse antogs. De betydelsefullaste förandringarne skola angifvas i notstycken med finare stil. a t, sett l /, lzivu 7barndlas s7; al 11zec2ii t7mn som zoilia r / $m slic7b j ec7~teskay. Kike wener, J skole her besinna ath gudh haffuer satt inniinen til qwinnones hufwudh, ath han skal wara hennes forFan, regera och styyra henne i giiclz fruchtam til det betsta och haffua henne kara., såsom Christiis elskacle sina.christeligha forsandding, then han gaff sich j dödhen före.
Län har, uti väckt och till Utskottet remitterad motion, föreslagit, att invånarne i Ytter-HogcTalens Socken af nämnde Län, hvilka årligen 24 Bevillnings-TJtsVoltets Betänkande N:o 38. hemsökas af missväxt, hvarigenom de ej sällan sättas utur ständ, att kunna afbörda deras utskylder till Kronan, matte blifva befriade till hälften ifrån Bevillningen elter i:a Artikeln; men enär det af Motionairen uppgifna förhållande icke blifvit styrkt, eller kändt vore, alt Ytter-Hogdalen mera än någon annan Socken inom Länet vöre i behof af lindring, hvars be viljande förekommer Utskottet så mycket mer betänkligt, sorn Motionairen synes åsyfta, icke en tillfällig, utan en för längre tid fortfarande lindring, så föranlåtes Utskottet härmed afstyrka bifall till berörde motioner. Johan Jacob Rulberg och Per Hindricsson från Norrbotten samt Anders Normarkj J. L. Wiklund och Olof Olsson från Vesterbotten haf va inom Hedervärda Bonde-Ståndet föreslagit, att, då invånarne i Norrbottens och Vesterbottens Län blifvit, genom de på hvarannan foljda årliga missväxter, försatte i den nöd och det elände, att de,som ännu i allmänhet, för erhållen undsättnings-spanmål, häfta för betydlig skuld till Staten, framför alla andra ävo i behof af lindring i deras utskylder, en sådan lindring i Bevillningcns utgörande, sorn efter i:a och a:a Arliklarne, blifvit tillagd de i 166 §. af Bevilinings-Stadgan uppräknade orter, äfven måtta till nästa Riksdag få tillgodokomrna Allmogen i Norrbottens och Vesterbottens Län; och som allmänt kändt är, att fyra på hvarandra följande missväxtår haft det menligaste inflytande på ifrågavarande
Hofrätten, i förmågo af 1 kapitlet 12 § Rättegångsbalken, rättvist döma samma Ordförande att för sin såmedelst ådagalagda vårdslöshet i domareembetets utöfning böta Atta Riksdaler 16 sk. banko, hvarförutan han förpligtades ersätta Kongl. Majit och Kronan kostnaden för fångens utspisning med vatten och bröd under tre dagar med tolf skillingar samma mynt; hvilket utslag vunnit laga kraft. Hos Kongl. Krigshofrätten har jag låtit tilltala Ledamöterna af en i Carlskrona hållen Amiralitetskrigsrätt för en lagtillämpning, hvarigenom rymning och förskingrande af murideringspersedlar blifvit med stöld sammanlagde till gemensam bestraffning af fängelse vid vatten och bröd; och har Kongl.
Hon födde honom Abia, Attai, Sisa och Selomith. Men Rehabeam hade Maacha, Absaloms dotter, kärare, än alla sina hustrur och frillor; ty han hade aderton hustrur, och sextio frillor, och födde åtta och tjugu söner, och sextio döttrar. Och Rehabeam satte Abia, Maachas son, till ett hufvud och Första öfver hans bröder; ty han hade i sinnet göra honom till Konung. Och han växte till, och yppade sig för alla hans söner i Juda och BenJamins land, i alla fasta städer. Och han gaf dem spisning en stor hop; och han tog många hustrur. Då Rehabeams rike vardt stadfäst och förstärkt, öfvergaf han Herrans lag, och hele Israel med honom. Men i femte årena Konungs Rehabeams drog upp Sisak, Konungen i Egypten, emot Jerusalem; förty de hade syndat emot Herran; Med tusende och tuhundrad vagnar, och med sextiotusend resenärar, och det folk var icke till räknande, som med honom kom utur Egypten, Lybia, Suchim och Ethiopien. Och han vann de fasta städer, som i Juda voro, och kom intill Jerusalem. Så kom Semaja den Propheten till Rehabeam, och till de öfversta i Juda, som sig till Jerusalem församlat hade för Sisak, och sade till dem: Detta säger Herren: I hafven öfvergifvit mig, derföre hafver jag öfvergifvit eder i Sisaks hand. Då ödmjukade sig de öfverste i Israel, med Konungenom, och sade: Herren är rättvis. Då Herren nu såg, att de ödmjukade sig, kom Herrans ord till Semaja, och sade: De hafva ödmjukat sig, derföre vill jag icke förderfva dem, utan jag vill gifva dem en liten undsättning, så att min vrede icke skall drypa på Jerusalem genom Sisak. Dock skola de varda honom underdånige, att de måga lära hvad det är att tjena mig, och tjena Konungariken i landomen.
N:o 26. behofvet är påkallad, äfvensom att, derest denna plan af Kongl Majit varder gillad och stadfästad, vid inträffande ombyggnad af kyrka eller ledighet i någon af de till omreglering föreslagna socknarne, nödiga åtgärder för dess bringande till verkställighet varda vidtagna, allt under iakttagande i öfrigt, dels i afseende pä hela planen, dels vid hvarje särskildt tillfälle af dess verkställande, af hvad i den ofvan åberopade Kongl. Förordningens § 3 mom. 7, 8, 9 är vordet stadgadt; samt slutligen, att de bestämningar angående presterskapets löner, som af nämndernas nu varande uppdrag blifva en följd, ej må anses lägga hinder i vägen för meranämnde omreglering, der denna i öfrigt är behöflig och kan komma till stånd. Och anhåller jag vördsammast om remiss af denna motion till vederbörligt Utskott. Stockholm den 11 November 1865. Sigurd Ribbing. Af Professor Ribbing: Om upphörande af s. k. Prebende-pastorater. Dä jag härmedelst anhåller, att få Väcka förslag i den syftning, nyss anförda rubrik angifvet, tror jag mig, hvad motiveringen angar, ej behöfva vara vidlyftig. Hela institutionen af prebenden hvilar, såsom det synes, alltför tydligt på den grundsats, att pastoraterna med thy åtföljande inkomster vore till för att betala eller belöna åtskilliga arter af verksamhet eller förtjenst, till hvilkas remunererande man sålunda pä ett beqvämt sätt egde medel, och denna institution utgör såsom sådan den mest åskådliga motsats till det, enligt mitt förmenande, enda rigtiga förhållandet, att församlingen endast såvida hör vara skyldig att aflöna en pastor, sorn densamma i honom eger en verklig och ät församlingens själavård sig helt och hållet egnande själasörjare. Redan häraf bör, såsom helt naturlig följd, kunna inses, att prebendepastoraterna utgöra en bland de statskyrkliga institutioner, som blott alltför lätt kunna leda tili likgiltighet eller motvilja mot sjelfva statskyrkan Motioner i Preste-Slåndet 1865. N:o 26. 63 såsom sådan.
Kallar du det frihet? Och du ser icke, med den illusionen, att du kan ställa dig utom TORSTEN. känslor. Säg utom leken, leken med ord och RICHARD. motståndare. Torsten, Helena hade rätt, vi två äro TORSTEN. Helena? Har hon sagt det? 58 RICHARD. innan jag förstod det själf. Icke direkt, men hon förstod det dock, TORSTEN. utanför detta. Dessutom, jag ämnar icke inlåta mig i någon kamp med dig. RICHARD. Så ämnar jag bekämpa dig! TORSTEN (leende). Med ord? RICHARD. Både med ord och handling. TORSTEN. väg med dig! Kom ihåg, att jag har varnat dig. RICHARD. likväl kämpa med rena vapen! Hys förtroende till mig, jag menar icke till min sak ännu, men till mitt uppsåt. TORSTEN. du redan har segrat? Hvad du är för ett barn! Tror du, att Torsten, om vi äro motståndare, så låt oss Ännu en gång, låt inte din fantasi löpa i Jag tror, det är bäst, att vi lämna Helena 59 RICHARD. misstro, och segra ändå. Nå ja, som du vill, jag kan bära din TORSTEN (skrattar till). sin hand på hans skuldra.) Nå ja, Richard, jag skall ge dig en tyngre börda. Jag skall hysa förtroende till dig. Segra! Segra! (Går tätt intill honom, lägger (Går till vänster. Richard står tankfull kvar.) ANDRA AKTEN. Samma rum. Klar och solig morgon. Richard sitter sofvande i länstolen. Elisa kommer utifrån, får se honom och stannar förvånad, går sakta närmare och betraktar honom nyfiket. ELISA. Sofver han? Ja, han sofver! några blommor, som hon har vid bröstet och lägger i hans knä; i detsamma gör han en rörelse, hon rycker förskräckt till, stöter emot en stol, och vid bullret vaknar han och reser sig hastigt.) (Skrattar till, ämnar gå igen, men tvekar, tar så ELISA (gör en djup nigning för God morgon! RICHARD (yrvaken). omkring, så på henne, skrattar.) Sof jag? God morgon! (Söker reda sina begrepp, ser sig
Dä, sedan ätskillige af Banco-UtskottetS Herrar Ledamöter föreslagit, att det i Kansti-Utskoltct uprättade Sammandrag, rörande Realisationen, säsom icke hemligt, borde ! ssontra-propositivnen intagas, följande Dotering proposition blcf af Herr Grefwe» och Ordföranden framstäld: "Oen som bifaller Kansii-UtskottclS tilstprkanbe i afseende pä Baron OZ«-rlti'öm8 Memorial, skrif, wcr Ja; den det ej will, skrifwcr Nej; winner Nej, förblifwer äfwen Banco - Utskottet rvid dch bcflut, att i afgifwande allmänna Relationen till Rikets Ständer, en sädan berättelse om Realisationen bör inflpta, som Banco-Utskottet förut derom stadgadt; med förkla, rande, det Handlingar och Protocollcr, sä midt de Re, tilisationsplancn angä, jemlikt det i Kansli»Utskottet derom författade Sammandrag, icke innefatta hemligheter, sä att i grund deraf de böra allmän kännedom undandragas." Enär berörde Proposition blef till justering upläst, anförde Herr Biskopen Friherre körner, att Tredje Band. N:o 44, 45. som 358 Den iZ September. Propositionens sednare altcrnatif war rakt stridande emot Banco-Utskottets förut fattade beslut; och äfwen derigenom ledande till skada och men för worket; fann Herr Doktorn och Biskopen sig befogad, att, j stöd af 7 § i Rikets Högloft. Ständers för Banco - Utskottet faststälde Instruktion, detta förhällande hoS dest Respe, elive Ständ in kleno anmäla: l sammanhang hwarmed Herr Biskopen äfwcn protesterade emot den öfwer ofwan anförde Proposition tillämnade voterings fullföljande.
Och j a g som inte visste hvad i all världen jag skulle säga åt gästerna. Men älven o m jag uppträdde som den stumma, så kunde det ej ske i underkjol o c h kamkofta, hvarför jag m e d tungt hjärta o c h svidande ögon började klä på mig min grannlåt. När jag för andra gången lyckades sätta fast hårklädseln bakfram, pinglade tamburklockan, o c h Metta k o m in o c h anmälde kyrkoherden och rådman Wallin m e d fru. Jag tappade nackspegeln i bestörtningen o c h ropade på Gina, som jag hörde tala m e d någon inne i Karls rum. » Jag har hela da ' n sprungit mellan rådman Wallins o c h tant Tekla, » sade han. » Jag har öfvertalat, tiggt, grälat, gjort knäfall, bjudit på stor " famnen o c h lofvat d e m de utomordentligaste belöningar. Ja, o c h nu vet jag inte, o m tant Tekla fick klart för sig, att tant Ursula lofvade att komma till sist, ifall pastorn orkade, för när Lotten talade o m, att klädningen inte k o m m i t, så kuskade jag ut till L u n d a. » » Och Mia h o n säger, att klädningen skickades i middags! » utropade Gina. » O, hvad skall jag göra! » » Du är bra s o m du är! » sade Axel med en stolt blick på Gina o c h hennes bruna halfylle. » Pastorn bad att vi skulle ha öfverseende m e d h o n o m, han är alldeles förskräckligt hes » » Gästerna börja k o m m a! » ropade Karl, som k o m in m e d en löskrage o c h en halsduk i hvardera handen, hjälplös som en karl alltid är i kritiska ögonblick. M e n jag hade icke tid att ajnstera h o n o m. Jag k o m ihåg sändningen till Kvarnbacken. H v a d i all världen var det jag hade skickat? A la daub e n! Och hvad kunde jag ta i stället. » Skinkomelett! » föreslog Metta o c h sprang efter den sista sändningen från Lunda.
Den ovanliga framgång Idun haft — antalet läsarinnor torde utan öfverdrift kunna uppslcattas till minst 40,000 — visar, att tidningen så att sä /) a fyllt ett behof, och det stigande intresse, som för hvarje nummer kommit den samma till del, tyder på, att belåtenheten varit allmän. Detta kan ej annat än sporra oss till nya ansträngningar. Också hoppas vi, att tidningen skall varda bättre i alla afseenden, ju äldre den blir. I förhoppning att under det nya qvartalet återfinna alla våra nuvarande abonnenter och många flere — ty vi taga för gifvet, att de flesta af intresse för den goda saken bemöda sig om att förvärfva nya åt oss — tecknar med utmärkt högaktning Redaktionen. JWf " " Ä r a d e Gösta. Ave. » fWarbror är j u nog så snäll att äta midJMsi dag hos o s s! Det skall bringa oss tomtebolycka, att farbror blir vår första middagsgäst. » » Er första? Ja, det är j u sant, det är blott åtta dagar, sedan Nils o c h du höllo bröllop. Tiden har varit mig lång, sedan min fosterson flyttade från mig. — Men hvad har du då till middag, lilla fru A n n a? » slog kamrer Ölfver o m i en munter ton, då han såg, att den unga frun smittats af hans rörelse. » Andstek med potatis och sallader samt, till efterrätt, brödpudding med sylt. » » Det var ju fint. Men s o p p a n? » » Soppan? Sådan tycker jag är öfverflödig, då vi ha två goda rätter o c h naturligtvis bajerskt öl, » svarade den unga husmodern, som sjelf med omsorg skötte det lilla hushållet. Till hennes häpnad och förvåning antog gamle farbrors] vänliga ansigte ett djupt sorgset uttryck vid hennes svar, o c h han gick med synbar oro bort o c h stälde sig att fingra på bladväxterna på blomsterbordet. Anna visste ej, hvad hon skulle tänka om detta. Hon hade aldrig märkt, att farbror Gösta var någon » matmenniska », och dock visade han formlig sorg öfver att ej få någon soppa till middagen.
Jag är öfvertygad, att Sverige af denna tractat vunnit all den skäliga förmån man kan vänta sig. Jag kan således icke förena mig med Grefve Hörn. Ett annat skäl har af samma Talare blifvit anfördt, nemligen att Sverige icke är i ställning och behof af så stor MinisterStat. Jag bär Vedan nämnt orsaken, hvarföre jag icke tilltror mig kunna bedöma denna sak i sint helhet. Det enda jag vågar fälla omdöme 43 II. 3 34 Den a8 September f. m. om, är att hvarken Consuler eller GeneralConsuler äro passande personer för de diplomatiska ärenderna. De inskränka sig till enskildta handelsafFärer. Huruvida Regeringen kan lita på dem, hemställer jag till dem, som komma ihåg, att Svenska Consuler på utrikes ort sällan eller aldrig äro Svenska undersåtare, och troligen skulle mera besörja sitt eget fäderneslands, än Sveriges, intresse. Det måste derföre ursägtas mig, att jag, i afseende på det behofliga antalet af Diplomater, mera mäste tro Konungen, än Grefve Horn. Grefve Horn: Jag nödgas bestrida den tanka, som af Herr von Schulzenheim blifvit yttrad, att tnan fullkomligt utredt frågan och ådagalagt behofvet af det begärda anslaget. Om det måste medgifvas, att det ensamt beror af Konungen att besluta angående de diplomatiska beskickningarna, så är det lika obestridligt, att Rikets Ständer äga pröfva, om de hafva medel att betala dessa beskickningar. Icke eller lärer vår tids upplysning nu mera medgifva det påstående, att Cabinets-politiken är en hemlighet för de bildade folkklasserna. Jag är Öfvertygadj att man från hvarje större HandelsContoir skulle få lika säkra underrättelser, som oftast erhålles genom Legationerne. Om det således beror på Kongl. Maj:t, att tillsätta personerna, så måste det vara Rådgifvarens pligt, att ådagalägga nöd - I) e b a8 S e p t c m b e r f. tn. 35 Vandiglieten af besparingar ifrån behofvet äf minskning i folkets bördor. Jag tror, att om Sverige för sin del lemnar 200,000
Nej; Vinner Nej. anses Rikets Ständer hafva antagit Borgare-Ståndets beslut, att omförmälda § skall lyda sålunda: »Den, som gjort sig förfallen till straff efter 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 eller 8 §, skall ock dömas medborgerligt förtroende för alltid eller på viss lid förlustig». Omröstningen bar utfallit med 55 Ja och 64 Nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med A7e/-propositionens innehåll. Hvilket allt förstärkta Lag-Utskottet härmed får för Rikets Ständer vördsamt anmäla. Stockholm den 29 Oktober 1863. Bih. till R. St. Lag-Utskottets Betänkande N:o 79. 1 %:o tö. Ank. till Exp.-Utsk den 2 Nov. 1863, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af motion om förändring i lagstiftningen rörande äktenskapsförord samt mannens målsmansrätt för hustrun. Med omförmälda, af Herr Hierta inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckta och till Lag-Utskoitet remitterade motion (N:o 218) åsyftas att vinna ändring i de stadganden, som finnas i torra delen af 8 Kap. 1 § och 9 Kap. 1 § Giftermåls-Balken. Genom Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818 har berörde del af 8 Kap. 1 § erhållit följande lydelse: “Vilja män, eller qvinna, der hon enka är, eller giftoman å mös vägnar, göra förord sig emellan före äktenskapet; då skola de det skriftligen och med tvänne vittnen upprätta, innan vigsel skor. Ej må förord göras om annat än makarnes giftorätt, eller till förfång för dem, som bättre rätt till egendomen å den tid hafva"; innehållande denna § i öfrigt bestämmelser, huru med det upprättade äktenskapsförordet vidare förfaras skall, för att blifva för framtiden gällande. 9 Kap. 1 § Gifteimåls-Balken lyder sålunda: “Sedan man och qvinna sammanvigde äro, då är han hennes rätte målsman, och eger söka och svara för henne: hustrun följer ock mannens stånd och vilkor".