Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ofver Rikets Ständers sistberörde underdåniga skrifvelse har Kongl. Majit infordrat Krigsoch Kamraar-kollegiernes underdåniga utlåtande, hvilka i anledning deraf hemställt, att en allmän uppskattning af dåvarande tillståndet inom provinsen måtte anbefallas och en derpå grundad ny rotering verkställas af en till sammansättningen jemväl föreslagen kommission, med ledning af vissa, efter länsstyrelsens och afvittrings-domarens hörande, fastställda hufvudgrunder, såsom areal-vidd af åker och äng jemte foderafkastning och antal kreatur, som framfödas, utsäde och spanmåls-afkastning, odlings-lägenheter och andra förmoner, som borde föresi älla ea soldat-rote eller ett rusthåll, med hänsigt 1 öfrigt till hemmanens lindrigare beskattning i jemförelse med förhållandet inom andra orter, samt med iakttagande tillika, att den lindring, som kunde varda stamrotarne förunnad, äfven klefve till ströiotacne utsträckt; men att, derest den nya roteringen skulle utfalla med sådan förminskning i nummerstyrkan, som Kongl. Maj:t pröfvade oförenlig tued fordringarne för landets försvar, Kongl. Majit måtte, efter pröfning af dessa förhållanden, låta provinsens dåvarande indelning till rustoch knektehåll fortfara, intilldess Rikets
Se Boningar för arbetsklassen. — odlings, afskrifning af ett sådant för A. G. Göthbergs Sterbhus-delägare. Se Afskrifning. Lånefond, angående väckt motion om afsättande af en sådan, till understöd för upodling af mossar. Se Anslag. Låne-konlor, om inrättande af ett sådant i Wisby för Riksbankens räkning. I. 189. R. 193. Se vidare Banko-Utskottets Betänkanden N:o 24, 39 och 67. — i Götheborg, om anställande af ett Kanslist-biträde derstädes. IX. B. 233. A. 251. om anställande af en Kassör derstädes. Lånerörelse, Bankens, om inrättande af Låne-konlor i Wisby. Se Låne-kontor. Länsmän, om utfärdande af fullmakter för dem. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 12. Läns - ( 81 ) Länsmän, om uprättande af förslag vid deras tillsättning samt upbördsborgen för dem. II. R. 254. Se vidare Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 13. Länsmän och Nämndemän, angående ersättning till dem i vissa fall, då de i följd af deras befattningar, måste öfvervara ransakningar i brottmål. Se Statsoch Lag-Utskottens Utlåtande N:o 16. Läns-Notarier, om anslag af 600 Riksdaler banko till lön åt en sådan inom hvarje län. II. R. 117. Se vidare Stats-Utskottets Betänkande N:o 87, angående Sjette Hnfvudliteln. A. 82. — angående förslag till reglemente för. I. 171, 181. Läroböcker för Folkskolorne och läseböcker för allmogen, angående understöd för utgifvande af. II. 199. B. 200. Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 186. Löneförbättring vid Artilleriet.
Det anförda torde vara nog för att obestridligt bevisa nödvändigheten af en Realisation, som i sitt enklaste uttryck icke annat är än en öfvergång från det nyss omtalta förhållandet till en rättsenlig ordning i Penningeverket. Härmed lärer ock frågan, huruvida Realisationen är för landet nyttig, vara besvarad. Visserligen torde mångå dervid icke finna sin uträkning, likasom inånga icke finna den vid goda lagar och god lagskipning, vid allmänt rådande lugn och ordning. Men hvad alla lofliga näringsfång, all loflig idoghet beträffar, så är det åtminstone för mig icke tänkbart, att de i allmänhet och i sjelfva verket skulle kunna lida mehn af en anstalt, som oeftergifligt påkallas af rättsvisan och samhällsordningen; jag tror tvertom, att ali sann och varaktig förkofran forst derigenom kan tiilvägabringas, ehuru den visst icke ensamt deraf beror. Hvad möjligheten att verkställa ^Realisationen angår, så torde jag blott behöfva hänvisa till de förslag, som de sammansatte Stats-och BancoUtskottens Betäukanden i detta hänseende innehålla; ehuru jag icke till alla delar deri instämmer; 3* H. 6* 84 Den 6 J u 1 i i f. m. hvilket mine dervid gjorde Reservationer utvisa. För min del har jag med flere ansett en ytterligare förstärkning af Bankens silfverfond icke vara af nöden, och hyser intet tvifvelsmål derom, att, med den inrättning och reglering, som Banken för öfrigt både kan och hör erhålla, Realisationen, utan farhåga för utvexlingsfondens otillräcklighet, genast kunde företagas. Detta ämne tillhör dock egentligen Utlåtandet N:o 2, och kommer dervid i öfvervägande. Om det nu lyckats mig att bevisa, hvilket jag hoppas de värde Reservanterne äfven medgifva, att Realisationen ur nödvändig, nyttig och möjlig att verkställa, så återstår ännu blolt ett inkast, hvilket, att jag så må säga, just genom sin orimlighet, på sätt och vis är svårt att vederlägga. Men, säger man, skall ock denna, änskönt lyckligt verkställda och någon tid måhända lyckligt fortgående, Realisation också för en längre framtid äga bestånd?
Bilagor till PieaiProlocolIet för d. 24 Februarii, föremiddagen. Herr Hammarjijuld, Lorenzo: Bland de flere förbindelser till tacksamhet, i hvilka Svenska Folket står till sin Konung och sin Regering, är dea en af de största. som vi måste hysa mot den verksamma Deli 24 Febru/irii. 633 omtankan för det uppväxande slägtets utbildning. Redan sorn KronPrins grundläde Hang Maj t den Comité, hvars fulländade arbete Han, på gjord anmälan såsom lagkrönt Konung gil» lat och stadfästas. Naturen af en skolordning är sådan, att den af verkställande magten hvarken kan utarbetas eller granskas. Detta värf måste anförtros till utförande åt andra personer, hvilka ensamt må uppbära nesan, om det icke svarar mot samtidens fordringar; men innerlig varm tacksamhet tillhörer dock alltid Konung och Regering, för den intention sorn legat till grund för arbetets påbjudande. Ändamålet med ett sådant arbete är icke mindre än kommande slägters danande till duglighet, än bildandet af det käraste vi äga, bildandet af våra barn till föremål för v^r hugnad och tillfredsställelse. Ett efterfrågande huruvida den med år 1820 till allmän efterlefnad påbudna Skolordningen svarar mot detta ändamål, torde således icke vara ovärdigt Riksens Ständers uppmärksamhet. En fullständig detaillerad kritik af Skolordningen, hvilken, utgående ifrån dess noga pröfvade princip, enligt denna noggrant af vägde alla dess serskildta stadganden en sådan kritik kan icke vara på sin plats i en motion, väckt inför ett RiksStånd. Allt hvad här passar är anförandet af några anledningar för vederbörligt Utskott, att mera djupt gående mäta halten af det hela, Och meddela Riksens Ständer resultaten af denna pröfning till vidare åtgärd. 634 Den 24 Februarii< Hvad först synes mig anmärkningsvärdt vid denna Skolordning är, att den icke äger den, att jag så må säga öppenhet, såm en lag tillhör.
Lars hängde väl läpp, men han läste ändå; och om middagen, då han kom ur skolan och visade sin mamma ett par B, i stället för det vanliga C, som prydde den bok, hvaruti skolläraren tecknade dagens fel eller förtjenster, smålog frun och nickade ytterst vänligt åt mig. Om aftonen hviskade hon: ”Håll bara på som Arnman börjat, så blir det allt bra! Jag hade ett ärende i handkammaren i dag på morgonen, och då hörde jag i förbigående, hur ypperligt Arnman förstår att bestrida den vänskapsbefattning jag uppdragit honom.” Detta var visserligen smickrande; men förlusten af min frihet aftnar och morgonstunder, då min öfriga tid tillbragtes på tullkammaren, var icke det roligaste. Emellertid slog jag mig igenom åtta till tio dagar, och det, utan skryt sagdt, på ett sätt som kunde förtjena mitt herrskaps bifall; men då inföll en liten förtret, som gjorde mig betydligt kall för min lärareoch kammartjenaresyssla. Det hade nemligen ett par gånger händt, då det varit fremmande om aftnarne, att platserna vid bordet icke räckt till, utan att Lars och jag fått äta vid smörgåsbordet. Men vid nämnde tillfälle behöfde blott en vara från bordet, och lotten föll på mig, genom fruns vink åt Lars, att komma och sätta sig. Harmsen drog jag min stol till lilla bordet, och sväljde min förtret med smörgåsen, hvilken det nu stod mig fritt att taga. Tullförvaltaren hade emellertid kastat ögonen omkring sig och sett Lars vid bordet. ”Hvad nu,” sade han i missnöjd ton, ”har Lars kommit till bordet och Arve sitter derborta? Stig upp, gosse, och lemna din stol åt herr Arnman!”
IJOQ medföra någon förändring i beraknings-säitet af Kronans indelta spannmål, som uti Staten upptages till ett värderings pris af 3Ö sk. Tunnan. Det är väl icke utan , att ju några af StatsVerkets så Ordinarie, som Extra Ordinarie Inkomster, under dessa sista åren, till en icke så alldeles obetydlig del, öfverstiga det belopp, hvartill de uti Riks-Staten förslagsvis blifvit påräknade ; men häraf synes likväl någon anledning sig icke förete till en förändrad eller högre beräkning deraf för närvarande Denna på en del Rerrte-Titlar tillkomne tillökning härrör hufvudsakligast och egenteligen från ovanligt höga Markegångspris och andra , under denna tid , inträffade särskilta och tillfälliga omständigheter. Efter återvunnen allmän fred, då Näringar och Rörelser icke mera lida utaf det allmänna krigstillståndet, utan Författningar kunna vidtagas ej mindre till Jordbrukets, Handelns och Näringarnas förkofran, än till förbättrande och stadgande af Myntoch Penninge-värdet, synes det vara att förmoda , det de höga varuprisen , och, i förening med dem, de höga Markegångarne, skola, i betydelig mån, af sig sjelfva nedsättas. Vid ett sådant inträffande förhållande, skulle en förhöjd beräkning af Inkomst-Titlarna , ibland hvilka åtskilliga med verkeliga brister utfalla , väl icke sätta Stats-Verket i förlägenhet, i anseende till besörjande af dess, efter Stat, utgående utgifter , men dock , i ganska betydlig mån , för Eder* Kongl. Maj:t och Kronan kunna mind ska - 131® Den 14 Juli. ska en nu ägande tillgång, till bestridande af sådana nödvändiga och oumbärliga Statens behof, för hvilka Rikets Ständer någre medel å Stat icke anslagit, utan sjelfve, till fyllande deraf, påräknat, öfverskott och besparingar uti både Inkomstoch Utgifts-Titlarna. Det synes ock dessutom fordras ännu några års erfarenhet under ett allmänt fredstillstdnd, innan med säkerhet utrönas kan , huruvida någon annan eller högre beräkning må äg.a rum. Sedan Eders Kongl Majit', uti Nådigt
M:t i underdånighet anhållit, alt stenkolsverket, som under arrende intill midfustan år 187(5 innehade indragna Trumpetarebostället, $ mantal N:o t Steglinge och indragna Korporals-boslället, {- mantal N:o 8 Plöninge, begge vid nämnda regemente och med en sammanräknad areal af 110 tunneland 9 kappeland, belägna i Wäsby socken och Luggude härad af Malmöhus län, mätte få tillbyta sig eganderätten till dessa intill slenkolsgrufvan närbelägna boställen emot stenkolsverket tillhörande kronoskatle-hemmaneii, | mantal N:o l Vestra Klappe i samma socken och ’¥ mantal N:o l Östra Klappe i Allerums socken af nämnda härad, hvilka hemmansdelar tillsammans innehölle 110 tunneland 24 kappeland och således 6 tunneland 15 kappeland mera än de båda boställena samt dessutom uppgåfvos hafva bättre jord och utmärkt vacker skog; dervid, såsom vilkor för bytet, vöre föreslaget, alt. de citera, roleringsioch arbets-skyldigheter, som ålåge Klappe-hemrnanen, skulle öfverflytlas på boställena, hvaremot arrende-rätten till dessa sednare borde öfvergå på Klappe-hemmanen, med skyldighet för Styrelsen ali dels förse dem med sådana byggnader, som boställs-ordningen föreskrefve, dels ock under återstående arrende-åren eika arrendc-afgiften med 30 102 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse \:o 60, tunnor korn årligen, hvarjemte stenkolsverkets Styrelse förklarat sig villig att fullgöra vissa af Regementets Boslälls-Direktion yrkade förbindelser i afseende på Klappe-hemmanens bebyggande och stängsel m. m.
Det är lätt, jag uprepar det ännu en gång, att efteråt omtala, huruledes kurserna i de stora handelsstäderna utvisade sådana förhållanden, som antydde, att någon handelseller penningekris vore å bane; men om man går tillbaka till förra tider, så skall man finna, att just de af Hr Åkerman antydda förhåilanderna, då de tillförene inträffat, aldeles icke inverkat på Sveriges penningeställning. Då t. ex. Engelska Banken för några år tillbaka höjde diskont-räntan till 9 proc., hade detta aldeles icke något inflytande på vårt land. Må man då ursäkta vexel-deputerade, som icke kunde förutse att den höga diskonton, som inträffade både i Hamburg och London, skulle hafva sådana vidtomfattande följder, som händelsen sedermera blef. Man har vidare klandrat vexel-deputerade derföre, att de köpt vexlar af personer, hvilkas mindre vederhäftighet, i den stund köpet försiggick, icke kunde vara okänd. Nu har emellertid utgången ådagalagt, och det har icke heller de häftigast klandrande herrarne Den 11 Januari f. m kunnat jäfva, ätt af alla de protesterade vexlarne, utgörande 1,200,000 Hamb. mark, icke återstå mer än 110,00 0 nurk, hvilken summa .dock är för stor, enär den i'närvarande ögonblick icke upgår till mer ån 80,000 mrk. I)å frågar jag, om man, så vida man icke vill klandra och häckla allt, skall kunna finna något klandervärd! i deputerades åtgöranden, eller hurti det är möjligt att med fog kunna säga, att voxeldeputerade förfarit oklokt. Jag står icke i något annat förhållande till dessa deputerade, än att jag arbetat tillsammans med dem under den tid, jag genom K, o. Ad:s förtroende Varit kallad att deltaga i styrelsen af R. Stms Bank; men jag får öppet förklara att, ehuru jag å ena sidan gerna erkänner om personer begått något fel, och å den andra icke är den, som vill försvara dylika fel, så vida icke särskilda omständigheter dertill föranleda, kan jag dock icke tillägga Vexel-deputerade så många fel, som man hår gjort.
Vid denna Riksdag har all den egendom, sorn var pantsatt för lån af i,100,000 R.dr Banco, blifvit infriad från gravationen, samt sjelfva linet eftergifvit, och dereUer måste väl actierne i samma egendom vara mera värde än lörut. Att likväl nu anse deni af mindre säkerhet, eller af ingen, synes väl vara felaktigt. I ett annat afseende synes också en besynnerlig motsägelse. Då frågan var att gil va er~ Den 7 Julii„ sättning åt Actieägarne för räntan, sorn gått förlorad, derigenom att Ständerne borttagit Disconten, hvars vinst gaf räntan; då föreslog BancoUtskottet, att eftergifva nyssnämnde lånefordran. När Utskottet då begärde, att Bolaget skulle åtnöjas med en sådan ersättning, var väl icke Utskottets mening, att den ersättning, sorn gafs, var af intet värde; men nu åter anser Utskottet densamma likväl vara utan allt värde. EJgger icke deremellan en upp?nb?.r stridighet? Jag önskar att framtid den, som en gång dömer, och som fördoms^- fiitt granskär, samt dervid finner, att då Utsko tet velat fråntaga actierne deras ränta, hvrk-t också var ett medel att förminska deras värde, då ansåg Utskottet en ersättning gifvas, naturligtvis i värde svarande emot, hvad sorn skulle ersättas; men när fråga var att bibehålla och understödja Actiernes credit, då åter anser Utskottet samma ersättning äga alldeles intet värde; jag önskar högeligen, att framtiden ej må af ett så olika förfarande, lika blott i olycklig påföljd för Bolaget, hämta anledning till den misstänka, att Utskottet lemnat rum åt inflytande af den partie-opinion, som med så mycken bitterhet förklarat sig emot Götha CanalFör min del fritager jag gerna, Och af skyldig aktning, U:skottet från allt sådant; och det är endast för att lemna Utskottet tillfälle, att inför efterverlden fritaga sig, sorn jag här framställt en sådan sida af förhållandet.
Genom remiss af den 5 sistlidne Januari, har Eders Kongl Majit behagat i nåder infordra Direktionens öfver Stockholms allmänna Barnhus underdåniga utlåtande, i anledning af hvad Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse innehåller, rörande allmänna Barnhusets förvaltning och räkenskaper. Uli 2 § af ifrågavarande berättelse förekommer den uppgift, att år 1849, då 1,132 barn vårdades inom-hus, utgifterna, efter afdrag af hvad som utgått för fosterlöner, belöpte sig till 7:3,927 Rdr 31 sk. 6 rst.; men att deremot utgifterna under revisionsåren, efter enahanda afdrag, uppgått år 1850, då de inom-hus vårdade barnens antal utgjorde endast 1,096, till 80,843 Rdr 41 sk. 3 rst. och år 1851, då blott 683 barn inom-hus njöto vård, till 60,792 Rdr 29 sk. 6 rst; och hafva Iievisorerne häraf dragit den slutföljd, att, om den antagna grundsatsen, att barnen så mycket sorn möjligt borde utackorderas, äfven för framtiden efterföljdes, inrättningen likväl med nu för handen varande medel icke kunde äga bestånd, så vida icke de — 232 — inom-hus vårdade barnens antal medgåfve en betydligare inskränkning i utgifterna för tjenstemän och betjening. 1 anledning häraf anser sig Direktionen böra i underdånighet erinra, att ehuru Barnhusets utgifter, efter afdrag af hvad sorn utgått för fosterlöner, linder åren 1850 och 1851 uppgått till de af Herrar Revisorer uppgifna belopp, eller år 1850 till —. Revisorerne likväl synas hafva förbisett, att dessa utgifter icke uteslutande afse de inom-hus vårdade Kärnen, utan till stor del hafva afseende på helt andra förhållanden. Sålunda förekommer i afseende på den för är 1850 upptagna utgiftssumman ~ 80,843: 41. 7. lefvereringar utom verket, (Stockholms Stads-nämnds och Danviks Hospitals andelar i tolagsmedlen, anslag till Barnbördshuset
Såsom Ledamot af Bevillningsutskottet föriedne Riksdag, har jag med smärtsam känsla varit satt i nödvändighet att medverka till påläggande afen Bevillning, som, enligt min öfvertygelse, var för hög, för att någonsin med billighet kunna fördelas , och det är denne erfarenhet, som gifvit mig anledning att eftersinna , om den behandling af ärenderne jag omnämnt, är den rätta eller icke. Det faller genast i ogemen att man härvid handlar tvärtemot den grundsats som gäller lör hushållning i allmänhet, att först beräkna inkomsterne och derefter lämpa utgifterne. StatsUtskottet uppgör RiksStaten, uppförer ut^ gifterre under 6ina HufvudTittlar och öfverlemnar desse till Riksens Ständers granskning och godkännande, innan Riksens Ständer äga nödig kännedom om de tillgångar hvarifrån behofven skola fyllas. Pen skillnad som sluteligen röjer sig emellan StatsVerkets inkomster och utgifter benämnes såsom Statr-brist, och då Riksens Ständer icke föreskrifva den summa utöfver hvilken Stats-bristen ej får gå, så tillkännagtfver endast StatsUtskottet de behof, hvartill m del för StatsVerkets räkning genom Bevillning skall anskaffas Denna underrättelse meddelas vanligen, för skyndsamhetens skull, törst till Bevillningsutskottet, och Den 6 Februarii, detta Utsko'f, som ej får eller är berättigad,t till att aidöra nathon protest å de skattdragandes vägnar, måste endast sysselsätta sig med att fördela den erlordefliga summan, Slutehgen blifva Riksens Ständer, sorn genom denna ärendernas gång på förhand godkänt Stats-utgifterne , nödsakade att åtaga sig den Bevillning, utom hvilken Utgifterne ej kunna bestridas, och all rättmätig klagan öfver nöd orh vanmagt, alla anföranden, som bevisa att tyngder läggas på skuldror som ej förmå bära dem, komma för sent. Mig tyckes att Riksens Ständer härigenom binda händerne på sig sjelfve och sätta sig utur ständ att utöfva den frivilliga beskattningsrätt dem i Grundlagen blifvit tillerkänd. Då Bevillningsutskottet är sammansatt af Ledamöter från Rikets serskildte Landskap, bör detta utskott närmast vara i tillfälle att bedöma landets och närirtgarnes tillstånd.
Blommorna trifvas under min hand och utveckla fort sina behag och sina dofter, och belöna derigenom rikligen min omvårdnad. Sålunda kan jag hvarje morgon pryda den heliga jungfrun med en krans friska, vackra blommor, innan jag nedfaller för hennes fot och heder om lugn och försakelse. Clementina! började åter Agostinho, fattande hennes hand och betraktande henne med denna blick, som var henne så kär och välbekant. Blott en enda fråga! Har du helt och hållet glömt mig? Var upprigtig! Säg mig, är ditt hjerta ännu helt och hållet läkt? Nej, nej, utbrast Clementina med glömska af sina förra föresatser; Nej, ännu svider detta arma hjerta. Dessa ord: naõ, naõ; tenho ainda dor do coraçaõ, klingade i den åhörandes bröst såsom en musik. Clementinas uttal hade antagit en för denna ö egen läspning, hvilken Lisabons språklärde förklarat för en felaktighet, men som Agostinho tvertom ansåg såsom en verklig försköning af modersmålet. Efter en stunds tystnad återtog han hastigt: Du älskar mig alltså ännu! Välan, Clementina, jag vill befria dig ur detta fängelse: vi skola träffa aftal derom. Men fort! ty blott en kort stund är oss förunnad. Aldrig, aldrig! svarade nunnan och tog ett steg tillbaka. Aldrig skulle jag återsett dig, om jag kunnat ana att du skulle framkomma med ett så vansinnigt, så brottsligt förslag. Nej, Agostinho, jag är icke mer Clementina; jag är systern Maria, som aldrig bryter den ed hon vid korsets fot aflagt. Den är ogilltig; det är just den, som är syndig, utfor Agostinho med häftighet. Du har först svurit mig din tro, vi äro presterligt förlofvade. Men en högre brudgum har nu emottagit denna tro, invände Clementina. Han är sanningens Gud, och försmår tvungna, oheliga, brutna löften; du har blifvit bortröfvad; man har tvungit dig ... Nej, nej, Agostinho; man har icke tvungit mig; jag har frivilligt valt denna fristad, frivilligt aflagt mitt löfte.
Palmstjerna, Carl Otto; — 150. 99 von Otter, Fullm. Gr. Sparre, Erik; ,— 245. 99 Lagerfelt, Israel Carl Adam; — 243. 99 Roxendorff, Fullm. Frih. Raab, Adam Christian — 293. 99 Falkengren, Fullm. Gr. Hamilton, Malcolm; — 1600. Hr Braunerhjelm, Ferdinand; — 828. 99 Nisbeth, Carl Willielm; — 1637. 99 Rudbeck, Charles Emil; — 1905. 99 von Rosen, Georg Ludvig; — 1936. 99 von Stockenström, Erik; — 1939. 99 Silfverstolpe, David Ludvig; — 1955. 99 von Oelreich, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Axel; — 2302. 99 Skogman, Carl David; Akerman, Fredrik; — 2320. 99 — 140. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus; 16 Den 25 November. Frih. Stjernstedt, Jacob Theodor; — 232. 99 Åkerhjelm af Blombacka, Claes; — 255. 9» Falkenberg, Conrad Gabriel; — 287. 9? Rappe, Axel Ludvig; — 331. 99 Adlercreutz, Carl Gustaf; — 381. 99 Hjerta, Fullm. Hr von Troil, Samuel Gustaf; — 389. 99 von Kraemer, Robert; — 494. 11 r Croneborg, Fullm. Hr Tersmeden, Nils; — 1959. 5» von Kraemer, Fullm. Hr Nauckhoff, Samuel Wilhelm; hvarjemte af valprot. inhemtades, att af desse Hrr Electorer de 10 sistnämnde blifvit utsedde genom lottning med N:o 254 Frih. Lagerbjelke, Johan, N:o 338 Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik, N:o 373 Frih.
Träffas å b y r å n k l. Anna xet v a r f ö r n å g - * ra dagar sedan och e n för denna höst ovanl i g t v a c k e r oktobermorgon jag mötte den talangfulla, unga frun i » Torget ». Det var ungdomen själf, s y n t e s d e t m i g, som gick igen midt i senhösten. och Allm. Telef 61 47 Utgifningstld: hvarje helgfri fredag. Jduns Tryckeri Aktiebolag 6:te årg. 70 ö r e pr n o n p. - r a d. Lundberg. » » Då? » » Ja, då skola vi ses igen — jag och mitt kära Stockholm. och h j ä r t l i g t l y c k a till! » D e t där korta mö- tet i strålande höstsol midt ibland fallande blad gaf m i g anledning fråga » Iduns » ärade redaktör, o m han hade något emot att presentera fru Anna Lundberg, innan hon reste. * Les extremes. A n n a Malmgren gaf sig icke, förrän rampen skilde henne från salongen. Har man då inte karaktär, m e n är rasande väl växt, m e d n ä p e n profil o c h c h a r m a n t a ö g o n, går det ingenstädes i världen så lätt att halka som på det grofva scengolfvet. Och dessutom hade hon ännu ett bättre vapen m o t alla frestelser — e n djup, varm, hängifven ungdomskärlek. G. Nordenflycht. kunna räkna framgångarna kväll efter kväll. Ibland kan detta ögonblick låta vänta på sig länge, ibland kan det komm a m e d e n s — d e n första aftonen. D e t var på Djurgårdsteatern, och m a n gaf en bagatell, som hette » Stabstrumpetaren ». M e n från och m e d denna premiére hade fröken Malmgren ett namn. Hvilken smidig och mångsidig talang fru Lundberg. F ö r l å t!