Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Först efter frukosten sätta sig äfven dessa, och underhålla sällskapsron. Då frukosten är mindre omständlig, än middagsmåltiden, så strider det ej här mot goda tonen att gå fram och tillbaka, helst om man frukosterar i trädgården, eller i en trädgårdssalong. Bjudes man till frukost, så infinner man sig i en nätt morgondrägt, passande för årstiden. Så mycket man än må älska kaffe, chokolad, thé, glödgadt vin, m. m., fordrar dock höfligheten att man iakttager måtta, och ej dricker mer än två koppar. Det är oanständigt att taga för sig mycket hvetbröd och bakelser, eller doppa och förtära stora stycken, fylla kopparne eller munnen dermed, och sålunda egentligen mer äta än dricka. Koppen får icke sättas på det dukade bordet, eller på en dertill icke bestämd plats. Man håller kopp och fat i händerna tills man druckit ut. Bäst är, när man låter koppen stå på fatet, tages detta i venstra handen, medan den högra fattar grepen, och småningom gång efter annan för koppen till munnen. På många ställen förbjuder modet att hälla drycken, den må vara af hvad slag som helst, på fatet, för att svalas; i fråga om chokolad och dylika stadigare drycker sker detta tillochmed aldrig. Man dricke ej ut alltsammans intill sista droppan, eller begagne skeden för att renskafva bräddarne. Försigtighet är nödig, för att ej slamra med kopp och sked, eller tillochmed släppa dem. Skulle sådant ske, så beder man anständigt om ursäkt, utan att råka i förvirring. Är fråga om porselänet och silfret, så prisar man blygsamt egarens smak; men beundrar intet med högljudd förtjusning. Egaren sjelf talar aldrig om servisens skönhet eller värde. Frukosttiden får icke länge räcka. Förmiddagens göromål äro vanligen de förnämsta: den tillbörliga tiden får dem således ej betagas. UPPFÖRANDE VID BORDET. Man äter med dubbel njutning, om sällskapet eger en städad ton och om värden röjer lefnadsvett och gladlynthet. Vid bordet gifvas många tillfällen att visa bildning. Man kan der göra sig ganska omtyckt, men äfven löjlig och anstötlig. Här alltså några reglor för välförhållandet:
Med afslag å inbjudningen förklarade Preste-Ståndet sig vidblifva sitt i frågan fattade beslut och lade protokolls-utdraget till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo meddeladt Utdrag, JVs 334, af Vällofl. Borgare-Ståndets protokoll, n ed inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i BorgareStåndets, vid pröfning den 4 7 sislidne Juni af Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Betänkande JVSrl 19, i anledning af väckta motioner, om ändring i författningarna, angående handelsoch näringsrätt, fattade särskilda beslut med afseende på dels 10:de punkten bland de föreslagna vilkoren för handels idkande, dels 10;de punkten bland vilkoren för idkande af fabriksoch handtverksrörelse, samt dels .rörande tillägg af en nv punkt efter punkten 17 bland sistnämnda vilkor. Preste-Ståndet fann ej skäl att denna inbjudning antaga, utan lade. med vidblifvande af sina rörande förberörda delar af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande JVs 119, fatlade beslut, protokolls-utdraget till handlingarne. S. D. Vid ånvo skedd föredragning af Bevillnings-Utskottets Utlåtande, JVS IS, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Biks Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet, M 7, angående stämpolpappers afgiften. stadnade Preste-Ståndet i beslut, som följer: Utskottets anmälan, sid. S, iribjudningen till Borgare-iStåpdet, sid. 2, äfvensom tillkännagifvandet å sistnämnde sida om rättelse af ett tryckfel i författningslörslaget, lades till handlingarne. Med bifall till Utskottets främst å “tidon 3, gjorda hemställan, beslöt Ståndet för sin del att stämpeln fi bouppteckningar må bestämmas till Vedels procent af behållningen. Den derefter förekommande inbjudningen til!
Af dessa skäl föranledt, tillstyrker Utskottet,’ att omförmälde förslag ej må antagas. Stockholm den a April 18ig* LagUtskottets Betänkande Nio 48- 15 Ankom till Exped. Utskottet den 4 April 1829. Utlåtande, i anledning af 'gjorda anmärkningar vid åtskillige till Utskottet återremitterade Betänkanden, , T ill LagUtskottet hafva i anledning a£ gjorda anmärkningar, Utskottets nedannämnde Betänkanden j blifvit återremitterade, 'nemligen, frun Högloft. Ridderskap et och Adeln , den a Mars , N:o' 20 ; öfver Herr P. G. Cederschjolds Motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 7 December 1787, angående lifsstraff för obehörige omdömen öfver de af Kongl. Majit vidtagne Författningar ; fran HågvÖrdige PresteStdndet, den 6 Februarii, N:0 3 , öfver Herr P. Lindqvists Mo - JLagUtskottets Betänkande Njo 48. 16 tion om upphäfvande af HofHätternes Ieuterationsrätt; N.'o 11, ofver Hans Janssons från Elfs’ borgs Län Motion om upphäfvande af % Cap. 3 5. GiftermalsBalken } den 3 Mars , N:o 21, öfver Herr ContractsProsten S. D. Nibelii Motion om stadgande , att lägrad qvinna , som tili sitt barns framfödande vill njuta understöd af Fattigvårds-imättning , skall åligga att uppgifva sin lägersman ; fran Vållofl. BorgareStändet, den 3 Jebruarii, N.*o i4, öfver Herr N. Sandblads Motion om upphäfvande af 22 Cap, och 27 Cap. 9 §. RättegingsBalken ; den 6 Februarii, N;o 12 , öfver Herr A. JFesterstrands Motion , att UnderRätts
Framflyttningen af expeditionstiden har blifvit vidtagen på grund af UnderStyrelsens tillstyrkande och med ani. af anm. från 1858 års Revisorer, för att berda allmänheten ökad beqvämlighet. Jag är också fullt säker att allmänheten f. n. i RiksBanken betjenas på ett fullt tillfredsställande sätt, och önskar, att man der icke må hafva för mycket öfverseende med Enskilda Banken, som i första hand skördar frukten af de fördelar, som åsyftats genom förändringen. Hr Ehrenhoff: Hr Printzensköld har yttrat, att UnderSty relsen tillstyrkt expeditionstidens utsträckning. Detta är visserligen sannt, men UnderStyrelsens tillstyrkande kan nästan antagas vara framkalladt af ett tvång från Fullnns sida. Hr Printzensköld: Hvad Ilr Ehrenhoff nu yttrat, kan in galunda vara med förhållandet öfverensstämmande. Om något tvång egt runi, så har detta varit från Revisorernes sida, ty det är af dem, som förslaget blifvit väckt. Efter härmed slutad öfverläggning, lades § till handlingarne. §§ 6 och 7. Afven dessa §§ lades till hanlingarne. § 8. Hr Printzensköld: När man med upmärksamliet följer pre misserna, må man med skäl förvånas öfver det slut, hvari TJtsk:t ang:de denna punkt stannat. Jag vill dock tro att Utsk:t icke menat hvad som i tydliga ord här säges. Fullm. hafva nemi. blifvit rent af beskyllde att hafva slutat särskildta aftal med guldleverantörer, och att på denna grund hafva beslutat upskof med nedsättningen af vexlingspriset. Utsk:t ingår sedan i pröfning af dessa af tal, som det finner ensidiga, såsom bindande för Banken, men icke för leverantörerne. Det är väl hvage. ombuds pligt att, om något aftal ingås, öppet och ärligt tillkännagifva detta för sina principaler, och icke förhemliga detsamma. Huru har väl då BankoUtsk:t tänkt sig Fullm., då det kunnat tillåta sig säga, att desse annorlunda förfarit!?
Ä r 1884 voro de blott 1,663 eller blott en tredjedel af de manligas antal. Bland dessa kommer flertalet på den öppna handeln, ett mindretal på handelskontoren. D e unga kvinnor, som ägna sig åt handeln i egenskap af biträden i butikerna, vare sig i de små kryp-in-bodarne å Vesterlånggatan eller i de stora magasinerna å Drottning-och Regeringsgatorna, ha emellertid en ganska ringa lön för ett ofta både ansträngande och ihållande arbete. Det är mycket svårt att lämna några tillförlitliga uppgifter å butikfröknarnas löneinkomster. Dels äro dessa ofantligt växlande efter olika slags affärer, biträdenas skicklighet, tjänsteålder o. s. v., och dels äro hvarken köpmännen eller biträdena mycket meddelsamma i detta fall. Medellönen för de kvinnliga biträdena i våra större magasin torde uppgå till c:a 60 kronor i månaden. Men det finnes många fall, där den ej är högre än 2 0 — 2 5 kronor i månaden. Vanligen börjar den unga fröken med denna anspråkslösa lön, som sedan successivt år för år höjes med 5 å 10 kr. i må- naden. Sällan stiger densamma så högt som till 7 0 — 7 5. Och dock ha dessa unga kvinnor i genomsnitt en arbetsdag på 11 timmar, ofta under de olika säsongernas bråda tid ännu längre; de skola vara elegant klädda, muntra och artiga. För dessa platser i butiker behöfvas emellertid inga andra förstudier än de, som bestå i vanlig folkskolebildning. I affären får den unga damen så småningom lära sig dess hemligheter. A f de unga damer, som söka sig anställning i banker och å kontor, fordrar man nå- gonting helt annat: en verklig fackbildning, ofta äfven språkkunskaper. Men likväl torde lönerna i allmänhet icke mycket öfverstiga butikfrökens. Den unga kontorsfröken, som hunnit till en årsafiöning af 1,000 kronor, torde hos oss vara tämligen sällsynt, utan varierar lönen här som i butikerna mellan 5 0 — 6 0 il 70 kronor i månaden. De U D g a damer, som tjänstgöra som kassörskor i de öppna butikerna, stå i samma löneklass, ja, äro oftast lägre aflönade, ända ner till 40 kr.
Skulle Hernösands domkyrka erhålla dessa 124 t.r tillika med de 70 t:r, som förut äro henne anslagna, sä blefve det tillsammans 194 t:r, eller lika mycket som Linköpings domkyrka har till sitt underhåll och lill underhållande af dervarande synodalbehof och biskopshus och mera sådant. Denna kyrka är likväl säkerligen 4 gånger större än Hernösands domkyrka kommer alt blifva. Skulle nu så stora statsanslag göras lill Hernösands, så borde andra domkyrkor i Riket äga ännu mera grundade anspråk derpå, isynnerhet som flera af dem äro vackra iemningar af forntida byggnadskonst, hvilket icke kan vara händelsen i Hernösand. Jag afstyrker således Utskms ifrågavar. förslag och hemställer, att R. o. Ad. måtte fatta det beslut, alt sakerna förblifva i den ställning de äro, intilldess utredt blifver, hvad ytterligare anslag från Statens sida kan erfordras för Hernösands kyrkas underhåll. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: I händelse domkyrkolunnorne vore en afgift af de olika stiften till deras domkyrkor, så skulle äfven jag anse, att Hernösands domkyrka hade en obestridlig rätt till ifrågavar. tunnor, men om deremot domkyrkotunnorna äro ett statsanslag till vissa förnämligare byggnader, så tror jag icke att Hernösand dertill kan åberopa någon rättighet, utan frågan blir då, såväl, huruvida man anser Hernösands domkyrka behöfva ett statsanslag, som, delta förutsatt, om detta anslag bör tagas ifrån Upsala domkyrka, emedan densamma nu har för mycket. Tionde-afgiften betraktades såsom en kyrkans tillhörighet ända till 2i i Den 9 December. reformationens lid, då f deraf indrogos lill Kronan, som i stället bland annat ålog sig alt underhålla domkyrkorna, skolorna och en del af fattigvården. Den lill domkyrkornas underhåll anslagne spanmål lemnades lill en början directe af Staten, men man fann derefter beqvämare och med mindre omgång förenadt, att låta domkyrkorna directe uppbära afgiften från kyrkoherbergena, i hvilka Kronans lionde insamlades. Detta var endast ett olika uppbördssätt, och förändrar ingalunda afgiftens natur.
Mot förslaget att äfven inköpa vexlar med 90 dagars sigt, som visserligen är äfventyrligare än att hälla sig till dem som löpa på 67 dagar och derunder, vill jag ingen anmärkn. göra, ty allt ankommer ändock på den försigtighet, med hvilken denna handel drifves. Deremot måste jag så mycket mera ogilla förslaget, att fullmäktige icke mera skulle få underlåta att inköpa vexlar då desamma erbjudas af välkända och solida trassenter och endossenter. Det är ju både äfventyrligt och motbjudande att uppdraga fullmäktige att utfärda testimonium på motsatsen genom sin vägran att köpa? Dessutom har man ymnigt med silfver i kassan och sedlar uti allmänna rörelsen; må de, som önska mera af densamma utbekomma, Den 8 Januari. 79 sjelfva draga försorg om silfvcrs införskaffande och det bekosta. Bytesmedlet kan icke öfver ett visst belopp, i förhållande till hvad dermed omsättas skall, användas och trifvas i den allmänna rörelsen; ingen klok man samlar skatt i sedlar. När tiden kommer alt banken måste sälja vexlar, kan dera inga köpa. Skall försäljningen fortgå, mäste banken bekosta silfrets uttransportcrande. Det torde således icke vara skäl att utan behof vålla banken dubbla kostnader. Beträffande förslaget, att inköpspriset å vexlar på 90 dagar aldrig får understiga 126 sk. så, förutom alt ty värr sällan torde uppstå lägenhet att förbudet tillämpa, frågas hvad rättsgrund eller allmän nytta förefinnes deruti, att banken till sin och allmänhetens skada skall förhindra denna allmänhet att köpa utländningens varor till så lågt pris, handelskonjunkturen det kan medgifva? Man förhindrar ju derigenom årets exportvärde att gälda sä mycket det kunnat. Maline i något annat land en slik åtgärd vidtagits? Det deisi yrandet, bör banken afhålla sig ifrån; låt silfret inkomma, när det tillfälligtvis så vill, på samma naturliga väg och den banken ej kan förhindra, som det utströmmar under motsatt förhållande; båda delarne genom de handlandes försorg.
Dmarnar od) 2Berf, forn unber gärbeng (Tattldggning begripne, i befi rcärbe blifmif upptagne ocf) tia Semianingé.afgift berdfnabe. §• 35- sperfoner, forn mtb Cimarnar o$ ©ägar dga fjanbtering eder fpfd» fdttning, erldgga: 8trrenba(orer, af kronans etter (£n(Tilbeg Dmarnar eder ©ägar, lifa meb anbre Sfrrenbatorer, enligt 26. ; ocb (fola, tia afgiftens ut» rbnanbe, be Dmarnar od) ©ägar, forn i någon annan Sgenbomé faru* manflagna märbe dro berdfnabe, ferjfilbt mdrberag. Mjolnare, eder be, forn fT5ta Dmarnar af tre fia fpra pär farfar ocb berofmer, lifa meb grälfe» Snfpectorer, i ben elaf 2aperingSmdnneti beffdmma. ©e, forn unber enafjanba millfor fföfa Dmarnar af eif tfa frod patr genar, lifa meb bättare. £>c& (Taa mib bmarje 3)tj5fqmarn, forn dr (Tattlagb, altib en perfon (TattfTrifmaS, ^notlfen fdfora Mjolnare tia
Uppbördsmännen derföre likaledes afgäfwo särstildte räkningar och Balance Extracler. 4:0 Lands-Contoiren eller andre werk, som uppbara och till Ritgälds-Contoiret aflemna Bewillningsmedel däröfwer höllö särskildte Böcker och Räkningar. Atk desse särskildte Böcker eller Räkningar Med alla dertill hörande V.wificakivner wid det päföl» jande årets ingång, tidigt ock ä stadgad lid tili Riksgälds-Contoiret insändes: och 6:o A.t wid Riksgalds-Contoret för alla desse inkommande Böckers och Räkningars Revision ett särffildL Contoir warder inrättadt med sä tillräcklige Tjenstemän, att Rc-ision ofelbart mä, »vid answar tillgörandes kunna »vara werkstätd sist inom 12 mannder ifrän drt räkenstaperne inkommit. Men widkommande fragan hwarest steende anmärkningar stola pröswas, sarnr wederböranbe redorvifare, dä sä nödigt finnes, till answar ställas, sä häl - Den 26 Zebruarii1359 häller Herr Friherren föreatt allt sadank hädanefter som hiklils mä förblifwa Kongl. Kammarrätten tillhörande. Smts-Utskottet har i anledning häraf infordrat Fullmägtiges uti Riksgälds-Comoiret uttal-nde, lwilket tillika med Kämmerer arens »ti Boksluts Contoiret till Herrar Fullmägkige inkomiie »nemo »?l; k taisUtstottet härjemte fär äran bifoga, samt wid berörde memorial för egen del tillägga följande:
StatsUtsk:s förslag rörande Artilleri-befälets aflöning. I förevar, ämne äro 2:ne alternativer gifna, nemi. Artille-komiléens förslag och K. M:s nåd. propos. Sedan jag hört det bedröfliga ordet om knapphet af tillgångarne vågar jag nu icke hoppas att Artilleri-komitéens mening skall göra sig gällande, men jag ber då åtminstone att man, vid bestämmandet af Ofversteoch Majors-gradernas lönevilkor, måtte tillämpa samma beräkningsgrund, som är följd vid bestämmandet af de öfriga gradernas aflöning, nemi. det i K. M:s nåd. propos. upgifna förslag. Må man icke säga att de högre gradernas mera förmånliga lönevilkor icke inverka på de lägre graderna, ty om icke annat så måste de förhöjda inkomsterna vid de högre beställningarna åtminstone hos de yngre 68 Den 23 April e. m. nära hoppet att på ålderdomen möjligen komma till en lön hvaraf de kunna lefva. Hvad som göres för reg:ts-befälen, är gjordt för hela regrtets officers-korps. Jag får derföre förena mig med dem, som yrkat ålermiss af denna punkt, anhållandes att Ulsk. vid bestämmandet af lönerna för samtlige reg:tsoch öfrige officers-beställningars inom Artilleriet löneförmåner måtte taga K. åhs nåd. propos. till grund. Frih. von Stedingk. Jag skall visst icke länge uppehålla R. o. Ad:s lid, utan anhåller blott få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på den omständighet, alt det förslag, som Artilleri-komitéen afgifvit, visserligen ser ut att vara något högt, men det vidlåder detta förslag, att vara upgjordt efter den olycksaliga beräkningen efter brutto. Vi hafva loner, som efter brutto-beräkning äro ganska betydliga, men om de uptagas efter deras rätta belopp, så skulle man kanske inse, att det icke vore obilligt, att, i någon mån åtminstone, öka löne-anslagen.
Till dessa sednares antal ansåg man böra råknas vallhundar, jagthundar, gårdvardar, ja! till och med ett fjerde slag, som äfven här under diskussionen funnit försvarare, nemi. de fattiges hundar. Att nu upställa allmänna, för alla komnfuner passande reglor i detta hänseende, ansåg man knappast möjligt, åtminstone ganska problematiskt om det verkligen skulle lyckas. Efter vidlyftiga debatter kom man ändtligen till det resultat, att man ansåg frågan, i hvad den rörde en inkomst för Staten, böra förfalla, men att beskattningen i stället borde göras till en inkomst för kommunerna, hvilket är öfverensstämmande med hvad Utsk:t här föreslagit. För att öfvergå till bedömande af detta beskattningssätt, vill jag först bemöta den anmärkningen, att det skulle vara grundlagsvidrigt, att bifalla Utsk:ts förslag i dess nuvarande form. Jag får i detta hänseende förklara, att, ehuru jag ej tror att man bör tillåta kommunerna att sjelfvilligt pålägga sina medlemmar några nya beskattningar, anser jag dock att det sätt, man i sednare tider i detta afseende antagit, är det rätta, eller att R. St:r, på grund af den dem tillkommande rättighet att beskatta Svenska folket, utstaka gränserna för den ifrågasatte beskattningen och sedan öfverlemna åt kommunal-myndigheterna att vidare förfoga om sättet för den till visst maximun bestämda beskattningens utgående. Så har det gått till i afseende på kurhusmedlen, samma princip har äfven blifvit följd i afseende på folkskole-afgiftens erläggande. Man har nemi., sedan maximun blifvit utfästadt, öfverlemnat åt kommunerna rättigheten att bestämma, icke allenast om, utan äfven till hvad belopp, skatten bör utgå, hvarigenom det står dem fritt, att, i händelse af ömmande omständigheter, lemna befrielse från all skatt. Hvarföre man i den nuvarande frågan beslutat öfverlemna skatten till kommunerna, är emedan de lämpligast kunna utreda, hvilka slag af hundar, som böra beskattas, och för hvilka undantag bör ega rum.
En kniphammare, jemte Ett valsoch skärverk, samt En plåthammare, hvardera tili 150 Sktfe. Amnesoch Stångjerns-priset beräknas öfverhufvud till 15 R:dr Banko pr Sktfe. Elfsborgs Läns Landskontor den 18 November 1856. Carl Aug. Stad: Hus och Tomter Jord ' En skattlagd, grofbladig säg Diverse personer, som ej höra till viss näring 5 3: 3 Eo (Ja r S pr St. 455 1 Jord. Tunni. 510 Tunnland. 403] sr SS Tunni. t» c 3 3 Tunnland. 913] Utsäde af T:r. 10 T:r. 60 T:r. 30 T:r. 230 T:r. 20 T:r. 12 T:r. 100 Summa Borås Stad: Hus och Tomter Jord Tullmjölqvarnar, om 10 par stenar Garfveri-Fabriker Tegelbruk Lägenheter Krogar och minuterings-ställen. Borgerlig näring Till viss näring ej hörande ^ Alingsås Stad: Hus och Tomter Jord Klädes-Fabriker. Qvarnar Summa Ulricehamns Stad: Hus och Tomter Stadsjord „ Handlande och deras betjening Garfverier och å dem befintlige arbetare Färgerier och dito Fabriks-Inrättningar Handtverkerier och arbetare vid dem . Embéts och Tjenstemän Diverse personer, som ej höra till någon viss näring Stadens enskilda kassa Summa Åmåls Stad: Hus och Tomter Stadsjord Handlande och deras betjening Garfverier och derå befintlige arbetare Färgerier oell dito Handtverkerier och dervid begagnade arbetare . Embets och Tjenstemän Diverse personer, som ej höra till viss näring . Medelafkastning, sedan utsädet är afdraget. St. 72 St. ArrendeMedel. Kostnad för Rotel ing. Kostnad för Städernas Styrelse. ■lifter l:sia Artikeln. Efter 2:dra och 3:dje ArtikJarne. Bränvinsbränningsafgift. Summa. / Boskapsoch Åkerskatt. Mantalspenningar. Summa.
Berättelse af Banco-Fullmägtige. 29 På sätt Fullmägtiges Protocoll för ilen 24 och 3i Januarii samt ilen 7 Februarii i833 innefattar, har med Läraren vid Bergslags-Skolan i Fahlun Herr Jonas Bagge ett så lydande Contract blifvit afslutadt: 1. Herr Bagge åtager sig att, med begagnande af Professoren Paschs råd och ledning, fortsätta och, så vidt görligt är, fullända försöken vid Bankens Pappers-Bruk Tumba, i afseende på pappers-ämnes beredande, blekning, bykning, färgning m. m., i och för den blifvande nya sedel-papperstillverkningen. 2. Herr Bagges ögonmärke skall vara, ej blott att få de rigtigaste behandlingssättet utrönta och vetenskapligen pröfvade, utan äfven, och i synnerhet, att arbets-personalen vid Bruket må bibringas den practiska kunskap och öfning, sorn erfordras för verkställighet i stort. 3. • Under loppet af Februarii och Mars månader, blifver Brukets arbets-personal ej att disponera annorlunda, än för interimistiska försök, mera i smått, emedan pappers-tillverkning till smärre sedlar af det nu brukliga slaget måste någon tid med all möjlig drift derstädes fortskynclas. 4. Medan interimsförsöken pågå, skall Herr Bagge, med den Bruket inspecterande Banco-Fullmägtigen, uppgöra om lämpligaste dimensioner och construction för de nya pappers-fbrmarne, anstalterne för papperets appretur, pressning m. 111., samt till denne Fullmägtig alltid hemställa sådant, hvarutinnan något Banco-Styrelsens beslut och bestämmande påkallas. A-' I April månad förmodas arbets-personalen blifva så disponibel, att formning af papper för nya sedlar, efter olika arter, färger och dimensioner, då skall kunna inom nya Verket, med full arbetskraft och i större scala, försöksvis och på prof anställas. Det beror af Herr Bagge, att för denna gren af tillverkningen då öfvertaga befälet såsom Arbets-Chef, om han så linner nödigt och tjenlig!, 6.
Äfven får jag erinra, att 39 § angår icke småpannorna, utan blott de större brännerierna, hvilka sednare utgöra f. n. 670, och endast för dem skola kontrollörer linnas. Antalet af småpannorna upgår nu till 37,000, och om alla dessa skola tillåtas att destillera å tiden, då bränvinsbränning ej får ske, blir ju kontrollen öfver dem omöjlig. Den 20 April f. m. Gr. Lewenhaupt: Jag vill endast fästa upmärksamheten härpå, att jag hvarken önskar eller vill köpa något bränvin af Hr braunerhjelm, nian jag erbjöd mig endast alt, om han lemnade mig 2,000 k:r bränvin, derur draga finkeloljan, och återställa honom densamma på butelj. Frih. Raab: Gr. Lagerbjelke har tolkat 20:de §:n så, som skulle meningen vara, alt tillåta egare af större brännerier att destillera utan afgift, på det sätt, alt han på en kortare tid afverkade det qvantum bränvin, hvartill man anmält sig, och sedan till destillering begagnade återstoden af den tid, hvarföre skatt blifvit erlagd. Vid upmärksam genomläsning af §:n, kan den enl. mitt omdöme så icke förstås, åtminstone har Ulsk:s mening varit, att för den tid redskapen begagnas till deslillering, skatten skall beräknas, som om man brännt bränvin under samma tid; men då jag hör, att man åt §:n velat gifva en slik tydning, anser jag en återremiss desto mera nödvändig, på del att ordställningen må blifva sådan, alt misstag icke kunna ega rum. Hr Gr. Lagerbjelke har trott sig finna en rättvisa i §:n, sålunda att då enl. hans åsigt de större pannorna skulle utan afgift få begagnas till deslillering, och de mindres afverkningsförmåga vore för lågt beräknad, skulle raan både i stora och små brännerier kunna medhinna deslillering utan serskild afgift. Om de små pannornes afverkningsförmåga blifvit för lågt beräknad, har det skett med upsåt, för att skona dem från en fyllest lika hög skatt, som den, hvarmed de större brännerierna beläggas.