Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom er följd af detza mina anmärkningar, wägor jag utbedja mig sä föreslå, att antingen wista sak bestämdt utsättas, dä ingen betänklighet bär upstä alt lämna der, fökte befrielsen, elier ock, dä jag nogsamt in* i5Zo Den 21 December. inser att de i förwäg icke möjeligen kunna upgiswas, otc Tit. öfwerlämnar till Hanö Maj t Konungen, hwars Höga rätt det är, att dä Han, ä eria sidan med tillborn lig alfwarsamhei tillhåller mrderbörande fullgöra deras skyldighet, makar öfwer de allmänna medlens behöriga anmandande, och befordrar lagarnes werkställighet. Han äfwen a den andra, enär skäl dertill prösmas för handen, ma kunna lämna den eftergift omständigheter, billigheten och bewekande anledningar kunna fordra, samt således harwid, four i öfrige hänseenden, mildra lagarnes stränghet; men att dock Hans Majit täcktes enär fadane frågor äro för handen, som röra Riksens Sränders egne Werk i Näder höra deras Fnllmägrige, pä hwilkas yttrande sädank afseende i Nädec mä göras, som Hans Majtt bäst finner detsamma förtjena. Om jag ej för mycket misitagcr mig, hoppas jag att pä delta sätt Regenngs-formens föreskrift esrerkoinmeS sä, att icke enskildes ansökningar och Dsma»- remagtens bestut dragas tinder Riksens Sränders öfwsrläggningar, akt icke Hans Mcht Konungens Höga rättigheter såsom lagarnes werkstallare och mildrars lämnas i det nu framstälde ämnet utan kraft och en möjlig Utöfning, samt äfwen att icke Medborgares oskyldiga lidande och oförwällade olycka förlän ges eller sörmärras, ja kanjke göres aldeles oersättelige hwarigenom deras fullkomeliga förstöring till det moraliska wärdet eller den fysiska tillwarelsen förorsakas. L. k. källwik. Den 21 December. izzi Enligheten med Originalet intygar: Lades pä Bordet. Utdrag af Protokollet, hällit uri Riksens Högloft.
Detta sjiilfstandighetens ensamhetslidande hade icke ringa del i den fruktan, med hvilken hon motsig och slutligen flydde framtiden. Efter gterk0mste.n friin Stockholm till Hörby p&amp; senvintern 1886. började Ernst Ablgren arbeta med F98u ~ !kfarianne och njöt en af de relativt lyckliga tiderna i Hörby, d i hon för ögonblicket kunde skjuta t i sido smaaktiga obehag, omgifningens brist p&amp; sympati, landsbyförhallandenas trhngbet under ifrigt arbete eller under ItInga, ensamma vandringar p&amp; sin kilra hed. En anonym ghfva hon sid denna tid mottog fr %n en kvinlig mecenat hvars lifsvgg bildar en hel vintergata af siidana ljuspunkter meddelade %t andras tillvaro - satte henne ocksib i sthnd att At sig ordna ett par smil rum i en sidobygnad. Med den förrnAga af frisk njutningslost, af barnsligt nöje, som lag i hennes mörka natur, likt solglittret öfver hafsdjupen, kunde en shdain handelse vara ett rikt gl&amp;dje&amp;mne. Att ega ett verkligt skrifsum, ett rum med bokhyllor, hvilsoffis, matta och taklampa, men fbrst och sist med ett riktigt skrifbord, hade hos Bienne varit en SA stor önskan, att dess uppfyllelse syntes henne drömlikt harlig - för en tid. Men SA drefs hon %ter bort genom tyngden i Hörbyluften, genom pligan af alla de n&amp;lstygn, hvilka hon kthnde mer retligt för hvsr ging hon iitervande p&amp; ett kort besök efter en langre frilnvwro. Hon bade s&amp; llnge undertryckt sin natur, titt dess kraf att lefra p&amp; sitt eget satt, nu brutit fram villdsamt, egoistiskt, om man s % sill. Ty hon hade i det gamla hemmet annu oafslutsds moderspligter, dem hon ins8g.
Vilterhets-Historieoch Antiquitets-akademiens meddelande, de begge föreg:de ären med nit och drift utfört de honom åliggande värf, det begärda anslaget hädanefter, som hittills borde utgå frän de af R. St., för tillfälliga behof af ifrägavar. beskaffenhet anvisade och till K. M:s nåd. disposition ställda medel, och detta utlåt, godkändes af alla fyra Stånden, men som Mandelgren sedan dess oafbrutet, och med outtröttlig ihärdighet fortsatt sina konsthistoriska forskningar utan att af Staten erhålla något högre understöd än de föregide åren, anser jag mig skyldig att inför H. R. o. Ad., som i alla tider nitälskat för bildningens och uplysningens spridande samt med kraftig hand liberalt understödt allt som kunnat lända till Sverges heder, icke allenast höra framställa det principvidriga uti att låta en talentfull och flitig foslerlandsson, i brist af npmuntran och understöd, se sig afbruten från vidare forskningar, ulan jemväl fästa dess upmärksamhet på resultatet af hans forskningar, äfvensom på planen af det arbete, som Mandelgren snart ämnar framlägga för Europas konstälskande publik. Uti den ansökan, om reseunderstöd, som Mandelgren uti Fehr. månad 1846 till K. M. ingaf, erbjöd han sig att såsom ersättning för de medel han upbar, till K. M. aflemna de anteckningar och ritningar han under årets resor kunde samla, och på grund af K. M:s nåd. skrifvelse af d. 5 Maj samma år, som tillerkänner Mandelgren ett anslag af 200 r:dr b:co, mottog han af K. VitterhetsHistorieoch Antiquitets-akademien en instruktion, hvilken sedan hon föreskrifvit hvad, som skall undersökas, ålägger Mandelgren all, vid återkomsten från resan, till K. M. inlemna de teckningar med åtföljande beskrifning, han kunnat samla.
Trätor, ovett, hot eller våld arbefarne emellan i Mästarens verkstad, straffas med fängelse, från 3 till 14 dagar, och i betänkligare fall efter allmän Lag. 9. Arbetare vare pligtig att ersätta all 6kada, som arbetet lider, då han genom vårdslöshet eller illvilja dertill varit vållande. Om arbetet förderfvas under tillverkningen, utan att felet ligger i råämnet, kan arbetaren derföre ej yrka arbetslön. Arbetare, som erhåller betalning för stycke, men ej lemnar dei godt och säljbart, dömes antingen att godtgöra hvad som af materialerne gått förloradt eller blott att mista arbetslönen, efter omständigheterna. Uppsåtlig^ förstörande af verktyg eller redskap, anses och 6traffas såsom nidingsverk 10. Arbetare, som under den tid hang ingångne förbindelse räcker, gifvit underrättelse om arbetsmethoder eller uppfinningar, som ännu icke äro allmänt kände, men i hans Mästares verkstad användas, eller som utan Den 11 April c. m. dennes tillåtelse annorstädes verkställer samma slags arbete, straffas med sex månaders fängelse, och derefter, såsom Mästaren godt synes, förafskedas ur hans tjenst eller tillhålles att der tjenstgöra på obestämd tid, till och med ett årj under hvilken tids förlopp han, till fullgörande af hvad honom åligger, skall stå under Polisens särskilta uppsigt. Lärling som begått samma fel straffas första gången med 8 dagars fängelse och 6 månaders förlängning af Lärotiden, andra gången med 14 dagars fängelse och 9 månaders förlängning af Lärotiden samt 3’.dje gången, med 1 månads fängelse och Lärotidens förlängande ett helt år; med rättighet likväl för Mästaren att 2:dra eller 3:dje gången, i stället för Lärotidens förlängning, genast låta upphäfva det med dylik Lärling ingångne Contract. 11. Arbetares skuld till sin Mästare, är af samma natur som ali annan skuld, och för. binder honom ej att hos Mästaren qvarblifva utöfver den öfverenskomna tiden. Ihändelse af Mästares bankrutt eller död. som är sin Arbetare penningar skyldig, äger denne lika förmånsrätt till betalning, sorn tjenstefolk i allmänhet. 12.
Här är nemi. icke, efter min upfattning, fråga om en del af den stora segel-leden, ty jag tror icke att den stora segelfarten kommer att taga denna väg, utan det är endast de, som hafva sin handelsrörelse direkte på denna ort, som trafikera den; och derföre måste den endast betraktas såsom en enskild kommunikations-led af stor betydenhet och äfven derföre af allmän nytta. Eedan förut hafva bolag framställt sina önskningar rörande dylika kommunikationer till statsmakterna, och då hafva dessa, med någon visshet om att förslaget verkligen kunde blifva utfördt, också gifvit de bidrag, som man ansett att -staten kunde ge utan upoffring af andra nödvändigare och nyttigare ändamål. Vid denna riksdag saknar man, likasom vid den förra, all ledning för hvad orten vill göra, antingen derföre att det endast är allmoge, som bor der, eller derföre att man är van att låta staten ensamt betala och icke sjelf verka för hvad man sjelf egentligen skördar. Detta kan Gnn bättre bedöma än jag; nog af, det finnes icke något bolag bildadt, ehuru möjligheten deraf är antydd, om nemi., såsom Gr. Sparre här omnämnt, statens mellankomst för den del, som anses tillhöra den allmänna segel-leden, kunde erhållas. Emellertid har Väg-och VattenbyggnadsStyreisen för sin del icke kunnat förorda den af K. Befh:do och Gr. Sparre här äfven framställda önskan att ett statsanslag skulle beviljas för utförande af kommunikations-leden mellan Hattefura och Rågvarpen, utan ansett det belopp, som vore ifråga, vara allt för högt tilltaget. Dessutom är det enligt min upfattning bestämdt oriktigt att man beviljar ett statsanslag, genom hvilket man utför en del af en kommunikation, utan att på samma gång förbinda de enskilda att utföra kommunikations-leden i sin helhet. Det är gifvet, att om det vore fråga om att utföra kommunikations - I) en 27 J u lii e. m. ieden frun Hattefura hamn till Hofverud vid Rågvarpen — en sträcka af 12 mil, — så är det ett stort företag; men om staten understödjer en mindre del af detsamma, så har det förlorat den betydelse för staten, som det skulle haft, om det i sin helhet blifvit verkställdt.
Det tredje momentet beslöt Ståndet skulle erhålla denna lydelse: ”att, då församling å allmän socknestämma vägrat sådane personer, öfver hvilkas inflyttning församlingen eger att yttra sig, att till socken inflytta, skola vederbörande vid mantals-skrifning ställa sig lill efterrättelse församlingens sålunda fattade beslut”; Yttrandet, i Utlåtandet N:o 56, i anledning af Herr Prosten Stenhammars vid slutet af samma Utlåtande omförmälda motion, gillades; Slutligen lades Betänkandet N;o 5 \) till handlingarne. S. D. Föredrogos å nyo Banco-Utskottets Utlåtanden och Memorial: N:o 126, i anledning af de inom tvänne Riks-Sfånd framställde Prot. XJldr. d. 23 sipiil 1835, 47 oell lill TJlskottet remitterade anmärkningar emot Utskottets i Mern. N:o lia afgifne förslag lill reglementariska föreskrifter, motsvarande afdelningen i. af Art, 4- uti i83o års Banco-Reglemente: Hvad i Utlåtandet ]NT:o 126 föreslås, bifölls, och i allt, som ej derigenom blifvit uti Mern.
Diskontens lånerörelse förenade omkostnader, „ dito af det räntefria Kreditivet å 100,000 R:dr till underlättande af Arméens ackords-reglering, „ de under år 1844 lyftade summor utaf det s. k. mindre Kreditivet, använda lill understöd, med eller utan återbetalnings-skyldighet, i anledning af 1843 års eldsvåda uti Wexiö, De å särskild räkning i Rikets Ständers Bank afsatta medel, till bildande af fond för det s. k. Stora Kre dilivet Förskjutna anslag, att ersättas af den under nästföljande år inflytande allmänna bevillning För det under 1841 års statsfyllnads-summa inbegripna och räntan för Kongl. f. d. Kansli-Styrelsens Handkassa motsvarande anslag till understöd vid vetenskapliga arbetens utgifvande. (Godt gjordt i sammanhang med öfverskotts-liqviden för sagde år) Förskott till kostnader vid Chartec-Sigillatw-hvitstämplingen, att ersältas af Kongl. Stats-Kontoret, Dito till brandförsäkrings-afgift för Riksgälds-Kontorets hus i Wenersborg, Dito till s. k. Kontors-expenser vid Riksgälds-Kontoret, Dito till dito vid Justitie-Ombudsmamens Expedition, Dito till omkostnader vid Korts tämplingen, Dito vid Tidnings-stämplingen Dito till utgifter vid Rikets Ständers hus, . ... - Dito till dito för 1840 och 1841 års Riksdag (Affördt såsom redovisadt i 1843 års räkenskaper) . Dito till dito för sednast förflutna Riksdag, hvilket förskott kommer att i detta års räkenskaper afskrifvas, sedan detsamma nu mera blifvit redovisadt, Medel: Genom uppköp ta Obligationer: Arméens Ackords-Amorterings-foiuls emot 4 proc. ränta, R:dr 350,000: Bruksägares Hypothekskassas, emot dito, „ 753,777: 37. 4.
Med kassa-kreditiv förstås rättigheten att, inom visst bestämdt maximum, kunna af Banken undfå låne-understöd för tillfälligt begagnande, på sådant sätt, att ränta påföres för hvad af det medgifna beloppet tid efter annan lyftes, men enahanda ränta återgodtgöreskrediliv-hafvaren för derå efter hand skeende återbetalningar. Mot säkerhet, som af vederbörande Direktion pröfvas och godkännes, beviljas kreditiv på högst ett år, räknadt från den dag, kreditiv-rättighet blifvit förunnad, med vilkor att, såsom inträdes-algift, erlägges en half procent af kreditivets hela belopp. Kreditiv meddelas icke någon till högre belopp än 20,000 fi:dr eller å lägre summa än 1000 R:dr, allt Banko; börande, i öfrigt, kreditiv-beloppet lämpas efter beskaffenheten och omfånget af den rörelse, krediti v-sökanden bedrifver. Mom. i. Utassigneringar och afbetalningar få, i mån af behof, verkställas; dock aldrig på mindre summa hvarje gång, än 100 R:dr, och deröfver endast på hela 10-tal R:dr. För utassigneringar få allenast handskrifna assignationer begagnas. Kreditiven skola, enligt deras egentliga bestämmelse, användas och få sålunda ej begagnas såsom stående lån, vid äfventyr för kreditiv-hafvaren att vid ett kommande kreditiv-år varda från krediliv-rätt utesluten. Mom. 7. I händelse Bankens säkerhet sådant fordrar, kunna 9 6 Sami. 4 Afd. 42 Häft. 66 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 3 i. Morn. 9 är flyttadt till punkt. 60:o Mom. 2 här ofvan. Anm. 2) §. Mom. 10. »Fullmäktige låta, efter del vederbörande
Ombudsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. 63 gälda med, men uti sin 1 § förmår, att borgenär, för fastställd fordran, äger njuta bysättning å gäldenär, efter thy derom i hvarje fall är stadgadt, skulle sistnämnda lagbud, i allmän bemärkelse taget, synas föranleda derhän, att gäldenär alltid kunde bysättas för domfäst skuld, ehvad han ägde tillgångar eller icke, helst till denna händelse ej torde böra lämpas lagens ännu qvarstående föreskrift i 2 § af 8 Kap. Utsökningsbalken, hvilken blott afser den, äfven i Förordningens 5 § särskildt afhandlade, preliminära bysättning, som genom lemnande af pant eller, såsom i 4 § samma Kap. säges, till och med endast genom ställande af personel borgen, kan återgå. Om det nu, å ena sidan, antages, att det lagbud, 1 § innefattar, icke må, emot Förordningens åsyftning, tolkas så ovilkorligt och vidsträckt, som nämndt är, torde jemväl, å den andra, medgifvas, att samma lagbud, hvars tillämpning icke kan bero af ett annat, förut eller1 samtidigt med dess stiftande upphäfvet, måste ti 11- lämpas ”efter thy derom i hvarje fall är stadgadt”, genom Lag eller Författningar, som ännu gälla.
Direktionen må bemyndigas innehålla de af anslaget till Hr Anrep, lör utarbetandet af »Svenska Adelns Attartaflor», ännu återstående 400 rdr, intill dess Hr Anrep visat icke blott att arbetet är fullständigt utarbetadt, utan äfven att han uti ett särskildt tryckt tillägg och under Direktionens öfverinseende rättat de i nämnda arbete gjorda faktiska afvikelser. Direktionen blir sålunda i tillfälle att tillse, det arbetet på ett lämpligt sätt afslutas. Frih. Cederström, Claes Henrik; Gr. af Ugglas har i sitt första anförande vändt sig emot Utsk:ts nu förev-.de Utlåt, och yttrat att motiveringen dersammastädes icke är uppställd i öfverensstämmelse med Utsk:ts hemställan till beslut; men jemte det jag erinrar derom, att Utsk:t måste i motiveringen införa alla omständigheter, som tala lör afslag, får jag tillika påpeka ett ytterligare förhållande, som efter all sannolikhet skulle blifva följden utaf en återremiss det nemi., att Utsk:ts samtlige ledamöter troligen skulle afsäga sig sina platser, örn dem, genom en återremiss, förelädes, att gå uti författning om afvikelsernas rättelse. En sådan åtgärd skulle icke ens af I Den 2 Maj e. m. 59 något Ulsk. i verlden för närv:de kunna genomföras, enär arbetet ännu icke är fullständigt tryckt. Den ändring uti beslutet, som Gr. Hamilton föreslagit, syues mig icke innefatta någon väsendtlig skiljaktighet från det af Utsk:t framställda förslag till beslut; och skall jag, för det fall flera af St:ts ledamöter uti denna Gr. Hamiltons åsigt instämma, icke motsätta mig densammas genomförande; men anser dock lämpligast att R. o. Ad. bifaller Utskits förslag. Hr Reutersvärd, Patrik:
Slutligen torde Utskottet, i afseende på den äskade närmare utredningen af förevarande ärende, endast behöfva hänvisa till den i Utskottets förra utlåtande meddelade omständliga framställning af hvad, sorn vid detta ärendes behandling dels hos Kongl. Maj:t, dels hos Fuilmägtige i RiksgäldsContoret, förekommit. Dock får Utskottet, med anledning af yrkandet, att de skäl, sorn skola förmått en del intressenter att frånträda företaget, måtte tappgifvas> nu tillägga, att, enligt hvad den till Fuilmägtige ingifna skriftliga protest innehåller, de strandegare, som undertecknat denna protest, ansett: ”att en lagenlig taxering, hvarigenom hvars och ens bidrag kunde utrönas, skulle föregå arbetet,” samt att, genom en sådan ny taxering, hvilken det icke skall hafva varit dem möjligt att, emot någre strandegares intresse, få verkställd, desse sednares större vinst af upprensnings-arbetet skulle ådagaläggas samt deras bidrag och ansvarighet i afseende derpå följaktligen ökas. Häremot torde likväl, å andra sidan, upplysningsvis böra erinras, hurusom Kongl. Maj:t, uti Dess förut åberopade Nådiga Bref af den i4 Februari nästlidet år, i fråga om den redan dessförinnan yrkade nya emtaxeringen, förklarat, att rensnings-arbetets företagande i den ordning, hvarom delegarne öfverenskommit, icke hindrade erhållandet af de rättelser i taxeringen och deraf beroende grunder för deltagandet i arbetet och ansvarigheten för Stats-bidraget, hvartill omständighelerne kunde föranleda. På grund af hvad
Det återstår således i min tanka ingen annan utväg att vidtaga än erläggandet af en Capitationsafgift; och då fråga endast är att den skall utgå i tvänne är utöfver den redan bestämde tid, samt blott af dem af Ridderskapet och Adeln, som erlägga Bevillning, anser jag någon betänklighet dervid icke böra uppstå. Dessutom, enär utgifterne redan äro beslutade, måste man väl äfven vara betänkt att utse medel till deras bestridande. Herr Grefven och LandtMarsialken hemställde ånyo, om icke, enär en Votering endast skulle borttaga Riddcrskapets och Adelns tid, Herr Berghman ville derifrån afstå. Herr Berghman, yttrade nu: Är det ingen af Ridderskapet och Adeln, som jemte mig begär Votering? Hvarefter och då ingen hördes deruti instämma, Herr Berghman tillacie: Som ingen förenar sig med mig art begära Votering; så ef.tår jag derifrån för att icke uppehålla Ridderskapet och Adeln så sent på altonen. Dixi et Salvavi amm^m meam. Grefve Spens: Jag anhåller att få reservera mig på Svenska. Herr Den t Amil. t49 Herr Cederskjöld, Pehr Gustef: Då jag hötde Riddarhus-Uiskottet, i dess nyss upplasta Memorial beskrifva Brandredskapens tillstånd, fördes min tanka på möjligheten af en eldsvåda , och svårigheten att ersatta en så betydlig förlust, som en dylik olycka skulle ådra* ga Höglofiige Ridderskapet och Adeln. Jag får derföre ödmjukast fråga, om Riddarhus-Byggtiaden är Brandförsäkrad? Och i händelse ej så skulte vara, vördsammast hemställa, om ej ett Slikt försigtighetsmått borde vidtagas? Grefve Posse, Claes Fredria jag mäste be* känna att jag icke eller har mig bekant, huru härmed förhåller sig. Men som det kunde va* ra ett nödigt försigtighetsmått, får jag hemställa, om icke Herr Cedcrskjölds Motion, kunde remitteras t;il Riddarhus-Utskuttet, för att med yttrande *i ämnet inkomma.
Palmstjerna, som då var Landtm, fann sig likväl icke förhindrad att meddela propos. på delta, äfvensom på åtskilliga andra förslag, som i ganska väsendtlig mån skiljde sig från Const.Utsk:s. Under 1834 års riksdag var förhållandet än mera extant, Utsk. hade föreslagit alt representationens nuvarande fyra Stånd skulle kompletteras med åtskilige flya elementer. Då framställdes begäran om propos., hvilken icke heller förvägrades, på det förslaget alt representationen skulle grunda sig på allmän 320 Den 28 Maj e. m. valrätt, äfvensom på ett af Ilr Lefrén framställdt, som gick nt på att den skulle fördela sig på fem Stånd, hvilka förslager icke stodo tillsammans med det af Coust.Utsk. framställda förslaget. Det skulle således vara något ovanligt om Landtm, vid denna riksdag skulle frångå hvad hans företrädare på ordf:de-platsen inom detta rum icke förvägrat och de öfrige Ståndens Talma nvid denna riksdag ej nekat. Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade: Frih. Raab har yrkat, att såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke mätte framställas: ”Antagande af det förslag som innefattas uti Hr Brincks ”vid Const.Utsk:s mern. N:o 7 fogade reservation, dock med den ”skillnad: ”l:o att riksdag icke hålles oftare än hvart tredje år; och ”2:o att landet ej för val af de 70 ledamöter, som i andra kammaren skola tillsättas af Elektorer, delas i 70 valkretsar, utan ”att dessa val ske länsvis”. Vid början af öfverläggningen i nu förevarande ämne hade jag äran yttra den på föreskriften i 56 § R. F. grundade åsigt, att icke något annat förslag, än det af Const.Utsk. uti dess mern. N:o 7 till R. St. ingifna, kunde af mig föredragas lill öfverläggning. Detta förslag innefattar endast, såsom orden lyda: ”åtskilliga ändringar i grundlagarne”, hvaremot det af Frih.
Om ett sådant beting sker af Tjén-téhjonet vid antagande af städsel till års^ ijensten, kan det föreslagne vitet icke äga rum, och det beror dessutom då på husbondens fria val, om han vill till beförde vilkor sig förbinda; Öch, örn åter tjenstehjönet, efter ankomsten i tjensten, skulle härom göra en obehörig påfordran, och, vid husbondens vägrande deraf, dermed icke later sig nöja, är ansvaret för tjenstehjönet uti 12 §. af samma Artikel bestämdt. Beträffande åter väckte frågan örn straffets skärpande och närmare bestämmande för tjenstehjon vid vårdslöst omgående med eld , anser Utskottet, att i båda de fall, att af berörde förfarande skada timar eller icke, det straff öch det ansvar, hvilka äro sä väl i 24 Cap. Byggninga - Balken, sorn 9 §. af 3 Artikeln utsatte, höra betrackias vara tillräckelige och nog tyd« ligen utstakade, för att befordra behörig aktsamhet härvid af tjenstebjonen. 4 7 8 Lag-Utskottets
R;dr 24 sk, hvaraf inkomsten ökas med 38,231 R:dr. Att Stånds-personers Fruar och Döttrar skola endast med 24 sk. skatta för bruket af Siden, anser jag alldeles för litet; jag föreslår 1 R;dr, och dermed vinnes 29,000 R:dr. Endast i denna del, föreslår jag äfven förhöjning å de ringare Classerne. Bruket af Siden är för dem helt säkert det öfverflödiga? ste bland öfverflöd. Sex skillingars skatt derå är alldeles för litet3 till och med 12 sk. om året anser jag vara litet, ty den, som vill bruka Siden, mätte väl utan känning kunna årligen betala värdet af en fjerdedels aln taft, och den ökade inkomst, som endast med denna ringa förhöjning skulle tillfalla Staten, stiger ändå till 75)Ooo R:dr. Att uppmuntra kortspel torde vara lika öfverflödigt, som det vöre nyttigt eller till Den 29 Maji. det mindsta oskadeligt, om en högre skatt derå jninskade antalet af koitens förbrukare. Jsg tror mig derföre utan ringaste sinnesoro kunna våga föreslå dubbel skatt, elier 1 R:dr tor JStänds-personer och 2 R:dr å alla öfrige mans personer} härmed vinnes 39*333 R Vidare anser jag, att de till bruk af Tobak i projectet upptagne 40,000 Ståndspersoner, kunna, istället för 16 sk, betala 32 sk-, Och för sine Uhr 24 sk. i stället för 12 sk.3 hvarmed vinnes 23,333 R:dr 16 sk, Afgift för bruk af Juveler, Perion, Guldgmycken, Equipager, Luxe-hästar, Luxebefje. rung in m., har jag icke ens lunnit projectevad. Om jag antager, att i Sverige finnes endast en millions värde i juveler och Rerior, och blott med 2 procent belägger deras. nyttjande, yppkomma 20,000 R:dr