Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
JV2 64, i anledning af återremiss af Utskottets Utlåtande Jtä 38 öfver motioner, om ändring af 12 Kap. 2 § Rättegångs-balken, hvilket memorial lades till handlingarne med förklarande, att Ståndet lät bero vid Utskottets omförmälda under JV2 38 afgifna utlåtande; äfvensom M 63, i anledning af återremiss af Utskottets Utlåtande JVs 44 öfver motion, ^angående tillåtelse för enskilde att anställa särskild prestman för Gudstjenstens upprätthållande i orter, aflägsna från församlingens kyrka; och JW 66, i anledning af återremiss af Utskottets Utlåtande, JV? 47, öfver motioner, angående dels inrättande af en en hofrätt i Hernösand, dels ock Svea och Göta hofrätters fördelning i flera mindre hofrätler, hvilka båda sistnämnda memorial äfven lades till handlingarne. S. D. Föredrogos och biföllos följande Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden, nemligen: JV5 22, i anledning af motion om lörändrade föreskrifter i afseende på tiden, hvarifrån utfärdade allmänna författningar skola vara gällande; M 23, i anledning af motioner, om förändring af föreskrifterna angående tjenstemannaeder och läkares edsförpligtclser; och JV2 24, i anledning af motioner om ordnande af lekmannaverksamheten inom kyrkan. Derefter föredrogs samma Utskotts Betänkande, J\s 23, i anledning af motioner om förändrad röstberäkningsgrund vid prestval samt tillsättande af klockare, organister och folkskolelärare. Utskottets hemställan, att det genom särskilda motioner, af Doktor Falck i Högvördiga Preste-Ståndet och Carl Anders Larsson från Östergötlands län inom detta Stånd, väckta förslag om förändrad röstberäkningsgrund vid prestval icke för närvarande må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, bifölls.
Kammat-rättens, i anledning häraf, afgifna underdåniga utlåtande är hufvudsakligen af det innehåll, att enär alla till Kongl. Kammar-rätten ingående räkenskaper, i mån al omfång och beskaffenhet, vore uppskattade till viss arbetstid, omvexlande från en dag, hvartill de minsta beräknats, och ett år, som de största och vidlyftigaste ansågos erfordra, samt hvar och en af de i Öfver-revisions-departementet anställde Revisorer och Kammarskrifvare, med undantag blott af dem, som inom hvarje af de tre revisions-kontoren vore sysselsatte med renskrifning och aktorats-räkningens förande, lått sig tilldelade räkenskaper, utgörande så kallad full revisions-lott eller 12 månaders revisions-arbete, läte det sig icke göra, åtminstone icke med nuvarande, vid sednaste löne-reglering, med afseende å nyss anlörda förhållanden, till antalet i möjligaste måtto begränsade nrbets-personal, att på en tid af 7| månader, eller till dess Rikets Ständers Revisorer sammanträdde, hafva fullbordat ett arbete, annars beräknadt att, med noggrannhet verkstäldt, ej kunna afslutas på mindre än ett helt år. Att åter tillstyrka en så betydlig förstärkning af revisions-personalen, som skulle erfordras, för att på den nu angifna kortare tiden verkställa ifrågakomna arbete, ansåge Kongl. Kammar-rätten, för sin del, betänkligt, då, utom den tillökning i kostnad, som deraf blefve följden, den alltjemt återkom - Sfi Stats-Utskottets Utlåtande M 15- mande svårigheten, ait emelian flere Revisorer fördela vissa större räkenskaper, alltid qvarstode. Det syntes icke heller Kongl. Kammar-rätten tjenligt, att erhålla en tjenstemanna personal, som, strängt anlitad med arbete under två tredjedelar af året, för återstoden deraf blefve nära nog utan sysselsättning.
Lil en allmän Lonscripnon nu ej kan »verkställas, om det allmänna tänkesättet deremot gör et oöswerwinnerligt motständ, hindrar sädant mig dock ej at förklara, det jag amer detta förslag, hwari dock kanske manga jemkmngar more nödiga, innehälla en inrättning, som är et wilker för all national-frihet, som är alldeles nödwändig i en Stat sädan som war, der en ringa folkmängd skall förswara et »vidsträckt land, som hufwudsakligast förmär at rigta national-lynnet efter Statens behof, at ätergifwa Srvensta folket den kraft som gör ost oöfwerwinnerliga, ensam kan befästa »värt lugn och war frihet. Hwilken som witt mä smickra sig med det hopp, at wi, under Europas nuwarande olyckliga belägenhet, i fullt lugn och maklighet skole fa tid at bota wära refwor. Likasom hwar enskild man nu nödgas strida för at kunna wara dygdig, mäste bwarje Stat strida för at wara sjelfständig: och bwad wi nu ej med en lugn öfrverläggnina kunne antaga, dertil skall nöden sluteligen föra ost, om wi med alfwar önske at wara och förblifwa Swenstar: och den dag stall komma dä denna sträckbild som nu upwäcker en allmän frugtan, stall wisa sig såsom punkten för nationens bro - 654 Den 6 Iunik. derliga förening, såsom den säkraste skyddsmur för wär frihet. Jag behofwer ej förklara at jag önskade wär reprLLLrnbNons förbättring. Mina tankesätt derom hafwa lange warit kända: men lika stark sonmin önskan, lika stark är min öfrvertygelse at derwid ingenting nu med besked kan göras. Af den grundsats at en sak häldre mä lemnäs alldeles ogjord än göras illa, at genom nya inblandande i de gamla en sann reform ej matte förswäras, förenar jag mig med dem som önsta at denna fragg ej förr än wid nästa Riksdag mätte afge ras.
I anledning af hvad Utskottet i i9:de Puncten tillstyrkt har hos R. 0. A. blifvit anmärkt, af Herr von Hartmansdorff, att R. St:r icke borde hos K. M:t göra någon framställning, hvarigenom de gillade det sätt, alt tillsätta en mängd tjenster genom Constilulorialer och emot arfvoden, så att Tjenstemännen, i stället för att vara oberoende, blefvo föremål för godtycklig behandling: att så länge EmbetsVerkens närvarande inrättning icke vore upphäfven, Tjenstemännen ock borde genom Fullmagter tillsättas och i vanlig ordning aflönas; och att det vore tid nog att sysselsätta sig med löneindragningarne, då en ny inrättning af tjensterna ägde rum. Då, såsom en följd af EmbetsVerkens nya Organisation, hvarmed åsyftas minskning i Tjenstemannapersonalen, det ostridigt skulle inträffa, i händelse under tiden, som för beredelsen till den nya ordningen framflyter, ledige tjenster blefvo genom Fullmagter ordentligen tillsatte, att innehafvarne af dem, hvilka vid den nya Inrättningens vidtagande funnosöfverflödige, måste på IndragningsStat förflyttas, har Utskottet uti K. M:tsi förevarande fall framställdte Nådiga begäran Betänkanden, N:o 237. 79 trott sig böra igenkänna en Nådig omsorg, att icke med flere löntagare, an oraständigheterne oundvikeligen påfordra, belasta den allmänna IndragningsStaten. Utskottet har fördenskull äfven funnit sig böra till R. St:rs bifall framställa K. M:ts högstberörde Nådiga begäran, och finner af de gjorda anmärkningarne ingen anledning, att detta tillstyrkande återtaga eller förändra. I öfrigt får Utskottet anmäla att H. BondeStåndet denna Punct i Betänkandet redan bifallit. 20:0
Det nära förhållande, hvari Öfver-Inspektören står till Chefen för Departementet, kan icke heller annat än i alla riktningar välgörande inverka. På läroverken åter måste denne tillsyn af en man, som med sin embetsställning förenar öfverlägsen insigt och erfarenhet, och hvilken bör erhålla en utvidgad rättighet att af egen myndighet anmärka de brister, som fästa hans uppmärksamhet, inverka lifvande och uppmuntrande. Denna plan har slutligen äfven den fördelen, att kostnaderna för dess genomförande äro jemförelsevis ringa. För den betydliga möda, en genomförd inspektion förorsakar utöfver de göromål, som med Byrå-Chefens befattning i öfrigt äro förenade, fordrar billigheten, att i hans lön ingår ett arfvode på stat, hvars belopp jag föreslår till 1,500 Riksdaler. Och på det ärendena inom Byrån måtte, under Inspektörens frånvaro på sina resor, kunna under Departements-Chefens tillsyn vederbörligen uppehållas, fordras för embetsbiträde på Byrån ett något förökadt anslag. På grund häraf får jag i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj-.t täcktes af Rikets Ständer äska en förhöjning i anslaget för den inom Ecklesiastik-Departementet upprättade Byrå för den Högre undervisningen med 1500 Riksdaler såsom lönetillägg för Byrå-Chefen i egenskap af Öfver-Inspektör och 1000 Riksdaler såsom tillökning af det för embetsbiträde på denna Byrå redan beviljade anslag.« Uti denna föredragande Departements-Chefens underdåniga hemställan instämde Stats-Rådets öfrige ledamöter. 8 Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865- Hvad Stats Rådet beträffande de under förestående 39 punkter upptagna mål underdånigst yttrat och tillstyrkt behagade Kongl. Maj:!, i Nåder gilla och bifalla. Fx jjrotocollo A. J. Olde. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet på Stockholms Slott den 19 Maj 1865. Närvarande:
Betänken att det är lättare att vara sjuk, om det så äfven blott vore inbillningssjuk – då man kan tillbringa plågans timmar på en mjuk, elastisk bädd, omgifven af rikedomens alla förströende, – fastän kanske overksamma medel mot det onda, än om man, med dödens frö, måhända redan nära fullmoget inom sig, det oaktadt nödgas arbeta, styft och strängt arbeta, för att till det yttersta uppehålla sitt usla lif. Betänken detta – roen Eder och hjelpen Eder, så godt J kunnen, och mäktar Eder klarsynthet att göra mörkret ljust för Eder, o! så släcken dock ej den svaga och flämtande låga, som ofta på dunkla och underliga vägar leder den fattige till ett ljus, som lyser „fastän mörkret hafver thet icke begripit.“ Att tala om frihet, och sjelf vara slaf, törhända under en, sin egen nyck, är ej rätt konseqvent detta i ödmjukhet sagdt mången af dagens frihetshjeltar. „Herran kommer“ säger i en trakt af Sverige, den dödsjuke (bonden), då han känner den sista sömnens annalkande. Ur Minas efterlemnade dagbok. Den 26 September: „Och lefvande såsom om jorden innehöll ingen graf.“ Hos Fru B. voro i dag många barn, som på eftermiddagen kommo öfverens om att gå till Kyrkogården. Af sina mödrar erhöllo de endast tillåtelse till denna vandring, i fall någon stor följde med dem. „Mina följer oss visst,“ utropade de då alla, och de bedrogo sig ej – inom ett ögonblick var jag med dem på vägen, hållande vid handen den minsta ibland dem, en femårig flicka. Vädret var kyligt – luften var tung, tjock, utan att kunna kallas mulen – de i trädgården ännu synliga blommorna, sågo nedslagna ut, såsom om de icke mer blomstrade under medvetslöshet, så väl af deras fägring, som af dess snara oåterkalleliga försvinnande – träden voro ännu betäckta med löf, men höstens ande hade farit öfver dem hela Naturen predikade än mera inträngande än vanligt öfver den texten: Allt är fåfänglighet under solen.
G., ninaiiiieus, Porsbcig, Gertrud, frn, Vesii:,. stocltllolill. Forsell, R ' li~tliildn, frökeii, Stockhdiii. I3iiyelkeY T., friikeii, Stockholiii Itin, frijken, fif: ockhoiln. &gt; ii rcotröin, voii, I. O. 9 Eiigcströiii, Jiidit.h, frijken, Stockliolin. Frziikel, Lnu ra, frn, Frniicke, E., h8.radsliöfdiiig, .M: ~Iiii6. Frick, Olga, frii, Malmö. leftei. Eiiliiiid, E. R., liiroverltsniljniiltt, ' Gefle. Fries,: \ giies, f rijlieii, Göteborg. 8 ' ', '. C~~iiiiströiii, E \. : i.lcl, brol; sför \ dtnre, Aln shgverk, Ljiisiie. ' Grnpe, Adolf, ined. dolz: tor, Gefle. Grnpe,. Augnstn, f ni, Uinefi. (: renniider, Alfred, anditör, Stocltholin. Grev-esiiii.ih1, Eiiiiiin, Frii, n Grevilli, 3;. G., clispoiieut, l&lt;ntriwefors, R1 ' ln.riesta.d. Grnncl berg, Einiiis, fru, Venersborg. Grniideliiis, Lotten, frp,. Falnn. Grylin, N. F., hriikspntron, Toriip. Grönlniid, BI: ~lln, frri, Norrköpiiig. Gröu \ vall, G., frii, Btoc ' kl-iolin. Giiiiirelins, Arvicl, direktör, Si ocklioliii.
Utdr. d. ii Dec. iS34> på Memorialet Nio t\q'. med undanröjande af Memorialet N;o 6/[, anmodade Ståndet Constitutions-ZHskottet att, i anledning af besluten öfver Mern. N:o 4t> med sammanjemknings-förslag inkomma oeh voterings-proposition föreslå, till den behandling, som Grundlagen, för sakens afgörande denna Riksdag, medgifver. S. D. Föredrogos å nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut skottens Betänkanden och Utlåtande: N:o 44» i anledning af väckt fråga om indragning, belt och hållet, eller till en del, af tjenster vid Skogsoch Jägeri-slaterne, bifölls; N:o 45, ytterligare, i fråga om lindring uti den hemmansegarne i Jemtland åliggande roteringsoch rustningsskyldighet, bifölls; N:o ^6, angående sättet för utgörandet af städernes inqvarterings-besvär samt en jemnare och rättvisare fördelning deraf, bifölls; och N:o 47> 1 anledning af ett till Rikets Ständers granskning öfverlemnadt förslag till Inqyarterings-Ordning för städerne, utom Stockholm, återremitterades. Från Hedervärda Bonde-Standet, S. D.
— En kort sammanfattning af de önskningar, hvilka uti de tre ofvannämde länen uttalat sig i fråga om sträckningen af en jernväg från Sala i nordlig rigtning, gifver sålunda vid handen, att man i Westerås län företrädesvis lagt vigt på banliniens utläggning till Hedemora; att uti Stora Kopparbergs län åsigterna så vidt varit delade, att några ansett jernvägen böra framgå till Båtstad eller Forsshufvud vid Dalelfven i Tuna socken, hvarifrån vattenkommunikation kunde erhållas till Siljan, sedan slussar blifvit byggde vid Grådafallen i Dalelfven inom Gagnefs socken, andra önskat en banlinie till Tunstad eller Insjön i Åls socken, hvarifrån Dalelfven vore segelbar, och andra åter velat hafva denna jernväg framgående till Insjön efter förening med Gefle-Dala jernväg vid Korsnäs; hvaremot uti Gefleborgs län, under förutsättning, att den för staden Gefle och orten närmast deromkring fördelaktigaste jernväg i rak linie mellan Gefle och Upsala med hänseende till flere andra öfvervägande stora intressen icke borde af staten bekostas, enhälligt uttalats den önskan, att en jernväg från Sala måtte ledas till Storviks station å Gefle-Dala-banan. Af denna redogörelse visar sig ock, att man uti Stora Kopparbergs län icke tänkt sig någon mera i öster gående sträckning för en från Sala norrut gående jernbana, än linien Sala-Korsnäs, i följd hvaraf äfven måste antagas, att hvarken linien Sala-Robertsholm eller linien Sala-Storvik kan anses motsvara
Min tredje anmärkning rörer den 65:!e §:n, hvilken faktiskt upphäfver den eljest bestämda jemnvigten emellan debådakamrarne och lägger hela tyngden i den nedre kammarens händer, alldenstund det heter, att i de vigtigaste frågor, såsom ora statsutgifter, bevillning, Riksbankens eller Riksg.-Kontorets styrelse m. m. skola, om de begge katnrarne stanna i olika meningar, rösterna sammanräknas; och då i den nedre kammaren antalet ledamöter är betydligt större, är ej svårt att se, hvilken som får ölvertaget. Jag anser en sådan öfvervigt synnerligen farlig för konungamakten, ty konungamakten kunde lätt blifva i beroende ställning. Antag, hvilket icke vore omöjligt, att en partiledare i nedre kammaren samlar 150 ledamöter under sin fana, hvilka uppställde ett s. k. program, till hvilket hörde att neka vissa anslag eller minska dem, om icke Regeringen ville foga sig efter detta partis afsigter. Hvad ville Regeringen göra? Den skulle stå förlamad, liksom med en snara om halsen, och tvingas in på en annan väg, än den Regeringen kunde för landet anse nyttfg. Jag slutar med att tillägga, att då jag funnit förslaget ledande till så stora, både orättvisor och vådor, finnér jag mig uppmanad att, både af fosterlandskärlek och pligt, lägga mitt nej emot det hvilande förslaget. En mängd ledamöter yttrade härtill bifall. 344 D en (> December. Gr. von Essen, Gustaf Adolf Fredrik Wilhelm: Som åsigterna om detta förslags fel och brister redan blifvit fullständigt utvecklade af ledamöter, tillhörande båda partierna, vill jag icke uppehålla R. o. Ad:s tid, utan endast förklara, att jag förenar mig med Fl. Exc. Hr Frih. Ihre, samt röstar emot förslagets antagande. Frih. Alströmer, Oscar: Jag är, jag tvekar icke att säga det, af sann öfvertygelse en varm och tillgifven vän af det Ivongl. förslaget, och de anmärkningar, sorn blifvit gjorda mot detsamma, hafva mera belastat än rubbat min åsigt i detta afseende. Bland dessa anmärkningar finnes det, enligt mitt förmenande, endast två, som kunna tillmätas någon större vigt.
Vid förnyad föredragning afjBancoUtskottets den 9 dennes under N:o l\i afgifne, och den 11 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 3i förut meddeldte Betänkande, om ytterligare åtgärder för Silfverköp samt fortfarande Silfverinvexling; blef samma Utlåtande, på begäran af Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhard, och Herr Dalman, Lars, Johan, enligt 49 §• Riksdagsordningen å nyo lagdt på bordet, Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 10 sistlidne April under N:o it^afgifne, samt den 7 dennes e. m. på bordet Jagde, Utlåtande, i anledning af någre i Kongl. Majrts Nådiga Proposition, om StatsVerkets tillstånd och behof, förekomne Allmänna frågor. > Den 19 Maji f. m. a3i Friherre af Nordin j Carl Johan: Jag hemställer vördsammast, om icke detta Utlåtande, som innehåller principerne för Statsregleringen måtte få hvila, intill dess Betänkanderne om hufvudtitlarne blifvit discuterade, emedan det torde blifva svårt afgöra desse sednare, om vissa principer för StatsRegleringen i allmänhet på förhand stadgas, serdeles hvad angår 2 och 3 Tittlarne, hvilka helt och hållit bero af de generela principer, som antagas för regleringen; och då desse 2:ne HufvudTittlar troligen blifva återremitterade, torde äfven det nu ifrågavarande Utlåtandet icke böra i förhand antagas, utan böra dela samma öde. Uppå derefter af Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, instämde Ridderskapet och Adeln uti Friherre af Nordins berörde framställning. Företogos till pröfning i ett sammanhang StatsUtskottets den 10 sistlidne April afgifne, och den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtanden; N:o 125. Angående regleringen af Utgifterne under RiksStatens Första HufvudTitel.
Jag har, såsom ledamot i HofRätt, kommit till en alltför bjert erfarenhet af de många klagomål, som höjas öfver den nuvar:de bränvins-författnms otydliga och otillämpliga beskaffenhet, för att, då jag nu är tillstädes, jag icke skulle göra de hemställanden, hvartill jag kan finna mig befogad. Om de likväl icke förtjena St:s godkännande, får jag finna mig deruti, men jag anhåller, att nu och framgent få vara fredad mot förolämpningar. Frih. Cederström: Jag ber om förlåtelse, att jag ännu en gång yttrar mig i detta ämne, men frågan är i sanning af stort intresse för det fattigare folket eller de s. k. arbetsklasserue. Alltså tror jag fortfarande, att Utsk:s förslag bör antagas, emedan det synes vara af stor vigt, alt man ställer så lill, att su - Den 5 Augusti f. ni. 39 periet icke ohejdadt får fortfara, utan att, såvidt möjligt är, tillfälle beredes, att på ulskänknings-ställena tillhandahålla allmänheten en sund och varm föda. Af alla de förbättrings-förslag här blifvit framställda har icke något ännu öfverträffat Utsk:s. Hr von Hartmansdorff har föreslagit, att varm mat skall vara att tillgå för den, som sådant begär, men jag frågar, hvari skiljer sig väl detta stadgande från det af Utsk. föreslagna? Eller, frågar jag, utéstänger en sådan redaktion all utväg för den, som vill krångla, att på grund af §:ns lydelse säga: ”jag har begärt varm mat, men fick icke på ögonblicket.” Vipps en process. En annan talare har sagt, att i st. f. ordet varm borde lagad insättas i §:n, men jag kan icke inse detta vara i någon mån bättre, ty en maträtt kan, sedan den blifvit tillagad, kallna, surna, och förskämmas samt blifva fullkomligt osmaklig, men enhvar känner, att om födan upvärmes, blifver den alltid mera smaklig och angenäm, den behöfver då mindre beledsagas af bränvinssupar. Om nu den varma maten finnes på stället eller hemtas från någon af grannarne, det är likgiltigt.
Betankanden. att vintervägar skola källa® öppna och farbara i alla väderstrek, hvilken tunga ensamt träffar Hyttelagen, sedan Grufvalagens vägstycken sluta, då deremot andra, som 8ro boende nära Landsvägarna, alldeles icke Itända denna tunga, utan Vägens vidmagthållande sker på allmän bekostnad, ehuru ^vägbyggnadsskyldige kunna hafva i å 2 mil till sina vägstycken, samt, då snöfall eller urväder inträffa, äro ålaggde, att i bast sätta Allmänna Landsvägen i stånd, och Sfven vid ansvar hålla de så kallade vintervägar farbara; på hvilken grund yrkas, att -väghållnings besväret å nämnde Ort måtte femnkas, att tyngden deraf lika kännes åtmindstone inom hvarje Härad och Socken. Utskottet har vid handläggningen af detta Memorial funnit det innefatta ett enskildt mål, som ej, utan en närmare kännedom af de öfverklagade olägenheterna och derom anstald undersökning, kan utredas; hvarföre Utskottet ansett sig ej kunna dermed taga någon hufvudsaklig befattning; hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 10 Februari 1818. Riksén^ Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Betänkande i anledning af åtskilliga väckta frågor, rörande Markegängssättningen, Besv.~ech Ekon, TJtsk. Betänkande*. igi Hedervärda BondeStåndet har uti ProtocollsUtdrag den 13 nästlidne December öfverlemnat till Utskottet ett Anförande af Riksdagsmannen J. M. Wessing, deruti yrkas, att enär de som till Markegångssättningarne blifvit kallade af Medbröders förtroende och a£ Kongl. Maj:ts i LandsOrterna tillsatta Högsta Styresmän, bäst böra vara i tillfälle att känna de i Länen gångbara priser, och äfven tilltros ett samvetsgrant förhållande, Kongl. KammarCollegium helt och hållet måtte befrias ifrån dess ägande åtgärd vid de årliga Markegångssättningarnej hvarjemte Hedervärda Ståndet uti ProiocollsUtdrag den 23 sistlidne
Om åter under fredstid regementernas hela styrka eller en del deraf är samlad öfver tvänne månader, bör regementet för så stor del, som commenderad varit, af Kongl. Majit och Kronan undfå en lämplig slitningsersättning, i män af den utöfver 2 månader varande tiden. 8:0 Karloch hästmunderingen m. m. bör likasom hittilP framgent å Rusthållen förvaras, om ej Rus hallarne esquadronsvis öfverenskomma om uppförandet af trossbodar, hvarest persedlarne kunna förvaras. lif}2 Besv. och Ekon. IJtsk. Betänkanden. Utskottet tillstyrker, att, i händelse dessa grunder af Riksens Höglofl. Ständer godkännas, Riksens Höglofl. Ständer i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit behagade genom sina Befallningshafvande låta höra vederbörande Rusthållare, huru vida de åstunda, att i denna Passevolance ingå eller icke, i hvilket sednare fall frågan förfaller. Sedan Utskottet salunda yttrat sin mening om förändring i det förslag Betänkandet innehåller, i afseende på de puncter, som röra anskaffandet af karloch hästmunderingen samt Beväringen m. m., gar Utskottet att utlåta sig i anledning af de öfrige anmärkningar, som mot Betänkandet blifvit gjorda. I afseende på hvad Utskottet föreslagit, att till granskning af de obestämda yttranden, som mindre kunnige och till underbefälet räknade Hofslagare kunna, vid frågor om hästars tjenstbarhet, afgifva, en edsvuren hästläkare må tillkallas, för att på embetsed utgifva betyg, hvilka vid yppade frågor borde tjena till trovärdig efterrättelse, (inner Utskottet de dervid gjorde anmärkningar icke kunna föranleda Utskottet att tillstyrka någon vidare förändring än den, att äfven en från veterinärinrättning utgången elev må, i berörde afseende, kunna begagnas, enär han behörigen docu - Bcsv. och Elion. UtsiBetänkandtn• 11O3 menterat sig ega de dertill erforderliga kunskaper och insigter.