Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Theatern, yttrade Revisorerne, bland annat, att beloppet af den inkomst, som tillflutit Kongl. Theaterns kassa såsom hyresafgift för åtskilliga i Operahuset befintliga lägenheter, väl vöre i räkenskapen upptaget för hvarje lägenhet, men att de kontrakter, hvarpå denna inkomst grundades, ej funnes räkenskapen bilagda, vid hvilket förhållande Revisorerne. till vinnande af behörig kontroll, hemställde, det vederbörande måtte förständigas, att hädanefter vid räkenskapen foga afskrift af de hyreskontrakter, som framdeles upprättades, eller åtminstone uppgifva dagen, hvarunder de blifvit afslutade. Enär någon förklaring öfver hvad sålunda blifvit hemstäldt icke af vederbörande afgifvits, och nu församlade Revisorer således icke äro i tillfälle bedöma huruvida någonting blifvit åtgjordt till vinnande af rättelse härutinnan, hafva Revisorerne trott sig böra den i förenämnda syftning gjorda erinran förnya. _ 180 — Bergsskolan i Fahlun. Denna räkenskap, sorn blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning oell icke heller från Revisorernas sida föranledt till någon erinran, visar följande förhållande med inkomster och utgifter: Uppbörd: Af utländsk elev inbetaide 1°‘: ^0. Försäljningsmedel 9,302: — Summa 9,573: 17. Gred i i. Utgifter: Aflönin» 4,900. nuumug »?nn. Stipendier m. i,-uu. Till instruraenter, materialier samt byggnader och repa 408’ 1 rationel7 nnV 07 Omkostnader för extra undervisning l,Ub3: b/. 9,571: 88. Balans till år 1861: Kontant behållning %9. Drottningholms och Svartsjö Kongl, lustslott, / Dessa Kongl, slotts räkenskap, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskad, redovisar inkomster och utgifter på följande sätt: Debet. Uppbörd: Statsanslag Arrenden Tomtören Afkastning af jordbruket Credit. Balans från år 1856: Skulder 56,625: — Utgifter:
För begge dessa kassor torde arfvoden till tjenstemännen inom Sundhets-kollegium, hvilka innehafva af Ständerne reglerade löner, vara nog främmande utgifter; hvadan jag anser anmärkning hafva bordt göras emot de Konungens rådgifvare, hvilka denna åtgärd i underdånighet tillstyrkt. k) Den behandling, Rikets Ständers beslut om tullbevUlningen vid sista riksdag erhållit, visar nogsamt, på sätt Utskottet anmärkt, att nuvarande Herr Föredraganden för Finans-ärenden icke finner sig tillkomma, att upprätthålla den föregående styrelsens löften om ett friare varu-ulbyte med andra nationer, samt att efterkomma de förbindelser, sorn Regeringen sålunda sig åtagit. Frågans behandling vid denna riksdag ådagalägger så väl å ena sidan den största brist på kännedom om nationens behof och af dess dermed öfverensstämmande önskningar, som ock, å den andra, att representationen alldeles ogillat det sätt att till en aflägsen framtid uppskjuta reformerne i tullagstiftningen, som afsågs i den Kongl. Propositionen rörande en med delta ämne sammanhängande Grundlagsförändring, hvilken proposition af Rikets Ständer enhälligt är vorden förkastad. Om, i följd af detta, så väl som Sländernes Öfriga beslut i denna fråga, denförhoppning sig företer, att styrelsen skall nödgas omfatta ett annat system, så vore det dock lika litet för sakens skull, som med afseende å den nödvändiga värdigheten hos personerne, önskvärdt, att de, som i så hög grad visat sig det prohibitiva systemet tillgifne, skulle blifva de, som genomföra förändringen, hvilken tvifvelsutan skall betydligt lida, om dea KoniittuttcmtVUkotteU Memorial, N:o t. skall erhålla sin framgång genom dem, som icke med full öfvertygelse erkänna riktigheten deraf. I) Uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t den 28 Juni 1848 hade Rikets då församlade
Förordningen den 1 Mars 1749, tillkommer arfvingar i adliga sterbhus, att, till förrättande af bouppteckningar och arfskiften i sådana sterbhus, kalla dem, som de helst dertill bruka vilja; skolande de mål och ärenden, som jemlikt förenämnde lagrum och författningar tillhört Hofrätt såsom förste domstol, tillhöra vederbörande underdomstolar och efter allmänna rättegångsordningen behandlas. I sammanhang härmed förordnas tillika, att Kongl. Brefvet den 26 Oktober 1748, angående utländsk adelsmans rätt att åtnjuta privilegieradt forum i likhet med svenske adelsmän, och Kongl. Brefvet den 7 April 1805, angående den åt medlemmar af Svenska akademien tillerkända enahanda förmån, skola till ali kraft och verkan upphöra. Denna författning skall gälla till efterrättelse från och med den 1 Januari 1867; men de mål och ärenden, som då på Hofrätts pröfning bero, skola af Hofrätten med slut afhjelpas. Alik. till Exp.-Utsk. den 15 Febr. 1866, kl. 6 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion angående sättet för stämnings delgifvande åt byalag eller annan samfällighet, . Med afseende derå, att de med stämnings delgifvande förenade olägenheter, hvilka genom Kongl. Resolutionen den 29 Maj 1752 blifvit undanröjda för det fall, då en hel menighet vore svarande, ännu qvarstode i alla de händelser, då en af flere jordegare bestående samfällighet, den der ej kunde anses för menighet, skulle instämmas, beslöto Rikets Ständer vid sisthållna riksdag en författning af följande lydelse: “Hvad i Kongl. Resolutionen den 29
R:dr mycket för litet; så länge en Massa är i det tillstånd, att hon med skäl fruktar afqvittering med Gäld emot Gäld till för stort belopp; så länge all dess Skuld är mobile, men en stor del af dess tillgångar mycket sent kunna realiseras; så länge är det blott en slump, om denna massan ej åter kommer på obestånd. Att det Förslag jag nu ingifvit, innefattar sättet att med minsta medel göra mest, tror jag dess nogare betraktande skola utvisa. Jag har nyss visat, att det andra Förslaget rätteligen innefattar ej blott ett Förskott af 700,000 Riksdaler, utan ett annat dessutom af 750,000: Om ock detta sednare ej i RiksdagsBeslutet omtalas, är ändå Förskottet redan gjordt, och det hjelper ej att man har doldt det för sig sjelf. 400 Den 5 Januarii. Hvad säkerheten angår för det Lån af 1,100,000 Riksdaler Banco, jag föreslagit, beror den på undersökning om utsigterne till fullbordande af CanalByggnaden utan rubbning i 1815 års Plan, ännu samteligen äro gynnande. Jag tror mig i det föregående hafva visat, att genom rubbning i i8i5 Ars plan, så vida den ingredierar i nu gällande Octroyer, lemnar Staten en sig åliggande skyldighet emot Fordringsägarne ouppfylld; den inträder just derigenom i Garanti-skyldighet för Fordringarnes fulla belopp. Att Discontförmånen mot ett eqvivalent kan utbytas, blef i i8i5 års RiksdagsBeslut precaveradt; att det nu bör ske, tror också jag, men det hör till en hel annan fråga. Dess afgörande huru som helst modifierar, men hindrar ej ofvan uppgifne Plan att vara verkställbar. Visar det sig vid blifvande undersökning, att utsigterne sedan 1815 så förändrats, att full inbetalning af ArbetsCassans skuld ej är att calculera; då är CanalDisconten visserligen i samma ställning som Malmö Discont; men att så är, måste först beviljas; och att så är bevises ej derigenom att det så blir, om Riksens
Froja skall fd ett offer af mig i morgon. A s m d (triider fram). Nar fh jag draga ut pti vikingatig? Hleid. Snarare an du tror, men icke snarare an du onskar. Asmz (nd. Det Eter godt ... ta.lj mig mitt ode an vidare. 0, " lX.W (half hiigt). Du ar for god for den har leken. Hleid. Ingialds son, mycket ager du af hvad lifvet vanast skattar. Blott tre ting, vill jag nu namna; en moders omhet, en faders rAd och vishet, en. bjates vanskap. Din h&amp;g Br blid och vansdl, men den. stracker sig dock eftex ryktets blodiga bragd, och glads, ty du skall. till fullo nB ditt m6.1. Men nar ditt sv&amp;d mest fi-uktas mAste det. ur domnad hand falla och n&amp; Lifvet fagrast leker for din syn, oppnar sig din grafhog. Nornan spann din trild i skiraste glans, men ioke blef den l@g. Ovua~. Hvad spBr hon ... Asmmds fall! Asmud Val 1ika.r mig din sphdom, dn tiiljer mig att jag skall do, men du taljer mig desslikes att jag slrall lefva. Orwar. Sannt - lifvet och aran aro ett. Ryktet, som aldrig dor stannar utanfor hogen, inen ej m % han hAlla det for sannt, som en volva pladdrar. Hleid. Ingialds son, lyster dig att frHgn n %got mera? h ~ (med ~ halft d 16je). Hvad taukte min fader, d&amp; han forsta gBngen tog mig i famn och skulle f&amp;Ua domen ofver mitt lif? Hleid. Du vill profva mig, Asmund. Godt, din fader tankte att; du var en klen pilt, fogn artad ntt vFxa upp till fullgod kampe.
Ek och Hrr HofRättsRådet Nyblaeus till alla delar sig förenat, samt H:r Just.Rådet Örbom jemväl hufvudsakligen instämt; Hvaremot Hrr Grefve Schwerin, d. igrde, äfvensom H:r Exped Secret. Richert och Hrr Corn.Rådet Zenius, den aorde i samma månad afgifvit deras särskildte utlåtanden öfver de till Gode Männens ompröfvande hänskjutne frågor; och innefattas Resultatet af Pluralitetens förenämnde utlåtande uti en emellan H.'r Revisions - Betänka n den, Nto tor. 89 Secreteraren Thuring samt H:rr Michaelson & Benedicks, d. 3o Mars samma år upprättad, liärhos bifogad Liqvidation upptagande Kronans skuld, vid nämnde månads slut till £ 4• 9- Rtdr 76,147: 16. 6. Hvarefter K. M:t, uti Nådig Skrifvelse af d. 25 derpåföljde April, anbefallt StatsContoret att nyssberörde fordringsbelopp med löpande ränta ifrån den i:sta j sistnämnde månad utbetala af under händer hafvande medel, emot ersättning, som framdeles skulle StatsContoret i Nåder anvisas, hvarvid likväl iakttagas borde, att, som Gode Männen ansett Kronan skyldig att öfvertaga åtskillige för Fartygens utrustningsbehof inköpte och i Helsingör upplagde varor, StatsContoret före betalningen ägde affordra Handelshuset, så väl en gällande försäkran, att det klefve K. M:t och Kronan ansvarigt för berörde varors behöriga aflefvererande, som äfven en invisning till Svenske GeneralConsuln i nämnde Stad, att dem emottaga, hvilken invisning StatsContoret borde till StatsSecreteraren för Krigsärenderne öfverlemna; hvarförutan jemväl blifvit af K. M:t i Nåder anbefallt att StatsContoret till RevisionsSecreteraren Thuring af enahanda medel skulle utbetala ersättning så viii för de af honom, enligt ingifven qvitterad Räkning förskjutne 14 R:dr 20 sk.
14:o 1 afseende å det genom 180 § i Batico-R'glemeniet, Jern-Contoi et beviljade creditiv å Banken, stort 600,000 R:dr Banko, har E. K. M., medelst den 6 Augusti sistledne år aflåten Nådig Skrifvelse, behagat till Rikets Ständers bifall öfverlemna en af Jern-Contorets Fullmäglige gjord framställning om ifiågavarande creditivs förhöjning till 900,000 R:dr; Men då Rikets Ständer icke ansett en dylik åtgärd låta sig med Bankens närvarande ställning förena, hafva Rikets Ständer beslutat, att det för Jern-Contoret afsedda creditiv af 600,000 R:dr får till oförändradt belopp och under enahanda villkor, som hitintills, till nasta Riksdag begagnas. l5:o Den Falu Bergslag förunnade creditivoch låne-rältighet å ?. k. kopparsedlar, till ett belopp af högst 3,000 Skepp, rå koppar, bibehåiles in til II nästa Riksdag på de villkor, som genom 181 5 1 Banco-Reglementet äro utstakade. l6:o Stockholms Stads Brandförsäki ings-Contor eger alt intill nästa Riksdag bibehålla den Contoret medgifna creditivelier lånerättighet till belopp af 33,333 R:dr 16 sk. Banco, under de derför i 182 § af BancoReglementet stadgade villkor, 17:o Den uti 183 § af Banco-Reglementet Sparbankerne i Riket förunnade creditiv-rällighet får fortfarande, på enhanda villkor som hitintills, begagnas, kommande dock, under förbehåll, det Wisby Sparbank är fensedd med stad - 5\o Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
Maj:fs Nådiga Proposition till Rikets Ständer, rörande anslag till ombyggnad af Nockeby bro, å vägen emellan Stockholm och Kongl. Lust-slotlet Drottningholm å Lofön i Färentuna härad af Stockholms Län; Gifven Stockholms Slott den 16 November 1853. Sedan Kongl. Majit, uti Nådig proposition till Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständer, fästat deras uppmärksamhet å det i allmänhet biistfälliga skick, hvaruti, oaktadt under sednare åren vidtagna, efter tillgångarne lämpade, reparationsåtgärdcr, de på vägen emellan Stockholm och Drottningholms lustslott varande, med allmänna medel uppförde, så kallade Tranebergs, Nockeby och Drottningholms broar sig befinna, och dervid tillika framställt angelägenheten att utan tidsutdrägt företaga ombyggnad af den förstnämnde eller Tranebergs bro; hafva Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 20 Augusti 1851, anmält, att, “som en ombyggnad af Tranebergs bro är af behofvet påkallad, samt Staten allt hittills, utan någon kommuns deltagande, bekostat de utgifter, som med byggandet och underhållet af de på vägen emellan hufvudstaden och Drottningholm befintliga broar varit förknippade, Rikets Ständer beviljat det af Kongl Majit till förenämnde ändamål begärda anslag, Fyratioåtta Tusen riksdaler, att från Riksgälds-kontorct utgå; hemställande Rikets Ständer derjemte, att för brons begagnande sådan afgift måtte bestämmas, hvarigenom en fond kunde bildas för brons framtida underhåll och ombyggnad." Bilt. till R. St. Proposition, N:o 5. Efter det att Kongl. Majit, i följd häraf, anbefallt
Han hade långt hvitt hår och skägg, och var skön som en af de heliga patriarkerna. Han som alla de andra gick fram till pater Succi. Han satte sig bredvid honom och lutade pannan mot kistan. Donna Elisa gick upp till fader Elia och talade med honom. »Fader Elia,» sade hon, »ni skulle gå till sindacon.» Gubben kände igen donna Elisas röst, och han svarade henne med sin grofva gammalmansstämma. »Ni tror då, att jag väntat för att låta er säga mig detta. Ni tror ej, att min första tanke var att gå till sindacon.» Han talade hårdt och tydligt, så att arbetarna höllo upp att hamra och lyssnade, i den tanken att någon börjat predika. »Jag har sagt honom, att vi blinde sångare bilda ett skrå, och att jesuiterna öppnade sin kyrka för oss redan för tre hundra år sedan och gåfvo oss rätt att samlas här för att utvälja nya medlemmar och höra nya sånger. Och jag sade honom, att vi äro trettio i skrået och att den heliga Lucia är vår skyddspatronessa och att vi aldrig sjunga på gatan, utan endast på gårdar och i rum och att vi sjunga helgonlegender och dessutom sorgesånger, men aldrig en lättfärdig visa, och att jesuiten pater Succi öppnade kyrkan för oss, därför att de blinde äro Vår Herres sångare. Jag sade honom, att somliga af oss äro recitatores, som kunna föredraga de gamla sångerna, men andra äro trovatores, som uppfinna nya. Jag sade honom, att vi fröjda många människor på den ädla ön. Jag frågade honom hvarför han ej vill låta oss behålla lifvet. Ty den hemlöse kan ej lefva. Jag sade honom, att vi bruka vandra från stad till stad på hela det stora Etna, men Luciakyrkan i Diamante är vårt hem och här läses mässa för oss hvarje morgon. Hvarför ville han neka oss trösten af Guds ord? Jag sade honom, att jesuiterna en gång ändrade sinnelag mot oss och ville drifva bort oss från deras kyrka, men det lyckades dem ej. Utan vi fingo vicekonungens bref på att vi i evärdeliga tider skulle få hålla våra möten i Santa Lucia in Gesù. Och jag visade honom brefvet.» »Hvad svarade han då?»
Banco-Vtskotlets Utlåtande N.-o 1G. Formens 53 Riksdags-Ordningöns 3a §. och den i sistnämnde § åberopade 6 §. af Instructionen, företagne egentlige Revisionsoch gransknings-åtgärderne för den förflutna tiden, som Utskottet, hvilket, enligt Riksdags-Ordningens 3n har motions-rätiighet sig tillagd, börjat jemväl under pröfning taga hufvudgrunderne för Bankens framtida förvaltning, hvarigenom Utskottet kommit i tillfälle att långt förr till Rikets Ständer ingå med dess ganska nära inbördes sammanhang egande Betänkanden N:ris 6 & 8, än sorn möjligen kunnat ske, i fall Utskottet antingen afvaktat samtlige inom Riks-Stånden väckte och till Utskottet remitterade motioner i ämnet eller behandlat hvarje motion serskildt för sig, och det är denna iakttagna ordning Utskottet, medelst citation of 6 velat i korthet antyda. Utskottet har dock ingalunda förbisett det i 5 §. gifne stadgande och skall ej heller underlåta alt ställa sig detsamma till efterrättelse, men får fästa uppmärksamhet å, alt ehvad de der förekommande orden ”definitiv reglering i afseende å Banco-Verkets Organisation i det hela” skola anses åsyfta en Lagstiftning för Banken i ett allmännare omfång, efter hvilken åsigt de af Banco-Secreteraren på Fullmägtiges anmodan upprättade, och af Fullmägtige till Utskottet öfverlemnade Förslag gemensamt syfta, eller allenast inre regleringen af det Departementala, hvartill Förslag i vissa détailer äfven blifvit genom Fullmägtiges föranstaltande utarbetade och Banco-Utskottet förelagde, har det i sakernes nuvarande skick, då Silfver-utyexlingen ej under tiden från sistlidne Riksdag gått i fullbordan, synts Utskottet alldeles oundgängligt, att grunderne för Bank-rörelsen varda, i samband med Silfverutvexlings-frågan, af Rikets Ständer bestämde, innan Utskottet vid dessa förslag lagger sista handen, och med utlåtande i anledning af dena till Rikets Ständer inkommer.
Med Finance» Fördelningens Herrar Ledamöter, samt Herrar Banco-Fullmägcige instämmer jag wäl i den öfwerkygelse, att de för Canal-Wcrket i sräga warande lane biträden, särkildt betraktade, icke synes för det närwarande för Realisationen med» föra nägon wada, dä VangnenS päräknads inkomster behörige» inflyta; Mm i den händelse Riksens Högloft. Ständer ffulle, uppå af Banco. Ukffeitet gifwlk tillstyrkande, huävudsakeligen !: alla Konungens nädiga proposition, får jag dock »vördsammeligen hemställa, om icke, i anseende till Rikets nu warande belägenhet, det mä updragaö Rcvisorerne wid de söre nästkomman» de Riksdag infallande Banco^-Ri visioner, rättighet, att efter sig dä företeende omständigheter i jä matto be, stämma tiden för »verkställigheten as detta nyttiga före, tag, akt det ina pa Deras pröfning ankomma, om, och enär i förening med Banqnens säkerhet, ostanämn, de biträden kunna ifra» Banquen utgå ). 6/IIcnborZ. Till Den i December. »27 Till Protocollct den 25 Nowember 1809. Sa olika Banco-Utskottets Herror Ledamöters hittills afgisne yttranden i öfrigt synes wara, sa komina dock alla deruti öfivercnS: »:o Att anse och wärdera Kongl. Majns meddelka nädiga proposition om den nya Canalens Inrättning, säsom ctt bewis och wedcrmäle af Kong!. Majus werksamma nåd och^ wäiwilja för Fäderneslandets odling och bästa. 2:0 Mt nämnde Canal med tiden, och dä den bliswer fullbordad, mäste blifwa af mangfaldig nytta, i synnerhet för angränsande Landsorter, dymedelst att Transporter lättas, och således utaf de betydcligare hinder för Wär handelsrörelse undanrödjeö.
Finska handeln på Sverige, nian då icke kunde begära, att Ryssland skulle bibehålla osS vid våra nuvarande handelsförmåner på Finland och Ryssland, och vi skulle då icke allenast gå miste om de fördelar, vår exporthandel tillerkännes i Finland, utan äfven kanhända tillskynda Brödrariket icke obetydliga förluster. Vi böra således med försigtighet gå lill väga och långsammare framskrida till det mål, som Utskts tillstyrkande afser och som jag i principen, fastän icke i den påskyndade tillämpningen, gerna godkänner. Jag hemställer, om R. o. Ad. anser dessa anmärkningar vara af den vigt, att de böra föranleda till åtcrremiss af betänk, och anhåller i sådant fall, att mitt nu afgifnä yttrande må få densamma åtfölja. Frih. Hamilton, Hugo Adolph: Då jag såsom ledamot uti BevillningsUtsk. haft äran deltaga uti öfverläggningen, rörrde ifrågavar. ämne, tror jag mig till besvarande böra upptaga några af de anmärkningar, Frih. von Schulzenheim framställt. Jag tror mig till en början böra nämna, att äfven jag inom Utsk. först talade emot det förslag, som Utsk. i detta betänk, tillstyrkt, ehuru icke alldeles på de nu framställda grunderna, utan derföre, att jag, med afseende å consnmenternas i hufvudstaden interesse, ansåg det vara något för tidigt att under riksdagens gång fatta något beslut i delta fall, förrän vederbörande Utsk. yttrat sig öfver brännvinsbränningen; ty jag trodde, att om kon.stbrännerierna kömme att förbjudas, skulle de större brännerierna till en stor del komma att inskränkas och följaktligen tillgång på slagtkreatur i början blifva så mycket större, som bristen derpå sedermera i samma mån blefve känbarare.
Proposition om Statsverkets tillstånd och behof; att Staten icke borde belastas med understöd för sämre ElectricitetsMachiner, då den redan hade en god att underhålla; att om Fabrikören Godlund förfärdigat ElectricitetsMachiner, som icke voro någon ny uppfinning, för att betjena allmänheten, oftast emot io4 Stats -Utskottets betalning, vore sådant en hans egen JVäringsspeculatinn och hvarföre ingen belöning behöfves; att flere af de i Godlnnds JournalsUtdrag uppgifne personer kunde intyga, att de varit så obetydligt sjuke, att de utan Electricitel kunnat hjelpas, om de anmält sig hos någon Läkare; att vid den i K. SundhetsCollegium varande EleetricitetsMachin blifvit anställd en kunnig och skicklig Läkare som betjenade de sjuke med apliceringen af Electriciteten efter Konstens Regler och efter Patientens sjukdomsförhållanden, hvaremot Godlund ej ägde de kunskap-r som erfordrades för att rätt använda nämnde medt ; samt att, ehuru Godlund lyckats i flere af sine cur , sådant likväl snarare vore en lyckträfF, eller ock ett så bestämdt ondt hos den sjuke, att hvem som helst kunnat aplicera Electriciteten; hvarjemte Herr Grefve Frölich, Dav, samt Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf, i ämnet sig yttra dt, Då, på sätt i Utskottets under N:o 128 afgifne Utlåtande, angående regleringen af RiksStatens 2:dra HufvudTitel , oujförmäles, samt här ofvan anfördt blifvit, K, SundhetsCollegium innehar en ElectricitetsMachin, ämnad att betjena medellösa sjuke i och utom IJufvudstaden, hvilken Inrättning blifvit vitsordad ej mindre af bemälte K, Collegium än Svenska LäkareSallskapets å Trycket utgifne Handlingar; och i anledning deraf Utskottet hemställt om uppförande på Stat af 600 R:dr årligen intill nästa Riksdag till K.
Jag beklagar, om så vore, och jag hoppas, det hvar och en finner vådan deraf vara större, un den tillfälliga fördel, man nu anser sig kunna vinna genom ett dylikt påstående. Man säger: emedan Utsk. misstagit sig om grundlagens mening, så Uro vi ej skyldiga att rätta oss efter Utsk:s yrkanden. Men frågan, huruvida Utsk. verkligen misstagit sig, är ej så lätt afgjord; ty det har för sig 81 § Reg.F., som ej medgifver, att Utsk:s förslag tillintetgöras. SA länge den står qvar, måste man medgifva Utsk:s rätt att framställa och vidhålla förslag. Frågan, huru de skola vara beskaffade, mäste följaktligen bero på Utsk. och ingen annan. En hvar kan visserligen säga, att han icke är nöjd med förslaget; men det är också allt. Om ett annat Utsk. ingifver utlåtm, hvarmed man icke är nöjd, så kan man anmärka det och beklaga sig; men man kan icke tvinga något Utsk. att vika från sin öfvertygelse. Så vill jag t. ex. erinra, huru R. o. Ad. behagade besluta ett anslag af i5oo r:dr åt vexelundervisms normalskola och huru PresteSt. deri instämde; men i för-* stärkta Utsk. afslogs frågan. Det var högst beklagligt; men inan kan derföre icke säga, att Utsk. saknade rättighet att Utöfva en sådan magt. Så hafva RiksSt:n i grundlagsfrågor väl rätt att göra anmärkntr; men det beror på Constit.- Utsk. att rätta sig efter dem eller icke. Man säger deremot, att sorn 56 § tillkommit senare, så skall den gälla framför 81 §. Deremot kan svaras, att 81 § är sjelfva grundtexten och att det derföre är mera skäl att rätta sig efter den, än efter en deremot stridande yerkställighetsåtgärd, Man bör ock besinna att om 56 § kan tillerkännas företrä de framför den 8t, så måste denna sednare anses upphäfdt Den is Februari f. m.