Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En värd talaie på förmiddagen yttrade, att denna fråga vore på oärligt säll behandlad afConst.- Utsk., derföre att icke alla dervid förekommande svårigheter blifvit af Utsk. upptagna, utan med en förvillande lystnad förbigångna. Jag linner denna tillvitelse vara bland de mest obilliga, emedan man sällan med mera uppriktighet oell ärlighet kan tillvägagå än Utsk. gjort, då det upptagit skälen för motsidans asigter fika fullständigt som skälen för dess egna. Hvad jag först vill fästa mig vid är frågan 0111 valen skola ske ståndsvis eller icke. Många hafva drifvit den satsen, att gemensamt yrke skulle gifva rättighet till gemensamhet i val, och att följaktligen val efter classer vore det mest rationella och mest öfverensstämmande med det bestående oell derföre borde antagas. Hvad yrken vidkommer, så medgifves, all det är de, som, enl. en föregående talares yttrande, uppehålla Staten och som bilda det nära oell inre sambandet emellan dess delar; men detta kan likväl icke så utsträckas, att yrkenas gemensamhet bör hafva sitt spel i allmänna angelägenheter, lie tillhöra lifvet utanför och icke inom rådplägande församlingar. För min del kan jag icke inse fördelen deraf, att der staren klunga med prester och dömmer öfver borgares affärer eller tvertom. Hvad dessa särskildta intressen hafva att skaffa med rådplägande församlingar finner icke jag; ty fråga är ju icke att, liksom i en concurs, bevaka hvar och en sitt intresse, utan det är Statens allmänna, som i första rummet bör afses, och skötes delta väl, så blifva äfven de enskildes rätt bevakad; men det stora intresset måste gå framför de mindre, och dessa måste någon gång vika; ty sällan uppstår någon fråga, som icke har tvänne sidor, d. v. s. för att vinna något godt af högre ändamål måste uppoffring ske. Man har sagt, alt ståndsvalen skulle vara det rationellaste, det förnuftsenligaste. Mig tyckes, att det andra är ändå mera rationelt, och får jag upprepa de ord, som en fräjdad talare yttrade under en af de allmänna sammankomsterna, nemi. att dessa
röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är berörda nådiga framställning af Rikets Ständer bifallen.* Stockholm den 15 Maj 1866. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Maj 1866, kl. 10 f. m. Memorial, rörande Rikets Ständers skiljaktiga beslut i fråga om påbyggnad och förändring af Rikets Stånders och f. d. Hebbeska husen. (R. A.) Enligt Stats-Utskottet tillbandakomna utdrag af Rikets Ständers protokoll har Utskottets, i anledning af väckt motion om uppförande af ett nytt representanthus samt om anvisande af dertill erforderliga medel, under N:o 75 afgifna Ut låtande, hvari bland annat blifvit föreslaget, att Fullmägtige i Riksgälds-koutoret måtte få sig uppdraget att, på sätt Utlåtandet närmare innehåller, låta verkställa “en sådan tillbyggnad och förändring af Rikets Ständers och f. d. Hebbeska hu“sen, som är nödig för inrymmande tillsvidare af Riksdagens båda kamrar* m. m., blifvit till alla delar gilladt af Borgareoch Bonde-Stånden, äfvensom hufvudsakligen bifallet af Preste-Siåndet, endast med uteslutande af ordet “tillsvidare“; hvaremot Utlåtandet i sin helhet blifvit af Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitterad t. Itih. till E. St. I anledning häraf och då det, utan afseende derpå om ordet “tillsvidare“ i beslutet inflyter eller icke, tillkommer den blifvande representationen att bestämma om den at Utskottet för Riksdagens båda Kamrar, med dertill hörande Utskott och Kanslier, Bibliothek och Arkiv jemte klubbrum, föreslagna lokal skall för längre eller kortare tid dertill användas, samt det således i sak är likgiltigt om ordet “tillsvidare“ i Rikets nu församlade
Folkmängden i staden, med under stadens jurisdiktion liggande hy arne Nosaby, Näsby och Åhus lastageplats, utgjorde vid 1843 ars mantalsskrifning: mantalsskrifna personer 4,302 och skattfrie 1,602. Hvarförutan i staden finnas tillhörande dels Kongl. Vendes Artilleri-Regemente 1,357 personer, af hvilka 390 äro mantalsskrifna, och dels af Kongl. Norra Skånska Infanteri-Regementet 107 persöner, af hvilka 94 äro mantalsskrifna. Handeln fortgår under samma förhållanden som förr, dock att den äfven här vidkännes en svårare afsättning i följd af den konjunktur, som här blifvit förut omnämnd. Med den svårighet, som tynger på handeln, att alla hit inkommande varor skola transporteras på axel från lastage-plalsen Alms, samt varornas lossningskoslnad derstädes, då fartyg måste under lossningen ligga ute på en mindre säker redd, försvårar i betydande mån handeln. Näringarne bestå i handel, handtverk och fabriker. Under sistlidna år funnos inom staden 147 mästare, 98 fabriksoch handlverks-gesäller samt 280 lärlingar. Som fabriker upplagas 2:ne garfverier, 5 färgerier, 1 kammakeri, 1 cigarrfabrik, 3 urfabriker, 2 spegelfabrikör och 1 tapet-tryckeri, tillika med en i staden förut inrättad, men till sin lmfvudsakliga del för 4 år sedan till landet förflyttad klädesfabrik. Klädesfabriken är nu i verksamhet och utgör tillverkningsvärdet sistlidna år 17,561 R:dr Banko. Fattigförsörjningen inom staden bestrides hufvudsakligen genom fonder, som af enskilde dertill äro donerade. Ett nytt för staden gällande fatligreglemente har blifv il antaget och fastställdt, ehuru det ännu ej kunnat komma i verksamhet. Skjulsningen bestrides af staden med biträde af angränsande byar. De prohibitiva författningar och skråordningar synas ej hafva gifvit något särdeles stöd åt städernas näringar, hvilka, åtminstone inom detta Län* tvina i stället för alt förkofra sig. 16 Engelholm.
Lika med de talare, hvilka yttrat sig i ämnet, skulle jag på det aldra högsta varit porterad för, att, om det vore möjligt att på allmän bekostnad utföra ett så stort arbete bättre, hastigare och för billigare pris, göra experiment i detta hänseende, men jag betviflar, att förr än vi alla blifva englar, ett dylikt försök någonsin kan lyckas. Då skulle man allt för mycket lita på det närvande slägtets dygd och man skulle misskänna dem som förut utfört sådana arbeten. Hvad beträffar frågan om inkallande af främmande iugenörer eller att under Statens ledning öfverlåta arbetet åt dem på entreprenad, så tillintetgör man genom ett sådant förslags antagande det resonnement i K. M. proposm, enl. hvilket, förutsatt att Staten utförde arbetet, man skulle bespara åt Staten den vinst, entreprenörerne af arbetet hafva att påräkna. Det måste vara obestridligt, att om Staten åt inländska eller utländska ingeniörer, uplåter att utföra arbetet på entreprenad, desse måste hafva enahanda vinst, som om arbetet vore af enskilde bolag uplätet på entreprenad. Enl. min åsigt är det icke rätt att begagna till dessa arbeten Vägoch Vattenbyggnadskorpsen. Den bör hafva en helt annan bestämmelse, och är så fåtalig att den icke är tillräcklig för ens hälften af det arbete, hvars utförande redan nu f. n. erfordras. Man har enl. min förmening orätt upfattat corpsens bestämmelse, då man på densamma vill öfverflytta arbetenas verkställande. Corpsens åligganden böra vara helt andra, och jag tror, att den bör användas endast i de fall, der arbeten förekomma, hvilka icke kunna verkställas annorlunda än för Statens räkning. Vidare har corpsen eller ponts et chaussécorpsen, som den benämnes i andra länder, att anställa de undersökningar, som erfordras för att kunna öfvertyga kommunerne om deras verkliga intresse, nemi. att underrätta dem, att så och så skall förfaras vid aftappning af sjöar och mossar o. s. v. Det Den 21 December. 367 kan alltså enl. min åsigt icke vara rätt, att låta ponts et chaussécorpsen få, jag vill icke säga ett monopol, men ett företräde till utförande af jernvägsarbetet.
Den tilltalaDe eder åflagaren mifjnöfb meD $of#SKåtten$ ©om i be§a mål, ege b<m att beröfmer, i Den orbning i allmänhet för brottmål flabgaö år, anföra unberbåniga befmår, ^milfa bo$ konungen i ©ef? $ögfta ©om* frel upptagas och pröfmaS. $• 74- fibare böfme,28i, gemenfamt meD Äongl. ?Dlaf:t, befTutit, att bor/an af 18. ©ap. i. §. 2lrfoa*53alFen förånDraS till Denna IpDelfe: åömar forn något tefTomente fått bafmer, mare jPplbig, i flaben, inom fejr tnånaber, od> å lanbet, fifT å Det $:ing, forn infaller nåfT efter fepmåna# Der, feDan ban gifmarenS DÖD oc^ teflamentet meta ficf, Det inför ©omaren att uppmifa, och gifme in rillifa en rigtig affPrift, forn arfmingarne tillfPdUoö (Tall; maranDe £ongl. Slefolutionen af Den 26 Slugufti 1772, angåenDe rot» tigfjet för allmogen i JperfeåDalen att, emellan Ringen, teffamente £0$ V)å» raDS(j5fbingcn till bemanning uppmifa, fåfom numera öfmerflöDig, till all merfan uppljafmen.
» Förskräckligt omoralisk !&gt; utropar en hel mängd folk, som för öfrigt icke säger någonting om åtskilliga, minst lika osedliga operetter. Sedlig är » Ljusstaken » visst icke. Man befinner sig i % ett rent af dåligt sällskap, men midt i den dåligheten blomstrar den skäraste poesi. Det är den poesien som betyder något i Mussets verk, det öfriga angår oss icke. Det är bra besynnerligt, att människor, som vilja gälla för mycket sedliga och därför skrika värst öfver skaldens framställning i » Le chandelier », fästa sig hufvudsakligen vid det groft sinliga - i förhållandet mellan Jacqueline och Clavaroche och bekymra sig icke om Fortunios poesirika uppenbarelse, denna oförlikneligt sköna hymn till den unga kärleken. Huru kommer detta sig? Månne det kan vara af afsky för osedligheten som de oupphörligt taga denna i betraktande, vända och se på den utan att tröttna, men glömma af Fortunios rena, oegennyttiga kärlek? Den sedlig-hetsifvern förefaller misstänkt. » Ljusstaken » är ett sällsynt fint arbete, som kanske tager sig allra bäst ut vid läsning, då den läsande har större tillfälle att själf bilda sig en föreställning om den utveckling, som ligger i handlingen, men så som stycket spelas j) å Europas förnämsta scen, Théâtre Français, står det ock tämligen klart för åskådaren, och det måste, till heder för Nya teatern i Stockholm, erkännas, att det äfven där verkar mycket tilltalande. Spelet är långt bättre än man vågat hoppas. Jacquelines poetiska förvandling under handlingens fortgång borde visserligen mera tydligt framställas, men det är sannerligen ingen lätt Uppgift för skådespelerskan att på fullt antagligt sätt framhålla, huru en så beskaffad kvinna, som denna onekligen lättfardiga Jacqueline, afstår från den djärfve stor-skrätlaren Clavaroche för att fasta sig vid den visserligen eldige, men dock blyge Fortunio, ocli fru Fa hl nian lyckas föga mindre än hvad vida större skådespelerskor i den rollen kunnat uträtta.För att mäster André skall förefalla riktigt löjlig, måste han visa sig riktigt kär.
Byggningabalken, tilleller afträdes-husesyn blifvit emellan enskild jordegare och landtbo, af tvä nämndemän i behörig ordning förrättad, åligge den, som med förrättningen är missnöjd , att inom tre månader, sedan han af syneförrättningen erhållit del, stämma vederparten till Rätten in. Försummas det; vare synen gällande; dock skall i syneinstrumentet tydlig hänvisning lemnäs om hvad den missnöjde sålunda har att iakttaga för klandertalans anställande. Ank. till Exp. Utsk. den 18 Sept., kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om förklaring af 3:dje morn. i Kongl, kungörelsen den 18 December i8u3. TJti ett hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifvet, till Lag-utskottet remitteradt memorial har Herr Gethe, S. P. anfört, hurusom olika meningar äro bland domare rådande derom, huruvida ofvannämnde morn., hvilket innehåller, ’'att den sorn för olika brott vid liera domstolar undergått ransakning, skall dömas af den Rätt, der han sist lagföres/’ jemväl eger tillämpning i det fall att någon person, jemte det han begått förbrytelse, hörande till allmän domstol, blifvit ställd under tilltal för brott, som bör af Krigsdomstol upptagas. En sådan vidsträcktare tillämpning syntes emellertid öfverensstämmande med författningens mening; och sorn densamma jemväl skulle förekomma de flera olägenheter, som från en motsatt tolkning härflyta, har Herr Gethe yrkat, att en förklaring i sådan syftning måtte varda utfärdad.
•— i anledning af Kamereraren G. A. af Sillens underdåniga ansökning om förhöj - 494 ning i Lön. XXVII. B. 219. XXVIII. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer oell Utlåtanden angående Öfverskotten å StatsVerkets inkomster samt dispositionerne derå. XXVII. — angående de utgifter, som dels före och dels efter sista Riksdag blifvit af Öfverskotten på StatsVerkets Inkomster bestridda, ocb funnits böra bos Rikets Ständer anmälas till ersättning eller afskrifning. XXVII. LIV. U. 164. A. 258. *—* i anledning af väckt motion om erhållande upplysning, angående en uppgifven behållning bos StatsVerkct af omkring Fem millioner Riksdaler. XXVII. B. 220, XXVIII. A. 5o, no. — i anledning af RiksStåndens beslut öfver vissa delar af Utskottets förslag, rörande beräkningen af StatsVerkets Inkomster, intilldess nästa SlatsReglering varder gällande. XXVII. B. 220. XXVIII. A. ^5o. XXXI. B. 3. — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition angående öfverlåtelse till Stockholms Stad af en del utaf Kongl. Majtts och Kronans Tomt, Beridarebanan kal - 4o5 lad, till Hötorgets utvidgande. XXVII. B. 3a3. XXIX. A. 5. XXXIV. E. 166. StatsUtskottets Betänkandeii, Memorialer och Utlåtanden i anledning af RiksStåndens beslut i frågan om den nu utgående Sa 11- pettergärden. XXVIII. B. 427* XXX.
Sinnet slog i hast om. Hon böjde sig ned, tog faderns hand och kysste den. – Jag frågar inte efter grefvar, prinsar och kungar. Du vet, hur det är fatt. Pappa, gör mig till viljes, låt mig få honom! – Gift dig med John Hall, det är det enklaste. Hon vände sig bort. – Det är synd om John Hall att få mig, sade hon. Fadern skrattade. – Låt det bli hans sorg! Det var ju ett charmant bref grefvinnan Wachtmeister skref till dig för att lägga sig ut för sin bror. De önska också partiet. – Är det meningen att tvinga mig? frågade Constance uppbrusande. Baron Koskull lade sin hand på hennes skuldra. – Hör på, mitt barn! Det gäller allvar. Om du inte gör detta parti, och om inte John Hall hjälper mig, äro vi ruinerade. Hon vred de små händerna, så att fingrarne knakade. – Vet du, att jag älskar – – Ja, jag antar, att jag vet det. Du kan gärna för mig älska hvem du behagar, blott du gifter dig med John Hall. Tror du, att det är så säkert, att jag härnäst kan bjuda dig en man, på en gång rik, af ansedd släkt och beskedlig. En man, som är i stånd att gå i döden för den han älskar, och som, efter hvad jag har all anledning att förmoda, är så mycket upptagen af sig själf, att han lämnar dig all önskvärd frihet. Du behöfver ej heller skämmas för John Hall, han kan bli en mycket presentabel man, om du blott bibringar honom bättre hyfsning och håller honom till att soignera sig. Rika mäns egenheter förlåtas och urskuldas ganska lätt af världen, mitt barn. För öfrigt, det John Hall har att offrera dig, måtte väl i alla fall uppväga personen själf. Å ena sidan rikedomen och glansen och härligheten! Å den andra ... Baron Koskull slog ut med händerna och höjde på axlarne. Tänk på din familj, Constance, på mig och din mor och dina bröder! Men betänk dig ej alltför länge, du har fått första varningen i afton, i morgon kan du ännu måhända godtgöra hvad du felat, men sedan torde det blifva för sent.
Äfven nu undgå de betalande att lära Österrikes historia, diplomatik, estetik och nyare språk. Blifvande prester öfvergå efter den tvååriga filosofiska kursen till seminarierna, der de fyra år fortsätta sina studier under stränga religiösa öfningar. Doktorsgrad i juridik och medicin är vanlig, i teologi och filosofi sällsynt, ty de förra, isynnerhet den juridiska graden, gifva pengar, de sednare deremot äro icke ens oundgängliga för att vinna en profession. Vid professioners besättande tillgår så, att de sökande sammanträda på bestämd dag, för att, under tillsyn af en pröfningskommissarie, hvar för sig skriftligen besvara någon af de omedelbart från «k. k. Studienhofcommission» insända vetenskapliga frågor, hvilkas försegling vid tillfället brytes. Aspiranterne få, såsom studenter vid författandet af en profkria, icke lemna rummet, förr än de aflemnat sina afhandlingar. Dessa sändas nu till nämnda myndighet, och ingen menniska hör något vidare utaf dem. En af sällskapet får tjensten – ingen vet om för krian eller andra meriter, eller genom mäktiga förespråkares förord. Efter sådana lärdomsprof låter det ej otroligt, att en professor i Prag nyligen skulle hafva förblandat bokhandlaren Wigand i Leipzig med Wieland, och beklagat sig öfver de rabulistiska skrifter gubben på sednare tid skrifvit. Öfverallt följas vid undervisningen noga de bestämda läroböckerna, och professorernas häften stå under noggrann inspektion. Serdeles vaksamhet öfvas i synnerhet öfver läran i prestseminarierna. I Wien får man vanligen se dessa seminarister med bleka afmagrade ansigten, barhufvade, klädda i svarta talarer, sitta eller vandra i Schwartzenbergska trädgården, i förstaden Landstrasse, läsande på ett kollegiihäfte och utantill reciterande dess innehåll. All undervisning skall också endast vara byggd uppå utanläsning. Förf. lyckades icke åtkomma någon Lektionskatalog för universitetet i Wien, men på de par föreläsningar han besökte gjordes endast öfversättningar eller förklarades kompendier28. För dessa studier var den omsorg knappt nödig, som visades dem genom att med kedjor spärra de angränsande gatorna, på det de ej måtte störas af vagnsbullret. Studenternes antal uppgår till 2000.
Jag tror, att man från denna grundsats bör göra flere undantag, nemligen 1) för att så mycket möjligt, i händelse af ett krig, bereda ett Lands oberoende af Utlänningen för sina lifsförnödenlieter, hvarföre deras produclion bör genom lämpliga uppmuntringar och skyddstull befrämjas; och äfven 2) för att bereda samma oberoende i afseende på försvarsmedel, hvarföre införseln af Saltpeter bör försvåras; 3) för att befrämja den husliga industrien, hvilken är af så Stor vigt i vårt eli - Den 19 Juni i e. m. mat, som lemnar så många stunder lediga från jordbruket, hvarföre man med utförselpremier och lämplig införseltull eller förbud bör uppmuntra tillverkningen af sådana varor, som husfliten kan i tillräcklig mängd och godhet åstadkomma. Äfven får jag erinra, att all hastig öfvergång från ett system till ett annat, till och med från ett sämre till ett bättre, bör undvikas; ty den gör osäkerhet i speculationen och äfven ingrepp i éganderätten. Särskilt får jag denna gång fästa uppmärksamheten på det förhållande, som utmärker Sverige från andra Länder i afseende på beskaffenheten af dess import-och export-artiklar. De förra äro till större delen mer och mindre öfverflödsvaror och af mindre solid och varaktig egenskap. Våra exportartiklar deremot bestå hufvudsakligen af rudimaterier, och till en del sådane, sorn TJtländningen ej kan Umbära. Bland dessa intager järn främsta rummet, och af det fins en sort, Dannemora-järnet kalladt, som i godhet, öfverträffar allt järn inom hela den bekanta verlden. Detta slags järn kan TJtländningen således icke bekomma annorstädes än i Sverige, och icke umbära för de finaste och varaktigaste järn-arbeten. Men på denna järn-sort hafva vi för förbrukningen inom vårt egit Land en fullkomlig brist, emedan den icke finnes i Sverige offentligen till salu, och för en längre 36a Den 19 J u ni i e. in. tid skall vara till England exclusivt bortaccorderad.
I fråga om 7 § bifölls mom. 1 med uteslutande af slutmeningen: vBegäran derom, anmäles skriftligen hos bolaget och varde den begäran pröfvad ä den ordinarie bolagsstämma, som hålles under nästföljande räkenskaps-är;” antogs såsom mom. 2 ett så lydande stadgande: ”Solidarisk bolagsman, som önskar frän bolaget afgå, anmäle sin önskan skriftligen hos bolaget. Ej må den begäran till pröfning företagas förr än bokslutet för dä löpande räkenskaps-är blifvit uppgjordt och behörigen gransltadt. Befinnes dervid, att grundfonden till dess behöriga belopp oförminskad qvarstår, ankomme pä bolagsstämma, som hålles ett år derefter, att den begäran bifalla. Bifalles den; vare ock dermed den afgående bolagsmannen frän ansvar för bolagets förbindelser fri, sä vidt ej annat uttryckligen förbehållessamt hiföllos mom. 2, 3 och 4 med den förändring i deras numerering, som föranleddes af Ridderskapet och Adelns beslut alt såsom mom. 2 antaga ofvanberörde stadgande. 14 § bifölls med den förändring, att i stället för orden: ”bankens hela grundfond”, infördes: ”75 procent af bankens hela grundfond”. 1 fråga om 21 § afslogos Utskottets yttrande och redaktions-förslag, hvaremot Ridderskapet och Adeln, såsom 21 §, antog Grefve Sparres, uti förevarande Utlåtande bifogad reservation, afgifna förslag till stadgande med den förändring att ordet: ”Konungen”, infördes i stället för: ”Kongl. Maj:t”. I alla öfriga delar lades Utskottets förevarande Utlåtande till handlingarne.
Stadgandet derom infördes, så vidt jag kan erinra mig, först i nu gällande bancoreglem., och detta stadgande har hufvudsakligen bidragit till de efter sednaste riksdag medgifna utsträckningar af vissa delar utaf Bankens lånerörelse, hvilka sedermera icke kunnat äler förminskas. Det lärer icke undfalla någon, som tagit kännedom om härvid förekommande förhållanden och med uppmärksamhet följt Fullmäktiges åtgärder vid ullåningarnes reglerande, huru svårt det är att genom indragningar minska en lånerörelse, sedan den en gång väl blifvit ökad. Delta kan i allmänhet ej ske, utan att utlåningen nästan belt och hållet afstanna!’ under en längre eller kortare tid. I den 20 punkten är föreslaget, att fasiighetslänerörelsen skall ökas med 1 million r:dr b:co. Jag bestrider denna ökning på det aldra högsta, såvida icke ifrågavarande lånerörelse öfverflytias lill Riksg,cont. och jag yrkar, alt BancoUtsk. i sitt nya betänk, målte vid denna lånerörelses utsträckning fästa det bestämda villkor, att Banken erhåller gångbara statspapper till det belopp, som det blifvande reglementet kommer all föreskrifva. Uti den 26 punkten har Utsk. föreslagit en förmånsrätt lill utlåning genom Handelsoch Näringsdisconten för inrikes vexlar och accepterade invisningar. All vår inhemska vexelrörelse på allt vis befrämjas och att vexlar framkallas, anser jag både rikligt och nyttigt, men jag befarar, att om invisningar förblandas med vexlar, sä kommer det afsedda ändamålet icke alt vinnas, utan föreskrifterne ang:de Handelsoch Närinesdisconlens lånerörelse äfven att framgent eluderas. Jag får derföre tillstyrka, alt den förmånsrätt, som bär är ifrågaställd, endast må k-omma inrikes vexlar till godo. Hvad beträffar tiden för dessa vexlars utställande, sä förenar jag mig uti det förslag, som Hr Skogman afgifvit.