Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häktor, Hakar och Hyskjor , i #. *•••••• too 24 — 0 0 ö 6 » i 33 2 16 — . i . i . i — Fläder, gamla, förda med annan lägenhet ... Korgar, af alla slag Krukmakare-arbeten Korgmakare-arbeten . I 00 loo — lill t io 33 33 33 16 16 16 — 1 1 i i i — Lampor af sammansatta, eller, så- som arbetade, ej specificerade ämnen IOO 33 16 i A TIO N på de Varu-artiklar, hvilka, enligt nu gällande Tull-Taxa, äro till ineller utförsel förbjudne, men af Bevillnings-Utskottet blifvit föreslagne att beläggas med Skydds-Tull. Varu-Lena ra ningen. Adun, andra slag ' * * . Brännvin och Sprit: af Säd och Potatoes till 12 graders styrka deröfver „ af frugt, utom Cognac, till 12 grader deröfver I Caffe, brändt, och alla till CafFe-surogat brända vexter China, malen Ulicka, Porter och Öl: annorledes än på Bouteljer Fabriks-varor, ej specificerade [Fransar, Galoner och Snören : Sil kes„ Ylle-, Bomullsoch LinneTärgor, Rödfärg Garn, hvitt, alla slag till och med N:o 25, efter engelsk beräkning „ Klädmakareeljer Ullgarn . Handtverkeri-varor, ej specificerade Jern» gjutet, Tackoch Barlast. „ Bomber, Grytor etc. „ Kanoner, Stycken, Nickha kor etc. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande M US. I N:o 113. Ank. till Exp.-Utsk. den 14 April 1863, kl. 1 e. m. Utlåtande, t anledning af ålerremiss af Utskottets Betänkande J\S 44, an gående vackla motioner om åtgärders vidtagande med afseende å grindars upp/ärande öfver allmänna vägar.
Ersättning för ett lill Götha Canal-Verk under 1823 års Riksdag utgånget Extra biträde, med - j5o,ooo: — 2:0 Afsatt Fond för Uppköp af Myntbara Metaller 266,666: 32: Afsatt Fond för Uppköp af Myntbara Metaller . Dito Dito .. Varande ytterligare och utomdess, på Ränte-Revenuen för innevarande år 1S28, såsom i Första Afdelningen är nämndt, en Summa af 266,666: 32 använd till förstärkande af Bankens Metalliska Tillgångar. 0 . 0 . .1/.. ' J . w * .* Effectiv mindskning i Bankens Capital-förmögenhet, ulan har denne förmindskning intill 1827 års slut stadnat vid - och DifFerancen R:dr äög^yot: 35: 11 blifvit på andra vägar ersatt, nemligen: Genom influtne Restitutioner för utbetalningar som redan under förra åren utgått —* 1825. — - R:dr B:co-Sedl. dylike Restitutioner samt Utdelningar i äldre Concourser, tillsammans 9,55o: 35: 6. Utdelning å Bankens Andel i förra Riks-Discontens Fordringar 12,142: 20: 7 Influten Ränta på förra Götheborgs-Discontens Creditiv 12,000: Erliållne Myntbara Metaller för 1824 och t825 årens afsatte Ränte Revenuer R:dr 533,333: 16. å 129 s. 198,449 Silfver (.Silfver och Banco-Sedlar tillhopa —• 1826. —• Erhållne Myntbara Metaller för afsatte Ränte-Revenuer men deremot afskrifning enl. Dom på Capitalet af ett Fastighets-Lån — 1827. Jernförelse-Caloui, lill ett närmare utremnde af Batico-Verkels egenteliga Ställning, grundad på förestående Uppgifter oell med antagande af Mel a liska Fondernas evalvation ä 128 s. B:co per R:dr. Ä. / hänseende till
Knapphalts-afgiften en sådan förändring undergår, helst i annat fall en obillig vinst skulle på Köparens bekostnad tillfalla säljaren vid afyttring af knapphaltiga arbeten och Kronan jemväl betydeligen förlora i den inkomst, hon af stämplingen på sådana arbeten har rätt att erhålla. Riksens Ständer få derför tili Eder Kongl.' Maj:t framföra den underdåniga anhållan, att Eder Kongl. Maja i Nåder må täckas låta öfverse Kontroil-Författningarne i denne del, samt, efter ämnets Nådiga pröfning, fastställa en skälig förhöjning, i jemförelse mot närvarande Myntoch Metall-värde , så väl uti de ordinära Kontroll-afgifierne som uti Knapphalts-afgiften. Riksens Ständer framhärda SCc. Uppl. och godkänd hos Satntl. Riks-St, d. 11 Jnnij8i5, Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om Medel pu Stat till Inkvarterings penningar - Underduniga Skrifvelse/-. 449 vingar för Arméens Flottas Götheborgs Eskader. Under den 28 sist]. April bar Eder Kongl. Majit till Riksens Ständers Stats-Utskott i Nåder éifverlemnat den genom Kongl. Förvaltningen af Sjö-Ärenderne infordrade uppgift på den personal vid Götheborgs Eskadern af Kongl. Arméens Flotta , som till Inqvartering är berättigad och uti Kronans hus icke kan inrymmas samt alltså, i följd af hvad Riksens Ständer förut uti underdånig Skrifvelse den 2 sistlidne Mars sig yttrat, bör af Kongl. Maj:t och Kronan och ej , såsom hittills skett, af Götheborgs Stad njuta kontant Inqvartering.
Herr Grefwe» och Ordföranden har redan gjort kroxo. sition om mihbilligande af Herr 6Men8V33N8 motion, derwid tror jag det kan fa bero, och ail widare ventilation om warning uphöra. Under korrta mellanstånd af orediga rop, hördes Grefwe I^övenb^slm Oarl, yttra, Det han ej wille upsöka orsaken til Herr Oxliensvasns förseelse. Det wore at förlora bäde tid och möda. Saken wore redan sä lange ventilera^, §t ingen ring behöfde tilläggas: Han yrkade derföre pä kroxosition, i enlighet med termerne i Riksdags-Ordningen, hwari Herr 8ck>ultrenbeim, tllonrsä Ibso6 or, ä nyo instämde, önffande at dessa termer nu mätte upläsas: Herr Lock uplaste den äberopade 50 §. af Riksdags-Ordningen, hwarefter han fortfor, ar han med tillämpning deraf ej funne Herr 6^llenLV33N8 motion innebära nägot personligt förolämpande. Han hade icke en gang den äran at känna Friherre lVlannerbeim. Härunder afbröts Herr (.'ock §f affillige rop qf blandad bessaffenhet. Grefwe klörner, ^äolpll 6öran. Man har aldrig kunnat eller bordt supponera, at någon Ledamot skulle drista sig at inga i pröfning af samtelige Riksens Ständers åtgärd, derföre haf wa - §o Den 2 Mars. wa endast förseelser inom Ståndet blifwit satte i fräga. Men §. säger, at om Ständer pröfwarar en Ledamot sig förgart, kan han af Landtmarstalken erhålla en tjenlig föreställning och warning. Det ar i följe af en sadan nu föregången pröfning som kroxositioa blifwit begärd, i enlighet med dessa uttryck. Herr kotlriiek.
Der inne herrskade imellertid en så djup skymning, att man först efter en lång stund kunde urskilja golfvets mögliga tegelstenar och de grå väggarna behängda med rostiga obrukbara vapen, floretter och handskar, gamla hjelmar och harnesk, med hjorthorn och vildsvinskäkar imellan, alldeles som den döende qvinnan beskrifvit det. Ändtligen efter många, långa och fruktlösa bemödanden med smedens alla dyrkar gåfvo de rostiga kolfvarne i låset vika, och dörren gick upp. Vi voro nu inne i detta rum, der ingenting tydde på ett mord. Allt var öfvertäckt med tjockt dam och nedrasad kalk, och om vi icke känt till de hemlighetsfulla gömslen, som de afrundade hörnen i rummet bildade, så skulle vi säkerligen aldrig tänkt på att undersöka dem; så mycket mindre som de, liksom det öfriga af väggarne, voro behängda med gamla bössor och hillebarder sedan ett par århundraden tillbaka och dörrarne derigenom fullkomligt doldes. Villrådiga, sågo våra följeslagare på oss med frågande och misstrogna blickar, och äfven Wehler fäste sina ögon forskande på mina, ty rummet var tomt, och ingenting tycktes gifva anledning till någon vidare undersökning. Jag hade stannat midt på golfvet, och granskande hvarje hörn i den aflånga gamla salen, såg jag i början ingenting, som gaf mig skäl att utmärka det ena ifrån det andra, såsom det, inom hvilket vi skulle söka lemningarna efter den forna egaren af Merton Hall. Jag gjorde en rund omkring väggarne och såg, att der verkligen fanns fyra smala dörrar, alla fullkomligt lika och så väl och noggrannt infälda i den tjocka ekpanelningen, att ingenting, utom det af dam och spindelväf igentäppta nyckelhålet, utmärkte dem. Hvilken var nu den rätta, vi skulle kanske få dyrka upp dem allesammans, och om deras lås voro lika bastanta och inventiösa som den yttre dörrens, så skulle det återstående af dagen icke räcka till för detta arbete.
Föredraganden och Stats-Rådets Ledamöter d) yttrade, att, då försöket att genom underhandling tillvägabringa eftergift af det i omförmälda målto framställda anspråk ej haft önskad framgång samt den ifrågavarande Tariffen icke uttryckligen innehöll, att den emot deri stadgad tull medgifna införselsrättighelen skulle vara endast Svenska undersåter förbehållen, hvaraf åter följde, att delaktigheten till hälften uti den, genom ömsesidig tractat betingade för morien icke kunde den andra maktens undersåtare förvägras, så funno Föredraganden och Stats-Rådet sig häraf föranledde lill den underdåniga hemställan, att Kongl. Majrt, med bifall till Finska Senatens förslag, täcktes förklara, att, för innevarande år och framgent under den genom Tractaten bestämda tid, i afseende på införsel af Wasaeller Nylands råg, hälften af det fastställda qvantum finge införas af Svenske och den andra hälften af Finske undersåtare, under iakttagande, dels att de båda ländernas invånare, som hade för afsigt, c) Tit. Rosenblad, Stjerneld, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, von Schulzenheim, Gyllenhaal och Skogman. d) Tit. Rosenblad, Stjerneld, Åkerhjelm, J. Lagerbjelke, von Schulzenheim, Hård' Ihre och Munthe. :„<V 22 Bilagor till Constitutions-Utskottets Memorial, N.-o i3. alt sjöledes till Sverige under seglationstiden införa Wasaeller Nylands råg, egde att före den i Maj hvarje år sådant med uppgift af tunnetalet anmäla hos General-Tull-Slyrelsen, som horde meddela införselstillåtelse, så länge qvantiteten icke öfversteg den i Tariffen Lestämda, dels ock, att, om ettdera landets invånare inom förberörde termin icke anmält sig att till fullo importera deras 3ooo tunnor, det andra landets undersåter, som voro de första att sådant begära, skulle erhålla rättighet att införa det hela eller en del af denna råg, med tiligodonjutande af den i Tractaten stadgade tull-lindring.
Jag får i anledn. häraf nämna, att med undantag af i5 §, rörtde creditupplag, finnes ingen skillnad, så vidt jag kan minnas, emellan Tullcommitteens och Utskts förslag till underrättelser. Hvad åter Utskts beräkning af tullinkomsterna beträffar, får jag upplysa, att Utskts plenum kom till de 3 millionerna, efter en orimlig förhöjning i taxan å vissa artiklar; tv afdelningen bade endast upptagit en inkomst af 2,800.000 r:dr, och denna summa tror jag för min del alltid skulle kunna med säkerhet inbringas, om Regeringen så ville, enär det, i händelse någon brist uppstod, blott behöfdes, att Regeringen upphäfde förbudet för en eller annan artikel. Bland dessa för högt uppsatta artiklar har Gr. Posse redan fästat uppmärksamheten på artikeln vin, och jag instämmer med honom, att den föreslagna tullen derå är för hög; men denna artikel ensam verkar en betydlig skillnad i beräkningen af inkomsterna. Jag är emedlertid, såsom sagdt är, nöjd dermed, att någon nedsättning sker i de förhöjda artiklarna, och att inkomsterna i förhållande derefter beräknas endast till 2,800,000 r:dr; dock bör jag tillägga, att Utskts skäl till förhöjningen på vin var, att denna beskattning endast skulle drabba consumenter af de förmögnare classerna, och att såsom motskäl blott blifvit anförd farhågan för större tullförsnillning och minskade inkomster. Gr. Posse har vidare anmärkt, att Utsk. vid inkomsternas beräkning icke skall hafva observerat alla afdrag för sådana artiklar, hvarå tullen blifvit nedsatt eller alldeles borttagen. Jag liar likväl sökt med möjligaste noggrannhet upptaga alla dessa afdrag, men medgifver, att det icke blifvit iakttaget för en artikel, nemi. sill från Norrige. Detta gör ett belopp af circa 4o,ooo rtdr, hvarå jag icke skall underlåta att fästa Utskts uppmärksamhet, när betänk, återkommer. Frih. Cederström har klandrat Utsk. för det hela tulltaxan blifvit aftryckt i betänk.
Wär öfwertygelse i ämnet tan blott i form af underdåniga önskningar inför Kongl. Majtt nedläggas. 6. V. Rosenstein. Och skulle detta anförande lill de Respective Riks-Standen affölja Uissottets Betänkande, angående wi.koren för Branwinstillwerkninaen. m. m. Ht su^rs. klx ?rotocc>llo, ^.lex. I.3AsrAren. Utdrag af protscollet, hållet inför Riksens Häglof!. Sränders Allmänna Lesrvärsoch Eto«,omie Utskott wid klrtima Riksdagen i (örebro d. 8 ^Junii 1812. S D. Inlemnade Herr Borgmästaren Hor st erett sa lydande Wördsamt Memorial! I följd af min till Protokollet förut gjorde reservation, föranlateö jag ytteclrgare dertill föranledd af Högloft. UissottctS till justering uppläste Betänkande, aftemna mina tankar om den inssränkia Bränwins-tillwerkning, som synes träffa Rikets smärre och jordbrukande Städer genom ics personers sammanstående om en so kannors panna, som finae okas med io kannor för hwarje iva mantal till och med 92 kannor, som ar ansett för högsta pannerymden.
Af den ig Januarii, om bifall till StatsUtskottets Utlåtanden. 1:0 Angående tryckning af Allmänna In* dragnings-Staten samt Speciella Staterne. 3:0 I anledning af Riksdags-Fullmägtigen Olof Olssons från Wermeland Memorial, om kostnadens bestridande vid undersökning rörån* de Uppränsning af Clara Elf. 3:0 Öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss i fråga om fortfarandet af Stars-Anslaget för Fattigvårdsinrättningen i Carlskrona. 4:0 I anledning af Kongl. Majrts Remiss af Landshöfdingen Friherre Koskulls underdåniga Skrifvelse, rörande anstånd med indrifvandet af den del af Westerbottniska Lånet, sorn skall erläggas af Innevåname i Norrbot* tens Län. Hvarjemte Borgare-Ståndet låtit bero vid Stats Utskottets meddeldte Utlåtande, 1 anledning af Ståndets Anmärkningar vid Utskottets förra Yttrande i fråga om den till Riksdags-Utgifterne föreslagne Summa. Af den rg Januarii, Om bifall till Be villnings-Utskottets Memorial, om tillåtelse att.få antaga arne Notarier samt 2:ne Vaktmästare. Af den ig Januarii, Olli bifall till Lag-Ut* skottets Betänkande^ ; 444 Den 17 Febmarii. 1:0 Angående Riksens Ständers JustitisOmbudsmans Embets-Berättelse för den sedan sista Riksdag förflutne tid. 2:0 Rörande vackt fråga <wn Förbud för Konungens Befallningshafvande att stadga Vitén uti Oeconomi®- och Politie-Mål. 3:0 Angående ett närmare bestämmande af beskaffenheten utaf Afvittringsbetyg.
Enär nu hvarken Boktryckare eller Bokhandlare ville eller kunde åläggas, att hos sig förvara de tryckte Exemplaren, deraf efter Riksdagens slut någon serdeles försäljning icke var att påräkna; så begärde Hof-Cantzlers-Einbetet, enligt Bilagan Litt. B., att Kongl. Stats-Contoiret ville tills vidare i sitt förvar låta erno taga de exemplar af Bihanget, som Boktryckaren hade att aflemna. Och som den ofvanpå Kongshuset varande vind letnnade tillräckligt uytrmme härtill, trodde Kongl. Stats-Contoiret sig icke böra vägra Hof-Cantzlers-Embetets begäran, man anbefallte Dess Actuarie, att, enär Boktryckaren eller Bokhandlaren sig anmälte, Packarne emottaga och dem under sin vård och ansvar uppå ofvannämnde Vind låta upplägga. Utaf Actuarien Hallbäcks redogörelse härföre, sorn här hos Tal/. Litt. C. bilägges, inhätn - Stata-Utsfinttets Bettinkariden. 445 tas, huru mycket, som tilt honom blifvit aflemnadt, hvad deraf blifvit dispeneradt och hvad sorn ännu under hans värd är öfrigt till vidare disposition. Efter erhållandet af denna uppgift , liar Stats-Utskottit låtit upprätta en Calcul Tub. Litt. 1). bilagd, öfver Redovisningen för de tryckte exemplaren af Bihanget, enligt hvilken befunnits en brist uti fulla lefveren ogen af det antal, som blifvit tryckte, för hvilken redogörelse saknas.
Majit den 13 Oktober sistnämnda år, af skäl att väckta frågor, dels om den nu i Falun förlagda bergsskolans förenande med nämnda institut, dels angående civilingeniörernes bildande vid detsamma i stället för vid högre artilleriläroverket vid Marieberg icke ännu blifvit af Kongl. Majit afgjorda, funnit det ingifna förslaget för närvarande icke böra komma under pröfning. Af hvad sålunda blifvit anfördt synes, att, om äfven i något ämne fordringarne skulle understiga lärokurserna för fjerde klassen å reala linien i elementarläroverken, fordringarne i andra ämnen äro betydligt större. Enligt Utskottets tanke torde den ringa språkkunskap, en yngling kan i fjerde realklassen inhemta utöfver fordringarne för inträde vid institutet icke vara af så synnerlig vigt för en lärjunge vid sistberör da läroanstalt, helst under lärotiden derstädes ofta begagnas läroböcker å tyska språ ket, i hvilket språk han således allt fortfarande har tillfälle att förkofra sig, samt afhandlingar i tekniska ämnen å andra språk alltid, om de hafva något värde, öfversättas å tyska språket, hvars litteratur i dessa ämnen onekligen är den bäst försedda. Då nu tillika frågan om revision af stadgarne för teknologiska institutet så nyligen varit föremål för Kongl. Majits pröfning, synes icke någon åtgärd i anledning af motionärens förslag rörande teknologiska institutet för närvarande vara af behofvet påkallad. Vidkommande åter de tekniska elementarskolorna, innehålla de för dem utfärdade stadgar hufvudsakligen enahanda föreskrifter angående kunskapsfordringarne för inträde derstädes.
Jag vill ingalunda bestrida de värda pelitionärernas upplysning och rättighet till aktning, ehuru jag tror, att andra lika aktningsvärda classer finnas, som icke petitionera; men jag kan dock icke undgå att erinra derom, att då jag bland personer utaf dem, som undertecknat petitionen och hvilka jag räknar bland personliga vänner, begärt upplysning om hvad de mena med de af dein yrkade allm. val, har jag aldrig varit i stånd att erhålla upplysande svar. Det torde sålunda ursägtas, om man vågär betvifla, att många af petitiouärerna gjort sig reda för den af dem nyttjade phvasen: ”hvarje fullmyndig och oberoende medborgare?” En närmare förklaring hade jag dock hoppats att erhålla, då jag hörde, att Frih. Rantzou, som börjat underskrifvandet af petitionen, tog ordet, för att utveckla sina tankar i ämnet. Jag skyndade att i sådant afseende taga kännedom om hans skriftliga anförande; men jag tillstår, att det varit mig omöjligt att der finna någon närmare ledning. Förstås under petitionens valmän de, som på eget ansvar äro skattskrifna, gifta, betala viss skatt för året, eller tusen andra omständigheter, sorn härvid kunna komma i fråga alt distiuguera? Jag finner i Frih. Kantzous anförande endast den uppgift: ”att nya Nationalrepresentationen ”bör grunda sig på en hvar fullmyndig och sjelfberoende ”medborgares rättighet att omedelbart eller genom electorer ”välja till riksdagsman.” Uttrycket oberoende uti petitionen är utbytt emot sjelfberoende; och dessutom förekommer den vigtiga förändring, att valen skulle ske genom electorer. Detta är visserligen en betydlig modification, till en betydlig del tillintetgörande sjelfva grundsatsen för de allm. valen, eller ett lika inflytande på slutliga-utgången, då man af erfarenhet vet, att val genom egen röst eller genom en obunden fullmiigtig äro ganska olika. Men hvad menar nian väl med fullmyndig och sjelfberoende? Menar man, såsom jag nyss frågade, det eller det förhållande af beskattning, förmögenhet och rörelse, eller menar man inre oberoende? Detta torde vara svårt att utröna. Eller har man afseende, pä den olika grad af upplysning och bildning, som kan förefinnas hos den ena eller andra?
Man skall icke heller till stöd härlör kunna åberopa, hvad sorn för flera andra lagförändringar åberopas, att det är en oeftergiflig fordran af civilisationen. Det folk, som i afseende på intelligens och civilisation sjelf anser sig och af många erkännes stå i spetsen för Europas öfriga folk, nemi. det Fransyska, hvars lag är antagen i en stor del af de mest civiliserade länder, såsom i Tyskland, Holland och Belgien, har uti denna lag bevarat åt föräldrar och anhöriga nämnde rättighet vid en qvinnas trädande i äktenskap, och utsträcker denna rättighet till och med till ett familjeråd, då föräldrarne icke lefva. Jag tror således, att vi i denna af de flesta folkslag i Europa godkända lag kunna hafva ett exempel, som berättigar oss att vidblifva den urgamla grundsats, som vår lag hittills har följt och till Ilvars upphäfvande jag icke funnit något skäl lörefinnas. litan att vilja strängt bedöma andras motiver, får jag likväl säga, att jag finner Ulskrts resonneinent vara väl mycket bygdt på fraser. Giftomannens rätt att förvägra den mö, som står under hans värjo, att ingå äktenskap, är icke absolut. Hvad R. o. Ad. beträffar, är i dess privilegier stadgadt, att mö af adligt stånd, som blifvit förvägrad af sin giftoman att träda i äktenskap, kan vända sig till Konungen, som eger rätt att deröfver besluta. Hvad de öfriga klasserna inom samhället angår, eger mön att vända sig tili domstolen, och den lärer väl icke underlåta att tillstädja äktenskap, om icke giftomannen har giltiga skäl för sin vägran. Utsk:t säger, att giftomannens vägran är en befallning, ett bud eller ett veto, absolut i det fall att domarens mellankomst ej anlitas; men suspensivt i den händelse att process uppstår. Alan kan icke säga, att det är ett absolut veto, då det kan ändras. Hvad som kan ändras, är icke absolut. Utsk:t säger vidare, »att det sanna förtroendet inom familjen icke upprätthålles genom de borgerliga lagarnas tvång. En yttre tvångslag lärer icke kunna stärka det inre etiska bandet, familjemedlemmarne emellan».
Riksdagsordningen; meri sedan detta skedt, och då Grundlagen tillåter alt antaga ett Utskotts Betänkande, som andra gången återkommit, med hvilka förändringar man behagar, så kan jag ej finna annat, än alt vi både böra och enligt Grundlagen äro fullkomligt berättigade att samtycka till Herr Thams förslag, helst det innefattar ett afgörande af sjelfva hufvudsaken, eller bestämmandet af medlens användande till ett visst ändamål. Jag vågar således ånyo framställa det förslag till redaction af beslutet, som Den i5 November e. m. 81 som jag förut uppgifvit, och anhålla om proposition derå, samt serskildt hemställa till Herr Cederschjöld, om han icke till besparing af ett par hundrade tusende R:dr åtminstone vill tillåta, att uti Ja-propositionen må intagas den rättelse i Utskottets förslag, att årtalet 1828 ändras till 182g. Herr von Hartmansdorff'. Förenklar man åter de satser, som här blifvit framställde, så innehålla de, att om man icke yttrar sig öfver sättet, utan blott öfver ändamålet, kan man uppskjuta ett måls afgörande så länge man behagar. Men Grundlagen tillåter icke sådant, och icke eller Utskottets Utlåtande, ty Utskottet har i sammanhang med ändamålet yttrat sig öfver sättet, genom de näst efter hufvudpunkten följande orden: sådant under följande hufvudbestämmelser. Man bör således finna, all huru än saken vändes, låter icke undantaget förena sig med Grundlagen, och jag tillägger, alt det loyalaste alltid är, att gå den raka väg, som Grundlagen utstakar. Att Herr Grefven och LandtMarskalken ej må tillåta ett förfarande, som derifrån afviker, utbeder jag mig å nyo. Herr Lefrénj Johan Pehr'. Det är naturligt, att jag instämmer i Herr Thams förslag, hvilket Herr Rosenblad så loyalt understödi; och jag utbeder mig blott, att 5i H. 6 8a Den 25 November e. m. få tillägga några ord, i anledning af Herf von Hartmansdorffs påstående om Grundlagsvidrigheten af detta förslag. Den värde Ledamoten har anfört Ag §. Riksdagsordningen, som säger: ”att då ett