Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Eder, mine Ilerrar, talar en Svensk medborgare, som genom lagarnas ofullkomlighet och tvetydighet blifvit beröfvad sin tiinmeliga välfärd. Ja! till Eder, mine Herrar, talar en förr besutten jordägare, som flera dagar och nätter, efter af Kronobetjeringen verkställd utvräkning, med sine husvilla barn måst söka ett skydd och en hvilostad i förstugan till det bus som var hans, och ännu borde vara hans, derest lagarne varit tydlige och rättvisa. BankoUtskoltet har trott, att som jag förlorat i Högsta Domstolen, ägde jag ej rätt till ersättning; men om jag förlorat, så är det ju endast derföre, att lagen varit tvetydig och obestämd. Tillhör det ej Domaren alt godtgöra följderna af dylika domslut, så mäste det tillhöra lagsliftarne, och dessa lagstiftare 8ro Svea Rikes Ständer. Hade Förordningarne varit tydliga och klara, så hade denna för mig olyckliga händelse icke inträf - Den 14 S e p t c m b e r f. m. 183 fat. Någon tredska eller försummelse å min sida kan ieke tillräknas mig. Felet ligger i lagen, och derföre hör icke jag plikta med liela ruin timmeliga välfärd. Det är ju endast i anledning af denna händelse, man i flera RiksStånd yrkat att Bankoförfattningarna måtte bringas i öfverensstämmelse med allmänna lagen, tidens och sunda förnuftets fordringar, hvarföre ock Bankooch LagUtskotten tillstyrkt, samt Rikets Ständer beslutat, att desamma, såsom olämplige, böra ur lagstiftningen försvinna. Det är denna händelse, som varit den pröfvosten, hvarpå man vunnit en sådan erfarenhet, dock på bekostnad af min hela timliga välfärd; och då nu hädanefter andre medborgare undgå ett lika olyckligt öde, är sådant en följd deraf, att jag blifvit störtad. Något farligt prejudicat kan icke uppkomma, ty när orsaken upphört, upphöra äfven verkningarne.
Musikaliska akademien, tillika med de i anledning deraf afgifna yttranden; 72 Pro t-Utdrag den 26 November i859. 10:o Herr Virgius, Carl Philip, denna dag väckta motion angående vattenkurs-anstaltens i Söderköping understödjande medelst ett amorteringslån; tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande; ■l l:o Friherre Marcks von Wurtembergs, Ulrik Adolf, denna dag väckta motion om inrättande af en s. k. kalkylators—tjenst vid Statistiska Central-byrån; 42:o Friherre Leuhusens, Carl Herman, denna dag väckta motion, om be rättigande för åtskilliga delegare i Arméens pensions-kassa alt derifrån uppbära pension; 15:o Herr af Robsahms, Carl Reinhold, denna dag väckta motion angående beviljande af ett extra slats-anslag till åtskilliga äldre officerares pensionering; 14:o Herr Dalmans, Wilhelm Fredrik, denna dag afgifna anförande i anledning af Kongl. Maj:ts Proposition angående statens jernvägsbyggnader samt om an skaffande af medel för fortsättning deraf; samt 15:o Friherre Stael von Holsleins, Fabian Wilhelm, denna dag afgifna anförande i anledning af Kongl. Maj:ts Proposition angående statens jernvägs-byggnader; RevillningsUtskottet: l:o Herr Dalmans, Wilhelm Fredrik, denna dag väckta motion om höjande af införseltullen å spritdrycker, derest tillverknings-skatten å bränvin komme att ökas, samt om upphörande af nederlags-frihet för bränvin och genever; tillika med de i anledning af denna motion afgifna yttranden; 2:o Friherre von Knorrings, Axel Wilhelm, denna dag väckta motion angående tillverkningsoch konsumtions-skatt å tobak; tillika med de i anledning deraf afgifna yttranden; 5:o
Af Herr Moberg är anfördt, att föreskriften i denna §., att ”Kronans ”ombudsman i orten och alla samtlige borgenärer skola om stämningen ser skildt underrättas,” syntes förutsätta,’ att alla, åtminstone kända borgenärer, håde inom och utom Riket, borde, genom serskilda kallelser, erhålla underrättelse 0111 stämning i concursmål, men att Domare i allmänhet icke ansågo sig pligtige att meddela dylika kallelser åt utländska fordrings-egare, hvilka derför, tolkande lagen på förstnämnde sätt oell väntande att serskildt undfå del af stämningen, utehlifvit på inställelse-dagen samt förlorat sin lätty och då det vore otjenligt, att en föreskrift funnes, som ej behöfde efterlefvas, föreslog motionären, att berörde §. måtte i första momentet ändras på följande sätt: ”Kronans ombudsman i orten och alla inom Riket boende kände borgenärer skola om stämningen senast en månad eller fjorton dagar före in”ställelse-dagen serskildt underrättas.” Som Domaren icke är i tillfälle alt låta serskilde kallelser i concursmål tillställas utländska fordrings-egare, kan det ej hafva varit lagstiftarens mening att sådant honom ålägga; men då ordalydelsen af ifrågavarande moment lemnar rum för en motsatt tydning, anser Utskottet ett förtydligande af detsamma i denna del vara nyttigt; hvaremot Utskottet finner införandet i detta moment af de i motionärens förslag influtne orden: ”senast en månad ”eller fjorton dagar före inställelse-dagen,” dels vara öfverflödigt, derför att 68 §. i det följande momentet innehåller, att concurs-kallelsernc skola så tidigt utfärdas, alt samtlige borgenärerne kunna deraf få del minst en månad Lag-Utskollets Betänkandej N.o 4&‘ 21 före inställelse-dagen, dels olämpligt, enär den sålunda stadgade tiden icke utan olägenhet för parterne skulle kunna till fjorton dagar inskränkas. I öfverensstämmelse med dessa åsigter, tillstyrker utskottet: a) alt första momentet af 68 §. måtte komma att lyda sålunda:
Man kan vidare ej med skäl befara, att utvecklingen af landets landtbruk och industri skall alltför mycket hämmas genom ett så kort uppskof med byggandet af de återstående linierna, åtminstone ej så mycket som dessa näringar utan tvifvel skulle i all framtid lida, om ränta och amortering på de till dessa liniers färdigbyggande erforderliga många millioner rdr måste under en lång följd af år utgå af de skattedragande och i samma mån minska landets årliga rörelsekapital, — utan att en motsvarande eller öfverskjutande vinst erhålles just för dessa industrigrenar af de ifrågasatte jernvägslinierna. Det är således just denna del af frågan, som R. St:r i första rummet torde böra taga i noggrann! öfvervägande, innan de falta sina beslut rörande de återstående banorna, beslut, som denna gång måste omfatta frågan i sin helhet, enär hvarje ny jernvägsbit, som vid denna riksdag kommer under omröstning, ej bör och ej får betraktas såsom något helt för sig, utan såsom en del af det stora jernvägssystemet, hvilket sedan måste i sin helhet fullbordas. 154 Den 9 Maj t. m. Hvad då först den del af frågan beträffar, huruvida man kan hoppas att jernbanorna skola underhålla sig sjelfva, så har visserligen den hittills vunna erfarenheten i så fall varit gynnsam, att de hittills öppnade banorna betalt sin driftoch underhållskostnad och lemnat till och med något öfverskott. Annu hafva dock inga egentliga reparationer kunnat komma ifråga, då banorna äro alldeles nya, ej heller har man ännu haft tillfälle se, huru trafiken gestaltar sig under den tid af året, då den måste täfla med ångbåtsrörelsen, och torde derföre äfven i den vägen någon längre erfarenhet vara behöflig, innan fullt säkra beräkningar kunna derpå byggas. Rörande frågans andra del deremot, eller huruvida man kan emotse den lättnad just för våra hufvudnäringar, som med dessa banor afsetts, och om således landet i detta hänseende kan vinna en emot de stora kostnaderna svarande tillökning i åkerbruk och industri samt inrikes handel, så är visserligen den hittills vunna erfarenhet äfven för ett fullt bedömande deraf väl kort. Tillräckligt lång är den dock, för att visa, att de hittills öppnade banorna, med den taxa som nu är af K.
helylle » 2, OOO » » som finnes) i endast » moderna mönster °,95 2,O0O st. Stanleys-Skjortor (dessa aro de finaste o c h mest sommaren bjuda praktiska 1 8 9 0 k o m m e r att % 2, — på i skjortvag) 200 dussin näsdukar 400 par 9O0 meter ... &gt; i&gt;5° • Krbnkorderoj-byxor z.7S 0,90 Kronkorderoj t, 8 0 0 st. hemstickade T r i c o t k l ä d e r 3 — 6 år i,100 1,400 (n y sort) 2,501 » Imit. ASKLÖF. Möllers Praktiska Hushålls-skola % i Sköfde för unga flickor öppnas den 1 5 augusti 1 8 9 0. till den 1 5 juni och från den 1 5 a u g. till den 1 5 d e c. Priset p r å r 600 k r. Referenser i Göteborg: fru C. E s s e n. I Keali3ationsafiaren, samma hus som Vasateatern (ingång från Pelargången), utsäljes under en kortare tid ett nytt och rikhaltigt lager af diverse Väfnader, Ullgarn och Trikotvaror m. m., m. m. till mycket låga priser. OBS.! Extra prima tvättäkta Perkal och Satin å 55 öre metern. [20S6] A. Villiamsson, Stockholm. Vesterlånggatan 57, 1 tr. upp. [2018] Solida Möbler. Stora lager. Pris pr kontant 27 kronor. Obligationerna säljas äfven på månatliga afbetalningar på följ. vilBilligt - pris. kor: E n Obligation erhålles mot 13 inbetalningar af kr. ; Tvä Obligationer mot 13 inbetaln. af kr. 5 i mån. ; Fem Obligationer mot 16 inafbetalning. betaln. af kr. 10 i mån. Tvänne utlottningar årligen: den 1 november och den 1 maj. Fullständig beskrifning sändes mot 10-öres porto. Hvarje obligation skall ovilkorligen före utlottningstidens slut utfalla med vinst från kr.
och stadgade, hennes vanliga made mjölken betingar ett pris af 15 och den skummade 6 öre pr liter, så blir ju i själfva verket summan 1: 89 eller 33 öre mera pr vecka, d. v. s. nära 16 kr. pr år. Potatis är upptagen till 4 öre pr liter, hvilket ingalunda är gängse pris, ty köper man i smärre poster, plägar man vanligen få den för 5 eller 6 öre, köper man åter tunnvis, blir det ej ens 4 öre. Socker är jämväl här upptaget till 70 öre pr kg., men försåvidt man vill använda bitsocker, hvilket ju nästan utan undantag plägar vara fallet, så vet jag verkligen ej, hvar det fås för så billigt pris. Lagerdricka tager man helst af bryggare, som då lämnar rabatt; 15 \ buteljer betinga då ett pris af endast 75 öre och ej, såsom här upptages, 90 öre. Jämväl här saknas utgiften för lifförsäkring, hvilken, som förut påpekats, är så ytterst nödig och så jämförelsevis billig. Idun (Fröken Evas båda bref uppsnappade och afskrifna af _ „, &gt; kronor. Som dessa beräkningar gälla Göteborg, så anser jag mig endast kunna konstatera, att priserna på en hel del matvaror ställa sig betydligt billigare än här i Stockholm. Dock vill jag inlägga min bestämda gensaga emot några uttryck. En man, som är » ett praktexemplar i allting » dricker ingalunda toddy och har ingen » hylla i salsskåpet, där punschoch konjaksbuteljen har sin plats », och minst af allt kan det anstå en barnalärare. Att » öl och brännvin förekomma ytterst sällan », är ju ganska berömvärdt, men tvifvelsutan vore det bättre, om de aldrig förekomme. * » Min mans handkassa », 224 kr., torde tåla en betydlig reduktion, och förståndigare och mera välsignelsebringande vore det förvisso, om största delen däraf insattes i sparbank för barnens räkning eller för mötande af oförutsedda utgifter. Idun n:r 29. kronor.
Det är derföre jag vill hemställa till Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad., om icke den frågan först borde företagas till afgörande, huru vidsträckt tillämpning bancolagen skall erhålla; genom denna frågas afgörande skulle man, efter min tanke, kunna med mera säkerhet bestämma livad beslut man ville fatta. - För ali visa och ytterligare utreda behofvet deraf, alt den blifvande lagen äfven omfattar de nuvar. bankerna, anhåller jag att få anföra några omständigheter. Den lörsta frågan, på sätt jag redan nämnt, är rättigheten att utgifva sedlar. De författningar, som hittills funnits, och hvilka förbjuda lifgifvande! af creditsedlar, äro af mig omnämnda. Dessa äro införda i lagsamlingarna och hufva egenskap af allmän lag Nu äro flera andra författningar utfärdade, hvilka hafva sammanhang härmed, och hvilka äfven såsom allmän lag tillkommit. Den i3 Juli 1818 sanclionerade K. M. på rikssalen tvänne af R. St. beslutade lagförslag: det ena om förbud emot lifgifvande af tryckta och graverade invigningar, ställda på enskild man; det andra, innehållande förbud emot handskrifna assignationers utgifvande af enskilde personer, till mindre belopp, än 100 r:dr b;CO. Begge dessa lagförslag blefvo af K. M. sanctionerade. Om man nu frågar—b vad är beskaffenheten af en creditsedel? —så kan viii ingen neka, att den till sitt innehåll visserligen är en skuldsedel; men hvar och en finner tillika, att den ej uppkommit såsom andra skuldsedlar, genom leornad försträckning, utan den utgifves af banken såsom ett lån, och skall af banken vid uppvisandet infrias. Den är således en af banken utgifven invisning på banken sjelf. Nu har man förbjudit en person att utgifva en trvckt eller graverad invisning på en annan, och detta bar utgjort föremål för Konungs och Ständers gemensamma lagstiftning. Det synes då ej vara conseqvent att säga, att frågan, huruvida man må utgifva en invisning på sig sjelf, är föremål för samma lagstiftning.
Den väsentliga skillnaden skulle nemligen vara den att, då för brottets fullbordan i berörde § fordras, att man bedragit sig till gods eller penningar eller tillskyndat annan förlust deraf, är det, genom handling, uppenbarade uppsåtet att bedraga i de särskilda fall, som uppräknas i 23 §, tillfyllestgörande. Men det har dock blifvit ifrågastäldt, huruvida alla dessa fall bordt här upptagas. Så har man förmenat, bland annat, att de i 3:dje och 4:de momenten omnämnda handlingar, att utsätta falsk pant samt att under falskt sken af köp, gåfva eller annat aftal egendom sig afhända, för att förekomma utmätning eller eljest hindra annan att göra sin rätt till egendomen gällande, rätteligen vore att hänföra under kategorien »annan oredlighet»; men härutinnan har Utskottet ej gifvit handlingarne annan karakter, än de i gällande lagstiftning ega. Att utsätta falsk pant stämplas redan i 10 Kap. 5 § Handels-balken såsom bedrägeri; Och den, hvilken under falskt sken af köp, gåfva eller annan afhandling till borgenärers förfång afhändt sig egendom skall, efter Konkurs-lagens 43 § staffas såsom bedragare. Att sistnämnda lag-bud har afseende på den händelse då konkurs inträffat, är emellertid sant; men handlingens beskaffenhet är likväl i nu förutsatta fall enahanda, om än omständigheterna medgifva olikhet i bestraffning; och då den, som för erhållande af lån, utsätter falsk pant, ådagalägger ett uppsåt att, genom sanningens vanställande, bedraga sig till annans egendom, samt Utskottet således för sitt förslag i denna del bar stöd så väl i sakförhållandet, som i närvarande lagstiftning, anser sig Utskottet äfven böra vidhålla samma förslag. Deremot instämmer Utskottet i yrkandet, att hvad i 6 mom. stadgas må göras till föremål för en särskild §. Den gerning, hvarpå detta mom. har afseende, är visserligen bedräglig, och den innebär så mycket svek, att den till straffbarhet ingalunda kan anses ringare, än de brott, som i öfriga momenten omtalas; men den skiljer sig dock i någon mån, med hänseende till sättet, från de andra.
Uppå hemställan befallde Kongl. Majit, att en Bataillon af Södermanlands Regemente den 19 och 20 skulle återvända. I Skrifvelse den 8 April 1840 har tillförordnade Hof-Canzleren upplyst, det han från Hans Excellens General-Adjutanten för Arméen erhållit den upplysning, att samtlige så indeldte som värfvade trupper, hvilka under sommaren 1838 varit förlagde i Hufvudstaden och jemväl till en ringa del å Ladugårdsgärdet, efter vanligheten, stått under Öfver-Commendantens för Stockholms Garnizon directa befäl; att inga serskildta General-Ordres, om hvad af dessa trupper vid de då förefallne utomordentliga uppträden bordt iakttagas, blifvit utfärdade, och att således inga i commandomål förda protocoll finnas, rörande detta ämne. Den 3 Juli 1834 föredrogs inför Kongl. Majit Svenska Academiens begäran att, emot en årlig ersättning af 3200 Ridr Bico, få till Styrelsen öfverlemna sitt på utgifningen af Postoch Inrikes Tidningar erhållna privilegium, af hvars begagnande Academien, på anförde skäl, ansåg sig numera icke kunna erhålla säker och stadgad inkomst. Ehuru Föredraganden och Statsrådets ledamöter ä) ansågo olämp - h) Tit. v.
Tydligtvis går en insändare helst till den tidning, som förfäktar hans egna åsigter och talar till hans egna meningsvänner; men der någon insändare af en eller annan anledning velat vända sig till ett annorlunda qvalificeradt organ, ha pressens män i alla tider och icke minst i Sverige ansett det som ett af de oundgängligaste momenten i det fria meningsbytet, att en sådan insändares ord, förutsatt naturligtvis att de varit affattade i en anständig form, icke skulle undertryckas endast på grund af den i dem nedlagda åsigten, all den stund ju första * regeln i allt meningsbyte bjuder, att hvarje åsigt iär gälla för hvad den kan, intill dess den blifvit vederlagd med andrå och bättre åsigter. Den, som i diskussionen, sarskildt den offentliga, handlar på annat sätt och helt enkelt undertrycker motsidans argument, anses deremot göra sig saker till väld, 1 hvilket, när han sjelf är målsman för motsidans argument, blir liktydigt med feghet. Men att, om äfven i förtäckta ordalag, beskylla hela den Öfriga svenska pressen för ett sådant handlingssätt är helt enkelt oärlighet. Våra svenska pressorgan hafva i alla tider vetat att som en regel vakta sig för detta intrång på den yttrandefrihet, de äro angelägna att kunna häfda som den dyrbaraste rättighet för sig sjelfva. På det sättet handla de * också fortfarande, alla — utom Aftonbladet. Eller hvarför har man gång efter annan fått i A. B: s » breflåda » läsa uppmaningar till insändare att återhemta uppsatser, som desse förmodligen inlemnat i hopp om den der utlofvade efterföljelsen af det engelska verldsbladets mera fördomsfria traditioner?
Majit föreslog att det å Riks-staten uppförda anslag för salpeter-uppköp skulle från sitt dåvarande belopp, 270,000 Ridr, nedsättas med 100,000 Ridr och sålunda upplagas till 170,000 Ridr, med vilkor att salpeter-fondens tillgångar orubbade bibehölles och räntan deraf finge användas till dithörande utgifters bestridande, yttrade Rikets då församlade Ständer, att, enär salpeter-fondens utgifter för allönings-, pensionsoch transport-kostnader m. m. under åren 1854—1857 i me - Eapeditions-IJIsko!Iets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 133. 29 deltal årligen öfverskjutii dess ränteinkomster endast med omkring 19,000 Ridr, och dessa utgifter icke kunde antagas framdeles komma ali uppgå lill högre belopp, ulan snarare förmodades komma att, i män af minskadt salpeter-uppköp, nedgå, samt lill del uppgifna ärliga beholvet af omkring 2,000 centner salpeter för tillverkningen af krigskrul skulle, efter 45 Ridr för cenlnern, erfordras ett belopp af 90,000 Ridr, men hvad derutöfver levererades komma alt för salpeterfondens räkning försäljas, syntes fondens utgifter, utöfver ränteinkomsternas belopp, icke kunna uppgå lill högre summa än omkring 109,000 R:dr årligen, hvadan berörda anslag, med afseende härå, af Rikets Ständer bestämdes i rundt tal till 110,000 R:dr. Enligt hvad E. K.
De förra straffas med högst 200 D:r och ärans förlust, de senare deremot med lifvets. Så vidt det varit möjligt har man, i afseende på de höga Personer, hvilka nämnas i 5 Cap. 1 §. M. B., äfven iakttagit en sådan skilnad: physiskt våld å desamma straffas med förlust af högra handen, lifvet och egendom jemte stegel, men å lasteligt tal har endast simpelt dödsstraff blifvit utsatt. Den stora skilnad, som finnes emellan båda desse slags brott synes hafva blifvit förbisedd af dem, hvilka funnit det vara inconseqvent, att straffa den som talar lasteliga om Konungen, med tio års fästning, då den, hvilken anfaller en Embetsman under utöfningen af sitt Embete, mister lifvet. Man har vidare ansett Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition stå i sirid med 60 Cap. 4 §• M. B. samt 3o Cap. 20 §. R. B. Dessa lagrum innehålla, att den, som af argt uppsåt om någon utsprider äreröriga rykten eller anklagar Hof-Rätten att hafva vrångvisliga dömt, skalf, i förra fallet, straffas med spö eller fängelse vid vatten och bröd efter omständigheterna, eller landsflykt, samt, i senare fallet, med det straff, som närmast är till dödsstraffet. Huruvida 10 års fästning må anses lindrigare eller svårare än landsflykt, torde vara svårt alt bestämma, enär sådant synes helt och hållet bero af individuela förhållanden och åsigter. Alt en stor del menniskor icke betrakta landsflykt såsom något svårt straff, är ganska säkert. Genom 22 Lcig-TJ tskoltets Betänkande N:o 165. insättande i fängelse inskränkes den menskliga friheten också vida mera än medelst förbudet att vistas inom ett visst territorium. Alt med det i 3o Cap. 20 §, R. B. omnämnde straff icke hör, som man velat påstå, förstås iifstidsfäslning och 4° Par spö, har redan blifvit anmärkt. Dermed menas troligen icke annat än högsta kroppsplikt, åtminstone lärer en sådan tolkning af berörde Lagrum öfverensstämma med praxis.
"Antingen skall ni, herr Enevald Fincke, komma genast med oss och hjelpa oss att köra bort Flemingen, eller ock veta vi att ni är en förrädare, som han, och då skall ni få sura fiskar. Hej, fort hit och följ med oss." "Aldrig", sade Enevald med afsky, "aldrig skall jag blanda mig med edert upproriska och blodsölade följe." "Slå ned honom, qväf hans arga mun." Med orden följde gerningen, Enevald slogs till marken och bands. Det vanliga förstörelseverket bedrefs med ifver. Somliga släpade samman hvad ätbart fanns och började äta; andra tyckte sig vara klokare och skyndade att först förse sig med hvad som af värde kunde finnas i huset; men just under det alla voro som ifrigast sysselsatta att på ett eller annat sätt sörja för sig, flammade redan lågan högt opp och bortjagade alla. En af de yngre klubbemännen hade roat sig med, att i förtid kasta eld i ett rum der blår var uppstapladt, utan att bry sig om huruvida detta kom olägligt för kamraterna. Innan kort stod huset i låga, och här var numera intet att göra. Bondhopen begaf sig bort åter, släpande med sig det härjade godsets egare. "Hvad skola vi göra med herr Enevald?" frågade Bengt Poutu. "Skjuta till måls på honom." "Kasta in honom i huset, i bästa brasan." "Stoppa ner honom under isen." Dessa och dylika förslag hördes från flere håll, men Bengt Poutu sade: "Vi kunna föra honom med oss, han måste hjelpa oss. Han har varit utrikes, och han förstår sig bättre på herrars funder, än vi bönder." "Tror du den ena korpen hackar ögat ur den andra", sade Illka, "bäst göra af med honom. Död hund biter ingen." "Grannar", sade Poutu till de närmast omgifvande, "jag börjar frukta att vi dock gjuta för mycket blod. Jag räds detta ej är rätta vägen att uträtta vårt lofliga verk. Nog kunde det gå af med mindre." "Det skall allt Svedjeklas svara före. Hej, inga mesar och harhjertan."
Jag N. N. hemma i N. N. utfäster mig härmed, att till Tullkammaren i N. stad (vederbörande tulltjensteman vid N. marknad) inom frenne (3) månader härefter erlägga belöpande införsels-tull för de under denna dag för min räkning till sistnämnde ort förpassade varor, eller att angifva dem till tullbehandling: Tjugu (20) skålpund spunnen tobak. Femtio (50) skålpund golfmatteväfnad af ull. Femtio (50) skålpund färgad, slät bomullsväfnad. Femtio (50) skålpund hvit dimity af bomull. Tjugufem (25) skålpund hvit piqué af bomull, samt Etthundrafemtio (150) skålpund kaffe. Tio (10) skålpund slät sidenväfnad, värde trehundratjugu (320) Riksdaler Banko. Tvåhundra (200) skålpund katrinplommon. Bevillnings-Utskottets Betänkande Art 6. 13 Tjugu (20) stycken äkta sjöskums-piphufvuden, vägande tre (3) skålpund. N. N. stad den N. N. (Vä borgen eger rum, tecknar löftesmannen): För uppfyllande af ofvanstående förbindelser, äfvensom för erläggande af de böter, hvartill N. N. gör sig skyldig, i händelse varorna icke inom den i §§ 17 och 18 af Kongl, förordningen den föreskrifna tid blifvit vid N. Tullkammare (tullstation) behörigen förtullade, eller angifne till upplag, ansvarar undertecknad såsom för egen skuld. N. N. den N. N. Litt. 15. Förteckning å Svenska och Norrska varor, för hvilka, ela de från ena lill andra riket sjöledes föras, afvelseller tillverknings-bevis icke erfordras. Aska. Bandstakar. Beck. Beckolja. Böcker. Dun. Fiskvaror, alla slag. Fjäder. Färgmossa. Kalk. Kimrök. Kopparstick. Kummin. Marmor, arbetad. Porfyr, arbetad. Pottaska. Soda.