Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huruvida fäderneslandet är gagnadt derigenom, att dess angelägenheter på sådant sätt behandlas, lemuar jag åt hvarje fördomsfri att bedöma. Hr Rosenblad har sagt, att Sverige i alla tider stått upprätt genom Representationen och ståndsfördelningen, oaktadt misstag af hvarjehanda anledn. ägt rum, och att t. o. m. sjelfva arans misstag blifvit godtgjorda genom den hos Ståndsrepresentationen inneboende styrkan. Delta motsäges af Svenska historien. En fortfarande strid emellan RiksStin om ståndsinteressen och emellan dem och Konungen om magtutöfningen utgör just Svenska historiens vitnesbörd i denna fråga; och då Hr Rosenblad påstår, att det är genom den fyrdelade Ståndsrepresentationen, som Sverige under dessa skiften stätt uppratt, säger jag, att vårt fädernesland stått upprätt, oaktadt och i trötts af dessa 4 Ständ. Må vi betrakta exemplet af en nation, hvars representation haft mycken likhet med vår. Den hade ej lyckan att hafva ett haf emellan sig och sin östra granne; men den har lika med oss varit försoffad i sina riksdagsformer och ligger nu blödande under despotismens ok. Dess ädlaste män äro nu pä utrikes ort, vända med ansigtet åt deras fädernesland för att först nu se, att det ej var i dessa ståndsförhållanden, hvarom man tvistade, som friheten låg. De inse nu, att deri låg förderfvet. Hade de emellan sig och sin granne haft ' >4 II. 5i Den »S Octoher e. m. en Östersjö, hade deras olycka någon längre tid blifvit uppskjuten. Detta är hvad jag har att svara Hr Rosenblad. Jag yrkar, att R. o. Ad. måtte taga denna fråga i noggrann! betraktande. Jag vet icke, huru tänkesätten här vilja yttra sig; men hvad jag vet är, att hvar och en, som kap öppna sin mun i denna fråga, bör göra det så, att Ståndet vet, hvar det har sin man. Jag ber, att R. o. Ad. matte påminna sig, att då jag i går hade äran uppläsa mitt yttrande och dervid uppgaf åtskilliga detailler, nämnde jag bestämdt, det jag väl visste, att R. o.
Hotagens Församling, om beviljande af vin och byggnadssäd åt. Se Slats-Utskollels Utlåtande N:o 73. Hudiksvall, om anslag till 2:ne lärare vid skolan uti. Se Slats-Utskoltets Utlåtande N:o 73. Hufvudbok, Riks-, Se Riks-Hufvudbok. Hufvud-Titlar, Riks-Statens, angående regleringen af utgiflerne under: — den Första. VI. B. 21, 25. A. 47. XI. JE. 245. — den Andra. VI. Å. & A. 90. B. 21, 25. A. 93. XI. E. 245. — den Fjerde. VI. Hult och Orebro, angående Jernväg emellan. Se Jernväg. Hundkreatur, om särskild skatt på egandet af sådane, dels för Stockholm, till understöd för Prins Carls uppfostrings-inrätlning för fattiga och vanvårdade barn, dels för rikets öfriga släder lill inrättandet och upprätthållande af dylika uppfostringsinrättningar i länen. II. 226. lil. R. 30. VI. B. 398. VII. 158. A. 160. Husaga, om upphörande af husbondes rätt att tilldela tjenstehjon. IX. B. 278. A. 347. Husbehofs-bränneri-medlen, om beräkning af. Se Beräkning. Husdjur, angående stiftande af en lag, som med straff belade misshandling af. I. R. 272. Hushagen, om upplåtelse åt staden Köping af en del utaf kronolägenheten. XI. B. 21. A. 104. Hushållning, skogs-. Se Skogshushållningen. Husie Församling, om afsöndring af kronan tillhörig jord till utvidgande af dess kyrkogård. Hvetlanda, Thomasoch Kullagårdarne, Pukslagareboställe, om dess utbyte mot Häradshöfdinge-bostället Repperda Dukagården. III. 384. R. 392. VI. B. 21. A. 27. E. 253.
Delta uppbördssätt upphörde, och hvad spanmälen beträffar, bestämde Carl XI spannmålsräntan till ett visst belopp för hvarje hemman i st. f., alt hvad, Kronan tillkom förut, räknades på åkern efter årets skörd, och denne Konung ville således icke att Staten skulle uppbära räntan af årets gröda, emedan Han ansåg förmånligare, att Staten hade sin bestämda inkomst, som kunde beräknas och direkte ingick till Statskassan, derefter Han vid indelningsverkets inrättande, disponerade en del Slatens räntor till arméen och öfrige embelsmanna-corpser. Vid sådant förhållande mäste man väl kunna säga, alt det icke är fråga om numera, alt dessa indelningsverket tillhörande räntor äro på vinst och förlust öfverlåtne till räntetagarne, ty de hafva blifvit lemnade i st. f. del fordna uppbördssättet, att pä åkern beräkna kronans ränta endast med undantag af Upsala akademie och några andra korporationer, hvilka ännu i denna stund äga rättighet att uppbära skatten pä vinst och förlust. Vidare har det blifvit yttradt, att då den fråga, som här förevarit blifvit af R. o. Ad. afslagen, nemi. räntornas indragning till Kronan, så skulle äfven frågan om eflergiften af forsellön till räntegifvarne hafva förfallit; Hvaremot Gr. Lagerbjelke yrkar, att just denna eftergift bör lemnäs samtlige räntegifvare på den grund, att likhet bör beredas i de skattdragandes skyldigheter. Det skulle kunna finnas någon rättsgrund för ett sådant påslående, såvida ersättning för Statsverket kunde erhållas, utan alt den behöfde tagas ur räntegifvarnes fickor, hvilket nu likväl icke kan ske. Vi behöfva icke, såsom Gr.
Husbonde behöfwer icke till Berednings Commitleen afgifwa Förteckning pa tjenstefolk och underhafvande, eller de personer för hwilka» Bewillning han answarar; Men deremot åligger honom att hos Berednings-Committöen anmäla och, pa salt angående Manfalsstrisningen är sörvrdnadt, uppqifwa hwad Embete och Tjenst han innehar, den lön och inkomst han derföre niujer, hwad Handels-, Fabrikseller annan Rörelse och Na, ring han idkar, samt hwilka Fastigheter eller kagen, heter hein ager eller under Arrende innehar: Hwarsörutan han bär a desi Fasta Egendom uppgifwa det warde, hwartill han anser den böra uppskattas. iz Mom. Den som pä en O-t idkat Naring e-er Rörelse, men under löpande äret flyttat den till annor Ort, hwarcst han sjelf sedermera är MmlalSstcifwen och bör tareras, ware pligtig alt strän Taxerings -Committeen i den Ort, der han nast förut warit boende, anskaffa och förete bested, huru han der dek föregående äret blifwit taxerad. i'4 Mom. Äga flere del i Egendom eller Rörelse, som under enskildt Bolag drifwes^ bör hwarje delägare sin lott eller andel särskildt uppgifwa, och derföre till Bewillninganses. r; Mom.
Det är icke rättvist Mine Hrr, det är icke ädelt eller klokt att från valrätt och valbarhet utestänga denna mängd af uplysta, af arbetande och gagnande medborgare, och på dessa grunder vägar jag påyrka en återremiss af Utskrs betänk, i denna del, under vördsam hemställan, att såsom Ståndets gemensamma tanke mätte antagas att, med bibehållande af förslagets grunder i öfrigt, valrätt och valbarhet mätte tillerkännas jemväl de ofrälse embetsman med Kongl, fullmakt, som icke innehafva jord. Hr Lagerhjelm anförde skriftligen: Den stora frågan har, säger Utsk., höjt sig till en fråga om allmänna politiska principer och förirrat sig i öfverdrifter och under ifvern har man glömt ideeruas verkställbarhet. Af Utsk:s yttrande längre fram (pag. 3) kan man antaga att personlighetsprincipen är den ena och Ståndseller klassvals-principen den andra, och det vore mycket uplysande att veta Utsk:s tankar om denna irring, dessa öfverdrifter. De skola, hoppas jag, erbjuda oss sjelfva upräuningen till en förmedlande npfattning af detta vigliga ämne. Jag frågar derföre: hvaruti beslår denna irring? Man synes lia glömt, säger Utsk. villkoren för dessa idéers verkställbarhet inom det verkliga lifvet. Att irriga idéer äro verkställbara, derpå lemnar oss likväl Frankrike lika beklagliga som Den 27 Maj f. m. 181 tydliga och ofia förnyade bevis; och hvad som är eller blir verkställbart i Sverige, det beror till icke ringa del på det sätt, hvarpå representalions-frågan behandlas; ty motsätter man sig ihärdigt all reform, då blifva ideer verkställbara, hvilka duka under genom ämnets rationella behandling. Mau behöfver icke kasta sin blick utöfver Fäderneslandets gränsor, för att finna behofvet af att tillrättavisa det irriga och inskränka det öfverdrifna i tänkesätten öfver just denna fråga. Men förgäfves har jag sökt efter Utsk:s egen princip.
Stockholm den 15 December 1862. lith. lill !t. St. Urat. 186S & 1863. 4 Sami. i Afd. 6 Häft. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Dec. 1862, kl. 2 e. m. ! c u - i*- >• (t : i ?<H Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers åren 1860, 1861 och 1862 församlade Revisorers berättelse om granskningen af de under Kongl. Kommers-kollegii förvaltning stullda fonder och medel. (R. A.) Stats-Utskottet, som från samtlige Riks-Stånden emotlagit remisser å nämnde från trycket utgifna oell bland Ståndens medlemmar Utdelade berättelser, får härmed afgifva sitt yttrande, angående de af Revisorerne afgifna framställningar, hvilka antingen påkalla Rikets Ständers beslut eller äro af den beskaffenhet, att Utskottet ansett desamma böra hos Rikets Ständer särskildt anmälas. l:o. Angående Manufaktur-diskont-fonden. För att åskådliggöra denna fonds ställning under hela den tidrymd förenämnda revisionsberättelser omfatta, får Utskottet här återgifva ett sammandrag al livad samma berättelser derom innehålla. Fondens behållning uppgick: vid 1857 års slut till R:dr 1,598,515: 54. » 1858 » » » » 1,617,775: 2. » 1860 » » » » 1,676,511: 77. deruti likväl inbegripas fondens osäkra fordringar, hvilka utgjorde: Bilt. till B. St. Fondens inkomster och utgifter hafva förhållit sig sålunda: Inkomster: Förnämligast bestående af räntor å utlånta medel År i 858. » 1859 » » 2,400,000.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående den så kallade ollongäldcns upphörande. (I. A.) Sertan Rikets sednast församlade Ständer, i anledning af väckt fråga ont afskalfande af den s. k. oliongälden, hvilken erlägges för de svinkreatur, sorn på kronans ollonskogar emottagas, för att der betås, uti underdånig skrifvelse den 18 No veml) er 1840, anhållit, att, efter fullständig utredning af ämnet, vid nästkommande Riksdag mätte för Rikets Ständer framställas de förslag till förändringar i stadgandena angående oliongälden, hvilka af förhållandena kunde påkallas, har Kongl. Maj:t, uti en till Rikets Ständer den 5 sistlidne Augusti aflåten Nådig Proposition, (intagen under N:o 17 uti 1 Sami. 1 Aid. al Bihanget till Riks-Slåndens protocoll vid innevarande Riksdag), föreslagit, att, enär inom Irenne af de lyra Län, hvarifrån omförmälde afgäld utgått, eiler uti Malmöhus, Christianstads och Blekinge Län, numera icke funnes några kronoskogar, i och för hvilkas begagnande till bete ollongäld kunde erläggas, och då uti det återstående, eller Hallands Län, under de sistförllulne 25 åren dylik afgift endast tvänne gånger kunnat debiteras, nemligen år 1817, då den utgjort 182 R:dr 36 sk, och år 1835, då densamma uppgått till allenast 25 R:dr 36 sk., och för öfrigt ej eller derstädes torde kunna vidare påräknas, Rikets Ständer, med afseende å berörde omständigheter, måtte medgifva, alt ifrågavarande skattebidrag för framtiden upphörde. / Till besvarande af den från samtlige Riks-Sländen aflåtne remiss å högstberörde Nådiga Proposition får Stals-Utskottet anmäla, alt då, efter hvad de uti samma Proposition meddeldte upplysningar gifva vid handen, någon uppbörd af lörenämnde afgäld hädanefter icke torde ifrågakomma, och i allt fall med visshet lärer kunna antagas, att Slals-Verkcts inkomst Rik. till R.
D:o D:o 2,094 st» D:o Dso 5,231 aln. Dräll 4>5°° ^:o Kardor 541 duss. Lärft 23,282 aln. Ullstrumpor i»475 Par» Bomullstyger, diverse — 27,498 aln» Hårtäcken 485 st» Bolstervahr 20,150 aln. Valmar 66,465 d:o Ullvantar 712 par. Blaggarn eller väf, grof — 210 aln. Ulricehamns Förpassnings Tullkammare den 21 Febr. 1823. Locander, Tullskrifvare, Besv. osli Ekon. Utsk. Bet änkan den. gQi N:r 73. Ankom den 10 Maj ig23- Betänkande, i anledning af vacht fråga, om upphäfvande af böter för tillträdande Rusthållares underlåtenhet, att inom föreskrijven tid erlägga de till Wadstena KrigsmanshusCassa fastställda af gifter. Till Hederv. BondeStåndet har RiksdagsFullmägtigen från Östra Härad af Jönköpings Län, A. Sandsten, ingifvit ett Memoria!, deruti han yrkar upphäfvandet af Kongl. Förordningen af d. 4 Maj 1778, i det den ålägger Rusthållare 5 Rd:r. B.co böter, om de underlåta att, inom 5:ne Månader efter tillträdet af en Rusthållsdel, erlägga afgifterne till Vadstena KrigsmansCassa. Det skal! handt, att, under loppet af förlidet år, en Summa af 220 Pid. B:o blifvit 44 Rusthållare i Jönköpings Län affordrad, såsom böter för sådan uraktlåtenhet, hvilka böter sällan, skolat träfFa andra än den fattigare delen af Allmogen, som genom arf, giftermål eller andra orsaker tillträdt sämre Rusthållsdelar, och som dels af okunnighet och dels af brist på tillgångar uraklåtit denna skyldighet inom de 3:ne första Månaderna efter tillträder.
S. D. Föredrogs ånyo och godkundes Itanko Utskottets Utlåtande, N:o 49, i anledning af Riks-ståndens återremisser af Utlåtandet. N:o 14, öfver Kongl. Maj:ts nådiga Proposition och inkomne motioner, angående decimal-systemets tillämpning på rikets mynt. Från Heden. Bonde-Ståndet. S. D. Vid föredragning af Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 49, i anledning af Riks ståndens återremisser af Utlåtandet, N:o 14, öfver Kongl. Majlis nådiga Proposition och inkomne motioner, angående decimal-systemets tillämpning å rikets mynt, vidblef Ståndet, beträffande l:a punkten, deruti Utskottet hemställt, att decimal-systemet må i afseende å rikets mynt tillämpas, sitt förut i ämnet fattade beslut och lade Utlåtandet i denna del till haindl in g ar ne; äfvensom, i afseende å 7:e punkten, med förslag, att, efter det nya systemets verkställighet, all offentlig räkenskap må föras i två kolumner, Riksdaler och Ore, med undvikande af alla brutna tal, så att, hvad som understege ett halft öre, uteslutes, men då det uppginge till ett halft öre eller derutöfver, för ett öre utföras, Ståndet för sin del antog och godkände den förändring Höglofl.
Vid sistlidne riksdag, då framställning i förstnämnda syfte gjordes, förklarade Rikets Ständer, i likhet med hvad dåvarande Stats-Utskott tillstyrkt, sig höra fasthålla den ditintills följda grundsats, att folkskoleväsendets fullständiga ordnande hvar - 100 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 139. ken kan eller bör åstadkommas endast på Statsverkets bekostnad, utan att endast bidrag härtill må af Staten lemnäs, men i öfrigt ankomma på vederbörande kommuner att med egna medel tillvägabringa en tidsenlig utveckling af folkskolorna. Än mindre skäl att göra en så genomgripande förändring i det hittills följda systemet förefinnes nu, sedan ytterligare tre år förflutit under fortsatt tillämpning af samma grundsats. En sådan förändring skulle ock helt och hållet rubba de anordningar, som förut vidtagits till folkbildningens befrämjande. Enligt hvad af de till Eckiesistik-departementet inkomna uppgifter kunnat inhemta?, utgöra de bidrag, som för närvarande, under förbehåll af Statens tillskott, af församlingarne utgå till folkundervisningens befrämjande, eli belopp af 258,000 R:dr. Dessa medel skulle, om de anslagna statsmedlen icke längre efter bestämda grunder användes, utan i stället fördelades efter folkmängden, uppoffras. Hela den tillökade kostnaden för folkskolorna skulle komma att drabba Staten och den hittills följda grundsats, att det är kommunens pligt alt underhålla sin folkskola, upphäfvas. Vidare skulle genom ett sådant utdelande af anslaget efter folkmängden, Staten fråntagas all pröfningsrätt öfver statsbidragets behöflighet och tillräcklighet. Sålunda skulle kunna inträffa, att en del församlingar finge mer än tillräckliga tillgångar, under det andra kommo i verklig brist. En inom Utskottet uppgjord, detaljerad beräkning, på grund af de sistlidet år till Ecklesiastik-departementet inkomna uppgifter, har ock visat alt sådant verkligen skulle blifva förhållandet.
På grund af dessa skäl får jag vördsamt anhålla om bifall till Hr von Hartmansdorffs ifrågavar:de förslag. Den 30 Maj. 455 Efter först till bifall och derefter till åtérremiss å ifrågavar:de § framställde, med blandade Ja och Nej besvarade proposir, biet förnyad propos. till bifall å denna § framställd och besvarad med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg ja hafva härvid varit öfvervägande. Hr von Hartmansdorff: Jag hoppas att Hr Gr. o. Landtm, måtte bedomina svaren icke efter vissa rops höjd, utan efter rösternas antal. Då härefter §:n 108 förekom, anförde: Gr. af Ugglas: Vid föredragningen af 7lista §:n afslog R. o. Ad. det förslag, som Utsk. deruti gjort, för att ställa samma § i öfverensstämmelse med 108:de §:n. Då det nemi. var fråga om de hus, hvilka på lustställen eller andra dermed jemförliga mindre lägenheter blifvit upförde å landet, ansåg Utsk. att dessa hus borde beskattas i likhet med enahanda byggnader i städerna, och att, då för dem blifvit stadgadt, att brandförsäkrings-värdet icke finge understigas, borde samma föreskrift äfven gälla för landet. Detta förslag är emellertid nu af R. o. Ad. afslaget, och jag förbehöll mig vid det tillfälle, då detta skedde, att, när 108:de §:n skulle till pröfning förekomma, få dervid framställa det yrkande, som jag ansåg blifva en följd af nyssnämnde beslut, nemi. att i 108:de §:n den förändring måtte göras, alt, i st. f. orden: ”skolande, i afseende på brandförsäkrade byggnader, minimum af värdet blifva det, hvartill hus eller byggnad blifvit uti allmänna inhemska Brandstodsbolag till försäkring antagne”, stadgandet i *71 ista §:n af den gamla Bevillnis-Förordnm måtte införas, eller att brandförsäkrings-värdet skall tjena till hufvudsaklig ledning.
Öfver dessa skorpioner upphäfde nu gaphalsarne ett förskräckligt verop, och de förbannade den stora stenen, som Frankrike hade att tacka för de giftiga skorpionerna, hvilka skulle bli en ny landsplåga för barn och barnabarn ... Och de lade de små odjuren i en ask och förde dem till poliskommissarien, som strax upptog förhör om tilldragelsen ... och några timmar derefter blefvo de arma små djuren afrättade ... Också när andens obelisker resas, kunna allehanda skorpioner komma i dagen, små giftiga djur, som kanske också härstamma från Egypten, och som snart dö och glömmas, medan det stora monumentet står kvar, upphöjdt och oförstörbart, beundradt af framtidens barn. Det är i sanning något underbart med denna Luxor-obelisk, som fransmännen hemtat från det gamla Mizraim, och stält upp som prydnad midt på denna hemska plats, der de den 21 jan. 1793 firade sin förfärliga brytning med det förflutna. Lättsinniga som de äro, fransmännen, ha de kanske här rest en minnessten, hvilken utalar sin förbannelse öfver hvar och en, som lägger hand på Pharaos heliga hufvud! Hvem tyder den stämma från urtiden, som talar ur dessa gamla hieroglyfer? Kanske innehålla de ingen förbannelse, utan ett recept för tidens sår! O, den som kunde läsa det! Den det blefve gifvet att uttala de läkande ord, som äro ingräfda här ... kanske står der skrifvet, hvar den fördolda källan porlar, ur hvilken menskligheten måste dricka för att kunna helas; hvar det hemliga lifsens vatten finnes, om hvilket ammorna ha berättat så mycket i våra gamla barnasagor, och efter hvilket vi nu smäkta som sjuka gubbar. — Hvar flyter detta lifsens vatten? Vi söka och söka ... Ack, det skall ännu dröja en god stund innan vi finna detta stora läkemedel; och intill den tiden kommer, ha vi ännu en lång sjukdomsperiod att genomgå, och allehanda kvacksalvare skola uppträda med huskurer, hvilka blott skola göra ondt värre.
Jag uppmanar den värde Motionären, att här 2 H. 22 338 Den 4 December e. m. uppgifva hvarest det handt, att man begärt 24 sk. för hvarje person, soir nämnts i ett vederhäftighets-betyg; åtminstone har det ej skett inom det Län jag bebor, hvarken af Domareeller Administrativa makten, Herr Rothlieb: I följd af denna uppmaning får jag upplysa, att så tillgått i Ydre härad af Östergöthland; äfvensom i närmast derintill belägne liärader. För öfrigt har jag uttryckligen förklarat, det olika åsigter och tydning af ExpeditionsTaxan gifvit mig anledning att väcka frågan. Herr Hjertas Gustaf: Jag bör ej förneka, att inom Rikets Ständers Bank anledningar kunna finnas dertill, att afgifterna för vederhäftighets-betyg olika beräknas; men jag tror, att vi icke böra vidröra sådane personliga förhållanden under offentliga discussioner, och anhåller derföre, att all fråga derom måtte upphöra. Mö bion är en har ju sjelf grundat sin Motion på tvetydigheten i Taxans föreskrift. För öfrigt bör jag yttra, att jag ännu äger det hopp, alt Rikets Ständer vid denna Riksdag måtte påbjuda upphörandet af så usla Credit-inrättningar, sorn fordra dylika bevis, för att kunna utlåna penningar. Det är väl det mest otjenliga, som kunnat uttänkas, att kasta en utlåning i händerne på Embetsman i orterne; ty det är onekligen dessa, mera än Discont-styrelsen, som be - Den 4 December e. m. slämma, genom betyget, bifallet till låneansökningen. Men skulle Rikets Ständer ej vid denna Riksdag, genom ändamålsenliga anstalter, bereda bättre Credit-bruk, utan nuvarande bruk, att i Stockholm bedomina hela Landets behof af och rättighet till Credit, ytterligare fortfara; önskade jag, att BevillningsUtskottet måtte vid Taxans uppsättande söka att bringa Domarens skyldighet så långt, att han äfven borde vitsorda underskrifternas rigtighet; ty nu har det blifvit en serskild industri bland Allmogen, att dels skrifva falska namn, och dels förneka underskrifterne.
Sedan, vid pröfning af Kongl. Majrts och Rikets Kammar-rätts den 19 April 1841 gifna utslag, angående den af Tullförvaltaren vid Tulluppbördsoch Kassörs-kontoret i Stockholm M• F. Finér åsamkade, och efter hans den 20 Mars 1857 inträffade död, yppade balans å de till Uppbördsoch Kassörs-kassorne för åren 1856 och 1857 hörande medel, fastställd, efter föregånaen utredning, till ett sammanräknadt belopp af 172,997 R:dr 3 sk. 5 r:st, men sedermera genom särskilda levereringar nedsatt till 125,644 R;dr 15 sk. 4 r:st. Kongl. Majit, genom dess Högsta Domstol, medelst utslag den 6 Maj 1843, ibland annat, ålagt Departements-chefen i General-Tull-Styrelsen, Kansli-rådet J. D. Valerius, att, näst efter förre Kontrollören vid bemälda styrelses Uppbörds-kontor Paul Middendorff och förre Kamereraren vid samma styrelses Kammar-kontor, Kammar-rätts-rådet J. Winroth, ej mindre betala den brist, som efter proportionerlig fördelning på kassor och år, uppstod å de 20,000 R:dr, hvilka under Valerii tjenstetid såsom Kameral-Repartements-Chef blifvit dels år 1856, dels ock år 1857 anordnade till Kassörs-kassan för bestridandet af 1856 ärs utgifter, och hvilken brist uppgår till 5,176 R:dr 58 sk. 8 r:st., än äfven ersätta 1857 års balans i Uppbörds-kassan, 7,643 R:dr 26 sk. 11 r:st. och i Kassörs-kassan 2,985 R:dr 9 sk.; tillsammans utgörande en summa af Tretton Tusen Åttahundrade Sju Riksdaler 26 sk. 7 rist. banko; — har Kongl. Majit, i anledning af Ivansli-rådet
363 dess andra sqvadron egde rum, enligt det af Indelnings-kommissionen, i stöd af dess instruktion, uppgjorda förslag, icke komme att grundas på egentlig rustning, som i rikets öfriga delar, utan på rotering sålunda, att två sammanlagda soldatrotar gemensamt holle kar! och häst, funné E. K. M:t i nåder skäligt att, med bifall till den af provinsens ombud vid knekte-kontraktets underskrifvande framställda och af dåvarande landshöfdingen i länet understödda begäran, för Sin del medgifva att, ehuru genom 20 §:n i nämnda kontrakt, de roteringsskyldige blifvit förbundne att nummerhästarne under mönstringar och möten underhålla, de dock borde från detta åliggande fritagas, under vilkor att hästarne under marschen lill och från möteseller raönstringsplatsen af dem underhållas; men som, i följd häraf, för hästarnes underhållande och sjukvård å sjelfva mötesoch mönstringsplatsen komme alt erfordras ett årligt anslag, uppgående, enligt från E. K. M:ts och Rikets Krigs-kollegium infordrad uträkning, för 200 nummerhästar under regementsoch 24 hästar under befäls-mötet, sammanlagdt til! 1,940 R:dr banko, hvartill någon disponibel tillgång icke förefunnes, ville E. K.