Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad ater beträffar det sednare yrkandet, eller att äldre inteckningar måtte, genom i behörig ordning beviljade Bancolån,' kunna in* frias, utan behof af föregående postposition, eller fastighetens fullkomliga gravarinnsfrihet, i den stund lånet sökes; så får BancoUtskot* tet meddela den upplysning, att sådan redan förut vid mångå tillfällen blifvit, i afseende på Bancölåns meddelande, iakttaget, och att in. gen svårighet möter för dyilika transactioner, då nemligen gravationsbevis^ styrker, att inteckningarne ej öfverstiga det Bancolans be» belopp sorn sökes, samt alla dessa inteckningar utan undantag blifva tiH infriande företedde; hvarigenom Banqtien följaktligen vid deras inlösen och dödande, Verkligen eger första iu* teckning i fastigheten. 5 ! Sedan Unde» öfver läggningen hos Hög» lofl. Ridderskapet och Adeln tvänne Ledamö* ter af BancoUtskottet instämt i den gemen» »amma tanka, att högsta lånebeloppet för ett 4 21». JBaricol-h&kötteis Betänk an deri. person borde förblifva, enligt Utskottets förslag vid 2Ö00 K:dr; men på så vida skiljaktiga grunder, att då den ena ansett ifrågavarande lån blifva si betungande, att de långt ifrån att understödja den mindre förmögne jordegaren, skulle påskydda hans undergång, emedan efterfrågan af silfver komme att ökas, ju större beloppet af dessa län blefve, hvarigenom räntan i sjelfva verket slutligen skulle blifva högre än den lagliga; och att således,’ på det att så litet som möjligt måtte af lånefonden komina att utgå, och anstalten så litet sorn möjligt skada landet, maximum ej borde få öfverstiga det föreslagna beloppet; den an-' dra ater yttrat, att då lån på så hilliga vilkor egentligen vore att anse som en skänk af Staten till afhjelpande af öfverklagad allmän förlägenhet eller penningenöd, borde en sådan förmån ej sträckas blott till ett ringa antal medborgare, genom summans utsättande till högre än saoo Eidr; har en värd Ledamot af Köglofl.
Ett praktiskt läroverk under namn av Medico-Chirurgiskt Institut har inrättats i huvudstaden. Lasarett och kuranstalter har förbättrats. Flera provinsialläkare har utbildats och en början är gjord till att utbilda präster, så att de kunna liksom läkare gå sina åhörare tillhanda. Allt detta har medfört att Kollegii-Medici behöver fler arbetande ledamöter och en förändrad form. Kollegium kan befrias från vissa göromål, som andra kan uträtta. Av denna anledning har Vi inrättat ett nytt Kollegium under namn av Sundhetskollegium. Det skall bestå av en preses, en vice preses, ett medicinalråd och 6 assessorer. De överläkare och professorer som ägt säte och stämma i KollegiumMedicum kommer att vara ledamöter av Sundhetskollegium så länge deras tid varar. Vi är sinnade att utfärda en instruktion för Vårt Sundhetskollegium. Stockholms slott den 27 januari 1813. CARL Kungörelse angående de för landtullsersättningens utgörande och fördelning fastställda grunder; Stockholm den 10 februari 1813. Den landtullsersättning, som beslutades vid förra riksdagen, 90.000 för städerna 30.000 för kvarn och saluaccis samt för landtull och husbehovsaccis 60.000 riksdaler skall gälla även hädanefter. I Stockholm, Göteborg och Karlskrona skall mantalspengar utgå istället för kvarntull och saluaccisen. Accis kommer att tas ut av särskilda näringar och hantverk. Städernas innevånare har rätt att själva enas om en annan fördelningsgrund. Då Vi inte varit ense med ständerna i hur fördelningen skall ske och beskattning slår ojämnt har Vi anmärkt på detta. Stockholms slott den 10 februari 1813. CARL. Avskrift (handlar om salpeter). Stockholm den 12 februari 1813. Rikets ständer har vid senaste riksdag gjort framställning, att nödvändiga anstalter görs för att säkra den inhemska tillgången på salpeter, som är oumbärlig för kruttillverkningen. Den förlust som Vi måst vidkännas, när Vi köpt varan utomlands och varje hemman har fått betala en avgift i pengar., måste för framtiden avvärjas.
Om man nemligen betraktade ifrågakomne §:s ordalydelse och derjemte toge i öfvervägande, att Rikets Ständer, vid afgifvande af underdånigt förslag till författningen, med ogillande af vederbörligt Utskotts hemställan, att bevillning skulle utgöra enda grunden för rösträtts beräknande, i stället antagit ofvanberörde grunder, eller hemmantal, der det funnes åsatt, och, der sådant ej funnes^ bevillning, evalverad till hemmantal, så skulle, derest den sålunda vidtagna förändringen ansåges innebära något annat, än hvad sistnämnde Utskott föreslagit, icke någon tvekan kunna uppstå derom, att i författningen afsåges, det rösträtt icke finge efter båda grunderna på en gång ulölvas, helst i annat fall rösti ätligheten skulle komma att i sjelfva verket beräknas på det föreslagna, af Stäuderua förkastade sättet; dels alt, derest det i Betänkandet föreslagna förändrade stadgandet komme alt godkännas, sådant skulle, enär fattigvårds-afgift i vissa fall, och, på åtskilliga orter, äfven andra ulskylder ulgingo efter grunden för rösträtt i sockenstämma, leda till ett öfverdrifvet betungande i delta afseende för emhetsoch tjenstemän, hvilka hade boställen på landet, så mycket mera obehörigt, som embetsoch tjenstemännen i allmänhet voro jemförelsevis högt beskattade, samt tillika medföra betänkliga följder så till vida, att, vid afgörandet af kommunala angelägenheter, ej mindre embetsoch tjenstemän, än älven innehafvare af fabriks-inrättning eller annan rörelse skulle beredas en med det allmännas fördel icke förenlig öfvervigt emot dem, som endast innehade jord, eller allmogen; och dels slutligen att, om, såsom Utskottet föreslagit, rösträtt skulle ega rum och, såsom följd deraf, fattig vårds-bidrag i vissa fall utgå efter både hemmantal och bevillning för lön eller rörelse, rättvisan fordradp, att hemmansegare i allmänhet, enär äfven desse erlade bevillning, likaledes borde rösta i sockenstämma och skatta lill fattigvården efter båda grunderna.
Evigt som vi svuro en gång att älska hvarann'! FRIHERRINNAN. Så illa att nödgas svära sådant! 45 BARONEN. Hvarför det? Det är ju alltid ett band, sådant det är. FRIHERRINNAN. Jag tålde inga band. BARONEN. Tror du det blifvit bättre, om vi icke bundit oss? FRIHERRINNAN. Ja, för mig. BARONEN. Jag undrar det! Då hade du icke haft några band på mig. FRIHERRINNAN. Och inte du på mig. BARONEN. Så hade det blifvit lika mycket som ett förkortadt bråk. Alltså: icke lagens fel, icke vårt fel, icke andras fel! Och ändå få vi bära skulden! (Länsman nalkas.) Så! Nu är domen fallen. Farväl, Hélène! FRIHERRINNAN. Farväl! Axel! BARONEN. Det är svårt att skiljas! Och omöjligt att lefva tillsammans. Men striden är slut i alla fall! FRIHERRINNAN. Om den vore! Jag fruktar att den börjar nu! LÄNSMAN. Parterna afträda medan rätten förhandlar! 46 FRIHERRINNAN. Axel! Ett ord innan det blir för sent! Det är ju möjligt att man ta'r barnet från oss båda! Åk därför hem och för gossen till din mor, så fly vi sedan bort, långt bort! BARONEN. Jag tror du vill narra mig igen! FRIHERRINNAN. Nej, det vill jag inte. Jag tänker inte på dig mera, inte på mig eller min hämnd. Rädda barnet bara! Hör du! Gör det! BARONEN. Jag skall göra det! Men om du bedragit mig! Lika godt: jag skall göra det! (Ut hastigt.) (Friherrinnan ut genom fonden.) Fjortonde scenen. NÄMNDEN och HÄRADSHÖFDINGEN (in, på sina platser). HÄRADSHÖFDINGEN. Då nu saken är slutbehandlad, ber jag nämnden yttra sina meningar, innan dom faller.
Utskottet får, efter företagen behörig granskning af det insända Projectet, i anledning häraf meddela det vördsamma Utlåtande, att som Kgl. Maj:t i Nåder uppdragit och anbefallt vissa Comiterade, att öfverse och granska Landtmäterisamt Storoch Enskiftes-Författningarna i allmänhet och underdånigt förslag till deras vidare fullkomnande till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifva, hvartill äfven Landtmätare-Taxan hufvudsakligen hörer; samt Förste Landtmätaren Åkerbloms project dessutom icke innefattar sådan kännedom om Landtmäte'iet i allmänhet eller så stor tydlighet, som erfordras, att, å ena sidan, hindra egennyttiga Landtmätare att oskäligt betunga Jordbrukare, men, å den andra, så afpassa arfvode!, att Landtmätaren må kunna räkna på nödtorftig bergning, samt skickliga ämnen derigenom lockas till Landtmäteri-Staten; alltså kan Utskottet, för sin del , icke tillstyrka bifall till Herr Friherre Wrangels härom gjorda motion; men hvilket likväl till Eiksens Höglofl. Ständers vidare bepröfvande vördsamligen öfverlemnas. Stockholm den 15 Juli 1815. På Den 20 Juli. 1855 På Högloft. Biddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Al. Lantingshausen. På Vallöf!. BorgareStåndets Ledamöters vägnar And. fredin. På Llögv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar Bryn. Hesselgren. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Nils Mänsson. M. M. Rosbeck. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 20 Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den 20 — Vällofl. Borgare-Ståndet den 21 Hederv. Bonde-Ståndet den 20 Vördsamt' Memorial! Högvördiga Prest-Ståndet, Vällofl.
Herr Justitieombudsmannen förmälte, att, med afseende å innehållet af det Läkarebetyg, som från H. E. Herr Friherre Stjerneld inkommit, Herr Justitieombudsmannen icke hade något att påminna dervid, att Hans Excellens vid detta tillfälle vore genom Ombud tillstädes, äfvensom Herr Justitieombudsmannen medgåfve, det Herr Friherre Gyllenhaal, på grund af den fullmakt, han företett, finge nu iakttaga Herr Grefve Hårds rätt. Derjemte uppläste och ingaf Herr Justitieombudsmannen ett skriftligt anförande, innefattande tillägg till och förklaring af hvad Herr Justitieombudsmannen andragit i det den 11 af innevarande månad ingifne anmärkningsmemorial till ansökningen Lit. F och första punkten deraf. 87 Sedan H. E. Herr Grefve Löwenhjelm fått emottaga duplett-exemplaren af Herr JustitieOmbudsmannens anmärkningsmemorial, samt ej mindre Hans Excellens än öfrige tillstädesvarande Svarander och Herr KommersRådet Rosenblad, å H. E. Herr Grefve Rosenblads vägnar, undfått hvar sitt tryckta exemplar af samma memorial, äfvensom Herr StatsRådet Ih re, Herr Friherre Gyllenhaal och Herr KansliRådet Ulfsparre serskilda exemplar för att tillställas H. E. Herr Friherre Stjerneld, Herr Grefve Hård och Herr f. d. StatsSekreteraren Danckwardt, så förständigades Parterne, att RiksRätten åter sammanträder Måndagen den 29 nästkommande Mars, kl. 10 förmiddagen, då Parterne åter borde sig infinna, och Svaranderne, öfver hvad anmärkt blifvit, afgifva förklaring. Afträdde. Efter det RiksRätten, på anmälan, att Herr Justitieombudsmannen begärt del af RiksRättens Protokoll, förklarat, att hinder icke mötte för Protokollernas extraderande i den mån de blefvo justerade, åtskiljdes RiksRättens Herrar Ledamöter kl. i 1 på dagen.
Att binda näsduken om såret för att hämma blodet och sedan taga gossen på sina skuldror och bära honom in till staden, var något, som föll alldeles af sig själft för Bengt. Han förde den sårade till närmaste fältskärsstuga, där såret blef tvättadt, en kompress pålagd och af badarmästaren föreskrifvet, att omslag af ättika och vatten skulle bytas om hvar halftimme. Därmed borde fortfaras i tio à tolf timmar, hvarefter förbandet skulle läggas på såret etc. Bengt frågade gossen hvar han bodde. Den lilla sårade pilten sade honom då, att hans bostad var långt borta på Majorna; att han varit sjuk, och att han gått ut för att tigga ihop till bröd åt modern och sin lilla syster. Han hade förgäfves begärt en almosa af de förbigående; den dagen ville man ej gifva honom något, hvarför han begifvit sig utanför staden för att i några af bondgårdarna däromkring försöka skaffa sig bröd. Han hade likväl blifvit så trött efter att ha gått ett stycke, att han icke orkat längre, utan slagit sig ned vid vägen. En herre kom ridande, under det han satt där. Gossen räckte ut handen och bad om en slant. Till svar härpå kastade ryttaren ett mynt åt honom, och i glädjen däröfver störtade den lille tiggaren fram helt nära hästen, som i detsamma gjorde en sats och gaf gossen ett slag med bakhofven, så att han tumlade till dikeskanten och därvid tappade slanten. Lille Pehr, detta var gossens namn, gret vid tanken på att han nu ändå icke hade något till bröd för sin stackars mor och lilla Greta. “Gråt icke,“ tröstade Bengt, “så skall jag nog laga, att du och din syster och mor få mat.“ Efter denna försäkran tog Bengt gossen, som af smärta och blodförlust icke orkade gå, åter upp på sin rygg och vandrade af med honom till Majorna. Ehuru lång till växten, var Bengt likväl icke särdeles stark. Bördan af Pehr blef också mycket tung, och vägen föreföll ganska lång, innan han hann fram; ty han måste hvila flera gånger. Ändtligen var han vid målet. Ett ögonblick stod den trettonårige Bengt alldeles förstenad vid åsynen af det armod han hade framför sig.
Jus ti tiee-Ca nceller en Bergenschöld. Revisions-Secreleraren" Thuring föredrog i underdånighet Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Nyköpings Län underdåniga Memorial, af innehåll: att genom - Eil. till K. M. Nlidiga Propos. IV.o 65. 17 norn Kongl. Brefvet den 20 December 1737 bär Lagens stadgande i 42 Cap. 1 §. Missgernings-Balken blifvit sålunda förklaradt, att den som för hus-tjufnad ej förmår erlägga de dubbla ljufva-böterna, skall vidkännas dubbel kroppsplikt, så att den, som för bristande tillgång till böter, för annan stöld straffas med fyra par spö eller tre par ris, bör för lms-tjufnad slita åtta par spö eller sex par ris, och så vidare till högsta kroppsplikt; men då samma Nådiga Förklaringendastomtalar kroppsstraff af spö eller ris, ulan att nämna det andra , nästan mera för tjufnad brukliga slag af kropps-straff, nemligen fängelse vid vatten och bröd; och, vid tillämpning af Lagens stadgande i frågan om hustjufnad, böters förvandling lill sistberörde kropps-straff, olika förfares sålunda, att en del Domare bestämma graden af vattenoch bröd-straff efter det stulnas dubbla värde; hvaremot andre Domare, efter den i 5 Cap. 4 ■§• Straff-Balken stadgade grund, efter tjufnadens enkla värde, uträkna dagtalet för fängelse vid vatten och bröd , och sedermera fördubbla samma dagtal, hvarigenom den händelse blefve oundviklig, att den, sorn begått hus-tjufnad till värde af Bih. lill R. St, Fröt. 1828 och 1823. 1 Saini., 3 Band. testa Häftet. 2 18 Bil. till K. M. Nådiga Propos. N. o 65.
Sådant är i allmänhet fallet med de flesta moliverna, ty ofvan omnämnda författn. säger uti dess sista §, att författnrn ej egel' tillämpning på de klyfningar m. m., som egt rum före d. 1 November 1853, då samma författn.* skall träda i verkställighet. Det har således icke blifvit satt i fråga att förfaltn:n skall utöfva någon retroaktiv verkan på de jordafsöndringar, som redan egt rum, så vida de varit lagliga, ulan författn:n innehåller det uttryckliga stadgande, alt tillämpningen af densamma icke skall inträda förr än med den 1 Nov. sisth år, så att all efterräkning i den vägen är, såvidt jag förstår, undanröjd. I afseende på sjelfva saken är derom mycket laladt och skrifve!, men hvar och en, som vill besinna de egenheter, som förefinnas i vårt land, samt den erfarenhet, som andra länder i afseende på jordafsöndringen lemnat, måste dock medgifva att, med anledn. af vårt klimat, den korta tid på året, som jordarbetet måste försiggå m. m. d., är det nödvändigt att betydliga inskränkningar uti rättigheten att sönderstycka jorden här måste göra sig gällande. Afven uti andra länder, hvilka hafva ett bättre klimat, än vi, har jordstyckningen medfört olyckor. Huru mycket mer skall icke sådana infinna sig hos oss, som äro nödgade att upvärma de ruin vi bebo. Denna utgift, som är af ganska betydligt omfång, blir det ännu mer och i samma mån som skogarnes effekter förminskas. Tillvexten af bakstuguhjon på de Den 24 November. 179 ställen, eler hemmansklyfningen har fortgått i någon större skala, är också alldeles oerhörd. Jag har glömt medtaga en upgift rörande Malmöhus län, som är ganska uplysande i förevarande hänseende, och som på ett förskräckande sätt ådagalägger med hvilken hastighet den obesutna befolkningen växer, om den tillätes alt ulan all upsigt från samhällets sida välja en väg, som, utan tanke på framtiden, sorglöst belrädes.
Om man lika med Hr Lefren hoppas, att denna rörelse kommer i gång, så bör dels ett högre premium utfästas och dels räntan nedsättas. Men då min öfvertygelse är, alt man i alla fall icke lyckas att framkalla någon inrikes vexel-rörelse, så vidblifver jag milt instämmande i Frih. Stjernstedts reservation och yrkar återremiss. Gr. Mörner: Det är en olycka, alt raan understundom saknar ihärdighet att afvakta resultaterne af ett faltadt beslut. Då dessa resullater icke nog hastigt framkomma eller så fort man önskar, kastar man sig på en annan utväg. Jag befarar, att man i denna fråga är färdig, alf göra på samma sått. En kreditrörelse, som tagit en sned rigtning förändras icke så hastigt. Jag tror emedlertid, att man icke bör uphöra med experimenterandet med vexelrörelsen, och derföre förenar jag mig med dem, sora yrkat bifall å punkten. 5 H. 29 450 Den 16 April f. m. Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utsk. uti förevar:de punkt hemstält, ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade, det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Bifölls. 52:dra och 53:dje punkterne. Hr Åkerman: Jag anhåller vördsamt, att R. o. Ad. måtte återremittera båda desse punkter, emedan frågan om fonden för diskontrörelsen blifvit återremitterad, deraf en del ansetts böra öfvertlyttas till kreditivrörelsen, likasom en föreg:de punktt rör:de inrättandet af lånekontor i Wisby med thy åtföljande kredilivrörelse, jemväl blifvit af Ståndet återremitterad. Nyssnämnde punkter hafva nemi. sammanhang med de nu föredragne 52:dra och 53:dje punkterne, och böra alltså i ett sammanhang behandlas. Frih. Palmstjerna:
Som jag likväl icke ensam yrkat återremiss, hemställer jag, huruvida icke Hr Gr. o. Landtm, behagade inhemta, om äfven de öfriga ledamöterna afstå från återremiss; och skall det sedermera få bero på svaren å den propos., som derefter framställes, huruvida jag fortfar i min begäran om votering eller icke. IT. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, sedan Frih. Boye numera afstått från den begäran om votering rörande återremiss, hvilken han i anledn. af H. Ex:s sednast gjorda propos. framställt, ansåg IT. Ex. sig oförhindrad att nu göra hvilken som helst af de båda propos:r, som kunde komma i fråga. TI. Ex. framställde derefter propos. till bifall å LagTJtsk:s betänk. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarjemte votering begärdes af Hr Lefren och Frih. Boye. nH. 28 9.iS Den 6 Augusti e. m. Upplästes till justering och godkändes följande voteringspropostn: Den, som bifaller LagUtskts betänk. N:o 82 öfver väckta motioner om upphäfvande af kämnersrätter, lagmansrätter och riddaresynerätter, samt ändring eller upphäfvande af åtskilliga lagens rum, rör:de rätteg:sordn., voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Yinner nej, anses R. o. Ad. afslå LagUtsk:s ofvannämnde betänk. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer Ja — 33. Nej — 18. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 12 om natten. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Fredagen den 8 Augusti 1834* Plenum kl. 9 f. m. Hr Gyllenhaal, Carl, hade inlemnat följande: Kallad af angelägna embetsbestyr att återvända till Skaraborgs län, och osäker om eller huru snart jag kan blifva i tillfälle att mig vid riksdagen åter infinna, får jag bos E. Ex. Hr Gr. o.
Utsk, Utlåtande N‘.o i 26■ Herrär Tham, Volral k, o-ii Rothlieb, Avel Fredric, af innell *»11, alt det i to tid, <la fråga iu om sk.treer ne» tillökning, voie ;i 11< i t* tes olämpligt att beröfva »itai (igen och jord limka re eli mede! alt foi skaffa sig penningar lill betalande af desse skaller; att inställa lide af bränvjnsbräuningen, lika nied andie undantagslagar for niifi ilga ine, högst förderfligt inverkar på industrien, föranleda lagbrott neli skulle i niirvarainle tidpunkt vara en af de sämst valda steg, sinn kunde vidtagas, utan all fördef for någon, tito ta för sådäne, hvilka, i spendäliöii pä stegrade pi is, upphandlat bränvin i partier; att spanuifdsprodtieenltrne,så fänge ingen handel i stort med denna vara i* om land ef finnes, i och lör deras exislenee-, äro beroende af brånvinsbi änningnris fortfarande, li varförutan s [ian må len måste falla i vanpris, saint att skörden ingalunda är så eländig eller knapp, soln Motioiiaireu uppgifvit, enär linden ättelserrie från de fleste landsörter der! sa milian» stämma, att spanmalsafkasiniiigen, örn ej så gifvande sorn man vid början af Sommaren baft skäl alf hoppas, likväl i allmänhet är fullt medelmåitig och i vissa Lif 11 ymnigare än vanligt; hvarjemte Friherre Cederström, Jaeob, anrräi kt, der lian bet v i flade möjligheten för en individ, afl ega (ten noggranna kännedom 0111 tillståndet, att lian med tillbörlig säkerhet kunde heddina, huruvida någon inskränkning i Inäuvinsbräniiingen är lämplig, derom Kongl. Majit bäst vöre i tillfälle att, elter underrättelser frän Dess Befallningshafvande nili skördens beskaffenhet.
Hugger någon neder eller med vilja förderf var annans till prydnad eller lugn planterade träd, eller ock annan skogs plantering, den skall, utom skadeersättning, efter mätismanna ordom, samt de böter, hvartill han antingen efter serskildta lagakraftvunna vitesförbud, eller för åverkan å fruktbärande träd, kan hafva sig skyldig gjort, straffas med böter, beräknade för hvarje träd till 6 R-.dr 32 sk., eller med fängelse vid vatten och bröd, efter omständigheterne; och kommer, i händelse böter ddömas, men tillgång till dem saknas, deras fulla belopp att enligt lag förvandlas. Stockholm den 21 April 1840. Bih. till R. St. Reservationer. Af Herr -von Röök: ”Jag förenar mig med Höglofl. Lag-Utskoltet uti dess betänkande, det stockstraffet måtte upphöra, men deremot reserverar jag mig emot det förslag, Höglofl. Utskottets pluralitet beslutat, i stället för en söndags stockstraff" med en gren i handen, hvartill den person gjort sig förfallen, enligt 20 Capillet ii § Missgernings-Balken, Kongl. Förordningen den 3o April 1777 och Kongl. Förordningen om Skogarne i Riket den 1 Augusti i8o5 § 64, jemte böter för skogsåverkan, ersättning och serskilt 3 R:dr 16 sk., som hugger neder eller med vilja förderf var annans till prydnad eller lugn planterade trän, eller ock annan plantering af lefvande gärdesgårdar, nemligen att de sistnämnde böterne blott och allenast skulle fördubblas lill Sex R:dr 32 sk.
Majds nådiga framställning i förevarande afseende, samt i öfverensstämmelse härmed uti Gymnastiska Central-institutets nuvarande årsanslag bevilja en tillökning af endast 17,400 R:dr. Vidkommande sedermei-a den ifrågaställda förändringen af institutets nuvarande lokaler, så, enär de för detta ändamål föreslagna nyoch ombyggnader å institutets tomt synas vara ett nödvändigt vilkor för verkställandet af den ifrågasatta omorganisationen och utvidgningen af denna läroanstalt samt, enligt hvad vederbörande upplyst, platsen såväl i afseende å läge som utrymme befinnes lämplig och fullt användbar, och emot det uppgjorda kostnadsförslaget icke är något att erinra, hafva Rikets Ständer, med bifall till hvad E. K. Majit i detta hänseende äskat, å Riksgälds-kontoret anvisat ett belopp af 167,178 Ridr 84 öre till uppförande af åtskilliga ny.och ombyggnader på Gymnastiska Central-institutets tomt, i enlighet med den af Öfver-intendents-embetet uppgjorda, i E. K. Majits högstberörda nådiga Proposition omförmälda plan. 55:o Uti en till Rikets Ständer den 20 sistlidne Februari aflåten nådig Proposition förmäles, hurusom Ordföranden i Sundhets-kollegiuni, uti underdånigt memorial af den 14 Juli sistlidet år fästat E. K. Majits nådiga uppmärksamhet på det förhållande, att nämnda Kollegium, ehuru dess verksamhet, till följd af de i sednare tider stegrade fordringarne på allmänna helsö- och sjukvården, fått en allt större utsträckning och numera vore både till omfång och vigt fullt jemförlig med de öfriga förvaltande embetsverkens i riket, dock i afseende på ledamöternes och tjenstemännens aflöning icke vore med dessa embetsverk likstäldt.