Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får anhålla, att§§:na icke måtte behandlas i en sådan sammanblandning, som Gr. Liljencrants funnit lämplig, utan hvarje § särskildt afgöras i enlighet med den af R. o. Ad. beslutade och hittills följda föredragningsordningen, på det att icke R. o. Ad. måtte öfverraskas med att hafva fattat beslut i någon fråga, som icke är föremål för öfverläggning. — Således hafva vi nu endast att besluta, huruvida bränvinsskatten skall helt och hållet eller endast till hälften erläggas i förskott; och torde i följd deraf diskussionen nu böra inskränka sig till denna fråga. Frih. Raab, Adam Christian: Jag har sjelf vid 1853 års riksdag deltagit i utarbetandet af det förslag, hvarpå den nuvarande bränvinslagstiftningen hvilar; man ansåg sig då böra stadga, att skatten skulle erläggas i förskott, på det att icke alltför många skulle kasta sig på bränvinshandteringen. Detta stadgande är dock mycket betungande för bränvinstillverkaren, — ty han nödgas derigenom att mot hårda vilkor förskaffa sig de erforderliga pennmgarne i bankerna —, och bör derföre nu, sedan liberalare åsigter gjort sig gällande, borttagas. I 5:te §:n af Norska bränvinslagen, hvilken åberopats af dem, som vilja vara mest stränga mot bränvinshandteringen i Sverige, stadgas, att endast så mycket bränvin, som, enligt af Departementet åsatt pris, anses fullt betrygga Staten för att den skall utfå skatten 30 dagar efter terminens slut, skall undantagas och läggas på allmänt ställe inom lås och nyckel. Detta är praktiskt och klokt. Jag tror, att den medelväg, Utsk:t föreslagit, är mindre ändamålsenlig, emedan det torde komma att medföra mycket besvär för en kronolänsman att utöfva tillsyn öfver det deponerade bränvinet samt passa på, då det skall uttagas. Deremot anser jag Gr. De la Gardies förslag, att kontrollören skall qvarstadna på stället så länge något bränvin finnes deponeradt, mest lämpligt och betryggande, samt anhåller derföre om bifall till detsamma. Gr. Liljencrants: Jag ber att få förena mig med Frih. Cederström. H. V. 20 306 Den 14 Maj.
Ständer för sin del godkäuna grunderna för det af 1861 års Landtförsvars-komité afgifna förslås till Krigs O C5 C1 kollegii ombildning, enligt hvilket detta Kollegium skulle för O C7 ~ ö ändras till en Arméförvaltning, der ärendena efter sin olika art pröfvas och afgöras utaf särskilda af hvarandra oberoende afdelningen eller embeten under hvar sin ansvarige chef, i vissa mål allena beslutande, i vissa mål samfäldt med embetsledamöter; men att Rikets Ständer, som funnit svårighet för sig möta att ingå uti fullständig pröfning af förslagets enskildheter, ansett sig böra i underdånighet anhålla, dels att Kongl. Majit täcktes låta tillse att uti den nådiga O v O instruktion, som kan blifva för den nya Arméförvaltningen utfärdad, så noggrannt som möjligt skiljes emellan de ärenden, uti hvilka embets-chef må ega ensam beslutande rätt, och dem, hvilka böra genom omröstning afgöras, på det ingen tvekan må uppstå om sättet för hvarje förekommande måls behandling; dels att ändamålsenliga och betryggande kontroller i afseende på de under Krigs-kollegii disposition ställda medels och fonders förvaltning icke måtte saknas; — samt att Rikets Ständer medgifva, att, derest Kongl. Majit skulle finna skäligt att före nästa riksdag förordna om Krigskollegii förändring till en Arméförvaltning, det för Krigskollegii aflöning nu på Riks-staten uppförda anslag må för den nya Förvaltningen användas intill dess en definitiv stat kan i sådant afseende varda i behörig ordning antagen. Stockholm den 15 Oktober 1863. Reservation: af Herr A. W.
För öfrigt, som Arrendet genom Auction upp» drifwes efter Egendomens beskaffenhet till isikt högsta, twingas den blifwande Arrendatoren till jordens högsta möjliga odling för alt kunna ästadkomma Arrende-afgiften. Denna odling bör kunna wara werkställd inom de första io ären af Arrende-tiden, och de äterstäende 20 ären blifwa witzerligen tillräckliga att löna hanö odlingsflit. Dä är det icke oskäligt, att Kronan äter kommer till sin förwaltmngsrätt, och att Kronan genom ett nytt Arrende kommer till den inkomst af Lägenheten, som desi förbättrade stick och tidernas förändrade beskaffenhet kan medgifwa. För desia orsaker finner Stats. Utskottet Arrende-tiden ej böra öfwerstiqa 30 är. Wid Kungsgärdarnes klyfning har StatsUtskottet ansett icke böra förglömmas Kungsgärdarnes nu befintliga bestaffenhct, dä de säsom Lägenheter af sällan mindre än 5, men ofta wida större mantal swärligen kunna förmodas stafwa sä betydlig öppen jord, att de skulle kunna klyfwas i mindre delar än säsom Utskottet föreslagit, minst helt mantal, utan att hända skulle, antingen att alla Hemmans lotter» na erhölle allt för obetydlig öppen jord, eller att en del Hemmans-lvtter gingo alldeles miste om förut odlad jord. I begge händelserna blefwe följden densamma, nemligen att de föresiäende högst dryga odlingskostnaderne förenade med de oundgängliga kostnaderna till nybyggnad pä en Den iZ October. r6Z liten Hemmansdel, skulle sä afskräcka frän Arrendet deraf, att troligen icke nägon funné sin räkning wid art deruti ingä, utan försäkran om frihets är, i likhet med hwad som bestäs för andra nybyggen, hwilket icke är förenligt nied Kronans inlertsie, som ej bör äsidosättas. Lika skadligt i motsatt affeende anser Utskottet det blifwa, att läka Tunneland - talet af öppna äkerjorden bestämma klysningen.
Ei Domstol, synnerligast af en sä öfvervägande betydelse sorn Riks-rätten, bör icke allenast vara så sammansatt, , att den i möjligaste måtto innefattar både im sigte r och oväld, utan den bör ©cfc, för att vinna förtroende inför den allmänna opinionen, synas innehafva dessa för Domaren oumbärliga egenskaper. Det var derföre jag, vid detta ärendes behandling inom Utskottet, så envist vidhöll den tanken, att Riks-församlin een icke borde lemna tner än hälften af Riks-rättens ledamöter. Huru man än r> betraktar sake n, är Riksförsamlingen , genom sin delegation, Gransknings-Utskottet, den egentlige åklagaren i alla Riksrättsmål Detta missförhållande minskas väl till någon del derigenom, att ledamöterna i den nu föreslagna Riks-rätten böra benitas från den Andra Kammaren, då Gransknings-Utskottet deremot alltid utgår från den Första;: men detta anser jag icke tillräckligt att inför Nationen fulltyga, att oväld och lugn alltid ägt rum vid Riks-rätts-målens behandling och beslutens fattande Icke eller Enner jag det vara väl betänkt, att uti den Riks-rätt, som skall döma öfver Konungens Högsta Domstol, indraga Juris Professorer och Härads höfd inga r> Desse embetsmäns både theoretiska och praetiska insigt i juridiska ämnen underkänner jag visst icke; men de i Riks rätten förekommande ämnen äro icke alltid af rent juridisk halt. Jag förmodär derföre det icke vara* serdeles lämpligt och nyttigt att draga Herrar Professorer från det vetenskapliga lifvets lugn in i det politiska lifvets stormar; och hvad Herrar Domare på landet beträffar, torde de fleste, åtminstone de äldste, om hvilka* här egentligen är fråga, genom sina* ytterst trägna och mångåriga tjenste åligganden, hafva blifvit så skiljde* från bedömandet af dessa* djupare och mer Invecklade ärenden, att de troligen skulle finna sig föga hemmastadde i den nya Domarebefattning, man nu velat dem* tillägga.
All slags våg bör, då man deraf betjenar sig vid försäljning eller inköp, vara upphängd, antingen på an fot, eller i taket, eller annorstädes, men icke hållas i handen; i annat fall må på köparens om förhållandet gjorda och lagligen styrkta anmälan, säljarens redlighet inför rätta förklaras mifstänkt, XIII. Om anftallter till under/lid Jor fjuka eller bräckliga arbetare. 1. Till en Hospitalsinrättning för sjuka arbetare, och för att begrafva dem som dö meddellösa, skall i hvarje Stad och Socken en särskild Fond anläggas 2. Denna Fond bör efter hand tillskapas, genom en allmän besparingsafgift, som hvarje arbetare erlägger, tillika med sina Kronoutskylder. , 3. Denna Hospitalsinrättning skall i Städerne stå under Magistratens uppsigt, och förvaltas af en särkilt Direction, sorn utgöres af Borgmästaren såsom ordförande, Stadens Pastor, ProvinsLäkaren, om en sådan finnes, samt af tvenne Fabrikanter eller Handtverkare och s;ne af Magistraten dertill utsedde ar« Den ii April e, m, „ rv» betare; på landsbygden förvaltas denna Inrätta ning af Kyrkorådet. 4. De mera speciella anordningar, som angå denna Inrättning skola genom en särskilt För; x>rdning bostämmas. Under den 7 sistlidne Mars har Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagat till RiddarhusUtskottet remittera en af Friherre Boije, Ludvig, väckt motion, om utarbetande af en ny och förbättrad Riddarhusordning vid inne: varande Riksdag, dervid Herr Friherren begärt ändring och rättelse förnämligast i efterföljande sme omständigheter: 1:0. Att Bänkmansval måtte aldeles försvinna och Ridderskapet och Adeln förunnas den billiga ratt att sjelfve och omodelbarligen välja sine Electorer. 2:0.
Samt vidare att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla: att Kongl. Majit täcktes vidtaga de åtgärder, som Kongl. Majit finner lämpliga, på det att den sålunda bestämda grunden för utmyntningen afsilfvermynt ina varda antagen till myntfot i Norrige och Danmark, och att, om sådant sker, en gemensam benämning tillägges det lika beskaffade myntet; äfvensom att Kongl. Majit måtte bibehålla den nuvarande indelningen af myntets underafdelningar. Stockholm den 29 November 1862. A. Vt:. Björck. JW Af Herr Björck: Om nedsättning i tullen A hijdfrukter och annan lindring i afseende å deras förtvlhiing. Den direkta handeln med åtskilliga Medelhafshamnar befordras till väsendtlig del, om såsom lastfyllnad kunna medtagas sydfrukter Apelsiner, Citroner. Betraktade såsom en öfverflödsvara hafva dessa frukter likväl blifvit belagde med en tull, omkring ^gånger högre än äpplen och andra dylika frukter. Tullen ökas än ytterligare och ofta nog mångdubbelt derigenom, att det icke är tillåtet att vid tullbehandlingen från nederlag frånskilja de skadade och skämda frukterna, oaktadt icke sällan hälften eller mera öfvergått till förruttnelse och blifver utan allt värde. Af denna omständighet uppkommer en fördel för det närbelägna Köpenhamn, derifrån vid export till Sverige endast frisk frukt afsändes, sedan den skämda blifvit å nederlaget der frånskiljd.
Utskotten, som sålunda, efter upptagande af hvad till deras yttrande blifvit framståldt, först anfört sina allmänna åsigter af ämnet, och sedermera, under jemnförelse emellan de, af Utskotten upprättade och nu följaktige förslager, med det, eorn legat till hufvudsaklig grund för Utskottens handläggning, andragit Moliverna till de förra, åro icke oberedda på de olika omdömen , som en utarbetning af denna beskaffenhet skall blifya underkastad j omdömen , hvilka , i ett si 6j ZagUtskottéts BetAnkanitn.' grannlaga, och från olika synpuncter betraktadt åmne, icke kunde uteblifva, om ock Utskotten kunnat åt denna utarbetning gifva den grad af fulländning, som nu hvarken tid eller förmåga medgifvit. Yid ett billigt bedommande af Utskottens handläggning, torde dock afses det syftemål, Utskotten från början af ärendets handläggning för sig framställt, och sedermera oaflåtligen sökt följa, att nemligen heldre genom en billig bemedling förlika, än genom för långt utsträckta stridiga anspråk, förlänga de tvistigheter i förevarande åmne, hvilka, vid föregående Riksdagar förehafde, genom motsatte åsigter inom RiksStånden, förblifvit oafgjorde utan annat Resultat, ån söndrade tänkesätt och fortfarande oreda, medelst föråldrade författningar å ena, samt jemna undantag eller afvikelser derifrån å andra sidan. Med nämnde åsigter hafva Utskotten icke heller kunnat, åt de af enskilde Motionairer gjorde^ ehuru eljest förtjenstfull förslag, lemna allt det afseende, som vid deras framställning kan hafva varit påråknadt, så vida de antingen afsett en lika, och på enahandasått ordnad frihet till borgerliga Näringars utöfning i Stad och på Landet, eller ock, beståndet af nuvarande Skråförfatlningars, om icke hela innehåll, dock hufvudsakliga anda och syftning. Det år emellan desse stridige meningar, som Utskotten sökt en medelväg, genom bibehålla»- Lagutskottet! Betänkandtn.
Sedan 1830 är vid Philipsenska skolan arbeten. 47 Kongl. Uof-konsistorium, dels af särskilde direktioner och styrelser. Qs: § rB»: 050 qj -5 > 3 Utgifter. & 2 03 -t r~ s ro » J C 22. aida • CO 3 Afdeln. Rantebarande fonder. Inkomster. Liirarncs lönebelopp. Slockholm, värderad till 18,000 H:dr och för folkskolan är af församlingen inköpt en med'ärnrinna antagen och vid folkskolan en extra lärare och en lärarinna i hand - 48 Transport fj Ulrika Uleonora församling: Flickskola g) Hedvig (‘./eonora församling: Folkskola för gossar Folkskola för flickor i f landtvei ksskolan h) Adolf Fredriks församling: Folkskola flir gossar. ' Folkskola för flickor Barnhusskolan i) Kateket-skolorne 7) k) Kongl. Svea Lif-Gardes församlings skola I) Kongl. Lif-Gardcts till lliist församlings skola 8) m) Kongl. Andra LiI-Gardets och Kongl. Svea AiTilleri-regemenles gemensamma skola 9) ii) Skeppsholms församlings skolinrättningar o] Kalholska församlingens skola p) Tyska National-Lycéum q) Nya Elementar-skolan 10) Transport 7) Dessa skolor underhällas af sällskapet »Pro fide et Chrislianismo». År 1835 erhöll fonden en gäfva af Slotts9j Den uppgifne räntebärande fonden tillhör Kongl. Svea Artilleri-regemente siirhelhet. 10) Sedan Rikets Ständer är 1854 beviljat ett anslag af 50,000 R:dr banko lill 1853 i nåder bilällit att denna byggnad får uppföras på den Kongl. Majit och 49 as M Känlebarande fonder. Inkomster. Lärarnes lönebelopp. 7 Berättelse öfver Stochholms Stad för åren 185U—1855. so r) Vexel-undervis rings-sällskapets skol-inrättningar: 11) Transport Seminarium för folkskolelärare
Betänkande, i anledning af väckt motion om förbud för ulländningar att med handelsvaror kringresa i landet. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har blifvit öfverlemnad en af Riksdagsfullmäktige!! Jöns Persson från Blekinge Län inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion, uti hvilken motionären anfört, hurusom, medan stränga lagar blifvit stiftade till förekommande af missbruk med den Svenska gårdfarihandeln, så att, om dessa lagar behörigen handhades, öfverträdelser deremot icke gerna vore möjliga, utländningar ifrån Tyskland och särdeles ifrån Hamburg, hvilka årligen i stort antal inkomma i landet, tillätos på det mest öppna sätt utprångla sitt värdelösa kram, både på landsbyggden och i städerna; och har motionären vidare anfört, att desse krämare bestå af två slag, nemligen dels sådane, hvilka, vanligen inkomne till någon af de Skånska städerna, der de förskaffade sig pass till någon uppe i landet belägen ort, till fots genomströfva landet i alla möjliga rigtningar och derunder utsälja sina varor, hvarefter de återvända för att hemta nytt lager; dels ock af handelsexpeditör, hvilka ganska öppet resa från den ena staden lill den andra, för att äfven i de minsta qvantiteter afyttra sådana handelsvaror, som antingen äro till införsel förbjudna, eller ock belagde med hög tull, och hvilka varor derefter antingen af den Tyska handelsexpediten sjelf emot något honorarium till Riket insmugglas, eller ock, hvad som är vanligare, aflemnas på något ställe i Danska Staterna, hvarifrån de lättast kunna på oloflig väg införas; — allt till men för den ärlige köpmannen, hvilken, då han dels icke kan införskrifva de till införsel förbjudna varorna, dels nödsakas högt förtulla de öfriga, ej eller kan konkurrera i sådan handelsrörelse, hvarföre också, enligt motionärens förmenande, numera i de mindre stapelstäderne icke något bättre handelshus befattar sig med den så kallade manufaktur-handeln.
Under tiden uppkokas så mycket fruktättika, som behöfs för att täcka öfver bönorna, med litet socker, kanelbitar och nejlikor. Lagen bör kallna, innan den hälles öfver. På annat sätt utan socker: Bönorna, som kunna vara något större, rensas från trådarne, skäras i fyrkantiga bitar och saltas lagom i syltburken; ofyanpå lägges Esdragonoch gurkblad. Ättika kokas med pepparkorn och nejlikor och hälles het öfver bönorna. Krukan öfverbindes då ättikan kallnat. Före be gagnandet kokas de med silfversked upptagna bönorna i saltvatten, sköljas i kallt vatten och lagas som sallad med olja, ättika, peppar etc. Stenia. Hvarjehanda. För spenatälskare, hvilka dock tycka, att det är besvärligt och tidsödande att stå och hacka denna grönsak vill jag nämna, att min man uppmanade mig häromdagen att göra ett försök med att mala den förvällda spenaten på min lilla amerikanska köttkvarn. Det gick utmärkt bra; dock för att få den riktigt fin, bör den gå igenom två gånger, med denna upptäckt är min jungfru särdeles belåten, enär detta förfaringssätt fordrar endast en ringa bråkdel af förr använd tid. Stenia. Westbergs 3 prismedaljer; tillerkända J. S. Fry: &amp; Sons [1357] Husmödrar! koncentrerade, lättlösta Försöken Th. Winborg Cns i Stockholm tillverknngar af Concentrerad ' preparerad medels en särskild vetenskaplig metod, som g a - H ranterar fullkomlig upplösning och utvecklar eaeaons | | finaste arom. fl Ättika på flaskor för utspädning. Hufruddepot Senap, Soja, Sverige: Till en stor tekopp tages en half tesked cacao och en tesked strösocker, hvil^i? ket röres omkring, medan kokande vatten pågjutes. M j ö l k eller grädde samt mera) Jfm. ' socker tillsättes efter smak. jjvwj Den högsta grad af lättsmälthet hos denna utmärkta cacao framträder öfver^86 » traskande tydligt, da mjölk eller grädde tillsättes; cacaon kan emellertid älVen [drickas utan någondera tillsatsen.
En stmlc böjelse för ritoch målarekonsten visade sig s&amp; tidigt, att jag utan urskiljning. till stor förtret för föriildrar och syskon, klottrade öfverallt, i böcker, p&amp; bord och anclrn släta ytor, dels med penna, dels med krita, nålar eller saxar. Eiingrc fram i tiden, vid 10 ars ålder, började en stor kärlek till färgen göra sig gallande, och efter många, böner och suckar blef jag i i p i n n a af en ganska skral akvarellfärglåda, som förskaffade mig mi~igb: " lyclzsdiga stunder; siirskildt miiines jag med hvilken förtjnsiii~ig jag hälsade ett litet missöde, som hiinde mig d a jag en dag föll framstupa från en soffa och breckte det venstra liyckelbenet; nu måste jag hiills mig stilla och fick sitta hela dagen och måla, smartorua af fallet kändes icke. Mina föräldrar ägde det g m l a ga lördags magasinet&gt;, diir fiiilnos nfbildniiqm efter Rafaels kartonger, Murillos taflor m. fl., och jag blygdes ej att kopiera dem och fiirgliiggca kopiorna. Bland alla mins kara, slzolstuilier var dock ritningel1 det lcaraste; vid 1 2 års ålder koiii liingtan att få miila i oljct, men vågade jag icke öppet uttala den, det var blott fför tvenne skolkamrater jag biktade mina djiirfva tankar. - Dessa flickor voro döttrar af en milarerri~stare, de lofvade skaffa mig linolja; om jag köpte fiirg i kryddboden, så slculle vi rifva den, de skulle skaffa mig ta-flor att måla efter. Detta. skedde; så köptes Ijusockra, kimrök, cochnill, umbra. m. fl., detta refs i okokt linolja och målades med på skrifpapper. Me11 min förtviflan var stor nar deiina målning icke liknade de original jag fick låna för a t t eftcrbilda (landskap af Palkrante och studiehufvud af Westin).
Detta minskade skydd för linkulturen kan jag icke anse hvarken nödigt eller nyttigt, serdeles i en tid, då inom olika delar af landet man börjar - Bevillnings-Ulskoltels Betänkande, Jtfi 5. 81 jar söka gifva en allmännare utsträckning och en ökad fullkomlighet åt denna hushållsgren. Bränvin och sprit. Det hittills gällande förbudets borttagande för införsel af dessa artiklar, tillverkade af säd, potates och andra jordfrukter, skulle visserligen anses innebära föga risk för den inhemska tillverkningen, så vida den tullsats af 28 sk., som är föreslagen att blifva gällande efter den 1 Januari 1853, kunde antagas utgöra ett verkligt skydd. Då likväl både distilleradt och odistilleradt bränvin komme att lika tullbehandlas, kan man säkert förutse, att sådana konjunkturer ofta kunna inträffa, då landet kommer att ifrån Danmark och Tyskland förses med stora partier distilleradt bränvin, hvilket i sin mån skall öka den redan öfverklagade bränvinsfloden. Att all bränvinsbränning, som icke bedrifves fabriksmessigt, skulle i första rummet hafva känning af denna nya utländska införsel, är gifvet, och blef denna inflytelse välkommen för alla dem, som önska husbehofs-bränningens hastiga undergräfvande, men då jag anser, att en våldsam rubbning i ekonomiska bestående förhållanden icke är gynsam, äfven om det gäller en handtering, hvars ändamålsenlighet må af mången betviflas, utan snarare tror, att allt framåtskridande till en rationellare hushållning bör åstadkommas på den fria öfvertygelsens väg, har jag icke kunnat biträda Utskottets förslag i denna punkt. Likaså anser jag oriktigt att under en rubrik och med en gemensam tullsats sammanföra så många olikartade artiklar såsom rått och distilleradt bränvin, konjak, rumm och arrak, hvilka sinsemeU lan i varde stundom differera så högst betydligt. Jern. Att
Vid hvarje ändring af en slatsförfattn. bör man väl, likasom vid all annan förnuftig handling, i första rummet se på ändamålet. Ar detta af stor vigt och således angeläget att snart upnå, vore det, efter min tanka, illa beräknadt att låta det stå tillbaka för möjligen befintliga formella eller partiela brister, så framt nemi. icke dessa gjorde ändamålets upnående omöjligt. Är saken mera likgiltig, så kan tilläfventyrs afgörandet utan skada anstå, tills äfven formen blifvit nöjaktig. Huru förhåller det sig nu i dessa hänseenden med förevar-.de fråga? Afser den något ändamål af större vigt? Äro de deremot anmärkta bristerna verkligen för handen? Och om de finnas, äro de af beskaffenhet, alt sjelfva saken derför bör undanskjutas? Jag anhåller att efter min upfattning få i korthet besvara dessa frågor. Ingen nekar väl, att den monarkiska principen utgör en af grundpelarne för vårt samhällsskick. Då eventuella undantagssladganden finnas nödiga, mäste det derföre vara vigtigt, att tillse det styrelsesättet i dessa undantagsfall ldifver så litet afvikande som möjligt från denna princip. Det bar redan blifvit anmärkt, att vår nu gällande R. F. tillkommit under en tid. då det icke fanns någon annan af Kongl, huset på manliga sidan, än Konungan sjelf. Den form, som då gafs åt Interimsstyrelsen, eller StatsRådets kollektiva regering, var således naturligen närmast för band. Vid föreningen med Norge var för den uuionella Inlerims-styrelsen icke någon annan anslutningspunkt till Svenska Statsförfattmn, än hvad sålunda om StalsRåds-regeringen var stadgadt. Det var följaktligen icke annat val än att äfven å Norska sidan stöpa organisationen i samma form. Alt likväl denna form allt ifrån början befunnits mindre ändamålsenlig, bevisas af de förut åberopade updragen, som 1812 lemnades åt dåvande Kronprins och 1818 åt dåvande Arfprins, att med Kongl, makt och myndighet föra regeringen, då Konungen, och i sednare fallet, jemväl Kronprinsen hade sjukdoms förfall.
O. ^lmc^uist. Utdrag af protocollet, hället hos ^ZgwZrd. Prest-Ständet wid Urtima Riksdagen r Orebro den 26 Junti *812. S. D^oredrogs a nyo och bifölls Stats-Utffvt tets den 22 bennes pa Bordet lagde Betänkande, angående rätta förståndet af §:te punctcn uti Kongl. Majus Nådiga Förordning af den 2; Jan. i8n, rörande förökade afgifter till Wadstena KrigsmansHus-Catza. Ut supra. Lx krotocollo, js. U. ^.Im^uist. Ut - 892 Dcn 26 Junil. Utdra» afjZrsrscollet, hållet hos Högwörd. ^rest-Standet wid Urtima Riksdagen i (örebro den 26 Junit 1312. SD. ^'ter öfwerläggning om Constitukions-Urstöttets Zrn 22 dennes pa Bordet lagde Förslag till ny redactivn af de fyra första §. §. uti TryckfrihetsLaaen, dlcf samma Förstag af Prest, Scandet gilladt och antagit med följande ändringar: r:o Att tillagget Uti I §. 6 mom. anoamde de pa Namnsedelns tecknade wittnens Lörfattarealtswarighet, i händelse Författaren föttallolösr uteblifwer fran Swarvmal, i fragan vin Skriftens innehall, borde alldeles utgå; emedan Ståndet ansag det mara stridande emot ali wänlig och rättwis Lag princip, att wittnen stola iklädas Borgesmäns answar, samt dymedelst förwandlas till Censorer, en befattning, som oftast stulle öfwerstiga deras insigter. 2:0