Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig synes, att undantag härifrån måste göras i anseende till de så kallade Kameral-ärenderne , hvilka, genom vårt nu gällande beskattnjngssystem, blifvit med jordbruks-näringen sä nära förenade, att denna närings bestånd, till hufvudsaklig del, beror på Kameral-författningarnes tillämpning. Den rätt, som i Grundlagen blifvit nationen förbehållen, att beskatta sig sjelf, kan endast utöfvas i afseende på BevillnjngeD, 282 den nationens ombud bestämma. Handhafvandet af det invecklade Skattläggningsver* ket, på hvilket så många enskildes rätt beror, har således blifvit anförtrodt åt ämbetsmän , emedan nationens representanter icke kunna bestämma grundskatten , så vida ett eller liera hemman skola till godheten uppskattas och värderas. Kammar-Collegium har, som man vet, haft den förbindelsen, att hufvudsakligen afse Kronans inkomsters förökande. Härigenom skulle skattlaggnings-methoden någon gång kunna blifva sträng, och en hemmansegare erlägga så dryga utskylder , att han nästan mindre vore att betragta som sjelfegande, än som arrendator af en annans hemman. Om detta medgifves, vill häraf följa, att den skattläggning, som beror på ämbetsmäns åtgärder, icke så väl kan anförtros åt den myndighet , hvilken mest intresserar sig för ökade statsinkomster, som åt den , hvilken tillika är förbunden , att afse näringarnes trefnad , detta stora föremål för Konungs och Ständers gemensamma Omsorger. Finance-förvaltaren har ingen rättighet, att bestämma bevillningen, ty denna rättighet är Riksens Ständers ensak. På samma grund kan. efter mitt oförgripliga tycke, jordeboksväsendet , fastigheters skattläggning och fördelningen af de jorden tillhörande onera skiijas ifrån hans befattning och såsom hittills skett besörjas af Inrikes förvaltningen.
Årliga beloppet af hel pension för officerare, under-officerare och vederlikar bestämmes uti reglementet för Arméens-pensionskassa; årliga beloppet af hel pension för värfva dt manskap och för dem af indelt, som i följd af i tjensten erhållna kroppsskador blifva oförmögne att tjena, utgöres af: 40 r:dr för korporaler och vederhkar samt 30 r:dr för vice korporaler, soldater och vederlikar. Årliga beloppet åter af hel pension för det indelta manskapet (korporaler, vice korporaler och soldater) utgör under vanliga förhållanden 8 r:dr eller oförändradt samma belopp som nu utgår b'). För erhållande af hel pension efter1 innehafvande grad fordras att hafva innehaft samma grad i 2:ne år, i annat fall utgår pensionen efter näst inunder varande grad. Utan afseende pä tjensteliden, erhåller den hel pension, som kan bestyrka, att han under utöfning af sin tjenstebefattning genom blessyr förlorat synen eller någon lem (hand, arm, ben eller fot). a) Se Tab. 32. b) Då man tager i betraktande den vida trägnare tjenstgöring för värfvad än för indelt trupp, samt i öfrigt den hjelplösa belägenhet, hvaruti den värfvade soldaten vid afskedstagande! sig befinner, erhåller man en rättvis grund för bestämmandet af högre pension för det värfvade än för det indelta manskapet. De;n 7 December. Utan afseenden på tjenstetiden, bekommer den lialf pension, som under tjensteutöfning erhållit blessyrer eller ådragit sig bräckligheter, hvilka äro af den natur, att de förhindra qvarblifvandet i tjensten, och minska förmågan att sig försörja. Pension med anledn. af blessyr utgår alltid efter innehafvande grad, utan afseende på den lid graden innehafts. Anmälan om dylik af serskildt anvisade medel utgående pension bör ske innan man från tjensten afgått.
Borde då, på sätt Gr:n föreslagit, ett minimum af velande och egande hos hufvudmannen vara tillräckligt, för att utestänga hans talrika och kanske bättre qvalificerade ättemän ifrån att deltaga i valen? Gr. af Ugglas torde svara, att de kunna ju väljas; men det är och blir en stor skillnad, ty det är icke nog med att kunna väljas, när man ej får vara med om alt välja; det blefve i alla fall en ganska svag ersättning åt ältemänuen. För det andra synes icke heller den fördelning af distriklerna, som Hr Grin föreslagit, vara tillfredsställande. För att nu icke falla i för stor vidlyftighet medelst en utförligare kritik häraf, anhåller jag att få, såsom egen tanka, uptaga det amendement, som Hr Nils Tersmeden upläste vid det tillfälle, då det var fråga om att uptaga till pröfning Riddarh.Utsk:s vid denne Riksdag ingifna förslag till en valordning för R. o. Ad. Lika med Hr Tersmeden, finner jag Riddarh.Utskis förslag icke i detta hänseende tillfredsställande; men håller likväl Riddarh.Utsk. all räkning för den beredvillighet och 46 Den 1 Mars e. m. skyndsamhet, hvarmed Ulsk. sökte upfylla hvad Utsk. genom R. o. Ad:s beslut fick sig ålagdt; och jag tror tillika att Riddarh.Ulsk. gjorde R. o. Ad. en verklig tjenst genom framläggande af den uti Betänk, införda tabellen på antalet af Adelsmän inom hvarje län. Sådant är alltid en faktisk kunskap som för frågans bedömande är af värde; men för min del, ogillar jag helt och hållet att Utsk. icke velat insätta några qvalifikationer för de Adelsmän, hvilka valrältigbelen skulle tillkomma. Det är en af de mest öfverklagade olägenheterna af Adelns representation, att detta Stånd icke genom några sådana bestämmelser gifvit sina MedStånd och fäderneslandet någon garanti för det framtida värdet af sin politiska existens. R. o. Ad. torde tillåta mig alt upläsa det förslag, som jag nu har uptagit såsom milt eget, och som ursprungl. af Hr Tersmeden är afgifvet.
Efter att sålunda hafva till besvarande upptagit de skäl, hvilka uti Rikets Ständers ofvanberörda underdåniga skrifvelse blifvit andragna till stöd för ändring af ifrågavarande skattläggningsmethod, hade bemälde Kongl. Kollegium ansett sig jemväl böra utreda, om egorna och förmånerne för ett mantal i Westerbottens och Norrbottens län borde, med hänsigt till de för dessa län egendomliga förhållanden och vid jemförelse med skattläggnings-methoderne för andra län inom riket, upptagas högre, än förstnämnde method nu bestämmer. I sådant afseende hade Kongl. Kollegium i underdånighet insändt dels uppgift å egoförmånerne jemte grundräntan för ett helt mantal inom Gefleborgs, Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens län, enligt de för dessa län gällande skattläggnings-methoder, och dels uträkning å beloppet af den nya räntan för ett helt hemman inom hvartdera af berörda län, upprättad i öfverensstämmelse med föreskrifterna uti Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855.
De af Kongl. Maj;t för åren 1844 och 1845 fastställda stater upptaga följande utgifter: 1§44. 1845. Tvätt-och skurningskostnader, förslagsvis, 400: _ 400: Skrifmaterialier 50: 50: Summa 17,500: — —• 18,000: till bestridande hvaraf Kongl. Majit anvisat 14,000 R:dr för hvartdera året, att af Stats-Kontoret anordnas utaf Invalidhusfondens dit inflytande tillgångar, hvaremot fyllnaden, 3,500 R:dr för det förra och 4,000 R:dr för det sednare året, anvisats att utgå af de till detta belopp för slagsvis kalkylerade intressemedel å fondens under förvaltning af Invalid-inrättningens Direktion stående kapitaler. §. 2. Invalid-inrättningens personal utgjorde under revisionsåren 14 officerare, 7 underofficerare och 61 man, för hvilka underhållsoch öfriga kostnader uppgått år 1844 till 18,081: 44. 4. „ 1845 „ 19,070: 4. —, eller för 82 man, efter medelberäkning för håda åren, en årlig kostnad af 226 R:dr 25 sk. 9 rst. för hvarje person. §. 3. Vid inventering af säkerhetshandlingarne befanns allt i behörig ordning 21 — 162 — Allmänna Garnisons-Sjukhuset. Räkenskaperna, granskade i Kongl. Kammar-Rätten för år 1844 med och för år 1845 utan anmärkningar, utvisa följande förhållande: år 1844. år 1845. Debet. Balans från föregående året: Uppbörd: Af statsanslaget uttagna 33,320: 25,320: Portionsoch sjukvårdsersättningar af garnisonens befäl samt främmande Corpser 4,778: 4,661: 16. — Hyresmedel 161: 31. 6. 364: 7. 6. Credit. Utgifter: — 163 — Balans till påföljande året: Kontant behållning . Ö
Commerce-Collegiunij hafva de till Betänkandet N:o 80 i desse punkter afgifne reservationer blifvit åberopade. Andra Hufvud-Titeln. Rikets Högsta Embeten — Allmänna Ärendenas Beredning Nedre Justitiae-Revisionen . Svea Hof-Rält med Justitiae—Stat Götha dito dito Skånska dito dito , , Kongl. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Bevilluings-Utskottets Förslag till Tulltaxa■ a9 T fillvarde. Qvantitet för Tullberäkn. Införsel-tull i Utförs cl-tu 11 i w RÖR: till käppar eller sä kallade Spanska Rottingar, Vass och andra slag . [ 00 Rd:r v. i IM 10 4 J — 24 RÖTTER: Sparris 100 st. 6 - G I för Apothekens behof, ej specificerade ätbara, alla slag, ej specificerade ioo R:dr v. i tunna [O *4 1 1 — G 13 ! 6 SADELMAKARE-ARBRTEN, ej specificerade SAFFRAN ioo R:dr v. i skålp. 33 i 16 8 F ri a — 3o — SALMIAC i skålp. — 3 — 7 H SALPETER: oraffinerad {Förb. till införsel) i L U. 3 36 2 8 9 raffinerad [Förb. till införsel) . i lm. 4 a* — 4 4 Chifisk Salpeter eller Salpetersyrad t Natron för Skedvatten-Fabt ikernes behof, efter pröfning och tillstånd af Cominerce-Collegium I LM. IO _ 9 32 SALT: SALTSYRA ioo R:dr v i skålp. Väfnader af Silte och Bomull. Sammetsband, se Band. Sandel, se Färger. Sassafras, se Apotheksvaror. birthe, se Färger. Sablar, se Gerar. Saccarum Saturn!, se Blysocker.
Jag bekänner, att jag för min del iir för mycket älskare af militär-ståndet, för att kunna med tystnad förbigå en sådan obefogad anmärkning. Man har vidare sagt, att vid KrigsAkadm »framåtskridandet» ej fortgår med lika snabba steg, som vid de öfriga skolorna. Detta medgifver jag gerna vara fallet, om man, såsom händelsen synes vara med Hr Adelborg, uteslutande fäster sig vid den yttre lyxen och den prålande inredningen af lektionssalar och dylikt, men betraktar man framåtskridandet i sin egentliga betydelse, nemi. i intellektuelt hänseende, så tror jag att man vid KrigsAkadm, lika mycket som vid något annat läroverk, följer med sin tid i afs:de på den utveckling, som inom vetenskapernas område eger rum. Jag fortfar för min del att yrka, att den af Hr Montgomery väckta motion måtte af det Utskott, dit den varder remitterad, lemnäs utan afs:de. Hr Thulstrup, Carl Magnus: Hr Montgomery har uti sin motion yrkat, att s. k. militärlärare borde anställas vid de allmänna läroverken, för att meddela den der studerande ungdomen undervisning i en del af hvad till det praktiska af krigsyrket hörer. Jag är så mycket mindre mot framgången af detta förslag, som jag sjelf, i egenskap af ledamot i en komité, nyligen deltagit i tillstyrkande af dylika lärares anställande vid landets alla såväl folkskolor som elementarläroverk och universiteter, för att der meddela undervisning i gymnastik, gevärsexercis, bajonettfäktning och annan vapenföring, målskjutning samt elementerna af infanterimanövern.
Dock, han skall slippa se den eländiga svaghet, som kanske just var största skälet till hans resa!” I detta ögonblick öppnades salsdörren, och in i det prydliga förmak, der Henriette satt, inträdde jemte Patrik en ståtlig och välväxt karl med ett något blekt, men intagande ansigte. Den lediga och behagfulla värdighet, som utmärkte denne person, afstack skarpt mot Patriks platta, beskedliga figur; och lika mycket afstack hans enkla, men utsökta klädsel mot den smaklösa grannlåten i Patriks, hvilken icke ens sjelfva sorgdrägten efter salig mamma kunde hindra att bära blixtrande kråsnålar jemte guldkedja på snedd öfver västen, och ha hela toiletten skuren efter modjurnalen, ett fodral, i hvilket likväl hans knubbiga kropp icke riktigt ville passa. Med en lätt och broderlig förtrolighet gick den här presenterade verklige kusin Johan fram och omfamnade sin svägerska, som, oaktadt allt hvad hon föresatt sig att säga, ej fick öfver sina läppar mer än det enda ordet: ”Välkommen!” ”Tack!” sade Johan, i det han hastigt, men innerligt tryckte en kyss på Henriettes hand. ”Välkomsthelsningen är mig så mycket dyrbarare, sedan ingen annan numera uttalar den.” Han tystnade och förde handen öfver ögonen, hvilkas mörka glans skymdes af en svällande tår. ”Men det är sant”, tillade han straxt derefter, då ingen egde mod att svara på den sorgliga häntydningen, ”det är sant, jag har ju nya slägtingar – kanske torde också de ha ett välkomstord åt mig.” ”Det är kanske icke så utan det!” menade Patrik, rifvande sig i pannan. ”Annars är det så, att ja, det är så, ser du, att vi icke ha hört af dem på länge.” ”Bo de ej qvar i mammas hus?” ”Nej, de ville icke ha rummet öfver vintern Hur var det, Henriette – du, som först talte vid dem, får reda det der! Jag har varit så öfverhopad af göromål, att jag ej haft särdeles tid att springa bort.”
' • Slats-Utskoltets Utlåtande N:o 43. Xio 4& Arik. tilt Exp.-Utsk. deri 9 Mars 1887, kl. il f. m. Utlåtande, angående regleringen aj utgijlerna ander fiiks-statens Tredje Uufoud-tilel. (II. A.) Vid sistlidne Riksdag uppfördes å Tredje flufvud-liteln anslagen för Utrikes Departementet till 225,650 R:dr B:ko eller 338,475 R:dr R:rnt; och Kongl. Majit, sorn funnit de till förvaltningen af Utrikes Ärendena da anvisade medel numera vara för dermed afsedda anda mål otillräckliga, samt en tillökning i berörde anslags-summa af behofvet påkallad, liar uti Dess Nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, att Departementets stat, med inberäkning af det. från Norrige utgående bidrag, hvilket hittills utgjort 40,000 R:dr Specie, motsvarande 160,000 R:dr Ruut, måtte ökas till 680,000 Ridr samma mynt. I afseende å fördelningen de förenade rikena emellan af denna anslags-summa, har Kongl. Majit ansett lämpligast alt deras olika folkmängd lägges till grund för bestämmande af det. bidrag, som från hvartdera Riket bör äskas. I följd häraf skulle berörda 680.000 Ridr utgå från Svenska Statsverket med {| och från det Norrska med T5v> så att Svenska Statsverkets årliga bidrag komme att utgöra 480,000 Ridr eller 141,525 Ridr Utöfver del vid sedtiasle Riksdag bestämda anslag för Utrikes Departementet.
Har man icke utställt Sedlar, i ändamål att befordra productionen, och sålunda äfven efter den rådande satsen, redan försökt, att genom denna production återverka till myntets värde; och hvad har följden blifvit, om icke den, att de producerande råkat i vanmakt, i stället, att sig förkofra, och att myntet, som skulle förbättras, blifvit sämre, eller åtminstone mera vacklande? Således hafva alla de interes serade förlorat derpå, hvilket bör bevisa, att ej heller Samhället derpå vunnit. Med uppmärksamhet å ena sidan på detta af både theorie och erfarenhet bestyrka förhållande, gäller likväl, 3 den andra, att noga ihogkomtna de ovanliga, och, under secler, vår tid. allena förbehållna politiska, coinmerciella oell !j46 Statsoch Banko-Xftskottens Betänkandenl economiska brytningar, som haft tili följd, att alla .Länder mer och mindre vidkännas tillfälliga lidanden; de fleste svårare än dem, som hittills här i lliket inträffat; och hvilka förhallanden, vid frågan om ett utsträckt Credit-väsendes behandlande, påkalla en serskild varsamhet. Det är just, med afseende på dessa extraordin aira förhållanden, som Utskotten antagit, pag. 17 att Credit-vasendets möjligaste upprättlrälipndé brafver annu, under den Epok, som för 7;anden varande reglering bär upptaga , företräde till r.Ilikets Ständers uppmärksamhet framför Mynt-regleringen', derest icke en mängd niedborgare skola hlifva bragte till undergång; Och Utskotten föreställa sig, att de som klandra, att för mycket afseende på Credit-väsendet blifvit gjordt, kvilket ar motsatsen af hvad andra klandra, icke tillräckligen besinnat, att det ännu fordras en tid, innan en sådan allmän sättning ägt rum , som medgifver en annan ordning. Det väsendiligaste medel, näst det att stan-’ 31a med ytterligare ålitande till förökande af Mynt-Massans qvantitet , måste vara medlen att stärka Crediten, för att sedermera deraf göra ett nyttigt bruk.
Hedenstierna, avocat-fiskal, var uti adelssuniform prinsen såg det p&amp; stunden och frågade honom, hva.dör hon intet bar l ' uniforme du Corps; han talte med min Bror om Wermland och kiiinde anecdoter om det landet, haii Mgaiie unge Stroten, om han var gift, ja - YOUS @ tes bien jeune, avez vous encore des enfans? Oui, deux svara Glas. Un bel ouvrage, sade prinsen. afven fragade han Fredric Ehïeiipreuss om han var gift och om bans fö; älclrar lefde; i TVexiö har han fragat Gref Mörner, husn många qvadrat mil som hans län innehöll; han visste det intet; nå längden och bredden då, sade prinsen, Mörner sade honom det, och i den samma moment, sade prinsen houiom hnru m h g a qvadrat mil det innehöll. Hvail tycks oia slikt? Det stolta Skåne skall ha mycket tyckt om honom; Bror Xils hade i g&amp;r bref frhn Fredric Tornerhielm som med sin rika och eiiergiqua 6loqvence beskrifver Bernadotte charmant; han benainiier äfveu: z:) Nils Silfverskiöld, landshöfding i Permland. gr$) Boije, lsndshöfding i Jönköpings län. en hop particuliaritéer om Bernadotte, som äro till h m s éloge, och stiger a t han ph Balen i Ramlösa vant mycke bifall. Excelencen Essen hker hela vägen med prinsen, denne (naml. excellencen) var inqvarterad hos fru Arne11 och kom om afton in i salen dikr vi alla voro samlade; han sade at det rir en charme a t hka med honom, ty han har den första conversation man vi1 önska sig. Är det intet underligt hvad stora ghfvor som Gud liigger ner hos dom, som hans Allmagt vi1 uphöja? det ar mer &amp; n anor, éducation och alt hvad högmodet vi1 giöra giiillanda.
Bonde-ståndet väckte och till Utskottets behandling remitterade, nemligen: l:o af riksdagsfullmägtigen Ingemund Odin från Gotl land , som, enär orsaken till ekonomiska besiglningars anställande å prest-bord vore att härleda från den vanhäfd, hvaruti boställs-innehafvarne låtit dessa boslällen förfalla, ansett det icke vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att kostnaden härför af kyrkokassorna ensamt utgjordes, helst dessa medel lill kyrkornas byggnad och underhåll jemte andra oundgängliga behof voro bestämda; hvadan motionären föreslagit, att boställs-innehafvarne måtte förpligtas att koslnaderne för omförmälda besigtningar till hälften bestrida; och 2:o af riksdagsfullmägtigen Sandstedt, som, jemte erinran, att, enligt hvad motionären förut anmärkt, de ekonomiska besigtningarne å ecklesiastikboställen voro obehöfliga, helst några förbättringar till följd af desamma sällan eller aldrig vidtogos, yrkat, det kostnaden för dylika besigtningar mätte af boställs-hafvaren utgöras, destoheldre som, hvad komministers-boställena angår, indelningshufvaren derå är förpligtad att underhålla alla, samt pastor å kyrkoherde-boställen en del af derstädes befintliga åbyggnader. Uti förevarande framställningar hafva, vid ämnets' behandling i det Hederv. ståndet, Peter Petersson och Petter Mårtensson från Jönköpings län jemte flere ledamöter instämt; hvarjemte riksdagsfullmägtigen Christen Pehrson från Gottland samt Andreas Bengtsson och J Jönsson från Jönköpings län serskildt erinrat, den förre, hurusom det ville synas, att, då, vid dylika besigtningar å andra boställen, arfvodes-kostnader för förrättningen icke Bih. Ull R. St.
För att inte komma ur tagen, så ringde den här konduktören af, innan jag hunnit att sätta mig. Jag i knä på en fru med en mopps. Moppsen tjöt, och det kan man då ingenting säga om, ty moppsar är inte afsedda till stoldynor. Frun blef inte alls ond, men en herre, som satt midt emot, svor öfver oskicket att »dra in »rackor» i vagnen». Jag tänkte svara honom, att det inte var stort roligare att få in »rackare», men så teg jag vid tanken på mina nedsatta krafter. Det hade just varit snyggt, om jag börjat gråta inför en sådan där djurplågare! Hem kom jag, men uppför trappan hade jag alldrig kommit, om inte så lyckligt händt, att jag träffade Gustaf i förstugan. Han sköt mig framför sig i trapporna som en barnvagn, och det fast jag narrat honom på Ester. Den rara Ruffen! Nästa gång ska han få ha henne alldeles för sig själf, det lofvar jag. Usch, hvad jag är trött. Jag ligger i soffhörnet med ett ättiksomslag kring hufvudet, eldröd och echåfferad. Det är minsann inte så lätt att odla sin själ som man tror! ! ! TOLFTE KAPITLET. Ett hämskt broräcke. Gamla bekanta. På Dramaten. Olika resultat. Villy gaf sig inte förr än han fått oss i väg till »hissen». Men det säger jag, att en otäckare tillställning har jag inte varit med om. När karlen ryckte i linan, och vi började att dingla mellan himmel och jord, så trodde jag att jag skulle dö, så rädd blef jag. »Sanna mina ord, Villy», sa jag, »det kommer att hända något! Det är att pröfva Vår Herre alldeles för mycket! Gud! Aj! Nu står vi!» Men vi stod inte. Vi bara ragglade litet hit och dit. »Om vi faller», fortsatte jag, »så – aj, Gustaf! – samla ihop bitarna – hu, Villy! – så godt du kan, och » »Tala inte så okristligt, Lovisa!» sa Gustaf, som var lika hvit om näsan som jag. Knyck, Knyck! sa det i detsamma. Nu var jag säker, att min sista stund var kommen.
Ständer rörande förenämnde anslagsfråga fattat hufvudsakligt beslut, utan afbrott fullföljas, har Utskottet ansett sig böra föreslå, 8 Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 5. att, till fortsättande af dockbyggnaden i Carlskrona, en summa af 13,800 Rdr må till Kongl. Maj:ts disposition å Riksgälds-kontoret anvisas. Vid sistlidne riksdag uppfördes, under 3:te hufvudtiteln, ett anslag af 18,000 Rdr, att med 8,000 Rdr årligen användas för flintlåsgevärs förändrande till gevär med slagkrutsantändning. Det af Kongl. Maj:l nu äskade ofvanomförmälde anslagsbelopp af 30,000 Rdr afser deremot dels förändring, dels anskaffande af gevär för flottans behof, utan att dervid förslag meddelats rörande summans fördelning mellan nyssberörde serskilda föremål. I öfverensstämmelse med Utskottets ofvanföre anlvdde åsigt, anser Utskottet förevarande anslagsfråga icke böra af Rikets Ständer slutligen pröfvas och afgöras annorlunda, än i sammanhang med öfriga uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof ifrågaställde statsutgifter. Då emellertid förenämnde gevärsförändrings ändamålsenliga verkställande onekligen hos arbetaren förutsätter en utbildad konstfärdighet, som i allmänhet icke kan utan en längre tids öfning förvärfvas, torde skäl icke vara förhanden att, innan Rikets Ständer meddelat sitt definitiva beslut, i fråga om beviljandet af det utaf Kongl. Maj:t nu äskade belopp, entlediga de vid flottans verkstäder med nyssberörde arbete sysselsatte och deruti inöfvade personer; i följd hvaraf och på det nödiga medel ej må saknas för arbetets fortsättande intill denna tidpunkt, Utskottet hemställer, att Rikets Ständer måtte, oberoende af det beslut, som i afseende på det äskade anslagets fortfarande kan af Rikets Ständer framdeles fattas, till ifrågavarande gevärsförändrings verkställande för flottans behof anslå ett belopp af 2,800 Rdr att af Riksgälds-kontoret utbetalas.
Lämpliga arfvoden åt den i och för revisionsförrättningen vid Banko-verket anställda kanslioch vaklbetjening ega Revisorerne alt, i mån af arbetets vidd och beskaffenhet, bestämma, samt anordnandet deraf åt Fullmägtige uppdraga.” Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 12 November 1863. Expeditions-Utskottets Forsla</ till anderd. Uppläst och god kändt hos Kidd. och Adeln den 14 Nov. 1863. Preste-Slåndet den 14 Borgare-Ståndet den 16 Bonde-Slåndel den 16 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående utfärdande af Instruktion för Rikets Ständers Revisorer öfver Lönekontoren i orterna. (Banko-Utskottets Mern. N:o 68.) S. A. K. I följd af Rikets Ständers vid denna riksdag fattade beslut, att Banko-Diskontverket i Stockholm förvandlas till en afdelning af Bikets Ständers Bank, under namn af Diskontkontoret, samt all granskningen af detta kontors förvaltning och räkenskaper för nästinstundande och derpå följande år skall, intilldess annorlunda kan varda förordnad!, verkställas af Bikets Ständers är 1865 och följande åren sammanträdande Revisorer öfver Stats-, Bankooch Riksgäldsverken, kommer den af Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-Diskontverket i Stockholm samt Lånekontoren i orterna nu gällande Instruktion att, i hvad den angår förstnämnde verk, tillämpas endast för den revision af Banko-Diskontverkets räkenskaper, som för det nu löpande året skall verkställas.