Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men som Kongl. Majit ej funnit skäligt, att härtill lemna nådigt bifall, anse Utskotten det icke vara lämpligt, att berörda framställning för närvarande förnya, helst det torde kunna förutses, att ett sådant stadgande som det af motionären föreslagna lätteligen komme att leda derhän, att rätta försörjningsorten för en dylik person mindre noggrannt efterforskades då det vore kändt, att försörjningsskyldigheten kunde hvälfvas på staten, hvaremot, under nuvarande omständigheter, det af motionären förutsatta förhållande högst sällan torde inträffa, Utskotten hemställa alltså vördsamt, att nämnde förslag ej må till någon åtgärd föranleda. 19 §. Af Herr Kontrakts-Prosten Runsten (2:dra punkten): att det i nämnde §. förekommande stadgande, som berättigar hjelpsökande att derom anmäla sighosKronooch Polisbetjeningen, måtte derifrån utgå, såsom stridande emot fattigvårdens egentligen kyrkliga natur, äfvensom att, i stället för orden ”anmäle sig:’ mätte i g. inflyta något uttryck med den hjelpsökandes tillbörliga sinnesstämning förenligare, såsom “gifve sig ödmjukt tillkänna", “meddele sin nödställdhet till behjertande hos“, eller något dylikt. Berörda §• lyder sålunda: “Den, som vill söka fattig-understöd, anmäle sig antingen hos ordföranden, kyrkoherden eller annan ledamot i fattigvårds-styrelsen uti den ort, till hvilken han hörer eller der han sig befinner, eller hos någon af de personer, som kunna af fattigvårds-styrelsen vara utsedde till emottagande af sådana anmälanden, eller hos Kronoeller Polisbetjeningen, hvilken är skyldig att genast anmäla förhållandet hos fattigvårds-styrelsen." Då, såvidt Utskotten erfarit, någon olägenhet icke uppstått till följd af omförmälda, åt understöds-sökande lemnade tillåtelse, att med sin anhållan derom vända sig till Kronoeller Polisbetjeningen, samt allt pockande, då understödet sökes, redan är uti förordningens 8 §. förbjudet, få Utskotten tillstyrka, att berörde yrkande må lemnäs utan afseende. 20 §.
Ziba sade: Åsnorna skola vara för Konungens husfolk, att de derpå rida; och bröden och fikonen för tjenarena, att de måga äta, och vinet till att dricka, när de varda trötte i öknene. Konungen sade: Hvar är dins herras son? Ziba sade till Konungen: Si, han blef i Jerusalem; ty han sade: I dag varder Israels hus mig igengifvandes mins faders rike. Konungen sade till Ziba: Si, allt det MephiBoseth hafver, skall vara ditt. Ziba sade med tillbedjande: Låt mig finna nåd för dig, min herre Konung. Då nu Konung David kom till Bahurim, si, då gick der en man utaf Sauls hus slägt, han het Simei, Gera son; han gick ut och bannades; Och kastade stenar åt David, och åt alla Konung Davids tjenare; ty allt folk och alle de väldige voro vid hans högra, och vid hans venstra sido. Och sade Simei, då han bannades: Härut, härut, du blodhund, du Belials man! Herren hafver vedergullit dig allt Sauls hus blod, att du äst vorden Konung i hans stad; nu hafver Herren gifvit riket i din sons Absaloms hand; och si, nu tränger dig din olycka; ty du äst en blodhund. Men Abisai, ZeruJa son, sade till Konungen: Skall denne döde hunden banna min herra Konungen? Jag vill gå bort, och hugga hufvudet af honom. Konungen sade: I ZeruJa barn, hvad hafver jag skaffa med eder? Låt honom banna, ty Herren hafver budit honom banna David. Ho kan nu säga, hvi gör du så? Och David sade till Abisai, och till alla sina tjenare: Si, min son, som af mitt lif kommen är, går mig efter mitt lif; hvi ock icke nu Jemini son? Låt honom betämma, att han bannar; ty Herren hafver så budit honom. Må hända, att Herren ser till mina bedröfvelse, och Herren löner mig med godo dessa bannor, som jag lider i dag.
Riket imellertid varit stvrdt efter fle a o!ika RegeringsFormer, hade Utskottet tiott dessa rättigheter så mycket mera böra aga bestånd under vårt nu varande Regeringssätt, der inkräktningsbegäret bättre än någonsin tillförene är stäldt under Lagar och allas medborgerliga rättigheter under ett lika ömt beskydd. Utskottet hade derefter punktvis besvarat hvarje särskild anmärkning och slutligen tillagt: att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det RenLegifvare måtte förklaras berättigade att, vid Spannemålens afleverering, med sig taga tvänne ojäfviga goda män, hvilka i händelse stridighet skulle uppstå mellan Rentegifvare och Rentetagare om Spannmålens duglighet, borde derom yttra sig, och i händelse någondera af dem ej dermed åtnöjdes, skulle ett prof af en half kappe af den casserade Spannmålen aftagas samt förvaras uti en påse, sorn genast borde förses med emottagarens och någons af de närvarande sigiller och anteckning utanpå om casserandet, hvarefter profvet skulle till Konungens Befallningshafvande insändas, för att der skärskådas. Författningen, att levereringsställen , dit man icke annorlunda än på obanade vägar färdas kan, ej må anvisas, borde förnyas, 6:0 ConstitutionsUtskottets Memorial den 3 dennes, hvarigenom Utskottet. s96 Ven 5 Juli. e, m. till Riksens Ständer öfverlemna!1, föy att hvila till nasta Riksdag, ett förslag: Till tillagg i 53 §. RegeringsFormen a efter ordan: förda Pratocoll: äfvensom Riksens Ständers JustitieOmbudsina,ns sedan sista Riksdag förda Diarier och Register, och till Riksens Ständer nied utlåtande ö7> ver dess Et abet sförvaltning inkomma. <36 §. Regeringsformen vid slutet, ett nytt moment: äfvenledes bör Justitieom budsmannen vid hvarje Riksdag sina, sedan den sist förflutna förda, Diar ier och Register till ConstitutionsUtskottet att granskås inlemna, 29 §.
Och det är under förutsättning att denna åtgärd, Ilvars både lämplighet och nödvändighet icke torde bestridas, kommer att vidtagas, som Utskottet tillstyrker, a) att Rikets Ständer bifalla Kongl. Majlis ofvanberörda nådiga framställning och till hospitalsfondens förstärkning å Riksgälds-kontoret anvisa ett kreditiv af 240,000 Rrdr, att med en tredjedel, eller 80,000 Rnir, under hvartdera af åren 4864, 4 865 och 1866 utgå Uti det Statsruds—protokoll, sorn åtföljer Kongl. Majrts nådiga 1’roposition i detta ämne lormäles (pag. 78 och 80) hurusom, vid underdånig föredragning af de frågor, som angå rikets vårdanstalter för sinnessjuka, Departements-chefen, sedan erfarenheten visat att hospitalens egna inkomster numera befinnas otillräckliga att fylla de vexande behofven och att Staten medelst direkta årliga anslag nödgas uppehålla dessa belsovårdsanstalter, ansett lämpligast, att, på sätt redan i afseende på åtskilliga andra verk blifvit förordnadt och af särskilda komitéer åren 4 844 och 1850 beträffande Serafimer-ordens-gillet föreslaget, de till Ordens-gillet för hospitalsfonden inflytande jordeboksräntor, tiondeoch arrendemedel m. 11. inkomster, hvilka ej från enskilda stiftelser härflyta, till Statsverket indroges och med bestämdt årligt anslag ersattes, samt att Departements-chefen, som härå i underdånighet fästat Kongl. Majcts nådiga uppmärksamhet, af sådan anledning tillika, bland annat, hemställt, att
Då värde-förtullningens förkastlighet utgör motivet för den af motionärerne ifrågasatta förändringen och Utskottet, äfven ur detta skäl, ansett sig böra hufvudsakligen återupptaga del af Herr Schwan förordade förslag, har Utskottet likväl derifrån 32 Bevillnings-Ulskottets Betänkande, N:o 3. uteslutit den med värdeförtullning sist upptagna rubriken »allt annat», såsom hvarken behöflig ejler, ur synpunkten för den i öfrigt föreslagna förändringen, lämplig; och hemställer Utskottet, att bilagde, i öfverensstämmelse härmed upprättade, taxeförslag angående Gjutgods mätte bifallas. Jern, smidt Under hufvudrubriken Smidt eller Valsadt Jern upptager gällande tulltaxa, bland *lleAnkare* ru^r*^er: »Ankare», med 5 Ridr, »Ketlingar med länkjernets diameter af tum Ket lin”-ar 0<‘l* derunder», med 5 Ridr, »Keltingar med länkjernets diameter öfver tum till och Draggar med lf turn,» med 3. Ridr, samt »Draggar, Armbultar, Hammare, Roderjern, Skeppsfl-, knän och Smedjestäd», med 15 R:dr införsels-tull pr skeppund st. v., »Stångoch Plattjern etc.,» med införsels-förbud, »Smältstycken,» med 3 R:dr 24 sk. införsels-tull pr skeppund st, v., samt »Bandoch Plattjern under | turn tjockt etc.,» Saltpanneplåtar i denna rubrik jemväl upptagne, med förbud mot införsel. I afseende å dessa tullbestämmelser innefattar Kongl. Majits Nådiga skrifvelse, jemte yttrande angående tillåtelse till införsel af nu med förbud belagd jernplåt, hvarom Utskottet vill särskildt sig utlåta, förslag till åtskilliga förändringar. Kongl.
15 nu föreslagna utsträckning till bildade samhällsmedlemmar i allmänhet skulle följa, att bland Academiens ledamöter sällan, om någonsin, kornme att finnas de, som icke i annan egenskap vöre till Riksdagsmanna-val berättigade; 3:o. Borgerskapet, jemte andre till Städer och Köpingar hörande; 4:o. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, M A. 9 må till Kongl. Maj:ts disposition för utgifterna dervid anvisa 20,000 R:dr årligen i tre år från och med året 1833; e) att, derest Rikets Ständer, i följd af den särskilda proposition, som från Kongl. Majit nu derom adåtes, vid denna riksdag besluta väsendtligen högre beskattning å tillverkningen af bränvin, Rikets Ständer måtte bemyndiga sina fullmäktige i Riksgäldskontoret att, såvida uppbörden af denna skatt under året 1833, eller först år 1836, visar sig, utöfver behofvet för derå möjligen, i följd af Kongl. Majrts förslag, skeende andra anvisningar, lemna ett netto-öfverskott af minst 613,000 R:dr, successivt, i mån af behof, genom upplåning, på sätt ofvan förmäldt är, anskaffa och till Kongl. Maj:ts disposition utbetala det kapitalbelopp, som, enligt ofvananförda beräkning, erfordras för anläggningen af jernvägs-stambanan från Stockholm till Götheborg, med afdrag af sträckningen mellan Köping och Hult, om hvilken anläggning vägoch vattenbyggnads-styrelsen då borde för statens räkning genast gå i författning, i öfverensstämmelse med de planer och särskilda föreskrifter, sorn för sådant ändamål varda af Kongl. Maj:t fastställda och meddelade; f) att hvad som erfordras till ränta och amortissement å de statsobligationer, hvilka sålunda varda från Riksgäldskontoret utfärdade, må för åren 1836 och 1837 godtgöras af bränvinsskattens då influtne öfverskottsmedel; ankommande på Rikets
Jag inskränker mig derföre lill den anmärkning, att livad jag föreslagit ingalunda innehåller någon kränkning eller upphäfvande af det beslut, R. o. Ad. på förmiddagen fattat, — att lägga den föreslagna adressen till handlingarna; men huru detta beslnt skall cJelgifvas BondeSt. är en särskild fråga, som jag, enligt min nyss gjorda framställning, ämnat göra tilt villkor för R. o. Ad:s fattade beslut; och oansedt ett sådant villkor, då propos. i ämnet af Hr Landtm, framställdes, icke fick inrymme, förmodar jag, att något hinder icke nu förekommer för mitt förslag, att R. o. Ad. måtte svara BondeSt. med samma aktning, som det Hederv. Ståndet visade R. o. Ad. vid inbjudningens framförande. Jag har för öfrigt i det af mig föreslagna svar från R. o. Ad. icke åberopat andra skäl och orsaker till R. o. Ad:s beslut, än de här af flere värde talare framställda, och hvilka jag hoppas aldrig skola kunna anses förnärmande för R. o. Ad. “ 41® Den a6 Februari e. m. Hr 'Munck af Rosenschöld', Nils Rudolph, uppläsle följande: Då detta II. Stånd omedelbart åtskiljdes efter dess besluts fattande, i afseende på det Hederv. 13ondeSt:s inbjudning till detta II. Stånd att deltaga i den af Hans Jansson uppsatta adress, var jag ej i tillfälle att då nedlägga min reservation mot detta det H. Ståndets beslut. Jag har derföre nu begärt ordet och anhåller få i prot. införd följande reservation. Utan vilja elier förmåga att verka på andras öfvertygelse, tolde det dock vara snig förbehållet att yttra min egen. I stöd af 60 §:n Riksd.Ordn., kan jag ej finna någon olaglighet af den af Hans Jansson föreslagna adress, innebärande R. St:s lind. önskningar, föranledda af det af K. M. till samma Ständer hållna throntal; jag är helt och hållet för antagandet af det Hederv. BondeSt:s inbjudning lill detta H.
Den i Mars e. m. 53 När 5 års markegångspris tagas till grund för bestämmande af den, som för året skall blifva gällande, är det sannolikt, att den aldrig kommer att vara lägre utan snarare högre än vanliga priset, och härigenom anser jag för min del det vara fullkomligen klart, att löntagaren ej förlorar. För öfrigt vet jag icke, hvarföre löntagaren skulle äga större anspråk än Staten, och när ingen minskning ansetts drabba Staten genom det efter enahanda grund vid denna Riksdag bestämda sättet för uppbörden af dess behållna räntor, inser jag ej eller, hvarföre det mera skulle inverka på enskilte löntagares rätt. Yidkommande åter de missbruk samme talare anmärkt hafva ägt rum å räntegifvares sida; så hemställer jag, om det icke alltid blir den räntetagares eget fel, hvilken ej utsöker sin rätt och icke efterser, att säden är god, samt casserar den, som är oduglig. Jag skulle dock tro, att räntetagare i allmänhet icke äro så eftergifne, och att dessa missbruk ej kunna vara så farliga. Jag erinrar mig deremot hafva hört exempel på att den bästa säden, som vuxit på ett hemman, blifvit casserad, och att räntegifvaren måst sjelf köpa annan säd för alt afbörda sin ränta. Den reciprocitet, som här blifvit så mycket omtald, har verkligen uti det nya förslaget blifvit iakttagen; ty då löpande årets markegång uppgår till lika belopp, eller öfverstiger det uträknade medium af sednaste 5 årens markegångs - Den i Mars e. ra. pris, skola räntorne lösas med contant, och blott då årets markegång understiger, har räntegifvaren uppsägningsrält, hvarvid det dock åligger honom dels alt contant ersätta skillnaden emellan årets lägre markegångspris och det uträknade medelpriset, och dels att betala forlön. Häraf synes alltså, att reciprociteten ej är så otillräcklig, som här blifvit yttradt.
De hafva först tillkommit under Konung Gustaf Adolphs tid» då Riksens Ständer, vid I625 års Riksdag, till Pohlska krigets utförande» beviljade en så kallad Qvarntull 708 Stats-Utskottets Betänkanden. af all den Såd, eller Spannmål, som fördes till Qvarn att malas, ehvem den tillhörde, ingen undantagande, som under Sveriges Krona var besuten och der vistades; men som det befanns, att vid Qvarntuliens utgörande, mycket underslef egde rum; så fastståldes, vid Riksdagen år 1627, enligt 4:de puncten i Riksdags-Beslutet d. g Dec. samma år, att Presterskapet och Allmogen skulle erlägga en mark Svensk för hvart hjon, som ofver 12. år kommen var, och hos dem fanns; dock blefvo de ålagde att dessutom betala Tullen för det mjöl, som maldes, likmätigt den utfärdade Qvarntulls-Ordningen. Utaf 1635 års Krono-Råkenskaper befinnes, att Mantals-Qvarntulls-penningarne då utgingo med 3 mark, men genom hvilken Författning, och når en sådan tillökning skett, har ej kunnat utrönas. Grunden härtill lärer dock varit, att, efter hvad Riksdags-Beslutet af d. 15 Dec. 1651 uti första puncten innehåller, Qyarntullen år 1634, för någre då yppade missbruk, blifvit provisionaliter till Kongl. Maj:ts vidare förordnande suspenderad. Vid 1652 års Riksdag stadgades, enligt 3:dje puncten af Riksdags-Beslutet, att Mantalspenningarne efter deras förra qvan - Stats-Utskottets Betänkanden. 709 titet skulle utgåras och uppbäras, samt i hvart Landshöfdingedöme visse Commissarier forordnas, som alla så Manssom Qvinspersoner, hvilka voro ofver 15 och under 63 år, skulle antecknas och uppskrifvas, och att sedan, utan åtskillnad, af dem borde fordras Mantalspenningar efter gamla och förra ordningen.
Och dä dessutom grundräntans ulgifwande efter förwandling och markegång, utgör en wida mindre Arrende-afgift an de ArrendeJnnehafware erlägga, hwars Contracter äro uprätlade efter 1799 ars faststälde grunder, synes sämedelst wa - 992 Den 21 Zebruarii wara utan afl fräga, att Jnnehafwarne af ofwanberörde Kongsoch Kongs Lett ugärdar härigenom icke blifwii i deras laglikmätige vält förnärmade, utan är denne förändring i Arrende-Summan, endast i anseende till Ri sens Siänders rättighet att den bestäM ma, att anse lika med den Bewilining till icke mindre än 50 procents belopp, som deste Arrende-Innehafware, utan deras hörande, ären 1789 och 1822 af Riksens Ständer olades. Hivad äler enskilt rörer Ultuna Kongs-Ladugärd, sä förete sig derwid de särffilte omständigheter att nuwarande Sub , Arrendatorer kastor» khalir, svin genom uplätelse innehafwer den är 1786 Herr Grefwe ^lunck i Nader sörundte Arrende-rättighet, derföre nu erlägges ärligen till Kongl. Stals-Werket 250 R:d.; Säsom Bewillning efter r8oo ärs Bewillnings-Förordning till Riksgälds - Contoiret 2Z2 R.d., sann kill Grefwe brinck «i66 Rid. 32 st. eller tillhopn 1666 N-d. 32 st. Specie; Och som denna sistnämnde Summa rugör ivida mera än hwarlill Kongsgärdens Grundränta R:d. 165: 8-' 3. elter förwandlina och markegäng kunde sig belöpa; Och Riksens Högloft.
14 förekommande hemställanden rör:de en ny 26;te § samt förslaget till densammas lydelse. Gr. Lagerbjelke: Den nu föredragne 26:te §:n är i hvad den föreskrifver ganska riktig, men den är enligt mitt förmenande ofullständig, emedan den ej äfven utsträckt till landsbygden de ganska nyttiga stadganden, som för städerna föreskrifvas. Enligt förslaget kunna vederbörande myndigheter förbjuda ali försäljning af bränvin i stad, men på landet deremot kan icke ett sådant förbud annat ån under särskilta omständigheter utfärdas. Så förbjudes t. ex. bränvinsutskänkning å landet vid tillfällen, då mönstring eger rum roed beväringsmanskap, men ej vid andra mönstringar, ehuruväl det lika ofta händer att oordnmgar uppstå vid de sednare som vid de förra. Som jag för min del ingalunda kan gilla, att lagstadganden i detta hänseende stiftas oliks för stad och för land, så tager jag mig friheten föreslå följande förändring af den af [Jtsk:t framställda ordalydelsen af26:to§:n: »Vederbörande myndighet ege att bestämma hvilka tider å dygnet minuthandel med och utskänkning af bränvin må vara tillåten. Skulle anledning förekomma dertill, att minuthandel med eller utskänkning af bränvin bör förbjudas, i stad vid något af de tillfällen, som i förestående $ 25 nämnes, eller å landet vid de tillfällen, som i samma §:s 2:dra mom. omförmälas, ege vederbörande myndighet att jemväl derom meddela föreskrift» Hr Hjärne: I 8fs:de på Gr. Lagerbjelke* nu framställda förslag ber jag få yttra några ord. Hr Gr:n har uteslutande fäst sig vid den omständigheten, att utskänkningsställena å landet, i likhet med de i staden, borde vara underkastade det stadgandet, att vederbörande myndigheter skulle ega bestämma hvilka tider å dygnet minuthandel med och utskänkning af bränvin må vara tillåten. Jemföra vi näringsstälH. IX. 3 JJen 1 Ån gris ti e. m. lena i staden och på landet, så finna vi, att förhållandet deni emellan är högst olilia. En gästgifvaregård på landet måste för den trafikerande allmänheten hållas öppen hela dygnet om.
VIII Registtt* FörmyndareKammare, om inrättande af, i alla Rikets Provincer. Se Låntagare, om äfventyret för Banken. G. Grundlagar, om ett lämpligt medel till ett allmännare spridande af Rikets. II. s, 1107—-1 in. Grustägt, om rättigheten till, på andras egor, för underhållandet af allmänna vägarne. I. s. 3a5—33o. Särskild mening. Ytterligare Utlåtande. II. s. to/fS—-io52. Gäldenär, Betänkande Öfver förslaget att bysatt, må vara pligtig sin skuld med arbete aftjena. I. s. 533—-53p. Särskilde Meningar. I. s. 53p—.544* Ytterligare Utlåtande. II. s. io56—»io64* Särskilde Meningar. II. s. io65—1067. Gärdesgårdsdelningar, om bestämmande af ordningen för stadfästelse och ändrings sökande, i afseende på de af Landtmätare verkstälde. II. s. 1184, 1185. Ytterligare Utlåtande. III. IlallOrdningen, om yrkad ändring af I Art. 4 §• af Kongl. III. HandelsBalken, angående ändring af 9 Cap. 2 §. III. HandelsBalken, R< gistér. ix HandelsBalken, angående ändring af 17 Cap. 8 §. Se uppbörd. HandelsOrdning, Förslag till förnyad. Handlandes ratt, att sin Handelsbok be» ediga, om. I. s-. 134—i36, Särskilda Meningar. I. s. i36. Ytterligare Utlåtande. II. s. 852'—'8,58. Handsträckning vid fastighetsköp må upphöra. I. s. 44—46* Handtverkerierlie i Riket, Förslag till Förordning om. Handtverk, Förslag till Förordniiig om de, sorn utom burskap få å landet idkas. I, N:o 128. s. 97—99.
Till följd häraf borde så väl andra tullbestämmelser för redskap och machinerier stadgas, som ny redaktion af 13 § af tulllaxe-underrättelserne uppställas. 1 förra afseendetinnefattar Kongl. Maj:ts förslag, att för redskap och machinerier, finare och mera sammansatta, såsom spinnoch kard-machiner, mekaniska väfstolar, appreterings-machiner och dylika af ännu finare beskaffenhet för fabriksoch närings-idkares behof, i tulltaxan ej särskildt upptagne, mätte bestämmas en införselstull af 10 procent utaf värdet; samt att för grö/re, andra slag, i taxan ej nämnde, införsels-tullen måtte bestämmas till 15 proc. af värdet. 1 fråga om stadgandena uti 13 § af tulltaxe-underrättelserna föreslås åter, att Kommers-kollegium skulle ega, att, efter pröfning för hvarje fall, tillåta: a) tullfri införsel af machin, machineri eller red-. Bevillnings-Ulslcotlets Betänkande, N:o 3. 47 skap, hvaraf förut intet jemförlig! slag uti riket funnes, vore i bruk eller här tillverkades ; samt b) införsel Jnot 5 'procent af värdet af redskap, machinerier eller verktyg, som erfordrades för ordnandet af en ny fabriks-anläggnings behöriga gång, och som alldeles icke eller ej till full godhet inom riket tillverkades, eller icke inom lämplig tid här kunde erhållas, likväl med vilkor, att fabriksegaren inom ett års förlopp sig af tillståndet begagnade; äfvensom, under enahanda förhållanden och vilkor, af gröfre, smidda machin-delar, såsom axlar, vefvar m. fl. utaf mera än 1 skeppunds vigt pr stycke.
— Llfwen genom ett sä vant - Den 7 No: ernber479 dam förhållande stall man någon gäng blottställas för mädan att misshaga; man stall bedömmas som kortsynt eller egmshmig; man stall anklagas som känslolös emot sitt Fädernesland i samma ögonblick, som Man ömmast och redligast ifrar för dess träl; men mot alla dessa förebråelser sinner man en tröst, när man sluter sig nära list sitt hjertås lugna medwetande alt man handlar efter sin öswertygclfe sank och ratt. Förewarande ämne är högst ömtåligt, ehuru raltwist det i sjelfwa principen kan wara. När man understundom följt tiden och händelser, stall man säkerligen medgiswa att högsta rättwisa möjeligen kanleda^rU högsta orättwisa. För min del fruktår jag ej M s , art i Fäderneslandets narwarande owillkorliga behof af enighet och lugn, anser jag allt hwad som kan ledas 'ill Privilegii frågor af den stadeligaste werkan för det hela. Jag begär att detta yttrande mä i Prolocvllet förwaras med det tillägg, att mitt hjerta hyser ingen kärare önskan, än den att framtiden ej mä bestyrka ett anförande, som leder sig ifrän den warmaste kansta för Fäderneslandet, och den renaste wälwilja för hwarje Class af dess med, lemmar. Da härefter förenämnde frägas företagande till öfverläggning än widare yrkades, meddelades Utskottet kännedom, huru samma fräga blifwic uti Utstok. tets afdelning för Stalswerket behandlad, medelst uppläsning af det därstädes tvid det tillfälle dä mo» 4Ss Den 7 November. tronen uti detta ämne först wäcktes den 22 nästs.