Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Propos. numera är vorden definitivt antagen af Borgareoch BondeSt:n — PresteSt. lärer ännu icke hafva företagit frågan, men torde böra antagas komma att vidhålla sin förra åsigt — synes i sanning föga utsigt vara för handen att genomdrifva LagUtsk:s sednare förslag. Jag yrkar för min del afslag å detta Betänk, och får såsom stöd för detta yrkande vördsamt anföra: Utsk:s förslag att uti 5 §:n skulle tilläggas orden : »på längre eller kortare tid», är visserligen oskadligt, men också öfverflödigt, då den K. Propos:n uti detta hänseende icke innehåller någon inskränkande bestämmelse. Af sådan likgiltig beskaffenhet är deremot icke den föreslagna ändringen uti 6 §:n, att om det i 5 §:n sagda fängelsestraff verkställes i enrum, fången ock skall njuta afdrag i fängelsetiden, efter thy i 2 §:n stadgas. Till en början bör här anmärkas, att då 5 §:n talar om särtkildl rum, begagnar Utsk. deremot nu ordet enrum, d. v. s. enl. §:n 1 Missg:sB:n. It'rågav:de frihetsstraff kan komma att verkställas antingen på straff-fängelserne eller kronohäktena, af hvilka de flesta äro cellfängelser. På straff-fängelserne finnas: a) gemensambets-rum, b) ett eller annat särskildt mindre rum, der en eller flere fångar förvaras, och c) celler, egentligen afsedda till bestraffningars verkställande. I cellfängelserna åter finnas: a) vanliga celler, 6) hufvudsakligen för bysättningsfångar afsedde, men understundom äfven af fångar som äro dömde till frihetstraff, begagnade celler, enhvar försedt med ett stort fönster, och c) ett eller två särskilda rum.
Sa bestaffade Hemmansagare eller Hem, rnansbrukare. som ofwan äro anförde, hwilka inne, Hafwa. flera Hemman eller Hemmansdelar, de der med Agarens eller Brukarens egne bade Folk och Dragare drifwaS och stötas, och aro belägne inom en mils afstånd ifrån det ställe, der Ägaren eller Brukaren är wistande, boende eller Manlalsstrifwen, blifwa berättigade, att pa ett ställe utöfwa Brän, mins-tillwerkning för defle inom förenämnde afstånd belägne Hemman eller Hemmansdelar, til! sa stor Pannerymd, som swarar emot hwad dehe Egen, bomar sammanräknade ar tillåtit att gagna, utan att likivät den tillförene förestrifna högsta Pannerymdsn 90 kannor derwid får öfwerstigas, om ock för sadane Hemman sammanräknade, en större Panverymd stg belöper, i hwikken händelse den öfwer, stigande Panner-mden kommer att nyttjas i serskild Panna» - lo:t> Den 9 Julii. isaz is:o Rättigheten att försälja Branwin, som lösligen bliswit tillwcrkat, emellan alla Städer och Lan, det, förbiifwcr obehindrad och inbördes; likwäl utan utminutcrings-rätt för den ena pa den andras område; Och ma ej ekler Ägare eller Brukare af Hemman eller Hemmansdelar, som Branwin tillwerkar, afyttra mindre än ett Stop elier mindre än en Kanna om han förer det till Stad att der försäljas. n:o Om försäljningen af det Bränwin, som i Stad tillwerkas, ina den, som rättighet till en sädan tillwerkning sig förwärfwat, eller de sammansatte Bolagen, disponera och Bränwin aflata i större eller mindre partier, dock icke under ett Stop k sänder, eller att någon BränwinS,minutering dermed ma utöfwas annorledes, an har nedanföre warder förordnad!. 12:0
Slutligen finnes föreskrifven instrumentoch medicina 1-utredning för hvarje regemente eller kår samt 19 stycken dylika utredningar för Kavalleriets och Artilleriets hästar, hvarutaf likväl 8 förvaras uti Kongl. Sundhets-kollegii Fältläkare-kontor. De för Arméens sjukvård i fält anskaffade och i nyssnämnde Kontor förvarade förråder äro, enligt från Sundhets-kollegium meddelade upplysningar, beräknade för en armé af 50,000 man, indelade uti 60 bataljoner på 12 brigader och utgöras af fullständig utredning af instrumenter, bandager, medicinalkista m. m. för 60 bataljonsoch 12 brigadförbinderivagnar samt förbinderipersedlar och instrumenter för 136 medicinal-kartuscher, såväl för infanterisom kavallerioch artilleri-vapen. Dessutom finnes fullständig utredning af instrumentaloch förbinderiattiralj för 16 stående (3:dje linien®) och för 30 flyttande (lista och 2:dra liniens) fältsjukhus, hvilken utredning likväl endast är beräknad för de första månaderna af ett fälttåg. Till denna uti Fältläkare-kontoret förvarade utredning, hvilken Revisorerne vid besök derstädes funnit ny och obegagnad, kommer ett ej obetydligt reservförråd af äldre instrumentalattiralj såväl för bataljoner som sjukhus. Af ofvanstående, från vederbörande emottagne, uppgifter draga Revisorerne den slutsats, att under den sednaste tiden mycket blifvit gjordt för förbättrandet och ett fullständigare ordnande af landets försvarsväsende, samt att en armékår i närvarande stund af omkring 50,000 man, hvaraf minst 40,000 man infanteri, kan ställas på krigsfot med en utredning, motsvarande en sådan armékårs första behof, ehuru för dess reserv det mesta ännu fattas.
I det skönaste sommarväder och med den norske läraren och hans gosse till sällskap gingo vi nu på banad väg, men under stark stigning genom den härligaste natur till Dalbacken, der vi legde båtskjuts för att ro oss öfver det vackra, 2,388 fot öfver hafvet belägna, Espedalsvattnet. På norrmännens begäran förskönades färden genom svenska sånger, afsjungna af två våra kamrater, och roddaren tyckte, att vi var »et fornöjeligt selskab». Båtfärden varade ett par tre timmar, och afgiften derför utgjorde 70 öre för hvarje person. Vi landsattes vid Megrunden, nedanför foten af Rutenfjellet, och ryckte fram i sluten trupp mot de närmaste af de två bondgårdar, som lågo här vid stranden. En yngre qvinna stod i dörren, och hon svek ej vår väntan: Hon sade nej och »eg veit ikke» till alla våra böner om mat och herberge, men hon gaf oss båda delarne när vi ville »tage til Takke med hvad huset förmådde». Här fans för öfrigt allt hvad den mest granntyckta menniska kunde begära: duktyg, bordställ, gafflar, allt utom köttmat. Men minst ett halft tjog ägg myste mot oss från den hvita bordduken. Dock, ingen bordsglädje skulle vara fullkomlig för oss; äggen föreföllo mig hafva en antiqvarisk smak, och då kandidaten modigt anföll sin andel af dem, hade det till följd, att hon, med en hotfull blick på den salta forellen, flydde från bordet och hade i någon stilla vrå bland bergen en obevittnad uppgörelse, der utgiften lär ha betydligt öfverstigit den senaste inkomsten. Vi sofvo sedan här i sängar med resortmadrasser och hade framför våra fönster ett fjell, i hvars skrefvor små snöfläckar glänste emellan de låga björkarne. Följande morgon bestego vi det 4,866 fot höga Rutenfjell.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt en ledamot yrkat, behagade afstå den föredragna i §:n. Ropades starka nej, blandade med ja; i anledn. hvaraf Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja. Hr Landtm, framställde derefter propos. till antagande af Frih. Boyes förslag, att i stället för orden: oansedt den lägenhet, som sålunda upplåten varder, ej medförer besuttenhet, skulle begagnas orden: derest den lägenhet, som sålunda upplåten varder, medför besuttenhet. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja. Hr Lagerhjelm begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition: Den som anser att i §:n i 2 cap. af Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns förslag till författning om hemmansklyfning och jordafsöndring bör innehålla orden: ”oansedt den lägenhet, som sålunda upplåten varder, ej medförer besuttenhet,” voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. att ofvanstående mening bör förändras till följande lydelse: ”derest den lägenhet, sorn sålunda upplåten varder, medför besuttenhet.” Efter voteringens slut och sedan, i anseende till lita röstetal, den förseglade sedeln blifvit öppnad, befunnos rösterna' bafva utfallit, som följer: Ja — i3. Nej — 12. Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg att, på sätt Hr von Hohenhausen y 1 kat, orden åt en eller flera borde ur förslaget uteslutas. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg dessa ord böra qvarstå. Ropades äfven ja och nej. Den 3 Februari e. m. 63 Efter förnyade propositioner beslöt R. o. Ad. slutligen att i denna del bifalla Ulsk:ns förslag.
Mit med underdånig anhållan, att, derest icke en visserligen behöflig ersättning för de med dammbyggnadens islåndsättande förenade kostnader skulle jemväl i Nåder beviljas, åtminstone ett understöd, motsvarande förlusten af den genom vattuflödet förlorade skalllagda jorden jemte hägnader m. m., matte dem tillerkännas medelst ett anslag af 400 Ridr banko, hvilken anslags-summa, då i närheten icke funnes någon till uppodling tjenlig jord, genom hvars odlande ersättning kunde beredas, E. K. Mits Befallningshafvande ausäge böia såsom gåfva tilldelas merbemälde ålla jordegare, i förhållande till den skada en hvar af dem lidit; samt att, sedan Stats-kontoret blifvit häröfver hördt och sig underdånigst utlåtit, E. K. Mit genom Nådigt Bref den 15 Juli 1852 förklarat något understöd eller bidrag af allmänna medel i så beskaffadt fall som delta icke kunna ega rum. Då den för Rikets Ständer nu anmälda olyckshändelse, hvarigenom en ej blott för tillfället utan äfven framgent kännbar skada och förlust förorsakats några obemedlade jordegare, synts Rikets Ständer, med afseende å det vid besigtning») utredda samt afE. K. M.'ls Befallningshafvande vitsordade förhållandet att desse jordegare, oaktadt de förlorat en del af sin skattskyldiga jord, måste fortfarande med oförminskadt belopp utgöra de samma jord påförda utskvlder, påkalla deltagande från del allmännas sida till någon lindring i följderna af denna olyckshändelse, hafva Rikets Ständer funnit skäligt tillerkänna oftabemälde åtta jordegare eli understöd af det belopp, E. Ii. Mits Befallningshafvande föreslagit, eller Sex Hundra Riksdaler Riksmynt, för alt dem emellan fördelas i förhållande till den skada hvar och en af dem genom ifrågavarande vatluflöde lidit, och hvilket belopp alltså i vanlig ordning varder från Riksgälds-konloret utbetaldt. Med underdånig anmälan härom, framhärda Rikets Ständer &c. Stockholm den 12 September 1857.
Jag kysste henne innerligare än jag, dess värre, gjort på länge, och gaf henne till försoningsgåfva min lilla kamébrosch, som hon är så förtjust i och som jag lyckligtvis hade på mig, och erbjöd mig att sticka hennes nya täcken, efter som jag ändå hade bågen hemma, och bjöd hela familjen på middag dagen därpå, pigor, dräng och allt, så hon skulle få hvila sig riktigt, och Ja, jag visste inte hvad jag inte skulle ha velat göra, så samvetsöm kände jag mig. Det är så utsökt ordentligt hos Ada — så rent utsökt ordentligt! Man känner sig alltid hågad att sätta sig i tamburen af fruktan att smutsa ned de bländhvita, hårdt spända gångmattorna och rubbar man en stol, tycker man sig ha begått ett riktigt brott. Förmaksgardinerna ligger utbredda en half meter på golfvet och afståndet mellan blomkrukorna mäts med band. Det är han som är så Ah, hvilken gemen varelse jag är! Sitter jag inte här och hackar på mitt eget barn igen, och det, fast jag nyss kännt mig så usel och förkrossad! — Jag ville bara säga, att bjuda till bäst man vill, så blir man gärna litet stel i ett stelt hem, och Adas hem är stelt! Men det brydde jag mig inte en smul om i dag, utan pratade och skrattade, så barnet blef riktigt upplifvadt och kronofogden kom ut från sitt rum, så nypomaderad och fin, att han såg ut alldeles som ett oljetryck, och frågade hvad vi hade för oss: »det lät så trefligt.» Där fick du dig en lektion till, Lovisa lilla. Enda faran i Adas äktenskap är nog hennes stelhet, ty i botten är han liflig och het, fast pedantiskt embetsmannaaktig till det yttre! Få se, få se, hvad jagkan duga till efter detta, jag menar i upplifningsväg! När jag på vägen hem från Ada kom i hörnet af storgatan, så hvem stötte jag i hop med om inte med doktor Kull. Men du min värld, hvad hade karlen gjort med sig? Han såg 20 år yngre och hundra år lyckligare ut än när jag såg honom sist. »Så roligt jag träffade fru Petterkvist», sa han och räckte fram hand med ett riktigt strålande leende.
Då man från södra porten kommer in på Klara kyrkogård i Stockholm, ser man till venster ett större graf kor, å hvars gråkalkiga vägg läses i ursprungligen gyllene, nu af tidens tand illa åtgångna bokstäfver: .Här hvila: madam Nyman känd af hela Stockholm som en barsk, morsk och resolverad käring, den där icke skydde att hugga en utkörsdräng vid örat samt ej heller skrädde ord, då det gällde att tillrättavisa personer af högre samhällsställning. Så berättas, t. ex., att när på en af madam Nymans bjudningar en viss baron och kammarherre, som gjorde hennes hus den äran, under måltiden halfhögt yttrade sin belåtenhet öfver att vistas i borgarhus, där man kunde lefva ogeneradt och, såsom han gjorde, ligga med armarne på bordet, värdinnan infallit: » Om baron går ut till mina svin, kan han få njuta sin rätta bekvämlighet — han kan då få vräka sej i mat-hon hel och hållen. » Handelsmannen och Bryggaren Nils Nyman Jonasson, född 1709, död 21 Juni 1762, som hulpit S:tee Clarae kyrka och fattighus efter 1751 års brand utan ödesmål o c h varit begges föreståndare och kyrkoråd. Christina Westman, född 20 juni 1719, med honom gift 5 Februari 1736, död 22 October 1795, lät bygga denna graf och rista sten. * En samtida i Stockholm till madam Nyman, men — som man finner — betydligt mera sylfidisk, var mamsell I Liksom hela den tidens borgerskap i Stockholm, var madam Nyman i hög grad konungskt sinnad, och ett så i mer än ett fall genom sin rikedom och sina släktförbindelser mäktigt och inflytelserikt fruntimmer underlät ej heller Gustaf I I I att på flerehanda sätt visa uppmärksamhet. Familjtraditionerna veta ännu att förtälja åtskilligt om majestätets personliga artighet mot bryggare-enkan och dennas beundran för » tjusarekungen ».
Härigenom stadgades bland annat att kronan och rotehållarne skulle årligen till beklädnaden bestå hvardera .'/Wel af munderingens värde efter Riksmarkegång; att de af kronan förut erlagda slitnings-penningar endast komrae att utgå för kommenderingar utom regementets stånd; att vid Helsinge regemente, der rotehållarne vägrat ingå på sjettedels-bidraget, enär de, jemlikt knekte-kontraktet, icke vore förbundne till någon beklädnads-afgift, såvida icke soldaten innehade årstjenst hos rotehönderne och derföre borde undfå arbetskläder, lifmunderingen skulle anskaffas genom beklädnadsdirektionens försorg; att, i följd af rotehållarnes vid l:sta Lif-Grenadier-Regementet enahanda vägran, sjettedels-bidraget vid detta regemente skulle erläggas af Gretiadiererne utaf den i lego-kontrakten med rotehållarne öfverenskomna beklädnadssäden och släplönen; samt att, af samma skäl, sjettedels-bidraget vid Kronobergs, Jönköpings och Kalmar regementen borde af soldaten bekostas. Vid 1828, 1829 och 1830 årens Riksdag antogo Rikets Ständer, uppå Kongl*. Majtts derom gjorda framställning, brukningsliden för lifmunderingen till fyra i stället Bih. lill R. St. Prop. M 2. för tre år; i följd hvaraf, genom Kongl. Kungörelsen den 9 Juli 4830, det årliga bidraget till munderingens underhåll, såväl för Kronan som för rotehållarne, minskades från '/6:del till '/8:del af munderingens markegångsvärde; och utgår afgiflen för närvarande efter denna beräkningsgrund. De roteringsskyldige hade härigenom vunnit den lättnad i beklädnads-besväret, att de, i stället för att ursprungligen hvart 3:dje år nödgas anskaffa ny släpmundering och, vid några regementen, tillika hvart 12:te år bidraga till ny lifmundering, nu voro befriade från all annan beklädnads-skyldighet än att erlägga det årliga bidraget med '/8:del af enkel soldat-munderings värde efter riksmarkegång.
Alt deremot menigheten å kronoskattehemman, utgörande största delen af Sveriges jord, från äldre tider fått sig pålagd både grundskatt, jordbruksränta, roteringsbesväret, m. m. m. m. m. m. såsom krigshjelp, eiler till understöd i långvariga krig, med dervid lästad! vilkor, alt denna beskattning skulle upphöra med krigets slut, är vål icke så alldeles bekant, ehuru det 'likväl är histoiisk sanning. Men hvad sorn är väl bekant, och en tryckande verklighet, är, alt alla dessa kraf på krono skattejorden ändock blifvit bibehållna emot skatledrngarens vilja och medgifvanden och slutligen vunnit auktoritet af häfd. De aldra vackraste bemödanden från Imshållningssällskaper och iandtbruksmöten, hvilka i många år med flit, kostnader och ospard omtanke verkat lill jordbrukets bästa, hafva dock icke förmått lyfta svenska skallejordbruket och boskapsskötseln ur den medelmåtta och dvärgartade växtlighet i förhållande lil! andra kultiverade länder, hvaruti del sig så länge befunnit. Det är utan tvifvel att den tunga och tryckande beskattningen, med dess ojemna fördelning samt dyra och otympliga förvaltning, är dertill den hufvudsakliga anledningen. Visserligen gifve» många andra anledningar äfven, till grund för delta obestånd, hvaruti den svenska jordbrukaren och synnerligast den hårdast betungade, sorn är kronoskatteinnehafvaren, sig befinner, Deribland må i förbigående nämnas det uli landtmannalifvet sä djupt ingripande landtmäteriet som, öfvermåttan dyrt. dertill lemnar jordbrukaren sä godt som ulan skydd mot oförrätt och mannamån, då landtmäteriet är lemnadt helt och hållet i händerna och beroende af landlmätarens individualitet, i förening med så kallade gode män, de der kunna vara utan ringaste sakkännedom, vare sig uti agrikultur—kemiskt hänseende, i landtmäleriels grunder, eller skogshushållningen.
«Om jag ej vore konungens bror, skulle jag dela er billiga harm, general Horn; nu kan jag endast dela er smärta« – yttrade prinsen. – «Den stackars Plommenfelt! Oförsigtigt bar han sig åt, det kan man ej neka. Men en så himmelsskriande grymhet blott för en förflugenhet! Jag igenkänner icke deruti Gustafs beprisade ädelmod. Sannolikt underblåses elden af hans gunstlingar, och Schröderheim är säkert den, som uppviglar kungens hämndlystnad mot en bland mina pålitligaste vänner. I alla fall är det oförlåtligt af Gustaf att förfara så utan skonsmål, då Plommenfelt är er nära frände och kungen har ert bistånd för tio år sedan att tacka för sin makt, kanske sin krona, ja sitt lif . Om det i stället varit mig, ni gjort sådana tjenster, general Horn: det funnes då ingen önskan, hvarken af er eller edra anhörige, som jag ej skulle göra mig ett nöje af, att villfara« . «Gustafsvän« skar tänderna af raseri och hämndlystnad emot Gustaf, och svor honom ett evigt hat på uppmaning af – Gustafs bror. «Nå, kära Elis, hvad sägs nu om din «ädelmodige« kung?«– frågade, med ett bittert smålöje, fru Schröderheim sin man, en afton, sedan de gått till sängs. – «Plommenfelt vill jag ej ursäkta; hans utfall var oanständigt, opåkalladt, ogagneligt: men att göra ett så allvarsamt väsende af en strunt, det är hvarken kungligt eller snillrikt, – tvänne egenskaper som ju eljest påstås företrädesvis tillhöra Hans Maj:t Gustaf III. Att taga lifvet af en menniska för ett glopords skull, det är oerhördt grymt. Vi ha fått en ny Ludvig XI: må Gud bevara dig, min söta Elis, att bli hans Tristan!« – «O, min Anne Charlotte, huru kan du så långt sträcka din bitterhet mot den store kungen! Huru kan du derhän misstänka din Elis!
Han Den 6 Februari f. m. lo5 Ilan liar väl sagt, att det icke finnes annat sammanhang emellan min motion och bancovinsten, än alt jag för mitt uppgifna ändamål önskade en del af bancovinsten; men det vore likväl icke svårt, om jag ansåge det nödigt, att uppgifva verkliga händelser ronde ifrågavar. inrättning, sorn förorsakat att icke någon motion kunnat framkomma förrän i detta ögonblick. Delta vore likväl att ingå på ett tolkningssätt, som val Hr Lagerhjelm ansett vara det rätta, men sorn jag ej kan medgifva och icke anser mig tillständigt alt ingå på. Hr Frih. o. Landtm, har börjat med att förklara, det han icke anser motionen böra remitteras, och jag har således ingen annan utväg öfrig, än att vördsamt anhålla om propos. till Ståndet, huruvida det ålägger Hr Landtm, att göra en sådan propos. eller icke. Hr Lagerhjelm: Jag beklagar att jag icke kan se det formella af saken ur samma synpunkt, som den siste talaren. Grundlags-§:n innehåller icke allenast bestämdt dessa ordalag: ”såvida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffande händelser, föranledas;” utan för att så mycket mer aflägsna en tolkning, som skulle multiplicera motionernes antal och således fördröja riksdagen, så har grundlagen tillagt ordet omedelbarligen. Begge de egenskaper, som sålunda hos en motion erfordras, saknas här. Huru kan man säga att Hillska skolans behof af penningeanslag är omedelbarligen föranledt af beslutet om bancovinstens användande? Om händelsen varit att R. St. fattat ett beslut om upphäfvande af de allmänna skolorna, hvaraf följden blifvit att andra skolor i hufvudstaden i deras ställe bort underhållas, då kunde man med skäl säga, att den fråga, som nu är väckt, vore omedelbarligen föranledd af R. St:s beslut. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det Gr.
Fäder"ncslandets wälgäng och förswar, som sä ihärdigt ut"märkt Finska Troupperne, och mätte (om jag sä får ''yttra mig) Swensk» Nationens erkänsla pä nägot "sätt ätersalla pä denna enda^lämning as ett trogit 464 Den 7 December. "Folk. — Att mi se mig jämte mine agtningSwärdt ' kamrater af Finska Artillerit Regementet, som rsrcc "förödande kng hil återkommit, endast bestämde till nya ''förluster, beständig jkilsmäsia, fördelning och utflykt"ning pä andre Regementer, ester att haswa upoffrak ''sig för Fäderneslandet, och kanske nu mista en ester ''manga ars trägen tjenstgöring wunnen möjlighet til! ''utkomst, more ett missöde för mig och mine kamra''ter, lika särande i enskildt afseende, som att Regementets uplösning skulle werkställas i en tid, dä be, "hofwer as ökadl Artillerit uppenbarligen wisar sig, "med skäl skulle giswa en swär anledning till nedslå, "genhet och mitzkröstan för dem, som nitälskat för Fäderneslandets sörswar och upräkthällande?' "T'll undwikande af de wädeliga äfwcntyr i ''detta sq högst wiqriga afseende, framställer jag säledes "i största ödmjukhet till Högwälborne Herr Greswerr ''och Landt Marskalkens samt Högloft. Ridderskapet och "Adelns bifall, art Finska Artillerit Regementet as Zvo ''mans styrka mätte med desi Compagnie Befäl och "Stab öfwerflyrras pä Swensk Stat, och att Regementet hädanefter sär njuta lka rätt och förmän, ''som der i Finland innehaft, hwarjättile jag ödmjuke» ''ligen auhaller om tillstånd, att detta anförande, sä''som innefattande ett amne af den mäst cftertänkeliga "och wigtiga beskaffenhet fä med de öfrige Respective ?'Niksständen commuuicergs.''