Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvclsej N.-o ^5. 71 vid valten och bröd. Vidare hafva Rikets Ständer fästat uppmärksamhet derpå, hurusom förordnadt blifvit, dels genom Kongl. Förordningen den 9 December 1756, att det tjenstehjon eller den lösa person, som blifver funnen att hafva hos sig dyrkar, dubbla nycklar eller lmfvudnyckiar, utan husbondens minne, eller falska nycklar af hvad slag de vara må, skall, fastän någon skada ej derigenom skett, straffas mannen med nio par spö och qvinnan med sju par ris eller deremot svarande fängelse vid vatten och bröd; dels uti Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, att den, som stjäl litet eller mycket ur fickorna i kläder, som någon bär på sig, skall, utom den i lagen stadgade kroppsplikt, uträknad efter tjufnadens värde, dertill straffas, första gången mannen med Tio par spö och qvinnan med Atta par ris, dels ock genom Kongl. Förordningen den 21 Januari 1773, jemnförd med Kongl. Brefvet den 26 October 1790, att den, som olofligen mjölkar annans ko, får eller get ute på marken, skall, utom det, som lagen i 43 Gap. 4 §. Missgernings-Balken innehåller, straffas, första gången, mannen med Sex par spö och qvinnan med Fem par ris; och anse Rikets Ständer dessa slag af brott vara af den isolerade beskaffenhet, alt utbyte af bestraffningen med spö el leiris emot den af fängelse vid vatten och bröd för den, som dermed för första gången beträdes, kan, utan menlig inverkan på lagens sammanhang, tillåtas. I öfverensstämmelse härmed, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla: l:o att en Författning måtte utfärdas af följande innehåll: ”Äro efter lag eller serskilde Författningar böter ådömde, i stället för hvilka, vid bristande tillgång hos den sakfällde, kroppsplikt, enligt 5 Cap.
Jag måste, äfven om det är påkostande, gifva det sednare företräde, emedan laglig säkerhet dessförutan icke kan påräknas. l:sta frågan, som vid målets utredning bör besvaras, är naturligtvis den, om Bevilln.Utsk. är berättigadt att föreslå bränvinsbeskatlningen. 31 § Riksd.Ordn. säger: ”detta Utsk. åligge att opåmint vid hvarje Riksdag upgifva de allmänna grunderna för den blifvande bevillningens fördelning, hvarefter och sedan bevillningssummans belopp blifvit fastställdt, det tillkommer Utsk. att, med tillämpning af dessa grunder, författa förslag till bevillningens utgörande.” Hvad menas med bevillning ? Derom uplysa 59 och 60 §§ Reg.F. Den förre säger att Statens behof utöfver de ordinarie inkomsterna böra genom bevillningar fyllas; hvarefter 60 § förklarar att ”till dessa sednare räknas tulloch ”accismedlen, postmedlen, charta-sigillata-afgiften, husbehofsbrän'•'nerimedlen samt hvad R. St. dessutom särskildt hvarje Riksdag ”såsom bevillning sig åtaga:” Den sista af dessa bevillningar, eller den som skall fylla hvad i öfriga statsinkomster brister, är hvad man kallar den allmänna bevillningen. Denna synes ock åsyftas af ordalagen i 31 § Riksd.Ordn. samt i den 71 § Reg.F. till hvilken den förre hänvisar. Icke desto mindre hafva R. St. hittills utan tvekan till Bcvilln Utsk. öfverlemnat, att författa förslag till alla förenämnde bevillningars utgörande till och med hvad afgifterna å fabriksbränningen beträffar, ehuru hon icke är 1 60 § Reg.F. omförmäld. Likaså hafva R. St., enl. den hänvisning 71 § Reg.F. lemnar, låtit förstärkta StatsUtsk., pä sätt 69 § Reg.F. föreskrifver, rösta öfver skiljaktigheterna mellan RiksSl:ns beslut, i alla frågor der något Stånd varit af olika mening med de öfriga.
Banco, hvarefter det a (slutade Contractet, under tiden till den iZ Junii i836, sålunda fullgjordes, att, med iagttagande af öfrige i Contractet föreskrifne vilkor, till Banken levererades Guld till belopp af 146,006 Ducater. Då denna leverans efter bokföringspris af 2 R:dr 6 sk. pr Ducat, uppgått lill R:dr Silfver Specie 3io,2p4: *• liar således en öfverlevereringskettaf R:dr io,2p4: 4* Silfver Specie, hvarföre Leverantören blif vit, efter det uti förenämnde Contract bestämda pris, godtgjord. Emedlertid hade i836 den 3o Juni, i anseende till den samma år inträffade serdeles gynnsamma conjunctur för exporten, och under förutsättning att, till följd häraf, anbud å leveranser af Silfver eller Guld till Banken skulle inkomma, Fullmägtige enhälligt beslutat att, medelst räntefria förskotter från Banken, befrämja införskaffandet af förstnämnde metall från främmande Länder, samt Banco-Fullmägtiges pluralitet tillika, enligt Beslut af samma dag, ansett, att införskaffandet af Guld till Banken från Utrikes ort äfven borde på enahanda sätt uppmuntras, oaktadt det, under då varande förhållanden, syntes vara för Leverantören af större vinst, att lemna sistnämnde metall, än Silfver; hvarjemte förslag hos Fullmägtige blifvit väckt att, med användande af de i §. 23y af Banco-Reglementet anvisade medel, företrädesvis till förstärkande af Bankens Silfverfond, samt på grund af §. 120 i samma Reglemente, ett prasmium af x| eller 2 sk.
Ett af landets angelägnaste behof är obetvifligen det att erhålla ett förbätlradt straffoch fängelse-systeme, och det är R. St:s pligt att uttrycka detta behof genom begagnande af sitt lagstiftnings -initiativ, dervid R. St., efter min tanke, icke kunna anses begå någon oförsigtighet, om de gifva ett fÖrlroendevotum åt Rng-comiteens arbete, hvars hufvudgrundor öfverensstämma med den af folk-representationen i Brödrariket likaledes snart sagdt per acclamationem antagna nya criminal-lagstiftnirig, och hvars möjliga misstag i detaljerna vid en blifvande riksdag lätt kunna rättas, helst om R. St. besluta någon viss tid, innan den nva lagen får promulgcras till efterlefnad. Väl invänder man, att de materiella arrangementerna af fängelsebyggnader etc. ovillkorligen böra föregå antagande af ett på fängelsestraff bygdt lagsystéme; jag tror dock alldeles motsatsen och anser beslutet om den såsom prin - Den 25 April. cip vigtiga lagens antagande just vara den kraftigaste häfstång och innebära ett slags tvingande nödvändighet att sedermera destomer skyndsamt och nitiskt tillvägabringa de materiella medlen för lagens sättande i verket, då deremot en isolerad propos. om anslag af medel till stora företag, utan att man ännu med säkerhet vet efter hvilket systéme de komma att användas, eller om det ändamål, som dermed åsyftas, någonsin vinnes, sannolikt finner ej så få röster emot sig, särdeles inom en Representation, som varit vand att så ofta se sig gäckad i sin förhoppning alt genom beviljande af materiella medel vinna någon ideal reform. Jag föreställer inig således, alt det skulle väl kunna försökas, att en gång låta ide'erna gå i spetsen. Remitterades till Lagutskottet. Bifölls Coust.Utsk:s den 22 dennes på bordet lagda mern. N:o 8, med begäran om arfvode för 2tne e. o. cancellister. Ånyo föredrogs och Indes lill handlingarna StatsUtskrs den 22 dennes på bordet lagda mein.
Herr Grefven och LandtMarjkalken frågade derefter, huruvida Ridderskapet och Adeln yrkade den af Herr Cederschjöld omnämnde proposition. Ropades starka Ja, jemte några Nej. Herr Grefven och Landt Mar/Kalken yttrade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. I följd hvaraf Herr Landt-Marjkalken, under åberopande af dess redan tillkånnagifne vägrande af ifrågavaraode proposition, jemlikt 55 § Riksdagsordningen, förklarade öfverläggningen hvilande, och komme frågan att förvisas till ConslitutionsUtskottet, som borde inom korrt förelagd tid öfver densarnmas stridighet eller enlighet med Grundlagen, sig utlåta. Hemställande Herr Landt. Marjkalken, om icke den tid, inom hvilken Utskottets utlåtande borda tili Ridderskapet och &cn( i X: julli J' ni. Adeln inkomma , kunde tili åtta dagas? bestårni mas; hvilket bifölls.. Herr Ehrenborg, Casperi Då målet nu kommer att afgå till ConstitutionsUtskottet, utber jag mig, ehuru jag ej var närvarande, då Grefve von Schive rins motion upplästes, att mia enskilda tanka må få till Utskottet medfölja, den nemligen, att så vidt denna motion innefattar något relatift till Konungens Rådgifvare, densamma efter mia öfvertygelse ieke är behörig, eller kan upptagas, emedan jag anser alla dem beträffande anmärkningar hafva genom gårdagens beslut förefallit. Deremot, kan jag eji finna något hinder för Riksens Ständer, att besluta en Adress till Kongl. Maj;t, om, de grundsatser, dem de önska se följas i Statshushållning m. m., endast denna Adress icke är affattad i form, att vara grundad på någon ConstitutionsUtskottets anmälan, eller att innehålla något förständigande för framtiden till. Konungens Rådgifvare. Denna distinction anser jag högst nödig.
Gyldenstolpes uppmärksamhet derpå, att det icke varit i förhoppning, att min motion skulle gå igenom i Constit.Utsk., som jag yrkade, att den^ifrågavar. meningen skulle stå qvar, utan derföre, alt jag fann det ligga i sakens natur, att flera tillfällen kunna inträlfa, då Konungen enligt i5 § Reg.F. kunde komma att behöfva en annan rådgifvare i eommandomål, än den egentliga Krigsministern. Hr von Troil: Jag bestrider den anmärkning, sorn blifvit framställd af Gr. Gyldenstolpe, och tror det vara nödvändigt, att orden qvarstå. Det är väl sannt, alt 11. o. Ad. beslutat, att cheferna för Armeens och Flottans departementer tillika skola vara Konungens rådgifvare i commandomål; men man behöfver blott se, huru saken för närvar, är och huru den framdeles skall blifva, för att finna, att äfven andra föredragande i eommandomål måste finnas. Det liar äfven hittills varit förhållandet, att när Regering varit tillförordnad, en föredragande för eommandomål funnits i hufvudstaden och en åtföljt Konungen. Detsamma måste äfven i framtiden inträffa, äfven om Konungen går i fält. Skulle således dessa ord utgå, skulle en af dessa rådgifvare blifva ansvarsfri, hvilket jag icke kan medgifva.
Sä snart Fullmäktige afslutat örn upptagandet af det lån i Silfver, motsvarande 3 Millioner R:dr i Svenskt Specie, hvarom serskilda föreskrifter blifvit meddelade, kungöras allmänneligen, så tidigt som möjligt, de terminer, inom hvilka jordegare på Landet och i Städerna böra hafva ingifvit deras Låne-handlingar till Riksgälds-Contoiret, antingen directe eller genom K. M:s Befallningshafvande; de som lemna ny inteckning, i original; men de, hvilka söka öfverflyttning af redan intecknade skulder, uti bestyrkta afskrifler, jemte de handlingar och bevis, som RiksgäldsContoirets Fullmägtige anse nödiga, för att Verket må kunna i förra Innehafvarens inteckningsrätt inträda. Endast sådan jord-egendom på Landet och inom Städernas område, hvilken såsom säkerhet för Banco-lån är antaglig, får af Riksgälds-Contoiret belånas, och de säkerlietshandlingar samt bevis, som för Bancolån , efter senaste Författningar, erfordras, böra praesteras, men för öfrigt, till undvikande af ny kostnad för Låntagarne, all möjlig, med Riksgälds-Contoirets fullkomliga säkerhet förenlig lättnad beredas för låns öfverflyttande på vedan varande inteckningar. 182 Exp.-Vlsk. Forslag till uncl. Skri/v. N.o 448- 2:0, Till högre capital-belopp , än som motsvarar två femtedelar af egendomens taxeringsvärde, efter medeltal af det genom Pröfnings-Comiteerna åsätta värde, för åren 1825 till och med 1829, må ej lån utlemnas, Uti dessa två femtedelar inberäknas sådana äldre inteckningar, som u,ti pantén blifva qvarstående. 3:o.
Och darrande af ångest halade han sig allt djupare ned och gömde sig slutligen ibland de lösa klädespersedlarne i kojen. ”Usling, kanalje, bär dig ej åt som en galning!” ropade Haraldson, i det han stack hufvudet ned genom öppningen och visade daggen, som han höll i handen. Ett vildt, hemskt och gällt tjutande var Antons enda svar; och ehuru skakad af vrede och knappt i stånd att styra sitt obändiga lynne, nödgades Haraldson, af fruktan att blifva hörd och upptäckt, draga sig tillbaka. ”Hvad är att göra?” sade han till Birger; ”pojken kan förråda oss.” Rysande för sina egna ord, såg han ned i kojen med en blick, för hvilken till och med Birger blinkade. ”Hvad är att göra?” ”Intet,” sade Birger dystert, ”intet kan göras; ty den stackars gossens hjerna är rubbad. Fyra blodskulder hvila på våra hufvuden. Det hade varit så godt att bränningen vid Pater-Noster-skären slukat oss alla.” ”Är du en sådan feg kruka, att du redan ångrar dig?” sade Haraldson med rå stolthet. ”Hvad jag en gång gjort, ångrar jag aldrig; käringar kunna pipa, men männer handla. Du borde blygas att tala såsom du ej vore son till Håkan Haraldson, den störste lurendrejare i skärgården!” ”Och mördaren och sjöröfvaren,” hånade Birger med grym bitterhet. ”Tig, pojke, och gå till arbetet!” dundrade Habliraldsonmedrullandeögon–”ellervilldu sedd här?” Birger mätte med en föraktlig blick den, hvilken han gaf det helgade, men missbrukade fadersnamnet. ”Vi måste bort! jag vill hjelpa er,” sade han med stadig, lugn röst, ”sedan ...” Han slutade ej meningen; men Haraldson såg i sonens öga något, som öfvertygade honom att deras blomstrande verksamhet öfverlefvat sina bästa dagar. ”Feg, feg,” mumlade den gamle med sammanbitna tänder; ”afkomman duger ej! Men bort nu, medan galningen dernere tiger.”
Alla utländska vexlar, som inom Alla utländska vexlar, sorn — Biket presenteras, böra med stämpladt papper beläggas till lika belopp, som för Svenska vexlar stämpling är utsatt. 8:0 På Rikets Ständers eller enskilda Banker ställde enskildas eller privat-Bankers assignationer, depositbevis m. m.> vare sig tryckte eller graverade, af hvad namn och beskaffenhet de vara må, skola med stämpel vara försedde: de å 20 R:dr och derutöfver med 4 sk. samt de under nämnde summa med 2 sk.; uraktlå ter utgifvare hvad häruti anbefaldt är, straffes på sätt i3 §. 5 morn. stadgar. Såsom åsyftande förändring i denna §. eller dermed eljest samman hang egande, blefvo vid öfvervägandet deraf följande till Utskottet remitterade motioner företagne till profning, nemligen: ;:o Herr Prosten Hallbäcks motion, jemte Heres yttranden, i anledning deraf, rörande ett förtydligande af nu ifrågavarande 7 §. i så måtto, att bestämdt borde stadgas, det contract för Kyrkornes räkning icke béhöfde beläggas med charta då deras-summa icke öfversteg de 5o R:dr som Kyrkans Syssloman, Konungens Befallningshafvande och Biskops-Embetet oåtsporde, ega att under året disponera; till hvilken hemställan Motionairen 36 Bevillning'-Utikottets Ber. Aila i 3. hemtat anledning deraf, att Konungens Befallningshafvande i Malmöhus Län, genom skrifvelse lill Dom-Capitlet i Lund, föreskrifvit alt hvarje med Kyrka ingånget contract eller till Kyrka ingifven räkning skall skrifvas på eller beläggas med slämpladt papper; i följd hvaraf äfven de .minsta räkningar och qvitlencer måst med charta beläggas.
Härjemte får jag erinra, att om hvarken inköpspriset eller egendomarnes jemförliga värde bör utgöra måttstocken, hvarefter taxerings-koraitéerne böra gå tillväga, hvar skall man då finna den rättmätiga grunden? När vi hinna lill den 112 §:n skulle icke finnas någon norm för Taxerings-komitéerna. Detta är ett skäl till för den älerremiss jag yrkat å en föreg:de §, men ifråga om den nu förevar, förenar jag mig med dem, som yrka bibehållandet af den gamla §:n. Hr Printzensköld: Sedan af 2:ne ledamöter inom BevillmsUtsk. blifvit uplyst, att ordet ”inköpspris” influtit i §:n af förbiseende, hade jag önskat, att lltsk. om ett sådant förhållande gifvit R. St. officiel underrättelse, hvarigenom man undvikit den nu inträffade händelsen, alt en ledamot af detta Stånd yrkat bibehållandet af detta ord, oaktadt den honom lemnade uplysning, att ordets intagande i §:n aldrig varit Ulsk:s mening. Jag gillar deras åsigt, hvilka anse olämpligt, att lägga inköpspriset till grund för beskattningen. Lika med Gr. Mörner har jag den erfarenheten, att Stockholms stads Taxerings-komité, utan alt närmare undersöka egendomarnes rätta värde, tverlom antaga försäljningsvärdet till taxeringsgrund, oaktadt det icke sällad skulle kunna uplysas, att af hvarjehanda orsaker köpeskillingarna upslegras öfver egendomarnes verkliga värde. När nu sä är förhållandet och egendomarnes taxeringsvärde icke bör updrifvas högre, än att bevillningen utgår till så stort belopp, som R. St. beräknat, synas mig dessa omständigheter innefatta ett giltigt skäl att ordet ”inköpspris” icke bör uti §:n intagas, så mycket mindre som detsamma icke blifvit infördt i de §§, som afhandla grunden för beskattningen af egendomar på landet.
St;s senare fattade beslut föranleda, sorn härjemte vördsamt aflemnas, för att emot det förra Förslaget, men med bibehålian* l56 Exp.-TJtsk. Forslag lill und. Skrifv, N.-o 443. de af dess numer, utbytas. Blifvande tillika härvid bifogadt Förslag lill R. H. St:s underd. anmälan till K. M. om utbyte af den förra underd. Skrifvelsen emot den, som nu, i anledning af Utskottets ytterligare Förslag, af R. Ii. St. faslställes. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 16 Mars i83o. Pré*te-Stån(det d. 16 Borgare-Ståndet d. 16 Bonde-Ståndet d. 17 — Rikets Ständers under d. Skrifvelse, med förnjad reglering af Riks-Statens Tredje Hufvud-Titel. S. A. K. Sorn, efter det R. St., under den 11 Dec. sisll. år, afgåfvo deras underd. Skrifvelse, rörande regleringen af Riks-Statens Tredje Hufvudtitel, frågor bos R. St. förekommit och blifvit afgjorda, som med samma Titel ega gemenskap, och hvilka alltså till förändringar eller tillägg i redactionen af berörde underd. Skrifvelse föranledt; hafva R. St. ansett sig böra härjemteiunderd. till E. K M. öfverlemna förnyad Skrifvelse, Exp.-Utsk. Förslag till und, Skrifv. N.-o 444> 107 angående meranäijinde TiteP), i stället för den, som i ämnet förut i underdånighet blifvit afgifven, och hvilken E. K. M. i Nåder täcktes låta till R. St. återställa. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 11 Mars i83o. Preste-Ståndet d. 12 Borgare-Ståndet d. 12 — Bonde-Ståndet d. 12 • R.
Uppå härefter framställde serskilde proposir biföll R. o. Ad. den i förra delen af ifrågavar. utlåt, gjorda tillstyrkan och ansågs den af Utsk, i sednare delen uprepade hemställan ej erfordra annan åtgärd än att läggas (ill handlingarne. Föredrogs BankoUtsk:s d. 30 sisth April på bordet lagda utlåt. N:o 35, i anledn. af väckt motion om afkrifning af f. d. Hanlander! M. J. Bergelins Sterbhusdelegares skuld till Banko-Diskontverket. Frih. Cederström, Rud.: Uti den motion, som föraniedt detta betänk., har jag funnit upgifna så ömmande omständigheter, ali jag hoppats, det Utsk. skulle, i vidsträcktare mån än som skett, fästa upmärksamhet derå. Jag finner visserligen af betänk., alt någon ledamot inom Utsk. icke reserverat sig; och denna omständighet lemnar ringa utsigt att inom samma Utsk. vinna något med en återremiss. Detta oaktadt och, i händelse en äterremiss inom Stånden beslutas, hoppas jag, att Utsk. skall afgifva ett annat förslag, an förevar, betänk, uptager. Visserligen synes man böra vara tacksam, att Utsk., åtminstone i mån, som skett, tillstyrkte motionen; men må vi erinra oss huru föga dermed är för den nödställda enkan vunnet! Ty allt hvad som medgifves, består i efterskänkande af räntan, men under villkor af kapitalens erläggande inon ett halft år härefter. Ar detta en godhet, som är värd att nämna, när fråga är Den 3 Maj. är om en fallig enka, som sjelf ej åsamkat sig skulderne? en enka, som endast under förutsättning af befrielse från dessa skulders betalning erhållit förlag af vänner för hållande af någon handel? och delta, när man vet att hon ej har något att i ersältningsväg förbida af den aflidne borgersmannen Lindells i urarfvagörelse stadda sterbhus?
Att i sina smekningar tämja en Lord Rochesters grymhet, det var hvad som kunde komma hennes hufvud att svindla. Det var en sådan njutning som att åka på rutschbana och känna den hisnande rysningen dervid. Naturer sådana som Mariannes förstå att uppskatta den. Hade Börje Olsson varit fattig, skulle det aldrig fallit Marianne in att tänka på honom, han hade då helt enkelt sjunkit ned till en obetydlighet. Men pappa hade från säker källa skaffat sig reda på, att bouppteckningen efter fadern gått till tvåhundra tusen kronor eller lite mera, och på de två år Börje förvaltat sitt arf hade det visst icke minskats. Och penningen gaf makt och frihet. Börje Olsson kunde nog ta sig en hustru och bära bort henne, och bakom ett äktenskap af alldagligt utseende kunde det nog finnas en Rochester att tämja med mjuka armar. Septemberdagen var ruskig och kall, regnet öste ned öfver gatorna och sqvalade ur alla takrännor. Det hade varit ett studium hur man under förmiddagen skulle kunna göra sig fri från pojkar och inackorderingar, men det lyckades att få dem åstad i kyrkan. Något öfver tio kunde Börje komma. Lite hvar kände oro. Mamma hade vidtagit alla arrangemang för middagen och gick nu paradklädd ut och in i rummen. Pappa tassade med spända öron omkring inne i sitt rum, beredd att öppna vid minsta ringning. Marianne vandrade fram och åter på salongsgolfvets matta, med händerna på ryggen och blicken på sina små fötter, som voro klädda i ett par mörkröda atlasskor med stora rosetter. Hennes sulor voro så tunna, att foten kunde böja sig obehindradt och mjukt för hvarje steg. Det var smala, fint formade fötter, som aldrig behöfde klämmas för att se små ut, och som – liksom händerna – icke tycktes stå i rimligt förhållande till den för en ung flicka något massiva öfverkroppen. Vanan att sakta vagga med lifvet gaf i förening med den bakåtböjda nacken och korta halsen åt hennes apparition någonting af mjukt sjelfsvåld, som gled in i minnet och fäste sig kring hennes person. Ingen kunde tänka på henne utan att se denna karaktäristiska gång – lätjefull, njutningslysten i hvarje sin rörelse. Håret var litet, mjukt och gullglänsande. Det låg högt uppe på hjessan i en grekisk knut, lemnande hårfästet i nacken fritt.
2:o till arfvode för civilingeniörers undervisande vid Mariebergs artilleriläroverk eller den läroanstalt, som, i följd af väckt fråga om denna undervisnings förflyttande från artilleriläroverket, kan varda af Kongl. Majit bestämd 3,000: — 3:o till stipendier för elever, som genomgå den för civiling enior er bestämda kurs, likaledes 3,000: — och 4:o till undersökningar, Inspektionskostnader och expenser för allmänna arbeten 30,000: — 11:o. Diverse anslag.
Då anmärknings-måls afgörande i Högsta Instancen tillhörer Eders Kongl. Maj:t, och då vid dessa, så väl som vid alla andra Domslut, dervid enskild mans rätt ej är i fråga, Nådevägen till vinnande af mildring uti, eller eftergift af ådömdt ansvar, efter förekommande omständigheter, för ingen bör vara tillsluten, torde vara lämpligast, att sådan mildring eller eftergift, äfven i afseende på ersättning af allmänna mejel, som ej omedelbart stå under Rikets Ständers disposition, likaledes af Eders Kongl. Maj:t i Nåder beviljas, hälst sådant i Grundlagarne ej är förbudet. 3:o att, genom Eders Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 9 Februarii 1827, ÖfverLäkaren, Doctor Ekelund, som under den tid ÖfverFältLäkaren Doctor v. Döbeln varit beordrad att åtfölja En af Rikets Ilerrar, Fältmarskalken Herr Grefve v. Stedingk vid beskickningen till Ryssland år 1826, bestridt ÖfverFällLäkare-göromålen vid Allmänna GarnizonsSjukliuset, fått sig i Nåder tillagdt ett Arfvode, svarande emot ett halft års ÖfverFältLäkare-lön på GarnizonsSjukhusets Stat, samt alt dubbel Löne-utgift för ett halft år, emot hvad Staten består, härigenom för en och samma befattning, kommit att belasta Anslaget för Allmänna GarnizonsSjukhuset. Härmed synas Revisorerne hafva velat antyda, att någon af Ordinarie Tjenst ej förhindrad Läkare kunnat till Beskickningens åtföljande förordnas, eller att den vicarierande bort erhålla ersättning antingen genom uppbärande af Ordinarie Lönen eller utbetalning af Fonden för Beskickningskostnaderne.