Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För den rättighet tili andel i moders qvarlåtenskap, som genom nämnda förslag bereddes oäkta barn, är, eldigt min tanka, någon annan eller vidlyftigare deduktion än den, som kan hemtas från det nu gällande stadgandet om skyldighet att lemna sådant barn föda och uppfostran, icke erforderlig, helst jag föreställer mig att en moder, som i lifstiden sökt uppfylla detta med naturens första bud öfverensstämmande åliggande, svårligen kan hysa någon annan önskan än den, att, efter dess död, synnerligen om denna inträlTar i barnets tidigare år, en del af qvarlåtenskapen må komma barnet tillgodo. Väl lärer man häremot invända, att lagstiftningen redan anvisar modern ett sätt för denna önskans uppfyllande, det nemligen att till barnets förmån upprätta testamente; men man torde dervid icke böra för - Lag-Utskottets Betänkande M 10. 7 gata, att modern ofta nog torde vara i okunnighet om denna rättighets tillvaro, eller att omständigheterna mången gång förhindra henne att göra bruk deraf; äfvensom att barnets rätt såmedelst göres beroende på iakttagande af vissa former, dervid försök af afvogt sinnade slägtingar att omintetgöra barnets anspråk icke alltid torde uteblifva. Visserligen saknas uti Lag-Utskottets omförmälda förslag nödiga bestämmelser i afseende å oäkta barns bevisning om sin börd samt ordnandet af de rätts-förhållanden, som af nämnde lag-förändring föranleddes, hvilka förslagets brister ock utgjorde hinder för Kongl. Maj:ts Nådiga bifall till förslaget; men dessa brister torde väl icke hafva varit alldeles oöfvervinnerliga. Moderns erkännande inför presten i församlingen och hans derpå grundade intyg om barnets börd samt arfvingarnes uti lagen uttryckta skyldighet att svara det oäkta barnet med en viss andel uti qvarlåtenskapen eller andra lämpligare stadganden för att söka afhjelpa de anmärkta formela bristerne uti det förra förslaget, hade, enligt min tanke, säkrare bidragit till ändamålet, — en mildare lagstiftning i ämnet, — än det af Lag-Utskottet nu framlagda förslag, hvilket icke torde hafva att påräkna en lika framgång.» N:o 19. Ant. till Exp.-Ulsk. d. 3 Mars 1857, kl. 2 e. m.
I anledning af den anmärkning Friherre Anckarswärd gjort, täger jag mig friheten erinra, att så väl Utskottets afsigt i det tillstyrkande, hvilket Den 5 October e. rn. 17g Utskottet gjort, sora meningen afdon underdåniga framställning, hvilken Grefve Brahe föreslagit, och hvaremot ingen anmärkning blifvit gjord, lära åsyfta återförande af Indelningsverket till någon del, öch dess bibehållande i hvad möjligt är. Det förutsätter naturligtvis, att hvarje Regemente, som har Boställen, ejskall lemna något ifrån sig till ett annat Regemente. Derigenom uppkommer vid åtskilliga något öfverskott. Just det är förhållandet med CavalleriRegementerne. De hafva indeldta räntor och boställen något utöfver det belopp Konungen funnit nödigt för Ca valleriRegementerne. Jag tror* att det strider emot den afsigt man har, att beräkna något af CavalleriRegementernas i tabellen uppgifna lönevilkor för Infanteriet, emedan man derigenom skulle gå emot syftningen af den framställning, som är föreslagen. Jag finnér således, att detta förhållande icke kan medföra någon verkan på den summa Herr Nordenfalk uppgifvit för att fylla bristen. Orsaken, hvarföre de -7000 R:dr, som annars skulle finnas, icke kunna påräknas till fyllande af Infanteriets behof; ehuru på tabellen något är upptagit i contant, är, att dessa contanta anslag äro föreslagne till de Sqvad roner, hvilka komma att upprättas i Jemtland och Westerbotten, hvarest ej finnes tillräckligt räntor och boställen åt Befälet. Således, om af Cavalleriets contanta 44 H. * i8o Den 5 Octobér e. m. anslag något användes till Infanteriet, skulle det väl af tillgängarne vid de öfriga CavalleriRegementerne i Skäne, och vid nie litet, finnas något utöfver hvad lill deras löning erfordras, men då går man från den allmänt antagna principen, hvarföre jag får afstyrka en sådan beräkning; utan torde den summa.
Vid förra Riks. dagen blef Löneförhöjning beviljad för Civil^ Den 5 kaimar ii. 199 PennirigeLöntagande Embetsman, äfvensom åtskilliga sådana, hvilka förut saknat Lön, hugo den på Stat uppförd; men det oaktadt har Lagmannen uti Skåne, derefter likasom förut, endast fått tillgodonjuta half Lön. Om detta härledt sig af glömska uti den af SratsUtskottet vid samma Riksdag föreslagna och af Riksens Ständer gillade Stat , eller uti den efter Riksdagen uppgjorda Reglering , kanner jag icke ; men då rättvist är , att Embetsman med lika göromål njuta lika Lön af Staten, och Skånska Lagsagan är en af de större i Riket , så utber jag mig få föreslå att full Lön på Stat uppföres för Lagmannen uti Skåne. Lagmannen uti Blekinge har icke eller mer än half lön, och billigheten fordrar således, att äfven denn* Embetsman full Lön erhåller. Jag anhåller att denna fråga må till StatsUtskattet remitteras. Herr Nauckhoff, Carl Ulric, förenade sig till alla delar med Herr Mannerstam , under ti 11- kännagifvande , att Skånska och Blekingska Lagsagorna tillförene varit förenade och utgjort en enda, hvaraf inträffat, att sedan nämnde Lagsagor blifvit från hvarandra åtskiljda , Lagmännen i Skåne och Blekinge blott få uppbära half LagmansLön 5 anhållande Herr Nauckhoff, att frågan om anslående af full Lön åt dessa Lagmän måtte till StatsUtskottefc öfverlemnas. Lades på hordet. 20® Den 5 Matmar ii Friherre Cederström, Ulric, uppläste följande: Vördsamt Memorial.
Skeppsbrottet hade lyckligtvis ej varit förenadt med förlust af menniskolif, och fartyget låg strandadt på en sandbank under förhållanden, som gjorde det antagligt, att det skulle kunna räddas utan allt för dryga omkostnader. Sedan ryktet om vår ankomst spridt sig, uppvaktades jag genast af åtskilliga deputationer med lyckönskningsskrifvelser, inbjudningar till fester, klubbar o.s.v. En följd af kalas och festtillställningar inleddes nu, som upptog en stor del af den tid vi vistades i detta härliga och märkvärdiga land. Måhända kunde skildringen af dessa fester lemna en bild från Japan under de öfvergångsförhållanden, som ännu äro rådande derstädes, och hvilka helt säkert redan inom ett eller annat årtionde höra till en förgången och i mycket äfven förglömd tid, en bild hvilken åt framtida författare torde kunna gifva ett kanske ej ovälkommet bidrag till kännedomen om det Japan, som nu (1879) är. En dylik skildring skulle dock föra mig för långt utom ämnet för denna reseskildring och kräfva för stort utrymme, hvarför jag här skall inskränka mig till en Ångaren »A. E. Nordenskiöld» strandad på Jessos ostkust. Efter japansk fotografi. uppräkning af de festtillställningar, för hvilka offentliga myndigheter, lärda sällskap eller klubbar stodo i spetsen. Den 10 september gafs stor middag på Jokohamas förnämsta, utmärkt väl hållna europeiska hotell, Grand Hôtel, af holländske ministern chevalier van Stoetwegen, hvilken i Japan tillika representerar Sverige-Norge. Expeditionens deltagare blefvo här förestälda för flere medlemmar af japanska regeringen. Den 11 september kl. 1 e.m. voro vi inbjudna till frukostmiddag i kejserliga sommarpalatset Hamagoten af sjöministern herr Kawamura. Middagen bevistades, utom af Vegas vetenskapsmän och officerare samt vår minister herr van Stoetwegen, af flere bland Japans ministrar och högsta tjenstemän. En del af dem talte ett eller annat europeiskt språk, andra endast japanska, i hvilket fall mindre betydande embetsmän tjenstgjorde såsom tolkar; dessa deltogo dock ej middagen jemte de öfriga gästerna.
R:dr 8 sk. samt således, i brist af böter, undergå åtta par spö, eller vid förvandling; deraf» åtta dagars fängelse vid vatten och bröd; men HäradsRätten deremot, med fördubbling af de efter stöldens enkla värde belöpande enahanda; straff, dömt Henric Carlsson att, för hustjufnaden,. undergå sexton dagars dylikt fängelse; hvarförutan, såsom AdvocatFiscalsEmbetet vidare-anmärkt, HäradsRätten, vid förvandling af de böter 3 R:dr 16 sk_ sorn blifvit Henric Carlsson, för sabbatsbrott, ådömda * oriktigt förfarit derutinnan, att dessa böter blifvit serskildt förvandlade till fyra dagars fängelse vid vatten och bröd» och detta straff sedermera tillagdt det, som å hustjufhaden ansetts böra följa; hvarigenomhandt, att Henric Carlsson, hvilken»derest i enlighet med grunderna i 11 punkten af Kongl. Förklaringen den. Mars 1807» böterna för sabbatsbrott io daler silfvermynt blifvit sam - inänlagda med dubbla värdet af hustjufnaden 21^ daler, och dessa belopp, tillhopa utgörande 3i^- daler, gemensamt förvandlade, skolat, i brist af böter, undergå tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, nu i stället är vorden dömd till sådant fängelse i tjugu dagar, eller åtta dagar mera än vederbordt; alltså och i förmågo af 1 Kap. 12 § RättegångsBalken och Kongl. Brefvet den ii December 1766, fann Kongl. HofRätten skäligt, det Häradshöfdingen, för HäradsRättens sålunda meddelade orätta dom, skulle böta femtio Daler Silfvermynt, med 16 R:dr 3a sk. Banco, samt tillika godtgöra Kongl. Maj:t och Kronan, för Henric Carlssons fångförtäring under de åtta dagar han längre, >än honom lagligen bordt ådömas, sutit i fängelse; men då Henric Carlsson från anspråk på ersättning för sitt lidande afstått, komme all fråga i detta hänseende att förfalla. Med tillämpning af Kongl.
N:o 50, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. General-Tull-Styrelsens Circulaire den 10 Februari 1838, och dervid gjordt tillägg af den 30 Juli samma år, rörande controll vid aflastning från Norroch Westerbottens Län af lax och smör. N:o 51, i anledning af väckt motion om upphörande af eller rättelse i den afgift, som erlägges till Commendanten ä Elfsborgs fästning af alla till och från Götheborg kommande fartyg; och N:o 52, i anledning af väckt motion om indragning af Tullkammaren vid Furusund; hvilka samtliga Betänkanden biföllos. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets, sedan den 4 i denna månad på bordet hvilande, Betänkande N:o 41, angående föreslagne villkor och iagttagelser vid befordran till embeten och tjenster, bestämmelser om embetsmäns rang och upphörande af fullmagters meddelande å titlar utan motsvarande tjenstebefattning, blefvo 1, 3, 4, 5, 6 och 7 punkterne bifallne; hvaremot 2 punkten, på grund af dervid gjorde anmärkningar, återremitterades. S. D. Då nu åter föredrogs Stats-Utskottets, sedan den 3 i denna månad på bordet hvilande, Utlåtande N:o 155, i anledning af väckta motioner om anslag för sammanträden af Scandinaviske Naturforskare och Läkare, blef samma Utlåtande afslaget. S. D. Föredrogs ytterligare och återremitterades, på grund af gjorde anmärkningar, Stats-Utskottets sedan den 4 i denna månad på bordet hvilande, Utlåtande N:o 164, i anledning af väckt motion om Kronoparken Ombergs försäljning till skatte. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet en af Matts Pehrsson från Stockholms Län, i anledning af samma Utskotts Betänkande N:o 52, väckt motion, att tjenstemän vid Tull-verket icke må omedeibarligen af sjöfarande erhålla några inkomster, utan af allmänna medel undfå tillräcklig lön, m. m. Den 20 Juni 1840 f. m. Från Höglofl.
Då det icke lärer kunna bestridas att Hr Munck af Rosenschöld varit representant å Riddarhuset under innev:de Riksdag, så skulle jag tro att de motioner han väckt och de åtgärder som af honom i egenskap af riksdagsman blifvit vidtagne böra anses lagliga, samt att dessa motioner således böra till vederbörligt Utsk. remitteras. Jag kan icke heller finna att sådant kan hafva någon skadlig följd. Om motionerna innehålla något, som är värdt att besinna så bör det 140 Den 7 December. tagas i öfvervägande hvaremot om de icke innefatta något som förtjenar afseende Utsk. icke heller lärer tillstyrka bifall derå. Jag tillstyrker således att motionerna måtte blifva i grundlagsenlig ordning behandlade, och tror det icke gå an att förklara att de åtgärder, som af Hr Munck af Rosenschöld blifvit vidtagne under den tid han var representant, skola anses såsom olaglige, och således föranleda till en nullitet. Hr Printzensköld, Carl: Jag ber att få återföra i R. o. Ad:s minne huruledes mitt yrkande innefattade att Hr Munck af Rosenschöld obehörigen fått sin polett. Detta yrkande har R. o. Ad. godkäudt, hvaraf påtagligen följer att Hr Munck af Rosenschöld under hela den tid, lian varit ledamot af Riddarhuset, varit det alldeles obehörigen och i strid emot Riddarh.- Ordn. Då det nu är emot lag stridande att en person som varit obehörig' att innehafva en rättighet, icke kan anses behörig att utöfva den verksamhet, som nämnde rättighet skulle medföra, så följer att de af Hr Rosenschöld väckta motionerna icke kunna hos R. o. Ad. till någon åtgärd föranleda, enär han varit obehörig att här innehafva plats och således äfven att dessa motioner framställa. Jag yrkar således att R. o. Ad. måtte godkänna den af Hr Gr. o. Landtm, framställda propos. Hr Cederschiöld:
Den sålunda medgifna lindringen i återbetalningsvilkor lemnades, uppå derom af Kongl Majis Befallningshafvande i Länet gjord hegäran, jordbrukare inom Upsala Län, hvarförutan, efter hvad Fullmäktige förnummit, Diskont-Direktionen, utan att Fullmäktige i ämnet rådfrågades, tillåtit jordbrukare inom Stockholms Län, att begagna enahanda förmån; hvarför tiden sedermera för alla af Fullmäktige utsträcktes till den 15 November nyssnämnde år. Fullmäktige måste medgifva, att den vidtagne åtgärden, såsom i 1847 års Revisionsberättelse äfven anmärkes, icke varit med Banko-Reglementets föreskrifter förenlig; men enär de lån, hvilka i följd häraf beviljades, på sätt Fullmäktige inhemtat, i allmänhet behörigen omsättas, vill det synas, som skulle åtgärden hafva ledt till Diskont-Verkets fördel. 62:o. De för utlåning genom Handelsoch Närings-Diskonten afsatta 5,500,000 Rdr äro fördelade på följande sätt emellan de 5:ne Diskont-Kontoren: Stockholms Handelsoch Närings-Diskont Götheborgs Låne-Kontor » 900,000: Malmö Låne-Kontor : « 400,000: Anledning har icke förekommit, att i denna genast efter slutet af nästförflutne Riksdag verkställda fördelning göra någon ändring. 65:o. Efter det vederbörande i ämnet uppgjort förslag, hafva Fullmäktige, med stöd af sednare punkten uti Banko-Reglementets 224 §, till efterrättelse fastställt reglementariska föreskrifter i och för diskonteringen af vexlar samt accepterade invisningar. Dessa föreskrifter upptagas i Protokollet för den 27 November 1845 och hafva från och med 1846 års början tjenat till efterrättelse. Angående denna rörelse inhemtas upplysning af de till Höglofl. Utskottet afgifne Berättelser från Direktionerne öfver Handelsoch Närings-Diskonten i Stockholm samt Låne-Kontoren f Götheborg och Malmö. Berättelse af Banko-Fullmäktige.
Utsk. har pag. 4 förslagsvis uptagit dessa kostnader till 264,837 R:dr 24 sk., men Utsk. har icke i sitt förslag omnämnt på hvad sätt dessa kostnader, som visserligen kunna på förhand kalkyleras, men icke méd visshet bestämmas, skola godtgöras. Då det likväl är nödigt, att man utgår från den synpunkt, som Utsk. gjort, anser jag detta förhållande föranleda till Den 15 November f m. 67 återremiss af Betänk. Hvad angår Hr Bildts yttrande, nemi. att man bör undvika att försätta Riksg:sKont. i nödvändighet att förskjuta så mycket penningar, och att betalningsterminen borde bestämmas till 6 månader från d. 1 April, har jag intet deremot att erinra. Det kan vara skäl dertill, ehuru jag icke tror, att Konl:s ställning är sådan, alt det blifver nödigt att uplåna penningar; men det kan man också icke med någon säkerhet förutse. Det kommer an på, huruvida det blifver nödvändigt att lyfta något större belopp af de kreditivsummor, som på Kont. vid denna Hiksdag blifvit anvisade, oell, för säkerhetens skuld, kail det vara skäl att bestämma den ifrågavande tiden så, hvarigenom penningarne emellertid för den försålda redskapen kunnat inflyta. Egare af bränvins-redskap böra icke med skäl kunna beklaga sig deröfver, att betalningen dröjer till d. 1 Okt., ty de, som hafva sin redskap i behåll, hafva deruti ett kapital liggande och dä de sistnämnde dag eihålla sina penningar, hafva de icke skäl att klaga. Hufvudsaken är emellertid att Utsk. bestämmer sältet, hvarpå alla .de ifrågavaride kostnaderna i och för försäljningen skola godtgöras, och, för vinnande häraf, anhåller jag om återremiss. Hr Hjärne, Harald: Hr Bildt har i sin reservation och i sitt anförande tillräckligt angifvit de skäl, som tala emot Utsk. tillstyrkande. Jag är äfven af den tanke att 6 månader borde bestämmas såsom den tid, hvarinom inlösningssumman bör utbetalas. Motionären har föreslagit det och jag skulle tro, att det icke bör möta något hinder.
Slutligen förordnade Ståndet, att Utskottet, till hvars förnyade handläggning med anledning af skedda återremisser eller från Utskottets mening eljest afvikande beslut, de nu föredragna förslagen till Bevillnings-stadga, till Instruktion för taxeringsförrättningarne och till förordning angående Mantalsoch skaltskrifningarne kommc alt återlemnas, skulle ega alt vidtaga alla de redaktions-förändringar i berörda förslag, hvilka kunde af Ståndets beslut i dessa ämnen föranledas. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls 2:dra momentet af Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 24, i anledning af en utaf Herr Komminister Svartengren väckt motion, att den folkskole—afgift, som med kronouppbörden inflyter, mätte, oberoende af 145 § i nu gällande Bevillnings-förordning, utgå till lika belopp af hvarje mantalsskrifven person inom hela riket. Maj. Frän Uögv. Presle-Sldndet. S. D. Fortsattes föredragningen af Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 20 angående Allmänna Bevillningen, hvarvid förekommo: Föreskrifter angående allmänna Bevillningens påförande, uppbörd, afkortning och redovisning. B) Bevillnings-afgifternas påförande. l:o Bevillnings-beredningarne. §. 51. Godkändes, med tillägg vid §:s slut af dessa ord: äfvensom mindre socknar kunna lill ett Berednings-distrikt sammanslås.''1 Prot.-Utdrag den i6 Efter de på 7 och 8 raderna förekommande orden: ”inför Magistraten" tillädes orden: "och, der Magistrat ej finnes, inför Ordnings-nämnden eller Stadsstyrelsen", men i öfrigt godkändes denna §. §§ 33—36 Godkändes. 37. Godkändes ulan annan ändring, än att orden , "skriftligen afgifva" tillädes efter det pä näst den sisla raden förekommande ordet, "mening." § 38.
Ridderskapets och Ådelns samt Hedervärda Bonde-Ståndets hufvudsakliga pröfning. Utan afseende på Utskottets afstyrkande förslag, har en Ledamot af Höglofl. Ridderskapet och Adeln ansett, att hvar och en, som nyttjar kort, borde derföre erläg - Bcvillnings-Utskottets Utlåtande N.o 28 5 ga 2 R:dr B:o, hvilket föranledt till återremiss af det i ämnet under N:o g afgif11a Betänkande ; men som detsamma redan blifvit af de trenne öfriga Respective RiksStånden bifallet, får Utskottet härmed sådant hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln YÖrdsamt anmäla. Sedan Utskottet sålunda i dessa ämnen sig utlåtit, går Utskottet att besvara anmärkningarna mot Betänkandet om grunderna för den blifvande Bevillningen; men, i anseende till anmärkningarnas mångfald och olikhet, har Utskottet, för tydlighetens och ordningens .skull, trott sig böra ordna och upptaga desamma i följande hufYud-afdelningar, nemligen : 1:0 Yttranden om Utskottets förmenta skyldighet att afgifva åtskilliga upplysningar och beräkningar i afseende på Bevill11 ingens utgående och fördelning sedan sista Riksdag; 2:0 Anmärkningar emot Utskottets Betänkande i allmänhet, och den deruti följda hufvudprincip, jemte serskilde Talares för - {5 Bevillning!;-Utskottets Utlåtande N.o 28, slag till förändring eller till nya grunder för Bevillningen ; 3:o Anföranden till vederläggning af Utskottets föreslagna serskilda grunder för Bevillningen och värdering af fastighet ter; samt 4:o Framställningar om Bevillningens nedsättning, lindring deri för flere orter och åtskilligt mera, hörande till fördelning gen och det reglenientariska, I.
Herr v. Hartmansdorff, August, Canzlie* Råd « \ Och befunnos till Electorer hafva blifvit utsedde: N:o 5i. Grefve Posse, Carl Henric, Kammarherre; N:o 32 2. Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, Öfverste; N;o 1877. B. Herr Carleson, Carl Fredric, HofRåttiRåd; och i 'Deri 5 Maji /, m. N;o 1947, ,Hefr Odencrantz, Carl, Öfversteg Lieutenant. Herr Grefven och LandtMarfkalken antnon dadé Herrar Electorer, att innan nästa Plenum sammanträda, för att utvälja tvenne Ledamöter i RiddarhusUtskottet, efter N:o 2i44, Herr Rosensvärd , Adolph Otto, Ca-" pitainej samt N:o 2 245: Herr von Hedenberg, Carl August, ÖfversteLieutenant, hvilka, i anseende till deras tjenstgöring vid GardesRegementerne härstädes afsagt sig de dem anförtrodde platser i RiddarhusUtskottet. Företogs till pröfning Lag-Utskottets den |12 sisth April under N:o 34 afgifne samt den a5 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående förrymd tnakas rättighet, att ingå nytt gifte. Herr Ribbing, Arvid, upplåste följande; (Se Bilagan N:o 1.) ; I Hvarefter Herr Ribbing tilläde munteligeni - Ben 5 Maji f. m. S Sårskilt har jag mig bekant, att PresteStåndet återremitterat Lag-Utskottets Betänkande, och får hemställa, om icke denna åtgärd nu äfven hår kunde vidtagas. Min nu upplåste motion kunde då anses såsom en anmärkning vid Utskottets Betänkande och få åtfölja återrernissen.
Detta undvikes genom der tredje sättet eller lottning, som också derföre är att föredraga, att man hellre underkastar sig ett strängare åliggande, sedan man först fått pröfva sin lycka, än då man är detsamma underkastad i följd af ett bestämdt naturförhållande, hvilket kännes såsom en orättvisa. Detta sätt är också det i andra land allmänt brukliga och numera äfven i Norge. Det finnes också i vår nu gällande beväringslag för dem, som önska sig från vapenöfning friköpa, i händelse antalet skulle på något ställe blifva större, än det i lag medgifna. - En klass godkände beväringsskyldige har under de sednare åren, med undantag af Blekinge läns beväring, uppgått till nära 22,000 man, under det att en klass (den första) exerceradt beväringsmanskap utgjort icke fullt 20,400. I skilnaden 1,600 ingå de, som njuta befrielse från vapenöfning med omkring 900, och återstoden visar den öfriga afgången mellan mönstring och vapenöfning. Om antalet af dem, som skulle undergå längre öfning, bestämdes till en fjerdedel af de approberades antal, ger detta visserligen på papperet 5,500 man i hvarje klass, men dels drabbas äfven dessa från början till någon del af ofvannämnda afgång, dels måste afgången bland de äldre heväriugsklasserna blifva ganska betydlig, då den orsakas icke endast af dödsfall, utan äfven af inträffad otjenstbarhet med flera skäl, hvarom allt nu upplysningar saknas. Elter detta antagande skulle en klass mera öfvade beväringsskyldige i medeltal af alla klasserna, om de uttagits med en fjerdedel af de approberades antal,- endast utgöra 5,100 man.