Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den det ej vill, röstar Nej; Yinner Nej, kommer afgiften för bränvins tillverkning att, i enlighet med Preste-Ståndets mening, utgå med 75 öre för hvarje kanna bränvin af förutnämnda styrka,41 Stockholm den 19 Maj 1866. STOCKHOLM, TRYCKET IIOS ISAAC MARCUS, 1866. Sammans. Bevilln.- samt Allm. Bese - och Ekon.-Utsk. Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Maj 1866, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande eller nedsättning, i vissa fall, af nu stadgade transito af gift och magasinshyra för transitogods. Inom Vällofliga Borgare-Ståndet har Herr W. M. Ekelund (uti motion N:o 75), under anförande, hurusom den åtskilliga stapelstäder, till lättnad så väl för den handel öfver Sverige mellan länderna öster och vester om detsamma, hvilken mellanhandel kunnat blifva af ganska stor betydelse med afseende å Sveriges läge, som för handelsrörelsen mellan landets olika städer, redan för längre tid sedan medgifna s. k. transitorätt endast i ringa mån kunnat tillgodogöras, enär de afgifter, som för transitorörelsen blifvit stadgade, befunnits orimligt tryckande och alls icke stöde i något jemförligt förhållande till afgifterna för nederlag eller förtullning af varor, ämnade till inrikes förbrukning, föreslagit, att transitogods, i hvilken dertill berättigad stad. det inkomme för att till ineller utländsk ort vidare försändas, måtte, i likhet med hvad för Göteborg under vissa uppgifna förhållanden redan vore medgifvet, befrias från all transitoafgift och magasinshyra, utom i det fall att godset verkligen magasinerades; samt att, i detta sistnämnda fall, transitoafgiften och magasinshyran måtte från hvardera af dessa afgifters nuvarande höga belopp af 6 öre för 20 skålpund, eller 1 kubikfot, nedsättas till ett (I) öre för samma qvantiteter.
Dä flera olika opinioner blifvit uttryckta rör:de detta ämne, och då öfverläggningen här synes föranleda till återremiss af BancoUtsIcs betänk., så vill äfven jag utbedja mig att, med iakttagande af den största möjliga korthet, få yttra mig öfver hufvudfrågorna. En gärd af tacksamhet anser jag mig tillika skyldig att hembära för den utredning, som Ctsk. lemuat af detta vigtiga ämne. Hvad först beträffar frågan om Bankens consoliderande, så anser jag den vara både riktig och verkställbar sådan Olsk. framställt densamma. Jag anser den vara riktig, emedan vår realisation har den dertill erforderliga stadga, och emedan ett rörelsemedel derigenom ulsläppes, som vårt laud saknar, nemi. räntebärande obligationer. Jag anser åtgärden verkställbar, i anseende dertill, att man med säkerhet känner, att sådana papper gerna skulle mottagas i den utländska marknaden, om de erbjödos, ty för närvarande är i Europa ingen svårighet att erhålla statslån. Såsom exempel derpå vill jag anföra, alt icke längesedan tecknades ett ganska stort belopp lill jernvägars anläggande i Tyskland, när Preussiska regeringen garanterade 3 procents ränta. I anseende lill sättet för öfverflyttningen, anser jag mig vara skyldig att uttrycka den tanken, att det visserligen skulle vara mera principenligt, om någon del af Bancodisconlen öfverflyttades till Riksg.cont., och att den andra delen qvarblefve hos Banken; men dä denna åtgärd, hvilken förutsättes skulle äga samband med en till privatbankerna lemnad assiguationsrätt på Banken, för närvarande, då sinnesstämningen tyckes vara emot privatbankerna, icke lämpligen kan blifva föremål för granskning och afgörande, vill jag icke nu föreslå några sådana åtgärder, utan instämmer i Den 19 December. 559 (leras åsigt, som yrka, att fastighetsbelåningen öfverflyttas till Riksg.cont. Den tredje omständigheten, hvarom jag vågar vid delta tillfälle yttra några ord, är privatbankerna. Jag gör det med sä mycket mera skäl, som Utsk. sjelf i 45 mom. af sitt betänk, upptagit denna fråga.
Jag erkänner, att Hr Åkerman i detta fall kan hafva rätt; men jag har velat förena mig med BorgareSt., på det att, om R. o. Ad. skulle gilla detta Stånds mening, så blefve det åtminstone två Stånds beslut emot två. Ville jag här försöka att föreslå något annat och det blefve af R. o. Ad. antaget, så vore två Stånd om en mening, men de andra två sig emellan delade, hvilket, efter min tanka, vore sämre. Hellre än att förlora allt, vill jag derföre lämpa mig efter ett annat Stånd, äfven om dess mening icke uttrycker allt hvad önskligt vore. Hr Lefre'n har, genom sitt, efter min tanka, väl utförda försvar af den sats vi gemensamt hylla, gjort för mig öfverflödigt att svara på vissa invändningar, som några ledamöter framkastat; men i några andra hänseenden behöfver jag ytterligare begära R. o. Ad:s uppmärksamhet. 9 H. 56 442 jDen 16 April f. m. Man säger, att proportionen at 2 till 5 mellan silfver och sedlar redan är vunnen, oell att således ingen farhåga borde finnas hos dem, som frukta lånens och sedelsockens öfverdrifna storlek; äfvensom man åter omtalat, att 2 till 5 icke vore något magiskt tal. Men om denna proportion icke får bestå, sedan lion vannits, så är uppnåendet utan gagn, och hvad beträffar den nya proportionen af 1 till 4, som BancoUtsk. föreslagit, så kan jag icke eller finna henne innebära någon magisk kraft. En ledamot har yttrat, att Bankens bestämmelse vore rörelsecapitalets vidmakthållande. Jag är af annan mening och tror vår Banks förnämsta bestämmelse vara, att upprätthålla sedel värdet. Men . vid alla våra strider om Banken, och dervid anhåller jag att Ståndets ledamöter måtte fästa sin uppmärksamhet, är grundfrågan: skall Banken förvaltas så, att han gör innehafvarne af Bankens sedlar rätt, eller så att deras rätt äfventyras, på det att gäldenärerne måtte få så stora lån de önska ? Striden är derom, huruvida man skall taga ifrån den, som äger något, och gifva åt den, som intet äger, eller vill något förvärfva.
Snfa utaf ©enerat* LXII ©t«t« *Ufff'ottet« SlSfiflancesGonfoiretå mfTilba Gnfe» och ^upifMjafa font» iner att Åtnjuta en årlig penfton af Gttbunbra åttatio SfiFé» täler -Banco. SM) inbämtaéS utaf 33oupptccfnmgcn fanit arfSfFifteS Banco. ®å tift grunb för motionen, är roorbetåberopabt, att cfroer Utffottet anfcr på grunb bäraf, att afl. :6froer»Gont» miöfaricn Heyderich* Gnfa icfe fan foraö uti famina (51 af, font Gnfor efter GommifJarier i Såanfcn elter SfiBgälbé» Gontoiret-, — ocf; att från forbållanbct meb penftonerne utaf BaitfetiS Gnfe» ocf; $pupill»Gaf?a, få mpdfct minbre bör funna bemtaö någon grunb för beffammanbet af pen» fionente roib ©eneral»2lfiffance»Gontoirct, font Gnfor och Barn efter Gominiöfarier i SRifé>gälbé Gttfa meb eller utan barn foutntcr i åtnju» taube. — Cd) enär Heyden elis Gnfa får, i förbåttnnbe till ben Slön, font mannen i lifötiben tottebo ft, åtnjuta pen» 23 e t ä n f a n b c n, 9?:o 263. LXIII fren utaf ben, genom SI. Jg, ©tänber5 frifoftigfjet bilbabc Gufc' ocf; ^upitFSafa, — ftnner Uf)?ottet ftg böra motionen belt ocf) bältet afjlpitfa. £>cn 17 ©ept. 1829, 3t:o 2Ö3.
Genom utbetalning af ofvanberörde 2,55o Rrdr för år 1829 Reseoch Tractaments-anslaget på 2:dm Huf vud-Titeln, har en brist på samma anslag för året uppkommit af 1,006 Rrdr 9 sk. 8 rrst., som godtgjorts af öfverskolten på StatsVerkels inkomster; hvilket Revisorerne ansett ej stå i öfverensstämmelse med Statsregleringen, som endast medgifver dylike ersättningar för brister å Förslags-anslag, och hvartill sådane bestämda årliga arfvoden ej kunna räknas. 3:o Den på Carlbergs Kungsgård belöpande ytterligare andel i kostnaden för verkställd reparation och nybyggnad å Solna Församlings ( 29 ) PastorsBoställe, 5g Ridr 28 sk. liar, till följd af Kongl. Brefvet den 16 Maj 1829, blifvit bestridd af 8:de Hufvud-Titelns anslag för Publika Husejis i Landsorterna underhåll. Revisorerne anse likväl, att ändamålet med berörde anslag endast är nödiga underhållet af Statens Publike Hus, men icke att bestrida, utgifter för Kungsgårrlarnes Onera; och att förenämnde utgift af 5g R:dr 28 sk. tillhört anslaget för Kongl. Krigs-Academien. /(■o Med fästadt synnerligt afseende på det allmänt nyttiga ändalO. c Hufmål, icke allenast till förmån för LäroVerket på Carlberg, utan äfven vud-Tacln. i gemen för ElemenlarUndervisningsVerken i Riket, som åsyftats med en af Lectorn vid Kongl. Krigs-Academien, Professor Ågren företagen utrikes resa, har Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den ig Junii i83o, tillagt bemälte Professor, såsom understöd, en summa af 5oo R:dr, att utgå af blifvande öfver skottet, på anslaget till Allmänna Undervisnings-Verken. Men som Kortgl.
Hr von Troil: Redan inom Utsk. yttrades mer och mindre starka sympalhier för Arboga och för Köping. Delta förhållande synes äfven här hos R. o. Ad. göra sig gällande. Hvad mig beträffar, så får jag förklara, att jag hyser sympathi för hvarje företag, som jag tror kunna medföra nytta och båtnad för landet. Del är på denna grund jag tillstyrkt anslaget för Arboga, och nu tillstyrker det för Köping. Jag hade visserligen önskat att anslaget för Arboga hade kunnat utsträckas äfven lill en faschin-bädd, men då R. o. Ad. icke velat i detta hänseende bevilja återremiss, så inser jag icke hvarför Köpings samhälle skulle af denna orsak blifva lidande. Hr Bildt, min värde medbroder i StatsUtsk., har här yttrat, att han ansåg, att Arboga stad hade jemförelsevis fått mindre än Köping, om för den sednare staden den summa bifölles, som StatsUtsk. tillstyrkt. Jag ber att fä fästa upmärksamheten derpå, att Arboga stad har erhållit tillsammans 35,003 R:dr, hvaraf 25,000 R:dr såsom anslag, och 10,000 såsom lån. Köpings stad skulle, efter hvad StatsUtsk. föreslagit, hafva erhållit 40,000 R:dr, hvaraf 26.666 R:dr 32 R:dr såsom anslag, och 13,333 R:dr 16 sk. såsom lån. Proportionen emellan anslag och lån, synes således vara mera lill fördel för Arboga än för Köping. Jag tror likväl, att dessa jemförelser alldeles icke höra verkställas. Jag fäster mig icke Ben 29 Juni e. m. 551 vid desamma. Jag tror att några faschin-bäddar erfordras egentligen icke vid Köpings å, emedan staden sjelf har låtit bekosta pålning, ända från å-mynningen. Det är denna pålning, sorn skulle ersätta faschin-bäddarne, och detta arhete har Köpings stad låtit verkställa roed de 15,000 R:dr Hr Bildt omnämnt.
Då nu, efter hvad ofvan är antydt, det icke kan med någon grad af säkerhet antagas, att trafikinkomsterna å den dyrare och ofördelaktigare linien öfver Nilsby skola så mycket öfverstiga inkomsterna å den södra linien öfver Carlstad, att Statens uppoffringar för åstadkommande af den förra i förening med erforderliga bibanor kunna dermed betäckas, anser Kongl. Maj:t sådana förhållanden här icke förekomma, att ifrågavarande stambana bör förläggas i annan rigtning, än den kortaste och billigaste, destomindre som den södra linien äfven för provinsen måste vara af stor vigt, då betydande delar af densamma derigenom sättas i direkt förbindelse med länets residensstad, hvarest jemväl äro förlagda dess förnämsta undervisningsverk, sjukvårdsinrättningar och penningeanstalter samt hvarest redan nu varuomsättningen framkallat en liflig handel och sjöfart. På grund häraf föreslår Kongl. Maj:t, att Rikets Ständer, till utförande af nordvestra stambanan från Christinehamn öfver Carlstad till Arvika, beräknad att för hela sin utsträckning kosta 11,770,000 R:dr må, under antagande af arbetets utförande inom 1869 års slut, anvisa en tredjedel af samma kostnad i jemnadt tal Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 47. 9 tal med 3,924,000 R:dr; hemställande Kongl. Maj:t derjemte, dels att den nedsättning i utgifterna, som kan blifva en följd af vederbörande kommuners beslut om upplåtelse af jord till bananläggningen eller om bidrag till expropriationskostnaden, må afräknas först å de följande årens anslag, dels ock att, till förberedande arbeten å denna linie, likasom till fortsättning å dem på linien mellan Arvika och riksgränsen, som fordra längre tid för utförandet, må af förenämnda belopp fä förskottsvis under år 1866 utgå 500,000 R:dr, då återstoden för 1867 blefve 3,424,000 R:dr.
Att med bibehållande jemväl hädanefter af så kallade skrifningscharlor, tillverkade och stämplade på sätt i nästföregående punkt omförmäles, denna tillverkning likväl må till besparing i kostnaden, inskränkas till skrifningschartor af sådane mindre valeurer ä Tre, Fyra och Sex skillingar, som erfordras för Domar, Utslag och andra utgående Expeditioner vid Lands - 52 Canslier, Under-Domstolar, m. m. der biläggningschartors begagnande för sådant ändamål sannolikt skulle förorsaka alltför mycken omgång och tidspillan, utom det att den härigenom för Embetsoch Tjenstemännen uppkommande större åtgång af skrifmaterialer, troligen komme att framkalla ersättningsanspråk till icke obetydligt belopp; samt d:o Att stämplingen af Vexelblanketter äfven må till Banken öfverflyttas. I följd häraf meddele Vi, i denna dag afgående skrifvelse, Stats-Contoret Nådig befallning att, efter med Eder träffad närmare öfverenskommelse, ej mindre om de nya stämplarnes och vattenmärkenas utseende, jemte papperets finhet m. m., än ock om lefvereringstiderne, tillverkningspris och stämpelkostnad, äfvensom tiden, då begagnandet af de nya chartorne skulle kunna påbjudas och de gamla aflysas, samma öfverenskommelse till Nådig stadfästelse i underdånighet anmäla och i sammanhang dermed tillika föreslå de åtgärder, som för verkställigheten af ifrågavarande förändring med Cbartas-Sigillataepapperels förfärdigande och stämpling i öfrigt må vara erforderlige.” I anledning af Kongl. Stats-Contorets, till åtlydnad af Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, hos Fullmägtige gjorde framställning rörande berörde ärende, hafva Fullmägtige efter samråd med Vederbörande, i tillkallade konstidkares närvaro, uti skrifvelse af den 4 sistlidne September, öfverlemnat till Kongl. Stats-Contoret 3:ne förslag till Skrifoch Biläggnings-Chartor samt Vexelblanketter, samt tillika uppgifvit tiden då desamma kunna i fullständigt skick lefvereras, äfvensom deu derför belöpande kostnad.
Revisorernas af Herrar Fullmägtige understödda förslag förtjenar i allo Rikets Ständers bifall.» Uti denna reservation hafva instämt: Herr von Ehrenheim, P. J, och Herr Lallerstedt. af Herr Doktor Sandberg; »Med anledning af föreskriften i Banko-reglementets 30 § 2 mom. hade Herrar Banko-lullmägtige beräknat ränta och provision för det utländska stats-lånet till 7% procent om året. För att tillika kunna hetäcka upplånings-, indragningsoch förvaltnings-koslnaden hade Ständerna medgilvit en tillökning derutöfver af högst 2 procent. Man kan då ingalunda säga, att Fullmägtige 24 Banko -Utskottets Berättelse JVs 6. uppstegrade kostnaden lör högt, när de tilläde blott l'/4 procent och bestämde räntan för utlåningen ur denna fond till 9 procent om äret. Detta skedde den 14 Februari 4 858; och häremot har icke heller Utskottets pluralitet gjort någon an märkning. Under Februari och påföljande Mars månad utlemnades åtskilliga lån äfven p;1 längre tid, vid hvars erhållande låntagaren måste vidkännas afdrag af ett halft års ränta efter 9 procent och sedermera i förskott för hvarje halfår erlägga lika hög ränta under hela den öfverenskomma tiden. Men i slutet af Mars lyckades det Banko-fullmägtiges nit och omtanka, att för den icke indragna delen af Stats-iåne-fonden på utrikes ort betinga Banken en ränta af 1V-. ä 2 procent. Derigenom blek det möjligt att, utan fruktan för förlust, för alla derefter utgående lån nedsätta räntan till B procent, hvilket syntes äfven vara påkalladt deraf, att blott 3,000,000 R:dr mot den högre räntan blifvit utlånade.
Skola sådana lån ulgifvas i närvarande tidpunkt, när erfarenheten har ådagalagt, alt vådor lyckas äga rum för Bankens förmåga alt framgent kunna upprätthålla myntvärdet; då måste någon åtgärd vidtagas, för att föröka denna Bankens förmåga. En sådan åtgärd vore det, om R. St. biföllo BancoUtsk:s förslag, och derigenom salle Bankens styrelse i tillfälle all, vid möjligen inträffande behof, utgifva obligationer, för att dermed förstärka Bankens valuta. Dessa äro de skäl, hvarföre jag har fästat särdeles vigt vid bifall till BancoUlsk:s förslag i denna del. Jag föredrager för min del öfverflyltningen af lånerörelsen på namn, framföre öfverflyltningen af faslighetsbeläningen, af det skäl, att utaf alla de utlåningar, som af Banken drifvas, den på namn ovillkorligen är den .minst användbara, 5 II. 08 538 Den 19 December. Det är icke tänkbart, att kunna draga nytta af alla dessa skuldsedlar och icke eller att indraga lånen; ty oaktadt de äro ställda på kort lid, så hafva de, likaså väl som fastiglietslånen, iklädt sig naturen af stående Jån. Lånerörelsen pä hypothek liar den dubbla fördelen, att den afbetalning, som på dessa lån årligen sker, skulle kunna indragas och icke åter utgifvas. Dessutom är det klart, att det icke är för Bankens styrelse svårare att betäeka dessa lån, än det varit för hypotheksinrättningarne och t. o. m. för enskilda personer inom Sverige, hvilka utomlands helingat sig län pä sina egendomar. Detta är skälet, hvarföre discontrörelsen ännu mindre än fastighetsbelåningen lemnar tillfälle till någon indragning, och hvarföre fastighetsbelåningen är för vår Bank vida mindre otjenlig, än lånedisconlrörelsen. För min del måste jag likväl ogilla BancoUtskis yttrande uti 11 punkten, der Utsk. säger, att de summor, som i de bestämda lånegrenarne icke äro användbara, få användas i de grenar af lånerörelsen, der de behöfvas. Delta stadgande finner jag för min del synnerligen olämpligt, så vida det rörer Handelsdiscontens lånerörelse.
N:o 27, ofver framställning om und-» vikande af alltför mycken noggrannhet och deraf förorsakad tidsutdrägt vid pröfning af handlingar, som hos Banken , till Låns erhållande, företes; äfvensom Ståndet lät bero vid Banco-Utskottets Utlåtande, N:o i4, i anledning af väckt Motion, att Utskottet måtte till Pikets Ständer inkomma med upplysningar, så väl rörande Bankens närvarande ställning, som fordna Författningars och åtgärders verkningar i anseende till Penninge-i och Credit-rörelsen, samt vid samma tillfälle yttra sig, angående de olika förhållanden, sorn i andra Länders Bankrörelse förefinnas. S. D. I anledning af Banco-Utskottets hifallne Memorial, N:oi8, fattade Ståndet det beslut, att, då, emellan Riksdagarne, ledigheter sig yppa af Directeurer eller deras Suppleanter vid Province-Låne-Contoiren, bör med återbesättandet förhållas, på sätt uti 3 §. af det vid förlidne Riksdag fastställde Reglemente för organisationen och förvaltningen af Province-Låne-Contoiren stadgadt är, hvarvid Ståndet nu gjorde det tillägg, att Styrelsen af det Låne-Contoir, der ledighet af Direca teur eller Suppleant inträffar , bör inberätta densamma till Banco-Fullmägtige, och att, vid valen, Fullmägtige af Ståndet i Banken och RiksgäldsContoiret skola rösta per Capita,' och ordet föras af den främsta ibland Stan - Fröt. Utdrag den 16 Mars 182<j. 85 dets Fullmägtige i Banken; och skulle Banco-Utskottet om detta beslut genom Utdrag af Prolocollet underrättas.
Maj:ts nådiga bref till General-tullstyrelsen af den 18 November 1836, innehållande, att embetsoch tjenstemän vid tullverket äro, under följande vilkor, till pension berättigade: till hel pension eller åtnjutande af hela ordinarie lönebeloppet: De, som i och för tjensten blifvit genom yttre våld eller andra styrkta olyckstillfålligheter skadade till lemmar och helsa, och dymedelst befinnas oförmögne till vidare tjenstgöring, samt de, hvilka, efter redlig och trogen tjenst i sammanräknad 30 års tid, hunnit öfver sextio års ålder; till Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 91. 9 till Irefjerdedels pension: de, som antingen upphunnit sextio lefnadsår, men icke tjenat i trettio år, eller tjenat i trettio år, men icke uppnått sextio års ålder; till half pension: de, som före uppnådda 60 lefnadsår, tjenat i minst 25 år, samt de, som vid en lägre ålder och efter en kortare tjenstetid äro till erforderlig tjenstgöring oförmögne, samt tillika utmärkt sig genom skicklighet och pålitlighet; och till en Ijerdedels pension: de, som efter kortare tjenstetid funnits till tjenstgöring oförmögne, derest i öfrigt icke skäl förekommit till deras lagliga skiljande från tullverket utan pensions förmån.
Ank. till Exp, Utsi. den 4 Febr, 1841» kl. 4 e, ra. Utlåtande, i anledning af gjord hemställan om afskrifning af några utaf numera aflidne Krone-Fogdarne B. Carlsson och M. Rabe uppburnej men förskingrade Låne-Jor dringar. Under åberopande af det hos Revisorerne öfver Götheborgs Låne-i Contors förvaltning och räkenskaper den 28 Mars 1835 förde protocoll, hvaraf inliemtas, att uti de efter aflidne Krono-fogdarne B. Carlsson och M. Rabe, under bifallen urarfvagörelse för sterbhus-delegarne, afträd cl a boen, icke minsta tillgång finnes lill gäldande af Låne-Contorets bevakade kraf för medel, dem Carlsson och Rabe, såsom Under-executorer, blifvit beordrade att, på grund af lagakraftvunne utslag, för Låne-Contoret uttaga och verkligen hos Låne-Contorets gäldenärer utmätningsvis uttagit, men icke redovisat, utan förskingrat, har Direclionen öfver Låne-Contoret hos Utskottet hemställt, att, då Contorets fordringsrätt hos de ursprunglige gäldenärerne redan upphört, sedan desse, efter föregångna lagsökningar, utmätningsvis till de aflidne uppbördsmannen betalt skulderne, hvilka ock redan blifvit i räkenskaperne afförde på Carlssons och Rabes namn, samt sterbhusdelegarne genom laga domar vunnit urarfva-rätt och befrielse från krafvel, de numera på Carlssons och Rabes namn öfverförde lånen, utgörande ett sammanräknadt capital-belopp af 1,570 R:dr, för den förre, och 979 R:dr 16 sk., allt Banco, för den senare, måtte få utur räkenskaperne afskrifvas.
April, har Eders Kongl. Maj:t till Riksens Ständers pröfning öfverlemnat, huruvida den till Lagarnes öfverseende nedsatta Comittéen vid utarbetandet af Straff-lagarne borde dervid kunna lämpa sina förslag till bestraffningar med beräkning af inrättandet af allmänna Arbetsoch Correctionshus. Riksens Ständer hafva dervid i noga öfvervägande tagit, så väl Lag-Comittéens genom Eders Kongl. Majus Nådiga Proposition communicerade yttrande, som de framställningar Eders Kongl. Majit sjelf i Nåder täckts meddela, och efter en grannlaga pröfning i underdånighet deri instämt, att Rättlärans och en vis Lagstiftnings-grunder till alla delar tala för detta förslags antagande. Riksens Ständer hafva derföre beslutit, att nyssberörde Comitté , som nu med brottmålslagarnes utarbetande är sysselsatt, må Den 11 Juli. 1007 må lemnäs öppet, att efter en sådan plan före* slå så beskaffade bestraffningar, som instämma med närvarande tids hyfsning , och som, skillda. ifrån förra tiders barbari, äro afpassade efter en bättre bildning, till upplysning och till kän* sia hos hvarje individu af dess eget värde. Huru dessa sålunda tillstyrkta Arbets* och Correctionshus böra inrättas, huru många sådana i Riket böra komma att erfordras, samt hvarest de med största fördel böra anläggas, har ej af Riksens Ständer kunnat pröfvas. Sådant beror hufvudsakligen af de lagförslag, hvarmed det står i sammanhang, efter flera locala omständigheter, hvilka noga behöfva undersökas, och af en på tillgängliga upplysningar grundad beräkning af antalet af de förbrytare , som vanligtvis årligen anses förvunne till så beskaffade brott, hvarå sådana antagna nya straff kunna af [Lagen - stadgas; Riksens Ständer hafva derföre beslutit , att åt Eders Kongl.