Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom Vällofl. Borgare-Ståndet af Herr Collén, som föreslagit, att då, i följd af ofvannämnde Handels-Ordning, handelsrörelsen till icke ringa del blifvit flyttad utom städerna, men Borgerskapen derstädes likväl icke åtnjutit någon minskning uti sina skyldigheter och onera till Staten och städerna, handlande å landet måtte åläggas att, genom viss kontingent, deltaga med de förre i de utskylder, som i städerna åtföljde handel och köpenskap; att en sådan kontingent, motsvarande hvad burskaps-egande handlande utgifva, borde af landthandlande inom hvarje län erläggas till de derinom belägne städer och mellan dem fördelas i förhållande till de utgifter för borgerligt yrke, som hvarje stads handelsförening vidkändes; — samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet, af Riksdagsfullmäktigen Jonas Christofersson från Wermlands Län, som, jemte en framställning af de olägenheter, hvilka lättheten för allmogen att åtkomma lyx-artiklar, handelsvaror och spirituösa drycker medförde, samt om de missbruk, som ägde rum i utöfningen af den s. k. brukshandeln, föreslagit: l:o att brukshandeln icke måtte få idkas med andra varor än bruksegendomens egna produkter, spannemål, sill, salt och andra victualier. 2:o att, då någon hos Konungens Befallningshafvande gör ansökan att få på landet idka handel i öppen salubod, Konungens Befallningshafvande måtte lemna Socken-Nämnden i den församling, inom hvilken den sökande ville idka handelsrörelse, tillfälle att inom viss tid öfver ansökningen sig yttra, och att i händelse Sockne-Nämnden enhälligt skulle förklara, att församlingen ej hade behof af någon handlande, och förthy afstvrkte bifall till ansökningen, densamma då icke måtte bifallas; samt 3:o att försäljning af alla slags spirituosa, vare sig af ineller utländsk tillverkning, måtte varda landthandlande förbuden, vid äfventyr af handelsrättighetens förlust.
Drottningholm beträffar, är derom så mycket ordadt, att jag icke vill upptaga tiden med att derom yttra något vidare, utan endast försäkra, att all möjlig omtanka och sparsamhet iakttagits vid sådana transporter, och att de alltid skett och framdeles äfven komma att ske sjövägen, så vidt sådant later sig göra. Hr af Dalström, Gustaf Jacob: Jag hade visserligen under f. m. flera gånger önskat anföra ett och annat oin Den 19 Februari e. ra. 217 om truppers transporterande sjöledes, isynnerhet om commenderingar till Drottningholm; men jag ansåg, att detta amne icke egentligen hörde lill det föredragna, sorn angick skjutslega!]. Jag bör derföre 1111 lemna en upplysning rör:de omöjligheten alt alltid iakttaga föreskriften att begagna sjötransport för tågande trupper. Det är visserligen beläldt och föreskrifvet, alt företrädesvis transportera trupper sjövägen, men ett exempel visar att del icke alltid är möjligt att följa denna föreskrift. Söm exempel härpå vill jag anföra det manskap, som i Westergöthland skulle samlas för att inställa sig vid Drottningholm, och hvilka åtgärder, sorn skulle vidtagas för att sjöledes öfverföra detsamma till Stockholm. Skulle manskapet från Arboga begagna ångfåi tyg, så måste man först correspondent med Landshöfdingen i länet om anskaffande af fartyg och proviant på bestämd tid; sedan underrättelse derom ingått, är nästa å(gärden att Regts-Cheferne få ordres om truppens uppbrott och församlande på ett ställe. Den föregående åtgärden ferdial' t/j 'dagar, och till den sednare 3 veckor för att från alla 5 regina i Westergöthland uppbrott och samling regementsvis må kunna äga rum, och derefter behöflig lid för dessa conlingenters samlande fördelningsvis. Sedermera skall af Landshöfdingen i det län, der samlingen sker, begäras marche-route till embarqueringsorlen; och lill allt detta åtgå 5 å 6 veckor. Jag hemställer, huruvida,. med sådana omgångar, det alltid är möjligt att begagna sjötransport. Gr. Horn, Claes Fredrik:
Den ene, som fått en ljus idé, sade slutligen till kamraten: » Håll du i skorstenen, medan jag springer in och tar betaldt. » Ser det bra och framför all dyrbart ut, när det öf verlämnas, befattar man sig ej med, om det skänker mottagaren glädje mer än för stunden eller någon glädje alls. En knippa blommor, som vännen själf ansat, själf plockat och ordnat eller åtminstone själf valt åt sin vän, skänker vida större fröjd än den dyrbaraste bukett, skänkt blott af artighet eller blott för syns skull. Ett mycket ömtåligt kapitet är frågan om begrafningskransar. För egen del utropar jag utan tvekan: bort med dem, fastän jag är viss, att ej många skola instämma. Jag är skyldig anföra skäl för min förkastelsedom: jag är fiende till all begrafningsståt, tanken att pryda ett lik med blommor är mig förhatlig, blommorna hedra icke den, hvars ande flytt från jorden, och slutligen är jag för varm blomvän för att med likgiltighet kunna se mina älsklingar skottas öfver med den svarta inullen. Man ser numera ofta i tillkännagifvanden om begrafningar uppmaningen: » kransar och blommor undanbedjas »; men var den döde i lifstiden en omtyckt eller uppsatt person, förfelar den visa uppmaningen sin verkan. Kistan höljes af kransar, och de som ej få plats, köras på därtill särskildt afsedd vagn efter likvagnen och ådraga sig därigenom dubbel, ofta åsyftad uppmärksamhet. För mången är det en kär plikt att pryda en älskad aflidens kista med blommor; och då blir det j u en hjärtesak. Men för mången är det och kan icke vara annat än en blott höflighetssak, för att de efterlefvande skola se, att man ej glömt sig. I stället för att köpa en krans har det nu blifvit modernt att för att hedra den aflidnes minne gifva en summa penningar till en välgörande stiftelse; men saken måste stå i tidningarna under rubriken » efterföljansvärdt », eljes tillfredsställes ej få- fängan. I Frankrike får man på kistor och grafvar se konstmässigt arbetade kransar af I DU N pärlor, ja, detta bruk är t. o. m. mycket allmänt.
Jag får derföre hos Herr Grefven och LandtMarskalken ödmjukeligen anhålla om framställning af den Proposition , huruvida ej Ståndet vill för sin gemensamma tanka förklara , att här alldeles icke är fråga om någon Grundlagsförändring. Om denna Proposition vinner bifall, kan ifrågavarande återremiss sedan äga rum såsom af ett vanligt Utskotts Betänkande. Hans Exccllmce Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att, på sätt han förut inför Ridderskapet och Adeln tillkännagifvit, ordningen förbehandlingen af förevarande mål fordrade, att Ridderskapet Den 9 Januarii. 265 och Adeln bestämde först, hvilka af de framställde anmärkningarne Ridderskapefc och Adelil tilläfventyrs kunde vilja förklara utgöra Ståndets gemensamma tankar, och sedermera, huruvida de anmärkningar, sora möjligen kunde blifva af Ridderskapet och Adeln antagne, borde, på grund deraf, till ConstitutionsUtskottet hänvisas, hvarefter Ridderskapet och Adeln blef i tillfälle att sluteligen afgöra, huruvida dea af ConstitutionsUtskottet föreslagne nya redaction borde, till den behandling 56 §. RegeringsFormen föreskrifver, godkännas. Herr von Hartmansdorff: Jag hemställer, om ej den af Herr Grefven och LandtMarskalken föreslagne sista proposition, nemligen den på bifall till Grundlagsenlig behandling af ConstilutionsUtskottets förslag, bör i ordningen blifva den första, helst det vid alla tillfällen är vanligt, att bifallspropositionen först framställes på ett Utskotts Betänkande. Om liar ej förfares på detta sätt, få vi i denna sak 2 eller 3 eller till och med 4 voteringar; ty om icke första propositionen om alla fyra anmärkningarnes antagande såsom Ståndets gemensamma tankar vinner bifall, måste särskild proposition framställas å hvardera anmärkningen, först å Herr Crusenstolpes, sedan å Friherre Anekarswärds, derefter å Grefve Frölichs, och slutligen å Herr Hjertås. Detta skulle förlänga närvä - 2 66 Den 9 Januari!. rande plenum till nästa morgon.
Fersen med bibehållande af Indelningsverkets och knektehållets idé lill Landets försvar, ansett den enda och lättaste utvägen, för alt bereda rättvis tillämpning af det 1682 afslutade Gmnd-conlractet, varaden, att från ett rotens enskida åliggande till elt allmänt förändra de delar af detta skaltebesvär, som äro oberoende af och i ingen nion rubba hvarken Indelningsverkets princip eller de rote och soldat emellan nu afslutade enskilde antagnings-contracten. Och har Grefve v. Fersen, med häraf hemtad anledning, föreslagit den förändring af 7:de punkten af knektehåils-contractet af den 5 December 1682, att hädanefter ”roten må befrias så väl från skyldigheten att soldaten med Häder ”förse, äfvensom från bestridandet af nu ålagdé skyldighet att bekosta dess ”vapenöfningar, hvilket allt framdeles borde af Statsmedlen utgå; Rote”hållarens förbindelse i anseende till knektehållsskyldigheten inskränkt lill, ”på sätt Indelningsverket bestämmer, anskaffandet och det öfriga årliga ”aflönandet af soldaten, utan ringaste förminskning af det rotens åliggande, i anseende till boställe och hemkall, sorn ofvanbemälde ;conlract af ”år 1682 stadgar ocb bestämmer.” I anledning af denna motion hafva inom Ridderskapet och Adeln åtskilliga anföranden blifvit afgifna, af hvilka några äro i samma syftning, Stals-Utskoltets Utlåtande N:o 200, r3 sorn Grefve von Fersens framställniug, roen åter andre innehålla vedeiläggning af Grefve v, Fersens yttranden och af de slutsatser, hvilka lian af de irppgifne förhållandena dragit. Och har Grefve Cronhjelm, O, A., sorn ansett frågan icke vara nog utredd, tillstyrkt, det Rikets Ständer må hos Kongl.
Det verkade icke i afseende på Hämmarskatten, ty man lemnade den in natura; men vid bevillningen verkade det ganska betydligt, ty jag, till exempel fick mitt Bruk derigenom uppskattadt till omkring i6,ooo Riksdaler Den 5 Maj i f. >u. 27 högre värde , än det samma rätteligen bordt åsättas. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Goran: Till hvad Herr Tham anfört, får jag endast tillägga, att hvad angår mantalspenningarne, år det genom sårskilte förmoner, hvilka blifvit Provincerne beviljade, som olikheten uppkommit. Det vore skadligt alt häruti göra förändring; en undersökning skulle blott medföra kostnad och leda till missnöjen; samt i det hela ingenting uträtta. Derföre skulle jag önska, att man ville afstå derifrån, emedan jag tror, att hvad ordinarie inkomsterne angår, man ej bör söka att deruti göra någon förändring. Jag vill minnas, att denna sak var i fråga 180g, och då blef afslagen. Jag tror det vara bäst, att låta de ständige inkomsterne vara på den fot de åro. I afseende på Dylta Svafvelbruk, får jag upplysa, att dess privilegier i sednare tider blifvit mycket inskränkte till ortens förmon, sä att all vidare inskränkning skulle vara ett kränkande af ägande-rätten. Herr Hjerta, Guftaf: Jag vill visserligen ej yttra den tanka, att de nu framställde anmärkningar ej böra föranleda Betänkandets återremitterande; utan endast, att hvad flere af anmårkningarne angår, de ju6t ej åro så grundade. Hvad beträffar, att Tings-gåstnings-penningarne för Dalarne skulle vara bortglömde, får jag erinra, att i Betänkandet blott står, att de ej in - 23 Den 5 Maji fm. flyta till StatsVerket, Hvad angår de af Utskottet föreslagne åtgärder, får jag i anledning af hvad Friherre Cederström yttrat, tillkännagifva, att
Böter och vitén, som af sockennämnd ådömas, skola, der ej anorlunda särskildt stadgadt är, tillfalla socknens kassa, och, vid bristande tillgäng, med arbete för socknens räkning aftjenas. 74 §. Besvär öfver sockennämnds beslut få anföras hos Konungens Befallningshafvande inom den för besvärs anförande öfver sockenstämmas beslut i 41 § stadgade tid, räknad från den dag nämndens beslut blifvit för klaganden muntligen afkunnadt, eller, det det ej skett, genom protokollsutdrag honom delgifvet; och galle i öfrigt, der ej annorlunda är särskildt förordnadt, i afseende på besvärens fullföljd samt verkställighet af sockennämnds beslut och verkan af deri gjord ändring, hvad i dessa ämnen är om sockenstämmobeslut i nyss åberopade § samt 42, 43 och 44 §§ af denna lag stadgadt. KAPITLET. Om Sockenstämmonämnd. 75 § (§ 27). Vilja socknemän åt fullmäktige öfverlåta att, med sockenstämmas rätt, handlägga och afgöra de till stämmans behandling hörande mål, då må, med de vilkor och undantag här nedan sägs, det vara tillåtet, der sockenstämma med mer än hälften af socknens hela röstetal efter röstvärdet sig derom förenar. Denna församling kallas Sockenslänwionämnd. Beslutet 183 Beslutel om inrättande af sockenstämmonämnd underställas Konungens Befall - ningshafvande. 76 § (§ 28).
Örn nu hvarje coloni af nykomlingar skall genom särskild rösträtt skiljas från det Stand, som den säges tillhöra, — hvad utgöra då nykomlingarne annat anett femte Stånd, ehuru man icke beviljat dem hvarken namnet eller sammanhanget sig sjelfva emellan, som vore det väsendtliga, utan söndersplittrat dem i 4 delar? Jag anser mig icke skyldig att upplysa Hr Dalman om våra privilegier, men för R. o. Ad. i allmänhet lärer det vara klart, att rättigheten att välja riksdagsmän bland sina egna medlemmar är ett privilegium, hvilket möjligen kan Ståndet i framtiden beröfvas, örn det icke ägde en i grundlagen försäkrad rätt att sätta sig deremot, och alt icke kunna öfverröstas af dem, som icke tillhöra Ståndet. Frih. Sprengtporten: Då jag hyser den öfvertygelse, att det icke blir möjligt alt i detta vigtiga ämne komma slutligen till något fördelaktigt resultat annorlunda än genom ett gemensamt bemödande hos samtlige ledamöter af detta Hus, att kunna slutligen uppnå det bästa,( så måste jag erkänna, att det är med mycken ledsnad jag har trott mig finna, redan vid början af denna discussion, att någon skymt af missförstånd i frågan uppkommit, hvartill jag dömmer deraf, att Hr von Hartmansdorff återtagit det förslag eller s. k. medgifvande han en gång gjort, sannolikt på grund deraf att lian trott det vara det rätta. Jag bade, om Hr von Hartmansdorffs förslag blifvit framstäldt, måhända röstat för detsamma, just på den grund ali jag finner det nödvändigt att så mycket som möjligt söka sammanjemka meningarna. För öfrigt får jag säga, alt då jag trott mig tinna af Hr von Hartmansdorffs yttrande, att den värde ledamoten icke haft något egentligt att anmärka emot Hr von Troils framställning, så instämmer jag i alla delar med Hr Den i-j O c t o b c r e. m. von Troil, hvilket jag äfven från början gjort, ehuru jag kanske icke lyckats att väl uttrycka min mening. Jag ar fullkomligt tillfredsställd, om Hr von Troils åsigt, ifall Hr von Hartmansdorff gillar den, blir af R. o. Ad. antagen. Hr Dalman: Då R. o.
Ridderskapet och Adeln åtskilj. des klockan 8 om aftonen. In fidem Protocolli O, J. Lagerheim. Tisdagen den 31 Martii. Plenum klockan io förmiddagen. Upplästes till justering och godkändes följande lian ExpeditionsUtskottet ankomna Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Majit: 1:0 Om förändrad tid för Vägsyner. 2:0 Om förmedlade Hemmans del i Brandstod, jl 62 Din 31 Maytii. 3'o Om upphörande af förbudet emot Tröskeslagor af Ek* 4:0 Om ändring i 24. Cap. 4. och 5. §§. ByggningaBalken, angående Brandstod. 5:0 Om förklaring öfver Cap. Gifter måls-Balken, angående efterlefvande Makas fördel. 6:0 Om förpassningar för GarnisonsSolda-j ter, sorn lidit vanhedrande Straff. 7:0 Om upphörande af Kongl. KammarCollegii befattning med MarkegångsTaxornes granskning i andra fall, än då RiksMarkegången bestämmes eller besvär anföras öfver Deputerades beslut. 8:0 Om en fri Tackiernshandel. 9:0 Angående förbättrad Reglering afPo4 sterne i Riket, samt undanrödjande af vissa olägenheter vid Postföringen emellan Norrige och Dannemark. lo‘o Angående anslag till kostnaden vid en förbättrad Fångforsling och bevakning. n:o Angående medel till Drottningholms Broars iståndsättande. 12:0 Angående Staten för Gripsholms Slottsoch DjurgårdsBetjening. 13:0 Angående grunden för Markegångssättning å Osmundsjern. Den 31 Martu. 463 Börjades justering af Pleniprotocollet för d. 12. dennes förmiddagen, hvarmed fortfors intill Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinhold, uti berörde Protocoll upptague yttrande, då Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Deras Majestäter Konungen och EnkeDrottningen, med Deras Kongl.
Ståndet biföll hvad Utskottet under dessa §§ hemställt, tillstyrkt och yttrat. § 28- Det af Utskottet föreslagna tillägg till 2:dra mom. af denna § godkändes, med åberopande, hvad sista momentet beträffar, af det beslut deröfver, som Ståndet vid § 12 fattat. §§ 30 och 32. Utskottets hemställanden biföllos. §§ 35 och 37. Bih. till fl. St. Med bifall tili hvad Utskottet med afseende på dessa §§ hemställt och yttrat, beslöt Ståndet, i öfverensstämmelse med det i Herr Henschens reservation förekommande förslag, att till slutet af § 37 skola tilläggas orden: »eller innehålla mer än 20 procent a'kohol.» Med afseende på § 38, hänvisas till beslutet vid § 12. §§ 41, 49, 52 och 54. Utskottets hemställan bifölls. §§ 42 och 46. Den föreslagna förändringen godkändes. §§ 47, 57 och 58. Hvad Utskottet under dessa §§ hemställt och yttrat, godkändes. Det bifogade författningslörslaget blef likaledes godkändt i de delar, derutinnan Ståndets ofvan upptagna beslut icke föranleda förändringar. S. D. Föredrogs ånyo utdrag, Jtä 315, af Höglofliga Ridderskapet och Adelns protokoll den 27 sistlidne Juni, med inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Ridderskapet och Adelns vid behandling af Stats-Utskottets Utlåtande, M 88, angående gjorda framställningar om statsbidrag för enskilda jernvägsanläggningars företagande, med afseende på 8:de punkten i berörda utlåtande fattade beslut, hvarigenom
'Wälllin Pä Högtärade BorgarePä Hederwärda L nLe^ Ständets Ledamöters Ständets Leoamöiees wägnar: magnar: k. n. Lreveswiilck. klric Olobston. ^soli. Holmber^skon» Afskrift 1809 den 19 Junii, uppläst i Borgare Standets Plenum, ruuitterades till Riksens Högloflig» Stäiwerö Lag-.Utskott; Betygar I-I. kettersbon» Wördsamt Memorial! Inför Wällofliga Ståndet torde mig tilläkaS fä w..cka den fräga, hurumida ej flera extra och särstilst privilegierade Domstolar, (utom i Milttaira Lisei. Den 4 November. 243 disciplins mäl) böra till all widare existance upphöra, o h att följaktligen Sjö-Tulls, Gränse-TullS och Accis-Rätter warda upphäfne. Det ar sant att med den blandning besia Nätter hittills ägt af twänne Ordinarie. Domare frän Städernes Rädstufwu Rätter, ordningen och säkerheten för Protocoller och wittnens förhör warit någorlunda bewarad, men hwarsöre dä denna tillfkapning afsärstildte Domstolar öfwer samma Swensta män, som annars äga att Dömmas endast af dem de dertill kallak? Äwo Confiscalions mäl och Tull ärendee till Naturen sä konstige att de ej kunna af wanligs och Laglige Domare utredas och pröfwas; Bör man tro detta, eller föreställa sig kan hända att misitanka kunnat wäckas emot Ordinarie - Domstolarne vin för mycken böjelse att häldre fria an fälla. Erfarenheten har wisat att afwen Tnllnäree funnits med ädla hjertan och dygdiga begrepp om fanning och ratt, och att besia icke alltid kändt nägon absolut förbindelse att döma efter andras wälbehag.
Då jag deltagit i 1S43 års revision, har jag trott mig böra här uppgifva de skäl, pä hvilka R. St:s Revisorer stödde sin öfvertygelse om deras behörighet alt Den 27 November f. m. 473 alt yttra sig i denna fråga. De trodde del nemi. vara Revisorernas pligt alt tillse, det statsmedlen användes för de ändamål, hvartill de blifvit anslagne, och, i conseqvens dermed, att löner uppburos af dem som gjorde tjenst, och icke af andra personer, hvilka icke förrättade fjellsten. Detta var äfven skälet, hvarföre de ansägo sig böra göra ett sådant tillstyrkande, sorn det af dem ronde denna fråga afgifna, och deremot icke göra en sådan hemställan, sorn den Hr Gripenstedt ansett lämplig. R. St:s Revisorer skulle i det fallet hafva utgått endast från principen af, om jag så får säga, en öfverdrifven njugghet för Staten, om de genast föreslagit indragandet lill statsverket af en lön, sorn ej kan i sjelfva verket anses ledig, då en annan person sköter tjensten för den embetsman, som erhållit eu Ministerpost. Deremot ansågo Revisorernes majoritet icke något hinder finnas för en embetsman all förena två tjcnsler, då han utan alt försumma någondera kunde sköta deni begge. Della är i korthet innehållet af de skäl, som ledi revisorcrne. Några personliga skäl lågo deremot visserligen icke lill grund för deras tillstyrkande. Jag vet icke om det är rätt att inblanda personliga förhållanden i räkenskapsfrågor; och att någon kunnat tro sådant vara förhållandet i denna fråga, var sä mycket mindre alt förmoda, sorn det torde finnas få personer, hvilka äro så allmänt a fhil line af folket, som H. Ex. Gr. Gustaf Löwenhjelm är, och det verkligen med rälta. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik:
Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Det är med anledn. af en värd talares anmärkn., att det skulle innebära ett misstag, begånget af StatsTJtsk., då Utsk., för aflöningen åt den styrelse, som ansetts nödig för administrerandet af allt hvad som rörer vattenoch vägcommunicationers tillvägabringande och ordnande inom vårt land, tagit i beräkning den summa af 1,000 r:dr, som ifrån 4:de hufvudtiteln utgått till Storamirals-embetets 3:dje afdelning, hvilken haft bestyret med de arbeten, som hädanefter skola af den nya styrelsen besörjas. Jag ber att, i anledn. af detta den värde talarens, Hr Nordenskölds, påståenende om det förmenta misstaget å StatsUtskrs sida, få fästa hans uppmärksamhet derpå, att i Konungens, vid början af denna riksdag, till Ständerna aflåtna nåd. propos. angnle statsverkets tillstånd och behof, Konungen icke har föreslagit någon slags förändring i dispositionen af det anslag, som varit anvisadt till flottans personal, och att det således varit en ganska naturlig tankeledning hos Utsk. att anse det icke något be slut blifvit fattadt, i följd hvaraf dessa 1,000 r:dr blifvit disponerade för något annat föremål, och att denna summa således vore på titeln tillgänglig för samma föremål, hvarföre den var uppförd vid den tidpunkt, då Konungen afgaf sin förberörde nåd. propos. Således är, i min tanke, alldeles icke något misstag begånget; men jag bär anmärka, att om R. o. Ad. skulle instämma i PresteSt;s beslut, att, med förbigående af denna omständighet, bevilja en rund summa af 8,000 r:dr, denna måhända ej blefve så alldeles tillräcklig, och att man, genom detta instämmande, uteslutit denna summa af 1,000 r:dr på 4;de hufvudtiteln bland de tillgångar, som blifvit beräknade för den nya styrelsen. x
Stånds beslut det skall rätta sig efter. Gr. Spens, Jakob Melcher: Sedan nu R. o. Ad. med vissa förändringar instämt uti det förut af Presteoch BondeStm fattade beslut om förnyad tryckning af lagberedningens förslag lill allmän strafflag med de flere dertill hörande bilagor, och förut i sammanhang dermed tryckte handlingar, tager jag mig friheten att såsom tillägg till detta beslut ödmjukeligen föreslå, att Exped.Utsk. ytterligare måtte anmodas, att uti den föranstaltande nya upplagan, medelst noter, eller pä annat tjenligt sätt, utmärka de delar af förslaget, uti hvilka K. M. beslutat ändringar, uteslutningar eller tillägg, hvarom den vid denna riksdag aflåtne nåd. propos. endast åberopar den som vid sista riksdagen framställdes, och hvarom alltså någon fullständig uppgift icke finnes bland de hittills för denna riksdag till trycket befordrade handlingar; äfvensom att ytterligare till samma förnyade upplaga bifoga ett aftryck af statsrådets och högsta domstolens prot. med afseende å strafflagens och fängelselagens antagande, hvilka handlingar voro bifogade den K. propos:n vid förra riksdagen, men uti den sednare vid denna riksdag endast åberopas, och således för den, som fått till sig utdeladt endast hvad under denna riksdag blifvit tryckt, ännu saknas. Dessa handlingar äro icke särdeles långa, och kunna högst orsaka en ökad tryckning af 2 eller 3 ark, men synas för fullständiga sammanförandet af hvad till ämnet hörer ovilkorligen erfordras. Uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm, framställde proposabeslöts, att uti ifrågavar. nya upplaga af lagberedningens förslag 1) e n 28 Februari. borde intagas de stals-rådets och högsta domstolens prot., som åtföljt K. M:s vid sisth riksdag till R. St. aflåtna propos:r om antagande af ny strafflag och ang:de lag om verkställighet af fängelsestraff, samt anmärkas de af K. M. vid sista och innevar. riksdag föreslagne ändringar i lagberedningens förslag; äfvensom alt de öfrige RiksStm genom utdrag af prot. skulle inbjudas att förena sig i det beslut R. o. Ad. i detta ämne fattat.