Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Här står; ”hvarje socken å landet, och i stad hvarje församling.” — Det är nästan ogörligt alt i en stad bilda en god fattigvård, med mindre lion är gemensam för hela staden. Den, som bor i en församling det ena halfåret, flyttar tvertöfver galan till en annan det nästa. Den cotilroll emot inflyttningar, hvilken å landet kan iakttagas, är i stad, så att säga, ogörlig att handhafva. Au kommer dertill att i större städer, t. ex. Stockholm och Götheborg, bebos vissa församlingar af det förmögnare folket, hvaremot de fattige hufvudsakligen bo inom vissa andra, eller i dem, som äro sämst bebyggda, 21 H. 46 36a Den iq Mars. emedan hyrorna der äro billigast. Följden ar, att t. ex. S:t Clara: församling i Stockholm liar jemförelsevis det minsta antalet fattiga, då deremot Catharina:, Adolph Fredriks, Ladugårdslands, Johannis och Kungsholms församlingar hafva desto flera. Skulle nu de förmögnare församlingarne vara inskränkte till fattigvård för sig, och de fattigare likaledes; så blefve följden, att den ena församlingen klefve utomordentligen betungad och den andra deremot alltför mycket befriad. Jag säger: alltför mycket befriad; ty de förmögne innevånarne i Clarae och Stockyrkoförsamlingarna, hvilka begagna arbete af de fattiga, som bo i de aflägsnaste församlingarna, skulle då icke komma att bidraga till fattigvården för dem, hvilkas krafter de använda. 1 en stad med flera församlingar uppkomme således ett annat förhållande, än i en landsförsamling, der de förmögne i förhållande till deras egendom bidraga till församlingens fattigvård. Jag föreslår derföre, att §:n mätte erhålla följande lydelse: Hvarje soc ken å landet och hvarje stad skall lemna nödtorftig vård och försörjning åt sådana medlemmar, som sakna föi måga eller utvägar att sjelfva sig dermed förse; dock måga socknar på landet, der de så åsämjas, förena sig om en gemensam fattigvård.
Ja ... det är ett erkebiskopsämne det der, ska' ni tro VALTER (afsides). Han är lärare i pensionen! (högt till Puddelkrans) Vill du presentera oss för honom? ETTIG. Kandidaten? PUDDELKRANS. Mycket gerna ... sedan ska' vi bjuda honom på vatten ... det är just hans force, det! PUDDELKRANS. Nej, hvad skall det tjena till! Han är ju strax här EVALD (som sett åt venster). Hör ni! här kommer hela pensionen ... och min flamma är också med VALTER (afsides). Fördömde pojke! VALTER (otåligt). Kom då, så gå vi emot honom! STJERNE. Låt oss gå in i alléen åt torget, och inte låtsa om att vi se dem ... det här kan bli' roligt! ALLA. Ja visst ... ja visst! (de draga sig upp i alléen åt torget, och stanna vid högra bänken, sakta samtalande. Tolfte Scenen. DE FÖRRE. MAMSELL PALMÉN. CLARA. ISABELLA. ALMA. LOTTEN. ELISE och ERIKA. (Mamsell Palmén inkommer först, med Clara bredvid sig, derpå Isabella, Alma och Lotten, samt sist Elise och Erika. Erika hoppar öfver band och Elise har en röd ballong som hon leker med.). Inte skratta högt, flickor! det passar sig inte (ömt till Clara) Är hufvudet bättre, Clara lilla? CLARA. Åhja, litet bättre jag skulle så gerna vilja hvila mig litet! Ja, men jag vet knappt om det passar sig att hvila i Carl XIII:s torg. M:LLE PALMÉN. Nåja ... vi få väl sätta oss här på bänken då, för att göra dig till viljes! (till de andra) Kom och sätt er, flickor! (strängt till Erika, som något vårdslöst kastar sig ner på bänken) Erika! man sätter sig inte så der! ERIKA. Hur sätter man sig då, ma tante? CLARA. Hvarför inte, tante? Här finnas ju bänkar! Man sätter sig som jag ... anständigt!
Den 1824 bär anlagde Klädesfabrik har genom ägarens drift och ord “£gr, nbUdl'if?;k0fVanA™ d'ilVes •»«• Stola,-, har Spion n, 1,^ar(^-Machin, Vulf. samt öfverskäreri af fyra Saxar och de personers an al, som dagligen dervid sysselsättas, utgör Trettiotre, deraf någre bärö* lfltlIeTU,ngJen utgJorde fö,;lidet «r, enligt stämpel-journalen 6,727 * alnar kläde 1 varde upptagne till 18,072 R:dr 36 Skill. Banco. 7 Borgerliga rörelsen underhåller Åtta Ordinarie Båtsmän, för hvil*43 betalas 1 artig VaCance-afgift omkring Tjuguåtta B:dr efter Markegång5' uträkning för hvardera. FuDdalions-jorden är skattad till 3 Mantal; och Donations-jorden lill Sju Mantal, Bäckaslöf, Af Undervisnings-Verk finnes inom Staden Ett Gymnasium, med Sex Lectorer, En Adjunct, En Lärare i proderna språken, Eli Lärare i Naturalhistorien och en i Gymnastiken; En högre Lärdoms-Schola med Rector, Conrector, fyra Colleger och tvänne Apologister samt en skola för fattiga barn, der omkring Sjuttio större delen af året njuta fri undervisning efter Bcll-Lancasterska Methoden, och hvarest barn af qvinnokönet jemväl lära hvarjehanda handarbeten. För sjukvården finnes utom Provincial-Läkaren jemväl Lazaretts-Läkare, hvilken sednare icke blott sköter Länets Curbus, der äfven andra än med Venerisk smitta behäftade få i mån af utrymme, njuta vård, utan ock Länets Hospital, som genom Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillets orna omsorg och fortfarande nit för delina välgörande inrättning, blifvit i sednare lider betydligt utvidgadt, och kan i afseende på localen räknas bland de vackraste Hospitaler i Riket.
Antages de arne första alternativerne gemensamt, kunna vi afstå från det odje, och mitt ändamål bfifver nu att bevisa billigheten af räntans nedsättande till 4 procent ä de publika Cassalånen till en början. Hvar och en som koper egendom, och således nedsätter ett Capital deruti, kan ej påräkna högre ränta, än hvad egendomen lemnar i afkastning; på samma grund kan en mindre summa , intecknad eller insatt i jordegendom, dä ett på lagliga grunder fotadt Capitalvärde derå är utsatt, ej begära högre ränta, än en ränta relatif till det hela Capitalvärdets afkastning. Och häraf följer tydeligt, att penningar intecknade i jord, ej kunna, ej böra erhålla mer än 4 procent. När härtill kommer den ojämförliga säkerhet, ett intecknadt Capital äger, mot ett utstäldt på blotta namn, eller i en vådelig rörelse, hvarpå FilialDisconterne lemna bevis, borde väl aldrig intecknad p. nning i jord, erhålla lika tänta, med utlänt penning i handel och rörelse. Jordbrukarens Capital omsättes blott en gäng om året; en handlandes ofta många gånger om året, i mån af dess drift, skicklighet och lycka, kan såLedes bära högre ränta. Ännu ett skäl för den lagliga räntan# ned* 264 Den io Februarii, sättande till 4 procent är, att jordbruket och öfrige låntagare i mångfaldiga år, b-talt de fläste Cassors och Capitalerg Bevillning, de fläste hafva aldrig skattat till Staten för den säkerhet de njuta i ägand erätt. Och hvad betalar jordbrukaren för denna ägande rätt och personliga säkerhet ? Möter oss derföre långifvarne i våra önskningar, skola vi äfven fortsätta betala deras Bevillning, och på sådant sätt, äfven framdeles Intaga dem från förbindelser, dem de alltid funnit tunga, onödiga och besvärliga att bära. De publika Cnssorne kunna göra början härmed, och efter 5 år böra de lämpa sine utgifter, efter 4 procents ränta. Intill dess kan Banken t om ersättning för sin mångåriga hård* het emot jordbruket, betala af sine räntor denna skillnad.
A. icke uppförda de anslag, som beviljats för fortsättningen af Statens jernvägsbyggnader eller de lån, sorn anvisats för befordrande af enskilda bolags jernvägs-anfäggningar, emedan de för utbetalningen af dessa anslag och lån erforderliga medel skola, på det sätt och uuder de vilkor Rikets Ständer föreskrifva, anskaffas genom upplåning, och komma alltså icke att utgå af och inverka på de för närvarande befintliga och för andra extra eller tillfälliga statsutgifter disponibla tillgångarne; varande uti åberopade förteckning, anslagsoch lånesummorna uppförda i samma ordning, som uti den genom Utskottets Memorial JV» 214 Rikets Ständers granskning under ställda och redan godkända afdelning af Riksgälds-kontorets nya reglemente, och ådagalägger densamma, alt de under innevarande riksdag såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet beviljade och å Riksgälds-kontoret anvisade utgifter utgöra ett sammanräknadt belopp af Hunt R:dr 8,092,995: 11. samt de i egenskap af lån anslagna statsbidrag tillsammans . 865,500: — Khuru vid beräknandet af Riksgälds-kontoret ålagde utgifter under föregångne riksdagar vanligen icke upptagits de krediti vsummor, hvilka Rikets Ständer å detta Verk anvisat, enär den utbetalnings-skyldighet, som derigenom kunde uppkomma, vöre beroende af särskilda tillfälliga förhållanden och tillförlitlig grund saknades för uppgifvande af så väl tiden för, som beloppet af möjligen ifrågakommande kredilivlyftningar, synas dock de vid denna riksdag under benämningen kreditiv beviljade särskilda bidrag lill beredande af förhöjning i de från Arméens Pensionskassa och Amiralitels-krigsmanskassan utgående pensioner böra, i likhet med andra Riksgälds-kontoret åliggande bestämda utbetalningar, upptagas och beräknas, helst dessa så kallade krcditivcr i sjelfva verket äro att betrakta såsom öfriga tillfälliga, inom ett visst belopp begränsade, årliga anslag, hvilka endast i mån af behof få lyftas och hvilka, så vidt de för sitt alsedda ändamål icke behöfva användas, ingå bland öfriga för Rikets Ständer disponibla tillgångar.
Efter först till bifall och sedermera till återremiss å denna punkt framställde propos.r, som besvarades med blandade Ja och Nej, blef proposm till bifall derå förnyad och besvarad med starka Ja jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Hr Dalman begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos. Den som bifaller den del af Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s Betänk. N:o 97, hvari Utsk. hemställt att förslaget om förflyttning till liufvudstaden af juridiska fakulteterne i Upsala och Lund icke må till någon K. St:rs åtgärd föranleda, röstar. J £1 J den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser It. o. Ad. de emot ofvanberörda del af Utsk:s Betänk, gjorda anmärkn:r föranleda till återremiss. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja—34. 5:te punkten, ang:de väckt förslag om den medicinska fakultetens i Upsala förening med Carolinska mcdico-chirurgislta Institutet, lill bildande af en medicinsk läroanstalt i Stockholm. Hr Ekströmer, Carl Johan: Då förev:de Betänk, vidrörer frågor af största vigt för den medicinska undervisningen och hvilkas afgörande alltså kunna komma att utöfva ett stort inflytande på läkarebildningen, samt alltså mera än de flesta andra måste intressera mig, kan jag desto mindre underlåta att uttala min åsigt derom, som, derest en framställning i ämnet af R. St:r kommer att till Ii. M. göras, jag sannolikt, till följd af min embetsmannaställning, torde blifva ålagd att deröfver afgifva Utlåt., för hvilken händelse jag icke bör, genom min tystnad i dag. gifva anledning till den förmodan, att jag såsom representant gillat hvad jag såsom embetsman kommer att afstyrka.
sinnesstämning gjorde denna ödmjukhet honom godt, ty den kom honom att känna sig som en hinlhjertad gammal man, hvilken icke bekymrade sig on1 n5got annat än sin egen beqvämlighet. Han försummade intet tilll ?llle att framsta som sidan. Det skulle vara ett slut p3 gamla liket, - absolut! Han var ordentligt rädd för att f3 intresse för sitt värdfolk. Men nu der han stod och beskadade sitt nyrakade ansigte nu hade han andi dessa menniskors historia 55 klar i sitt huf \ wl som i en iippslagen bok. Han hade a t t den bit för bit, utan att de sjelfva vetat derom; han hade a t t den af uppsnappade ord, af frun, af pigan, af barnen; af sjelfva möblerna, som han begagnade. Ty mot sin \ .ilja var herr Tobiasson en mycket vaken och mycket nyfiken gammal herre. Han visste, att dessa tva haft ett trefligt litet hem, som de sjelfva arbetat ihop, hon som sömmerska, ban son: handelsbitride. Sedan de gift sig och etablerat affar, hade allt gatt dem väl i händerna, ruda tills krisen kom och mannen p % borgensförbindelser miste allt hvad de spa~at tillhopa. Så blef det att börja M n början igen, sedan konkursen var utredd. Sina bästa mm hade de hyrt bort för att skaKa sig en inkomst, och allt hvad möbler de egde qvar hade de anrändt p i att göra dessa rum så lockande som möjligt; det fans sa godt om lägenheter nu och var svart att ii hyrcsgigbter, men de hade velat göra sin bsta. Sjelfva hade de nied barnen packat sig tillhopa i sängkammaren. Herr Tohiasson hade en gang kommit att kasta en blick dit in: - SH godt som tomma väggarne, en urblekt stol, ett barskrapadt bord, de fattiga sängplatserna, och för resten rama, nakna nöden. Ilet enda de sökt rädda undan mannens schrslong det hade han strkkt ut sina labbar efter, bara deriör att han hade penningar och de hade inga. Fans det rättvisa i det? Och der gick han gamla latmask som han var!
Häringe landtegendom, för bevillning taxerad till (>82,185 rdr, upptogs i bouppteckningen efter förre egaren till endast 326,858; skilnaden mellan taxeringsoch bouppteckningsvärdet utgjorde alltså rdr 355,327. Genom beslut d. 3 Juni 1863 förklarade Fernebo häradsrätt, att bouppteckningen efter bruksegaren P. "Wikland, upptagande, bland annat, fastighet till värde af 45,000 rdr, skulle, enär fastighetens bevillnings-taxeringsvärde vore 113,100 rdr, i enlighet dermed stämpelbeläggas; K. Svea Hofrätt upphäfde emellertid detta beslut genom utslag d. 18 I)ec. 1863, på den grund att domaren icke ägde ingå i pröfning af fastighetens värde, och Kronan fick endast härigenom 791 rdr mindre i inkomst, än om taxeringsvärdet, enligt R. St:rs tydligen uttalade mening vid sista riksdagen, varit lika tydligt i stämpelpappers-författningen anbcfalldt till efterföljd i berörde hänseende. Andre talare hafva redan fullständigt bevisat riktigheten och rättvisan af ett konseqvent stadgande i denna del, och jag vill nu endast tillägga, att då man utgår från den grundsats, att Svenska folket bör sig sjelf beskatta, och man såsom representanter för detta folk för särskilda fall antagit folkvalde Den 16 Mars. 365 taxerings-komitéer, synes det. ock vara skäl att utsträcka dessas bestämmande rätt till så många enskilda beskattningstitlar som lämpligen kan falla under deras pröfning, och detta mål vinnes härutinnan, om bevillnings-taxeringsvärdet tages till grund för bouppteckningskartan, hvad beträffar fast egendom. På grund häraf och då det föreslagna stadgandet dels skulle medföra tillökning i Statens inkomster och dels är af billigheten påfordradt, anhåller jag om afslag å (Jtsk:ts hemställan och bifall till hvad jag i min motion föreslagit. Dock vill jag icke motsätta mig punktens återremitterande, derest sådant skulle anses lämpligt. Gr. Liljencrants:
Vid Länets lasarett och kurhus härstädes, deraf en afdelning år 1854 förflyttades till lägenheten Gustafsborg vid Carlshamns stad, har antalet af patienter under sista fem åren i medeltal för året varit 166 på kurhuset och 92 på lasarettsafdelningen, de förra utan ersättning och de sednare dels emot och dels utan betalning, och under en tid svarande emot 2,521 dagar. På lasarettet vid Carlshamn hafva under år 1855 ett antal af 114 patienter åtnjutit vård. Lasarettsfonden utgjorde vid 1855 års slut 27,842 R:dr 42 sk. 6 r:st-, och har kurhusafgiften, som utgått med 5 sk. Banko af hvarje mantalsskrifven person, i medeltal utgjort 4,701 R:dr 8 sk. Sockne-apothek finnes endast i Ronneby köping. Examinerade barnmorskor hafva blifvit antagna inom alla socknar i Bräkne och Listers härader, i åtta socknar af Medelstads härad och uti en socken af Östra härad; men 7 socknar i sistnämnde härad och en socken i Medelstads härad äro ännu i saknad deraf. Vederbörligen examinerade djurläkare finnas i Länet 2:iie, nemligen en i Carlskrona med lön på stat såsom Läns-djurläkare och derjemte åtnjutande arfvode af ett särskildt bolag inom Carlskrona stad och angränsande socknar, och en i Carlshamn. Från den år 1853 inrättade landtbruksskolan å Gungvala i Asarums socken hafva, efter undergången examen, under hösten 1854 afgått 4 rättarelärlingar och under våren 1855 ytterligare sex. Vid nämnde skola, som njuter årligt statsanslag af 2,000 R:dr Banko, är, jemte föreståndaren, antagen en underlärare. Frilärlingarnes antal är det i kontraktet bestämda, eller 12, hvarjemte 9 betalande elever der njuta undervisning. 11 Ett bolag till ersättande af förlorad eller skadad fiskredskap har under sistlidet år blifvit bildadt inom Mjellby socken och med reglemente försedt.
Med antagande af förslaget i hufvud - grunderna, men med vissa nödiga modificationer af det reglementariska, får Utskottet härigenom, för grundlagsenlig behandling, vördsamlingen tillstyrka införandet af ett så lydande tillägg vid slutet af ofvannämnda, i öfrigt oförändrade moment. ' Öfver denna anmälan må Sökanden , genast kostnadsfritt, undfå ett Utdrag af Hof-Cancellers Expeditionens Diarium; Börandes, i hände se tillståndsbevis eller motiveradt afslag icke varder utfärdadt, för utgifvare i hufvudstaden inom fjorton och i olterna inom Trettio dagar, från anmälningsdagen, Sökanden uti Hof-Cancellers Expeditionen, förete Diarii-Utdraget och ovägerligen, äfvenledes kostnadsfritt, erhålla påskrift derom : Hvarefter en sådan anteckning å nämnda Utdrag skall gälla, i bevisets ställe, till full kraft och verkan. Om tillstånds beviset eller, i annat fall, Diarii Utdraget icke begagnas inom Sex månader, hvarje till Trettio dagar räknad, från det förras utfärdande eller det sednares påtecknande, må utgifnings rättigheten anses hafva för den gången upphörf” Stockholm den 2 Maj 1825. j6 Constitutions Utsk&ttets betänkanden. Anborn d. is Maj 1823- Memorial till Riksens Ständer, med föreslaget upphäfvande af 3 moni. 4 Tryckfrihets-för or drängen. Till Constitutions-Utsko£tet hafva åtskillige Riksdagsmän, tid efter annan, inkommit med motiverade förslag, att 8 mom. 4 §• Tryckfrihets-Förordningen, hvarigenom, i uppenbar strid rnot 86 §. Rege rings-Formen, utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter ställas utom Lagen och • under godtycket, måtte antingen helt o^li hållet uteslutas ellar ock i den mån hufvudsakligen förändras, att, genast efter det skriften blifvit af Hof-Cancelleren indragen, målet hänskötes till behörig Domstol.
Återfören till edra hemorter de tänkesätt, som ledt edra rådslag, visen med edert efterdöme, att endast genom uppoffring af alla enskilda böjelser åt Statens allmänna fordringar, genom försakelse af egen fördel till förmån för fäderneslandets, genom förtroende till egen krafts sorn mångdubblar den, genom mod att våga allt hellre 'än att bära träldomens ok, genom detta varma nit, som vidgar hjertat och gjuter rörelse och lif i hvarje förelag, skall Sverige bibehålla sin ära och sin sjelfständighet. ” Jag skall bedja alt ännu få citera ett par handlingar , nemi. Konungens tal till Presteoch BondeSt:n vid 1809 års riksdags början. Till Preste-St. yttrades: ”Svenska folket har återtagit sin urgamla anda, det har åter visat sin egna fordna kraft, för att åt fosterbygden gifva fred, frihet och vältrefnad; hvarje steg till detta stora ändamål har varit synbart fortskyndadt och underhjelpt af Försynens mäktiga hand.” Till BondeSt. yttrade Konungen: ’’Så ofta jag betraktat mitt fäderneslands och andra samhällens stätshvälfningar, har jag alltid dervid gjort mig den frågan: Hvad hafva de talrikaste classerna, hvad hafva de lägre närings staude n, och framför allt, hvad har den arbetande jordbrukaren dervid vunnit? Under denna synpunkt har jag snart upptäckt hvarje skedd förändrings skadlighet eller fördelar. När mitt älskade fädernesland nyss rycktes ur olycksdjupet, frågade jag mig åter: Hvad vinst kan Sveriges allmoge enskildt deraf hemta ? Svaret var detta:
Vid sådant förhållande ansåg LagUtsk. naturligtvis, alt BankoUtsk. i första hand skall pröfva lämpligheten af den åtgärden. Finner BankoUtsk. della lämpligt, sä sammanträder BankoUtsk. med LagUtsk., såsom i frågor om enskilda banker är vanligt; men då hufvudtanken är utsläppande af en större sedelstock ifrån Riksbanken till ersättande af Privatbankerne, så borde äfven frågan om, huruvida den föreslagna åtgärden borde företagas, af BankoUtsk. afgöras. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag anser mig böra uplysa, att BankoUtsk. emottagit motioner från olika Stånd om lagstiftning för Privatbankerne, och att BankoUtsk. för sin del har ansett sin skyldighet vara, att handlägga dem på det viset, att Utsk. framdeles ämnar anmoda LagUtsk. att, i förening med BankoUtsk., behandla dem. BankoUtsk. lärer således icke förneka att emottaga motionen om den dit remitteras, fastän jag tror att LagUtsk. hade 120 Den 11 Januari. kunnat behandla den pä ett och samma sätt som BankoUtsk. ämnar göra, sålunda att LagUtsk. sammanträdt med BankoUtsk. Gr. Sparre: Jag ber blott att få tillägga till mitt förra yttrande, att den hufvudsakliga orsaken, hvarföre LagUtsk. skyndade att återlemna motionen, var den, att LagUtsk. förutsatte att BankoUtsk., vid de öfverläggningar, som inom nämnde Utsk. försiggå, ang:de Bankens rörelse och motioner derom, borde hafva kännedom äfven om denna motion. Derföre ansåg Utsk. sig böra genast återställa den, på det att alla förslager rör:de Banken malte kunna i ett sammanhang behandlas, och först sedan borde BankoUtsk. sammanträda med LagUtsk. Frih. Cederström: Om LagUtsk. hade gifvit en sådan utredning af ämnet, som Gr.
Dtm 17 April. Utdrag af Protocollet, hullet uti Riksens Häglof. Ständers Ståts-Utskott, vid Urtima Riksdagen! Stockholm, den 11 April 1815. S. D. "V id förehafvande! af det uti afdelningen för Riksgäl ds-Verket projecterade Betänkande, i anledning af Ifongl. Majas Nådiga Proposition af den 55 sistlidne Mars, angående upptagande och erkännande af några Svenska undefsåtares fordringar , yttrade sig Herr Majoren och Riddaren Pålman sålunda: ”Sorn jag icke till alla delar kan förena *’min öfvertygelse, dm rättvisan af hvad Höglofl. ”Stats-Utskottet tillstyrker böra iakttagasvid Hqviiderandet af Sedeiholmska arfvingarnes hos .Franiska Regeringen ägande fordran; så anhåller ”jag att vördsamt fä underställa Riksens Höglofl. ”Ständer min skiljaktiga mening.” ”Höglofl. Stats-Utskottet föreslår, att de af ’Sederholmska arfvingarna, som äro' Svenske med. ”borgare , skola liqvideras i mån efter hvad ”hvar och en af dem vid deras aflidne Faders ”arfskifte utaf nämnde fordran tillföll i arfslott, ”och följaktligen, att intet afseende må göras på, ”om någon af dessa arfvingar genom byte eller ”köp nu vore ägare af större eller mindre andel ”i nämnde fordran hos Franska Riket. Af ett ”sådant beslut skulle ju kunna följa, att i händel - Den 17 April - ”eleise en af ifrågavarande arfvingar hade vid ”arfskiftet, af sina syskon sig tillhandlat - hela denina fordran och öfrige arftagare redan derföre ”voro liqviderade, icke dess mindre af Stnts-Ver”kec nu erhöile deras arfslott å nyo; hvaremot ”den, som ^lagligen vore fordringsägare, endast ”ersattes för så stor andel, som på dess arfslott sig ”belupit.