Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alia tiders erfarenhet ger den gla Ordning, ofördröjligen frånskiljas enskiltas ägor, och förses med lagliga Rör och Rägängar. 9:0 Att alla sådana Författningar upphäfvas, som hitintils hindrat Enskildes Trävaru-Handel med främmande Nationers Handlande, äfvensom med egna Landsmän. Ic:o Att Sveriges Rörelse-Capital icke må genom Skogames försäljning ät Landets Inbyggare inom kort tid försvinna ur rörelsen, de derföre inflytande medel anvisas tiil allmänna företag , såsom sådana större Odlingar, som öfvergå enskiltas förmäga och betydligt bidraga till hastig production (emot viss betalning för visst arbete), hvilka Odlings-Marker sedan kunna delas och försäljas till den mestbjudande; Strömrensoingar, Försvarsverkets iståndsättande och upprätthållande; Lone-tillökning för de militaira och civila Embetsman, hvilka, i brist af nödiga tillgångar, ännu icke kommit i åtnjutande af den Löne-förbättring Riksens Ständer, vid 181? års Riksdag, beslöto, och slutligen minskning ä Bevillningen. sä att de inflytande penningarne med skyndsamhet ä nyo spridas i rörelsen. För den andel, hvarföre, efter sig företeende omständigheter, kunde anses nödigt att anskaffa Silher tiil Banquens behof, borde utlånas en lika summ» i Discontväg, så vida säkre JLäusökande' sig dertill anmäla. Dm 15 April. 4 59 da förhoppning, att en förändring af redbar gagnelighet, endast den en gång påbörjas, icke kan i det hela med framgång motarbetas, och låter ej qvarhålla sig innom trånga gränser. Det är likväl icke endast i financielt och oeconomiskt afseende , som Nationen häraf skulle draga betydliga vinster. Sjelfva National-caracteren vunne äfven en förbättrad Tigtning. Förskaffa en aflägsen , förgäten , förtryckt Menighet tillfälle till arbete och förtjenst , till en båtande gemenskap med mera cultiverade Landskap, till sjelfvalda förkof, rings-medel ; den skall antaga ett annat lynne den skall frapgå med stora steg till sin förädling. Alla dessa ändamål böra vinnas. Riksens
JVs 242, röstar Ja; . den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot närande Utlåt, gjorde anmärka:!' föranleda till delsammas återremitterande. Vid voteringens slut befttnnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 22. Nej — 18. Hr von Hartmansdorff, Au g.: För att yttra mig i det mål, som närmast följer, behöfver jag några siffer-upgifter, hvilka jag för tillfället saknar. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. matte tillåta, alt målets föredragning finge anslå lill nästa plenum. R. o. Ad. biföll, uppå Hr Gr. o. Landtnäs i anledn. häraf framställda propos., att med pröfningen af StalsUtskis Utlåt. JVå 243 finge anstå till nästa plenum. Föredrogos och biföllos Statssamt Allm. Besv. o. Ekon.Utsktns nedannämnde d. 23 dennes på bordet lagda Utlåt:n: Den 26 Augusti. 139 JVS 6, i anlcdn. af väckte frågor, att Staten matte öfvertaga postskjuts-besväret, och ali tegan för samma skjuts måtte ökas; JVs 7, i anledn. af väckt fråga att båtsrnans-roteringen måtte öfverlagas af Staten och båtsmans-styrkan nedsättas lill hälften ; och JVs 8, i anledn. af väckte frågor alt Kronan måtte helt och hållet öfvertaga båtsraans-beklädnaden m. m. Föredrogs Statssamt Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:ns d. 23 dennes bordlagda Utlåt. JVS 9, i anledn. af väckt fråga, att i Kikets Norra Län måtte anställas nödig jägeri-betjening. Hr von Kor ring, Erik Oscar:
Nåder medgifna tullfria införsel af öfverskottsproviant å Kronofartyg elter slutade expeditioner, hafva Rikets Ständer ansett en bestämd föreskrift erfordras, rörande de qvantileter dylik provision, hvilka med Kronan tillhöriga fartyg må tullfritt till Riket införas, hvarigenom ock serskild underdånig ansökning för hvarje förekommande dylik fråga hädanefter skulle undvikas; och få Rikets Ständer alltså i underdånighet anhålla, det täcktes E. K. M., med tillämpning, så vidt omständigheterne föranleda, af de uti 22 § af underrältelserne till 1841 års Tull-taxa intagna bestämmelser, till behörig underdånig efterrättelse utfärda ett allmänt stadgande uti ifrågavarande ämne. 22:o Enär Tullverkets fordran, stor 4,832 R;dr 42 sk. 2 r;st, uti J. & O. Halls concurs, för uppköpta och till Kongl. Räntekammaren levererade yex - Expcditions-UtskoUets Förslag lill und. Skrifvelse, N.-O 1f3. 433 vexlar, jemte transportkostnader, vid 1841 års slut, fortfarande funnits baiancerad, samt gäldenärerne genom den uti deras concursmål meddelta dom blifvit ålagde att med hvad de framdeles ktinde ärfva eller förvärfva gälda ifrågavarande skuldbelopp; alltså och då anledning lärer vara alt förmoda, det ene gäldenärens, O. Halls, villkor numera kommit i ett skick, som tillåter honom att, åtminstone till någon del, fullgöra sitt ofvanberörda åliggande, hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet hemställa, alt vederbörande må undfå
Dessutom har af Hedervärda BondeStåndet blifvit till Utskottets behandling remitteradt ett dit ingifvet Memorial af BiksdagsFullmägtigen från Gottland Pehr Mårtensson, som deruti likaledes, såsom en utväg att anskaffa erforderliga medel till de af Kongl. Maj:t begärde förhöjde anslag till Statens behof, yrkat den närvarande Gottländska National-Beväringens upplösning eller förändring till en Marin-conscription , som vid inträffande krig kunde förstärka fiesättningame å Bikets Flottor; till stöd för hvilket förslag Pehr Mårtensson hufvudsakligen anfört : att NationalBeväringen , äfven i dess nuvarande skick, är, i anseende till Gottlands locala förhållanden , alltför otillräcklig till öns försvar emot ett fiendtligt anfall : att manskapets och Officerarnes aflöning årligen kostar Staten 30 å 40,000 B:dr, utom andra utgifter : att landtbruket och näringarne lida en årlig förlust af 80 å r 00,000 dagsverken , hvilka förspillas genom exercice och marcher samt andra militairiska förrättningar: att NationalBeväringens exercice-mÖ« Besv. och OeconomieUtskottets Bet. N:o 37. 5 ten föranledt sedlighetens aftagande bland öns innevånare, genom öfvande af fylleri och. spel af den samlade nngdomen : alt betydliga kostnader tillskyndas de Beväringsskyldige för deras underhäll vid mönstringsoch exereice.möten och genom Officeratnes inqvartering hos allmogen tourvis, emot obetydlig ersättning; och att Gottlands närvarande öf, verklagade vanmagt, fattigdom och nöd egentligen skall härflyta från National Beväringens felaktiga organisation ; hvaremot Riksdagsfullmägtigen från Gottland Pehl' Burge, å sina coinrnittenters vagnar, förklarat , att de finna sig nöjde med National Be väringen och alldeles ej önska någon förändring med densamma.
Öfverallt vinnlägger man sig om att på nyss antydda sätt inverka på de allmänna angelägenheternas behandling och afgörande, öfverallt söker man dessutom före valen af folkombud att förvissa sig om, huruvida kandidaterna vilja uppträda och votera i öfverensstämmelse med kom-mittenternas åsikter. Och genom tillsättande af kommittéer och infordrande af sakkunniges eller i ämnet särskildt intresserades eller vederbörande myndigheters utlåtanden söka regeringarna ätt frammana utifrån ett hälsosamt inflytande på den lagstiftande maktens beslut. Men den härutinnan fragmentariskt eller tillfälligtvis framträdande reaktionen mot representationssystemet kan ej i kraft och betydelse jämföras med den, som i Schweiz begränsat dess makt genom referendum eller ens * genom de reformer i samma riktning, som vidtagits af den stora transatlantiska republiken. Det må emellertid ej förbises, att ingenstädes är fråga om detta systems ersättande genom byråkratiska institutioner eller någon art af rent folkvälde, utan blott om dess förnuftsr och ändamålsenliga begränsande i öfverensstämmelse med kulturutvecklingens och samhällsförhållandenas natur. i K. B.Teater-revy. Svenska teatern: Hedda Gabler af Ibsen, Maria Stuart af Björnsson. Kumlander af Harald Molander. K. dramatiska teatern: Familjelycka af A. C. Leffler, Kärlekens triumf af G. Giacosa, öfvers, af H. Key, Bernardo Montilla af J. Echegaray, Arf skiftet af I. Turgeniew. De minsta möjliga anspråk, som kunna ställas på en kritiker, torde vara, att han åtminstone själf skall tro, att han förstår sig på det, han talar om. Men äfven om man ej begär mera, borde kanske den, som skrifver detta, nedlägga pennan i stället för att tala om » Hedda Gabler », och göra det med en replik, lånad från en af Södra teaterns inkrånglade fars-intriger: » Jag begriper inte ett dugg ». Dock kan jag ju alltid, utan att vilja tillmäta det omdömet burskap, konstatera det faktum, att Jörgen Tesman, fru Elvsted och delvis äfven Eilert Lövborg i den sceniska framställningen blefvo lefvande människor af kött och blod, hvilka åskådaren med en blandning af medlidande och förakt kunde förstå.
Derefter och sedan upplyst blifvit, att Ryttmästaren von Scheven aflidit, samt Ryttmästarens son och ende arfvinge Bruksägaren Johan von Scheven lemnats tillfälle att elter erhållen kännedom af handlingarne i målet sig yttra, Bruksägaren von Scheven förmält, att han förenade sig med Advokat-Fiskalen uti det af honom emot Domhafvanden väckta påstående, utlät sig Kongl. Hofrätten i Utslag den 3 Okt. 1855: att som upplyst vore, att sedan inteckning i Stångeberga egendom med underlydande lägenheter blifvit den 15 Mars 1848 af Långhundra Häradsrätt beviljad till säkerhet för sam manräknade beloppet, Tjugutusen Riksdaler med ränta, utaf två af G Sjöquist den 31 December 1846 och den 2 Januari 1847 utgifna Skuldebref, samt Häradsrätten genom beslut den 19 Juni 1851, i anledning af gjord ansökning, att den för skuld sedeln af den 31 December 1846, lydande å Tiotusen Rdr med ränta, beviljade inteckningen måtte varda dödad, såvidt den anginge det belopp af Sextusen Rdr, som å skuldsedeln då blifvit afbetaldt, förklarat berörde ansökning ej föranleda till annat utlåtande, än att inteckningen förnyades och förklarades gällande med fortfarande förmonsrätt till säkerhet för återstående kapital-beloppet af omförmälda skuldsedel Fy ratusen Rdr allt Banco med ränta, Domhafvanden, fastän fråga om förnyelse af den för skuldsedeln af den 2 Januari 1847 meddelade inteckningen icke den 19 Juni 1851 vid Häradsrätten förevarit, uti ifrågavarande Gravationsbevis likväl, efter omförmälandet deraf, att inteckning den 15
Banco - Utskottets Betänkande, N:o i5, i anledning af RevisionsBerättelserne 1825 och 1827 , om Formulairet för den ed , sorn Revisorerne , enligt Instructionen af d. 20 Januarii 1824, hafva alt vid deras första sammanträde i Ban-, ken aflägga; Betänkande, N;o 16, i anledning af Revisions-Berättelserne 1825 och 1827, rörande den fråga , huruvida Di recteurs - befattning vid ProvinceLane-Contoiren må anses hinderlig för deltagandet i Revisioner öfver Stats-j Bincooch RiksgäldsVerken. Memorial N:o 17, rörande någre i Bankens Räkenskaper vid 1827 årsslut balancerade summor, hvilka , oberoende af hvad som i sam-,’ mar.hang med Allmänna Finance-regleringen vidare kan i fråga komma , Utskottet ansett böra till fulla beloppet ellef någon del afskrifvas. S. D. Återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Allmänna Besvärs-oell Oeconomie-Utskottets Betänkande , N:o 79 , angående väckt fråga om utvidgad smidesrättighet, samt om upphäfvande af det nuvarande smidesförbudet på vissa ställen inom Bergslag. (58 P/of. Utdrag den i3 Mars 1829; S. D. Lagsamt Allmänna Besvärs* och Oeconomie.
1734 års lag var utarbetad af Sveriges skickligaste jurister; så äfven Code Napoléon af Frankrikes ; och enahanda förmodar jag förhållandet vara jemväl med den nya Preussiska lagen samt med den Norska, hvilku utgöra de sednaste föremålen för Hr Gr:ns beundran. Likaledes förvånar det mig att, när Gr:n talar om »hela den handlande verlden», han företrädesvis citerar O.-:errike, Grekland m. fl. länder, med hvilka Sverige står i högst ringa handelsberöring, men förbigår Nord-Amerika och England. Jag vet icke hvilka välgörande verkningar den nya lagen haft i Tyskland, eller i hvilka af dessa många småstater den vunnit tillämpning; men det vet jag, att den icke blifvit antagen i dess, i förh:de till handeln med Sverige, förnämsta handelsstäder Hamburg och Lubeck. Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad., men blott, i anled - Den 13 Juli. 83 ning af min värde bänkkamrats anmärkning om löntagares skyldighet att under konkurs afstå en del af sin lön, fasta upmärksamheten derpå, att denna är en tillgång, som han redan före konkursen eger och som fortfar så länge han gör tjenst. Frih, Armfelt, Magnus; Jag skulle ej hafva uptagit R. o. Adrns tid vid detta tillfälle, om jag ej önskat ytterligare betona en af Gr. Sparre gjord anmärkning, nemi. om svårigheten för dem, som tillbragt hela sitt lif med att studera och tillämpa vissa gällande lagar, och derigenom blifvit invanda vid ett viss system, — att sätta sig in i ett nytt sådant och opartiskt bedöma detsamma. Derföre är också förh:det i England, att jurister väl användas att redigera lagen, men icke deltaga i dess egentliga stiftande. Man må derföre icke fästa alltför mycket afs:de derpå, att gamla och erfarna jurister äro motståndare till det nya förslaget. Att, såsom Hr Dalman här yrkat, återremittera §:n, vore enligt min tanke högst olämpligt, emedan Utsk:t säkerligen ej skulle hinna i så god tid afgifva nytt förslag, hvilket måste då vara helt och hållet omarbetadt, till följe af den förev:de §:ns stora och genomgripande vigt.
Sedan jag ofwanföre yttrat att en Censur skulle strida mot den allmänna Lag - principen, gekningars frihet, oth sedan jag i fölst deraf trott mig äga skäl att yrka, dek samma allmänna utwägar Lagstiftaren anwänder till andre drotts förekommande, borde anses säsom de rätta och de enda, genom hwilka man kan förebygga brott mot Tryckfriheten, har jag likwäl ännn icke framställ ämnet annorlunda än säsom en opinions sak. Jag fär nu anföra ett annat skäl till Censurens afstystande, wida iner kraftigt, äkminstonc mer förbindande, än den enskilde bfwcrtygelscn. Detta skäl ligger i en redan antagen Lags bokstaf. Den 86 H ak Regerings - Formen stadgar: ''att med Tryckfrihet förstas hwarje Swensk mans rättighet, att, utan nägra af ?cn offcntcliga magten i ''förwKH lagda hinder., utgifwa skrifter, och att sedcrinera endast inför laglig Doinstol kunna tillkallas för deras innehall. ' — I 0,-ssa ord häfwa Swe« ' rigcs Lagstiftare, Konungen och Ständerne, bestämt en allmän princip för den Tryck-jhc, Swensta samhället nu bör njuta. Oen nästfsicgätnde 8? § bjuder: "Att "fkrordningen om en allinän T yckttibet stall uta-.be. "tas i öfwcrcnsstännuttse mW de grundsatser som i Regerings - Formen bestämma-— Oä dessa grundsatser ibland annatinnebara a:t inga hinder kunna i för. Den 12 Octoben fKrwäq läggas för skrifters utgifwande, akt inaen Swenck man kan ^örr än sedermera inför Domstol tilltal S för stn skstftS innchäll, dä lära Rikstns S'^n, ber ej mera kunna lemna sitt bifall till nägon stagS <sen>'ur, more den ock af nägon enskild ansedd för nödig eller gagnelig.
Jag föreslår derföre, att med antagande af den nya redaetion af 4—13 §§ som Konungen äskat det tillägg må göras i 8 § att, vid hvarje Föredragning, skola minst 3 :ne af Stats Rådets öfriga Ledamöter vara närvarande och sina yttranden afgifva. Herr Commerce Rådet Santesson anmärkte att vid detta tillfälle förekomme 3 hufvudpunkter till afgörande: 1 :o om Stats Ministrar böra finnas 2 :o Huru många de då skola vara och 3 :o Huru göromålen imellan dem böra fördelas; och förklarade Herr Commerce Rådet i anledning af sista frågan, att han ej ansåge Constitutionen hinderlig för Konungen att inom Stats Rådet för det närvarande göra den fördelning af göromålen, hvilken Han häldst behagar. I anseende till Plenum hos Hedervärda Bonde Ståndet, bortgingo 2ne Dess Ledamöter Anders Åberg och Bengt Svensson ur Utskottet. Efter hemställan af Herr Borgmästaren Ullberg, ansåg Utskottet nyttigt att i den föreslagna 5 § tillägga slutmeningen i samma -§ af Regeringsformen: Ej må Fader och Son & c.1 Likaledes trodde Utskottet, att sista meningen i 35 § Reger. Formen: Konungen kungöre dock & c, ej borde uteslutas ur det nya förslaget till förändrad ordalydelse af denna §. Utskottet åtskildes Kl. 1/2 1. In fidem Au g. von Hartmansdorff. 1 Stycket fr. o. m. orden Efter hemställan t. o. m. orden af denna §. återfinnes i C. U. rå. 1810—1815, sid. 514. 384 Den 11 Augusti 1812 72. Den 11 Aug. 1812 e. m. Justerat d. 14 Aug. 1812. A. G. Mörner. Tisdagen den 11 Augusti, Kl. 5 eftermiddagen sammanträdde R. H. S. Constitutions-Utskott in Pleno, då alla dess Ledamöter voro närvarande oell fortsatte den på förmiddagen började öfverläggning. Justerades Pleni Protoeollet för den 9 dennes.
Prot. i834. $'<de Samt. i g: de Häftet, Allm. Besv. och Oecon. Utsk, Betänkande IV.-o 37» som bättre uppfyller desse Tjenstemänsj anspråk på tarflig utkomst samt i jemförlig likhet med hvad som bestås Tullförvaltare, hvilka af Staten åtnjuta lämpliga löner och boställen; varande af Moliohairen i anledning häraf hemställdt, att förslag till förnyad Instruction för Postinspectorer och Postförvaltare samt till ny Postordning och lönereglering måtte utarbetas; hvarjemte Herr Cederborg ansett, att en mera rättsenlig grund vid befordringar till sysslor inom Postverket bör eg» rum, än den som nu, genom militairers utnämnande till sådane tjenster, följes, samt att afseende bör fästas a bepröfvad skicklighet i förening med pålitlighet och nit, nöjaktigt vitsordade genom en längre tjenstgöring inom den embetsoch tjenstekrets; der befordran sökes; till befrämjande af hvilket ändamål Motionairen föreslagit att, i likhet med hvad för LandtSlaten och flere Embetsmyndigheter är stadgadt, äfven hvarje ordinarie tjenst vid Kongl. Postverket måtte genast uti officiel» Tidningen med viss utsatt ansökningstid kungöras samt behörigt förslag, upprättadt af ÖfvevPosldirecteursEmbetet, till Kongl, Maj:t öfvérlemnas.
Behofvet är härden bästa läromästaren, och den som har sina 10 fingrar i behåll, han kan räkna på deni och skall taga sig godt ut dermed. Att uppskjuta med införandet af en så vigtig oell nyttig sak, som denna, tili dess man hunnit meddela lärdom i folksskolorna, vore att alldeles onödigtvis fördröja en god sak. Hr Lefren: Jag måste besvara Hr Rosenblad. Flan säger att foting är ett mått, som vore obekant och att detsamma innehölle 63 kannor, då det, såsom motsvarande det nuvarande måttet tunna, borde innehålla 64 kannor, efter tunnan inrymmer sistnämnda kannetal. Förhållandet är emedleitid det att fotingen innehåller jemnt 10 kannor, somt är ett cubiskt mått af en fot i hvarje sida, och alt vår Svenska tunna innehåller jemnt 63 kannor och icke 64, hvadan Hr Rosenblad här begått ett misstag. Jag glömde, då jag förra gången hade ordet, att förklara det jag i allo instämde i Hr Aminoffs reservation, och hvad inlärandet i skolor beträffar innan det nya systemet skall vidtaga, förenar jag mig med Hr von Rosen. Hr Aminoff: Sedan Hr Lefren upplyst om det misstag Hr Rosenblad gjorde i afseende på det kannetal, som går på tunnan, och då ingen beslridt återremiss af betänk., har jag ingenting att anföra, utan förnyar endast min begäran derom. Frih. Boye, Ludv.: Jag är förekommen af den sista talaren och anser oändligen öfverflödigt att yttra mig i hufvudsaken. Jag vill blott erinra samtlige talarne, att ingen enda röst höjt sig, som nekat återremiss, och hvarföre i Guds namn skall tiden då onödigtvis förspillas med långa tal? Hr Rosenblad: Erkännande att mitt minne irrat sig vid jemförelse!! emellan gamla och nya måttet, får jag endast fästa uppmärksamhet derå, att då efter Flr Lefre'ns egen utredning det nya måttet foting komme att motsvara af de gamla kapparne och en nuvarande tunna af 36 kappar komme att motsvara 3-f foting, kan jag ej finna alt något jemnt förhållande emellan gamla och nya måttet komme att äga rum.
Maj:t i Nåder bt-fallt, att de tills vidare skulle såsom betalning i Kronans Cassör i Norrige emottagas; men detta förordnande, utfärdadt af Hans Maj t så‘om Konung i Norrige, tade endast afseende på de Norrska Statsverket tillhörande Cassör och borde icke lända till efterrättelse för Sundell, hvilken såsom Svensk Embetsman, i afseende på uppbörden af Svenska Kronans fordringar, allenast ägde att rätta sig efter de befallningar han från Svenska Auctoriteter erhållit, Den 27 Maji. 471 När Kongl KrigsCommitéen i underdånighet förfrågade sig, huru förhållas borde med de af Sundell emottagne 5S,58o SpecieDaler i Discont-representativer, anmälte Coinmiléen tillika, att FältCommissarien Sundell förklarat, det ifrågavarande representativer nästan utgjort det enda mynt, sorn i Norrige under tiden circuleratj att så vida desse ej emottagits, någon indrifning af Kronans fordringar icke kunnat ske, eller han med önskad framgång kunnat använda laga åtgärd, för att derigenom tvinga de restskyldige att liquidera sina skulder med RiksBanksSedlar, då sådant varit stridande emot Kongl. Maj t» förordnande, samt att den skillnad, som, sedan Kongl. Majds Förbud af den 23 Julii 1817 emot deras emottagande i Kronans Cassör kungjordes, uppkommit mellan desse representativer och RiksBanksdaler, härledde sig icke från ett mindre förtroende till Discontlnrättningarne och deras soliditet, utan från den form, som SpecieSedlarne äga derigenom, att de ej få utgifvas på mindre summa än 20 Speciedaler eller 200 RiksBanksdaler. Jag ansåg således Sundell hafva redan hos KrigsCommitéen uppgifvit, hvad han till sin ursägt kuncle anföra, och dess vidare hörande så mycket mera öfverflödigt, som detta ärende icke var något Besvärs eller Tvistesmål, titan en af ett administrerande Verk gjord förfrågan, huru med de af Sundell insände Discont-representativer borde förhållas. Jag kunde icke medgifva, att hvad som var anbefallt rörande
Jag kan ej finna annat, än att, vid betraktande häraf, förfalla alla de skäl, som Utskottet anfört, och då jag dessutom anser för högst vådligt allt hvad, sorn, med bibehållande af vår närvarande representations-form, consoliderar Utskottens öfvervägande magt, reserverar jag mig mot Constitutions-Utskottets beslut och det nu upplästa Utlåtandet.” Professor Cederschjöld: ”Jag medger väl, att uttrycket ”vackt fråga,” som förekommer i 55 §. Riksdags-Ordningen, synes förnämligast syfta på enskilde Riksdagsmäns motioner, men jag kan ej finna annat, än att uttrycket i sin allmännelighet utgör en högre cathegori, hvarunder äfven Utskotts-Utlåtanden kunna hänföras. Sålunda finner man t. ex. af 73 och 75 §§. Riksdags-Ordningen, att allt, hvad som är föremål för Riksens Ständers behandling, bibehåller benämningen af ”fråga”, icke blott sedan vederbörligt Utskott deröfver utlåtit sig, utan äfven sedan de serskildta Riks-Stånden deröfver fattat sina beslut.” Constitutions-Utskottets Memorial j 2V:o 10. Biskop Holmström: ”Emot den hittills oliörda Grundlags-folkning, hvilken Höglofl. Constitutions-Utskottets majoritet tillåtit sig för att kunna underkänna Talmannens i Bonde-Ståndet vägran af proposition på Bifall till Stats-Utskottets Betänkande N:o 28, måste jag reservera mig. Enligt allmänt språkbruk, Bestyrkt af flere Grundlags-ställen, Betyder ordet "väckt fråga" hvarje mål eller ärende, som kan komma under ett Stånds öfverläggning, således äfven Utskotts-Betänkanden, ehvad de innefatta Utlåtanden öfver förut genom motioner eller propositioner väckta frågor, eller ock öfver frågor, som af Utskottet sjelft Blifvit å Bane Bragte. Af senare egenskapen är just den, som varit föremål för den vägrade propositionen, och denna Borde väl således aldraminst hafva gifvit anledning till statuerandet af ett nytt exempel i tolknings-väg.