Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enahanda anmärkningar hafva äfven utom representationen blifvit framställda; och ehuru Utskottet ingalunda kan medgifva domarens berörda kontroll vara omöjlig, lärer dock, med afseende å angelägenheten att göra densamma så lätt verkställbar som möjligt, anmärkningarnes vigt ej kunna förnekas. Betydelsen af nyssnämnde, i författningen meddelade föreskrift, som endast var en tillämpning af den redan förut i lagstiftningen uppställda princip, att högsta inseendet öfver förmyndarevården ålåge domaren, kunde dock ej, vid föreskriftens meddelande, för lagstiftaren framstå i ali sin omfattning; ty inga materialier funnos för ens en aproximativ beräkning af antalet utaf de inom en jurisdiktion existerande förmynderskap. Den genom förteckningarnes uppläggning nu mera vunna erfarenhet har dock ådagalagt, att detta antal flerestädes är högst betydligt; och då man besinnar att för hvarje gång en förmyndare till domaren aflemnar bevis öfver fullgjord redogörelse, domaren, för att derom göra anmärkning i sin, hela domkretsen omfattande förteckning, ofta måste, innan han återfinner förmyndaren, genomgå flera tusen namn, af hvilka många äro lika, och att han sedermera måste företaga en ny genomgång af den för hvarje rättegångsdag vexande förteckningen, för att efterforska, hvilka förmyndare försummat att aflemna redogörelse, så inser man lätt, hvilket betungande och för den egentliga 12 Lag-Utskottets Betänkande JV» 32 domareverksamheten fremmande arbete blifvit, genom ifrågavarande anordning, domarecorpsen ålagd. Sådant synes dock icke endast vara obilligt emot domaren, och menligt såsom inkräktande på den ofta knappa tid, han i första rummet bör egna åt sitt kall såsom lagskipare, utan äfven oklokt i afseende å skyddet för de omyndige. Ty det ligger i sakens natur, att det för domaren odiösa i omförmälde diarii-föring skall
Dessa få således valjas till öfre kammaren sålänge de äro i tjenst, men om någon rättighet dertill för pensionerade sådane talas här icke. Deremot heter det i 2:a punkten: ”2:o Ordinarie ledamöter i rikets Hof-rätter och Collegier, äfvensom de, hvilka innehafva annat med Råds-embete vid dessa embetsverk i värdighet jemförligt eller högre civilt embete, eller inom Krigs-Slåndet Regements-officers eller annan beställning af motsvarande eller högre grad eller ock från något af dessa embeten med pensionsrätt afgått.” Dessa hafva således sin valbarhet qvar äfven sedan de med pensionsrätt afgått. Hvarföre nu en Rektor icke skall hafva samma rätt i detta afseende som en ledamot i Höf-rätt eller Collegier är svårt att förstå. I § 33 står intaget vid hvilket tillfälle en vald riksdagsman förlorar sin befattning såsom sådan och i en annan föreg:de § 11 stå äfven de personer nämnda, hvilka ej må utöfva valrätt. Man skulle tro att dessa håda §§ borde vara i konformitet med hvarandra. Emedlertid förekommer i § 11, att ingen må utöfva valrätt som är i annans enskildta tjenst, men enl. § 33 förlorar ej redan vald riksdagsman sin riksdagsmannarätt, om han ingår i enskild tjenst, hvilket icke tyckes vara aldeles riktigt. § 34 innehåller: ”Till riksdagsman i 1 :sta kammaren kan förut varande ledamot åter väljas, derest han då valbar är”. Förmodligen lärer väl meningen vara, att en afgående ledamot åter kan inväljas, men efter ordalydelsen skulle äfven en annan förut varande ledamot, som ännu icke vore i ordningen att afgå, kunna återväljas och sålunda förmodligen sjelf få afgöra efter hvilketdera valet han vill fortfara att representera, antingen det för hvilket han redan sitter eller för det nya, genom hvilket allt mycken oreda kunde upkomma. § 41 stadgar om valsättet för städerna, att då ett distrikt består afsflere släder, skall på samma dag val företagas inom alla städerna i distriktet.
Det har åtminstone hitintills varit vanligt, att sådana ärenden, som angå rustoch rotehållares skyldigheter, såsom beroende af kontrakt mellan kronan och vederbör, menigheter, hafva blifvit af dessa Ulsk. gemensamt behandlade. Jag skulle tro det vara rikligt, att härmed fortfara. R. o. Ad. biföll att förevar, nåd. skrifvelse finge remitteras lill Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsktn. Föredrogs ånyo och remitterades lill StatsUtsk. K. M:s d. 27 dennes pä bordel lagda nåd. skrifvelse, loispersonalen. n Ånyo föredrogs K. M:s d. 27 dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse med öfverlemnande af roteringsverken för den tillökade ordinarie båtsmansroteringen. Denna nåd. skrifvelse upplästes på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., som derefter yttrade: Jag befarar att något fel i formen för detta måls behandling förefinnes. Enligt min tanke är det icke R. St. som bör lägga sista handen vid ett roteringsverk, utan det är Ii. M. som stadfäster hvad vederbör, embetsverk beredt och föreslagit på de grunder, som redan gällande författningar eller Konungs och Ständers beslut derföre hafva lagt. Nu hafva Ständer och vederbör, embetsverk gjort sitt till, samt Konungen derefter gillat deras åtgärd; och likväl skulle R. St. komma efter och stadfästa, hvad Konungen gjort. Så har icke ordningen varit vid ärendens behandling i Sverige hitintills och jag tror icke, att den är den rätta, ty det ar Konungen och ej R. St. som lägga sista hand vid stadfästelsen. Om R. St. åter skulle inlåta sig uti pröfning af detta ären - Den 30 No ve mijer e. m. 109 de oell ingå uti detaljer, samt afgöra om någon ifrågavar. rote vore för stor eller för liten, hvad skulle deraf följa?
Med afseende derå, att i Kongl. Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge Actuariens göromål numera så tilltagit, att hans åligganden omöjligen kunde af en person med erforderlig drift och skyndsamhet skötas, har Kongl. Majit för en Registrator vid nämnde Kongl. Hof-Rätt, äskat uppförande af lön på stat, motsvarande hvad en Canzlist åtnjuter. Genom Herr Jusliliae-Stats-Ministern har blifvit Utskottet meddelad den upplysning, att, vid sammanfattningen och utskrifningen af den Kongl. Propositionen, genom misstag kommit alt uppföras 290 Rrdr i stället för 315 Rldr, hvartill Guiizlist-lön vid Kongl. Hof-Rätten öfver Skåne och Bie - s Sluts-Ulskottets Ullålande j N. o 35. kinge, jemlikt livad Utskottet äfven af delta Embets-VeiJiS fastställde Stat inhemtat, lätteligen uppgår.
Jag förblir således vid den åsigt jag förut yttrat, och finner ytterligare stöd för densamma deruti, att en af StatsUtsk:s egna ledamöter här upträdt och yrkat afslag å Utsk:s förbehåll, att de blifvande tjenstemännen ej skulle på samma gång få bekläda annan Rikets tjenst, ty, säger han, de ingå i detta embetsverk på försök och kunna således icke veta, om de der skola komma att trifvas, eller oro de icke snarare skulle vilja återgå till de verk, der de för närv:de äro anställde. När en ledamot, som tillstyrkt tjenstemännens sättande på ordinarie stat, säger, att man nödvändigt måste anställa dem på försök, så är väl detta det största beviset på olämpligheten af embetsverkets organisation på ordinarie stat. Att StatsUtsk. vidare handlat i högsta grad inkonseqvent genom sitt förslag, bevisas deraf, att vi redan nnder flera år haft tvänne embetsverk, hvilka, ehuru deras verkningskrets genom instruktioner varit och är bestämd, It. St:r likväl ansett vara af alltför tillfällig beskaffenhet för att öfverflyttas på ordinarie stat. Dessa embetsverk äro: Fångvårdsstyrelsen samt Vägoch VattenbyggnadsStyrelsen. Under det man behandlar dessa båda embetsverk på detta sätt, så vill man sätta på ordinarie stat tjenstemännen i ett verk, hvarom man icke på förhand kan veta om det lönar mödan att bibehållas eller icke. Vi hafva redan ett statistiskt embetsverk, nemi. Statistiska Kontoret i KommersKollegium, och vidare äro Landshöldingarne skyldige att hvart 5:te år afgifva embetsberättelser för sina län. Hvad äro väl dessa embetsberättelser annat än de fullständigaste statistiska upppgifter, som kunna åstadkommas? Vill man hafva fullständigare uppgifter, så är det bäst, att, på sätt Hr Cederschiöld föreslagit, för detta ändamål ställa till K. M:s disposition en viss summa, hvilken K. M. sedan kan utdela i arfvoden. Dessa nya embetsverk, som man illfänas att inrätta, äro till VIII H. 22 338 Den 23 September f. m. sin natur af högst egen beskaffenhet.
Och skulle de Respeclive Med-Ständen wördsamt och wänjigen härom underrättas. fIt suxrn, S, D. Ständer lät sig föredragas det af Riksens Högloft. Ständers Stars-lllskott-t medveld;e Utlätgnde, i Protoeolls Utdrag g! den Z nästlidne s^eioher, i anledning af flere frän H.derwärda Nonde-Ständet dit remitterade memorft.ler, om indragning af Presidentsoch vice Presidents - Embeten. Wid gianseniugen af de skäl, fsm Utskottet gberopat till grund för Desi afstyrka» ifrän en fä beskaffad indragning, kunde Ständer för si» del icke sinna, art Rrgenngs-formsns stadgande i desi 102 H, akt Presidenten i Sflea Hsf-Rätt, jämte Prcsidenrerne uri alla Rikets Collegier, skola wara Ordförande och Ledamöter litt den deruti omförmälde Riksrätt, möjcligen kan hafwa annat afseende än att dermed Utmärka he personer, som äro fädane Werkö Gheser elfer Ordförande, sch hwilka för närwarqnds Pä - Den 27 November. bära namn as Presidenter samt följaktligen uli denna Grundla-; mäste salunda wara benämnde. Dä således det omförmäidte förordnandet i Regerings-svkmen, efter Ständers ranka icke ma wara hinderlig! för prösningen af den. vm PrcsidenlsEmbetenv indragning wäckrs fräga, fann Ständer, arr delta ämne, sa wäl forn hwad om PrcsidenrsEmbeten angar, bör öftverlämnas till skärskådande af den Conitlse, soin Kongl. Majit lärer täckas nämna ri-l uiarberande af en fnllsiändig plan, för indragning af öfwerflödige Embeten och fenster.
Räntmästaren G. D. af Wåhlberg tillerkänd. 17. dito angående berättigande för Öfver»-direktören m. m. A. E. von Sydow att vid afskedstagandet erhålla pension å Allmänna Indragningsstaten. 18. dito angående beviljandet af en gratifikations-vedergällning åt Kapiten A. Hahr i och för utgifvandet af hans general-karta öfver Sverige. 19. Skrifvelse, angående hegardt ytterligare statsbidrag till fullbordandet af sluss och kanal-anläggningarne vid Dejefors och Forshaga i Wermlands län. 20. dito angående begärdt ytterligare låneunderstöd för fullbordandet af jernvägs-anläggningen mellan sjöarne Wessman och Barken i Stora Kopparbergs län. 21. dito angående resultaten af den nya lagstiftningen i afseende å bränvins tillverkningen. 22. Proposition, angående anslag för geologiska undersökningar öfver hela Riket, samt utgifvande af derpå grundade geognostiska kartor. 3 JVS 23. Proposition, i fråga om medgifvande af rättighet för Svensk man att i två eller flera inrikes städer samtidigt drifva handel. 24. dito med förslag till en författning, angående upphörande af bördsrätt i stad. 25. dito om inrättandet af ett statistiskt embetsverk. 26. dito angående utförandet af de större jernvägs-anläggningar inom riket, hvilka böra af allmänna medel bekostas. 27. dito angående upplåtelse af vissa delar af Jönköpings f. d. fästnings område till Jönköpings stads disposition för ny tomtreglering derstädes. 28. dito angående utbyte af indragna militie-boställena M 1 Steglinge och 8 Plöninge vid Skånska Hussar-regementet mot Höganäs stenkolsverks egande andelar i krono-skattehemmanen M 1 Vestra Klappe och J\s 1 Östra Klappe i Malmöhus län. 29. dito angående pension från Allmänna Indragnings-staten för Majoren M. L. Lessing. 30. dito angående pension åt förre Regements-kommissarien S.
De »ro utan all frå - Den 23 September f. in. i65 ga Ministrar, oell borde bär, likasom i England, heta Minislrar-SlalsSecreterare. Jag vet väl, att i utländska Almanachor, till exempel Alrnanach de Gotha, de fått den ringa titeln af Rapporteurer, men jag anser det vara vigtigt, att de upplyftas tili deri plats och den värdighet, de höra äga. På dem ligga göromålen tyngst, de äro de mest verksamma, och StatsRådets Ledamöter äro blott att anse såsom en Nämnd. Jag måste derföre beklaga, att StatsUtskottet icke gjort mera afseende på de framställningar, hvilka angående dem blifvit gjorde af flere Ledamöter, och icke salt deras löner åtminstone till lika belopp med StatsRådets. Då jag likväl icke tror, att StatsRådets löner af de andre Stånden blifva uppsatte till den höjd, som Ridderskapet och Adeln bestämt, anhåller jag nu endast om proposition till bifall å Utskottets förslag. Herr von HartmansdorffAugust: Jag bar tillförene, då denna sak förevar, yrkat, att de ifrågavarande Embetsmännen, StatsSecreterarne, HofCanzleren och JuslitiaeCanzleren måtte erhålla en till 5ooo R:dr förhöjd lön. I Herr Hjertås anförande om vigten af dessa Embeten instämmer jag fullkomligt, men kommer derifrån till en annan slutföljd, än han; och anhåller att dertill få upgifva mina skäl. HofCanzleren deltager i StatsRådets göromål, li - i66 Den 25 September f. m. kasom dess öfriga Ledamöter; mea har, utöfver de andras befattningar, den, att vaka öfver Tryckfriheten, den, att vara Suppleant åt StalsMinistern för Utrikes Ärenderjie; och sluteligen den, att under Riksdagarne meddela Rikets Ständer Konungens propositioner, förskaffa Utskotten upplysningar, vaka öfver Riksdagsbeslutets rigtighet m. m.
Visserligen lemna Stockholms stads kurhus och garnisonssjukhuset, hvilka båda tyvärr äro alli för mycket befolkade, godt tillfälle för .de unge läkarne att se nära nog alla former af ifrågavande sjukdom ; men härigenom är erforderlig praktisk undervisning icke vunnen. För att tillvägabringa en sådan, behöfver eleven en erfaren lärares handledning vid sjuksängen. Jag anser icke att för denna undervisningsgren oundgängligen erfordras en egen Professor, med full lön, men en klinik för veneriska sjukdomar kan icke utan det allmännas skada länge umbäras, ty delta onda tilltager årligen inom landet, oaktadt de åtgärder som mot detsamma under de sednare decennierne blifvit vidtagna, och det blir med hvarje år af allt större vigt att de läkare, som utgå från läroverken för att i landsorten tjenstgöra, vare sig såsom Lazarettsoch Kurhus-läkare, vare sig som Provincialeller Distrikt-läkare, på förband förvärfvat säker kännedom om denna landsplåga, hvars bekämpande, efter inträdet i tjenst måste utgöra ett hufvudsakligt föremål för deras bemödande. Sundhets-Colhm har ock hos K. M. 330 Den 22 April e. m. 2:ne gånger gjort underd. framställning om Nåd. Propos. lill R. St. för erhållande af arfvode, den ena gången uptagel till 6(iö R:dr 32 sk., och nu sednast till 800 R:dr årligen åt en klinisk lärare i denna undervisningsgren, och alt denna underd. framställning hittills icke vunnit del Nåd. afseende den förtjena!, torde snarare vara att tillskrifva mängden af andra behofver, än ett underkännande af detta. Så förmodar jag ock alt egentliga skälet för SlatsU(sk:s afstyrkande, varit de många och betydliga anslag för medicinal-verket, hvilka vid denna Riksdag redan blifvit tillstyrkta; och om icke alla kunna fyllas nu, vill jag icke förlora hoppet om hällre framgång vid ett kommande Riksmöte, då denna, för den allmänna hälsovården vigliga anslagsfråga åter kan komma att väckas. Hr Cederschiöld, Fred. Aug.:
Enl. min åsigt kan en stor del af de hjon, som nu intagas på fattighusen, afsöndras och fördelas på en serskild afdeln., hvarest de småningom kunna tilltvingas arbetssamhet, hvarigenom kostnaderne för fattigvården blifva mycket mindre än de i sjelfva verket nu äro. Beträffande åter Hr Cederschiölds yttrande i afseende på förhållandet inom hufvudstaden, nemi., att vid sista flyttningstiden 1000-tals menniskor från landsorten strömmat hit för att få, men icke erhållit arbete, så får jag fästa upmärksam - Den 14 December. 205 heten derpå, att högst få lemna landsbygden för att söka arbete i hufvudstaden, men deremot är i sanning antalet af dem stort, hvilka lemna landsbygden och komma hit utan vilja eller håg för arbete. Inom kommunerne på landet finnas icke tillräckliga band för att tilltvinga den sysslolöse att förskaffa sig det arbete han inom församlingen kan erhålla. Funnos dessa band, sä skulle icke heller så talrika skockar tillströmma hufvudstaden. Se vi dessutom på den personal, som årligen inflyttar till Stockholms församlingar, så finna vi att af dem helt få söka eller begära arbete. De upsöka de kojor, hvarest de kunna öfverlemna sig åt lasten. Vid sednaste mantalsskrifningen inom S:t Jacobs och Johannis församlingar har jag åtsport derv:de mästare, huruvida desse från landet inflyttande personer af dem begärt arbete, men erhållit det svar, att sällan eller aldrig de begärt sådant. Byggmästare bafva nödgats aflåta skrifvelse!- till Wermland och Dalarne för att fä arbetsfolk. Häraf synes mig klart, att det af Hr Cederschiöld andragna skäl icke kan gälla i fråga om Stockholm. Såsom jag redan nämnt, anser jag det nödvändigt, att arbetshus inrättas öfverallt i landet och att styrelsen öfver dessa arbetsinrättningar lemnäs den makt, att hvarje arbetsför men för arbete motvillig person kan tvingas till arbete på arbetshusen, intilldess de genom religionens kraft och arbetsamhet blifvit väckte (ill eftertanke. Ilr von Hartmansdorff:
Extra medel och uppbörder, hvilka, upptagna år 1854 till 28,770 R:dr och år 1858 till 30,000 R:dr, och i medium för åren 1855—1857 uppgående till 86,020 R:dr, numera, då bland extramedel Transport 8,225,200: Hil. M 5 till Kongl. Maj:ta Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 185!). 5 Transport 8,225,200: oell uppbörder äfven ingår lösen för expeditioner från Rikets Kollegier, ansetts kunna beräknas till 90,000: 24:o. Inlressemedel, beräknade vid 1854 års Riksmöte till 5,040 R:dr och vid det sistförflutna till 5,000 R:dr samt nu jemväl utförda till 5,000: Säger R:dr R:mt 8,320,200. Extra ordinarie Inkomster, hvilka, jemlikt 60 § Regeringsformen, utgå såsom bevillning. A) Sjötullsmedel, hvilka, vid 1854 års statsreglering beräknade till en nettoinkomst af 6,600,000 R:dr eller, med tillägg af 1,200,000 R:dr för Tullverkets stat och omkostnader, till ett brutto-belopp af 7,800,000 R:dr, och vid 1858 års enahanda reglering upptagne till en nettoinkomst af 7.900.000 R:dr eller, jemte 1,600,000 R:dr för omkostnader, till 9.500.000 R:dr, nu utförts till sistnämnda belopp 9,500,000: R) Salu-accis af Städerna, upptagen vid 1854 års Riksmöte till 750
Inom vårt Stånd finna vi näringsidkare ibland embetsman och jordegare. BorgareSt. utgöres icke uteslutande af personer, som idka handel; städernas embetsman och bruksegare hafva äfven der plats. Anlednm till grundlagens nu gällande stadgande i förevande fall, eller farhågan, att ett Stånd skulle kunna af de öfriga förtryckas, förefinnes således, enl. min tanke, icke mera, och vid sådant förhållande kan jag icke annat än instämma i den åsigt, som här blifvit yttrad, att i fall skiljaktighet emellan lliksShn upstår i afseende å en viss gren af bevillningen, frågans slutliga afgörande bör öfverlemnas ät personer, hvilka blifvit för sådant ändamål serskildt valde, men icke åt personer, hvilka i ett helt annat ändamål blifvit utsedde. Den siste värde talaren har sagt, alt bevillnings-frågor hittills blifvit lill landets belåtenhet af förstärkta StatsUtsk. afgjorda. Att förhållandet alltid varit sådant, vill jag lemna derhän, men jag hoppas, att dessa frågor hädanefter skola blifva till landets belåtenhet afgjorda, såvida deras afgörande öfverlemnas åt män, hvilka blifvit för sådant ändamål serskildt utvalde. En föreg:de talare yttrade att, ifall förslaget antages, Presteoch BorgareSbn skulle få stor svårighet alt besätta 2:ne förstärkta Utskott med föreskrifvet antal ledamöter. Detta inkast torde tjenligast vederläggas genom det numera kända förhållande, att de båda nyssnämnda Stånden för deras del antagit förslaget och således icke ansett det vara för dem omöjligt att tillsätta ledamöter äfven i ett förstärkt Bevilln.Utsk. Jag yrkar bifall till förslaget. Hr Bildt: En talare i mitt närmaste grannskap bar yttrat, att den ifrågavande grundlagsändringen är hvarken nödig eller nyttig. Hvarje förändring, som åsyftar, att en frågas slutliga afgörande blifver öfverlemnadt åt sådana personer, som deri ega sakkunskap, är i min tanke både nödig och nyttig. I motsats till samme talare är jag öfvertygad derom, att RiksStm besätta Bevilln.
Utsk:ts förslag med följande förändrade lydelse: »Med ändring af hvad i 8:de kap. 7:de §:n Ärfda-balken finnes stadgadt derom, att barn, som äro aflade i lönskaläge utan äktenskapslofven, eller i hordom, eller i förbudna leder, ej må taga annat arf än efter egna barn och bröstarfvingar, förordnas att oäkta barn jemväl må taga arf efter sin moder, derest hon ej efterlemnar äkta barn eller bröstarfvingar. » H. VII. 3 34 Den 16 Oktober. Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 22. Nej — 34. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utsk:ts den 14 dennes bordlagda Mern. N:o 167, ang:de verkställd omröstning i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om anskaffande af medel till jernvägsbyggnader. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo bordet, Stats-Utsk:ts den 14 dennes bordlagde Mem:r: N:o 168, i ani. af dels erhållna återremisser, dels RiksStåndens skiljaktiga beslut rörande en del af de i Utlåtit N:o 141 behandlade frågor om statsbidrag för vägförbättringar, brobyggnader, kanaler, vattenaftappningar och andra arbetsföretag; samt N:o 170, med förslag till sammanjemkning eller voter:spropos:r i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande åtskilliga af de 8:de hufvudtiteln tillhörande anslagsfrågor. Föredrogs sammansatta Statsoch Ranko-CJtsk:ts den 14 dennes bordlagde Utlåt. N:o 47, i ani. af väckt motion om ändring af remedium i vigt och finhet för hela, halfva och fjerdedel specier m. ni. Frih. af Ugglas: Jag erkänner gerna att denna motion är af en särdeles invecklad beskaffenhet, samt att det skulle löna mödan, om denna fråga blefve närmare utredd. Ser man på innehållet af K. M:s Nåd.
Mits Befallningshafvande, på sätt ofvan är nämndi, föranlätits alt hemmanen å Kronans vägnar öfvertaga, Kammar-rätten, jemlikt åberopade lagrum och författningar, ålade i första rummel Lindberg och, derest tillgång hos honom saknades, Statsrådet af Wingård alt ersätta ej mindre de oguldne arrende-afgifler och kronoutskylder, som, enligt kontrakten, bordt, intill midfaslan år 1837, utaf hemmanen Elfvetorp komma kronan till godo och jemväl blifvit, sedan konkurs efter arrendatorn Ekendahl yppats, till betalning fastställda men icke kunde af konkursmassan gäldas, utan ock det belopp, hvartill blifvande nybyggnad, husröta eller annan vanhäfd å hemmanen, vid den tid de af kronan på förberörd» sätt ölvertogos, kunde vid laga syn hafva blifvit uppskattade, likaledes i den mån fastställd betalning derför af konkursmassan icke erhölles, hvilka samtliga ersättningar skulle, efter konkursens slutliga utredning, till .zifTran bestämmas genom behörig uträkning af Lands-kontoret i Wermlands län. Sådan uträkning hade den 15 Mars 1853 blifvit afslutad och upptoge: Utskvlder och arrende-medel för åren 1831—1835, tillsammans utgörande, enligt Svea Hof-rälts dom i Ekendahls konkurs den 19 Mars 1838, B:ko B.dr 605: 42. 10. Nybyggnader, husröta och vanhäfd på bägge boställena B: ko R:dr . 2,072: 18. — för humlegårdars anläggande, ängs-ladors och hägnaders uppförande samt brunnars och jords iståndsätlande, tillsammans 115: 40. 6. 2,188:10.6. Expeditions-Utskottets Förslag till Underd.