Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
F:n endast bör tillämpas i högst vigtiga, allmänna frågor och afse det hela af de Kongl, rådgifvarnes åtgärder och tillstyrkanden, bör jag vid förevarande tillfälle vidhålla. I olikhet dermed har Konstitutions-utskottet uppsökt några enskilta mål, inlåtit sig i ett bedömande af den behandling, dessa erhållit och på hvart och ett af dem tillämpat nämnde grundlagsparagraph. Häruti har jag icke ansett mig kunna instämma. Hvaremot jag icke heller, sedan 107 §:n var på enskilta mål tillämpad, och 106 §:n icke ansetts böra tillämpas, kunnat anse något annat total-omdöme böra om Konungens rådgifvare uttalas, än det, sorn redan kunde vara uttryckt genom redovisningen för omförmälte enskilta mål. Icke heller i omdömena om dessa mål har jag kunnat deltaga. I afseende på dem anmärkes: Vid det 1 :$la: Att inredning och någon nybyggnad för straff-fångars förvarande å Warbergs f. d. fästning var af det högsta behof påkallad, medgifves enhälligt; Till så beskaffadt arbete var icke nybyggnads-anslaget till länsoch hä - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 45 radsfängelser bestämdt. Knappt tillräckligt för eget ändamål, hade det ej anmärkningsfritt kunnat användas till ett annat. För Styrelsen fanns ingen annan utväg, än att antingen anlita det under den rymliga titeln: fångars vård och underhåll beviljade förslags-anslaget, eller ock att låta ett stort antal straff-fångar sakna den nödiga vården. Att Konungens rådgifvare tillstyrkt den förstnämnda åtgärden, kan jag så mycket mindre finna anmärkningsvärdt, som anslag af samma beskaffenhet förut utan klander blifvit användt till liknande ändamål. Att hänskjuta ärendet till Rikets Ständer, hvilka vid afgörandet voro församlade, var icke af sakens beskaffenhet påkalladt och skulle hafva varit detsamma, som att lemna det under en längre framtid oafgjordt. Målet förekom till afgörande i Malmö den 11 Juli 1848. Riksdagen led vid denna tid till sitt slut. Regleringen af statens utgifter hade genomgått sina hufvudstadier.
Från deiailleri af alla dessä, på en stadigvarande verkan beräknade anstalter, här jag öfvergått till framställningen af dem* söm jag trott provisionel t bora vidtagas, för att lätta de betryckta Näringsclassernas lidande, eller åtmiödstone hindra att det icke må förökas. Jag har härvid sökt visa vådan af det representativa Lörélse-CapitäletS förmindskande, i annat förhållande, än det af en redan vunnen betydligare och säker öfver-balance i handeln; jag har ådagalagt nödvändigheten af ett stadgande, som fastställde alia Skulders betalande efter den bégagnade myntsortens förhållande till silfver, den dag skulden uppstod eller skuldförbindelsen gafs; jagliar yttrat dért tänka, att ölånga Jordägares iråkade nöd torde göra aine års jernbref, i afseende på de nu i fastighet intecknade skulder, oundvikligt; jag har föreslagit, att i den mån de nu på viss tid octroijerade Discönter upphöra fränne nya, Hemb en Bancooch en JEtiksgälds-Discont, må, utan *) Att jag derjemte förutsätter, det alla nu gällande förbud emot främmande varors införsel skola fortfara, har jag trott mig böra erinra.
I anledning häraf blef äfven detta Betänkande, uppå derom af Hans Excellence Den 3o Mars e. m. 335 Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, af Ridderskapet och Adeln till BevillningsUtskottet återremitteradt. Företogs till pröfning och gillades BevillningsUtskottets den 7 dennes under N:o ii afgifna, och den 23 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande, angående särskilde Förslag till förenklande afBeredningsoch Taxerings-Comitteernes förrättningar. Föredrogs å nyo BevillningsUtskottets den 7 dennes under N:o 12 afgifne, och den 23 derpåföljde e. m. på bordet lagde Betänkande, angående dels väckte Motioner om inskränkning uti Kongl. KammarRättens befattning med Bevillnings-ärender, dels ock ett gjordt förslag till inrättande af en Riks-PröfningsComitte. Herr Hjerta, Gustaf: Jag vågar i detta mål anhålla om återremiss, emedan jag anser så väl Grefve Spens’s Motion, som Herr Crons Reservation förtjena mera afseende af Utskottet. Det ämne, som innefattas i detta Betänkande, rörer helt och hållet frågan om en rätt eller orätt tillämpning af de föreskrifter, Rikets Ständer meddela för Beskattnings-rättens utöfning. Det ingriper således på ett väsendtligt sätt i Svenska folkets rätt att sig beskatta, och det så mycket mera, som det fall här inträffar, att 336 Den 3o Mars e. m. beskattnings-frågorne slutligen afgöras bos Konungen i StatsRådet, enär alla besvär öfver origtig taxering dragas under KainmarRätten, hvarifrån de gå till Konungen. Det är detta, som jag ansett böra förändras. Det finnes dessutom en annan oformlighet, nemligen att Kronan, såsom part i Be villningsmål, har vida längre tid att få rättelse, än den enskildle. Ilon har tre, och bar haft io år; den enskildte åter blott månader.
Jag hade förmodat, att den siste talaren icke skulle fästa sig vid ifrågavar. förhållande, helst motsatsen af hvad han uppgifvit lika lätt kan för räntetagarne inträffa, och han, enligt hvad jag tror mig veta, likasom jag önskar, att, till förekommande af de nu icke sällan inträffande opåräknade vinster eller förluster för de med indelta löner försedda tjenslemännen, alla proestationer in natura af de skattskyldiga måtte med tiden komma att ingå till statsverket. Hr Hjärne: Jag fästade mig vid Hr af Billberghs sista anmärkn., och tror inig deraf finna, att han icke sjelf ser saken från den vidsträckta synpunkt, ur hvilken han tyckes fordra, att andra skola se densamma. Såväl den K. propos:n som de i ämnet väckta enskilda motioner gå nemi. ytterst derpå ut, att alla räntor måtte framdeles komma att ingå till statsverket. Först då är ändamålet till fullo vunnet. Om man derjemte besinnar, att det icke är individen, sorn för tillfället besitter det läntegifvande hemmanet, utan sjelfva fastigheten, söm denna skatt är pålagd, finner man lätt, att Hr af Billberghs anmärkn. grundar sig på en ytlig åsigt af det blifvande förhållandet; ty när staten blir räntetagare och jorden är den egentliga räntebetalaren, måtte också staten blifva den, som kommer att upplefva godtgörelsen för räntetagare!!, och jorden den, för räntegifvaren, och att dessa båda icke skulle hafva att påräkna en lifstid af ännu 10 år lärer väl icke vara någon anledn. att förmoda. Frih. Cederström, Jac.: Utsk. har såsom skäl för förändring i de årliga markegångssättningarna anfört, att sådant kunde ske utan ändring i 75 § Reg.F. För min del kan jag icke antaga ett så beskafFadt skäl. Frågan är blott, om förändringen är nyttig eller skadlig, och icke 0111 de 3go Den 3o Oetober f. m. flera eller färre lagstadganden, som för densammas åstadkommande kunna behöfva ändras. Under sådana betraktelser hafva några ledamöter yrkat bifall till förslaget derföre, att alla räntor förmenas böra komma att ingå till staten.
IDUN 1893 föremålet öfverlämnades en minnesgåfva, som inköpts genom frivilliga bidrag rundt o m i socknen. Pä främmande jord. I Baden-Baden afled den 10 dennes friherrinnan Catherine von Gayling, en syster tili landshöfdingen grefve Douglas. Grefvinnan var född 1852 och dotter till öfverstekammarjunkaren grefve Carl Douglas och hans maka, född grefvinna af Langenstein. Den aflidna sörjes närmast af make, baron Heinrich Gayling von Altheim, och två barn. Nu kvinnlig läkare. Vid Karolinska institutet aflades i lördags medicine kandidatexamen af fröken Berthu Skog, göteb. Svenska, lärarinnornas pensionsfond har, enligt fröken Carolina Wilhelmina Lundströms testamente, erhållit en gåfva af 3,000 kr. Mot gratisläsning af tidningar, en för vårt land säregen sjukdom, som de senare åren erhållit rent af häpnadsväckande utbredning, har i dagarne vidtagits en kraftåtgärd, som man hoppas rätt snart skall hringa det onda ur världen. Utgifvarne af alla i Stockholm utkommande dagliga, veckooch halfveckotidningar samt i hufvudstaden mera lästa landsortstidningar ha näm ligen till samtliga tidningskontor och distributörer utfärdat förbud mot all slags uthyrning eller utlåning af tidningsexemplar, som inlämnats till försäljning. Dessa bestämmelser komma dock — då man ej velat gå allt för brådstört tillväga — att träda i kraft först den 1 april nästa år, o c h öfverträdelse mot desamma kommer att straffas med att inga tidningar mera öfverlämnas å kontoret till försäljning. Att » tjufläseriet », som i hufvudstaden urartat till ett verkligt » nationalfel », på detta sätt kommer att stäfjas, kan ej vara annat än till gagn för så väl publiken som tidningarna själfva, och framför allt är det en akt af rättvisa att likställa den litterära produkten med hvarje annat arbete genom att göra den till en saluvara och ej till ett långods. Teater och musik. Kungl. operan har återupptagit Maillarts komiska opera » Villars ' dragoner », hvilken ej gifvits under de senaste sex åren.
— Han motsvarade icke hennes föreställningar. Då hon hade sett honom på scenen, var han i brunett mask och bar små svarta mustascher. I verkligheten var han mjölblond och hade intet skägg. Hans fullkomliga gentlemanna-manér, som så mycket hade intagit henne på scenen, kunde hon icke heller riktigt återfinna, fastän han hade en vacker figur och rörde sig bra. Det var kanske på hans toalett det berodde. Hans frack var betänkligt snäf och blank i sömmarna, och handskarna voro icke nya. Emellertid förde han henne med mycken ridderlighet till en stol och stälde sig bakom den. Så snart musiken spelade upp, böjde han sig öfver henne och sade: »Jag har sett fröken förr. — Fröken satt en qväll i oxögat, då vi spelade ’Ett glas vatten’.» »Alldeles riktigt», svarade Dina. »Det är moster, som alltid vill sitta i oxögat, och då ses man ju så tydligt från scenen.» »Ja, man ser alla, men man mins inte alla», svarade han. »Tro mig! I det rörliga lif, vi föra, är det blott få ansigten, som inpränta sig i ens minne.» Dina blef riktigt förlägen. Det hade aldrig händt förr. Hon viftade sig och kunde icke finna ett svar. »Man är så tacksam för hvarje vackert minne», sade han, men han sade det på ett mycket vördnadsfullt och artigt sätt. »Jag är också tacksam mot er», sade Dina och såg upp emot honom. Hon såg litet förlägen ut, och det klädde henne vackert. »Det var ett stort nöje för mig att se er spela den der qvällen. Det är så sällan man får illusion af att se något från scenen. — Hon hade varit mycket få gånger på teatern. »Hvad det gläder mig, att ni var nöjd med mig», sade Erikson. Det lät så djupt kändt. »Och dock tror jag egentligen inte, att det är en af mina bästa roller; jag skulle önska, att fröken en gång ville se mig i en af de roller, som särskildt ligga för mig och som jag spelar med entusiasm.» »Ack, säg mig en af dem», sade hon och såg upp. »Jag har alltid, ända sedan jag började spela, svärmat för en roll», sade han.
Men utan afseende derå anser jag den återstående delen af punkten, innefattande, att icke någon får garanti för högre än en tiondedel af egendomens värde, icke kunna antagas; ty i sådan händelse fordrades en teckning af 53 millioner, i fall den beviljade lånesumman skulle kunna utgå. Nu är det kändt, att i den provins, der ifrågavar. föreningar lättast bilda sig, äro endast 2 millioner tecknade; och att erhålla en teckning af 53 millioner öfverstiger, hvad på längre tid kan väntas. Men då orsaken för statens mellankomst just är den, att föreningarna icke på annat sätt kunna få lån, och det är klart, att om de af staten erhålla sådana till motsvarighet endast af en tiondedel af deras egendomsvärde, så kunde de sjelfva hafva skaffat sig så mycket. Fördelen ligger icke i sådana förhållanden, utan deri, att 2 millioner silfver kunna indragas i föreningarna vid deras första uppkomst, hvarigenom åter andra 8 millioner sedlar blifva lediga, deraf den följd måste uppstå, att räntan nedsättes och tillgången på lån blifver lättare. Jag tillstyrker, i likhet med BondeSt. att liela denna punkt må utgå. Gr. Frölich, Da v.: Jag fruktar, att det icke gåran att borttaga hela punkten, utan att sätta något annat i stället. Lånesumman skulle icke då kunna fördelas efter någon bestämd grund. Jag föreslår, att i stället för en tjugondedel må införas en tiondedel, och i stället för ^gtdel, -J:del. Det kan visst anses redigare, att Riksg.cont. efter en viss lid skulle kunna fördela beloppet i mån af föreningens ca - Den 27 Ap r i I e. ra. 3ig pitalbelpp; men jag är nu icke beredd att uppgifva redaction i detta afseende, och tror, efter den utgång denna punkt liaft i PresteSt., att det är bäst bifalla Utsk:s förslag med den ändring jag uppgifvit. Hr Rosenblad: Gr. Frölichs förslag är icke verkställbart, utan att tillintetgöra förut fattade beslut; ty länens egendomsvärde skall ligga till grund, och ett annat taxeringsvärde mäste äga rum för hypotheksföreningarna än för öfriga egendomar.
Här må blott nämnas, ätt Upsala Bibliothek äger en biand de bästa Pergam ents-Codices af Gretters Saga, hvilken både för skönt Historiskt skrifsätt, uplysning oin Porntidens seder, tänkesätt, språk och skaldekonst, är ansedd såsom en af de mest Classiska i hela Isländska Litteraturen, men hvaraf hittills endast funnits en oöfversatt uplaga, genom hvars vårdslösa beskaffenhet ändamålet att uplysa Allmogen på Island, blifvit aldeles förfeladt. I Stockholm finnas utmärkt goda Pergaments - Codices, af den rent historiska JomsvikingaSagan, ehuru den enda uplaga, som ännu deraf blifvit utgifven, utgör en i kritiskt afseende obrukbar lropflickning af yngre och sämre Codices. Några bland de här förvarade utförligare Historier och Skaldestycken om Norrske Konungar (Hryggiar Stykke) med flere hafva dels aldrig varit utgifne, dels aldrig rätt öfversatte, dels äro de för lång tid sedan utgångne, och knappt att finna i något allmänt Bibliothek. Om de fleste redan utgifne Sagor, som röra Sverige, måste serskilt anmärkas, att de otaliga misstag, som vid deras utgifvande blifvit begångne, göra nya, rättade nplagor behöflige för hvar och en som ick® StätsTJtskottets Betänkandetr. 323 .känner nämnde Skrifters verkliga innehall. Dessa misstag hafva upkomrnit deraf, att då mati icke förmatt läsa eller använda de gamla äkta Pergaments-Skrifterne, hvilka endast bordt tjena till grund för uplagorne, man i texten utan urskilning uptagit de falska och stundom löjliga tillägg hvarmed sednare afskrifter blifvit vanstälde. Till ett bevis för sanningen af hvad jag anfört, må nämnas, att i företalet till den af Isländaren Björn Haldorssen författade, och af Danske Professoren Rask år 1814. utgifne Isländska Ordbok, den i Sverige tryckta uplaga af Orvar Odds Saga bedömes såsom lika sällsynt som felagtig. 2:0.
För fullgörande häraf, har Utskottet genomgått nu gällande BancoRéglemente samt tillstyrker,att följande dels förändrade, dels nya föreskrifter måtte få inflyta i i Artikeln af det blifvande Banco-Reglementet, nemligen: i:o. Öfver-Styrelse af Banco-Verket föres af Rikets Ständers Fullmägtige, Tre af hvarje Riks-Stånd; och vare alltid å den ort, der Banken är. 2:0. Mom. 1. Är Öfver-Styrelsen ej så fulltalig, sem för besluts fattande erfordras, enligt hvad här nedan föreskrifves, eller äro arne Fullmägtige af nogot Riks-Stånd, för längre tid, hindrade att Fullmägtiges sammankomster bivista, inkalle Ordföranden, så fort ske kan, Supleant, enligt den af hvardera Riks-Ståndet utstakade ordning, att, under tiden i Öfver-Styrelsen deltaga. Mom. a § (oförändradt.) 3: o. Fullmägtige skole1 hvarje år i Maj månad förrätta inventering i Bankens alla Cassör och öfrige förvaringsrum, enligt dertill af vederbörandt uppgjorde fullständiga och verificerade inventarii-förteckningar. Äfvenledes böra Fullmägtige samfäldt eller genom Deputerade, en gång om året, anställa besigtning å Bankens hus och inventarier, så väl i Stockholm, som vid Tumba bruk. Bih. till R. St. 6 Sami i Afd. 31 Räft. 1 2 Banco-Utsiottets Memorial, N:o 6i. 4;o Uti sammankomst skola alla Fullmägtiges behandling tillhörande mål och ärenden föredragas och afgöras. Beslut får icke af Fullrnägtige tagas» så framt icke två tredjedelar af deras hela antal och deribland åtminstone en af hvarje Riks-Ständ tillstädes äro; gällande denna föreskrift jemväl, i afseende på sammanträden med Fullrnägtige i Rikets Ständers RiksgäldsContor. Expeditioner dylik åtgärd. 5:o.
N;o af uppgifna vilkor för competence. till lediga sysslor derstädes C)4 Post-Verkets förvaltning: åtskilliga framställda omständigheter vid granskningen deraf i56 Provincial-Läkaresj nya, tillsättande i åtskilliga delar af Riket 160 Promotorial i Lagsöknings-mål: rättighet för fordrings-egare att hos Konungens Befallningshafvande erhålla sådant . .. 170 Post-Inrättningen i Riket 38g Priset hvarefter full vigtiga Svenska och Holländska Ducater, controlleradt Ducatoch Arbets-guld , samt 0- myntadt Guld, vid inoch utvexling i Banken, beräknas 4^4 Porto-afgiften för inrikes Brefvexlingen 436 Paquet-post och Forvagns-inrättning 4^*8 ... R Rältegängs-Balken: ändring af ioCap. 21 § 2 Mom deraf I2t —- ändrad redaction af8 §. x 7 Cap. deraf 1^2 — förklaring öfver 5 & G §§. i 23 Gap. deraf 169 — förändrad redaction af 21 Cap. deraf ig3 — ändring af 3 §. i 3o Cap. deraf . 22 3 — ändring i 25 Cap 1 §. deraf m. m. 375 Register lifv. R. St. tind. Skrifv. till K. lil. lirén 1828—30» 4 v a6 Register ofver Rikets Sländers und. Skrifvclscr. N;o Riks dagsko stnads-medien : utbetalningen och redovisningen deraf ... 4 Riksdagens förlängande på en månad 2.{
Likaledes har det Belgiska lagförslaget inrymt latitudssystemet i ännu vidsträcktare måu, äfvensom det Ungerska är af samma beskaffenhet, uti hvilket till och med icke något minimum linues utsatt. Vidare har jag underrättat mig derom, att i Hessen en ny lag redan år 1841 i September månad blifvit antagen, uti hvilken lag ungefär enahanda stralfarler förekomma, som de, hvilka här blifvit föreslagna, men med den skillnad, att ett minimum i blott högst få fall linnes utsatt; tvertom har man gått så långt, alt man ät domaren lemnat alt i vissa läll kunna belägga med strafffängelse ända till 16 år, ulan att utsätta något minimum. Jag vill icke här upptaga de anmärkn:r emot förslaget, som redan till största delen blifvit besvarade, utan vill jag blott fästa mig vid några fa uttryck, sorn, enligt min tanka, icke hafva blifvit tillräckligt vederlagde. Manbar t. ex. sagt, att då vår gamla lag straffar, alllär glömt och brottslingen är till samhället återgifven. Ja, Gud gifve att så vore! jag skulle då gerna rösta för bibehållande af den gamla lagen. Men min erfarenhet som jordbrukare, hvilket yrke alltifrån yngre åren utgjort min sysselsättning, och sorn satt mig i omedelbar beröring med den del af folket, som närmast är hemfallen under strafflagen, har icke vitsordat della förhållande; man är nemi. tvungen alt från sitt folk aflägsna sådane personer, hvilka hafva undergått straff. Jag tillåter mig nämna eli förhållande, som jag erinrar mig sedan unga år. Jag var vid en domstol att afhöra en ransakning. Det var en yngling om 15 eller 16 år, som för det att lian, troligen mera af pojkaktighet, än af elakhet, hade hoppat lipp på taket af en liten stuga, glitt ner genom skorsten och tagit något litet mat, blef dömd för inbrott, i följd hvaraf han nödgades undergå spöstraffet. Gossen var förut icke illa känd, men försmäktar nu måhända i något af våra fängelser, i st. f. 216 Den 28 April. alt han, förmedelst en annan behandling, möjligen hade kunnat blifva en för samhället nyttig medborgare.
Förklaringen den 23 Marrii 1807, rörande Kyrkoplats verkställande, är stadgadt, hädanefter må antagas, att, då till undergående af uppenbar Kyrkopligt inställd Person, dervid är motsträfvig samt förnekar det begångna brottet och ej vill detsamma afbedja, han icke må af Presten abso!veras, utan af honom med tjenlig föreställning afvisas; hvaremot i frågan om, huruvida Presten, då brottslingen vid förut anstäldt förhör befunnits sakna nödig Christendoms kunskap, må kunna vägra honom Absolution, Utskortets Ledamöter varit af delade tankar, så att några ansett Absolution böra i alla fall meddelas; men flere åter funnit en bristande insigt i Christendomen utgöra ett hinder för Kyrkopiiktens fullbordan ; varande åtskilliga Utskottets Ledamöters serskildta meningar uti bifogadt Protocolls-Utdrag öfverlemnade. Ridd. och Ad. Fröt. Justerades Pleni-Protocollet för d. 19 sistledne Martil. Justerades följande; Utdrag af Protocollet, hållit hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, vid Ultima Riksdagen i Stockholm, den 7 April 1818* S. D. Beslöt Högloflige Ridderskapet och Adelil att till det förstärkta Stats Utskottet öfverlemna Bevillnings-Utskottets i Memorial af den 6 föredragning af Utskottets under den 26 sistledne Martil afgifne ytieiligare Utlåtande, angående Grunderne för den Allmänna Bevillnjngen, Bonde-Ståndet förbi if v it vid dess den 19 1 samma manad fattade beslut i de delar, sorn angå Capit>tions-afgiften och Beskattningen af vissa Öfverflöds-Varor; men deremot frånträdt detsamma i frågan rörande Bevillnings-grunden för 2:dra Aniceln och i den delen instämdt i Utskottets uppgifne och af de öfrige Riks Stånden gillade Förslags hvarigenom 2-dra Puncten bland de af Utskoiter framställde Omröstningsfrågor förfaller. Ut supra.
Om den uti landet till capitalers afbeta* lande circulerande penningstock på det sättet användes, att den utan stockning och uppehåll ginge hand från hand, så kan med ett och samma capital flere vara hulpne; för att vinna detta, tror jag det skulle vara bidragande, om, som i andra länder är brukligt, uti detta vårt gemensamma Fädernesland till betalning af alla capitaler som äro funderade uppå hypothek, de måga hafva uppkommit af hvad orsak som helst, så ock alla löpande intressen, samt betydande arrendesummor, antagas och lagligen fastställas årligen 2:ne terminer, nemligen: den första uti loppet af Februari månad, då den indelte löntagaren uppburit sin lön} och den andra uti Juli månad, då Jordbrukaren och alla de, hvilka idka annan rörelse, försålt och med köpmannen hunnit liqvidera för alla dess levererade och erhållna producter, och då de försålde och bortarrenderade fastigheter blifvit aflemnade och emottagne} så att, utom till dessa bägge Den 19 April, e, m. fastställde terminer, ingen uppsägning eller utbetalning af hypotiserade capitaler agde rum; och att således uti dessa föreslagna dagar alla penningaffärer uti hela Riket blelve åtgjorde. Detta hade den ofelbara verkan, att intet capital någonsin stöde ofruktbart, och att om olyckligtvis något påräknadt capital uteblef, man dock på dessa allmänna negoce-dagar, dä alla infå och utgifva capital och intressen, lätt kunde hafva tillfälle att komma utur förlägenheten. Hvar och en ordentlig hushållare vet huru mycket penningar han ifrån ena termin till den andra behöfver, och kan således rätta sig derefter; vid oförmodade tillfällen eller tillstötande olycksfall, som ej förut kunna beräknas, är Rikets Discont att tillgå, som då gör den nyttan, hvilken den, efter dess primitiva plan, bör göra nemligen att frälsa från momentel förlägenhet. Jag vågar uti ödmjukhet hos Högloff Ridderskapet och Adeln anhålla, att detta mitt Dictamen måtte de öfriga respectiva Rikets Ständer blifva communiceradt och till veder* börligt Utskott förvisas. Begärdes på bordet.