Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit behagade derefter genom Nådigt Bref af den 22 Januarii 1799 förordna, att Controll-afgiften å Guld Si fveroch Tenn Arbeten, hvilken efter Riksens Ständers vid 1756 års Riksdag gjorde tillstyrkande, faststäldes till o * Procent af Metallens värde, eller 1 öre Silfvermynt för 1 lod Silfver, som den tiden gälde 40 öre samma mynt, skulle thädanefter betalas med Riksgäids-Sedlar, samt, i afseende på Metallens sedermera förändrade värde peli till vinnande af nödig säkerhet för Afgiftens rätta beräkning i större och 6rnärre delar, erläggas för Guldet med 1 skilling på Qvintinet, för Silfret med 4 runst. på lodet och för Tenn med 3 runst. på skålpundet, hvilka afgifter Kongl. Majit derefter uti Nådigt Bref af den 20 December 1803 förordnade skulle ifrån 1804 Stuts-Ulskottets Betunkanden. *723 års början erläggas i Banca-myi.t oafkortadt och till lika belopp, som de dittills i Riksgäldssedlar utgått, hälst desse afgifter, äfven i Banconiynt erlagde, ändock voro j.del mindre, än hvartill de efter den år 2758 faststälde grund eller 2| procent af Metallens värde, jemförd med det Silher, efter 2776 ä,s mynt-evalvation, åsatte värde, sig belöpo, samt det i öfrigt år 1799 icke annorlunda, än tills vidare, blifvit tillåtit, att den då stadgade afgiften med Rifcsräldssedlar erlägga. Utaf de ifrån Controll - Verket erbållne uppgifter har Stats-Utskottet inhämtat, att den inkomst, som.
En sådan sakernas ordning kan icke vara för det allmänna nyttig, och RiddarhusUtskottet tror, på grund af alla dessa skäl, det bruket af Bänkmän icke bör bibehållas utan deremot tillstyrka deras afskaffande. Beträffande sedermera sättet huru Ridderskåpet och Adeln lämpligast må kunna deltaga i Eiectorsvalen; sä hemställer Utskottet, att ett sådant val må samfält af hela Ståndet io pleno förrättas med erne upprop, i likhet med ^ndra val, och att hvarje voteringssedel, som, sluten skall framlemnas, bör innehålla namn på 25 personer hvilka under Riksdagen på Riddarhuset innehafva säte; att derest under Riksdagens lopp flere än 7 ledigheter bland Electorerne inträffa Herr LandtMarskalken då bör sammankalla Ridderskapet och Adeln till nytt val i de afgångnes ställe; samt Den 11 April e. m. 225 Att på sätt nu gällande RiddarhusOrdningen innehåller, Electorerne icke må företaga val, utan att minst 13 af dem äro näri varande och deri deltaga. Riddarhusutskott, som i öfrigt skulle ange det lända till controll vid röstberäkningen och till lättnad för de Herrar, hvilka Herr LandtMarskalken anmodar att rösterne anteckna, om Protocollet, efter hvarje 25 listas öppnande, afslutas, då rösternes sammanräkning, vid förrättningens slut, med mera beqvämlighet derefter kunde verkställas, tror, att det af Utskottet nu uppgifna sätt för Electorsvalets förrättande skall på en gång förvara åt hvarje Riksdagsman dess fria valrätt i afseende på personer, samt bereda en utväg, att låta hvarje individuel vilja i sin mån verka på det åsyftade valets utgång; och får Utskottet sluteligen anmäla, att sedan Höglofl.
De enskilda åsigter, som en och annan person i detta hänseende kunna hysa, höra icke till öfverläggningsämnet. Efter först till bifall å Utsk:s hemställan framställd propos., som besvarades med Nej, beslöt li. o. Ad att, såsom Hr af Klint föreslagit, för ifrågav:de ändamål bevilja en summa af 169.000 Bdr Rmt för hvartdera af åren 1859 och 1860. 2:o ang:de anslag lill anskaffning af 1,300 st. läll för beväringsmanskapets vapenöfning samtidigt med den gamla stammen. Utsk:s härom gjorda hemställan bifölls. 2S:le punkten, morn. m. Utsk:s härom afgifne yttrande lades till handlingarne. 39:de punkten. Utsk:s härom med framträdande af dess förra yttrande gjorda hemställan, bifölls. Tillfälliga eller extra anslag, 6.le punkten. Hr Björnstjerna: Då R. o. Ad bifallit att ifrågav:de del af denna punkt skulle återremitteras, men icke något annat Stånd förenat sig om denna återremiss, samt Utsk. på giltiga skäl förklarat sig vidblifva sitt förut fattade beslut, får jag föreslå att R. o. Ad. behagade biträda PresteSt:s beslut röride denna punkt, för att således åstadkomma likstämmighet, förutan hvilken icke någon votering i frågan icke kan ifrågakomma. Hr Stjernsvärd: Jag är af alldeles olika tanke med den siste talaren. För min del anser jag, att på de skäl, som anfördes då regleringen af 4:de Hufvudtiteln inom R. o. Ad. förevar, och hvilket föranledde denna punkts återremitterande, att R. o. Ad. bör fatta beslut i öfverensstämmelse dermed. De 2:ne andra Ståndens beslut har icke inverkat på denna fråga: de hafva redan afslagit hela pensioneringsfrågan. För min del anser jag vida lämpligare, att R. o. Ad. qvarblifver vid sitt en gång fattade beslut och låter PresteSt. jemka sitt derefter, än att vi förena oss uti dess åtgörande.
Han funné sig icke medhinna vara tillstädes i afdelningen för besvärs ärender, och sådane, ofta af mindre vigt, der afgöra, tillåta ledamöterne och föredragande derstädes, att i sitt namn och å dess Höga vägnar besluta öfver de, sorn Konungen för godt funne bestämma och med sin Höga underskrift utmärka å en föredragningslista, sorn i sådant fall till säkerhet skulle vid det StatsRådets protocoil biläggas; hvilken rättighet för Konungen icke, i Assessorens tanka, vöre af någon vådelig följd, eller i någon väsendtelig strid med Constitutionens anda i öfrigt, särdeles då annan eller större magt ät denna Stats-Rådsfördelning dervid icke kunde uppdragas , än den sorn nu redan p!ä - 247 gar anförtros en Regering under Konungens resor inom Riket. Af denna Stats - R.ådets fördelning, derigenom den nu varande Riksärendernas Allmänna Beredning desto säkrare kunde umbäras, enligt Utskottets enhälliga förslag , blefve det i öfrigt en följd, e) allenast att Regeringen i de fall 39, 40, 41 och 42 §§. Grundlagen omtalar, bör allenast förås af de Stats-Råd, som höra till fördelningen för Regerings-ärender, utan ock att, när Konungen enligt 43 §. eger tillsätta en Regering, dertill borde , utom Justitiae-StatsMinistern , de öfrige trenne erforderljge StatsRåden utses endast bland samma Fördelnings Ledamöter, och deremot de till Besvärsfördelningen hörande Stats-Råd icke i någotdera af dessa fall rubbas i deras särskildt bestämda verksamhet, utan dä i förra händelserna ega , och i sednare fallet för tillfället undfå Konungens rätt att afgöra alla dithörande ärender, dock med alla Regerings-Ledamöternas underskrift å äfven de från berörde Besvärs-afdelning utgående expeditioner.
I händelse Rikets Ständer godkänna detta förslag till instruktion, hemställer Utskottet. att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att samma instruktion varder, genom nådig kungörelse, till allmän kännedom meddelad. Stockholm den 5 Oktober 1863. Ank. till Bxp.-Utsk. den 5 Okt. 1863, kl. 2 e. m. Memorial, med förslag lill Ansvarighetslag för Rikets Sländers Fullmägtige i Banken. Den af Kongl. Majit och Rikets Ständer under den 19 Augusti 1845 utfärdade Ansvarighetslag för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken innehåller i 5:te § följande stadgande: ”Underlåta Fullmägtige att, vid någon fråga af vigt, höra Under-styrelsen, hvars skriftliga utlåtande derom bör Fullmägtiges protokoll biläggas, eller åsidosätta Fullmägtige den noga tillsyn, som dem åligger, att Bankoverket efter Banko-ordningarne och den antagna arbetsmethoden blifver förvaltadt, förhålles med deras ansvarighet, i hvarje af dessa fall, på sätt i 2 § omförmäles”. Som emellertid, i följd af Rikets Ständers bifall till de förslag Utskottet i Memorialet N:o 55 framställt, Under-styrelsen kommer att upphöra, och, i fråga om inhemtande af förberedande yttranden i de Fullmägtiges pröfning tillhörande mål, allenast är föreskrifvet, att en eller flere eller samtlige Kontorschefers utlåtande skall infordras, derest sådant för målets utredning nödigt anses, så bör förra delen, af nyss anförda 5:te § i Ansvarighetslagen derifrån uteslutas, hvarjemte den redaktionsförändring i öfrigt, som här nedan återfinnes, torde vara lämplig; och får Utskottet, som icke funnit anledning till ändring i öfriga delar af ifrågavarande lag, hemställa, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta samt hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af följande:
Ani. till Exp. Utsi. d. 24 Sept. 11. 1 e. m. Memorial till Borgare-Ståndet^ i anledning af åter remiss utaf Betänkandet N:o 5. Vällofl. Borgare-Ståndet har återremitterat Utskottets, under ofvanstående nummer afgifna, Betänkande, i anledning af motion, om upphörande af bruket att utkasta kröningspenningar; men som de öfrige Riks-Stånden bifallit Utskottets ofvanberörde Betänkande, kan återremissen icke föranleda till någon Utskottets vidare åtgärd. Ani. till Exp.-Utsl. d. 24 Sept. 11. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om Stadsprivilegier för Höganäs. Uti en till Högloft. Ridderskapet och Adeln ingifven och till detta Utskott remitterad motion, bar Herr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolf, 4 Ålim. Besv. och Ekon. Utsk. Betänkande, N:o i5. föreslagit, ”att Höganäs by måtte förvandlas till Stadj så väl för att rädda det i Skåne anlagda Stenkolsverket, sorn ock för att upphjelpa den omkringliggande landsorteneller den så kallade Kul la-by g gdenj hvars ymniga tillgäng på alla slags producter” motionären förmenat ”kräfva en friskare afsättning. ” Utskottet har tagit detta förslag i Öfvervägande och dels funnit de till stöd för motionen gjorda uppgifter icke vara af den utredda beskaffenhet, att Utskottet deraf kunnat hemta någon upplysning i frågan, dels ej eller förbisett det förhållande, att Höganäs är föga aflägse från redan anlagde Städer, och får derföre vördsamt hemställa, att denna motion må förfalla Stockholm den 23 September 1844- N:o i5. Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Sept. kl. r e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändringar uti Kongl. Förordningen den 16 Januari 1844, rörande Gesällvandringen.
Jag tror, att man vid en lönereglering bör afse förhållandena, sedda något mera i stort, och derföre bestämma lönerna lagoma och väl tillräckliga, så att de ej vid hvarje prisstegring ovilkorligen tarfva förhöjning, och jag tror, att vid denna Riksdag äfven så skett. Men derföre går det icke an att se tillbaka och säga: ja, det är visserligen ganska bra för framtiden, att lönerna blifvit satta nå - 392 Den 12 Februari. görlunda högt och dermed åro vi belåtna, äfven om priserna skulle falla, men under ett eller flere af do förflutna åren voro lönerna alltför liga i förhållande till priserna, och derföre fordra vi förhöjning af de redan upburna lönerna. Jag tror följaktligen att det ligger i Ijenstemännens viii förstådda intresse, att betrakta hela denna fråga såsom en bill ighetssak. Utgår man från denna ståndpunkt, på sätt StatsUtsk. gjort, så finner man, att då priserna under loppet af de nästförflutne åren varit i ovanligt hög grad upstegrade, det blifver en hillighetssak för Staten att i någon mån gifva tjenslemännen ersättning för de oväntadt ökade lefnadskostnaderne. Om saken ses från denna sida, mäste naturligtvis jem väl tagas i betraktande, huru mycket Staten har att för detta ändamål bortgifva. Ulan fann äfven inom Afdelningen, att man måste fästa mycket afs:de derpå, alt Statens tillgångar redan voro ganska hårdt anlitade, och derföre ansåg man sig icke böra föreslå, att lönerna för år 1857 skulle få utgå med fullt samma belopp som blifvit för de följande åren bestämda, utan trodde sig böra stanna vid ett något mindre. Dessutom ansåg Afdelningen billigheten fordra, att man gåfve något mera åt de sämre lottade tjenstemännen och något mindre åt de bättre lottade.
Giftermåls-Balken, angående medgift och hemföljd. i83o d. 12 Mars; svar å Riks-Salen. !C)iO Rikets Ständers skrifvelse af den 10 September rSap, med förslag till ändrad redaction af 8 §. i 17 Cap. Rättegångs-Balken. i83o d. 7 Januarii; svar u Riks-Salen, samt kungörelse expedierad. 20!0 Rikets Ständers skrifvelse af den 10 September 1829, angående författande af en allmän öfversigt af Lag-Comitéens förslag till Civil-lag, samt af detta förslags grunder och skiljaktigheter från nu gällande Lag. 2110 Rikets Stunders skrifvelse af den 10 September 1829, angående ändring i 1 §. 16 Cap. Ärfda-Balken, sådan den enligt förordningen den 27 April 181 o nu lyder. i83o d. 1 Mars; svar å Riks-Salen. 2210 Rikets Ständers skrifvelse af den 23 September 1829, angående rättighet för fordringsegare att hos Kongl. Maj:ts Befall ningshafvande erhålla Promotorial i lagsökningsmåL i83o den 12 Mars; svar å Riks-Salen. 23 lO Rikets Ständers skrifvelse af den a3 September 1829, angående förklaring öfver 5 och 66 §§:ne i 23 Cap. RättegångsBalken. i83o d. 7 Januarii; svar å Riks-Salen, samt förklaring utfardad. Bil. till R. St. Just, Ombudstn, Emli, Ber, d, i5 Jan i834. z9 24.0 Rikets Ständers skrifvelse af den 28 September 1829, med öfverlemnande af förslag till ändring i 10 Gap. 21 §. 2 mom.
Jag bar talat med åtskilliga handlande i Stockholm och frågat dem, huruvida de finna sig nöjde med den nuvarande lagstiftningen i detta afseende, och de hafva alla försäkrat, att de finna lagen tillräcklig, men medgifva, att densamma mindre' strängt tillämpas, hvilket de sjelfve anse bero, icke på domstolarne, utan på borgenärerne, och komma deraf, att då en handlande gör cession, så äro hans flesta borgenärer andra handlande, hvilka i sådant fall icke vilja vara för stränga emot kamraten, emedan de befara att en annan gång kunna komma i samma belägenhet. Det kommer följaktligen sällan i fråga att tillämpa den nuvarande coneurslagen i all dess stränghet. Jag får således tillstyrka R. o. Ad. att bifalla Utsk:s betänk; så mycket mer som BorgareSt., hvilken saken närmast rörer, har gjort detsamma. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att genom Ridd.- secret. få veta huru de öfriga Stånden beslutat, i fall det är kändt. I anledn. häraf tillkännagaf undertecknad R i d d.s e c r e t., att prot.utdr. i ämnet endast ankommit från Hederv. BondeSt., som bifallit betänk. N:o 87 och lagt utlåt. N:o 122 till handlingarne. Hr von Hartmansdorff: Hr Gunther har egentligen gjort 3:ne invändningar emot antagningen af Hr Lagergrens förslag. Först har han sagt, att det vore en återgång till 1798 års concurslag. Deruti finner jag, på de skäl, som Hr Lagergren anfört, alldeles ingen skada. För det andra säger Hr Gunther, att skrifkunnigheten icke vore så stor hos åtskilige personer i vårt land, att de skulle kunna föra de ordentliga böcker, som enligt Hr Lagergrens förslag fordrades. Jag tror åter, att skrifkunnigheten är större nu än tillförene, och att hon beständigt tilltager. Slutligen har Hr Gunther sagt, att lagen väl vore strängare än han tillämpas, men att de handlande hafva öfverseende med hvarandra vid dylika tillfällen, emedan de befara, att sjelfve komma i samma ställning.
Mössorna, stränge och sparsamme, bespottade hans begifvenhet på flärd och njutningar. De praktälskande, förfinade Hattarna sågo med välbehag att till hans tidsfördrif äfven hörde snillelekar, som måste lända till hyfsningens fromma och lyfta de ädlare själsegenskaperna till den höga ståndpunkt i samhället, som naturen dem ämnat. Endast Pechlin skakade hufvudet betänkligt. – «Hvad tycker du om kung Gustafs sätt att sköta regeringsärenderna?» frågade Curt. – «Om han är den han synes vara, så blir han en stackare; är han det åter icke, så har den listige hycklaren något ondt i sinnet, och det är just det, vi måste utforska,» svarade generalen. TRETTIONDE KAPITLET. Den lysande tillställning, hvarmed Gustaf III den 3 Juli 1772 på Drottningholm firade sin gemåls födelsedag, var på en gång hoffest och folkfest. Nu behöfde han folkgunst mera än någonsin, och ingen svensk furste har förstått att vinna den så, som han. Den vackraste väderlek främjade vid detta tillfälle och ökade nöjet. Hundratals båtar krusade Mälarens spegel. Lätta flägtar – för knappa, för hastigt öfvergående att kallas vindar – skalkades med seglens hvita barm, behagsjukt blottad från hundratals grannt smyckade slupar, hvilkas brokiga vimplar utbredde sina fladdrande hår, för att ännu mer locka den flygtiga vestans begär. Solens gyllene bild, infattad i den täcka Drottningholmsfjerdens safir och mellan smaragderna af trädgårdens höga alleer, gaf sin majestätiska stämpel åt taflans prakt; och ju mera himlens drott sänkte sig mot jorden, liksom för att hälsa den monark, som der spridde glans och fröjd bland glädjedruckna skaror, desto flera färgskiftningar utbredde öfver landskapet omvexlingens tjusning. Festen börjades med fältmusik i det gröna, på flera ställen och olika afstånd, under det konungen, med sin gemål under armen, samt efter dem de begge arffurstarne, och slutligen hofvet i lysande drägter, gjorde en rund först kring kajen och sedermera i trädgården.
En skön klenod, som han vill ha för egen räkning samt använda efter behag; en intressant företeelse, som han vill grundligt studera, kränga ut och in på. Så friar han. Frieriet sker, just som Judith fått veta, att hon icke har någon juridisk rätt att kräfva arf efter sin aflidne fader samt att hon således för hela sitt lif skall lefva på styffaderns nåd; hon svarar ja, de förlofva sig och gifta sig, och deras äktenskapliga samlif blir en strid mellan hans maktlystnad och hennes bitterhet. Vapnet blir hånet, och genom användande af detta vapen hårdna och försämras de begge. Barnet blifver ett nytt stridsäpple mellan dem. Den lille sluter sig allt mera till fadern, blir allt mera främmande och likgiltig mot modern. Men under det att hos Banner intresset för barnet småningom undantränger intresset för modern, så att hans kamplust efter hand dör bort, gripes Judith af en pinsam afundsjuka på sin man, af en nervös, olidlig fruktan för, att nu skall han bli lycklig, medan hon är lika ensam som förr. Så dör barnet, och allt som så länge frusit till i deras inre, tinar nu upp i sorgen. Först hos honom; han närmar sig henne, drifven af längtan efter tröst och medlidande samt någon att sörja samman med. Hon stöter honom tillbaka; men strax derpå inser hon, att hon gjort honom orätt, varit för hård mot honom, och medvetandet härom verkar mera uppmjukande på henne än tusen vänliga handlingar. Hon blir vek, längtar feberaktigt efter hans tillgift för att sedan dela sorg och tröst med honom. Och så sitta de, hvar för sig, ensamma, längtande efter att förtro sig till hvarandra; men han har en gång blifvit tillbakastött, och hon saknar kraft och mod att bryta den skiljevägg, som köld och hårdhet och bitterhet under långa år rest mellan dem. Men sorgen har tinat upp dem begge, böjt dem begge samt nedlagt hos dem ett frö till ömsesidigt öfverseende, ömsesidig tillgift, och detta frö växer och växer, tills det en dag hos henne skjuter upp, går i blom och knyter frukt i värmen af den gryende vissheten om att hon älskar honom, att hon alltid älskat honom.
» Det är skam att store, grofve karlen, med en basröst, som en general kunde afundas honom, skall stå till den grad under hustruns spira. » » Vet du, bror, jag tror, att detta regemente är en ren fabel. — Jag kommer ofta till Henriksson i affärer, men aldrig hör jag henne blanda sig i våra samtal eller öfverläggningar, » svarade bruksdisponenten Fogh. » Nej, därtill är mor Ingrid både för klok och för fin! Men jag har redan erfarit, att hon äfven verkar kjortelvägen i detta ärende; våra hustrur äro emot Gran. — Ja, tviflar du, så gif akt i morgon på höstkalaset hos vännen Ingridsson; där kommer saken — jag menar prestvalet — nog på tal. Ingrid gör ej så stort kalas denna årstid, utan att ha en mening med att samla oss alla. » Det är mannens födelsedag — » » Ta-ta-ta! Det forstås. Nils är ju alltid hufvudfiguren i den kvinnans schackspel, » af bröt kronofogden hånfullt. » Men passa på bara, om ej jag i morgon gör ett drag, så vi fånga drottningen. Prestfrågan ligger henne varmt om hjärtat, det vet jag, ty Ingrid är en af de religiösa; jag känner det, fast hon går så tyst med saken. Men det märkes på mannen, ser du, Fogh: Nils kommer i bland med moraliska åsikter midt i våra kommunala eller juridiska angelägenheter. I fattigvårdsfrågan bland annat. — Jo, du skall få se, att nu kan mor Ingrid ej rent dölja sig bakom mannens breda rygg; jag skall ha henne fram. » * Där spelades aldrig kort i Nils Henrikssons hus; män och kvinnor blandades om hvarandra i de rymliga rummen, kvinnorna medförde handarbeten äfven på denna stora bjudning. Värden jämte ett par af de närvarande tjänstemännen voro sysselsatta med att brygga bålar, ett göromål, så inveckladt och långsamt, men tillika så intressant för åskådarne, att det beredde dem långt mera nöje än njutandet af drycken. Detta sätt att förströ och roa gästerna tillskrefs Ingrids uppfinningsförmåga; män visste, hur högt hon afskydde spel samt att se druckna människor, oeh det sades, att hon ville, genom kvinnornas närvaro, förekomma dylika obehag.
Då nu ånyo föredrogs ffxpeditions-Ulsliutlels, den 3 dennes å bordet lagde Memorial, N:o zj2', ' anledning af anmärkt stridighet i Rikets Ständers vid denna Riksdag fattade beslut, i fråga om afskrifning af undsättnings-skulde', förklarade Ståndet, att det ansåge, hvad af Rikets Ständer i underdånig skrifvelse af den 20 Januari sistlidne blifvit be rasta lid t och beslutat, i afseende på sättet för undsättnings-skulders godtgötande, eller afskrifning i allmänhet, äfven kunna oell böra i hvarje hänseende tillämpas på så beskaffade skulder, hvilka Statsverket eger hos allmogen i Dah rne. S. D. Upplästes Kongl. Maj:ls, denne dag meddelade Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, af den 3o Mars sisth, angående utsättande af viss dag för Riksdagens afslutsnde. Lades till handlingar ne. S. D. Vid nu skedd förnyad föredragning af B/wco-Utskotlets Betänkande, N:o 158, i anledning af Herr Nordenanckars, F. IF-, motion, innefattan le förslag lill regering af Bankens lån*rörelse i åtskilliga delar, blef samma Betänkande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, återremitteradt. S. D. Ånyo föredrogs Bancooch Lag-Utskottens Memorial, N:o 8, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks-Stånden fattade skilj - Prot. Utdr. den 3 April 184r3a5 agtigu beslut, vid förehafvande af Utskottens i Utlåtandet JV:o 5 afgifna, foinyade förslag, till Lag för enskiidta Banker. Hvad som blifvit anfördt, rörande 1, 2, 3 och §§., gillades. 5 §, mom. litt. a bifölls, äfvensom Ståndet instämde i den af Ridderskapet och Adeln antagna redaction af samma moment. De öfriga moment af samma §. bibehållna oförändrade. 6 § 1 mom.
Dessa motioner hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och hvad först angår det framställda förslaget om upphörande af eller nedsättning uti Consulad-afgiften; så få Utskotten upplysa, dels alt, till följd af Kongl. Brefvet den 29 Juni 1833, och Kongl. Commerce-Collegii Circulair den 31 Maj 1839, Svenske och Norrske Consulerne i allmänhet äro berättigade att af hvarje Svenskt fartyg, som inom deras Embetsdistrict antingen lossar eller intager ny last eller både lossar och lastar, uppbära i Consulad-afgift Riksdaler Hamburger Banco, Spansk Piaster eller deremot svarande belopp i landets mynt för hvarje svär läst af fartygets drägtighet efter mätarebref; varande likväl från nämnde allmänna stadgande undantagne Consulen i Helsingör, i det fall, hvarom serskildt vore förordnad};, samt Svenske och Norrske Consulerne i Stora Britannien, S:t Ybes, Cadix, Alicante, Genua och Livorno, under innehafvarnes tjenstetid; dels ock att Rikets Ständer vid sista Riksdag, enligt underdånig skrifvelse af den 3 Mars 1841, N:o 254, med anledning af derom väckte frågor, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit: l:o att Kongl. Maj:t måtte i Nåder anbefalla Consulad-afgifternes uppbärande å alla orter, i fullkomligaste likhet för Svenska och Norrska fartyg, 3o Stutssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.o q6. så att för Svenska fartyg, sorn betalade Consulad-afgift, ingen lösen eller expeditions-afgift för erforderlige documenter derjemte skulle få uppbäras, saint att den ditintills i Helsingör utgående serskilda afgift af 2