Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
2lf infatte kapital i trollhätte gamla ©lu|?werfS»bpggnaD, för f)W>itfa tolf procent af <dongl. 3ftaj:t od) bronan betalas, en §jerDeDel af famma ränta. 44 Sif ©jö*Sijjutcmce*£ontom, ©tocfljolmö ©jöförfäftingö*bolag, famt alla anDre t)t>itfe älDte ocf) lipare Si$ociationer, §em procent af l>ela utDeiningd* fitmman. Sif iermSontoiret, Sre Sufenbe fXifdbaler. ©folanbe all fåDan bevillning påfbraé od) upphärad i Den‘ort, Der af* faftningen ocf) vinjien utbelad, famt Derefter i vanlig orDning reDovifad; men IjvaD beträffar ©tocfijolm, infätted Denna bevillning Directe i DvifdgälDd*(Eon< toiret, Ijvareft beräfningend riftigfjet gran jf ad. 23etmUntng af Ceffatncimn, (Håfvor, 5töeuCommi^er, Sirf, Synä od) XDtnjf*mebeI. §• 39. $ör Sejfamente, ©åfva od) $ibei*£ommijj af löd odj faft ©genbom, ©a* pital eller forbrtngar, ffall, Då Det gifna uppgår i värDe till Sre ^junDraDe 3t:Dr odj
Sedan H. Exe. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att i afseende å den 2:dra §:n förekommo två hemställanden i Betänkt, föredrogs Utsk:ts hemställan sid. 9 ang. upphörande af all tillverkning utaf stämpelpapper å hela ark m. m. Gr. Taube, Henning Edvard, anförde skriftligen: Enl. alla, såväl äldre, som yngre charta-sigillata-förordningar, har det hittills varit föreskrifvet, att alla rätteg.- och andra skrifter, som af rätter, embetsverk eller andra offentliga myndigheter till parter eller sökande utgifvas, skola, med vissa i författningarne uppgifna undantag, skrifvas på stämpladt papper. Derigenom hafva vederböride exped.-hafvande vid underdomstolarne, samt hos K. M:ts Befh:de, hvilka utgifva största antalet af de handlingar, som skola skrifvas på stämpladt papper, samt icke på det allmännas bekostnad erhålla de skrifmaterialier, som för deras embetsverksamhet erfordras, varit befriade, icke allenast från att bekosta till dessa handlingar erforderligt papper, utan äfven från besväret att förse dem med påbjudet stämpladt papper. Nuv:de Bevilln.-Utsk., som uträknat att statsverket, derigenom att stämpladt papper på hela ark användes, gör en förlust af 32,492 rdr 36 öre rmt, har dock icke aktat för rof, att hos R. St:r hemställa, att kasta denna utgift på ofvanomförmälde embetsmän.
Det blef en lång tystnad. När den lille också fortfor att vara tyst, blef hon nyfiken, hon fick en känsla af att han smugit sig bort och att hon var ensam. Gripen af den glada aningen vände hon sig om för att se, men den lille fans der, han halflåg på marken och syntes helt upptagen af något han sysslade med. Hon böjde sig framåt. Af hylsan till ett bokollon hade han gjort sig ett litet fordon, som han drog framåt med yttersta fingerspetsarne, begagnande stjelken som tistelstång och små jordklumpar till last. Han färdades mellan några röd-svarta skogsmyror och roade sig med att ibland köra öfver någon af dem, så att den rullade rundt om, eller också jagade han dem så, att deras ben gingo som trumpinnar, eller han kappades med dem och körde förbi. Han såg ut att kunna hålla på med detta hur länge som helst och gaf icke akt på henne. Hon reste sig sakta, utan ett frasande af klädningen, och med sin stela, tysta gång började hon aflägsna sig inåt skogen. Hon vågade icke ens se sig tillbaka, af fruktan att sjelfva hennes blick kunde draga hans uppmärksamhet till sig. Först när hon gått ett långt stycke och svängde in bakom några buskar, måste hon vända sig om för att försäkra sig om att han icke följt henne. Hon såg honom ett stycke bort, på den väg hon sjelf gått, han gick med nedböjdt hufvud och täljde på en träpinne; han hade icke förlorat henne ur sigte. Det föreföll henne med ens som om denna lilla varelse vore så öfvermäktigt mycket starkare än hon; hon kände sig trött och uppgifven och kastade sig på marken, stödjande ryggen mot foten af ett träd. Den lille fortfor att gå i sakta mak, alltjemt täljande på sin pinne. Hon låg och såg på hans små smala ben, som rörde sig framåt, klädda i mörkblå trikot. Med ett slags slö iakttagelseförmåga uppfattade hon mekaniskt att han satte högra foten inåt, med en liten slarfvig sväng på benet för hvarje steg. Hon betraktade den lilla gängliga, framåtlutade gestalten i den blårandiga sjömanströjan, och så höjde sig hennes blick till barnansigtet under den mjuka, uppvikta filthatten.
Med afseende å Professoren Anders Retzii utmärkta förtjenster om den anatomiska vetenskapen och ordnandet af Carolinska Institutets samlingar, hafva Rikets Ständer godtfunnit att, utöfver det belopp, 1,600 R:dr, som, genom den af Rikets Ständer beviljade löneförhöjning, tillkommer Retzius i i egenskap af Anatomiae och Physiologiae Professor, personelt för honom, så länge lian vid Institutet tjenstgör, bevilja ett arfvode af 400 R:dr årligen att å Allmänna Indragnings-staten uppföras, med vilkor, att, då arfvodet upphör, beloppet deraf besparas till Riksgälds-Contoiret. d) Allmänna Barnbördshuset. Då den med allmänua Barnbördshuset förenade anstalt för Barnmorskeelever vore för hela Riket af väsendtlig nytta, men något stats-anslag dertill icke funnes, utom ett arfvode af 100 R:dr årligen, som föreståndaren för Dih. till R. St. Prot. 1840. lo Sami. 1 Afd, 48 378 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o tyS. Barnbördshuset, Professor Cederschjöldj på Carolinska Institutets stat åtnjöt, och 566 R:dr 32 sk., som år 1838 blifvit honom af Extra utgifts-medlen i Aåder tillagde, har E. K. M. Nådigst föreslagit, att för nämnde Inrättning matte beviljas ett anslag af 1,000 R:dr årligen att fördelas salunda: Till hyra för en lärosal R:dr 200: —■ Dito för 2:ne rum åt tjenstgörande Läkaren 200: — Dito för 2:ne rum för Barnmorske-lärlingar . 133: 16. Lön åt Adjuncten 200: — - Dito åt Förestånderskan 166: 32. Inköp och underhåll af instrumenter 50: —• Prseaiier för Barnmorske-lärlingar 50: —•
Det vore interessant, att veta, om denna action angeck hans förhållande i Collegium, om han åtalades för väld, eller bristande nit och skicklighet, för hvilka fel Stats-Secreterare efter Regeringsformen, men i min tanka, ej CollegiiLedamöter, kunna anklagas. Samma värde Ledamot har åberopat Englands och Americas exempel. Jag tror, att just för det vårt land är fattigare än dessa, har det varit nödigt länka på indragning af öfverflödiga Embeten, och för dem är Utskottets förslag en oundgänglig grund. — Samme värde Ledamot har påstått, att Norra America ej äger Ministrar, utan blott StatsSecreterare — och jag medgifver det, — men namnet är likgiltigt — det är endast magten och ansvaret som här kommer i fråga. —. Friherre Boije yrkar respect för gamla former, och just detta talar ju för Betänkandet, som söker upplifva gamla former. — I öfrigt har Sverige redan 2:ne StatsMinistrar, och jag tror ej att Fiherre Boijes skäl gäller mindre mot desse, än de nya Utskottet föreslagit. — Sluteligen ber jag att få tillägga, det jag med Friherre Cederström instämmer deruti, att, i anseende till lidens korthet, hela målet må öfverlemnas till Kongl. Majit, med anhållan att Kongl. Majit täcktes med första nedsätta en Committé till utarbetandet af förslag i ämnet, uti hvilken Committé Riksens Ständer likväl borde utnämna vissa af sina medlemmar; och blefve det föröfrigt Konungens rättighet, alt föreslå de ändringar 342 Den 27 Maji. i Grundlagen, sora i följd af ett slikt förslag kunde blifva af nöden. Friherre Boije: Man har sagt, att förslaget blott skall gå ut på att öka antalet af sådane Ministrar, hvaraf vi redan äga två, och detta skäl kan möjligen förvilla. Jag hör derföre erinra, att om vi ej blott tvista om ord, så är dock visst, att vi ännu Gudi lof, äga ingen enda Embetsmannamyndighet, ingen enda Minister af den magt, af den olycksaliga verkningsförmåga, som Betänkandet föreslår.
Denna vagn väntar på kusin Blenda och hennes mor, och den kommer, ifall inbjudningen antages, att föra herrskapet ut på en liten lustfärd öfver pingstdagarna. Jag skall ha den äran att vid någon passande mötesplats inträffa under vägen. I den sälla, men kanske alltför djerfva förhoppningen att ej få afslag, anhåller jag icke om svar. Jean.” Medan Blenda i hänryckningen lät sina rosenröda läppar smyga intill den lilla rosenröda biljetten, småpratade och öfvervägde fru Emerentia, såsom vanligt, för sig sjelf: ”Nå, min salig farmor, som sett verlden, hade då aldrig orätt! Sällan kommer en lycka ensam Hvilken fördel, hvilken oerhörd vinst att det faller sig så väl! Den här gången är det då utom all fråga, att vi på allvar få en förklaring! Baronens har visserligen blifvit gifven först, men han kan ej känna att grefvens kom efteråt. Blir förbindelsen med grefven icke fullt tillfredsställande – det vill säga: möter den bestämda hinder – återstår alltid den med baronen. Och således är det redan innan några timmar afgjordt antingen min dotter skall bli grefvinna eller friherrinna: ett tredje gifs ej O, sällhet, sällhet, heliga sällhet, hvad jag tillber dig – du bedrog mig ej i de ljufva drömmar, som jag så ofta haft om dig.” ”Resan till Henrikslund, mamma, kommer ju icke i fråga – det är alldeles omöjligt att tänka på den nu!” utbrast ändtligen Blenda, i det hon half-tokig af glädje dansade omkring i rummet. ”Det förstås, du lilla, och de skola icke ta illa upp, när de få veta ursäkten Jag hoppas att grefven icke skall ha någonting emot att med sin fästmö aflägga en ceremoni-visit hos de goda menniskorna!” Så uppgjordt, flög Blenda åter till sina volanger och den röda musslinsklädningen; och under det fingrarna med en färdighet utan like förde nålen, sväfvade alla hennes tankar kring den mystiska resan. Hvart gällde denna resa? Blenda förvillade sig i gissningar. Var det fråga om att möta hans slägtingar? Skulle de ändtligen ha beqvämt sig dertill, de andryga!
Uppl. o. gorlk. hos Ridd. och Adeln d. 4 Maji 1829. Preste-Ståndet d. 7 — Borgare-Ståndet d. 7 Bondc-Ståndet d. 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående omröstning öfver Högste Domstolens Ledamöter. S. A. K. Hos E. K. M. hafva Rikets Ständer härigenom skolat i underdånighet anmäla, att den, i öfverensstämmelse med io3 §. Regeringsformen och 64 §. Riksdags-Ordningen, af Rikets Ständer utvalda Nämnd, meddelst omröstning, förklarat Högste Domstolens samtlige Ledamöter vara förljente att i deras vigtiga kail bibehållas. Rikets Ständer framhärda etc. ExpeditionsUtskottets Memorial N:o 63- 147 JY:o 63. Memorial, angående serskildt Vaktmästare-biträde vid Expeditions-Utskottet. Utom de 2:ne Vaktmästare, hvilka vid denna, likasom vid föregående Riksdagar, varit vid Expeditions-Utskottet antagne, har Utskottet tillika i och för de, till följd af Bihangets skyndsamma tryckning, som oftast erforderlige budskickningar emellan Utskottet och de af det samma engagerade Tryckerien, måst alltifrån den io sisth Januarii begagna serskildt biträde afen yngre person, hvilken förbundit sig att, emot hälften af ett Vaktmästare-Dagtraclamente, eller 3a sk. B:co om dagen, på förenämnde sätt vid Utskottet tjenstgöra; och får nu Expeditions-Utskottet, med anmälan härom , anhålla, det Rikets Högl. Ständer täckas bifalla, att icke allenast ifrågavarande Dagtractamente af 3a sk. B.-co må från berörde dag och framgent, så länge erforderligt är, få utgå, ulan ock att, derest framdeles skulle så erfordras, emot lika Dagtractamente må än ytterligare få antagas en person för behöflige budskickningars bestridande.
Vidkommande sedermera Lars Larssons motion, så få Utskotten, med antagande deraf, att den Kongl. Kungörelse af den 27 October 1812, som, enligt hvad motionären synes förmena, skulle vara ändrad genom den af motionären till upphäfvande föreslagna Kongl. Förordningen den 21 Maj 1830, icke kan vara någon annan författning, än Kongl. Kungörelsen af försnämnde dag, rörande beväringsmanskapets inrättning, anmäla, dels att denna Kungörelse innehåller, i 15 §., alt då beväringsmanskapet till verklig tjenstgöring uppbådas, detsamma skall af Kongl. Maj:t med erforderlig beklädnad, beväring och annan utrustning förses, samt i 20 §., att rustoch rotehåliares recryteringsskyldighet upphörer under den tid, krig påstår, och vidtager, efter återställd fred, tre månader sedan trupperne återkommit till sin hemort; dels att genom den af motionären åberopade 1830 års författning, eller Kongl. Kungörelsen af den 21 Maj samma år, stadgadt blifvit: »l:o Att rustoch rotehållare vid det ständiga båtsmanshållet å landet skola »hädanefter vara skyldige att, utan afseende derå, om deras båtsmän under krig afgå »eller icke, oafbrutet och så länge kriget fortfar, till Kongl. Maj:t och Kronan utgöra »det beklädnads-bidrag, som genom 5te och 9:de momenten af Kongl. Maj:ts Nådiga »Kungörelse den 10 September 1816, blifvit faststäldt,| att, under manskapets uppfor»dring till krigstjenst, af rotarne utgå, såsom vederlag för den af Kongl. Maj:t och »Kronan uti samma Nådiga Kungörelse åtagna förbindelse att båtsmannen under kri»get bekläda». »2:o
Han tillträdde genast sin tjenst och höll föreläsningar i Arabiska grammatiken, för hvilket behof han äfven utgaf en liten lärobok på Arabiska af Ibn-Malik; men af hans verksamhet såsom föreläsare finnas föga minnen qvar, dels emedan den fortfor alltför kort tid, dels emedan åhörarnes antal för ämnets skull var ganska ringa och deras förkunskaper alltför elementära. Så mycket fann man dock, att han ämnade införa en dittills ovanlig praktisk undervisnings-method i österländska språken, den hvilken han sjelf med så mycken fördel begagnat. Han begynte ock nu utarbeta vetenskapliga afhandlingar i sitt ämne på Tyska, för Orientaliska sällskapets i Leipzig tidskrift, hvilket vidt utgrenade sällskap genast hade inkallat honom till ledamot. Äfven begynte han redigera en i stor skala tilltagen berättelse om sin första ökenresa, hvilken fulländad skulle hafva belyst Arabernas seder och lefnadssätt på det mest tillfredsställande sätt; men endast en liten början hade hunnit bli färdig, när berättarens röst plötsligt förstummades och pennan föll från den flitiga handen. Wallins fädernesland fröjdades öfver att ifrån österlandets faror och strapatser hafva återfått honom välbebållen och kunskapsrik, men han sjelf tycktes njuta ingen fröjd och ingen ro, hans fordna lefnadslust var till det mesta förstörd. Orsaken dertill var utan tvifvel, åtminstone förnämligast, ett sedan lång tid groende kroppsligt sjukdomsfrö, som endast tidtals någongång yttrade sig med smärta i bröstet, men hade fortfarande svårmod till följd. Såväl utländskt, som inhemskt pris och beröm tröstade honom föga, hans nu vunna trygga samhällsställning och passande verksamhetskrets tillfredsställde honom ej, såsom det tycktes; i ett bref från London uttalade han sitt nedslagna lynne med följande högst märkliga ord, som äro hållna i den äkta orientaliska Beduinstilen:
Jag har nemi. icke yttrat, att billighetsskälen borde tagas i betraktande uti förblandning med rättsgrunderna; men jag har sagt, att då rättsfrågan, enl. min och flere andra talares åsigt, är klar, och något rättsanspråk icke kan godkännas, så upstår både rättighet och skyldighet för deni, som skola bedöma ärendet att taga de möjligen för handen varande billighetsskälen i öfvervägande. Gr. Sparre: I anledn. af ftr Bildts sednaste yttrande, får jag tillkännagifva, att om jag äfven af misstag yttrat, att Hr Printzensköld af Kongl, nåd fått upbära actorats-arfvode å de H. 3. ' 27 418 Den 8 Februari. omnämnde 20,000 R:dr, så qvarstår likväl såsom en sanning, att Hr Printzensköld genom ett Konungens beslut fått sig tillagdt arfvode å dessa medel, hvilka utan något hans tillgörande i kronans kassor influtit. Detta är således ovedersägligt, och jag är glad deröfver, att Hr Bildt upläst det K. Brefvet, eftersom min upgift blifvit ifrågasatt. För öfrigt instämmer jag till alla delar med den sista värde talaren. Jag har icke sammanblandat rättsfrågan med billiglietsfrågan, utan sedan jag yttrat mig öfver den förra, har jag tiltkännagifvit min mening om Hr Printzenskölds anspråk, betraktadt ur billighetens synpunkt, dervid jag funnit att anspråket i sednare hänseendet betydligt motväges af den kända omständigheten, att han upburit arfvode å en större summa, som utan hans medverkan Statskassan tillgodokommit.
Herr Grefven och Landt-Murskalken yttrade derefter, det han, i anledning af den nyss förefallne discussion, tyckt sig finna, att alla , hvilka yttrat sig i ämnet, önskat det en jemnkning emellan Discont-Contoirens Utlånings-Fonder måtte i vissa fall äga ruin samt att de olika meningarne endast angingo frågan åt hvilken Auctoritet i fråga vavarande jémnkningsbefattnirig borde anförtros; i hvilken omständighet flere Ledamöter yrkat, att berörde af Banco-Utskottet åt Riksens Ständers Revisorer uppdragne befattning borde i stället åt Banco-Fullmäktige öfverlämnäs. Herr Grefven och LandtMarskalken ansåg sig likväl först böra framställa proposition till bifall å Utskottets i denna del gjorde hemställan. i54 Deri 7 November f m. Ropades J a och N e j. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adelil gillade Utskottets tillstyrkande, med den förändring, att den af Utskottet åt Revisorerne uppdragne jemknings-befattning i stället komme att åt Banco-Fullmäktige öfverlemna s. Ropades äfven Ja och Nej. Herr aron Hohenhausen: Det är en vigtig omständighet, att om öfverflyttningen uppdrages åt Revisorerne, kan den ej ske inom så kort tid, som eljest, utan arne års erfarenhet vinnes derigenom att bedöm ma bqhofvet. Man har dessutom tillstyrkt detta, visserligen ej af misstroende till Fullmäktige, utan snarare emedan man ansåg dem sjelfve skola blifva belåtne med, att jemnkningen öfverlemnades åt andra. Grefve aron PlatenBaltzar Bogislaus: Jag kan ej föreställa mig, att i det beslut vi nu gå att fatta, något motiv får ingå, att den ena eller den andra har mera lätt att rangera saken. Vi höra afse principen; och då tror jag alt Fullmäktige hafva lättare att inhemta de olika förliållanderne, än Revisorerne.
Ständen sig äter till deras samlingsrum, och läte samma eller nästföljande dlenl dag för sig upläfa Regerings formen. Konunga Försäkran och denna Riksdags Ordning, pä det ingen mä til sin undskyllan okunnighet derom förebära. §. 27. Propositionen angäende Stats-Werkets tilständ och bebof, hwaraf Ständen hwartdera et exemplar tillställes, mä Konungen öfwerlemna antingen wid det tilfälle dä Riksdag, enligt föregäende Z. Lpnas, eller ä Rikssaleu annan dag, der honom sä godt synes, eller ock omedelbart til Riksens Ständers Statsutskott. Riksdagens början räknes altid frän den dag, dä berörde Proposition af Riksens Ständer eller nämde Utskott emottagen blifwit. Och som Riksens Ständer, jamnlikt Regeringsformens 65 H., ej öga at i Konungens öfwerwaro nägot besluta, mä ingen rädplägning härom ä Rikssalen häl - Den 8 August?. 735 las. Propositioner, rörande Grundlagars eller öfriga Lagars och Oeeonomista Författningars stiftande eller förändring, jämte andra mäl, den: Konungen under Riksdagens lopp will Ständerrie meddela, titlställcs genom Hof-Caneellercn hrvarje Ständ i desi Plenum. Jamte alla Propositioner i fran Konungen til Riksens Eländer eller deras Utstött böra Stats-Nädcts deröfwcr kemnade yttranden tillika meddelas; kunnandes likwäl, da desia yttranden anga hemliga mäl, Riksens Ständer endast sörwänta del af Stats - Rådets tilstyrkan eller afstag. §. 28. Hwart Niks-Ständ wälje genom Electorer^ genast och sist inom ätta dagar, sedan Riksdagen bliswit öppnad, Ledamöter, lika mänga af hwarje Ständ, ide Utskott, hwilka stola ärcnderne bereda och utarbeta. Sadane i Grundlagen stadgade Utstött äro: Constitutivns - Stas - BewillningS^aneo - Lag - samt Besvärsoch OeeonomiäUtstvtten.
Och med vördnad hälsade han genierna, hvilka nu drogo utåt, uppåt i bländande ljus af himmelsk renhet och glans. de Samma ljus om strålade den lille i vaggan. Men när genierna lämnat honom, fanns i deras spår ett töcken, en dunkel skugga. De hade vidrört ett jordebarn, skänkt det himmelska håfvor, men jordens stoft uppsteg som en skugga, fördunklande glansen, som dessa håfvor meddelade den lille. Njutningslystnad, lättsinne, högdragenhet, öfvermod, själfförbindelse, — skuggan, som dunkel lägrade sig kring barnet, hade många skiftningar. Men slottsandens leende var fortfarande stolt och triumferande. Skuggor af sådan art hade sedan sekler tillbaka varit lägrade vid de nyfödda härskarnes första bädd på det gamla slottet. Den log, ty den såg huru en sky, som hade guldets färg, gaf glans och fägring åt den mörka töckengestalten vid barnets vagga. Modern låg alltjämt med vidöppna, strå- lande ögon, som sågo och icke sågo, och bad för sitt lilla barns lycka och välfärd. Det stolt triumferande leendet dog plötsligt bort från slottsanden. Ett mörkt oformligt vidunder närmade sig den unge härskaren i vaggan. Slottsanden kände sig ej väl till mods. Illa hade han vaktat de lysande geniernas ingång då, han på samma gång tillåtit ett sådant väsen af vederstygglighet s m y g a sig in. Hålögd, formlös, vanför — det liknade j u bristen, fattigdomen — slottsanden uthärdade ej med dess åsyn. Som en kall vindpust for han ut genom de höga gemaken, där midn ättens mörker och tystnad härskade. utrotas af Aktiebolaget Desinfection. i rum, fartyg o. bostäder, allt på STÄLLET — utan bortförande af möbler. Rikstel. — Kontor: II A. — Allm. T e l. M M W - t j i « o°
Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 63 kronobetjenings vetskap och tillåtelse, utgifver bränvin åt dem af manskapet, hvilka blifvit hos honom inqvarterade. Till förekommande af utländskt bränvins insmygande, hör å bränvin, då det sändes ifrån stad med fartyg, som passerar saltsjö, tagas förpassning, hvilken icke skall kunna af tullkammaren utfärdas, innan försändaren aflemnat tillverkarens, under edelig förpligtelse utgifne, tillverkningsbevis} äfvensom, när bränvin fores ifrån skärgård sjöledes, slikt tillverkningsbevis bör varan åtfölja. Äfven bör, då bränvin föres landvägen i större parti än 60 kannor, detsamma åtföljas af ett lika beskaffad! tillverkningsbevis. Uraktlåter någon hvad sålunda föreskrifvet är, hvarunder dock skeppsbesättningens förråd, räknadt till fyra kannor på man, ej inbegripes, vare bränvinet förbrutet, derest egaren ej gitter med tillverkningsbevis eller annorledes tillförlitligen styrka, att detsamma är af inhemsk tillverkning. Finnes detsamma vara å utländsk ort tillverkadt, slralfes förbrytaren såsom för oloflig införsel. § 56. Allt hvad i denna Författning finnes stadgadt om utminutering af bränvin, gälle äfven för andra brända ellet distillerade, ineller utländska, spirituösa drycker. § 57- För de gästgifveriet hvilkas innehafvare vilja i minut försälja bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, kommer att i afseende å denna försäljningsrätt, utom den vanliga bevillningen, erläggas ifrån 6 till och med 100 II:dr, samt för tillåtna värdshus, källare, spisqvarter eller andre näringsställen ifrån och med 20 till och med 100 R:dr, efter deras mer eller mindre förmånliga rörelse, enligt pröfning af taxeringsmännen, hvilka böra bestämma en högre afgift, än den här i allmänhet stadgade, da afsättningen anses vara af den betydenhet, att den, jemförelsevis med andra värdshus, skäligen fordrar en sådan förhöjning.