Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning af det förändrade sätt för Regementsstallmästares tillsättande och befordran, som innefattas i kommitterades arméeorganisationsförslag, i ändamål att höja Regementsstallmästarebefattningen från dess nuvarande underordnade ställning och derigenom minska svårigheten att till samma befattning finna lämplige sökande, bör aflöningen till honom utgå efter den olika grad, emellan Underlöjtnants och Ryttmästares, han efterhand, i mon af befordran innehar; dock ej hvad beträffar hästoch fouragemedlen, hvilka, med hänsyn till tjenstgöringens beskaffenhet, böra alltid till honom utgå med det i Underlöjtnantsgraden bestämda belopp. I enlighet härmed har Regementsstallmästarens ”egentliga lön” blifvit i normalstaten uppförd med medelbeloppet af lönerna i de sålunda för honom ifrågakommande 4 olika tjenstegraderna; börande skilnaden emellan detta belopp och den honom tillkommande verkliga lönen olika år antingen reqvireras hos eller inlevereras till vederbörande förvaltande embetsverk. För Jemtlands hästjägarecorps är, i öfverensstämmelse med organisationsförslaget, endast ett Reridarearvode i förening med hästoch fouragemedel samt kavalleritillägg i staten uppfördt. 29. Tredje Sergeanten har, såsom jemförlig med Fouriren vid infanteriet, blifvit till lika egentlig lön med denne i staten uppförd. Genom den sålunda vid kavalleriet föreslagna aflöningen för Officerare och Underofficerare komma Regementsoch Corpschefer (utom vid Jemtlands hästjägarecorps) samt Underofficerarne i allmänhet 39 att vidkännas en, med nödigt afseende på löneregleringens rättvisa ordnande inom arméen i sin helhet, oundviklig nedsättning i sina nuvarande verkliga löner efter medelberäkning inom vapnet; men i den öfriga personalens medellöner uppstå deremot en, ehuru i de högre graderna ringa, tillökning. Vid jemförelse mellan lönerna i de särskilda befäls och underbefälsgraderna af indelda arméens begge vapen, sådana dessa löner å ena sidan finnas bestämda i 1833 års normalstater och å andra sidan blifvit af kommitterade nu föreslagna, visar sig bland annat följande förhållande: Öfverste, Regementschef
När han vaknade, tyckte han sig höra fåglar sjunga, han låg ute på en äng, det var lärkorna som sjöng högt ovanför hans huvud, det doftade backrinka och kummin. Han vände sig långsamt för att se var han var. Då höljdes han av mörker igen, någon bultade med en hammare i en bergvägg långt borta, snart skulle hela berget falla. Det brann en brasa långt inne i huvudet, skenet lyste ut genom ögonen långt ut på golvet. Nu öppnades dörren och mitt i öppningen stod Hartman. Han gick fram och sparkade på böckerna, som låg i ett hörn, och skrek: Vad skall du med dem att göra, det gör bara din oskolade hjärna virrigare! Ut, du akademiska gamla apa! skrek David. Det är inte kunskap jag söker, utan frid! Då kom han närmare och höjde armen med ett grymt leende. Du ursäktar väl att jag slår sönder dig, sade han, det är min lilla gudstjänst, min vän Nu var han borta där stod Davids far hans hjärna klarnade, en bölja av tacksamhet sköljde sval och befriande inuti Davids heta kropp. Sannerligen, han var inte ensam och utan vänner, han hade en ändå, hans gamle far, en mäktig och stark man, en som fruktade varken död eller liv, en bedjande väldig man, i nötta, blankslitna kläder. Glädjen höll på att kväva honom, men när han försökte sätta sig upp, tyckte han sig få ett slag över nacken och svimmade på nytt, men bara till hälften, en lång stund tyckte han sig höra två röster som diskuterade hans liv. Den ena var grov och skrovlig och liknade Nilenius’ stämma, den andra var Hartman som talade, men de diskuterade ej med varandra, de tycktes stå på var sitt avstånd och tala, var och en för sig själv: Nu skall han snart dö, den stackarn, sade Nilenius, å det är bäst för honom, han kunne allri reda säj, dä va bara slarv Nu skall han snart dö, hördes Hartmans långsamma, kalla röst, och det kan vara bäst för honom, han passar ingenstans, varken i stan eller i skogen eller i himmelen eller i helvetet. Slockna, stackars människa! Må du och din sorg dö på samma gång ditt liv är ett misstag av Gud! Men nu vaknade David och ryste.
Banco om året, deruti tillökning är att förvänta; Men i anseende till det särskildta förhållande att Kongl. Svea Lif-Gardets Cassén! måste vid emottagande! undergå reparation och förändring till inredningen, hvarigenom en kostnad drabbat detta Regemente, 188 StatsUtskottets sorn för de aine andre Gardes-Regementerne icke egt rum, hvilken likväl ej kan sägas hafva utgjort det uppgifne beloppet, emedan en del deraf blifvit använd till Inventariers inköp, hafva aine Stånds Ledamöter ansett sig böra tillstyrka, att de 14,000 R:d. som Compagnie-Cheferne af egne medel ulgifvit, till reparation och inredning af sjelfva fastigheten, borde af Stats-Verket Regementet godtgöras, likväl med det uttryckliga förbehåll att emot berörde Summas erhållande, Regementet vore förbundet att dess innehafvande Cassern-byggnader reparera och fullkomligen iståndsätta; men deremot hafva Ledamöterne af de aine andre Stånden funnit Stats-Verket icke böra vidkännas kostnaden till reparation å de Regementet tilldeldte Hus och Byggnader, utan ansett sådant böra bestridas af Regementet, enligt dess eget åtagande och af de från Stockholms Stad för Manskapet erhållande inqvarterings-medel; Och har Utskottet skolat vördsamligen öfverlemna desse alternativer till Riksens Högloft. Ständers afgörande ; Lärandes det beslut som häröfver meddelas, hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas. Stockholm den i\ Betänkanden. Utlåtande, i anledning af Riksdagsfullmägtigen Lars Lidmans Memorial, angående jemnkmng i Rustnings-skyldigheten.
Har comitcen tagit i behörigt öfvervägande den der systematiska, jenina, fostrande omvårdnad, som ett lands industri ovillkorligen kräfver, en princip, som endast kunde hos nationen ingifva aktning och vinna förtroende till dess förslag? Har comiteen med statsmannablick genomskådat andra staters beteenden och industrihistoria? Tycks comite'en med någon tvekan besinnat de möjliga, nej de oundvikliga följderna af dess djerfva förslag? Vi äro som bäst, och ej utan djup ängslan, sysselsatte med våra fattigförhållanden; går corn i torns förslag igenom, få vi i och med detsamma bereda oss på försörjningen af 1000-tals till arbetslöshet och till uselhet dömda hushåll; ty för dessa finnes ingen annan utväg till lifsuppehälle, än de nu äga; till åkerbruk och brukshandtering duga de ej. Och, enär vi med berådt mod bereda deras undergång, (ty hvarje sansad mans samvete, han må vara partisk eller opartisk, säger honom ovillkorligt, att ifrågavar. systeme skall leda derhän), åligger oss också den oundvikliga förbindelsen all sörja för dem. Denna faltigpopulation blefve annars i sanning fruktansvärd, lika fruktansvärd som säkerligen hela nationens röst; ty förr eller sednare måste ögonen öppnas på de mest förblindade, — och då kan möjligen en ministere räkna på ett längre bestånd, som arbetar i handen på Tull-comiteTns olycksaliga förslag. Ohjelpligt ondt kan den dock dessförinnan åstadkomma. 4o8 Den 29 Juli e, ra. Lika litel som det tyckes alt Tull-comiteen tagit i öfvervägande de Europeiska förhållandena, lika litet förvägen skulle man tro den frågan vara, om den ens känt de Am<- rikanskai Man skulle kunna tveka, 0111 cömile'én ägt någon kännedom 0111 den namnkunnige flandsburg Meelin", der hufvudsakligen den stora frågad ventilerades och afgjordt^ Som ledde till beskyddet af de inhemska mänrifäetufernä, — en fiåga sorn så länge, förut och sedan, hållit de norra och de södra staterna i strid.
Om räntan för dessa lån, i likhet med hvad sota sker för de förra,’ fått erläggas i Bancosedlar, trodde Herr Leffler allt skäl varit: att antaga 2000 R:dr, såsom maximi-beloppet, emedan en mera allmän hjelp derigenom blifvit beredd; men då nu jäntan kommer att utgå i silfver, förfelas detta ändamål, helöst farhågan för anskaffandet af det erforderliga silfret, afskräcker från begagnande af lånen, synnerligen bland Allmogen, och många bland Städerttes ringare inne-; vånare. Häruti instämde Riksdagsmännen Petter Andersson från Hallands Lita och SUic Ensfcj s#n från Carlstads licinco-Utshuttfts Bellini an den. 459 Herr CancelliöRådet Bruncrona åberopaide dess, då Frågan förra gången hos Utskottet förevar, afgifne reservation af innehål!: I frågan ora maximi-beloppet af - de nya lån, som mot underpant affastighet till sti och samma person måga utgå, föra rila tes jag 1 så måtto skilja mig från pluraltteten* tania, att i stället för 2000 R:dr, jag anser detta belopp böra fastställas till 6000 B:dr. Genom bestämmandet af en sådan summa, har jag först afsett enhet i utlåninggprincij?en. För de sednast beviljade fastighetslån, blef summan af booo R:dr fastställd såsom det högsta en låntagare ur Banquen leunde erhålla, oell i öfverensstämmelse dermed, har ock Banco* Utskottet förklarat, att transportlån, sorn hittills fått uppgå till ett oinskränkt belopp, så vidt Banquens säkerhet endast sådant medgifvit, nu mera icke få uppgå till högre än 6000 R:dr. Jag inser icke någon gällande orsak, hvarföre nu åter en ny beläningsgrund skulle utstakas. Afsigten med de förra fastighetslånen var, såsom den vid flera tillfällen varit uttryckt, lika mycket som nu, att sprida dem bland lånebehöfvande, utan att derföre lemna de låntagare ett allt för »fullkomligt lånebiträde, som med större fastigheter behöfva deremot svarande kraft och understöd till större hushålls-företag.
Detta är tragikomiskt, men det är däremot rent sorgligt, att kvinnobildningen skall stå ' på en sådan punkt, att kvinnan äfven i rent oträngda mål så förbiser sin egen värdighet och det allmänna bästa, att hon skattar sig lycklig, att, utan all utsikt till befordran, få träla för ett knappt bröd, medan män, icke ens hälften så dugliga som hon, ta hedersposterna och ej sällan förstöra både sig själfva, sina familjer och bolagens kassor. Se detta är ett drag af trälsinne hos — de tre döttrarna. Det skulle ej innebära den ringaste fara vid konkurrensen emellan man och kvinna, om blott båda parterna uppträdde fullständigt jämnlika. Icke i ett bland tjugu fall skulle det hända, att i en täflau om platser, lämpliga för båda könen, kvinnan skulle afgå med segern. Härtill behöfver man ej leta efter andra skäl än detta, att antingen är den platssökande kvinnan hustru och moder samt därmed äfven mindre väl skickad till att utbyta hemmets värld mot kontorets, eller också ligger det inom sannolikhetens område, att hon ingår äktenskap och därmed återbördas af hemmet, kanske just som hon väl hunnit sätta sig in i det offentliga lifvets bestyr. Skulle det ändå någon gång hända, att en framstående plats gåfves åt en kvinna i stället för åt en man, så kunde man vara tämligen viss om, att hon i så fall egdejust den duglighet och de egenskaper, som platsen kräfde, egde dem i högre mått än någon af medtäflarne, och då blifver ju hennes framskjutna ställning en vinst för samhället och möjligen också för henne själf. En dylik rättvisa på täflingsbanan skulle säkert ej så litet bidraga till, att det öfvertag, som kvinnan nu har genom sin större sedlighet, ordningssinne och plikttrohet skulle upphäfvas genom mannens siräfvan att uppnå denna hennes höga ståndpunkt, och då vore vi alla att lyckönska till en bättre och gladare tidsålder. Månne ändå ej fadern » I kupéen » misstog sig om sin tredje dotter? I sagorna brukar den yngsta af de tre vara en klok, klarsynt och varmhjärtad flicka.
Remitterades, jemte hvad, i anledning deraf, inom ståndet yttradt blifvit, till Stats-utskottet: 4:o dito dito, angående serskilda åtgärder till hospitals-fondens understödjande. Remitterades, jemte ett anförande i ämnet af herr Hörnstein till Stats-utskottet: 5:o Kongl, skrifvelsen, i anledning af Rikets Ständers vid sednaste riksdag gjorda underdåniga framställning, i fråga om nationalrepresentationens ombildning. Lades till handlin gar ne: Prot.-utdrag den 48 December 4867. 55 6:o dito dito, angående eftergift af den häradsskrifvare!! i Gestriklands fögderi af Gefleborgs län J. E. Engström ådömda ersättning af för ringa beräknad kolnings-frihets-bevillning för Forssbacka bruks rekogmtions-skogar. Remitterades till Stats-utskottet: 7:o Kongl, propositionen, angående förhöjning i pensions-beloppen för Förste och Andre landtmätarne i riket. Remitteiades tili Stats-utskottet: 8:o dito dito, angående den sä kallade kurhus-afgiften. Remitterades till Bevillnings-utskottet: 9:o dito dito, angående upplåtande åt Ultuna landtbruks-institut af kungsparken lilla Djurgården. Remitterades till Stats-utskottet: 10:o dito dito, angående bildande af ett artilleri-batteri, att förläggas i Norrland. Remitterades, jemte ett anförande af herr Bjuhr till Stats-utskottet: liro Kongl, skrifvelsen, angående väckt fråga om förändringar uti nu gällande bestämmelse, i afseende på handelsoch sjöfarts-förhållanden emedan Sverige och Norrige. Lades till handlin garner. 12:o Kongl, propositionen, rörande den till skolorna i åtskilliga släder inom Lunds stift utgående helgonskyld. Remitterades tili Stats-utskottet: 13:o Kongl, skrifvelsen, med förslag till förnyad tulltaxa:
Denar till undanrödjande af det obilliga i den olika arfsratten, enai någon ändring uti arfsföljden till arfvejord på landet eller derföre erhållet vederlag icke får göras genom testamente; och det inkast emot ifrågavarande ia°föiändring, som hemtas från farhåga för olägenheterue af alltför utsträckt lieinmansklyfning, vederlägges af den erfarenhet, att niga sadana olägenheter försports i‘den landsort — det gamla Värends and i Små and — der i fleie seder den lag varit gällande, atl hustru skall giftas till hälften i bondes bo och syster med broder njuta lika arfvelott. Utskottet som följaktligen understödjer de framställningar, som åsyfta lika arfsrätt och lika giftorätt för båda könen, kan deremot icke lemna sill tillstyrkande til! de motionärers mening, som ansett morgongåfva och foidel fö bo oskifto höra försvinna, då giftorätten blir lika, eller Anders Perssons från Örebro Län yrkande, att giftorätten borde utsträckas till makais foie äktenskapet för vä rida fasta gods å landet. Det förekommer nemligen, beträffande fördel af bo oskifto, som, enligt n Cap Giftermåls—Balken, ålnjutes lika af mannen och hustrun, utan afseende derpå hvilkendera den andra öfverlefver, att densamma icke bär någon »en,enskap med giftorätten, utan utgör en e. sållning for de olagenhetei, d efterlefvande vanligen måste vidkännas genom boets upplösning; och lärer, vid sådant förhållande, giftorättens förändring ej eller hora föranleda till upphörande af denna, begge makarne förunnande, på billighet grundade jattighet. I I nå" o t oskiljaktigt sammanhang med giftorätten efter landsrätt star icke eller morgongåfva.' Enligt p Cap. nyssberörde Balk eSer densamma nu rum både efter landsrätt och stadsrätt, utan annan åtskillnad, an atl ‘ t , som har giftorätt efter stadsrätt, icke får taga morgongåfva, om hon bär barn 9 Lag-Utskotlets Betänkande, N.o 31. efter mannen.
N:o 6t, 2 ’ kare oell arbetare i Staden, men att, under dessa sexton åren, nämnde förmon blifvit endast af lio personer, deribland en enda Murmästare, begagnad; äfvensom att Herr Estenberg„ som, för egen räkning, utan berörde lånebiträde, låtit uppföra ett 3:ne våningars boningshus af sten för arbets-classen, erfarit, alt orsaken, hvarföre byggnadslån så sällan anlitas, torde härröra deraf, alt boningsrum för nämnde folk-class i Hufvudstaden äro flere, än sorn behofvas, och att arbetarne härstädes sakna tillräcklig sysselsättning och förtjenst, så alt de äro i stånd att betala hyror för bättre lägenheter, ulan, i stället för besparing, sammanflytta flere personer, till och.med hushåll, i ett rum. Hvad sålunda föreslaget och anfördt blifvit, bar Utskottet tagit i betraktande, och inser visserligen sanningen deraf, att Städernes tillväxt i folkmängd och välmåga inverkar på afsättuingen af landtmannavaror, och deraf följande utvidgade åkerbruks företag, men huruvida, eller i hvad mon uppförandet af stenhus framkallar denna välmåga, torde vara outredt. Om näringsflit och konstfärdighet, eller hvad slags tillfällen till förtjenst sorn helst, i en stad okas, måste en sådan conjunctur ditlocka personer ifrån andra landsorter, och i samma mon sorn utvägarne tilltaga och öfverskott för näringsidkare eller arbetande classen uppkomma, hvarigenom sådane personer blifva i tillfälle att bo och lefva bättre, torde capitalisternes håg vändas på byggnads företag, antingen för den directa vinst, som deraf kan bernias, eller till följd af den större säkerhet, sorn med penningars nedläggande i faslighet är förenad.
Förhöjning, se Tab. Litt, B 6,500: — S:gr Diverse anslag. Utflyttningshjelp efter skiften, Förslags-anslag: Nuvarande summan 69,000: — Tillkommer: Förhöjning 41,000: — Ersättning till Sala Bergslag för förlust genom vissa räntors förvandling, Förslags-anslag Odlingshjelp för Krono-nybyggare, Förslags-anslag Jordförluster genom kanaloch väg-anläggningar, Förslags-anslag Konvoj-kommissariatet; Förslags-anslag, att utgå direkte af Tull-medlen Kontrollen å bränvins-författningarnes tillämpning; Förslags-anslag, att direkte utgå af inflytande Bränvinstillverknings-medel Skrifmaterialier och expenser, ved m. m., Förslags-anslag: Nuvarande beloppet 27,565: 91 Tillkommer: Förhöjning 22,434: 9 50000- men för jemnande af Hufvudtitelns slutsumma tilläggas ... 47: 16 Transport Till/iör Expeditions-Utskottets Förslog till anderd. Skrifvelse, N:o 149. 15 Penningar. Indelta räntor, enligt markegång på förslag. Spanmål Summa Riksmynt. Indelt på förslag. Oindelt. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis ä 2 R:dr kubikfoten. Skrifvelse, N:o 149. Transport Reseoch traktaments-penniugar, Förslags-anslag: Nuvarande anslaget 9,000: — Tillkommer: Förhöjning 6,000: — ! Extra utgifter, Reservations-anslag: Nuvarande beloppet 9,000: — Tillkommer: Förhöjning 6,000: — Summa Tillhör Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 149. 17 Indelta räntor Spanmål. Indelt på förslag. Oindelt. Summa Penningar. enligt markegång på förslag. Mått. Värde å 2 K:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis å 2 K:dr kubikfoten. Riksmynt. K: dr ö.
Nyinflutna medel: F. E. B. 1: —; Onämnd, Stockholm 1: —; Kr. H. 2: —; L. E. 5: —; » Några strån till stacken » 23: 50; Tre små syskon, Forsmark 2 0: —; Wara och Hageka 6: —; Maria J., " Norrköping —: 50; Signe, Göteborg 1: —; Onämnd, Kilanda • —: 50; Onämnd —: 50; H. Ohrling, Västerby 1: —; Fru Bunnström, Stockholm 2: —; A. Norberg 1: —; Bosa 3: —; 5 syskon i Östersund 5: —; Einars minne 10: —; Herbert B — g 5: —; L. I., Göteborg 25: —; Z. P., Kongelf 4: —; Onämnd 2: —; Joseöne J „ Göteborg 3: —; Ellen, Göteborg 2: —; Gustava Billow, Hedemora 5: —; H. M — n, Sandviken 3: —; S. P. 2: —; Från vänner till de små 1: 50; L. Landskrona l: 50; Anna och Ina, Svalöf 2: —; M. E. Ellinge —: 50; Gerda 1: —; Från flickor i Arboga elementarskola 7: 20; L. H. Karlskrona 1: —; Henriette, Nyköping 5: —; Gösta —: 50; Budolf —: 50; fröken L — gren 1: —; K. O — n, Aky 1: —; A — a och H — r, Karlshamn 2: —; Emmy, Anny och Lilly 10: —: L. 5: —; Gerda och Elsa 3: —; H. A., Jönköping —: 66; L., Flöda station 2: —; 18 år • —: 55; Maria, Karlskrona 1: —; E. B — g 3: —; Intresserad 1: —; Elisabet 1: —; T. B. A. 2: —; G. L — m, Göteborg 1: —; M. Enrén, Fagervik 1: 20; N. B. 1: 50; Ebba, Elsa och Erik 3: —; U. K. och M: P.
Jag tog mig friheten, vid öfverläggningen om fastighelslånen, att i korthet ut - Den 12 April e. m. 357 veckla de skäl, som jag tror äfven här kunna tillämpas, för alt icke lala törsten efter nya län, som utmärker vår tid, ohejdadt fortgå. Flera talare, som då icke delade tänkesätt med mig, särdeles Gr. Cronhjelm, förklarade, ali de likväl icke skulle vara emot alt minska discontfonden, och jag hoppas derföre alt vid della tillfälle från dessa Herrar erhålla något stöd. Utsk. har i afseende på indragningen af räntemedlen gått särdeles försigtigt tillväga, och jag tror således, att förr än i början af år 1847 någon ytterligare indragning icke kan verkställas. Likväl skulle jag tro, alt sedan, på sätt Utsk. föreslagil, denna lånefond vid slutet af år 1846 blifvit bragt lill ett belopp af 9,000,000 r:dr, så borde under loppet af 1S47 fonden, genom snccessive skeende inbetalningar, småningom kunna minskas till 8,500,000, hvartill den vid förra riksdagen bestämdes. Min anhållan är således, att mom a) af § måtte fä en något förändrad lydelse, nemi.: efter orden ”med omsättningsrätt må”, tillägges: intill slutet af år 1846; och vid slutet af mom. tillägges: under loppet af år 1847 minskas utlåningen af dessa fonder successive, sä att de den 1 Jan. 1848 endast utgöra 8,500,000 r:dr. Jag anhåller vördsamt om propos. härpå och ber att få fästa uppmärksamheten deruppå, att dä fråga blir om meddelande af creditiver för alla de associationer, som kunna beljena enskilde med län, så är rätta tiden inne, om man vill göra någonting på ett verkligen bankmessigt sätt, för att underhjelpa lånerörelsen, men icke är det rimligt, att Banken skall vara fordringsägare hos de enskilde till ett med hvarje år ständigt stigande belopp. Om vi aldrig sätta någon gräns för detta skuldsätlningssystem, så kunna vi aldrig hos den enskilde införa en nödig sparsamhelsanda. Frih.
Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, halva Rikets Ständer beslutat, att, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förslag, omförmälta belopp må utgå såsom arfvode för nämnde Kanslist och Kammarskrifvare samt dessa befallningar kunna, efter Chefens bepröfvande, åtskiljas.” 15:o, Den af Utskottet i 10 punkten, mom. a., gjorda hemställan, att aflö ningen för Öfver-intendenten, nu utgörande 5,047 R:dr 50 öre, men af Kongl. Majit föreslagen till 6,000 R:dr, måtte bestämmas lill 5,500 R:dr, är godkänd af Borgareoch Bonde-stånden, hvaremot Ridd. och Adeln samt Preste-ståndet, i enlighet med Kongl. Maj:ts förslag, fastställt nämnda aflöning till 6,000 R;dr. För frågans afgörande torde omröstning få anställas, enligt följande proposition: ”Den, som vill, att aflöniugen för Ofver-intendenlen bestämmes till 5,500 Rulr R:mt röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 6,000 Rulr samma mynt.” 16:o. Utskottets i 11 punkten gjorda afstyrkande af väck! förslag, att Stats anslaget för Kongl. Theatern, nu utgörande 30,000 Rulr, skulle förhöjas till 75.000 R:dr, är af Bonde-ståndet bifallet. Deremot hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet beviljat denna anslagstillökning och Borgare-ståndet anvisat ett motsvarande belopp att såsom extra anslag uppföras.