Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För af Cumming verkställda nybyggnader och förbättringar å Linne - blekeriet vid Frescati 2,305: 16. — samt för gjorda förbättringar å den nämnde lägenhet tillhörande jord 859: 24,. —- Tillsammans R:dr 5,642: 40. — hvilka ersättningar godtgöras på det sätt, att 600 R:dr af Manufacturmedlen fortfarande utgå, tili dess förenämnde summa blifvit till fullo liqviderad. Enligt den Revisorerne meddelade uppgift, utgjorde ManufacturDisconl-Fondens fordran hos Cumming vid 1829 års slut med ränta R:dr 4,160. och då derifrån afdragas ofvanberörde „ 5,642: \o. —. återstå i capital R:dr 517: 8. — oberäknadt räntan för 6 år, som komma att förflyta, innan ersättningssumman hinner blifva inbetald, och hvilken återstod det åligger Borgesmannen att erlägga eldigt afgifven skuldsedel. Uppå underdåniga ansökningar af Fabriksidkare!! Pochet i afseende på inbetalningen af hans utur ManufacturDiscontfonden uppburna förlagslån, har Kongl. Maj:t medelst Nådiga skrifvelser af den 23 September i83o och den 8 October i83i funnit godt dels tillåta Pochet att, från och med år i83o, till Kongl. Maj:t och Kronan årligen lefverera ett så stort quantum potatoesgryn, sorn svarar emot ett värde af 1000 R:dr Banco, med vilkor, att räntan å hans förlagslån deraf i första rummet godtgöres, dels bevilja honom anstånd med första Capitalafbetalningen å lånet till innevarande år, hvarförutan han erhållit försäkran att till Kronan successive få lefverera 20,000 fg Potatoesgryn, hvaraf ( 10 ) en tredjedel afgår i afräkning å ifrågavarande skuld. Pochets skuld utgjorde vid 1831 års slut i Capital R:dr 15,d00: interesset till årets slut 896: 29. io.
Utskottet anser emedlertid saken alltför vigtig, att dess verkställighet skulle till en obestämd framtid uppskjutas, helst, enligt Utskottets förmenande, ändamålet kan vinnas utan nya statsanslag. Det penningebelopp, som skulle behöfvas för att från 150 till 600 R:dr fylla lönerna för lärarne i naturvetenskapen vid samtliga fullständiga elementarläroverk, utgör 5,950 R:dr; men detta minskas derigenom, alt, på åtskilliga ställen, läraren i denna kunskapsgren redan erhållit löneförhöjning. Vid 1850 års slut funnos å det af Rikets Ständer vid nästlidne riksdag beviljade anslag för elementarläroverken 56,820 R:dr 38 sk. 4 rst reserverade, hvartill kommer beloppet af inflytande terminsafgifter, hvilket ännu icke kan med noggrannhet beräknas. För den närmaste framtiden kan således någon förlägenhet om medel för det nu uppgifna ändamålet icke uppkomma. En ytterligare besparing, tillräcklig måhända för hela behofvet, torde äfven snart nog kunna beredas. Om nemligen lärarne vid våra elementarläroverk, efter arten af den undervisning de hafva att meddela, skiljas i 2:ne klasser, en högre och en lägre, såsom ock olika prof för dessa båda klasser ännu aflägga?, en fördelning, den Utskottet för sin del anser lämplig och nödvändig, så synes 600 R:dr banko i lön för yngste läraren i den lägre klassen, vara ett belopp utöfver hvad samhället för motsvarande tjenster bekostar. Om nemligen för de yngste bland hädanefter tillträdande lärare, lönevilkoren nedsättas till 400 R:dr banko, synes en sådan summa böra motsvara alla billiga anspråk; och sökande till platser med denna mindre lön, men med utsigt att, i sin tur, blifva af en högre delaktig, skola visserligen icke komma att saknas. På grund häraf tillstyrker Utskottet Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att, intill dess slutlig reglering - Slals-Utskollels Utlåtande, M 89.
Jag hoppas ”att hela saken vid en kommande riksdag skall förkastas; ”men nu måste man bifalla den föreslagna verkställighels”metoden, såsom den enda möjliga.” Nuvar. Bevilln.Utsk. bar icke funnit sig bundet af delta förhållande, men hvad ordföranden i samma Utsk under förra riksdagen hoppades, bar likväl icke inträffat. Principen är dessutom i sin grund oriktig och i tillämpningen orimlig. Det finnes många andra förhållanden, hvarpå den borde användas, ifall den vore riktig: hvarföre ej äfven beskatta ordnar? Det finnes många titlar, som äro allmänt gängse i samhället, men som icke äro belagda med charteradt papper; hvarföre icke pålägga äfven dem beskattning? Dessutom tror jag det vara ett misstag att söka qväfva fåfängan, derigenom att man söker operera mot symptomerna deraf. Under Fransyska revolutionen helte det: e'galite', fralernite' ou la mort; men derföre lärer ingen påstå, att Franska nationen är mindre fåfäng än någon annan nation. Utsk. har omnämnt det öfverflödiga i lefnadssätt, som högre t i LI a r medföra. Jag skulle tro, att Utsk. genom denna tankeyttring endast erinrat om hvad som förut är kändt, att fåfängan beskattar sig sjelf. Utsk. hade således ej beliöft besvära sig dermed. Dessutom torde jag få erinra om det orätta att vilja kringgå någons rättigheter; delta är ett sätt att kringgå Regeringens rättighet att gifva fullmakter. Ifall Ständerne vilja pålägga någon beskattning för att kringgå denna rättighet, så kan del leda derhän, allden andra Statsmakten kunde komma på den ideen att kringgå Ständernes föreskrifter. Dertill behöfdes i detta fall ej mer än att Regerten tilläde den person, hvilken bon ville titulera, ett arfvode af i r:dr , så vore den betitlade fri från beskattning. Jag anhåller om propos. till afslag å 37 punkten. Frih. Nauckhoff, Joli. Otto: Då jag riktat en anmärkn. i detta fall emot i835 års bevilln.förordning och jag funnit nu var.
N u ringde det häftigt på tamburklockan och in rusade lilla Ida, åtta år, o c h Erik, t o l f år. I d a sprang genast i famnen på sin far, men E r i k skulle naturligtvis ansett det djupt under sin värdighet som studerande i fjärde klassen att bära sig så barnsligt åt, han gjorde blott en skolpojksbock o c h slängde mössan på en stol. Så ut i k ö k e t! » N å, hur går det med latinet d å? » Moderns, Selmas o c h Idas ögon sågo bedjande på d o k t o r n; gossen tycktes vara så praktiskt anlagd, hvarför då plåga honom med latin? » J a a, vi få väl tänka på s a k e n. » Faderns hand låg på gossens skuldra, när de gingo ut i matsalen. — Efter middagen, när föräldrarne togo sin lilla siesta, hade Selma m y c k e t att bestyra. Först o c h främst skulle lilla I d a tacka henne för dockklädningen, o c h det höll på att aldrig ta ' slut m e d kyssar oeh smekninger. Sedan skulle Erik ha hjälp med sin tyska lexa, o c h så skulle hon höra, att Idas öfverspelning gick ordentligt. » I kväll få ni dras med mig hela kvällen; inga sjukbud ha hörts af, o c h ronden gjorde jag ifrån mig på f ö r m i d d a g e n, » sade doktorn och sträckte sig belåtet i gungstolen. » » Nej då, visst i n t e! » Selma vinkade ifrigt åt m o d e r n; hon hade en spektakelbiljett till aftonens föreställning, men den fick gärna » frun midt e m o t » öfvertaga; inte ville hon gå bort, när doktorn en afton hade ledigt o c h gladde sig åt att ha de sina omkring sig. D e t var en munter afton. Barnen narrade upp alla de äldre att leka blindbock med s i g; sedan sjöng Selma några visor, men det tyckte Erik icke lät något — » h o n bara piper oeh går på, inte ä ' det något lifvadt. » J u s t som doktorn o c h Selma skulle sätta sig o c h spela schack, ringde det. Ett telegram!
Jag har derjämte genom denna min ätgärd welat bafwa Bonde - Ständct erindradt, at da jag a ena sidan wisat Sweriges Allmoge mitt ömma deltagande i desi sanna wäl, dymedelst at jag til deras Medständers behjertande öfwerlemnat, hwad af deras yttrade önskningar syntes mig med skäl och billighet förenligt, Jag a den andra känt Min Konungsliga pligt. 806 Den ig Innis., pligt, at e) utöfwer denna gräns sträcka Mitt nu lemnade förord; och Min Konungsliga rätt att afstyra alla försök emot ömsesidiga Sambällspligter och emot Rikets gällande Lagar. Jag förblifwer Eder wäl bewagne. Stockholms Slott den i5 Junii 1809. c II I.. Herr Grcfwen och Landtmarssalken frägade häruppä om Ridderssapet och Adeln tilläte, at denna Kongl. Masits Nädiga Skrifwelse til Herr Landtmarskalken enffildt, finge i denna dagens dromcoii intagas och tryckas. Bifölls, men allenast i grund af Herr Grefwens Landtmarssalkens derom yttrade ästundan. Herr Grefwen och Landtmarssalken förmälte sig hafwa ärnat i dag til fluteligt afgörande företaga den af Friherre eli!» Liikversclstöiä den 2 i denna mänad gjorda motion, om Ridderssapcts-och Adelns deltagande för Rä och Rörs och Jnsocknehemman i KronossjutSningär under Krigstider; men som gansta mänga af Ridderssapets och Adelns Ledamöter hade yttrat den önskan, at härmed ännu mätte upssjutas, men likwäl nyttigt more at man öswerenskomme om nägon tid til afgörandet, förestog Herr Landtmarssalken at til exempel, det fjerde stenum efter detta, kunde dertil utsättas. Grefwe lAörner, Oallrlel, och Grefwe De Ig.
För dem, som upbära något slags lön eller inkomst utur Arméens Pensionskassa på indragningsstat eller expectence-arfv.ode, bör beloppet häraf afdragas från bemälte pension, likasom de Officerare, som kunna komma i fråga till pension ur denna fond, men under året blifvit förordnade till brån vins-kontrollörer, icke böra fä högre pension för det året, än skillnaden mellan halfva kontrollörs-arfvodet och olvan bestämda summor. Det öfverskott, som härigenom, af anslaget 2,000 rdr bko, kunde upkomma, borde fördelas emellan dem af dessa pensionsberättigade, sorn blifvit blesserade i krig, bevistat affärer, eller sig på ett eller annat sätt utmärkt eller annars sig synnerligen väl skickat, utan att derföre fått någon utmärkelse eller belöning. Den redbara och tänkande menniskan, hvilken ej låter förvilla sig af egennyttiga beräkningar och öfverspända fordringar, inser mer än väl huru omöjligt det är för en Regering med begränsade tillgångar att hjelpa alla behöfvande, men det låter svårligen neka sig, hvad jag nyss hade äran antyda, att de till annan tjenst icke förflyttade, men i Arméen qvarstående Officerares intressen vid alla tillfällen blifvit förbisedda, lika litet som att de kunna hafva samma , goda matsmältnings-organer, som de Hrr af Reg:ts officersgraderna, hvilka hugnas med 1,500 och 2,000 rdrs pensioner. — Rättvisa och billighet fordra således, att R.
Det är otvifvelaktig! att denna fråga är afgjord, åtminstone uttalad; ty då jag var ledamot af StatsUtsk:t vid sisth riksdag, hade jag tillfälle att erfara, att, enligt då gällande åsigter, det ej var fråga om att göra Stockholm till en fästning, utan endast att söka genom nödiga försvarsanstalter hindra en fiende att öfverrumpla staden. Det är äfven en annan fråga, hvaruti representationen bör yttra sig, nemi. om dessa befästningars storlek, huruvida det skall förutsättas något annat lefvande värn än garnisonen i Stockholm, i förening med beväringen. Om befästningarne göras så, alt garnisonen och beväringen kunna utgöra ett tillräckligt lefvande försvar, anser jag att man vinner hvad man hufvudsakligen bör afse, eller att skydda mot fiendtlig öfverrumpling. Man vinner då hvad sorn befinnes höra till frågan om Stockholms befästande och som StatsUtsk:t bör pröfva, nemi. hvilka anslagssummor, som skola beviljas. Såsom jag i min reservation antydt, hade det varit SlatsUtsk-.t.s pligt att begära svar på sina frågor och på grund af dessa få veta hvad som behöfves för Stockholms befästning under den synpunkt, som Utsk:t anser riktig och nödvändig. Ett oeftergifligt vilkor för representationen i detta afs:de, är att hafva klart för sig hvad befästningsarbetena kosta efter så beskaffadt system i sin helhet; och denna summa bör äfven anskaffas. Behöfvas nu verkligen befästningar vid Stockholm, så hör Svenska folket icke rygga tillbaka för dessa upoffringar; ty här är ej fråga om större summor. Efter hvad man upgifvit på de föreläsningar, som blifvit hållna af General Kleen, skulle kostnaden uppgå till 10 millioner, eu summa, hvilken ej är så betydlig, att vi för dess erläggande behöfva taga sista skillingen utur vår plånbok, då Staten gjort så mycket för vår industri, hvilken är mångdubbelt större än förut.
Utom de anförda djuren hafva infödingarne talat om ett djur, som af dem kallas »nennet» och säges lefva vid åstränder. Enligt deras beskrifningar tyckes det vara den vanliga uttern. Liksom på de flesta ställen, der lemlar äro allmänna, så träffas äfven här småvesslan (Mustela vulgaris Briss.), af hvilken jag genom tschuktscherna erhållit tvenne skinn. Om hermelinen förekommer i den del af Tschuktsch-landet vi besökt, kan jag icke med säkerhet säga. Det är dock troligt, emedan tschuktscher berättat mig, att här skall finnas en vessla, som har svart svansspets. Endast tvenne hafsdäggdjur hafva under vintern blifvit sedda i trakten, nämligen snadden eller ringlade sälen och isbjörnen. Ett par gånger hafva spår af den senare iakttagits i närheten af land. Den tyckes dock egentligen hålla sig vid öppningar i isen längre utåt hafvet, der under vår härvaro två stycken blifvit dödade af tschuktscher från grannbyarna. Snadden är troligtvis den enda sälart som förekommer nära kusten under vintern. Den fångas i stor mängd och utgör jemte fisk och åtskilliga växtämnen tschuktschernas hufvudföda. Af landfoglar öfvervintra i trakten endast tre arter, nämligen en uggla (Strix nyctea L.), en korp (Corvus sp.) och en ripa (Lagopus subalpina Nilss.); den sistnämnda är den allmännaste. Den 14 december såg jag under en slädfärd inåt landet, ungefär 10–12 engelska mil från kusten, tvenne stora flockar ripor. Den ena räknade troligtvis öfver 50 stycken. Närmare kusten träffas deremot, i synnerhet mot våren, för det mesta endast enstaka foglar. Korpen förekommer allmänt vid tschuktsch-byarna och bygger sitt bo uti närbelägna klippbranter. Det första korpägget erhölls den 31 maj. Fjellugglan sågs för första gången den 11 mars, men skall, enligt tschuktschernas utsago, träffas under hela vintern. I april och maj sågo vi äfven några fjellugglor, den 21 maj såg jag två.
Bro öfver ('hristineha»ms-ån vid 14 mil 19,400 fot. Ett spann af 50'. Landfästenas höjd 16', bredd 30' och tjocklek 8'. Grundläggning: Grundgräfning, 38 kub.-(:r, å 5 K:dr Pålar till pålning, 228 st., å 10 R;dr Plank till platform, 19 tolfter, å 18 K:dr Spåntpålning Landfästen: 54 kub.-f:r mur i bruk, å 75 R:dr Stenhuggning, 1,152 qv.-fot koppyta, å 75 öre Ställmngsvirke Öfverbyggnad. 56 sträckfot, å 150 R:dr . liro öfver fjet-elfven vid , 16 mil 26,700 fot. 2 spann af 100' hvardera. Landfästenas höjd 14', bredd 29' och tjocklek 25'. Grundläggning: Pålar till pålning, 825 st., å 10 R:dr Stenfyllning, platform Stenkista under midtelpelaren Landfästen och midtelpelare: lil kub.-f:r mur i bruk, å 75 R:dr Stenhuggning, 2,250 qv.-fot koppyta, å 75 öre Ställmngsvirke öfverbyggnad, 214 sträckfot. å 300 R:dr . R:<lr 2,388,859 50 502,388,859 55 55| R:dr öre R:Hr öre R.dr öre R:dr öre Transport R:dr R:mt Bro öfver Olshoda-an vid , 17 mil 12,600 fot. Ett spann af 40'. Landfästenas höjd 30', bredd 31' och tjocklek 14'. Grundläggning: Stenhuggning, 3,660 qv.-fot koppyta, å 75 Ställningsvirke m. rn. Öfverbyggnad, 46 sträck fot, å 120 R:dr — 43,680 Bro öfver Svnrl-ån vid 18 mil 27,600 fot.
De två förstnämnde familjerne, som hade sin lösegendom högt försäkrad, frågade icke mycket derefter, och under branden tillskyndade en mängd folk af deras vänner, som ökade villervallan. De båda andra familjerna åter bemödade sig att släcka, och detta lyckades dem äfven. Men under räddningsarbetet blef en del af inredningen skadad och åtskilligt inom huset kom för någon tid i oordning. Nu frågar jag: hvem drabbar ansvaret härför, dem som släckte elden eller honom, som tände densamma? Jag är visserligen icke blind för de olägenheter, som kunna följa på ett afslag, men i sjelfva verket ser jag icke saken så hotande som en och annan framställt den; och skulle Regeringen finna för godt att följa den väg jag här antydt, tror jag att 304 Den 5 December. dessa olägenheter icke blifva särdeles stora. I alla händelser böra vi alla hoppas på Försynen, men hafva ej rätt att sjelfva spela Försyn, hvilket man gör, om man låter sina handlingar bestämmas, icke af öfvertygelsen om hvad som är rätt och godt, utan af fruktan för möjliga följder, som af ingen kunna med visshet beräknas. Om vi nu alla rösta, icke efter påtryckning, icke af misströstan om en god utgång, utan efter öfvertygelse om det rätta; örn vi äro visse uppå, att hvar och en, som på detta rum lägger voterinsssedeln i urnan, dervid endast följer den pligt, samvetet för honom utstakar, äro vi ju enige åtminstone uti ett, och kunna då med godt mod förena oss i de ord, som alltid skola gå ur djupet af hvarje Adelsmans hjerta: Gud bevare Konungen och Fäderneslandet! Talrika, starka och ihållande bifallsrop, blandade med många yttringar af missnöje, höjdes så val under anförandet som ock efter dess slut, så att Hr Gr. o. Landtm, flere gånger måste med klubbslag äska tystnad. Då tiden nu var långt framskriden och 41 ledamöter låtit anteckna sig för afgifvande af vidare yttranden i ämnet, hemställde Hr Gr. o. Landtm., att öfverläggningen skulle uppskjutas till morgondagens plenum; hvilket bifölls.
Ofta har man tillfälle att läsa annonser i tidningarne, hvaruti ödmjuka framställningar göras till menniskovännen att bispringa en betryckt nödstäld nästa. Fastän man kan hafva skäl hysa tvifvel, om i verkligheten någon filantropi existerar, så vill den person, som nedskrifver dessa rader, dock göra ett försök att i någon mån vädja till de personer, hvars handlingar ledas af sådana känslor. Annonsören har sedan 2 ' / l år varit i saknad af emploj, bestämdt arbete eller egen gifvande verksamhet och har derför nödgats afyttra och belåna allt för att kunna skaffa familjen det nödvändiga underhållet. Nu är ställningen kommen till sin spets: nu finnes ingenting att skaffa penningar på, och de nödvändiga dagliga behofven blifva icke tillfredsstälda; hyran är obetald; att underhålla ett någorlunda respektabelt yttre är nu längre omöjligt. Nu, efter många gjorda försök för erhållande af verksamhet med en tillbörlig anspråkslös inkomst, tillgriper han detta medel, ty han har icke försökt allt, då ej detta medel äfven användts. Han framställer derför nu en vördsam anhållan till hvar och en af dem, som känna sig manade att vilja hjelpa sina medmenniskor i nödens stund, att de måtte skaffa honom någon befattning eller tillfälligt arbete. Förhållandena skulle då genast omgestalta sig, de hungriga blifva mättade, de husvilla herbergerade, de nakna klädda! Personen i fråga är i sina bästa år, bar god helsa, full vigör, redbar karaktär, är ordentlig, pålitlig, arbetsam, måttlig och respektabel i sitt enskilda lif; eger goda kunskaper och skicklighet i räkenskapers utredning och fö- rande, i bokföring och andra merkantila göromål, vana och duglighet vid affärsresor såväl inom landet som i utlandet, har kännedom och erfarenhet i flere olika affärsbranscher äfvenså i tidningsmannagöromål samt andra förrättningar. Certifikater och referenser, som styrka ofvan lemnade uppgifter, finnas hos redaktionen. a n d. e l Regeringsgatan 2 8, STOCKHOLM, är försedd med ett yälsorteradt lager af alla slags tricotvaror till l ä g s t a priser.
Af sådan anledning och på det afsigten med omförmälde nådiga kungörelse må kunna verkliggöras, hafva Rikets Ständer beslutat, att den ersättning af allmänna medel lill vittnen i brottmål, hvilken af första domstol bestämmes, må, oberoende af målets fullföljd i högre rätt, eller skedd underställning af underrätts utslag, till vittnet uppå dess anmälan förskottsvis utbetalas, å landet af kronofogden i det fögderi der ransakningen hållits, samt i städerna, utom Stockholm, af magistraten $ hvarefter sedan genom slutligt utslag blifvit bestämdt, hvem gäldandet af denna kostnad åligger, vederbörande exekutor har att, derest någon varder skyldig känd att förskottet till staten återgälda, detsamma hos denne uttaga, men, om tillgång saknas, kommer den redan utbetalda ersättningen alt af Konungens Befallningshafvande, författningarne likmätigt, under behörig titel uti statsräkenskaperne afföras; skolande, hvad Stockholms stad angår, ersättningsmedlen direkte af E. K. M:ts och rikets Slats-kontor utbetalas. Och fa Rikets Ständer, som anse, att E. K. M:ts Befallningshafvande kunna berättigas, alt uppå kronofogdes och magistrats reqvisition, från landtränteriet till dem utlemna, emot framdeles afgifvande redovisning, ett lämpligt förskott, att till utbetalning af ifrågavarande, till obetydliga belopp uppgående, ersättningar användas, i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes, för verkställigheten af detta Rikets Ständers beslut, i nåder meddela de föreskrifter, som af omständigheterna kunna påkallas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 Augusti 1851. Expeditions-Utskottc/s Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Aug. 1851. Preste-Slåndet den 12 Borgare-Ståndet den 13 Bonde-Ståndet den 13 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående upphörande af vakansoch för slag s-liggetidssamt begrafningshjelps-bespa ringar.
– Ack ja, dessa samkväm i de egna gemaken – fru Berckentin skakar ogillande sitt hufvud – de båda intet godt! Förr kunde H. M:t tillbringa aftnarna med oskyldig förströelse – Ack, visst ha vi alla skäl att bedja för vårt unga konungapars lycka! Måtte drottning Karoline Matilde fatta sina plikter rätt – och därigenom bli sitt folks välgörarinna! – Måtte den unga drottningen finna lyckan framför allt! säger Struensee varmt. – En lycklig människa är lik solen – strålar ut ljus och värme af en egen inneboende nödvändighet. En drottning, som endast gör sin plikt – kan aldrig komma i något hjärteförhållande till sitt folk. I det Rantzauska palatsets riddaresal är stor, officiell cour, och bland de högtidsklädde herrarna, som kommit för att uppvakta sin drottning, står stadsläkaren Struensee helt nära sina båda vänner konsistorialrådet Reichenbach och doktor Unzer. Men han ägnar dem ingen uppmärksamhet, hans blick är oafvändt riktad mot dubbeldörrarna i fonden, därifrån drottningen väntas komma. Nu öppnas de på vid gafvel af en kammarjunkare, och in i den mörka gamla salen glider någonting ungt och ljust – ett femton års barn med en fullvuxen ungmös fyllighet, någonting oberördt, formfulländadt och liniemjukt, en gestalt, som ännu icke mognat och som kanske kan utveckla sig till någonting annat än hvad den nu är. Hon är smidig, men icke smärt; hennes hållning är rank och de kringstående nämna den majestätisk, ty hon för sig med ett barns inlärda säkerhet, men blygheten skymtar ofta fram i de stora blåa ögonen under de hvälfda brynen, som förläna ansiktet en min af förvåning. Det hvilar också öfver detta ansikte någonting karakterslöst – eller måhända någonting af en karakter, som ännu icke är danad. Munnen har ett törstande uttryck, läpparna äro starkt röda och mycket fylliga – underläppen skjuter fram. Men när hon småler lysa tänderna som det hvita i Dannebrogens röda duk; hyn är skär, och det ljusa håret sluter sig, pudradt och buckladt, som ett diadem af silfver i sol omkring hennes panna.