Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag Utbeder mig att, med åberopande af Högstberörde, un - Den 4 Oktober f. m. ■17 der Riksdagens lopp utfärdade Nådiga Dora och Riksg:s-Kont:s Hrr Fullmägtiges i anledn. deraf gjorda meddelande, hvaraf jag, i egenskap af ledamot i StatsUtsk., haft tillfälle taga kännedom, härmed få, till afhjelpande af ofvan antydda svårigheter och äfventyrade förluster, afgifva den vördsamma motion, att ett stadgande, i enlighet med hvad K. M. och R. St:r, ronde här ifrågavande ämne, öfverenskommit, matie fogas lill de bestämmelser, Handels-B:ns 17:de Kap. (j:le § innehåller i afseende å företräde lill gäldande af egande fordran i fast egendom. Huruvida sådant bör lämpligast ske genom anhållan om en lagförklaring i detta hänseende eller genom beslutande af elt tillägg lill sislberörde Kap. och § i Handels-B:n, torde åt vederbönde Utsk:s bepröfvande böra öfverlemnas att föreslå. Med stöd af Riksd.Ordms 56:te § anhåller jag sålunda, att denna min molion måtte till LagUtsk, remitteras, enär under denna Riksdag frågorna gemenligen blifvit till endast ett Utsk. remitterade; — jag förmodar, alt LagUtsk. behagade behandla ärendet gemensamt med StatsUtsk., hvarifrån uplysningar utur Fullmägtiges i Riksg:s-Kont. förenämnda skrifvelse kunna till närmare ådagaläggande af behofvet utaf det nu föreslagna stadgandet utförligare erhållas. Hr Gr. o. Landtm, täcktes således meddela propos. å remiss af min motion till LagUtsk., hvarom jag får vördsammast anhålla. Hr von Hartmansdorff, Äng., begärde, att den nu väckta motionen måtte få hvila på bordet. Gr. Lagerbjelke, Gust.: För den händelse Hr von Hartmansdorff skulle fortfarande påyrka bordläggning, måste den naturligtvis ega rum.
Härtil ropades I a. Uplastes en af Tyf^a Församlingens Kyrko-Föreståndare inglfwen skrift, hwarucl anhalles, at s anseende bertil, ak Dfi^a Kyrkan under denna Riksdag blifwit brukad til Riddarhus, densamma matte med någon nado g mm, blisrva hugnad; anförandes Kyrkoföresiandarne derjämts, at til återställande i sic förra skick af allt hwad för Riksdagens skull blifwit inom kyrkan föcändradt, fordrades enligt närlagd: Förslag af iz>6 Stadens ^rclukeKo (hwrlket asweiftstdermera uvlastes) en Summa af i6oO Riisdalcr; samt at Kyrkan 1769, dä Riksdagen warcrde blott ftx weckor, och hela inredningen b!cf oförändrad, efter Kyrkan endast lil Riddarhus blef nyttjad, erhöll den för den ciden betydelig» Summa» af 6202 Daler Kopparmynt i Luscia. Såsom denna Inlaga innehaller en lika ny seni oförmodad sak och summa, sa begär jag at de» matte sa hwila pa Bordet. Herr Idloröanstolpe, ^näsr5, cemkormcr-aäs stg nied Grefwe levrenbaupr och cillade sin önskan, at den bleswe hwilande i manga weckor. Uplästes följande: Utdrag af ?rotoco11st, hamlet hss Riksens Ständers banco - Utskott i Norrkoping den ro. Junit 1802. banco-Utffolteks aliggande är, at tvid desi förrättnings stut, til de irenne b.elp6Äiva Ständen, som styrelsen öfwer det mrgelägna banco - Werket tilhörer, afgifva en wördsam berättelse vm det tilstand, hwaruti banco-Utstottet nu befunnit detta Riksens Ständers Werk: om förwaltningen deraf, sedan Riksens Högloflig»
Lektionen var slut. D e flickor, som hade sina böcker på katedern, rusade fram och kastade sig öfver dem. När lilla Karin hade sin bok framför sig på pulpeten, sin fruktade bok med. namnet på sned och fläckarna på pärmarna, när hon såg det anilinröda C flamma emot sig, då först konamo de, den ena efter den andra af de klara, heta tårarne. D e trillade öfver den barnaruuda, mjuka kinden, och hela lilla Karin skakade under snyftningarna. Åh, hur hade hon ändå icke funderat och grubblat öfver den här skrifningen! Hur Lilla Karin suckade djupt, flyttade boken under andra armen och tryckte på ringknappen. Sången inne i köket tystnade. Jungfru Amanda » gängade sig » ut i tamburen för att öppna. » Inga galoscher! Här ska man ligga och tvätta! Var så god, hon, och torka sej med trasan! » En grof, tjock arm sträckte fram under lilla Karins näsa en trasa af den vanliga, obestämbara färgen. Lilla Karin lade ifrån sig skrifboken och tog sig an med trasan med en ovanligt blid och undergifven min. » Herrskapet sitter vid bordet, så det är bäst hon skyndar sej. » Och så försvann Amanda in i köket igen, lämnande lilla K a - rin där i tamburen, ensam med sin skrifbok, sin trasa och sitt sorgsna hjärta. Nu stod hon dock ändtligen i dörren till matsalen. H o n såg pappas breda rygg, bror Pelles profil med uppnäsa och borstig lugg och mammas klara ögon, som vändes mot henne. H o n satte sig ned på sin plats med modstulen uppsyn. Det var grynkorf i dag till middag — grynkorf, Karins fasa! Men ändå åt hon två, portioner med en ifver, som om det gällt lifvet. Pappa undrade, hvarför hans stumpa såg så allvarsam ut i dag. Och Pelle kastade fram sitt vanliga: » I dag har det bestämdt gått illa för dej i skolan. » När Amanda ömsade tallrikar, så passade han på att rycka Karin i flätan. Men inte en gång det hjälpte; lilla Karin bara såg på honom med en lång, bedjande blick. Middagen var slut. Pappa gick in till sig. Pelle stöflade ut.
Regeringsformen; angående General-Assistaiice-Contoiret; angående Stats-Regle - Den 2i December e. mi 357 lingen i allmänhet, samt med förslag till Riksstat för år 1824 och följande åren intill nästa Riksdag; 0111 rättighet för verderbörande, att med penningar lösa Kronans behållna Räntepersedlar; om ersättning af Allmänua medel till kostnaderne för Landshöfdingarnes EmbetsKungörelsers tryckning; rörande sökt anstånd med betalnings erläggande för erhållen Undsättnings-Spannemål; i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående fortfarande af det Convoy-Commissariet beviljade Creditiv; om pension för Enkefru af Wibell; om ersättning från Riksdags-kostnads-medlen för Reparations-kostnaden å Storkyrko-Församlingens Orgelverk; angående förändring i nu gällande föreskrifter orri Allmänna IndragningsStatens utgifvande af Trycket; om närmare bestämmande af Saltpeter-fondens utlåning; med förslag till förlikning i Rättegången emellan aflidne Öfver-Directeuren Kihlströms gäldbundna Bo samt Kongl. Maj:t och Kronan, angående Arrendet örn Ädelforss Guldverk; om förhöjning i lönen för Justitias-Ombudsmans-Embetet, och om den Rang JustitiasOmbudsmannen, sedan han från Embete), afgått, må tillgodonjuta; med förslag till Instruction för Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, i afseende på de lånebiträden och anslag, hvilka från nämnde Contoir skola utgå till Canalooli andre Byggnader, samt till större eller mindre del anskaffas genom upplåning mot Contoirets Obligationer med 3 procents årlig ränta; angående gratilication åt StatsComissarien Tunelius; i anledning at väckt 358 Den 21 December e. m. motion, att flen våning Allmänna MagazinsDireetionen hittills begagnat, måtte upplåtas till Bonde-Ståndets disposition; i anledning af S. G. Hultings ansökning, att erhålla betalning för en af Riksgälds-Contoiret utgifven Obligation; angående Riks-Ståndens skiljaktige beslut i fråga 0111 pensions anslående för f. d. JustilifeOrn budsm a nuen Herr Friherre Mannerheim; och angående utdelning af återstående exemplar utaf Bihanget lill Riks-Ståndens Protocoli vid 1815 års Riksdag.
M:ts och Rikets Svea Hof-rätt lydande ön Gottland och fasta landet är genom åtskilliga naturförhållanden, såsom stränga vintrar, stormar och ogynsamma vindar, ofta längre tider afbruten, samt på det att rättsökande ej skulle derigenom något förlora, E.K.M:t genom nådigt Bref af den 8 December 1748 förklarat, att i lagvadda och besvärsmål, der Under-rätt på Gottland dömt, parterna må, emot bevis, inlemna inlagor, akter och dokumenter till Wisby Landskanzli inom hälften af den tid samma handlingar böra vara i Hof-rätten ingifna, hvarefter handlingarne borde med nästa post från Lands-kansliet till Hofrätten insändas, lärer, enligt hos Rikets Ständer förekommen anmälan, denna förmån likväl icke vara tillfyllestgörande för åsyftade ändamålet eller bevarandet af parters fatalier, hvilka ofta skola förlorats jemväl derigenom, att, sedan Hofrätten utställt inkomna besvär till kommunikation, föreskrifterna i llofrättens kommunikationsresolutioner icke i laga tid och ordning fullgjordes, hvartill åter orsaken funnes deruti, att klagande i besvärsmål ej sällan af enahanda förhållanden, som gifvit anledning till förenämnda Kgl. Bref, hindrades att i Hofrätten hafva ombud. fl. 1 betraktande häraf och då det tillhörer lagstiftningen att tillse, det rättsökande, så vidt möjligt är, icke må, vid utförandet af sina rättsangelägenheter, hero af sådana förhållanden, hvilka de ej kunna förekomma, hafva Rikets Ständer 124 Expeditions-lits koHels Förslag till und. Skrifvelse, N:o 69. ansett omsorgen härför, hvilken jemväl uttalades i högstberörda Kongl. Bref, böra ytterligare utsträckas. Dc genom 2 § 9 Kap. ulsöknings-balken samt 8 § 27 Kap. Rättegångsbalken, jemforde med 6 § i Kongl.
Ad. kan taga ifrågavar. förslag till pröfning, innan R. o. Ad. upptagit och kommit i tillfälle att pröfva BorgareSt:s inbjudning; ty elter det beslut R. o. Ad. fattat rörrde 1 §:n, belipfves icke någon anmälan hos K. M., och således kan det Den Februari e. m. 643 af Hr Ribbing gjorda förslag icke af R. o. Ad. bifallas, så länge R. o. Adis beslut om i §:n står qvar; hvarföre jag anhåller att detta förslag tnå få hvila på bordet. Hr Rosenblad: Jag har svårt alt fatta huru detta förslag skall stå tillsammans roed det ännu ouppbiifna beslutet ronde i §:n; ty antingen skall det ifrågasatta tillståndet kunna vägras eller icke kunna vägras. Kan det vägras, så tror jag det slår i strid med i §:u. Kan det deremot icke vägras, så vet jag icke livad det tjenar till, och det vore i högsta grad olämpligt att besvära K. M. med ansökningar, på hvilka flan ej kunde svara annat än ja. Jag får afstyrka förslaget i dess nuvar. form. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att denna fråga visserligen vore begärd pä bordet, men Hr Landtm, ansåg icke att den kunde komma att hvila utan R. o. Adis derom fattade beslut, och Hr Landtm, ansåg icke att en eller flere ledamöter, ulan Ståndets bifall, kunde äga lätt att bestämma dess hvilande. Hvad i öfrigt Hr Ribbings förslag anginge, så fruktade Hr Landtm., att någon propos. derå i dess närvar, skick icke kunde till R. o. Ad. framställas, enär det skulle innefatta upphäfvande af ett af R. o. Ad. redan förut fatladL beslut. Hr Ribbing: I afseende på hvad Hr Frih. o. Landtm, sist yttrade anhåller jag ödmjukast att få veta, hvilket beslut derigenom skulle blifva upphäfvet. Jag kati för närvar, icke utfundera det, och vill icke yttra mig deröfver innan jag derom blir underrättad.
Rrefvet den 8 Oktober 1851, angående den för provinsen Jemtland upprättade nya rotering och 3 § i det med berörde provins uppgjorda knekte-kontrakt, vore af samma natur, som rotarne vid fältjägare-korpsen och infanteriet i allmänhet, så att dessa rotar, till hälften med Kongl, Majit och Kronan, bidrogo till beklädnadens och sadelmunderingens anskaffning och underhåll; på grund hvaraf Nils Larsson hemställt, att Rikets Ständer äfven måtte bereda rotehållarne vid Jemtlands så väl hästjägaresom fältjägare—korpser befrielse från den dem nu åliggande skyldighet att bidraga till bekläduadens och sadelmunderingens anskaffande och underhåll; varande vid motionen i styrkte afskrifter fogade de af beklädnads-direktionerne vid nämnde korpser för år 1855 afgifna medels-redogörelser, utvisande, att beklädnadsbidraget vid fältjägare-korpsen berörde år uppgått till 3,549 Ridr 30 sk. 7 rist, deraf på rotehållarne belöpte för 525 nummer enligt markegång ä 3 Ridr 17 sk. 6 rist, en summa af 1,766 Ridr 19 sk. 6 rst samt att vid hästjägare-korpsen hela bidraget till beklädnad och sadel - Stats-Ulskottets Utlåtande Ni 30. 0 oell sadelmundering för samma är utgjort sarnmanlagdt3,180: 36, dervid rotehållarnes andel beräknats i bcklädnadsbidrag för 200 nummer efter 3: 17. 6, till 672: 44 och i bidrag till sadelmunderingens underhåll för 194 nummer å 2: 10. 2, till 429: 4: 4, eller tillsammans 1,102 R:dr 4 rst.
vare sig i ord eller bild, fasta en kar aflideiis drag pH papperet. Hvad iiinii fått fram förefaller sa fattigt, s&amp; ofnllkouiligt, mot den bild som lcfver i ens ininiie och fantasi, a t t iiian Iielst skulle vilje iitplina liela tericningeii. A t t jag ej ger vika för denna frestelse, utan l1Hr Erauilfigger mitt försök, sker emedan jag hyser den öfrertygelseii, a t t liiir ofiillständig den an ni % vara, Esseldes vänner skola i sitt bjärta komplettera bilden. Ett och annat rörande sjukvård och Qjsijuk~köter~k~r. Hösten 1894 förakoin i Dagny eii artikel om sjukvårdens ordiiande på laiidsbygden~, hvari en del för ämnet belysande fakta voimo hemtdde från Daiiinark, där sjnkvårdeii ocli sjiiksköterskoriias stallning i flera hiinseenden stå framoin hvad vi i den vagen kunna förete, och detta oaktadt Danmark annu ej äger någon ' särskild ntbildningsanstalt för sköterskor, motsvarande den vi hafva i Sofialiemniet - en brist som ofta af sakkiliiniga fraiilliållits och beklagats. I ~amrnanhang inad den utställning af kvinlipt arbete, som nnder sistlidne soinmar anordnades i Köpenhaina, höllos afven föredrag öfver en del sociala, filantropiska och liygieniska frAgor. Bland dessa föredrag intog ett, liillet af fru Norrie-Harbou öfver ämnet: » Sjukskötsel sasom lefizndsknl2 för kwinnor », ett f rsin staende ruin. Föreläserskaii besitter afveii de basta förutsättningar till a t t val kiiiina beliandla sitt ainne.
Uti en hos Preste-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion (N:o 5 8) har Kyrkoherden Wennerström föreslagit, alt Lektorer, hvilka, enligt Efori uppdrag och beslut, under den tid de varit Kolleger, skött en Lektors åligganden, mätte från början af nästa statsregleringsperiod få såsom grund för högre lönetur beräkna sig till godo det antal afslutade läseår, dock icke öfver fem, som de med godt vitsord på sådant sätt tjenstgjort, samt att för detta ändamål ett reservationsanslag af 12,000 R:dr måtte för nästa statsregleringsperiod ställas till Kongl. Maj:ts disposition; — hvarjemte Herr P. G. Alander uti nyssberörda motion hemställt, att de, som från lägre läraretjenst blifvit till Lektorer befordrade, måtte vid fråga om uppflyttning till högre lönegrad få beräkna äfven de år, de före 1858 innehaft ordinarie tjenst vid elementarläroverket. Vid öfvervägande af de utaf bemälde motionärer antydda förhållanden hafva de af dem för åtskillige Lektorer påyrkade förmåner synts Utskottet icke vara af billighet påkallade; i följd hvaraf och då en ej obetydlig statsutgift säkerligen skulle af bifall lill motionerna förorsakas, Utskottet tillstyrker, att Kyrkoherden Wennerströms och Herr Manders ofvanberörda framställningar måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 59:o. Vidare har uti en hos Rorgare-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion (N:o 280) Herr J.
Förordningar, hvilkas ”enkannerliga” afseende vore ”att hämma och förekomma de oordningar och många ”skadeliga missbruk, som på sådane antingen hemlige eller up”penbarlige sammankomster lätteligen skulle följa, om dertill ”den ene med den andre utan åtskillnad skulle få ega en alldeles oinskränkt makt och frihet”. K. M. fann alltså, att alla de personer, som sig på detta sättet d. 24 och 25 Sept. 1723 i Sickla församlat, emot de om förbudne sammankomster utgångne K. Förordningar, serdeles af åren 1713 och 1721 sig verkeligen förbrutit, och borde derföre vederbörligen straffas; men ville i nåder dem samtelige för denna gång ifrån straff befria, med nådig åtvarning, att i alla delar ställa sig K. M:s då ytterligare förnyade förordning, ang:de alla slika sammankomster till hörsamlig efterrättelse, ”så kärt dem vore den öfver förbrytelsen ”utsätta plikt att undvika”. Den här åberopade K. M:s förnyade förordning om alla slika sammankomster, är det nu ifrågavar:de Conventikel-plakatet. Samtidigt med domarne i Umeå- och Sikla-mälen utfärdades ej blott detta plakat, utan aflätos äfven dels till Konsistorium i Hernosand ”nådig påminnelse och åtvarning” att hafva noga och vaksamt inseende, det uti församlingarne uti stiftet ordentligare måtte tillgå, än dittills skett, att förse kyrkorna med skicklige och upbygglige lärare o. s. v., dels ock till samtetige Konsistorierna befallning, att alla af läroståndet måtte af prediko - Den 11 Januari. 143 stolarne innehålla med det ordet Pielists och Pielisteris utropande, hvarmedelst det ordet Pietet eller Gudsfruktan förvandlas till ett smädeord — och i det stället låta sitt hufvudverk vara, att drifva den lärdom, som är om gudaktigheten samt dess rätta och sannskyldiga utöfning. Sedan det, under Rådets öfverläggningar om alla dessa serskilta frågor blifvit allmänt erkändt, att en ny K.
Skrifvelse Af 49. 13 malm böra efter hand förminskas, emedan det vore en oklok hushållning att till exempel ■icke utföra tackjern i större mängd, derest sådant bättre betalade våra skogar och vårt arbete.» Då na, genom Kongl Förordningen den 20 September 1859, masugnar, hyttor, stångjernsbruk, manufakturverk och alla andra inrättningar, hvilka afse tillgodogörande eller förädling af mineral-rikets alster, äro att anse såsom fabriker, och således skola utan inskränkning i afseende på tillverkningsbelopp eller arbetsmethod endast vara underkastade de stadganden, som för fabriker äro gällande, samt genom Kongl. Kungörelsen den 14 December 1860 äfven i afseende på beskattningssättet jernhandteringen i allmänhet blifvit ställd lika med all annan fabriksrörelse, med undantag endast af hyttor i bergslag, hvilka den af mig här förordade utförselfrihet just bör lända till fördel; — då vidare tullbestämmelserna rörande utförsel af jernmalm och tackjern efter hand blifvit mildrade ifrån förbud till först en afgift af 50 öre per Centner och sedermera vid sistforflutne riksdag ytterligare till en sådan af endast halfva detta belopp eller 25 öre, så kan det icke vara någon motsägelse underkastadt, att ju alla de förändrade förhållanden numera äro förhanden, då, enligt ofvan anförda yttranden, Jernkontorets Fullmägtige sjelfva anse, att den svenska jernhandteringen »måste underkasta sig en fullständig konkurrens med andra länders jernproduktion på verldsmarknaden,» och således ingen export-tull å jernmalm och tackjern vidare bör ifrågakomma. Huru förunderliga och af andra skäl förkastliga de fordna tullbestämmelserna än voro, enligt hvilka på samma gång både utförsel och införsel af tackjern voro förbjudna, kan man likväl ej förneka dem så till vida en viss rättvisa, att, om tackjerns-tillverkaren å ena sidan vid försäljningen af sitt tackjern var inskränkt till den inhemska marknaden, han dock å andre sidan der var skyddad mot all konkurrens från utlandet.
S. D. Föiedrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utsko’tets Belänkandeo, N:ris ropoch 140» angående siångjerns-smidet och den giöfie jernhandtei ingen samt koihandeln i Riket; äfvensom i sammanhang härmed upplästes meddeladt utdrag af Hedcrv. Bonde-Ståndets Piotocoll för den 6 dennes, innefattande dels sistnämnde Riks-Slånds beslut i denna fråga, dels inbjudning till Med-Slånden att i beslutet n ed Bonde-Ståndet sig förena. Härvid förekommo: 1:0 angående jernför-ädlingen i Riket. De stadganden, som Utskottet föreslagit, pag. 20 och 21 af Betänkandet ]V;o i4°, under ]N:o 1, litt. a, b och c Nto 2, litt. a och b samt N: > 3, godkändes, med följande förändrade tidsbestämmelser. 1 forsta punkten; under de första 5 åren j beräknade ifrån den 1 November 18ft tdl och med den 1 November 1846. I andra punkten: under derpå följande fem åren} ifrån den 1 November 1846 till och med den 1 November i85f, och i tredje punkten: efter den 1 November 185u 35o Prot JJtdr. d 14 April s;o angående rättighet att utföra tackjern till utrikes ort. Sorn denna rättighet redan förevarit till pröfning, i anledning af Bevillnings-Utskottels förslag, angående tuli-bestämmeJserne i allmänhet, Indes Allm inna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden, Nu is iop och 140, i denna del, till handlingarne. 3:o angående kol-handeln.
Är den Skattskyldige icke tilstädes (i>) Uti den wanliga Eden bor inryckas förbindelse at icke uppenbara de öfwerläggningar, som inom 'U-ixerinxsc?nmmislionen kunna förefalla, til förekommande af Hat och owanstap emellan de Medborgare, hwilkas trowärdighet i upgifterne sättes i fräga, samt en nitisk och samwetsöm llksxerinFs-Man. (c) Hartil fordras, at ätmindstone en tolftedel af hcl« Inkomst-Summan stall wara förtegal». 4Z6 — wid DsxerinZsn, och Edgång honom älägges, (ä) kan han wid närmaste Domstol fä aflägga den samma, och Dervfwer förete krotooolls - Utdrag, (som gratis och oclmrrersär meddelas) inför näst påföljande årets DsxsrinZr-Lommissio», hwilken da har ac förordna undersökning, om sa nödigt profwas, va fäkt som osman, förmäldt är. Hwar och en lsxsras pä den ort, han är skri swen. Sedan DsxermZs-Lommislionsn godkant de gjorda upgifter,^och ZebiiorinZ dferester blifwit wersställd, har ingen AmbekSman rättighet hertvid göra någon anmärkning, eller efterräkning, sä framt icke uppenbart bedrägeri kan bewisaö, (e) da mäler alltid uptages och ransakas wid Domstolen i orten. Som den hwilken har stor Rörelse och widlöftiga Räkenskaper, icke kan medhinna asfluta dem inom flera mannder, sedan aret til ända lupik, sa bliswcr dek näst föregående årets Inkomst grunden til Beskattningen. Til den «f mig söreflagna Darik har jag följande anledning: i:o Den, som har mindre än 200 R:d. behållen Inkomst, anser jag icke kunna rala någon Bewiilning pä förmögenhet. (ö)
D e n andliga inflytelse, Fredrika Bremer öfvat på sin samtid, torde i omfattning och betydelse söka sin motsvarighet, och hvad hon här hemma, ja, inom kretsar, som vidga sig öfver tvänne världsdelar, uträttat för kvinnans frigörelse och lyftning genom en sund och moderat emancipation, har för beständiga tider inskrifvit hennes namn bland dessa få lyckliga och stora, som upprepas ej allenast med stolthet och beundran, utan, hvad mera är, med tacksamhet och kärlek. V i taga för helt visst, att hennes lifsgärning mer eller mindre direkt är alla våra läsarinnor väl bekant, men vilja dock beledsaga hennes bild med en kort återblick på hennes lefnadslopp och verksamhet. 3:dje år g. Utgifniug-stid: hvarje helgfri fredag. Prenumeration I Stockholm: Lösnummerpris: 1 5 öre. sker I landsorten: a postanstalterna. lådorna hos redaktionen, i boks a m t å tidningskontoren. Bremer. Till börden var Fredrika Bremer finska; hon föddes nämligen på Tuorla gård i närheten af Ä b o den 17 aug. 1801, men hennes fader flyttade till Sverige, när Fredrika nyss var tre år gammal, och intrycken från födelsebygden kunna därför ej gärna varit stora. Sina barnaoch ungdomsår tillbringade hon ömsom i Stockholm och ömsom på det af fadern inköpta godset Arsta i Södermanland. Förhållandena i F r e - drika Bremers hem och den uppfostran, hon där rönte, voro ej egnade att bidraga till någon harmonisk utveckling af barnets oroliga och jäsande natur. Fadern var en sluten och tillbakadragen personlighet och kräfde med stränghet ovilkorlig vördnad för hemmets patriarkaliska ordningsregler: modern var ytligt anlagd och romaneskt skönhetsälskande. Barnen höllos i den mest tvungna tukt och nä- stan klosterlik afstängdhet; mest af alla led här af Fredrika, som nu en gång för alla var » askungen » i familjen och ådrog sig faderns misshag genom sitt Vid själfständiga väsen, moderns ovilja genom sin rent kroppsliga oskönhet.