Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den utåt böjda bågen gör att man lätt kan öfvergå från defensiven till offensiven, hvilket är en synerlig fördel. Vidare äro tvenne verk föreslagna att läggas utanför Horns tull, men intet är föreslaget att läggas vid Hägersten. Sundet emellau Hägersten och Alsten måste ovilkorligen passeras af alla fartyg, som vilja utgå från Stockholm till Mälaren och från Mälaren till Stockholm. Det är således af största vigt att våra fartyg icke der få löpa något Wiborgskt gatlopp. Hr af Kleen liar visserligen sagt, att ett fiendtligt batteri vid Hägersten ligger så högt att det ej kan bestryka sundet. Detta är en sanning, men meningen med ett fiendtligt batteri vid Hägersten är icke att bestryka sundet. Meningen dermed är att bestryka de Den T 3 April. trenne sege Hede nia från Nockeby bro, Kungshatt och Stockholm, meningen dermed är att beherrska motsatta stranden, så att fienden äfven, om han så för godt finner, kan upföra strandbatterier, som bestryka sundet, hvilket dock knappast är hehöfligt, niir de långa sträckorna af alla dessa segelleder äro bestrukna. Yerken vid Horns tull kunde undvaras, om ett verk vid Hägersten bygges. Imellan verken vid Nybohof och Hägersten tränger sig icke gerna någon fiende, för att vid Horns tull under fiendtlig eld öfver Arstaviken slå bro. Jag öfvergår nu till befästningarna på norra sidan. De gå från Carlberg till Bellevue, framställa en från fienden åt oss böjd båge, äro således, såsom Hr af Kleen nyss yttrat, för försvaret af ovanlig styrka, ty fienden måste intränga i denna båge, der han öfverallt mötes af en koncentrerad eld. Men, mine Hrr, på norra sidan är det icke försvaret, icke det passiva försvaret, som i främsta rummet bör afses, det är det aktiva, utfallen och striderna utanför fäst ningsverken, och för delta försvar är det mindre väl sörjdt. Fienden kan massa sig emellan Bällsta och Brunnsvikens norra ända, sträckan är icke mer än 8.000 alnar lång.
Det är verkligen lika glädjande som oväntadt att höra Hrr von Hartmansdorff och Lefrén anse 1840 års Const.Ulsk. hafva gått mildt tillväga. Jag väntade mig icke det, men fruktar att vid detta tillfälle i84o års Const.Utsk. ej kan räkna sig det tillgodo; ty jag kan icke påminna mig, alt, under Const.Ulskrs granskning uf Statsrådets prot, der förekommit dessa reg: tens afsittning. För öfrigt får jag anhålla om bifall lill betänkandet. Hr Lefre'n: Den siste värde talaren förmenade mig hafva sagt, alt Const.Utsk. förfarit mildt. Jag nödgas neka dertill. Jag har tvertom yttrat, att då detta Const.Utsk., sora visserligen varit strängt, har så behandlat denna fråga etc. Jag erkänner visst icke att 1840 års Const.Utsk. varit mildt; — det har varit omildt, för att ej säga mera. Hr von Hartmansdorff: I afseende på Const.Utskrs ådagalagda omildhet, är jag af samma mening, som Hr Lefre'n. Jag 1 -.Sinner detta, i händelse någon annan än Const.- Utskrs egne le lanio ter skulle hafva missförstått mig. Den 7 November f m. Hr von Hohenhausen, Carl: Jag tror att här just är fråga om, huruvida det är eli misstag, att K. M. har, dels tillåtit cavalleri-reg:ters afsittning, dels anbefallt uppsittning för dem, som förut varit afsullna. Jag tror att detta alldeles icke är ett misstag. Hufvudgrunderna för indelningsverket måste egentligen bestå deruti, att indelningshafvare till rättigheter och skyldigheter bibehållas orubbade vid sina contracter och icke kunna tvingas lill afvikelse!' från dessa contracters innehåll utan eget medgifvande. Till följe af den sats, sora nu diifves af Gr. Horn och flera värda ledamöter, skulle det ej ens tillåtas K. M. att anslå en eller flera vacancer vid eli reg:te till vinnande af högre miJitäriska ändamål vid samma reg:te.
Vid förrättningens början hafva Revisorerne fått emottaga Kongl. Maj:ts och Rikets Stats. Contoirs Berättelse jemte Räkenskaper och Handlingar öfver Stats-Verkets förvaltning åren 181; och 1818) för hvilken tid denna gransk - 4 v Riksens Ständers ning nu skolat forrattas, sedan detta Verks tillstånd och styrelse tillika med Råkenskaperne för år 181G blifvit ofversedde af Riksens Stånders Stats-Utskott vid sista Urtima Riksdagen, enligt Utskottets den to Junii 1818 till Riksens Stander afgifne Betänkande; och hafva för öfrigt sårskildte Riks-Hufvod - Bokslut, dels för åren 1810 och 1811, efter den af framlidne Herr Stats-Commissarien och Riddaren af Kongl. Nordstjerne - Orden Em. Widergren föreslagne method, dels ock för år 1815 inom Kongl. Stats-Contoiret upprättade, blifvit ofverlemnade till Revisorerne, för att taga kännedom och sig yttra, om de härvid följde olika methodernes företräde framför hvarandra i afseende på ändamålet af en sådan Riks-Hufvud-Boks författande, enligt hvad Riksens Ständer i underdåniga skrifvelser den 2 Augusti 1815 och q 1 Julii 1818 förordnadt; äfvensom till närmare upplysning om controllen i Kongl. Stats-Contoiret å levereringar och dispositioner af medlen i Landt-Ränterierne, jämväl blifvit meddeldte för år 181g uppgjorde sårskildte Calculer och Räkningar öfver Uppbörden samt de under loppet af år 1818 och 1819 skedde liqvidationer om Anticipationerna i Lånen, med dertill hörande Expeditioner och Utredningshandlingar.
Att ojemnheter vid roteringens utgörande, ej blott särskilde reg:ten emellan, utan oek inom en och samma provins, äga rum, är en sanning, som icke hör nekas; men sådant kan icke afhjelpas utan en hufvudsaklig rubbning eller förändring i de cmellan Konung och jordägare slutade afhandlingar under namn af knekte-contract, mer eller mindre inverkande på enskildes härunder beroende rätt och säkerhet. Således äro stamrothållare inom Skaraborgs, Westgötha Dahls och Elfsborgs reg:ten, enligt contracten, förbundne att lemna soldalerne torp, öppen jord, vedbrand m. in. utan rättighet att derföre af hjelpeller utrotarne erhålla ringaste ersättning. Annorlunda är förhållandet vid de af motionären anförde Kronobergs och Jönköpings reg:ten, hvar - Den 20 Augusti. 329 hvarest, jemlikt 7 punkten af K. Förordn. emellan allmogen och soldalerne af d. 13 Maj 10S5 (icke af den 13 Maj 1083, som af misskrifning uppgifvits) ”det hemmanet i roten, på hvilket knektetorpet uppsattes”, (stamroten) ”är berälligadt att erhålla en daler s:mt. hvilken måste samma hemman årligen af de andra rotebönderua vedergällas och godtgdras.” Sedan It. St., uti till K. M. afbiten und. skrifvelse d. 16
Efter den sista sälen släpade den långa stång, som begagnades vid nätets utläggning. Tschuktschernas drägt är förfärdigad af renoch sälskinn. Det förra har, emedan det är varmare, företräde som material för vinterdrägten. Männen kläda sig om vintern i två päskar; den som bäres närmast kroppen är af tunnt skinn med håret inåt, den yttre är af tjockt skinn med håret utåt. Dessutom bära de, då det regnar eller våt snö faller, en regnrock af tarmar eller af bomullstyg, hvilket de benämna kalikå. En gång såg jag en dylik ytterrock förfärdigad af en art ren-sämskskinn, hvilket var af utmärkt beskaffenhet och tydligen hemberedt. Det var ursprungligen hvitt, men hade blifvit prydt med breda bruna målade ränder. Några röda och blåa ylleskjortor, som vi lemnat dem, buros äfvenledes utanpå skinnkläderna och väckte, för de granna färgernas skull, stor belåtenhet hos egarne. Tschuktschernas päsk är kortare än lapparnes. Den räcker ej fullt till knäna och är med en rem sammanhållen om lifvet. Under päsken bäras två par byxor; det inre paret med håret inåt, det yttre med håret utåt. Byxorna äro välgjorda, åtsittande och sluta ofvanom fotleden. Fotbeklädnaden utgöres af reneller sälskinns-mockasiner, hvilka ofvan fotleden äro fastsurrade vid byxorna på samma sätt som är brukligt hos lapparne. Sulorna äro af hvalrossskinn eller björnskinn och hafva hårsidan inåt. På den öfriga delen af mockasinen ligger håret utåt. Innanför skodonen har man sälskinnsstrumpor och hö. Hufvudbonaden utgöres af en perlbroderad hufva, öfver hvilken vid sträng köld drages en ytterhufva kantad med hundskinn. Ytterhufvan sluter ofta tätt till under hakan och utbreder sig med ett mycket välsittande slag öfver axlarna. Till en fullständig drägt hör ytterligare en skinnhalsduk eller boa och en haklapp af flerdubbelt renskinn eller af olika slags skinn sammansydda i schackbrädlika rutor. Om sommaren och långt in på hösten gå männen barhufvade, oaktadt de hafva håret på hjessan klippt intill roten.
Utskottets tillstyrkan, pag. 55 3), att högst 6000 R.clr finge af dessa Fonder till en Låntagare ut gifvas, saint mindre lån un 300 R:dr ej beviljas, har föra nied t olikartade anmärkningar. Det har blifvit yttrad t å ena sidan: att, om Fastighets-lån skulle fortfara, borde lånbeloppet ej inskränkas, utan få uppgå huru högt som helst, 1 mon af pantens värde; alt 200 Pi:dr vore för lågt såsom minimum, och blefve endast en lockelse för mindre Jordbrukare att skuldsätta sig utan fördel; att ett maximum af 6000 R:dr, enligt Utskottets förslag, kunde vara passande, så vida det gällde en egendom, men icke så, om det inskränktes till en Låntagare, emedan de stora egendomarna kunde ega tillfälle erhålla lån af publika Cassör till högre belopp, och ej behöfde nedsättning i Räntan; att föreskriften om minimi-beloppet mätte förtydligas; att maximi-beloppet helst borde bestämmas till 6000 R:dr å hvarje egendom inom ett Tingslag, men minst 200 R:dr lemnäs såsom lån på smärre egendomar, 0. s. v. Å andra sidan: att, om något skäl kunde försvara Fastighetslån, vore det en - 4-6 Baned-Utskottets Utlåtande IV.-o 82. dast,att ett verkligtunderstöd dermed bereder för mindre bemedlade Jordbrukare; att detta ändamål förfelades i den nion välmående Possessionater satLe sig af lånen i besittning; att Maximum således borde snarare blifva under än öfver 6000 B:dr; att det föreslagna Minimum vore för högt, oell borde nedsättas till 100 R:dr o, s, v, Utskottet får öfverlemna till Rikets Ständers eget bedömande, hvad allmän fördel en Låne-anstalt af denna art skulle kunna bereda, i fall vilkoren så bestämdes, att Fondens bela belopp kunde utgå såsom lån till 2 a 3 personer, hvilka vore i tillfälle att först anskaffa erforderlig säkerhet.
Man vill förekomma den motsägelse som skulle blifva genom ett icke samtidigt förändrande af lagen och lagens tillämpningsoch bandh afningssätt, derigenom att från den ministerialstyrelse, som skulle ersätta den collegiala, skulle afskiljas alla mål af egentlig judiciell beskaffenhet, hvarmed lärer förstås alla sådane som fordra urskiljande af tvenne tvistande personers rätt, eller af det allmännas rätt, mot den enskilda, och dessa mål till de ordinarie Domstolarne öfverlemnas. Jag hemställer till dem, hvilka fullständigare än jag känna våra econo - Den 27 Maji. 321 cconomiska författningar, huruvida icke oaktadt denna söndring, som jag, serskildt betraktad, visserligen anser högst nyttig, men som jag i vissa afseenden åtminstone ej tror vara möjlig med bibehållande af de ordinarie Domstolarnes nuvarande beskaffenhet, och utan inrättningen af en ny sort ordinarie Domstolar och ÖfverDomstolar, ensamt för mål af economisk beskaffenhet, hvilkas utredande fordrar kunskaper af så serskild art, från dem, hvilka den egentliga Domarebefattningen klafver, och hvilka Domstolars inrättande jag i synnerhet för den större helgd, som vår opinion och våra grundlagar tillägger Domstolar, framför verk med annan benämning, hoppas skulle afhjelpa många af de öfverklagade olägenheterna; jag hemställer om det oaktadt icke många stadganden om. åtgärder af mera cgentelig administrativ natur skulle qvarblifva, hvilka, skiljda från den styrelse de hittils varit uppdragne, antingen skulle öfver klöfvan sysselsätta högsta makten med saker, hvilka för den enskilta välfärden visserligen betydliga, likväl, särdeles då de i myckenhet förekomma, skulle af den egentligen afgörande anses för obetydliga, att finna någon särskild uppmärksamhet, och således kunde komma att i sjelfva verket afgöras af den det icke vederborde, eller ock med erkännande deraf, att delta i alla fall skulle bli följden, en gång för alla öfverlemnas åt en serskild persons afgörande, antingen utan rätt att klandras, eller med försvårad möjlighet dertill, i ändamål Ridd. o. Ad. Prat. VI. Ii.
Och afbrutna af skratt berättade de i munnen på hvarandra hvem som suttit modell för den så karakteristiske bonden. »Emellertid fick Per beröm», anmärkte modren med lugn belåtenhet. »Ja, men ett beröm som åtminstone bör afskräcka honom från figurmålning, när han målar af en fin stockholmssprätt så att han blir en typ för en skånsk bonde», utropade Gerda ännu skrattande. »O, hvad vi skola ha roligt åt detta när vi råkas! Jag undrar hvem som skrifvit den här klyftiga kritiken. Och bonden är målad med en humor som talar om en vaken blick på det alldagliga lifvets smådrag ha, ha, ha!» »Ja, sådana der förståsigpåare kunna minnsann också hugga i sten», anmärkte faster djupsinnigt. »Ja, tänk hvad Per skall skratta», sade Sandra och vek ihop tidningen, »ty inte tänkte han på att inlägga någon humor i de der färgkladdarne, det är då säkert.» »Ja, men när han nu fått beröm för så litet, så tänk om han lydt mitt råd och målat af vår nybyggda doktorsbostad i stället för den räliga gamla qvarnen», sade faster trovärdigt, »det hade minsann blifvit annat till tafla, men sådana der artister ha alltid sina egna idéer, och inte äro de praktiska ett dugg.» Flickorna kastade en förstulen blick på hvarandra och plågades af skratt, men sade ingenting. »Jag skall säga dig, att de se med andra ögon än vi», förklarade mamma sjelf. »Ja, så kallade konstkännare äro också för besynnerliga», återtog faster och såg vädjande på de närvarande, »min bror till exempel, som skall gälla för en sådan kritikus, han lät ändå lura sig så kapitalt på den der skräptaflan, som han köpte i Dresden eller hvar det var.» »Menar faster den lilla genretaflan?» frågade Sandra och vände sig om. »Ja. Jag skall säga precis hur den är, det är ingenting alls med den. Der sitter en gumma inne i en vanlig bondstuga, en ful gammal gumma, som just kommit in ifrån regnet och har satt sig vid bordet, paraplyn står bredvid och vattnet rinner af den.
Män, åt hvilka bör uppdragas att med yttersta noggranhet utröna huru Grufvudriften vid Ädelforss fortsättes och Egendomarne derunder skötas, samt huruvida nuvarande Arrendatorn Ofver-Direktören Kihlström i en eller annan tiel brustit uti fullgörandet af det med honom ingångna Arrende-Kontrakt, hvarom allt den klagande Allmogen må tillåtas åstadkomma den bevisning, som i sådant afseende kan anskaffas, utan ock att, i händelse vid denna nya undersökning Ofver-Direktören Kihlström skulle befinnas icke hafva uppfyllt hvad honom enligt Anende-Konttaktet. ålegat, han genast måtte från Arrendet varda skild, samt att E. K. M. derefter, jemte befallning om Verkets nedläggning , såsom sig icke lottande, täckes i Nåder låta vidtaga de åtgärder med Ädelforss och underlydande egendomar, som för öfrige ledige Kronolägenheter blifvit föreskrifne; Och anse Riksens Ständer för öfrigt, att, då Guld-Verket vid Ädelforss icke vtdaie kommer att bedrifvas, jemväl de tjenst - 172 Underdåniga Skrif velger'. barheter m. m. böra upphöra, som Allmogen, hittills måst, i sådant ändamål, till sitt känbara lidande utgöra. Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. och godk, hos Ridd. och Ad, d, i5 April 1818» — Prest-Ståndet d. j,5 BorgareStåndet d. 15 t — Bonde-Ståndet d, 17 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t angående Stat för Flyinge och Dahlby Kungsgårdar och Stuteri-Inrättning. Kongl. Majit har vid Dess Nådiga Propo» sition om Stats-Verkets tillstånd och behof tillställt Riksens Ständers Stats-Utskott Handlingarne angående de i Skåne belägne Flyinge och. Dahlby Kungsgårdar, den förra af 3ygidelsoch den sednare af -i^idels Mantal, hvilka Riksens Ständer vid 1812 års Urtima Riksdag öfverlemnat till Kongl.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 25. Nej — 21. Hr von Hartmansdorff: Då tiden är långt framskriden, och del torde hända att öfverläggning uppstår äfven om de återstående punkterna af detta betänk, sä hemställer jag till Hr Gr. o. Landtm, samt H. R. o. Ad., om ej återstoden af detta ärende må uppskjutas till nästa plenum. Frih. Tersmeden: Det är väl sant alt tiden är långt framskriden; dock ej sa mycket, att icke vi skulle kunna hinna att afgöra äfven de återstående punkterna. Frih. Palmstjerna: Jag skulle tro, att R. o. Ad:s ledamöter säkerligen sitta qvar så länge, som Hr Gr. o. Landtm, behagar fortsätta öfverläggningen; åtminstone har jag för min del ingenting deremot. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge att, pä sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, pröfningen af återstående delen af StalsUtsk:s förevaride utlåt, borde uppskjutas till nästa plenum. Härvid ropades starka nej, blandade med många ja, hvarefter Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna denna propos. besvarad med öfvervägande nej. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att öfverläggningen åtminstone måtte uppskjutas till dess vi fått ljus här borta; sä att vi må kunna läsa betänk. 350 Den 29 Juni. Frih. Palmstjerna: Jag anhåller att det sjelfsvåld, som här flera gånger inträffat derigenom att lamporna blifva allt för sent antända, mätte blifva rättadt på ett eller annat sätt. Sedan härefter lamptändningen blifvit verkställd, förekom 14:de punkten, ang:de 7: de momentet af afdelningen litt. b. i StatsUtsk:s förslag, rör:de elementarläroverken. Efter uppläsning af ifrågavande morn., yttrade Frih. Palmstjerna: Då jag ser flere af StatsUtsk:s ledamöter här närvande, anhåller jag att någon af dem behagade upplysa, hvilka motionärers meningar eller önskningar, som Utsk. menar i denna punkt?
M:s nådigst utfärdade Reglemente för Reg.- ternas BostälIsDirect:r äges rättigheten att bestämma, det boslällsarrendatorerna skola förpligtas lösa dessa naturapersedlar efter de 5 sednaste årens medel-markegångspris; och som ingen BoställsDirect. lärer försumma att göra detta Nåd. stadgande gällande, kan aldrig inträffa , hvad Hr Hjärne uppgifvit, att Reg:ternas LöningsDirecCr skola af påförda natura-prestationer från utarrenderade boställen blifva urståndsätta att fördelningen af lönerna verkställa. Med anledning af denna tillrättavisning, hvarigenom en för motionen angifven hufvudanledning bortgår, tager jag mig friheten föreslå den värda motionären, om han icke, efter denna vunna upplysning, finner skäligt återkalla hela motionen, för ali icke dermed onödigt besvära såväl H. StatsUtsk. som de resp. RiksSt. Men skulle jag ej med denna välvilliga framställning ernå, hvad jag tror vore det rätta, utan motionens fortgång påyrkas, föranlåtes jag till afslag derå vidare anföra: 2:0 De motiverade skäl, R. St:s StatsUtsk. sisth Riksdag anfört uti dess betänk. JN7:o 124 till afslag å dylikt förslag som ifrågavarande Ilr Hjärnes, på hvilka skäl det förslaget blef af samtliga resp. RiksSt. vid sednaste Riksdag afslaget; och då, efter mitt omdöme, inga sådana förändringar under de sednast förflutna 4 åren inträffat, som skäligen kunna verka till annat beslut, än som vid sista Riksdagen i samma ämne vidtogs, är min vördsamma anhållan, att detta förslag måtte vid denna Riksdag få samma slut, som det förutgående bekom vid förra Riksdagen. 3:o Såsom skäl lill afslag får jag lin vidare vördsamt anmäla, att R.
Februari blifvit utsedd att vid först infalland® revision såsom Revisor deltaga uti granskningen af Stats-verkets, Bankens •och Riksgälds-Contorets tillstånd, styrelse och förvaltning, vöre hindrad att åtaga sig denna befattning vid första Revisionen, hvarföre han föreslog, att Jacob Kihlblom från Södermanland, som blifvit utsedd till Revisor vid a:dra Revisionen skulle i stället för vice Talmannen biträda vid irsta Revisionen, mot skyldighet för den sistaäimnde att vid 2;dra Revi sionen i Jacob Kihlbloms ordning fungera. Jacob Kihlbom förklarade sig villig härpå ingå; och Ståndet fana för godt för sin del härtill bifall lemna. Den 3o April 1S4 * - Från H ö g 1 o f 1, Ridderskapet och Adet.n, S. D. Då nu ånyo föredrogs Stats-Utskottets den 24 och 28 dennes på bordet lagde Utlåtande, N:o 4%> * anledning af ålerremiss å Utlåtandet N:o 427» ansåg Ridderskapet och Adeln, att Rikets Ständers beslut i frågan om liqvid af Cabinetts-Cassans skuld skall erhålla följande lydelse: Rikets Ständer anvisa å Riksgälds-Contoret ett årligt anslag af 100,000 R:dr att intill nästa Riksdag utgå till reglerande af Cabinetts-Cassans skuld, med föreskrift för Futlmägtige i Riksgälds-Contoret att Lill amortissement och räntebetalning öfvertaga det lån, stort 5o,ooo Pund Sterling, som för Colonial-Departementels räkning år i836 blifvit hos IV. Smith, Paine et Smiths i London upptaget, men till Cabinetts-Cassans disposition öfverlemnadt, och hvaraf för närvarande återstår 3o,ooo pund Sterling. De medel, som öfverskjuta, hvad till berörde liqvidation årligen erfordras, öfverlemnas till Utrikets Departementets disposition, för bestridande af Cabinetts-Cassans ränteoch skuld-afbetalningar.
Det är inte sed, skall man kanske svara mig. Mig tyckes det emellertid vara en dålig vana, som sakrar allt berättigande. Den är framför allt onaturlig. Om vi till exempel aktgifva på ett litet barn, som nyss kommit till den utvecklingsgrad, att det förmår utföra själfständiga, afsiktliga rörelser: det använder venstra handen som den högra. När barnet blifvit en smula äldre, och om något föremål räckes fram emot det, griper det utan tvekan efter detsamma med den venstra handen såväl som med den högra. Men nu träder uppfostran enligt modern sed emellan: » Nej, min älskling, man sträcker fram högra handen », och modern skjuter tillbaka den stackars venstra handen och lägger namnamet eller leksaken i den högra. ske med rent torrt linne. — Vid förvaring af frukt gäller detsamma som om potatis, att den står sig bra i tunnor mellan torfströ eller torfmull. Den som har särskilda frukthyllor i källaren, kan lättare syna äpplena och iakttager därvid att vända hela förrådet, så att än stjälkarna än blomfröet är uppåtvändt. Ovanligt stora vackra äpplen lindas hvart för sig i silkespapper. Helst läggas pappersark öfver hyllorna. Om äpplen ligga länge i torra rum, innan de komma i källaren, skrumpna de lätt, i synnerhet för tidigt skördad frukt, eller om den ligger på ett dragigt ställe. Vinterfrukt, hvarpå solen skiner, kan ej stå. sig länge. — A f äpplekart kokas nu genast äpplesaft, vin (cider) och marmelad, af den sämsta beredes ättika. Afven kan man koka ett förråd af sylt och äpplemos och torka en del af förrådet. Vill man torka hela päron, så förvällas de förut, och ett djupt kors skares tvärs öfver den tjocka ändan. Under torkningen uttagas de allt emellanåt ur ugnen och neddoppas i äppleeller päronsaft. — Svarta prickar på äppleskal äro ett plags svamp, som kan inverka menligt på hälsan, därför bör man varsamt aftorka rå frukt, innan den fortares, och helst alltid skala den åt barnen. Angående inläggning af surkål (jfr Hjälpredan 1891, 187) tillägges här, att man kan förvara hela kåthufvuden i stället för sönderskurna eller hyflade, och att hvita rofvor ägna sig till surjäsning.