Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ska ske, kapten. (går.) ANDRA SCENEN. RUDOLF (allena, går oroligt af och an). Han skall skrifva mig ett rekommendationsbref till öfversten, och jag skall på det sättet bli presenterad i hennes mans hus. Jag skall under ett fremmande namn och ett fremmande ansigte ännu en gång få se de kära, oförgätliga dragen! Hon skall förlåta mig alla de sorger, som min olyckliga kärlek skaffat henne, hon skall förlåta mitt bedrägeri, det enda som fläckar mitt samvete. Och sedan lemnar jag fosterjorden för evigt. O, min Gud! Mitt hufvud svindlar vid tankan på denna minut af sällhet, detta stjernfall i min lefnads långa natt. Ty en mörk, en graflik natt är ändå mitt hela lif utan henne. (Sätter sig vid bordet, och lutar hufvudet tankfull i handen.) TREDJE SCENEN. RUDOLF (i högra rummet). ÖFVERSTEN, ARON och strax derefter SARA (i venstra rummet). Stig på, herr öfverste. Ingen har sett oss, och Berthel är nere i lusthuset. ARON (inträdande). 76 ÖFVERSTEN (i slängkappa). Jag vill inte bli igenkänd af den mannen; men fru Berthel, hvar är hon? (Sara inträder.) Se här ha vi henne redan. ARON. Och nådig öfversten, som är så nådig och ännu en gång kommer under mitt ringa tak. Jag står i så många förbindelser hos er, min lilla fru Berthel. Det är ni, som skaffat mig lyckan att kunna draga en stor talang fram i dagsljuset. Jag hör med förtjusning, att den lilla halsstarriga lagt bort något af sin öfverdrifna blyghet. Hon ska väl någon gång börja att bli förståndig, go'a, nådig herr öfverste. (hjelper honom af med kappan.) Men om min plan misslyckas, om man upptäcker mig då, heldre än att lida ett nesligt straff, må dessa vänner (fattar terzerolerna) rädda mig, och skänka mig döden vid hennes fötter! (laddar terzerolerna under det dialogen fortgår i rummet bredvid.) Om fjorton dagar resa vi då till Frankrike. ÖFVERSTEN. RUDOLF (som förut).
– Hade hon haft en annan kärlek i sitt hjerta, då hade det varit annorlunda, men den gamla vänskap hon hyste för sin kusin var snarare en känsla af tacksamhet för hans trogna, hängifna kärlek än någon ömmare känsla. Hon ville visserligen icke såra eller smärta honom med att gifta sig med en annan, men hon hade icke heller minsta längtan efter att gifta sig med honom. — Då hon valde den gamle, rike mannen, föreföll det henne dock, som om hon dermed uträttade något verkligt i lifvet. Hon lyfte på en gång sina föräldrar upp ur alla bekymmer och gjorde deras ålderdom sorgfri och lätt. Att hon dermed strök ett streck öfver alla de önskningar och förhoppningar som hon, liksom alla unga hjertan, närde, — det förstod hon alldeles tydligt, men hon ansåg att saken var värd detta offer. Då hon hade blifvit gift och befann sig ensam i ett främmande land med den, som nu för hela lifvet skulle vara hennes man, då först förstod hon hvad hon hade gjort. Hon hade sålt sig sjelf, själ och kropp — ja, kanske var det hufvudsakligen blott hennes yttre skönhet, som köpet gälde. Hon tillhörde denne man, som hon icke älskade. Han hade rätt att råda öfver henne, hur han behagade. Hon såg det med fasa, och hon föraktade sig sjelf. Underligt nog vändes icke hennes indignation mot föräldrarna, som hade förmått henne att ingå denna förbindelse, hon tänkte uteslutande på sitt eget uppförande, sitt eget skamliga, dåliga uppförande, att sälja sig till en rik man! Hon såg först nu denne man i hans rätta ljus och förstod hvilken egoistisk, rå gammal syndare han var, och han föreföll henne snarare som ett djur, ett starkt, hemskt vilddjur, än som en menniska, och hon hade tänkt sig honom som en värdig, faderlig gammal man. Men i samma ögonblick, som hon hade förstått sitt förhållande till honom, var hennes beslut fattadt. Hon sade honom med tydliga ord, att om han fordrade, att hon skulle stanna hos honom som hans hustru, ginge hon genast, ögonblickligen. Hvarthän och till hvad gjorde henne detsamma, men bort från honom skulle hon för alltid gå. Han kunde välja mellan detta och att behålla henne på de vilkor, hon sjelf ville föreskrifva honom. Hon lofvade att vara honom den lydigaste dotter, den mest trofasta vän.
Har någon antingen förfalskat allmän handling, som är utgifven i Konungens namn, eller i Rikets Ständers eller deras Afdelningars, eller i Domstols, Konungens Befallningshafvandes eller annan offentlig myndighets eller i särskild embetseller tjenstemans uti ärende, som till hans embete eller tjenst hörer, eller ock å falsk skrift tillsatt eller annorledes förskaffat sig underskrift eller hesegling, hvarmed sken af allmän handling deråt beredes: och har lian af den falska handlingen, sig eller annan till nytta, eller att dermed skada göra, bruk gjort; dömes till straff-arbete från och med ett till och med fyra år. § 5. Var handlingen af mindre vigt, såsom resepass, eller betyg om frejd, fattigdom, sjukdom eller annat dylikt; och har man deraf sig begagnat för att sig eller annan forthjelpa eller underhåll, sjukvård eller annan slik förmån åt sig eller annan förskaffa; då skall till straff-arbete från och med sex månader till och med två år dömas. 8 4. Den som falskeligen i annan persons namn skrifver köpebref, testamente, kontrakt, skuldebref, vexel, invisning, krediteller qvitto-bref, handels-bok eller annan enskild handling, som till bevis om rättighet eller befrielse från förbindelse tjenar, eller riktig sådan handling genom tillägg, utplåning eller annorledes förfalskar, eller å falsk skrift tillsätter eller förskaffar sig underskrift, hvarmed sken af gällande handling deråt beredes; varde, der han den handling, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, begagnar, dömd till straff-arbete fran och med sex månader till och med tre år. 8 5. Har man, pa sätt i 4 § sägs, skrifvit eller förfalskat samt begagnat annan enskild handling än de der nämnda, såsom orlofs-sedel, betyg om frejd, fattigdom, sjukdom eller annat dylikt; dömes till straff-arbete från och med två månader till och med ett år. Kongl. Maj.is Nåd.
Goda rekommendationer finnas på ärlighet och ett redbart arbete. Om svar bedes till M. H., Iduns byrå Drottninggatan 48, 1 tr. upp. Försäljning af skyddsföreningens arbeten. — Träsniderier. — Broderier. — Linnesöm. — Märkning. — Monogram. — Strumpstickning. — Täckstickning. — Handsktvätt. A. Teresia Lind. Bort med liktornarne! Deletor. Försöken Th. Winborg &lt;É Stockholm tillverknngar af ••i " " i,:-; blandad efter engelsk och. fransysk s m a k, flere sorter. ö för alla dylika medel, att man stän* digt bär det på sig. H v a r och en B som har liktornar skall skatta sig C lycklig efter att hafva användt Lektor, p Hvarje k a r t O D g kostar 1 k r. som in115 sändes som postanvisning eller i spar~ * märken. Posto. telegrafadress » Deletor », Mörsil. Mört och välsmakande Biffstekssås. 8 Malda kryddor ånger ska. Försök German a i! Christiania Kungl. Min nya priskurant öfver rikhaltiga förråd^ af alla slags Hofmusikhandlare. Just nyss utkom 5:e upplagan af 40 öre. Drottningg. hemsändes. O b s. Hvarje kaka märkt med E. S. — E. K. Samuelsson. Etabl. [1384) 20 favoritdanser, ganska lätt satta för piano. l:a haft. P. i paket om gram (- 1 skalp.) flere gänger prisbelönade och fullt jämförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. ri339] B o r d s a l t 33 öre, [1430] Germania klädningstyget är ett nytt, nästan outslitligt, tjockt och varmt klädningstyg, som tillverkas i moderna mönster. Priset endast 49 öre metern Kan endast köpas hos tillverkaren A. Williamson, Stockholm. Vesterldnggatan 57, 1 tr. upp. Obs. Den, som ej är belåten med sända varor, får retournera dem. Profver endast då 20 öre följa.
Jag skulle lika med Frih:ne Tersmeden och Sprengtporten tillstyrka eftergift af räntan, om jordbruket af denna eftergift kunde sägas hemta någon lindring i sina skattebördor; men då denna afgift är såringa, ali den utgår med 12 sk. per rök, förefaller det mig besynnerligt, alt man vill anse det vara af en så stor consequenee att vinna eftergift i en skatt, som, ehuru lika för den stora sätesgården med i5 å 20 mantal, som för torparen, utgår till olika belopp i olika provinser och på somliga ställen alldeles icke finnes. Jag anser nödvändigt alt Den 8 Augusti e m. iji vid alla frågor om skatlejemkningar, dessa böra göras rättvisa, så att alla katina komma i åtnjutande af lika lindring; ty eljest vinnes ingen väsendtlig nytta, utan endast några enskildes fördel på andre enskildes bekostnad. Frih. Sprengtporten har anmärkt, att lingsgästningspenningarne väl ej ingå till staten, men äro deruti beräknade: det är naturligt att de skola vara beräknade, men de gå directe från uppbördsmannen till domaren och nämnden. Skulle några skatter verkligen komma att nedsättas, så borde delta ske på det sätt, att full rättvisa iakttages emot alla, så att ingen förnärmades, men alt eftergifva något åt en eller flera, och låta andra betala oförminskadt sina utlagor, det förefaller mig ingalunda rättvist, utan tvertom högst orättvist; emedan alla de afgifter, som efter lagar och författningar tillhöra lägenheter och jordar, mäste förblifva intilldess att denna jord friköper sig genom ersättning till de medborgare-classer, som måste draga denna tunga; eljest inträffar hvad forntiden visar hafva skett i Prom i afseende på jordens fördelning genom deras leges agrariae. Hvilken häfdatecknare har rättvisat dessa lagar? Voro deras följder för Romerska folket helsosamma? — Jag förnyar min begäran om propos. till afslag. Gr. Horn: Det synes mig som Frih. Cederström verk ligen argumenterade mera emot, än för sitt syftemål att få skatterna nedsatta i proportion till förmögenheten.
Om jnom desia murar, som wittna om Swensta wapnens ära; om, i granstapet af dcn odödlige KonungS bildstod, som befriade Swea land frän ett främmande ok, och först skapade en National-anda hos desi inbyggare, nägra ytterligare cinmaningar behöfdes, för att kraftigare tala till deras hjertan, som jag nu har den äran att hafwa till mina Lhörarc, sä äkallar jag Eder, I helige wälnader af fallna Swensta Krigare, I som följden LIiic880dl3 fana, som under ocsim II /MOll-klll striddcn för Tystlands frihet och befastade den sanna upplysningens seger; I, som med cH.m X trotsanden alla faror pä BälrenS hölja, som under c^HI, XI styddaden en dyrbar, och oesttadt alla Rikets sednare olyckor, ännu bibehällen eröfring, som under dcn Tolfte c/em troget buro lyckans och mot, oängcns stag, bäde i Ukraines ödemarker och pä Norges fjäl - Dm 13 April. 463 fjällar — och I, ost ännu närmare, som med Edert bl0h färgat samma berg, eller Höglands och Swcnstsuns wägor, eller Walkiala stättcr, eller falten ivid Sikajoki, Lappo, Revolax och Idensalmi kommen förenen Eder alla, gjuten öfwer Edra Söner den anda, som lifwade Edert mod, som i Fäderneslandets mest hotandellvägor aldrig fann Eder misströstande om dess räddning, och som gjorde till enda snftemalet för Sdra handlingar, att strida och falla, som sjelfständig,: Swenffe man. Jag anhäller wördsammast om proposition till bifall pä Allmänna Beswarsoch Lcconomie, Utskottets betänkande i hela dess widd. Hatill yttradcS ett gansta högljudt bifall, och gansta manga yrkade pä proposition till bifall af Utskottets hetänkande.
Utskottet, som inhemta!, att ifrågavarande lärobok numera är utarbetad och färdig att tryckas, anser älven för sin del att detta arbete skall bereda en nödig lättnad vid öfvergången från det gamla till det nya systemet för mynt, mått, mål och vigt, samt alt arbetets utgifvande till allmänhetens tjenst och vägledning derföre bör genom Statens mellankomst underlättas; hvadan Utskottet, då, enligt motionärens upplysning, författaren uppgifvit boklådspriset å detta arbete icke komma att öfverstiga 1 R:dr Banko exemplaret, trott sig böra på det sätt tillstyrka bifall å den gjorda framställningen, alt ett anslag af 4,000 R:dr R:mt, för en gång, anvisas att, ställdt till Kongl. Majtts disposition, i mån af behof, användas till inköp efter boklådspris af erforderligt antal exemplar af ifrågavarande arbete, för att med ett exemplar till hvarje socken i riket för dess folkskole-inrätlning utdelas. 123:o. Likaledes har Riksdagsfullmäkligen Mäns Person från Malmöhus län uti en inom Bonde-ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion föreslagit, att Rikets Stats-Ulskoltets Utlåtande Jtd 1)8. (Fortsättn.) 49 ali Rikets Ständer mätte anvisa ett lämpligt anslag lill Kongl. Maj:ts anordnande, för att användas dels till belöning åt den, som efter derom i allmänna tidningarno utfärdad kungörelse författar och, med frånträdande af sin förlagsrätt, till Ecklesiastik-departementet, inom eli år efter kungörelsens utfärdande, inlemnar den ändamålsenligaste lagkatekes, i korthet innefattande alla de lagbud, hvilkas inhemtande för hvarje sjelfmyndig samhällsmedlem är nödvändigt, dels ock till tryckning af ett tillräckligt antal exemplar af samma katekes, för att utdelas åt skolorna samt allmänheten för ett billigt pris tillhandahållas. Då i lagfarenbelen åtskilliga, för allmänheten egentligen afsedda, handböcker redan förefinnas, får Utskottet å denna motion afstyrka Rikets Ständers bifall. 126.
Dessa med skäl öfverklagade olägenheter hemta efter hvad jag ofvan antydt, sin förnämsta grund dels i föreskriften ronde handlingarnes fullständiga läsning, dels i det sätt, på hvilket justeringsbestyret ulöfvas, och dels i en olämplig sammansättning af tjenstemännen och deras åligganden. Jag vill försöka att i möjligaste mån undanrödja dessa svårigheter, och om jag lyckas deruti, torde den för öfrigt af mångårig erfarenhet godkända arbetsordning, som följes inom Götha Hofrätt, icke erfordra vidare förändringar, utan fast hellre för de andre Hofrätterne tjena till grund. Hvad således först angår handlingarnes fullständiga läsning, hvarom, utom hvad allmänna Lagen i detta hänseende innehåller, ett bestämdt stadgande, så vidt Götha Hofrätt rörer, finnes meddeladt i K. Brefvet d. 16 Februari 1776, så måste väl skäligen medgifvas att någon säkrare kontroll på en föredragnings riktighet icke gerna finnes, än att handlingarne omedelbart efter refereringen och medan målet med alla dess upgifne omständigheter ännu är i friskt minne, läsas och granskas; men deraf följer icke, alt allt hvad i handlingarne finnes nedskrifvet, alla dessa vidlyftiga, ofta osammanhängande advokatoriska anföranden, alla dessa långa, obeedigade och bestridda, lill intet gagnande vittnesattester, med mera dylikt behöfva uptaga tiden. Oftast bero de fullföljda frågorna på upfaltningen och tydningen af åberopade Kardinal-dokumenter, såsom testamenten, arfshandlingar, kontrakter, köpebref, reverser, äldre laga kraftvunna beslut och sådant mera, eller ock på mätningen af en framställd vittnesbevisning, o. s. v. Sådane handlingar och hvad Underrättens prot. derom innehåller måste naturligtvis både läsas och begrundas, jemte öfverklagade beslutet och parternes i K.
N:o 3, angående väckta motioner om landsfiscalstjensternas upphörande; N:o 27. i anledn. af väckt motion om utvidgad frihet för presterskapet att få embetsbref till K. M:s Befh:de genom kronobetjeningens försorg fortställda; N:o 28. i anledn. af väckt motion derom, att Arieplougs och Arvidsjaurs Lappmarker måtte till Norrbottens län förläggas; N:o 39. i anledn. af väckt motion angående verkställandet af arbeten för K. flottans i Carlskrona behof; N:o 3o. i anledn. af väckt motion, att Förvaltn. af Sjöar, måtte upplösas och dess göromål till K. KrigsColkm öfverllyttas; N:o 3i. i anledn. af väckt motion örn meddelande af så beskaffade privilegier för Trelleborgs by, som medföra rättighet att hålla öppna salubodar; N:o 32. i anledn. af väckt motion, att beväringsynglingarna icke måtte samlas till vapenöfning, förrän de uppfordras till Rikets försvar ; N:o 33. i anledn. af vackt motion, angående rättighet för en beväringsskyldig att annan duglig karl i sitt ställe sätta. Upplästes från de öfriga RiksSt:n ankomna prot.-utdr., nemi. från PresteSt. af d. 8, 20 och 24 sisth Mars samt 2 och 7 dennes; från BorgareSt. af d. 2, 7 och 10 dennes, samt från BondeSt. af den i3, i5, 17, 20 och 34 sisth Mars samt 2, 7 och 10 dennes. Lades till handlingarna. Ii. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 8 om aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. iSS Den tj April. Thprsdagen den 17 April 1834- Plenum kl. £ till 2"e. m. Sedan äfven Deputationer från de öfriga PiiksSt., under anförande af deras Talmän, till Riddarhuset ankommit, afgick kl. \ till 2 till K.
Derjemte skall ingen som trädt uti gifte och äger wisst boningsrum eller är ä wihk ställe boende, emot stn wilja til ärStjenst twingas; äfwcnsom icke heller nägon wara förfallen till krigstjenst, dä han det ej ästundar; och stall uti ostift mark, där tilfälle til upodlingar gifwcS, den ena grannen icke hindra ben andra at anlägga Torp, dä lika goda lägenheter i jemförelse af hwarS och ens Skatt-tal, kunnat Dara at iilgä; äfwmscm ock Nybyggen af ostift mark fg anläggas, om delägare sätta sig emot vL hindra nyodlingen. För öfrigt wele Wi jämwäl til befrämjande af Torps anläggande, i Räder hafwa förundt hwar och en som hädanefter anlägger Torp ä hivad jord det wara mä, ak uti de 4 första arén wara fri för andra utlagor, än hälften af ben afgift Torparen och betz Hustru, han som Dräng och hon som Piga, erlägga bordt." Anmälte? och emottogs en Deputation frän det Hedcrwärda Bondc-Ständet, anförd af Riksdagsmannen Pehr Jeppesson frän MalmöhuS-Län, som lil Ridderstapet och Adeln öfwerlcmnadc Ständets Lxtraäum ?rotocoili af den 26 Klajl, innehällandc dess instämmande med Borgarc-Ständets Beslut om en underdånig tacksägelse tik HanS Majrt för dess Nädiga eftergift af den andel i Bcwillningen, som SlatSwcrkct manligen tilkommit, samt Dess Nådiga försäkran at för Riksens Ständers Fullmägtigc i ösnyusn och RikSgälds-Lomoiret ärligen wilja läka upwisa det föregäcnde äretafflutabe Riksstat. Säsom ock
St.: ”Enär, efter nu gällande lagar, enskilde äro berättigade att ingå bolag, hvilkas rättigheter och skyldigheter blifva desamma, som enskildes, erfordras icke någon särskild lag för upprättande af sådane bolag, som nu blifvit ifrågaslällde; roen för att befrämja sådana sammansättningar, mäste dermed förenas utsigten till någon större vinst, än som, genom utlåning i allmänhet, kan påräknas, och en sådan vinst kan icke annorlunda erhållas, än genom någon större förmån i afseende på räntans beräkning, än som lagen i allmänhet medgifver; och då rättigheten att begagna en sådan särskilt förmån, måste för hvarje fall bestämmas, anser R. St. det höra af E. K. M:s nåd. pröfning bero, att bifalla eller afslå de ansökningar, som i detta afseende kunna göras”. ”R. St. hafva för öfrigt icke ansett någre grunder för det reglemenlariska af enskilde diskontinrättningar böra i förhand bestämmas, ulan trott det kunna ät den enskilda omlankan öfverlemnas, att öfverenskomma om sådane bolagsreglor, som, å ena sidan, befordra deltagandet uti inrättningen, och, å den andra, befrämja lånetillgångarnes begagnande; hvarföre R. St. endast få lill E. K. M:s nåd. godtfinnande hemställa, att, genom utfärdande allmän förordning, följande stadganden måtte i nåder varda meddelade.” Här komma nu de 4 punkter, som äro intagna i den K. förordningen af d. 14 Jan. 1824, och som blott innehålla allmänna föreskrifter. När nu R. Sl:s förslag till en lag för R. St:s bank icke blef antaget af K. M. och således icke efter 1830 års banklag någon förändring af K. M. och R. St. blifvit särskilt stadgad, så låg det inom K.
Har nu hufvudstaden att bjuda på någon grufva, eller finns i dess närhet någon masugn eller något större eller mindre jernverk? Då man måste besvara denna fråga nekande, tillägges att i hufvudstaden finnas åtskilliga gjuterier och maskinverkstäder, hvilka kunna tjena till praktisk undervisning. Jag öfverlemnar till mera sakkunniga, än jag är, att bedöma om man kan praktiskt lära bergshandteringen genom att besöka maskinverkstäder. Mig synes som maskintillverkningen är en speciel gren af industrien, som ligger nära utom den egentliga bergshandteringen, ehuruväl den använder jern såsom råämne för gjutning af maskiner och af annat gods. Jag hemställer till följd häraf, hvilken plats har företrädet, Fahlun, någon annan bergverksort eller Stockholm. Pröfvas Fahlun mindre lämpligt för en bergsskola, sy - Den 18 April f. ra. nes mig Stockholm vara olämpligt; då måste någon annan bergverksort uppsökas; det är denna omsorg, som torde böra öfverlemnas åt Regeringen. Hufvudsaken är alt riket erhåller en bergsskola, der insigtsfulla och praktiskt dugliga bergsmän kunna bildas. Det är en oafvislig nödvändighet att vår bergshandtering på alla möjliga vägar upphjelpes och befordras; den är ju vår andra hufvudnäring; jag tror ej att en kommande riksdag kan undandraga sig att lemna medel till bestridande af alla erforderliga kostnader härför, de må blifva än så dryga, ty då R. St:r hitintills med sådan frikostighet gilvit anslag till undervisningsanstalter, så höga som låga, för landtbruket, följer deraf att bergshandteringen måste komma i åtnjutande af enahanda förmån; ja, den måste det, emedan fosterlandets väl det kräfver. Föregående talare hafva som hufvudsak fästat sig vid att K. M:t nu för tredje gången föreslår denna flyttning af bergsskolan och att alla auktoriteter, som blifvit öfver frågan hörda, tillstyrkt den. Att K. M:t fästat sig vid de olficiela auktoriteternas yttranden, härom har jag ej något klander att uttala; tvertom anser jag K. M:t häri handlat välbetänkt.
En lag får dock icke vara ett uttryck endast af de rättslärdes åsigter: den måste fastmer återgifva äfven det allmänna tänkesättet och folkets rättsuppfattning. Det är ock derföre som Utskottet, för framgången af det nu väckta förslaget, måste anse såsom mest betydelsefullt den medverkan, som dertill egt rum af Rikets Ständer genom devid sednaste tre riksmöten beslutade reformer. Dessa reformer, om än straffsystemet må anses genom dem stadgadt, hafva dock lemnat ovidrörde flera af kriminallagens vigtigaste delar, såsom de egentliga statsbrotten, de flesta af fridsbrotten, ärekränkningarna, sedlighetsbrotten m. m. Utskottet kan således icke betrakta den föreslagna lagen såsom blott ett kodifieringsarbete. Ett sådant sammanförande af förut gällande spridda stadganden till ett organiskt helt skulle visserligen, äfven det, kräfva omsorgsfull pröfning af representationen; men en sådan pröfning påkallas i än högre grad af det nya, som här förekommer, — och för denna pröfning är en förberedande granskning af Rikets Ständers Lag-Utskotti grundlagarna föreskrifven. Det är denna granskning, som Utskottet nu fullbordat, och hvars resultater härmed för Rikets Ständer framläggas, dervid Utskottet, med erinran att det väl icke kan tillkomma Utskottet att anföra motiver för Kongl. Maj:ta förslag, anser sig hufvudsakligen endast böra angifva skälen för de jemförelsevis få förändringar, som Utskottet deri funnit nödiga, samt bemöta några emot förslaget framställda anmärkningar. Några allmänna erinringar dervid må dock här först finna plats. Vid utbyte af en äldre lag mot en ny lärer det ofta ej kunna förekommas att man förlorar i ett hänseende, under det man vinner i andra. Lyckligtvis torde dock, hvad nu ifrågavarande utbyte angår, förlusten gälla endast lagens formella beskaffenhet eller det lättfattliga i uppställningen och språket. Hela 1734 års lag är i detta hänseende märklig.