Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öf - Deu 27 Maj. 265 öfverläggningarna öfver det förevar, utgiftsbetänk., hvilka, i saknad deraf, troligen komma att uttänjas lill icke obetydlig längd. Hvad som särdeles fästat min uppmärksamhet, är förhållandet med 3:dje hufvudtiteln, der jag tror mig oftast sakna grundad och noggrann pröfning af behofven, men fastmera ett fortsatt, någon gång till ytterlighet drifvet och, som mig synes, redan på förhand fattadt system att ihärdigt neka till hvad hegardt och oundgängligt nödvändigt är. Utsk. tyckes deri hafva funnit sitt dixi et salvavi. Likväl högaktar jag de mäns djupsinnighet, urskilning och sakkännedom, hvilka äga R. St:s förtroende af det magtpåliggande värfvet att vara medlemmar i detta Utsk. Jag vill således hellre tro, att skyndsamheten, eggad af de mindre lämpliga ropen derom fran vissa häll, egentligen varit orsak till hetänk:s knapphändighet och kanske äfven till vägrandet af väl förmärkta, men mindre pröfvade behof. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. och äfven Utsk., dit jag hoppas att få detta anförande remitteradt, täcktes lemna uppmärksamhet åt några detailler, dem jag nu går att vördsamt framställa, och hvilka röra io:de punkten af betänk. K. M. har nådigst tillkännagifvit, att vid den verkställda löneregleringen för indelta armeen tillgångarna icke medgifvit att uppföra det lönebelopp för reg: t s-q var ter mästa re, andre capitainer och fänrikar vid samtliga infanteri-regtterna, som med afseende å tjensternas beskaffenhet och vederbörandes utkomst skäligen bort äga rum, och derföre lill detta ändamål begärt ett anslag af ig,3oo r:dr, att fördelas emellan icke mindre än 253 personer. Detta anslag har Utsk. vägrat att tillstyrka, och det af skäl, att de vid förra riksdagen anvisade summor i och för nämnde lönereglering då ansågos tillräckliga.
Svenska Folkets tillgifvenhet för närvarande Konungahus, år ingen slags tvifvel underkastad, derpå hafva vi lemnat högtidligen gällande bevis, och just detta föranleder till ökade anledningar, att förekomma allt intrång på våra Grundlagar; de åro en förmur så vål för Thronen sorn för Folket emot allt främmande våld, och hvarje afsteg från deras bokstafliga innehåll, år ett ingrepp på friheten. Det förundrar mig att höra åheropas tvenl ne förut vidtagne eonstitutionsvidriga åtgärder, såsom en inbjudning till flera dylika; men för det man tvenne gånger varit constitutionsvidrig, inser jag intet slags skål, att vara det tredje gången; om ån Kongl. Maj.ts Nådiga skrifvelse endast rörer Prins Oscar personligen, blir likväl af densamma den följd, att hvarje ny Den 19 Martil, KronPrins påkallar en lika åtgärd; för öfrigt paralyserar det constitutionen, att införa ett Regeringssätt som strider emot densamma. Jag gillar ej allenast saken, utan jag anser den äfven högst nödvändig och nyttig; mert jag ogillar högeligen sättet, i synnerhet sorn önskade förändringar från Representanternes sida, säkerligen med mycken noggrannhet skulle bevakas och icke tillåtas, -under åberopande af föregående praejudicater. Måtte vi alltid erinra oss, att Konungamagien, Folkets frihet och Nationens sjelfjtändighet hvila på Constitutionens helgd. Grefve Posse, Carl Henric, förenade sig med Friherre Wrangel. Friherre Anckarsvärd: Det år blott i moU satts af hvad Friherre Boije yttrat för honom vara anledning till bifall, som jag anhåller få nämna, att det just år derföre att jag vid förra Riksdagen deltagit i afsteget från Grundlagen, för det jag då trodde det vara nödvändigt, sorn jag nu på samma grund talat emot ett sådant afsteg. Jag har i öfrigt ej yrkat ett afslag, jag har blott yrkat, att ConstitutionsUtskottet skulle Grundlagsenligt yttra sig om principen, på det Riksens Ständer derefter enligt formen, måtte fatta sitt beslut.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagifvit, alt på sätt vid föregående riksdagar egt rum, äfven nu en klubb för R. o. Ad. blifvit i Operahuset provisoriskt inrättad, och att dess bibehållande berodde af R. o. Ad:s beslut, behagade R. o. Ad., uppå derom framställd propos., besluta alt denna klubb skulle fortfara, intill dess annorlunda kunde beslutas. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att R. o. Ad., likmätigt 47 § Riksd.Ordn., egde utse 2:ne ledamöter, för att deltaga i de s. k. Talmansconferencerne, samt hemställde fördenskull 6 Den 20 November. om icke R. o. Ad. behagade utsätta dag för anställande af detta val samt huruvida icke detsamma iinge ske samma dag dä Bänkmännens lista å utsedde Elektorer blefve öppnad. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag tager mig friheten hemställa till del H. Ståndet, om vid detta tillfälle, likasom vid åtskilliga andra riksdagar, vi ej må till Hr Frih. o. Landtm, öfverlemna vår rätt i detta hänseende, på det alt han måtte sjelf utse dem af Ståndet, hvilka han önskar sig till biträde i Talmans-öfverläggningarne. Häruti hördes flera ledamöter instämma. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade, pä sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, åt H. Ex. öfverlemna, att utse de ledamöter af Ståndet, hvilka böra i Talmans-conferencerne deltaga. Ropades ja. I anledn. häraf betygade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm. R. o. Ad. sin tacksamhet för detta honom lemnade utmärkta prof af vänskap och förtroende, hvarefter II. Ex. lillkännagaf det han anmodade Frih. Palmstjerna, Carl Otto, och Hr Lagerhjelm, Pehr, att i Talmans-conferencerne deltaga. H. R. o.
Ständer att • dessa vigtiga frågor uttrycka deras mening är; att öfverenskomma om de grunder, hvarå Rikets Högloflige Ständer anse Författningarne till förekommande af lurendrägeri och tullförsnillning böra hvila och sedan öfverlemna desamma till Kongl. M3j;t med underdånig anhållan, att Kongl. Majit nu, likasom efter förra Riksdag , ville t Nåder låta utarbeta och utfärda berörde Författning.’, J,Till antagande vågar jag föreslå följande grunder; i:o. Visitation får anställas af behörig Tillsyningsman öfver allt, der olofligen infördt eller tullförsnilladt gods finnes. Tillsyningsman ege atc gods anhålla, utan att vara åtföljd af vittnen, men aldrig anställa visitation, utan i tillkallade vittnesgitde mäns närvaro. *6 Bil. t. B t*.- Leis. Allm. Bitr. o. Oec. Viik, Vil. N:o jo, 2.0, Finnes viel sadan undersökning icke något olofligen infördt gods, plikte Undersökningsmannen ifrån 5o till aoo R:dr oell fylle skadan. Dessa medel tillfälle den, hos hvilken den obehöriga visitationen skett, och förskjutes, om så erfordras, genast af Tull-Styrelsen , som eger göra sig skadeslös hos Tillsyningsmannen, 3:0, Undersökning i hus och instängda gårdar får endast ske från klockan 8 om morgonen till klockan 4 på eltermiddagen uti November, December, Januarii och Februarii månader. — Från klockan 7 om morgonen till klockan 7 på aftonen uti Mars, April , September och October månader, och ifrån klockan 5 om morgonen till klockan 9 på aftonen uti Maji, Junii, Julii och Augusti månader. Ä andra ställen vare viaitalionsrätten icke inskränkt till någon viss tid af dygnet. 4:0. Gör någon annan än Tillsyningsman undersökning efter olofligen infördt gods, och anträffar han sådant, vare detsamma förbrutet, men beslagare andelen gånge till Kronan. Ani Bil. t, Ber, C*ti. Allm, Betr. *, Otc, Utik. Uti. N\* 30. %f träffar han icke något gods, sträf-' fes efter allmän Lag. 5:0.
Ständer således vid 2:ne föregående riksdagar beviljat staden Cimbritshamn då hegardt anstånd med återbetalningen af de låne-understöd, samma stad åtnjutit för utförandet af hamn-anläggnings-arbetena derstädes, och då dessa lån redan en längre tid fått utan all ränta inneliafvas, finnér Utskottet sig föranlåtet afstyrka ytterligare befrielse för denna stad från dess skyldighet att fullgöra de vid lånens beviljande föreskrifna, särdeles lindriga betalningsvilkor, helst ett ännu längre fortsatt uppskof med dervid stadgade ränteoch kapital-inbetalningars infordrande sannolikt skulle vid kommande riksdagar föranleda nya framställningar i enahanda hänseende, samt från andra städer, som erhållit dylika lån, framkalla anspråk att jemväl komma i åtnjutande af anstånd med derå förfallna inbetalningar. Jemte tilläggandet af den upplysning, att, utom nu ifrågavarande 2:ne lån å tillsammans 30,000 r:dr, hafva från Riksgälds-kontoret sedan 1840 och 1841 års riksdag, för hamn-anläggningen vid Bih. till R. St. Fröt. 1853 £ 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 14 Haft. 3 u Stats-Utskottets Utlåtande, JV.u 164. vid Cimbritshamn, såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet, ntbekominits ett sammanräknadt belopp af 49,000 r:dr, och att utaf det leir denna hamn-anläggning vid sednaste riksdag beviljade ytterligare anslag • ännu finnes i Riksgälds-Kontoret innestående en summa af 2,596 r:dr 32 sk., får Utskottet alltså hemställa, att det af Kongl. Majit i Nåder föreslagna förlängda anstånd med beräkningen och vidtagandet af kapitaloch ränte-inbetalningarne å meranämnde stads hamnbyggnads-lån icke må af Rikets Ständer beviljas. Stockholm den 12 Juni 1854. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri 1854. Siats-Utskottets Utlåtande N:o 46$. 1 ft:o 165.
Hon tänkte på många dagar, men isynnerhet på gårdagen, om hvilken hennes man svarat så fåordigt, till deltagande uti hvars fest han icke med ett ord sökt öfvertala henne, sedan hon yttrat, att hon der «af ingen skulle saknas» – och på denna dag: hvar han nu vistades? om han alls kom ihåg hemmet? o. s. v. Morgondagen skulle bringa mera reella anledningar att tänka – och tala; ty i dag hade mannen ännu icke vågat det afgörande steget, att byta om sängkammare. Följande dag skedde det verkligen; men lyckligtvis kunde hon ännu icke tänka derpå. Äfven trösten att klaga sin nöd för ungdomsväninnan var henne nu betagen. Hon visste väl ej sjelf hvarföre, men så snart hon tänkte derpå, intogs hennes sinne af en bitterhet, hvars rot säkert var harmen öfver mannens trefnad i väninnans sällskap, hvilket han väl föredrog framför hennes, efter han så ofta gick dit, under det hon längtande satt hemma. «Mamma du, hvar är pappa?» frågade den lilla. «Pappa är borta – borta från oss,» svarade hon, och orden följdes af några strida, tillrande tårar, såsom första åskslaget häfver den elektriska spänningen och låter spridda regndroppar smattrande störta ned från det längtande molnet. Och han, för hvilken dessa tårar runno – han sjöng just nu i det glada laget: «Flickor, vin och kort hvar dag! Min förtröstan bygger jag På den fasta borgen.» Som vanligt sutto farbrodern och Magnus en afton åter tillsamman. De hade nyss slutat sin tidningsläsning, och samtalet angick hvarjehanda dagens nyheter. Bland befordringarne förekom också en, som träffat en gammal skollärare, hvilken efter fem och trettio års bråk i skolan fått ett regalt pastorat. Detta gaf Magnus anledning till följande tirad: «Ändtligen har då den hedersmannen gjort ett steg närmare himmelen, än skolan i Skara är belägen, det vill säga, han har från arbete för jorden gått öfver till ett otium sapientis, till arbete för himmelen.
N:o 9 Bredinge utgjorde $ mantal, som den 27 Februari 1811 blifvit till skatte försåldt; att Länsmans-bohemmanen Melby och Näsby lillsammanstagna vore till mantalet alldeles lika med det lill vederlag föreslagna skattehemmanet Bredinge och att, ehuru förstnämnda båda hemman hade icke obetydligt större egoryind än Bredinge, nemligen 22 tunnland 14,443 kappland uppskattad jord, öfvervigten i detta hänseende dock till större delen tilikomme afrösningsjorden, hvaremot sistberörda hemman vore vida bättre i anseende till jordens större bördighet, hade ungefärligen lika årligt utsäde, med de 2:ne andra och underhölle större antal kreatur; utvisande för öfrigt hemmanens taxeringsvärden, enligt 1852 års taxeringslängd, att sistnämnda hemman öfverstege med icke mindre än 629 R:dr sammanräknade taxeringsvärdet af de 2:ne nuvarande bohemmanen; samt slutligen att intetdera af dessa begge hemman vore så beläget, att Länsmannen i Gräsgårds härad kunde der beqvämligen hafva sin bostad, och icke eller så inkomstgifvande, att derå kunde af jordens afkastning bekostas och underhållas åbyggnader af den storlek och beskaffenhet, som boslällsbafvarens billiga anspråk påkallade, hvaremot Bredinge skulle vara synnerligen väl beläget till bostad för Länsmannen och försedt med byggnader, tillräckliga för hans behof; — vid hvilket förhållande, och då ifrågaställa byte skulle bereda Kronan ej blott ett för berörde Länsmanstjenst i flera hänseenden mera lämpligt bohemman, utan äfven ett i jordoch åbyggnader fullgodt, om icke bättre, vederlag för nuvarande bohemman, Kammar-kollegium, uti afgifvet utlåtande, underdånigst hemställt, att, sedan sökanden Marmolin styrkt så väl sin egande-rätt till mantal N:o 9 Bredinge, som detsammas gravationsfria beskaffenhet samt handlingarne derom till E. K. M:ts Befallningshafvande ademnat, det föreslagna bytet måtte få gå i verkställighet och sistnämnda hemman alltså blifva kronooch bohemman för Länsmannen i Gräsgårds härad samt mantal Melby N:o 2 och ^ mantal Näsby N:o 8 deremot krono-skatte, genom hvilket byte någon förändring med de trenne hemmansdelarnes räntor, kronotionde, rotering, utmarksskatt samt öfriga utskylder och besvär icke komme att ega rum; — och har E. K. M:t, med afseende å hvad sålunda förekommit, i Nåder föreslagit, det Rikets Ständer måtte för sin del medgifva, att ofvan omförmälda, till bohemman åt Länsmannen i Gräsgårds härad af Ölands södra Mot anslagna £ mantal N:o 2 Melby och mantal N:o 8 Näsby finge, under de af Kammar-kollegium uppgifna vilkor,
Föredrogos ånyo och biföllos LagUtsk:s den 2 dennes e. m. på bordet lagda betänkanden: N:o 33, i anledn. af väckt fråga om upphäfvande af K. brefvet den 3 Juni 1752, ang:de Hofrätterna lemond tillåtelse, all i dråpmål domina lill lottkastning, då ej utrönas kan, hvilken af flera varit den dödes baneman; N:o 34, i anledn. af väckt motion, angrde de rättigheter, som böra fosterbarn tillkomma. Till pröfning företogs LagUtsk:s den 2 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 35, i anledn. af väckta motioner, angtde s. k. undantags-conlracters intecknande. Frih. Cederström, Jacob: Dessa undantags-förbindelser, som vid afliandlingar emellan allmogens föräldrar och barn allmänt förekomma, äro af den beskaffenhet, att, då öfverlåtelse skett, undantagsvillkoren stå och skola slå uppräknade i undantags-afhandlingen. I 2:dra mom. af Utsk:s förslag har Utsk. föreslagit, att i sådant fall de skola äga förmånsrätt såsom obetald köpeskilling, ”men" — tillägger Utsk.: —”försummar man att inom den i sistberörde lag”rura utsatta tid afbandlingen, hvari förmånerna betingade ”äro, för domstolen uppvisa och i inteckn:s-prot. intaga lå”ta, njnte sedan ej bättre rätt, än såsom för annat fordrings’’anspråk. Detta kan jag ej förena mig uti. Det synes skäligt, att den, som fått öfverlåtelsen af egendomen, är pligtig att söka uppbud å densamma, och dermed är också undantags-afhandlingen inlecknad, samt besittningen af domstolen endast villkorligt medgifven, d. v. s. så framt undantagsvillkoren fullgöras. Denna behöfver ej heller förnyas, ty den, som emottagit egendomen, äger den ej med annan rätt, än alt undantaget skall utgå, hvarföre någon förlust för undantagstagare» icke kan äga rum.
Frih. Jakob Cederström har yttrat, att de, som skulle afhemta de inom distrikten samlade lumporne, vore att anse lika med de nu vanliga lumpsamlare. Del tror jag dock beror på ett misstag; ty det mätte väl vara skillnad emellan att resa omkring och samla lump i gårdarne eller att blott afhemta den från ett bestämdt ställe, och derpå föra den direkte till pappersbruket. Med dessa sednare botman, efter min tanka, väl icke befara samma olägenheter, som med de förre. Frih:n har vidare sagt, att man alldeles icke behöfver frukta för att presterskapet skall utgifva obehöriga fräjdebevis, enär vidrigt förfarande är ansvar underkastadt. Jag har icke heller sagt annat. Men jag har trott att presterskapet icke alltid kan känna de personers fräjd, som om bevis sig anmäla, i det man likväl icke anser sig berättigad, att i prestbeviset inrycka sina tvifvelsmål om en persons goda uppförande, då han måhända i sin ort ej uppfört sig annorlunda än tillbörligt; och detta påstående vidhåller jag fortfarande. Dessutom är här icke så mycket fråga om hvad man egentligen kallar vanfräjdade personer, eller sådane som begått ett eller annat brott, utan om sådane vanartige personer, som med tiggeri och ofta med hot och pock besvära den om sina rättigheter mindre underkunniga allmogen. Gr. Gyldenstolpe har anmärkt, att Utsk. icke skulle bestyrkt de förhållanden det uppgifvit. Mig förefaller detta besynnerligt; ty om så vore, skulle Utsk. väl vara skyldigt att t. ex. med utdr. ur domböcker uppgifva och styrka enskilda fakta, dem ledamöterne till stöd för sin öfvertygelse kunna äga att enskildt erinra sig? Sådant skulle leda till en onödig och olämplig vidlyftighet. Den allmänna meningen inom de särskilda RiksStm, torde jemväl vid afgörandet här göra tillfyllest. De som hafva denna öfvertygelse, torde på grund deraf få yrka den nu gällande författningens utbytande emot en lämpligare. De åter, som äro af motsatt tanke, behöfva naturligtvis icke rätta sig derefter.
Anser du mig inte för ett, nå ja, RICHARD. som jag verkligen aldrig tänkt på. Jag känner dig ju egentligen så obetydligt. Uppriktigt sagdt, vet du, det är en sak, Inte det. Hör på, låt oss vara uppÅh, jag vet nog, att du har dina förut låt oss säga, för ett misslyckadt subjekt? Hva? 77 GROT (sätter sig). egentligen inte alls. Men därför vill jag, att jag vill vara uppriktig mot dig, du skall få lära känna mig alldeles såsom den jag är, och se'n må du döma mig, om du vill. RICHARD. Hvarför skulle jag döma dig? GROT. Och hvarför skulle den inte det, herre gud, jag har också varit ung en gång. Nu är jag gammal, och nå ja, hvarför inte, jag är ett misslyckadt subjekt. Du ser, att jag är är strängt taget innehållet i hela mitt lif. Åh, ungdomen har så lätt för att döma. Ja, det är sant, vi känna hvarandra du nu skall lära känna mig. Hör på, Richard, uppriktig. Misslyckats, misslyckats! det Det är några, som födas med tur, andra med lif. Det är alltid andra, som fått skörda fruk otur, jag har haft en fördömd otur hela mitt terna af mina ansträngningar. Hm, då jag tänker på mina jämnåriga, de som voro unga samtidigt med mig, och gjorde opposition tilldu, se bara hur de nu knuffat sig fram! sammans med mig, för jag gjorde opposition, Medan jag går här som en fattig tidningsskrif 78 vare, som man rycker på axlarne åt, ett misslyckadt subjekt, hva? RICHARD. Jag förstår inte riktigt hvad GROT. Nej, nej, jag är inte heller nog naiv att tro det, den naiviteten har jag för länge se'n förHvad det där kan intressera dig, menar du! lorat. Om jag sagt dig detta, så har det endast varit, för att du skall kunna förstå, att en man sådan som jag kan ha rättighet att känna sig en smula bitter ibland. Och dock ligger bitterin i mitt hjärta, och, oss emellan sagdt, af heten mera på ytan, den har ännu inte trängt undas jag inte dem, som varit lyckligare än jag.
Inträdespolletternes utdelning finnas meddeldte och höra bedömas; att någon tillåtelse till dylik polletts erhållande icke ens funnits behöflig i RiddarhusOrdningen fördem, likväl deri omnämnda, af Riddarhusets Canzliebetjening, hvilka ej äro Riksdagsmän, eller för Vaktmästare, som hafva i Salen att uträtta, ehuru man svårligen lärer neka, att dessa personer äro* i följd af Ståndets begifvande, behörigaj att vinna inträde, samt att följakteligen andra främmande personers behörighet till ett slikt inträde icke eller erfordrade någon annan qvalification, än ett lika beskalfadt tillstånd; alltså har Utskottet ansett någon ändring i RiddarhusOrdningen icke vara i detta hänseende erforderlig; och emedan Utskottet, på ofvan anförde grunder, äger den öfvertygelse, att offentligheten för närvarande bör införas endast såsom ett af Ridderskapets och Adelns godtfinnande beroende begifvande, i naturen hvaraf det ligger, att när som helst kunna inställas eller återtagas, har Utskottet ej eller trott det vara lämpligt, att ett sådant stadgande får ett rum uti en StåndsOrdning, som, i dess nuvarande skick, icke af Ståndet enskildt kan förändras. I öfverensstämmelse med Utskottets ofvan framställda åsigt, att hela frågan an - Den i5 Januarii. går en Ridderskapets och Adelns enskilda policerätt, och således är af en hel och hållen Reglementarisk egenskap, har Utskottet icke eller funnit någon serskild strafflag böra komma i fråga för af de främmande åhörarne befarade oordningar. Genom föreslåendet af en dylik lag torde Ridderskapet och Adeln anses, åtminstone indirecte, erkänna skyldigheten att alltid öppna sitt öfverläggningsrura för åhörare. Men denna skyldighet tror Utskottet icke böra erkännas. Af den allmänhet, sorn med ett lämpligt sätt för inträdesbilletternes utdelning, såsom åhörare vinner inträde, tror Utskottet, för dess del, sig icke ega anledning alt frukta några sådane oordningar, hvilkas afhöjande skulle erfordra en egen lagstiftning.
Jag måste således påminna derom, att ingen annan moyen finnes, än att, då coursen börjar stiga och silfverfonden utvexlas, Fullmäktige måtte äga rätt att ingå i lån af silfver på viss tid och med ränta, såsom hos alla andra civiliserade nationer; ty det är silfver, som är mynt, men icke sedlar. Vår Banks functioner äro olämpliga för en banks rörelser. En bank med lån på fastigheter och ereditiver till alla näringar äfventyrar alltid mycket; men flera punkter äro ännu qvar, sorn kunna lemna garantier, om de klokt uppställas, såsom med creditiv t. ex. Jag skulle således tro, att, då betänk, återkommer till Utsk., det kan verksammare arbeta på vexlingens bestånd; men ingalunda kan sådant tillvägabringas genom köp af silfver för våra sedlar. Hr von Troil: Då jag hörde, alt den siste talaren missförstått mig, begärde jag ordet, emedan jag fruktade, att andra äfven gjort det. Jag har sagt, att Banken ej skall uppköpa vexlar för att styra coursen; men jag har ej emot, att den handlar upp vexlar för att skalfa sig silfver, då coursen har benägenhet att falla. Om Banken med klokhet och förutseende begagnar den utvägen, skall den sällan komma i behof af lån, hvilka visserl. må äga rum, om de äro nödvändiga; men de blifva alltid ett ondt, som bör undvikas. Hr Cederschjöld, Pehr Gust., uppläste följande: Utsk. föreslår, att Bancostyrelsen må, då coursen är vid eller under pari, äga att köpa silfver. Såsom skäl dertill uppgifves under näst föregående punkt, att det vore ett godt medel att öka såväl Bankens egen styrka som landets rörelsecapita!. Men under sådana coursförhållanden kan ingen påträngning i Ranken vara att befara, utan tvärtom snarare insättningar af silfver att förvänta, och sålunda intet behof vara om åtgärders vidtagande till ökande af Bankens styrka, Hvad rörelsecapitalet beträffar, utgöres det såväl af silfver som sedlar, och ökes således icke derigenom, att man drar in silfver för sedlar.
Då nedsättningen för Commendanten i Marstrand, ifrån 700 till 6ooR:dr, af Utskottet skett på den grund, att bemälte Commendant, jemte förut åtnjutne 600 R:dr, å Allmänna IndragningsStaten uppbär till hushyra, intilldess Boningsrum i Kronans hus för honom blifva att tillgå, 100 R:dr årligen, om hvilkas upphörande fråga icke blifvit väckt, anser Utskottet sig böra härpå fästa Ridd. och Adelns uppmärksamhet, med 5o2 Stats-Ut skot tets hemställan, huruvida icke Ridd. och Adeln, i följd deraf, vill frånträda dess ofvanberörde beslut och instämma med H. PrästeStändet och V, BorgareStdndet. Men skulle Radd. och Adeln härtill icke vilja lemna bifall, utan vid sitt redan meddelade Utlåtande i detta ämne förblifva; anser Utskottet Förstärkta StatsUtskottet böra rösta öfver den Proposition: 7:0 Den, som bifaller, att arfvodet för Commendanten å Marstrands Fästning bestämmes till 600 R:dr, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej: fastställes samma arfvode till 700 R:dr. Enligt hvad sorn blifvit anfördt i io:de Puncten af Betänkandet N:o iÖ2 samt, med ändring i åtskillige delar deraf, ytterligare i io:de Puncten af Utlåtandet N:o äSg, innefattar Utskottets sluteliga Förslag till R. St;r, i afseende på Indelta Arméens Befäls löner.- Att regleringen af Befälets löner må blifva verkställd, på det sätt Utlåtandet N:o 23g sid. 117, 118 ng jemte åtföljande Tabellen innehålla; nemligen med 1823 års Statsanslag, Chefsindelningen vid f. d.