Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid betalning af återgången Vexel, vare Innehafvaren berättigad, att af Vexelgifvare och öfverlåtare fordra den hufvudstol, hvarå Vexein lyder, i Kongl l&ijitt NAdita Proposition Nio 79, ränta till 1/2 för 100 i månaden, räknadt från Vexelns rätta betalningstid, om denna är förfluten, och till dess liqvid sker, jemte ersättning för protestomkostnader, postpenningar för arne bref, nemligen ett fram och ett tillbaka, inäklare-arfvode till 1/8 för 100, då Mäklare blifvit begagnad, provision till r/a för ioo och mera, när provision på flere ställen bevisligen blifvit betald, samt de skäliga umgälder, som dessutom för Innehafvaren bevisligen uppkomma. År Vexeln ställd att betalas i utländskt mynt, bör, derest cursen stigit, sedan vexelslutet skedde, betalningen erläggas efter den curs för Vexlar, på enahanda förfallotid med den förra Vexeln, som är gällande när liqvid sker, men, om cursen emedlertid fallit, utgöres efter den curs, hvartill Vexeln blifvit köpt, eller som, i händelse cursberäkning i köpet ej ingått, eller ej kan till beskaffenheten visas, var vid köpe-tillfället i allmänhet gällande: allt med förhöjning, motsvarande ränta till \fi för 100 i månaden under omförmälde förfallotid, dock med afräkning af den tid, sorn för dea protesterade Vexeln ännu kan återstå. 33 §.
Han svarade efter flere stamningar och barklingar, att det visserligen var så att hans nåd, grefven, var på sina rum, äfvenså att han troligen skulle med stor reverens mottaga hennes nåds besök, men det var ännu så tidigt på dagen, att det icke vore rådligt att utan förberedelse störa hans nåd i hans vigtiga förrättningar... Längre hann han ej. Med en föraktfull blick vände grefvinnan honom ryggen och insteg oanmäld i sin mans våning. Vid hennes inträde satt grefven längst bort i rummet, hopkrupen mellan en egendomlig samling af betseltyg, falkbjellror, spruckna muggar och ölkrus af olika storlek och skepnad. Han vår sysselsatt med att uppfostra sin älskling, en gulhvit, långhårig rapphönsshund, och lektionen för dagen tycktes omfatta försoningsläran som meddelades praktiskt. Vid samma rosenkrans, som plågade den stackars “Belona”, hängde nämligen en annan, något mindre, och i denna var en stor gråbrun katt fastkopplad, hvilken, med ögon, lysande af ilska, fräste åt sitt påtvingade sällskap. Belona återigen, skälfvande af rädsla för hvarje ny ryckning i rosenkransen, tycktes endast hafva en önskan i lifvet, att krypande nå sin grymme herre, för att som en nåd få slicka hans hand. Hon hade dock tur i dag, ty lektionen var nyss börjad, då grefvinnan steg in, och vid hennes åsyn släppte grefven genast snöret, med hvilket han höll fast sina lärjungar, låtande dem bäst de kunde förlika sig med hvarandra. — Hvad viljen I mig? — frågade han med synbar öfverraskning. — I gå'n förmodligen i sömnen, verte et bleu, ty detta är mitt gemak! — Melchior! — utropade hon och närmade sig honom. — Förlåtelse och glömska! — Hvad knäfveln ha'n I då gjort? — utbrast han och skrattade. — Stulit i kyrkan? druckit ur prestens nattvardsvin eller må hända kastat syndiga blickar på unge klockaren Men sådant lappri kommer mig intet vid, blott I ej fören Edre käre hit i mina rum. — Kom ihåg, Melchior, att det är jag, som tager första steget.
Utskottets hemställan afslogs och antog Ståndet det förslag, som Grefve Cronstedt m. fl., uti en vid förevarande punkt afgifven reservation, framställt, endast Bih. till R. St. Maj:ts nådiga disposition», å raden 4 tillädes orden: »och enligt de grunder Kongl. Maj:t han finna för godt närmare bestämma»; och ansågs härmed beslut jemväl vara fattadt öfver Ridderskapet och Adelns förberörda inbjudning. Punkterna 90 till och med 95. Biföllos. Utskottets förslag bifölls, med tillägg emellan orden »fri-elever» och »vid», å raden 1 sidan 165, af dessa ord: ajemte 4,800 Rär, dels till förbättring af Direktörs och öfrige motsvarande lärares löner, dels till tre nya lärår elon er. Biföllos. Utskottets hemställan bifölls, med erinran örn den jemkning i den beräknade slutsumman, sorn föränledes af Ståndets öfver föregående punkter af detta utlåtande fattade beslut. Biföllos. Utskottets förslag bifölls, med deri ändring att i stället för de å raderna 3—6 förekommande orden: »dels bevilja, till utgående från Riksgälds kontoret, ett anslag för en gång af 25,000 R:dr, dels anvisa ett låneunderstöd af 25,000 R:dr, att likaledes från Riksgalds-hontoret utbetalas», insattes dessa ord: »anvisa ett låneunderstöd af 50,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utbetalas.» Punkterna 106, 107 och 108. Biföllos. Med afslag å Utskottets hemställan, antog Ståndet det för slag, Som i Biskop Milléns, vid denna punkt afgifna reservation, finnes framstäldt. Punkterna 110 till och med 133. Biföllos. Med afslag å Utskottets hemställan, beslöt Ståndet (or sin del, att till ny observatoriibyggnod i Lund anvisa, för en gång, en summa af 45,000 R:dr.
Är hufwudmannen «id domstol anklagad eller lagligen iönvunuei, till brott, som ä desi heder och ära gä, eller är as den egeuffap, akt det ester lag, ej kan med penninge böter försonas, bör honom för desi person ej inträde ä Riddarhuset kMtaS, förr än han derifrån fullkomlig befrj. lse wumrit; äge ej eller förr magt Fnllmägtia föro-dna, utan tillkommer dä den närmaste afMten, att desi lä'e pa Ri^d mhusek intaga; är ater hnswudmannen den enda af Ätten, man dä desi rum ledigt. Lag fnuma wa-tt med deni, so n tor anora fel, bkilmit Säte och Ztämma', bland Rtdderchapet och Adeln förlustige förklarade. §. 9> Halwor någon A el«ni'n alstätt sin egendom till sius Boraenäcers jörno.agde, mä han Ull-er het frägan der - Den i6 December. 957 dcrom wid domstolen anhängig är hworken för sin cl, lcr annan Ärt intaga Säre pä Riddarhuset och ej heller Fullmagt utgifwa. Hafwer Domstolen srikänt honom fran sine Borgenärers widare kras, ka äger han sedan Dom derom wunnit laga kraft, uti sine förra rättigheter inträda; hafwer ater Domstolen ej befriar honom ifrän framrida answar, eller är han dömd för bedrägligt förhållande, dä ma han i bada kesia händelser ej äga att för sin Ä" ruin pä Riddarhuset intaga,) men i det förra af dcsia bäda fall, fä wida ej andre Ättemän af Slägren finnas, mä han Fullmagt till annan bel/örig man urgifwa. §. io. Dör Hnlwudmau rinder rallaende Riksdag som sig för Ätten antekna lälir, äae ren som hniwudman. narätten tillfallit att sig för
Diskont-direktörerna är det egentligen Kommissarierna, hvilka häst känna affärsförhållandena, och ali det är på deras omdöme, som direktionen i allmänhet får lila. Detta tror jag visserligen äf ven. BankoUtsk. Jiar icke eller uteslutit dessa personer, utan tvertom föreslagit, att Iva sådana, såsom ständiga ledamöter, skola i direktionen finnas. Således ligger häruti icke någon afvikelse från hvad Fullm:ge sjelfve föreslagit. Hr Printzensköld har yttrat sig mot litt. c), der det är föreslaget, alt Pullunge skola välja Ordför:de och vice Ordförtde, och' den värde talaren har dervid sagt, alt det icke är förenligt med den i grundlagen stadgade regeln, att i alla delegalioner af R. St. skall den enl. Riddarhusets matrikel äldste adelsmannen vara Ordför:de. Delta är sanni, så länge styrelsen utgöres af ledamöter utaf alla fyra Stånden; men del är lika gifvet, alt detta stadgande icke kan vara gällande, i händelse Ständerna gä in på Ulsk:s förslag i afseende på Diskont-direktionens sammansättning. Således är valet af Ordfide en gifven följd af Utsk:s förslag och hänger fullkomligt ihop med detsamma. Hr Bildt framtog, såsom eli bevis emot Utsk:s förslag, att Handelsoch Närings-diskonten icke skulle skötas så väl som Bankodiskonten, der styrelsen utgöres af ledamöter från de fyra Stånden. Jag får med anledn. häraf uplysa, alt det visserligen är medgifvet, att fyra, af Fullrmge utsedde, personer skola förstärka Banko-diskonten för att utgöra direktionen öfver Handelsoch Näringsdiskonten; men detta stadgande har ännu icke ledi dertill att någon ledamot af Banko-styrelsen blifvit antagen, af det skäl, att de icke haft serskilda arfvoden. Jag vill icke längre uptaga tiden, ulan anhåller om bifall till Utsk:s förslag. Många ledamöter ropade på propos. Hr von Hartmansdorff: Jag vill, i afseende på Frih.
Här hälsades han af värden, som gaf två skrifvare en vink att aflägsna sig, medan drabanterne posterades på vakt i förstugan. Den rike Ruben Zevi var en hvithårig sjuttioårig gubbe af mer än medellängd, med sitt folks skarpt utpräglade drag, hvilka röjde en afkomling af den spanska judetypen, de s. k. sefardim, som ansågos vara af en ädlare, mera oblandad ras än de polske och tyske judarne. Hans dräkt var den i judereglementet föreskrifna långa bruna rocken, öfver hvars prydliga krås nedhängde ett spetsigt hvitt skägg. Hans lugna, kalla, nästan förnäma hållning vittnade om en man, som väl visste hvem han var och med hvem han hade att göra. Jag trodde började ryttmästaren häftigt att en kejsarens officer, som nyss räddat ert hus från plundring, ej behöft vänta en kvart timme utanför eder stängda port. Jag beklagar svarade juden höfligt med en fin spets i orden att min port i dag behöft ett så stadigt lås. Mitt folk torde ha misstagit sig om tiden, sedan det i två timmar väntat ers välborenhets ankomst. Är det något hvarmed jag kan vara till tjenst? Det är helgdag; jag förmodar, att ni ihågkommer mina fattige knektar, som för er välfärd gjort sig mycket besvär. Edra knektar? Alldeles riktigt. Jag hoppas, att de straffat våldsverkarne och återställt mina trosförvanters plundrade egendom. Vi skola föranstalta en insamling för desse tappre knektar. Jag skall bidraga med min skärf, fastän jag, som ni ser, ej haft något att frukta för mitt hus. Ryttmästaren var icke van att göra omständigheter med en jude. Han förklarade utan omsvep, att han fordrade tusen gyllen. Hvad? Icke mer? genmälde gamle Ruben. Öfverste Di Caretto är ers välborenhets chef? Ja, jag vet, och ers välborenhet har att fordra sex månaders innestående sold? Vill ers välborenhet vänta på solden i sex månader till, eller vill ers välborenhet utbekomma sin fordran kontant i morgon?
A. 269. — om rättighet att begagna skjutgevär emot, då han vill fly. Se Skjutgevär. Fångföringssätt, angående förändradt. XI. B. 177. XIII. Ä. 23. XXIII. LIV. U. 164. A. 258. Fårafvelns förbättrande, om medel till. IV. 166. VIII. R. 141. LV. B. 89. A. 3oi. LXV. E. 8. Fårskötseln, örn ytterligare åtgärder till dess befrämjande i Riket. X. 342. XII. LV. B. 89. U. 36o. LXII. A. 3oi. LXV. E. 8. Färjemanslaget i Helsingborg. Se Helsingborgs Färjemanslag. Fästningsstraff, om UnderRätts skyldighet att i inål, der någon blifvit tilltalad och dömd för brott, hvarå detta straff följer, underställa Utslaget HofRätts pröfning. XI. B. 176. XIII. A. 17. XXIII. E. 109. a3o Förbud, angående, mot införsel af vissa Fabrikater och Slöjdealster. IV. 116. VII. R. 335. XXXV. B. i55. XXXVIII. i/,i. A. 256. XXXIX. 3. XLVI. U. 36?. XLVIII. A. 25o. Författningar rörande BankoVerket, om inköp och utdelning af 6oo exemplar af ett af Grefve von Schwerin under denna tittel utgifvet arbete. VII. B. 2 36. VIIL A. 4o3. — om rättighet för hvar och en att inkomma med förslag till förändring uti. V: 234. VIII. R. 256. XIV. B. 142. XV. A. 3o2. — om sättet för utfärdandet af ändringar eller tillägg i gällande.
Utskott för behandling af ifrågavarande Kongl. Proposition, m. m., densamma jemte yttrandena då skulle till detta Utskott öfverlemnas; 2:o angående berättigande för Landshöfdingen i Skaraborgs län, f. d. Statsrådet m, m., Jonas Wcern att vid afskedstagandet erhålla pension å Allmänna ln~ dragningsstaten; samt 3:o i fråga om afstående åt Båtsmansenkan M. Ch. Saf af ett efter hennes aflidne man Kronan tillfallet dana-arf. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer angående nedsättning i bevillningen för reseagenter, tillika med elt i anledning deraf afgifvet yttrande. S. D. Remitterades till Banko-Utskottet Kongl Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer angående Styrelsens för allmänna hypoteksbanken underdåniga ansökning om kreditivrätt i Rikets Ständers Bank för allmänna hypotheksbanken. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial M 3, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret afgifna berättelse. S. D. Föredrogos Lag-Utskottets Utlåtanden: M 2, i anledning af verkställd granskning af Rikets Ständers Justitieombudsmans embetsförvaltning från sednaste till innevarande riksmötes början. Lades till handlingarne. M 3, i anledning af väckt motion om ansvar för utgifvare af tryckt skrift eller tidning, i afseende på annonser om försäljning af lotterisedlar. Lades till handlingarne. M 4, i anledning af väckt förslag om utarbetande af ordningsstadga för städerna. Lades till handlingarne med förklarande, att motionen ansågs tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling. JV& 5, i anledning af väckt motion om utarbetande af en kommentar öfver Strafflagen. Lades till handlingarne med förklarande, att den ifrågavarande motionen borde af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet handläggas.
Fransk surtout/ med inskurne kragar borde aldeles wara borttagne, samt inskurne kragar på öferklädda pälsar, Kappråckars längd kunde hjelpas med kortare längd, än som en del nu brukar, med en medelmåttig läggkrage och ståndkrage om 2 och en half tums högd, lifråckar bör räcka på tjockbenet och icke längre med en medelmåttig krage, skinnpälsar bör räcka ner om knäet och intet på smalbenet, desse böra wara så g(j)orde, att han knäppes eller häcktas igen ända up med en liten ståndkrage om 2ne tums högd, wästar och liftröjor kunde hjelpas utan inskurne kragar och gjöras på det sättet, att de knäptes igen ända up, byxor böra icke wara högre än 7 el(le)r 8 tum ifrån korset och till kanten på luckan och utan någon utkrusning vid knäret. Qwins-kläder, långpälsar med bräm och flere weck på, samt karakås tröjor18), samt partuter borde aldeles wara borttaget, och på kappråckar borde icke wara mer än ett veck på hwardera bakstycket och icke utswängde efter lifvet, med en nätt läggkrage utan någon utklippning. Knappar i bröstet på liftröjor samt slejfer och läggkragar borde wara borttagne och medjan uti sitt rätta ställe som förr har warit brukel(ig)t med en medelmåttig längd nedanföre, som består imellan 4 och 6 tum, lifstycken med råttingar eller dylikt borde aldeles wara borttagne utan allenast för snörhålet, hvilka icke bör wara längre än til nedra snörhålet. Om församl(inge)n finner sig wara nögde härmed, utfäster sochnens skräddare sig ett wite af 3 Rdr af den skräddare, som gör annorlunda än som sagt är, hvilken plikt bör tilfalla angifwaren. St. Malm d.(en) 9. oct. 1801. Eric Nilsson, Simon Pehrsson, Pehr Pehrsson, Jan Andersson, Jan Jonsson."
Eder anställde två Kanslister ”i årlig lön icke upbära mera än, den ene Trehundra femtio r:dr ”och den andra, efter nya regleringen, endast Trehundra tjugufem ”r:dr b:co och således vida mindre än deras vederlikar i andra embetsverk, de der åtnjuta Fyrahundra r:dr antingen i lön på Stat Den 9 Juli f. m. 307 ”eller med tillägg af sportler, J ansett Eder böra å detta missförhållande fästa upmärksamheten destoheldre, som Edie Kanslister icke ”hafva mindre trägna göromål än deras vederlikar i de andra em”belsvcrken, men icke ega några sportler, samt det i allmänhet syn”les vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att tjenstemän inom samma grad i möjligaste måtto innehafva lika löneförmåner, håfven J, uti skrifvelse d. 15 sisth Aug., i nnderddiet hern”ställt, om icke OSS måtte täckas i nådig propos. till R. St. före”slå, att lönen för Edie Kanslister kunde varda ökad till Fyrahundra r:dr b:co för hvardera. ”Detta ärende hafva VI i något öfvervägande tagit; och ehuru ”omförmälde tjenstemäns aflöning visserligen är knapp och jemfö”relsevis till deras vederlikars i en del andra embetsverk möjligen ”icke riktigt rättad efter förhållandet med göromålen; dock som i ”händelse krigslagarne komma att undergå några väsentligare förändringar, en följd deraf kan blifva, att äfven Krigshofrättens sammansättning och verksamhet skulle komma uti en icke aflägsen ”framtid att omändras, samt vid sådant förhållande förekommer mindre lämpligt, att endast i afseende å tv.å af dess underordnade ”tjenstemän, hvilka af sina åligganden derstädes icke torde vara så ”uptagna, att för dem stänges utvägar till inkomster genom annan ”sysselsättning, företaga serskild lönereglering, håfve VI funnit till”räckliga anledningar saknas att till Edie ofvanberörde hemställan ”för närvar, lemna nådigt bifall” etc. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
N:o 80. Motion N:o 75, om årlig pension åt framlidne Provincial-läkaren, Doktor D. J. Billengrens enka och oförsörjda barn. Stats-Utsk. Utlåt. Personliga skyddsafgiften, om dess upphörande såsom bevillning till Statsverket, och att i dess ställe ett motsvarande belopp af hvarje mantalskrifven person måtte utgå till folkundervisningen samt debiteras, uppbäras och fördelas såsom den nuvarande folkskoleafgiften. Motion N:o 9. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. Pest å boskap. Se Boskapspest. Petrelli, Doktor, Motion N:o 27, om beviljande af ett årligt anslag af 30,000 R:dr för att användas till vård och undervisning af elever vid mindre skolor för döfstumma. Stats-Utsk. Utlåt. N:o .66. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. Motion N:o 39, om åtgärder till hämmande af försäljning af utländska lottsedlar. Lag-Utsk. Utlåt. Prebende-pastorater, om upphörande af s. k. Motion N:o 26. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. R. St. underdån. Skrifv. N:o 72. 14 Predikotexter, om anslag till betäckande af tryckningskostnaden för 4 ä 5000 exemplar af de nya predikotexterna på Finska språket. Motion N:o 99. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. K. St. underdån. Skrifv. N:o 81. om underdånig begäran af nådig föreskrift att hvarje år, då de förr brukliga evangelii-texterna skola utgöra predikotexter, må från altaret föreläsas dagens högmässotext från närmast föregående eller kommande årgång. Motion N:o 96. Prestbetyg, om skyldighet för presterskapet att vid prestbetygs utfärdande alltid, der det med tillförlitlighet är kändt, utsätta den attesterade personens fadersnamn. Motion N:o 105.
Var hon här och gaf dig en uppsträckning, Segerstedt? Jag tyckte så därinne. Hon är förfärligt positiv ... ELISE. Tala inte illa om Alma, när hon är borta. BARON. Fastän hon är borta, ska du säga. ELISE. (vid julträet) Fredrik, kom och hjälp mig med granen! BARON. (slår sig ned i soffan, gäspar) Jag orkar omöjligt inte. Gå du och hjälp henne Segerstedt! Jag är öfveransträngd. ELISE. Har du ansträngt dig med att sofva fjorton timmar i natt igen? BARON. Också det. Men så har jag slitit ut mig med att fundera öfver farbror, hvarför är han i ett sådant misshumör? Nu på själfva julaftonen? Han, som längtat så efter den. ELISE. Han har fått ledsamma bref från Ryssland, men det går öfver till kvällen. BARON. Ledsamma bref! Åh, – det vänjer man sig vid! Och dessutom är han inte här för att läsa ledsamma bref från Ryssland. Hvarför tror du de precis är ledsamma, Elise? ELISE. Herregud, – för att han är ledsen, vet jag! BARON. Nej, du! Säg hällre hvad han gjort de sista dagarna? ELISE. Han har suttit öfver sina papper dagarna i ända, och så har han ätit och druckit ... BARON. Nå se där! Var inte Vahrman också hos honom i går? Min begåfvade vän Segerstedt kunde just slå sitt klingande hufvud ihop med våra för att fundera öfver det här. Det är rasande kinkigt! Nå, så fundera nu också ni, därborta! Har han juridiska trassel för sig? Där har vi det – han processar! (Emmy in från vänster, baron reser sig litet i soffan) Det var väl ni kom, fru Stjernfelt. Kom hit och hjälp mig att fundera ut hvarför farbror generalen är vid så dåligt lynne! EMMY. Det kan jag rakt inte. BARON. Nå, ni säger åtminstone ärligt ifrån, att ni inte kan fundera. Men det hjälper inte mig. Jag måste väl fråga honom själf då. Eljes förstör jag min hälsa på detta här ... ELISE. (till Segerstedt) Nu kan Fredrik och fru Stjernfelt just göra julgranen i ordning.
Riksdag; den som tillika är öfvertygad, att detta ändamål förfelas genom vårt odrägligt vidlyftiga arbetssätt, att föra till Protocolis allt hvad som talas i och utom ämnet, justera, remittera och communicera hvaraf följden blir, att i samma mån de skrifna luntorne växa i voldine, aftager, dignande under onödiga formaliteter, det öfverhopade minnet, och det förslappade interesset hos re. presentanterne, när den afgörande stunden kommit och beslutet skall fattas; den, säger jag, som med mig önskar en slutligen i alla fall oundgänglig reform häruti, den lärer äfven omfatta hvarje medel, som i någon mån medverkar till ändamålet. Utom den reela, fastän ännu kanske aflägsna fördel jag har j sigte, torde det äfven finnas en annan, och jag vädjar till hvarje örn och tänkande Husfader, om Den iy Martu, han icke skulle önska ett tillfälle för sin son, att tidigare än eljest är tillåtet, få tillträde till ett runn, der undersökningar i alfvarsamtna och nyttiga ämnen skola upplysa och mogna hans omdöme och afvända hans håg från lättsinnig, heter, der ädla minnen skola upphöja hans tänkesätt och uppelda hans nit, och der, med ett ord, den seger, som förnuftet och sanningen omsider tillkämpa sig, skall stadga hans öfvertygelse, det sann patriotism består icke allenast i frimodighet, utan lika mycket i moderation och en afsigtsmässig ihärdighet. Jag 'bönfaller alltså om tillträde för Fäderneslandets uppväxande generation och ej endast lör Tidningsskrifvarne och de nyfikne bland allmän^ beten, ehuru jag är fullt viss uppå, att äfven de sednares närvaro slutligen skall gifva oss mer tillfredsställelse än oro. Med lika varm tillgifvenhet för min Konung, som för mitt Fo~ , sterland, hvem skulle jag väl på detta rum Jrugta? och hvilken varelse dessutom kan vara så föragUig och usel, att jag icke skulle värdigas tala'till den, eller låta den höra hvad jag tänker om det allmänna?
Utskottet föreslår för en Öfverste 3,4oo R:dr Banco i lön, och ehuru jag icke är ibland dem, som yrka tillökning i lönerna i allmänhet, får jag öppet förklara, att jag finner denna summa alltför liten, med afseende å den tjenstebefattning jag anser Öfversten böra äga.— Jag tror således, att StatsUtskottet helt och hållet uppoffrat Öfverstarnas billiga anspråk blott för den högfärden eller fåfängan, ätt på papperet äga ett Generalitet. Jag* tror, att om ett sådant Generalitet inrättas i vårt land, så skall, under betraktande af Armeens spridda läge, någon annan följd deraf icke kunna uppstå, än att alla expeditioner derigenom skola komma att gå omvägar, samt blifva försölade och fördröjda, utan någon den ringaste nytta deraf, att 43 II. i3* ig6 Den 3o September f. m. Öfverstarna blifvit nedsatta under hvad de varit och bordt vara, de förnämsta personerne vid Corpsen. Då Öfversten förut kunde directe communicera sig med StatsSecreterarne, Collegier och Kongl. Maj:t sjelf, tror jag, alt tjensten derpå vann, både i enkelhet, hastighet och ordning. Nu deremot är Öfversten i alla dessa fall beroende af sin BrigadChef. Ehuru jag icke kan citera någon händelse, då en BrigadGeneral satt sig emot Öfverstens billiga fordringar, kan likväl sådant, med kännedom af menskliga lynnet, väl inträffa, och Öfversten derigenom blifva underkastad chikanér. Dessutom har genom denna inrättning Öfversten blifvit satt i en absolut nödvändighet, att i tjensten göra depenser, för Generalens skull. Han är åtminstone tvungen, att vid mönstringar ge en middag för GeneralMönsterherrn. Detta kunde han förr utan svårighet göra, då han Var väl lönt; men nu får del måhända ofta ske på OflicersCorpsens bekostnad. Han får dessutom, för att visa sin aktning för GeneralMönsterherrn, sitta af sin egen häst, eller också skall den resande Generalen nödgas emottaga Regementet till fots.