Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sundhets-kollegium underdånigst hemställt, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig Proposition om ett anslag af 42,000 R:dr till 28 nya provincialläkarebefattningar och 15,000 R:dr till löneförhöjning ät de 26 extra provincialläkarne, hvilka blott hafva 1,000 R:dr årlig lön hvardera. Kongl. Maj.t har uti sin afgifna nådiga Proposition till Rikets Ständers Statsutskott. angående Statsverkets tillstånd och behof, blott äskat anslag till 8 nya provineial-läkareljenster att inrättas å sådana orter af riket, der de kunna linnas mest behöfliga. Beträffande åter den af Kongl. Sundhets-kollegium ånyo föreslagna löneförhöjningen för de 26 förutvarande extra provincial-läkarne, har Kongl. Maj:t ansett denna fråga böra uppskjutas till dess den föreslagna regleringen af helsovården hunnit ytterligare genomföras. Lii Jönköpings län har en sådan reglering redan blifvit fullständigt genomförd medelst Kongl. Majlis nådiga Bref af d. 10 Januari 1862, så att länet blifvit indeladt i 6 provincialläkare-distrikter med stationer i Jönköping, Eksjö, Hvetlanda, Wrigstad, Wernamo och Gisslaved. — Då således Östbo och Westbo härader, innefattande 41 församlingar med öfver 45,000 innevåuare, spridda pä en vidsträckt yla, förut hade blott en extra provincial-läkare, hvilken tillika var balaljons-läkarc 110 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 79. vid Jönköpings regemente med station i Wernamo, så har rm en ny provincialläkare-* tjenst blifvit inrättad för större delen af Westbo och någon del af Mo härad med 1,500 R:drs lön och station i Gisslaved, hvaremot läkaren i den andra delen af det gamla distriktet, sorn omfattar hela Östbo härad och 5 församlingar af det angränsande Westbo härad, får blott 3,000 R:dr årlig lön.
Ad förklarade såsom sin gemensamma tanka, att äfven uti 108 § Reg.F. borde ordet ”lagtima” införas emellan orden ”hvarje” och ”riksdag.” Frih. von Schulzenheim: 1 händelse R. o. Ad. hade antagit Constit.Utsk:s förslag till förändring i 49 § Reg.F., och grundlagsfrågor således endast kunnat förekomma vid lagtima riksdag, hade jag ämnat begära införandet af ordet lagtima på vederbörliga ställen i 56 oell 81 §§ Reg.F. samt 29 § Riksd.Ordn. Men då nu R. o. Ad. som sin gemensamma tanka antagit ett annat i detta hänseende modifieradt förslag , hemställer jag, om icke Ståndet såsom sin gemensamma tanka skulle vilja förklara, att det åt Constit.TJtsk. bör uppdragas att tillse, om någon jemnkning blir behöflig i nämnde §§ till följd af det nyss fattade beslutet. R. o. Ad. förklarade såsom sin gemensamma tanka, att åt Constit.TJtsk. skulle uppdragas att tillse, om någon jemnkning af 81 och 56 §§ Reg.F. samt 29 § Piiksd.Ordn. blir genom de af R. o. Ad. nu antagna stadganden nödig. I anledn. af Constit Utsk:s förslag, att orden ”vid hvarje lagtima riksdag” införas i io5 § Reg.F. efter orden ”äge att”, och likaledes i 29 § 2 mom. Riksd.Ordn. efter orden ”åligge att”, yttrade Gr. Horn: Såvida Utsk:s i denna punkt föreslagna tillägg skulle kunna tydas till frånvaro af all granskningsrätt å Konungens rådgifvares åtgärder vid annat än lagtima riksdag, måste jag yrka afslag, eller att Ståndet såsom sin gemensamma tanka förklarar, att det här föreslagna tillägget bör utgå. Jag tror delta blifva nödvändigt för utöfningen af den controll, sota R. 0. Ad. förbehållit R.
Jag kan dock icke uraktlåta att fästa It. o. Ad:s synnerliga uppmärksamhet derpå, att det är en högst vigtig princip i vår bank-lagstiltning, som skulle kränkas genom antagande af ilrågavide förslag; och jag hemställer till det Högloft. Ståndet, huruvida det verkligen kan vara skäl att för ett förslag, som, enl. en af de ifrigaste anhängarnes eget yttrande, icke är af så särdeles stor vigt, uppolfra denna princip, mod iakttagande af hvilken alla enskilda banker blifvit oktrojerade. Antages förslaget, är grunden i och med detsamma lagd till en sammanblandning af statens och enskildas medel. Man har visserligen sagt, att någon förlust för staten icke kunde uppkomma, enär samtliga enskilda bankers solidité vore utom allt tvifvel. För min del tror jag verkligen att dessa banker — i synnerhet för närvarande —• äro solida, men jag kan dock icke förneka möjligheten af ett annat förhållande i framtiden, synnerligast då jag betraktar den stora utsträckning, som åtskilliga bankers rörelse på sednare tider tagit — och möjligen än mera kommer att taga, om dem lemnäs anledning att påräkna statens mellankomst i behofvets stund. Alt privatbanks-sedlar redan nu skulle tagas i uppbörden, bevisar icke annat än uppbördsmannens individuella förtroende till samma banker, enär han ingalunda eger att till ränteriet leverera sådana sedlar. Jag har visserligen sett en Kungörelse af K. Befallningsh. i Skaraborgs län, som berättigar länets uppbördsmän att vid årets uppbörd emottaga Orebro privatbankssedlar, men till grund härlör ligger det förhållande, att samma bank Den 14 Januari f. m. 145 bank i vederb:de ränteri forst deponerat tillräckligt antal riksmynt för inlösen af sina sedlar. Då man emellertid så ifrigt förordar ifrågav:de förslag, af hvilket jag för min del icke tror den allmänna penningerörelsen skall hemta särdeles lättnad eller gagn, vill jas förena mig i det al Gr. Mörner framställda yrkande om utbyte af orden »af bankinrättningar etc.» till »af behörigen oktrojerade filialbanker. » Sådana banker finnas numera eller äro under bildande i nästan hvarje län.
Prof. IS53 —1854. 7 Sami. 1 Afd. 10 Haft. 4 STOCKHOLM, tryckt hos N, MARCUS, 1854. Lag-Utikottets Betänkande, N:o 26. 1 .■ • ' ■■ ■ ■ W 't f ' ’■ p il ni vUO^OU ‘ “ \>\ ;v>vtoyv>c^ !*li * ■ • •1 j-1 ‘oui-i . ''■\V s • > ' •• *<£•*>. :»VK)jVi\V VvV \i>: ni:V • *,os\ '• Vö * V\ti • ■ V - M:o 36. Betänkande, i anledning af väckta motioner om en fullständig revision eller förklaring af 15 kap. Arfda-balken, i anseende till deri, för -vissa fall, nu saknade bestämmelser, eller om utfärdande af en särskild författning i ämnet. Dessa motioner, som Välloflige Borgare-Ståndet öfverlemnat till Lagutskottet, äro väckte af Herrar Gråå oell Gustafsson, af hvilka den förre anmärkt, att ehuru i 15 kap, Ärfda-balken, jemfördt med Kongl.
Revisorerne hafva af den granskade räkenskapen funnit anledning till den förmodan, att orsakerne till de otillfredsställande resultater. jordbruket vid Ultuna lemnat, till en stor del äga sin grund uti en felaktig anordning af egendomens arbetsstyrka, hvarigenom dels jordhruksgöroinålens fortgång, synnerligast under slotteroch skördetiden, blifvit ställd uti allt för stort beroepde af tillgången på legofolk, dels gårdens skötsel fördyrad genom de, i anseende till egendomens läge i närheten af Upsala stad, under sommaren stegrade dagsverkspriserna, hvilka af räkenskapen visa sig hafva gällt ända till 1 R:dr 50 öre för en vanlig jordbruksarbetare. De Revisorernes delegerade, hvilka, en af hvarje liks-stånd, besökt Institutet, hafva också funnit denna förutsättning fullt bekräftad och den anmärkta olägenheten tillika erkänd af Institutets förvaltning, som ock derföre under innevarande är gått i författning om uppförande af bostäder för gifta arbetare i årstjenst. Dertill hafva de delegerade, som besökt en större, å den till egendomen hörande s. k. Kungsängen verkställd odling af tufvig ängsmark till en areal af omkring 120 tunnland med särdeles bördig jordmån, funnit denna odling, hvilken vidare kommer att utvidgas till omkring 200 tunnland, vara belägen på allt för långt afstånd ifrån hufvudgården, för att med fördel kunna, såsom för närvarande sker, skötas med bufvudgårdens arbetare; hvarföre ock delegerade ansett af högsta behof påkalladt, att Institutet snart ina blifva i tillfälle att invid de nyodlade fälten uppföra nödiga arbebetare-bostäder jemte ladugårdshus, på det att icke vidare, såsom hittills understundom synes hafva varit fället, förrättandet pä behörige tider af bufvudgårdens angelägnaste arbeten måtte blifva eftersatt genom arbetsstyrkans splittring eller förryckande till det aflägsna odlingsfältet. Delegerade hafva i öfrigt funnit hufvudgårdens jord vara med omsorg häfdad, ehuru den derstädes begagnade växtföljd å lerjorden icke ansetts vara fullt lämplig och derföre äfven kommer att, efter hvad delegerade å stället inhemtat. förändras.
När nu den Guds anden kom öfver Saul, så tog David harpona, och spelade med sine hand; så kom Saul till sig igen, och det vardt bättre med honom, och den onde anden vek ifrå honom. De Philisteer församlade sina härar till strid, och kommo tillhopa i Socho i Juda, och lägrade sig emellan Socho och Aseka, vid ändan af Dammin. Men Saul och Israels män komma tillhopa, och lägrade sig i ekdalenom, och skickade sig till strid emot de Philisteer. Och de Philisteer stodo på ett berg på hinsidon, och de Israeliter på ett berg på denna sidone, så att en del var emellan dem. Då kom framträdandes utu de Philisteers lägre en man, en kämpe, benämnd Goliath af Gath, sex alnar och en tvärhand lång; Och hade en kopparhjelm på sitt hufvud, och ett fjällpansar uppå; och vigten på pansaret var femtusend siklar koppar; Och hade kopparbenvapen uppå sin ben, och en kopparsköld på sina axlar; Och skaftet på hans spjut var såsom ett väfträ, och jernet på hans spjut höll sexhundrad siklar jern; och hans vapnedragare gick framför honom. Och han stod och ropade till Israels slagorden, och sade till dem: Hvi ären I utdragne till att skicka eder till strid? Är icke jag en Philisteer, och I ären Sauls tjenare? Väljer en ut af eder, som går hitneder till mig. Kan han strida emot mig, och slår mig, så vilje vi vara edra tjenare; varder ock jag hans öfverman, och slår honom, så skolen I vara våra tjenare, och skolen tjena oss. Och Philisteen sade: Jag hafver i denna dag gjort Israels här en skam; låter mig få en, och låter oss strida med hvarannan. Då Saul och hela Israel hörde dessa Philisteens ord, förskräckte de sig, och fruktade sig storliga. Men David var en Ephratisk mans son, af BethLehem Juda, som het Isai; han hade åtta söner, och var en gammal man i Sauls tid, och var ålderstigen ibland män.
Det är dock ej mer än 3 eller 4 dagar sedan, som jag här hörde erkännas rättvisan och billigheten af alt indraga liggetidsoch nådårsbesparingar, men verkställigheten af denna indragning dock bestridas, derföre, sade man, att Staten ej hade tillräckligt medel dertill. Del var likväl då fråga om en ovillkorlig rättvisa, som borde göras, och hela summan uppgick ej till mer än 30 eller 40,000 r:dr, som man då behöfde anslå. Oell här tvekar man ej att anslå en flerdubbelt större summa lill eli ändamål, som ej fordras af någon rättvisa. Det är sanni att vi gått in påen dyr bana, då vi hafva gått in på den ifrågavar. Det är beklagligen alltför sannt, och jag har en gång tagit mig friheten säga, att det leder oss in uti kostnader pä millioner: men jag har för min del ej lust att gå in på den banan allt för myckel. Jag vill gerna se mig om något ännu. Jag röstar för nedsättning till 300,000 r:dr. Frih. Raab, Adam Christian: Frågan är tveggehanda, försl om beloppet — antingen man skall bevilja de 600,000 r:dr, sorn K. M. begärt och StatsUtsk. förordat, eller och blott hälften af den summan eller 300,000 r:dr, som flere talare förordat — och sedan om vilkoren. Jag vilt först tala om beloppet. I afseende derpå har man sagt, ali man borde väl betänka sig, nogsamt ihågkomma att R. St. nyligen beviljat ett så stort anstag som 2,000,000 r:dr och all dessutom man nödgas afsätta ett betydligt kreditiv; all man borde iakttaga en god hushållning. Jag ber att i detta afseende få fästa uppmärksamheten derpå, att dä Staten lika väl som den enskilde bör beräkna sina utgifter, så kan det lika väl för Staten som för den enskilde leda till misshushållning, att ej utgifva nödiga penningar.
Då jag begärde ordet, var det ej för att yttra mig i den nu föredragna punkten, utan var mitt syftemål dermed endast, att få nedlägga min reservation mot det beslut, som i afseende å den första punkten fattades. Jag anhåller således, att detta mitt yttrande måtte anses som en reservation mot det nyss i afseende å förutnämnde punkt fattade beslut. Hr Mannerskantz: Frih. Stjernstedt har i sitt förslag åsyftat, att 5 millioner af de under sednare åren influtne Bankovinstmedlen skulle, i närvarande stund, dragas ur rörelsen och i stället läggas på hyllan. Dea värde Frih. måtte föreställa sig, att penningeställningen befinner sig, under nuvarande förhållanden, på en lysande ståndpunkt, efter han anser, att, man gerna kunde afstå från den ränta, motsvarande 250,000 Rdr, som annars med ett klokare och förståndigare användande af dessa 5 millioner årligen kunde inflyta. Jag för min del tror, att det vore en ganska oklok och opåkallad åtgärd, att öka vår utländska räntebärande skuld med 5 mill. utöfver behofvet, blott för det nöjet, att sedan 11 skrinlägga penningarne räntelösa i Banken ; jag tror ock att indragningen ur allmänna rörelsen af ett så stort belopp som 5 millioner, under en tidpunkt då penningeställningen redan förut är i hög grad tryckt, vore en åtgärd, som icke kunde, utan de mest skadliga och olvcksbringande följder både direkte för landet oell indirekte för Banken sjelf, vidtagas. Beträffande åter en annan af Frih. Stjernstedts satser, eller att förhållandet emellan Bankens metalliska kassa och dess sedelstock rätteligen alltid borde bibehållas såsom 5 till 8, enligt hvad Frih. Stjernstedt, ehuru utan grund, säger hafva blifvit bestämdt år 1834, skulle detta vara att omkullstörta den lagstiftning, sorni 616 Den 22 Februari. afseende på förhållandet mellan sedelstocken och den metalliska valutan vid 1844—1845 årens Riksdag upgjordes och genom hvilken både Bankens säkerhet fullt betryggades och hinder lades emot allt för starka omvexlingar inom landets penningeoch affärsrörelse. Ben lag för R.
Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Årenderna, Herr Grefve' von Engeström. Hans Excellence, Stats-Rådet Herr Grefve Rosenblad. Han;s Excellence, Stats-Rådet Herr Grefve Adlercreutz, Hans Excellence, Stats-Rådet Herr Friherre Fleming. Hans Excellence, Stats-Rådet Herr Friherre Lagerbring. Hans Excellence, Stats-Rådet Herr Grefve Puke' Stats-Rådet Herr Friherre Adlerbeth. Undertecknad Hof-Cantzler. U tidertecknad Hof - Cantzler uppläste ett , på Kongl. Majas Nådiga befallning , författadt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, om de nya Constitutionella förhållanden , som till följe af föreningen mellan Sverige och och Norrige uppkommit, och blef denna Proposition, på Stats-Rådets .Ledamöters enhälliga underdåniga tillstyrkande, af Kongl. Maj:t i Nåder gillad, och skulle, af undertecknad Hof-Cantzler contrasignerad, på vanligt sätt tili Riksens Ständer öfverlemnas. In fidem Prolocolli G. af Wetterstedt. Upp - Den 13 April. 7» Uppläst hos Samteliga Riks-Ständeft den i3 April. Då Kongl. Maj:t nu gar att till Rikets Ständer öfverlemna den af Kongl. Maja, under den 10 November fortidet år, med förbehåll af RiketsStänders Constiiutionella ratt, antagne och besvurne Norriges Rikes Grundlag^ har Kongl. Majit, så väl af ämnets vigt, som af Dess Konungsliga pligt, ansett 8ig högtidligen påkallad, att for Rikets Ständer, i en allmäna öfversigt, utveckla de särskildta g/under, sorn vägledt Kongl. Mains beslut, i afseende på föreningen emellan Sverige och Norrige.
Öfversten tycktes ej illa upta dessa artigheter, och utbredde sig öfver vådan för ynglingar, at ej äga annan utväg at tilbringa sina aftnar än at spela; det är sant, tillade han, det spelas väl i Sviagriser-Orden också, men det är nästan bara commerce-spel, som alldrig bli så farliga. Uno teg, men var ej alldeles nöjd med Öfverstens yttrande om Orden, och ännu mindre dermed, at han icke föreslog honom at umgås hos sig – han funderade derföre på något tydligare sätt at ådagalägga sin önskan, och frågade, för at dertil få tilfälle: Fröken Laura Odalsvärd, spelar ju mycket väl forte piano? Öfversten. Min dotter? ja hon spelar litet. Uno. Jag har hört Frökens talang omtalas, och mången gång önskat mig det nöjet at få höra henne. Öfv. Ingen ting är lättare. – Var så god och gör mig den äran någon gång, min dotter är intet jalous om sin konst. Nu hade Uno sin önskan vunnen, och gladde sig innerligen åt sin lycka. Då Öfversten kommit til sin port, och skiljt sig ifrån sin följeslagare, eftertänkte han Unos samtal, och den glädje han tycktes visa vid invitationen; den besynnerliga profskriften i Orden, och just namnet Laura tycktes äfven tilkännage någon passion för hans dotter. Hm! sade han, under det han gick trapporna upför, det vore något för romaneskt. – Huru han blifvit bekant med Laura, kunde han platt intet begripa, och föresatte sig derföre, at vid första tilfälle genom henne sjelf, uplysa sig derom. Hör på Laura, frågade han efter en stund, känner du en ung Sekreterare som heter von Trasenberg? en rätt hygglig yngling. – Nej min far. Et rätt hyggligt utseende, fortfor han. Han önskade få höra dig spela forte piano, och mins intet annat, än at han äfven sade sig känna dig. Laura såg på sin far, och gjorde en tviflande rörelse med hufvudet. Jag har bedt honom hälsa på oss, fortfor han – han lär bo här midt emot. Laura blef blodröd i ansigtet, och reste sig, för at dölja sin förlägenhet.
Ordinarie fond 1,150,000: — Äldre förstärkningsmedel 190,000: — Af Banko-Diskont-Verkets upp-och afskrifiiingsmedel 200,000: — samt ofvanberörde 100,000: - S:gr R:dr 1,640,000: — Härå äro tid efter annan inbetalta, tillhopa R:dr 390,000: — i följd hvaraf Låne-Kontoret sistnämnde dag innehade' R:dr 1,250,000: — elier: Ordinarie fond 1,150,000: — Förstärkningsmedel . 100,000: —- S:gr R:dr 1,250,000: — För Wisby Låne-Kontor utgör fond-andelen R:dr 225,000: — Utöfver den förstärkning af 50,000: — Låne-Kontoret innehade enligt 1861 års Revisionsberättelse, erhöll Kontoret i slutet af Augusti samma år R:dr 30,000: — S:gr R:dr 305,000: — Genom inbetalning äro dessa förstärkningsmedel numera minskade till R:dr 60,000. § 54. Återbetalning Beträffande tiden för återbetalning af de till Låne-Kontoren “niigsmedei öfverlemnade förstärkningsmedel, inhemtas af Fullmäktiges protokoll, att den ändring i Fullmäktiges, den 30 Maj 1861 fattade och i samma års Revisionsberättelse § 54 upptagna beslut, blifvit vidtagen, att Låne-Kontoret i Götheborg, som den 10
3 Dessa belopp, tillsammanlagda utgörande omkring l'/a million R:dr, äro redan i och lör sig icke obetydliga med afseende å möjligheten att i allmänna rörelsen undvara dem; men dervid måste bemärkas, att den 31 December icke är en af de tidpunkter, då kassabehållningen hos ifrågavarande ränterier är som störst, utan att deremot vid andra , tillfällen, såsom när kronoutskylderna vårtiden nyss influtit, eller då bränvinsskatten för en termin inlevererats, ojemförligt större summor otvifvelaktigt kunna befinnas sammandragna i ränterierna, och det samtidigt, så att förlägenhet i allmänna rörelsen uti en del af landet icke kan afhjelpas genom bistånd från en annan del. Från ränterierna åter behöfva medlen en ganska lång tid för att spridas. Huruvida detta sednare lämpligast kunde förmedelst de enskilda bankerna åstadkommas sålunda, att statsmedlen insattes uti dem i stället för ränterierna, hvaraf ock skulle följa, att liqvider för Kronans räkning måste af samma banker besörjas, är åter en fråga, som, Utskottet veterligen, icke tillförene varit föremål för Rikets Ständers pröfning. Den förtjenar onekligen den sorgfälligaste granskning, med hänsyn förnämligast till angelägenheten för Staten att ega säkerhet, det ifrågavarande medel blifva just på sina rätta tider för sina afsedda ändamål disponibla.
När vi råkas igen i morgon, måste ni visa mera försyn för mig – min medfödda olyckliga nervspändhet tål så illa ert öfversitteri och er flegmatiska elakhet. Och om ni vill vi skola bli vänner, så måste ni lägga band på den, för att ej uppröra mig alldeles för mycket. Jag är ju här för att söka hälsa och lugn, äfven jag!» Hon går med korta, energiska steg uppför sandgången till terrassen; Klercken kan ej låta bli att beundrande följa henne med blickarna, och han lägger märke till att hon bär sitt hufvud såsom trots någon framstående tragedienne i Maria Stuarts roll. Först när hon är hunnen ur synhåll, ser han på visitkortet, hvilket han utan att ge akt på tummat mellan fingrarna. På det finns en krona, och därunder står i gammaldags bokstäfver: Vicomtesse d’Ottange. När han läst det förnäma namnet efter den lika förnäma titeln, kan han ej hålla sig från en yttermera försmädlig tanke: »Lämnade hon ej likafullt sitt visitkort här för att imponera på mig med sin högadlighet? Ett ögonblick är han böjd att tro det, men så kommer han åter igen ihåg hennes äkta indignation, hvari han ej kan finna ett spår af beräkning eller förkonstling. Hennes utbrott skedde alldeles omedelbart med en häftighet, som tydde på mycket starka passioner och en något svärmisk och vidtflygande, men kanske verkligt nobel ande. Och han vill icke förneka, att hela scenen verkat sällsamt tilldragande på honom, framför allt genom den glänsande skönhet, som strålat ur hennes hela väsen. Dessutom kände han sig smickrad. En så väluppfostrad dam, som hon antagligtvis var, förgick sig icke inför en obekant, om han icke besatt hemligheten af att bringa hennes blod i svallning. Efter ett kort funderande tager också Klercken fram ett visitkort med en adlig krona och skrifver småleende en artig ursäkt på kortets baksida för att han retat madame la vicomtesse. »Den ena så god som den andra!» tänker han och sänder tjänstflickan med kortet upp till fru d’Ottange.
Såsom följd af den hör nedan vid 137 § föreslagna förändring, har Utskottet ansett 2 mom. af ifrågavarande § böra erhålla det tillägg, som finnes i förslaget intaget. §§ 50 och 72. Med afseende å den förändrade lydelse, Utskoltet här nedan för 112 § föreslagit och den i afseende å fastigheters uppskattning af Utskottet dervid anförda grund, har Utskottet ansett ifrågavarande §§ böra undergå den förändring, förslaget utvisar. § 73. Inom Vällofl. Borgar-Ståndet är af Hr Berger uti afgifven motion yrkadt, att, då många stångjernsbruk skola finnas, hvilkas behållna vinst icke på långt när uppgår till det i 73 § Bevillnings-förordningen såsom grund vid brukens värdering för näi varande bestämda minimum af i;del utaf tillverkningen, nämnde minimum måtte, med afseende dessutom å de mindre fördelaktiga konjunkturer, som ofta inträffade, nedsättas till ^del af tillverkningens värde. Då emedlertid på sednare tider, Utskottet vetterligen, icke inträffat någon väsendtlig förändring, ledande till minskning i behållningen af bruksrörelsen samt tillfälliga konjunktur-förändringar icke böra läggas tili grund för en flerårig beskattning, anser Utskottet sig ej ega skäl att å ifrågavarande motion tillstyrka bifall. Dere - Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. 25 Deremot och då det synts Utskottet billigt, att de Bruk, hvilka, medan de ännu ega restsmide, öfvergå till oinskränkt smidesrätt, få tillgodonjuta afdrag i bevillningen för redan Leskattadt restsmide, bar Utskottet ansett sådant böra, på sätt förslaget innehåller, vid denna § närmare uttryckas.