Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åt minstone kunde man fem hundra år efter den tid, då han skulle hafva lefvat, icke gärna tro på alla de underverk som tillskrefvos honom, när han, såsom det föregafs, räddade Sverige från den svåra farsoten alcoholismus chronicus. Nu var det, som sagdt, för länge sedan slut med bränvinet, och naturligtvis också med det gamla bränvinsbordet, en högst märklig samhällsinrättning som varade i flere hundra år och utöfvade ett stort inflytande. Enligt hvad man af gamla böcker finner, stod alltid i hvarje offentlig matsal ett storartadt bord, öfverlastadt med åtskilliga viktualier, nästan endast salt mat, och däribland sill i en mängd olika uppenbarelser. Midt uti denna samling af hökarevaror tronade en ofantlig vas, försedd med många kranar, och ur dessa, hvilka oupphörligt kringvredos af gästerne, strömmade bränvin af olika slag. Det var den aldrig sinande bränvinsfloden. Vasens storlek slog alla främlingar med häpnad, men de glas, i hvilka »lifsvattnet», så kallades också den starka drycken, strömade ur vasen, voro i förhållande därefter, enligt hvad de gamla krönikorna förtälja, och ur dessa jätteglas togo middagsgästerne sig först en till brädden fyld s. k. »sup», hvar på de tuggade något salt mat på bröd med smör, samt snart åter en ny sup, den s. k. »halfvan», vanligtvis lika stor som helan och således hånande hvad matematiken trott sig kunna yttra om det hela och dess delar. Därpå följde åter en tugga saltmat och kanske ett stort glas öl samt till och med ej sällan en tredje upplaga af bränvin, den s. k. ”tersen”. Först därefter ansåg man sig behörigt förberedd att börja måltiden. Det fans dock folk på 2300-talet som trodde, att de gamla krönikorna talade osanning, samt att hela berättelsen om bränvinsbordet kunde, lika väl som sägnen om den absolut rene anden på Rejmersholm, förvisas till mythens område. I Centralhotelet fann man personer från alla trakter på jorden.
Der är min pant, Hebla, förvara den åt mig.” Förfärad for Hebla tillbaka. ”Weli, hvad har du gjort! Det är ju synd, förfärlig synd.” Hon började gråta och vrida sina händer. ”Gode Gud! och hvem kan lösa dig, hvem kan lösa dig från denna förfärliga ed?” ”Ingen kan, eller skall göra det! När jag infriat mitt löfte skall jag afhemta min pant”, sade gossen med djupt allvar. ”Farväl Hebla, kanske se vi icke hvarandra på länge. Förvara min pant, jag går. Se der åker herr Axel in på gården, han kommer för att afhämta mig. Framför du min helsning till fru Ebba, jag törs ej dröja längre.” ”Peder, Weli, res för Guds skull icke, utan att medtaga den förfärliga panten. För Guds nåds skull, du måste återkalla en sådan ogudaktig ed. Gå till en prest, kanske kan han lösa dig.” Men Peder öppnade dörren och hastade bort, utan att svara, och i Heblas hand qvarlåg hans eds underpant. Först sedan Sigrid hade rest bort, fann fru Metta att hon dock skulle komma att mycket sakna henne. Hon var van, att ha stort hushåll och stor ladugård att sörja före. Nu, vintertiden då hon ej ens hade något att syssla med den lilla kryddgårdstäppan, eller det ringa jordbruket, gaf ingalunda ladugårdens fyra kor, eller drängens och pigans göromål tillräcklig sysselsättning för hennes omtanke. Sittarbete var hon ej särdeles fallen före, och hade ledsamt vid sin spinnrock, när hon ej hade Siri till sällskap derinvid. Hon hade nu tillräckligt god tid att sitta vid spinnrocken och fundera på allt som händt, under det förflutna året, att sörja öfver sin man, som nu, en flykting i ödemarken, ej ens der kunde göra sig säker på att icke bli upptäckt, att harmas öfver huru hennes arfvegods öfvergått i hennes värsta fiendes hand, och öfver huru fattig och förskjuten hon nu satt här, under det fru Brita yfdes på hennes ägor. Men oftast hvilade dock hennes tankar på Sigrid. Hennes enda barn, sörjande och bedröfvad för den löftesbrytarn Enevald Finckes skull!
Harwid kan jag ej undgå anmärka den ofullkomliga och inffrankta rattwila, fom blifwit den lidande lemnad, dä Compromitzc-Rälter för ben sednare kommer att Med Den !4 Zebruarir73 r med egen kostnad tillkallas, och hwaraf Taxeringsman fä ett öppet falt för mindre rättwisa och granlagenhet, och hwarigenom i synnerhet Allmogen lider. Dä utom alla förut har nämnde omständigheter den högst o,väntade tillkommit, att det Högwördige Preste-Ständet redan äkagit stg Be.villningen, och i imer afseende kan sagas welat medwerka kill de^ understös för Skålens behof, svin tillkommit dest andel, och den proportion efter hwilken det Högwördige Ständer i alla andra srägor molwerkat, med dest päräknadc röst rättighet, i reprefentakionernes hela sammanhang , ser jag ingen annan urwäg öfrig, än att förestä fördelning af den framdeles blifwande och stadgade Bewillnings-Snmman. Wi kunna wäl intet, mine Bröder! i förhand saga utgången af detta ätagandek; Men jag tror, alt om Krono-Skatteoch Skatte-Fralse-jorden, svin ar Ofrälse Ständets ägo, med alla de Werk och Werkstäder, som pä dylik jord arv grundade, komma att fä pä sin andel sä stor lott, hwarföre Skändet i den representativa maglen deltager, som will säga En Fjerdedel, kan ej mer af ost fordras; och dä det icke bör kunna nekas, att representations-rättigheten bör wara i lika förhästande med den lott, som utgöres till Statens understöd, lärer det ock wara billigt att det Ständ, som icke till i-4:del will deltaga i Statens utgifter bör i samma mehn afstä andelen i representations rättigheten, hälst det more en ingrepp i de andra Sländens rättigheter, om ett Ständ, sorn cvntribuerar en liken andel, stall i styrelse-magten wil - 7Z2 Den^4 Lebruarii wilja utöswa en lika andel mot det Srand som eonlribucrar mera.
Majlis nådiga proposition, angående åtskilliga för det nylnldade Artilleri-batteriet i Norrland ifrågakomne ökade utgifter. VI. B. 496. VII. 48. A. 82. E. 168. VIII. U. 282. A. 295. •— Nio 138. i anledning af erhållne ålerremisser å Stals-Utskottets Betänkande Nio 67, angående indragning af Wermlands Fältjägare-regemente. VI. B. 496. VII. 48, 82. A. 83. — Nio 139. i anledning af erhållne återremisser å Slals-Ulskottets Betänkande Nio 71. angående af Majoren Bennich sökt ersättning för innehafde hästhemmans-räntor vid f. d. VVestgölha Kavalleri-regemente. — Nio 140. angående ersättning för omkostnader, i anledning af DD. KK. IIB. IX. E. 56. — Nio 141. angående föreslagna understöd för återupbyggandet af den nedbrunna delen utaf staden Lidköping samt verkställandet af den nya tomlregleringen derstädes. VII. B. 118, 120. A. 167. VIII. U. 516. A. 556. IX. E. 56. — Nio 142. angående ett låns beviljande för den nya regleringen af tomterna i staden Christianstad. VII. B. 118, 120. A. 167. VIII. E. 77. — Nio 143. i anledning af återremiss å Utlåtandet Nio 105. VII. B. 118, 120. A. 167. — Nio 144. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet Nio 126. VII. B. 118, 120. A. 167.
Den öfriga tiden borrlgår obegagnad af Allmogens söner och drängar, ehuru den borde kunna lemna rum för många nyttiga arbeten och äfven, ofelbart skulle göra, det, om barnens uppfostran vore rigtad dit åt genom deras vänjande från spädare åren vid kärlek till sysslosättning. Den Handelsorn å Landet äger rum, består hufvudsakligen deruti att Allmogen vid årsmarknaderna i närliggande Städer, äfvensom i Stockholm, uppköper sina hushållsbehof af främmande varu-artiklär, samt, till stor del Hösttiden, försäljer sin spannmål jemte brännvin, något Hö och några Ladugårds-producter. De flesta, för Landimannens eget behof umbärliga, alster af hans Näringar föryttras i Stockholm och en del deraf här i StadenSina behof af skogs-efFecter måste slätt-landets Innevånare fylla genom uppköp, Lill större delen från angränsande skogrikare trakter f Westmanland* De behöfliga Linnevarorne anskaffas på Distings-Marknad, som årligen, i Februari Månad, sedan urminnes tider, hålles i Upsala och då talrikt besökes af säljare från Ångermanland, Jemtland, Medelpad och HelsinglandJemte llufvudstaden äro Gefle, Westerås och Sala Städer samt Bergslags-or 34 - terne i Falu, Westmanlands och Gefleborgs Län de betydligaste afsältningspunkter för Landets hufvud-produkt. Sådane långväga resor företagas alltid om Yintren och för att kunna verkställa dem, äfvensom för att kunna förrätta skjuttsningar och de långa skogskörslorne, hafva ortens jordbrukare behof af det stora antal Hästar, som nu underhålles, då eljest Oxar skulle kunna, med mindre kostnad och större gagn för åkerbruket, underhållas, Långa transporter ined Spannmålen ända till 16 å 20 mil fram och åter måste företagas till vinnande af en någorlunda fördelaktig afsättning derå.
Under denna jäsningsoch genombrottstid har det varit läran om stiltrohet ä ena sidan, om emancipation från den gamla normen å andra, som varit lättast att förstå, och som därför först slagit rot hos allmänheten. I synnerhet som det vid undervisningen af mönsterritare och konstslöjdidkare nog hittills varit nödvändigt att ytterst strängt hålla på denna historiska stilenlighet. Allt begrepp om verklig stil var ju, hos handtverkare och publik, så borta, att det enda sättet att återinplanta det i medvetandet nog varit att låta en eller par generationer genomgå en sträng uppfostran hos de historiska, konsekventa stilarne — numera, tack vare det åtcrvaknade konsthistoriska intresset, grundligt kända och genomstuderade. Men nu tycker man, att det kan vara på tiden för den bildade allmänheten att frigöra sig från dessa de döda stilarnes och de ensidiga handtverkarnes ledband — liksom att låta bli att flyga till den motsatta ytterligheten af planlöst, oroligt godtycke. Det ligger ett hopp för framtiden däri, att dessa båda rörelser — fordran på mera stil och på mera frihet — inträffat samtidigt. Måtte de snart börja att korrigera hvarandra! — Man kan gärna fortsätta att på föreläsningar och museer lära sig, hvad som visat sig vara vackert eller fult, stilfullt eller dumt, blott man sedan ej vill stänga in sig i en historisk omgifuing, hvars lifsvilkor f. öfr. man hvarken kan eller vill reproducera. Afvenledes kan man, ja, bör man möblera sina rum, som man själf vill och behagar. Men man skall göra sig reda hvarför. Först och främst skall platsen för hvarje möbel ha en eller annan mening och rummet i dess helhet vara beräknadt på trefnad. Vill man sedan läsa sig till möbleringskonst, så skulle litet ordentlig form, eller färglära icke skada. Men framförallt skall man lyssna till de allvarliga » ästetiska lärdomar », som nog predikats under alla dessa år, men hittills mest varit som sådden på hälleberget — kärnan i all ästetisk lärdom, gammal eller ny, akademisk eller artistisk. Den nämligen att hvarje föremål, hvilket ingår i vår kultur, hvilket vi bebo eller bruka och hafva inför våra ögon, kan göras till en konstskapelse — som skickar välgörande ljusstrålar till vår näthinna och bär vittne om en kärleksfullt genomförd tanke.
Stånd stannar emot två, skola skiljaktigheterna dem emellan afgöras genom votering i förstärkt Utskott, utan när två Stånd har skiljaktiga beslut emot andra två, som varit eniga i besluten; således är tydligt, att alla de skiljaktigheter, som linnas i de två förstnämnda Ståndens beslut emot de två sednares, böra komma under omröstning och icke, på sätt Utskottet gjort, endast de skiljaktigheter, som linnas i ettdera Ståndens beslut; ty såsom slutföljd häraf hade lika rättvist och lika 'agligt Borgare-ståndets beslut kunnat uteslutas från votering i förstärkt Utskott, emedan deras något högre summor än Bonde-ståndets likväl utgjorde hvarken mer eller mindre än en skiljaktighet emot Ridderskapets och Adelns samt Preste-ståndets beslut, som ändå hade beslutat högre summor, ty rättvisligen har bort voteras mellan skiljaktigheterna i Borgareoch Bonde-ståndens beslut, om hvilketdera som bort utgöra kontraproposition vid hufvudvoteringen. Uti denna reservation instämde Samuel Odman från Upsala, Johannes Lundahl frän Skaraborgs och Anders Eriksson från Södermanlands län. Vid 27 paragrafen: Af Herrar Gråå och Björck, som åberopade Utgifts-afdelningens förslag, så lydande: »Beloppet af ifrågavarande anslag är alltså genom trenne Riks-stånds beslut bestämdt; och då, beträffande de olika meningarne om anslagets natur, Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet, hvar för sig, äro ensamme om sin mening, torde förevarande anslagsfråga anses vara i öfverensstämmelse med Presteoch Bonde-ståndens beslut afgjord.» STOCKHOLM, tryckt hos R Westrell, 4867. Stats-Utskottels Memorial M 150. Aak. tili Eip.-Utsk. d. 11 Nor. 1857, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af Riks-slåndens återremisser å den i Utlåtandet M 125 gjorda framställning om bestämmandet af de årliga utbetalningarne utaf anslagssumman för Statens jernvägs-byggnader.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde d. 17 dennes på bordet lagde Mern., nemligen fiån BevillningsUlskotlcl : N:o 27, i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut, ang:de tullbevillningen. BankoUlskottet .- N:o 50, ang:de föreskrifterne i Usta och 2:dra Artiklarne af BankoReglem:tet; och N:o 51, med förslag till åtskilliga föreskrifter i 4:de Art. af BankoReglem:tet. Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s d. 17 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 52, i anledn. af Regisirat örn vid LåneKont. i Götheborg A. Lindqvists ansökning om pensionsförhöjning. Föredrogos och begärdes på bordet. l:o Ett från Högv. PresteSt. ankommet prot.-utdr. N:o 359, innehållande inbjudning till de öfrige RiksSt:n att förena sig uti det af PresteSt. vid pröfning af Sammansatta Stats-, Bevillmssamt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s Betänk. N:o 19, i ani. af väckte motioner dels om den personliga skydds-afgiftens anvisande till folk-undervisningens befrämjande, dels ock om ordnandet af folkskole-väsendet, samt om löneförhöjning för folkskole-lärare och seminarii-föreståndare m. 156 Den >1 Oktober. m., i afs:de på morn. 2, under punkterne litt. b och c af nyssmde Betänk, fattade beslut; och 2:o Ett från Hederv. BondeSt:t ankommet prot:s-utdr. N:o 418, hvarigenom de öfrige RiksSt:n blifvit inbjudue att förena sig i BondeSt:s, vid föredragning af Allm. Besv:so. Ekon LTtsk:s Betänk.
Ling för en gifven förlust vid företaget och — jag tillstår det — för att bereda honom den tillfredsställelsen att slutligen se sig vara förstådd och sin sak omfattad af samtiden, den enda belöning, som han rätt skulle värdera. Då StatsUtsk. emedlertid tyckes grunda sitt afslag å min 8 IT. 6 41 D e ii i Juni f. m. motion endast p& den goda öfvertygelse, det uger om Hr Lings fortsatta sjelfuppolfrandc uthållighet för sitt syfte, vågar jag vördsamt hemställa om, med ringaste sken af billighet, man kan fordra, att en man, sorn snart ett halft århundrade användt siu tid och sina krafter för ett erkändt nyttigt ändamål af så allmän omfattning, ännu på sin ålderdom skall tillsätta af egna knappa tillgångar för att vidare gagna? I anledn. häraf önskar jag återremiss af betänk, och att detta mitt anförande målle till Utsk. åtfölja, samt att R. St. täckas förelägga StatsUtsk. att inkomma med ett förslag, som betryggar Hr Ling för all förlust vid utgifvandet af dess gymnastiska arbete med erforderliga plancher, så fullständigt, som författaren i theoretiskt och practiskt afseende uttänkt det. Hr Dalman, Wilh. Fredr , hade ingifvit följande anförande: Då jag är hindrad att fortfarande bevista discussionen anglde regleringen af tolde hufvudtiteln, har jag likväl, för den sannolika händelse, att återremiss beslutes, trott mig icke böra förbigå framställningen af några anmärkningar vid Utskis betänkande. Jag tillstår, att det synes mig, som hade Utsk. i detta betänk, i allmänhet, utan tillräcklig pröfning af behofvet och anslagets gagn, tillämpat en sparsamhetsgrundsats, som likväl vid flera tillfällen, då det gällt för samhällets fortgång vida mindre väsendtliga utgifter, blifvit öfverträdd. Redan i sista plenum tog jag mig friheten atti detta fall yttra mitt klander å Utsk:s frikostighet vid regleringen af gide hufvudtiteln för näringarna, jemnförd med Utskis njugghet emot de intellectuella bildningsanstalterna.
Direktionen öfver gymnastiska central-institutet, — med förmälan, att sedan vid uppgörande af den för nu pågående nyoch ombyggnader vid institutet fastställda plan, större reparation eller ombyggnad af det gamla i'flera hänseenden mindre ändamålsenliga gymnastikhuset derstädes icke föreslagits, hufvudsakligen för att, intill dess sådan ombyggnad blefve oundgängligen nödvändig, icke föranleda kostnader, de der möjligen kunde tills vidare undvikas, — i underdånighet anhållit, 8 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 80. att då omförmälda åtgärd, under fortgången af byggnadsarbetena, visat sig allt mera nödig så väl i anseende till det gamla gymnastikhusets betydliga bristfälligheter som ock med hänsigt till dess vanprydlighet i förhållande till de nya byggnadernas vid institutet, Kongl. Majit måtte åt Öfver-intendents-embetet uppdraga att i enlighet med en. på Direktionens begäran af Öfver-intendents-embetet uppgjord och af Direktionen godkänd ritning, låta såsom tillägg till byggnadsplanen utföra ombyggnad af det gamla gymnastikhuset med användande af erforderlig del af det öfverskott å de af Rikets Ständer till ett belopp af 167,178 Riksdaler 84 öre för institutets öfriga byggnadsarbeten beviljade medel, hvilket uppkommit genom billiga priser å byggnadsmaterialier m. m., och ansåges med säkerhet betydligt öfverstiga den enligt det af Öfver-intendentsembetet upprättade kostnadsförslaget för ifrågavarande ombyggnad beräknade summa af 25,000 Riksdaler. I häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Öfver-intendents-embetet, på de af Direktionen anförda grunder och med vitsordande att de för ändamålet erforderliga medel kunna i följd af en för Kongl. Majit och Kronan fördelaktig entreprenad å institutets öfriga byggnadsarbeten beredas å ofvanberörda statsanslag, i underdånighet tillstyrkt, att den ifrågasatta ombyggnaden måtte få genom Öfvor-intendents-embetets försorg verkställas i öfverensstämmelse med ofvan omförmälda ritning och kostnadsförslag.
Ja, ni vet väl, huru mycket mera man äter af grönsaker, liksom af bröd, i Frankrike än i Sverige! Här ligger allting ännu utanför; det är endast kötthallen, som är öppnad. Matematiskt — jag ville säga ordnade af en strateg — ligga här kålhufvudena uppstaplade i pyramider, pyramider af ljus, frisk och svällande grönska. Och lökväxterna se ' n; dem har man finputsat och upplagt i batterier. Svamparne och potatisarne ligga, äfven de, ordnade i mönstergilla bataljoner — färdiga att upplösas i reträtt vid första köpares aakomst. Jag glömde rent af att säga, hvarifrån de kommit, alla dessa födoämnen. Man ser det på egarne, — mest gummor och gubbar — som vaka öfver sina tillhörigheter som öfver ataliska skatter! D e ha hitförts från omnejden af Paris och de representera stora summor af — förhoppningar åtminstone. Se där t. ex. kommer en ny vagn med skrangliga hjul. Hästen ledes in af den gamle bonden, medan hans äkta hälft tronar högt uppe på grönsakshögen. Då de stannat, frå- gade jag gubben, hvarifrån han var. Fem (franska) mil hade under 32 års tid det gamla paret hvarje natt kört till Paris, och fem mil hade de hvarje morgon haft att återvända. » Ni bör då vara en burgen man, » utbrister jag. » Ah, ntfsieu, inte är det mycket, precis, men hvad gör man inte för att lefva! » svarar gubben med ett godmodigt leende. Så försvinner han bland de hviskande grupperna i halfmörkret. Jag själf gick in i ett nattkafé för att värma mig med en kopp kaffe. Men ehuru jag i och för min nattliga vandring lånat mig en slokhatt å Vitalienne och anlagt min långa resrock, hvars krage jag till yttermera visso hade uppvikt, fann jag publiken alltför misstänkt. Jag lemnade därför det lilla eleganta kaféet, innan alla stolar voro sönderslagna. Också en sida af lifvet kring hallarne! 1-J för Tiden lider och himlens svarta färg ljusDar till grått. Landtborna komma i allt större antal. Torget förslår ej längre. Nu krälar och myllrar det i sidogatorna. Klockan 6 slås dörrarna upp.
Med hänsigt till Kongl. Maj:ts meddelade ofvanberörda föreskrift, att vid den förevarande regleringen borde afses taxans möjligaste förenkling, hade fråga uppstått, huruvida icke, då utsättandet deri af det värde, hvarje vara anses äga, afsåge för sjelfva förtullningen i allmänhet främmande ändamål, den kolumn, sorn upptager dessa tullvärden, lämpligen skulle kunna ur taxan uteslutas. Deri grund, hvarefter inkommande och utgående varor förtullas, utgöres nemligen, antingen af det bestämda belopp, som i taxan finnes visst qvantum af hvarje sådan vara åsatt, eller ock af der stadgad procent å det värde, hvartill en del varor, å hvilka fix medeltull icke, i anseende till en större värdeskiljaktighet ä 16 Kongl. Majtts Nåd. Skrijvelse, N:o 40. de särskilta slagen deraf, ansetts kunna bestämmas, i föreskrifven ordning angifvas eller vid tillåten inlösning uppgå; men vore deremot icke, med undantag af det i 25 § tulltaxeunderrättelserna omförmälta fall, att gods under transporten tagit sådan skada, att det ej anses kunna draga den i taxan bestämda tull, beroende på det der utsatta tullvärde. Det vore hufvudsakligen den rikets stapelstäder tillkommande tolag och andra dem på vissa varor beviljade afgifter, som beräknas efter de varorna åsätta tullvärden, äfvensom sagda värden ligga till grund lör transitoafgiftens och nederlagsrekognitionens utgörande, — för tillgodonjutande, enligt 24 <§ tulltaxeunderrättelserna, af s. k. föring — samt för uppskattningen af konfiskationsgods och bestämmandet af det derpå beroende bötesbeloppet, — jemte en del öfriga mindre väsentliga fall med hänsigt till tullförfattningarnas tillämpning.
Vid förnyad föredragning al Konslilutions-Utshotlets Memorial N:o 52 med förslag till ändring i 10 och 22 §§ Riksdags-ordningen rörande vilkoren för valbarhet till Riksdagsman, hiel' det i berörda Memorial framställda grundlagsändrings-förslag antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid uåsta Riksdag. S. 0. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets bordlagda Memorial N:o 52, angående föreskrifterna i Usta, 2ulra och 5:dje Artiklarne af Banko-reglementet. Bih. lill B. St. Utskoltets hemställanden i delta Memorials i lista, 2:dra, 3:dje, 4:de, 8:de, 9:de och 10:de punkter biföllos; hvaremot Ståndet afslog hvad Utskottet tillstyrkt i 5:te, 6:te och H:te punkterne och lade dessa delar al' af memorialet till handlingarns. Sjunde punkten bifölls, med förbehåll om de rättelser i denna punkt, som blefve en följd af Ståndets rörande 5:te och 6:te punkterna fattade beslut. Den af Utskottet i slutet af memorialet gjorda anmälan godhändes. S. D. En af Olof Olsson i Gersheden af Vermlands län, under åberopande af 56 § Riksdags-ordningen, väckt och i sista plenum bordlagd motion, angående bestämmande af förmyndares arfvode blef, vid den sammas förnyade föredragning, till Lag-Utskottet remitterad. S. D. Jonas Anderssons från Östergötlands län bordlagda hemställan, om den förändring uti Slals-Utskotlets Utlåtande N:o 125 punkten 105, att det anslag, som i nämnda punkt föreslås, alt med 70,000 R:dr från Riksgälds-kontoret utbetalas till uppförande af en ny byggnad för det högre Elementar-läroverket i Örebro, måtte i stället beviljas såsom lån, blef vid nu förnyad föredragning, af Ståndet ifslagen. Den 0 Augusti. Frän Högloft.