Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nto 386 blef af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo Bevilln.Ulskts den 19 sisth Dec. och den 20 dennes på bordet lagda betänk. Nto 35, angide stämplade pnppersafgiften. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Tnom TJtsk:s afdelning tillhörde jag dem, hvilka biträdde Hr Hallings åsigt angrde bibehållande af nU gällande charlae-sig.förordning. Men denna åsigt blef icke den allmänna, och i följd deraf företogs förändringen, hvarvid en mening gjort sig gällande, sorn jag åtminstone för min del anser 111ig böra bestrida och hvaremot jag anhåller att få göra några anmärkningar. Bevilln.tllsk. bar yrkat afgifter för alla s. k. nådebevisningar. Detta anser jag för en indirect inskränkning i det K. prerogalivet att genom nådebevisningar utdela belöningar. 5 §:n utvisar, huruledes afgiften blifvit förhöjd för t. ex. adelsbref från 70 till 100 r:dr, på grefvebref till 5oo rull-; och vidare har afgiften för commendeursoch riddarebref, med ett ord för alla s. k. nådebevisningar, blifvit förhöjd. För min del anser jag denna åsigt icke böra i så hög grad göras gällande, som inom Utsk. uti 10 §:n tillstyrkt att constitntorial eller resolution uppå transport inom samma grad eller corps skall beläggas med slumpladt papper till 6 rtdr i stället för 3 r.dr, sorn afgiften nu utgör. Samma anda gor sig på detta sätt gällande uti hela betänkandet. Slutligen ber jag att få instämma tili Hr von Helands reservation rörtde det af honom vid 5 §:n yrkade tillägg i afseende på chartering af fullmakter för underbefälet vid K. Telegraf-corpsen. Jag anser såsom ett misstag, alt delta tillägg icke blifvit i §:n iakttaget. Hr von Hartmansdorff, Äng.:
R:dr skulle tillsvidare från 4:de Hufvudtiteln särskildt utgå; t i11ImpTTcdr 57.291: 25. Transp. Bil. JYs 3 lill Kongl. Majus Nåd. Prop. JY? 1, om Statsverket 1859. 77 Transp. R:dr 57,291: 25. — 3,241,530: — hvilket belopp dock minskas dels med en på anslaget till Flottans Officers-korps befintlig besparing af R:dr 500: — årligen, och dels med en å aflönings-anslagen i det , hela yppad odisponerad tillgång af 2.515: 83. gå framt dessa 2:ne poster få på Ilufvudtiteln qvarstå med 2.815: 83. efter afdrag hvaraf återstå och såsom tillökning här upptagas R:dr 54,475: 42. deri likväl äro inbegripna 13,795 R:dr. som utgöra de nu på 4:de Hufvudliteln särskildt uppförda allonings-anslagen för Hallands Infanterioch VeslerNorrlands Revärings-bataljoner samt antagits skola frän nämnda Hufvud! itel hit öfverflytt as. hvadan den del af tillökningen, för hvilken nytt anslag sku le fordras, endast uppgår till 40,680 R:dr 42 öre; 2:o under Materielen: tillökning i anslaget lill Flottans nnderhäll i och för behöflig förstärkning af maskinist-personalen och förbättrande af dess aflöning R:dr 12,241: 50. att pä tillika föreslaget sätt fördelas å penningeoch spanmåls-kolumnerua under della anslag; 3:o under diverse anslag: tillökning i det nuvarande otillräckliga reservationsanslaget 18,000 R:dr lill durchmarsch-kostnader med 12,000: — hvarigenom della anslag blefve till 30,000
Sen till, att Idun och Iduns Modetidning finnas hos alla edra bekanta! Jag Jag Om Du Jag — blir dig ej fri, men ej min du famnar ej dig, men luft. giljarefård mig ett minne tår. skakar en mans förnuft. ej kan lefva, och ej jag dör. Men något ondt jag gör! är. Pretentionsannonser. " att Inge. 8; flottyr l / » matsked 3; sirap V kaffekopp 4; k i y d d o r 3. Mjölksås: margarin 1 matsked 3; mjölk / 1. 3; salt, peppar, mjöl 1; b r ö d 2 kakor 8 Afton (uppvärmd palt, mjölk, bröd). M j ö l k! V-&gt; Populär medicinsk föreläsning 1. 8; b r ö d 3 kakor 12 för Idun af * * * Summa för tre måltider 99 öre. Torsdag: Frukost (hafresoppa o c h bröd). Diet. Middag (ärter, fläsk, bröd). Rygghack 7 kg. f skapelsens herre har skapelsens kro10; ärter 1 1. Afton (sill, potatis, bröd). 8; potatis l /., 1. Fredag: Frukost (ölost o c h bröd). 3; b r ö d 4 kakor 16 Afton (rågmjölsgröt, mjölk, bröd). afton, 29 öre. Summa för tre måltider 88 öre. doktorn. Middag (sill på glöd, mjölk, bröd). utbrister badläkaren, » ögat, 6 Nej pass, h u d e n m e d Afton (uppvärmd lappskojs, mjölk bröd). Mjölk det ofantligt stora känselorganet, utgrenadt l /, 1. munnen vid matrecepter. Frukostar. Söndag. Maltkaffe, smör och bröd 32. Måndag. Hafresoppa, smör o c h bröd 21. Tisdag. Ölost o c h bröd 27. Onsdag. Torsdag. Hafresoppa, smör och bröd 21. Fredag. Ölost o c h b r ö d 27. Lördag. Summa 1 kr. Aftnar. Söndag. Ölost och bröd 27. Måndag. Rågmjölsgröt o c h mjölk 29. Tisdag. Hafregiynsgröt 29.. Onsdag.
Skulle han verkligen så snart lemna sin hemgård och allt hvad han varit van att anse som sitt? Skulle han söka ett hem i fjerran, han som skrämdes af allt nytt, som liksom en gårdvar oåtskiljaktigt var fäst vid det hus, der han bodde, och den jordtorfva, der han födts, han, som älskade denne stränge fader såsom ett högre väsen, mot hvilken han endast, då hans sinne kommit på, vågat sätta sig upp, denne fader, som i femtio år varit hans försyn, hans domare, hans förebild, hans herre! Och nu skulle han lemna allt detta med denna qvinna, som han ännu aldrig rätt kunnat lita på, som oaktadt sin ungdom var starkare än han, klokare än han. Gjorde han rätt? Det var frågan. Erkko kom ifrån boden med en stor så på armarne. Kom till brunnen, så få vi lite mer väta ropade han och så i bastun med dig! Det är icke vinterväder derinne! Kom, Kajsa och Leena, Anni och Wiisu äro inte sena och späda på om du vill hafva mer bad, kom så tvättar du sotet af dig smed, och kärleken likaså! När jag får frossan, så går jag på lafven, gör du så med, ty kärlekssjukan är bara frossa, den går sin väg, när det riktigt svider i skinnet. Så kom, ruska på dig ... upp och med! Men Ella var icke vid det humöret. Han hörde icke mer på. Han tänkte på annat. Han längtade bort till henne som han nyss lemnat. Han gick öfver gärdet och tog vägen rakt åt Toimilas hage. Efter en half timmes vandring kom han till stranden nära granngården. Der stod en gammal ria, tom och stor, och der bakom var den plats, på hvilken Toimila-ungdomen brukade samlas om lördagsqvällarne för att språkas vid efter bastun. Äfven nu stod der en grupp drängar och pigor. När Ella kom så nära, att han märktes af dem, såg han hånande miner i alla ansigten och hörde spefulla anmärkningar. Elden är lös på smedjetaket sade en och sjön är för torr för att släcka den ... men hon som tändt halmen, hon håller nu på med bättre fiske.
Den jo April. 5)i sätt förekommas än om, såsom Utskottet förut föreslagit, Koi mgens Befallningshafvande anmodas noga tillse, det Allmogen icke med ett i förhållande till Pappers Bruken öfverflödigt antal af Lumpsamlare besväras. 4:0 Af dtn 16 dennes, i anledning af Friherre Henning, Wrangels väckte Motion, om frihet för Landtmannen, att mot lag eller ingen Tull få exportera sina Producter 5 deruti ■Utskottet, som ansett det ej tillhöra sig att förf slå förändringar uti Tull-afgiftemes bestämmande eller deras upphätvande, yttrat sig icko finna Iämpeligt tillstyrka den oinskränkta Export-frihet, snm ?f Friherre Wrangel i Allmänna termer samt egenteiigsn för en enda Province, blifvit yrkad. 5:0 Af den 13 demer, i anledning af väckt fråga, om inskränkning i exclusiva Privilegiers meddelande j deruti Utskottet ansett sig böra till Riksens Stander hemställa, om icke hos Kongl. Maj:t den underdåniga önskan måtte anmälas, att Kongl Majit i Nåder täckt.s genom utfärdande af en allmän Författning i detta ämne till Allmänhetens upplysning och föreskrift bestämma grunderne och vilkoren för åtnjutande af en sådan utes utande rätt, som kunde förena det Allmännas interesse med de serskildta Personers billiga anspråk, hvilka dels först uppfunnit eller förbättrat, dels först i Riket infört någon Inrättning af iner eller mindre värde. i Den $o April* 6:0 Af den 16 dennes, i anledning af innom Ridderskapet och Adeln gjord anmärkning vid Utskottets Betänkande, rörande väckt fråga, pm utfärdande af en Förordning, angående Vat. tenverks Agares åligganden, m. m.; deruti Ut* skottet, med besvarande af den genom återremissen åsyftade upplysning, anmält att, de frenne öfrige Riks-Ständen redan bifallit Utskottets första Betänkande» 7:0
Vid elden, som brann på spisen midt på golfvet, sutto de båda gummorna, Bollas mor och Ollikainens hustru, sysselsatta med tillredelsen af en måltid. Det föreföll Thorsten, som han blifvit förflyttad flere sekler tillbaka till det tidehvarf, hvars seder målas i de gamla Isländska sagorna. De båda småvexta Finngummorna, som pysslade om en stor kittel på den enkla spisens mur, förekommo honom som ett par troll, hvilka beredde en underbar dryck. Stugan saknade fenster, så att röken utträngde genom det så kallade vindögat sedan den höljt hela den sällsamma taflan i ett lätt flor. Bolla syntes icke till, så att Thorsten, så snart han några ögonblick betraktat den sällsamma gruppen, drog sig tillbaka igen, men Bollas mor skyndade efter honom. Hon fattade honom, med en gummas närgångenhet, vid armen och förde honom ned till stranden af kärret. "Hör på, unga Herr Thorsten", sade hon: "Jag ser väl kanske litet mer än andra kunna se. Men var icke rädd för det. Gumman kan tiga, tro mig det. Han är mig länge bekant, han! Jag har sett honom förr, det måste vara säkert. Han har mycket olefvadt ännu. Den onda Länsman skall icke få honom!" "Tack för den goda spådomen, kära mor!" svarade han: "Men säg mig uppriktigt, om det verkligen är så, att ni sett mig förr? Eller hvad menar ni egentligen med sådana ord?" "Jo, jag menar som jag säger", återtog gumman. "Den onda Länsmannen kan aldrig få ett slut som är godt. Han letar ju efter menniskosjälar, just som tiggarn efter silfverpenningarna. Men jag vet icke hvad Anders har för knölar i hufvudet i dag. Se der kommer han tillbaka och ser alldeles ut, som om han ingen fisk hade till middagen. Se huru ifrigt han ror! Det vill något till att ro i kapp med en sådan karl, Herr Thorsten! Det gör hvarken Länsman eller Tullherrarna." "Hvarföre talar ni så mycket om Tullherrarna?" frågade Thorsten, på en gång helt strängt och allvarsamt seende på gumman:
Enär span måls-produktionen således, efter flera på hvarandra följande ofördelaktiga skördar, och inom några af rikets bördigare provinser inträffade allmänna missväxter, öfverstigit konsumtionen, torde kunna antagas att riket, äfven om vissa delar deraf lida utaf felslagna skördar, dock numera har att inom sig påräkna full tillgång för fyllandet af landets spanmåls behof, helst det, under förutsättning, att några oförutsedda tilldragelser icke komma att rubba sakernas naturliga ordning, ej synes vara att befara, det ett så vidsträckt, samt i hänseende till jordmån och klimatiska förhållanden så olikartadt land, som Sverige, skall öfver hela dess yta samtidigt hemsökas af missväxt. Med hänsigt till nu omförmälda, af sednaste årens erfarenhet vitsordade förhållande, och så vida jordbruksnäringens framtida förkofran icke kommer att motverkas, torde fortfarandet af en allmännare spanmålsbrist inom en eller annan del af riket hädanefter egentligen böra tillskrifvas uleblifven tillförsel från andra orter. Kan nu en sådan tillförsel icke verkställas från de enskilda förråderna, så lärer den ej heller kunna ske från kronans, i samma orter, befintliga reservlager. Att denna tillförsel, eller eu af omständigheterne påkallad förflyttning af ett spanmålsupplag från en ort Lill en annan, skulle med större skyndsamhet och mindre kostnad kunna till väga bringas, genom statens, än den enskilda spekulantens försorg, torde jäfvas af snart sagdt all erfarenhet. Det enskilda intresset har nemligen, i fråga om förslag till beredande af vinst, eller undvikande af löriust, städse visat sig mest verksamt och nitiskt. För öfrigt måste hvad sorn Stats-UtskoiteU Utlåtande, N:o 214. 15 allmänt gäller, i afseende på andra varor och förnödenheter, jemväl kunna antagas i fråga om spanmålen, eller att, derest handeln icke hämmas af serskilda orsaker, öfverskottel alltid söker sig väg till behofvet, då detta sednare erbjuder det förra en säker och förmånlig afsättning. Vidare anser
För öfrige tjenslegrader har Utskottet trott sig böra föreslå enahanda löneinkomster, efter samma fördelning i lön och arfvode, som Kommitterade antagit, eller för Andra Tjenstegraden: lön 1,300 R:dr. tjenstgöringspenningar 300 » Tredje Tjenstegraden: lön 4,000 » tjenstgöringspenningar 200 » Fjerde Tjenstegraden: lön 500 » tjenstgöringspenningar 100 » Till verkets kassa-skrifvare utgår för närvarande 400 R:dr såsom arfvode till dem hvardera årligen, Kommitterade hafva ansett dem böra vid nämnde arfvode fortfarande bibehållas, hvaremot Under-styrelsen tillstyrkt förhöjning deri lill 600 R:dr Banko, under yttrande att kassa-skrifvarne, fastän extra ordinarie tjenstemän, nära omöjligt kunde med dessa befattningar förena tjenstgöring i annat verk, och hafva Fullmäktige uti delta Utskottets tillstyrkande instämt. Som extra ordinarie tjensteman genast vid antagandet kan varda till kassaskrifvare anställd och det för dem nu bestämda arfvode måste, i betraktande deraf, anses vara afpassadt efter det biträde som af kassa-skrifvarne påfordras, har Utskottet i denna del understödt Kommitterades förslag. För de å Bankens stat upptagna konstidkare, nemligen tryckeriföreståndaren och sedeltryckarne, hafva hvarken Kommitterade, Under-styrelsen eller Fullmäktige tillstyrkt förhöjning i löneinkomster, hvadan desamma blifvit af Utskottet utförde till enahanda belopp, som för närvarande äro bestämda.
Såsom ytterligare skäl för denna anhållan torde få anföras, att Göteborg, som med Carl Johans församling torde kunna anses ega öfver 40,000 innevånare och ständigt sträfvar framåt i alla rigtningar, har endast ett elementar-läroverk utom det i Carl Johans församling nyss inrättade tvåklassiga, medan Stockholm med icke mer än två eller tre gånger så många innevånare har ett betydligt större antal elementarläroverk än som med nyss angifna proportion emellan de nämnda städernas folkmängd öfverensstämmer; samt att föga fördel kan sägas vara åt Carl Johans församling beredd genom ett tvåklassigt eller till och med treklassigt läroverk inom församlingens område, eftersom i ett sådant icke rätt mycket mera inhemtas än uti församlingens väl organiserade folkskola meddelas, såsom torde kunna bevittnas äfven af den omständighet att vid läroverkets öppnande denna höst af de inskrifna 75 lärjungarne öfver 50 kunnat upptagas i den andra eller öfra klassen för att sålunda efter ett års vistande i skolan till stor del derifrån åter utgå. Dessutom, då den nya läroverksbyggnaden ännu icke hunnit uppföras och man tillsvidare måst nöja sig med en ofullständig provisorisk lokal för skolan, synas af denna och åtskilliga andra anledningar flera föräldrar hafva vid skolans öppnande dragit i betänkande att straxt i början ditskicka sina barn, hvarför man kan hoppas och vänta, att denna skola skall om ett eller annat år blifva vida talrikare besökt än nu kan vara fallet, då emellertid den första uppsättningen af lärjungar denna höst utgjort icke mindre än 75, ett antal, som just synes utgöra medeltalet af lärjungar vid de nuvarande femklassiga läroverken, och 20 flere, än vid det mest besökta bland de treklassiga. Af alla dessa skäl torde man finna mig hafva tillräckliga grunder för den motion jag härmed vördsamt får inför Rikets Höglofliga Ständer afgifva om nödigt anslag för utvidgning till ett femklassigt af det inom Carl Johans församling vid Göteborg redan inrättade tvåklassiga elementarläroverk; och anhåller jag vördsamt hos detta Högvördiga Stånd om remiss af denna min motion till Rikets Ständers Höglofliga Stats-Utskott. Stockholm den 29 November 1862. G-. Björck. l\:0 lil.
Pröfnings-comitéers beslut, och att besvären skola directe ingå till K. M.; men då jag di t förklarat, kan jag icke undgå att fästa uppmärksamhet derpå, att det i min tanke är hö'gst obilligt att förneka Kronans ombud att besvära sig öfver Pröfnings-comite'ers beslut. Mig veterligen finnes icke i rättegångsordningen något fall, uti hvilket blott den ene parten är till klagan berättigad. Jag anhåller om ursägt att jag misstagit mig, då jag ej varseblef att berörde stadgande blifvit ändradt uti betänk. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, alt det vore i? 4 och icke 125 §:n, som vore under öfverläggning. Hr Printzensköld: Jag anhåller alt Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa propos. till bifall å den §, sorn nu är föredragen. Stadgandet i 124 §:n blef af R. o. Ad. bifallet. 125 §:n. Frih. Cederström, Thure: Jag nitälskar lika så mycket som någon annan att enskild rätt må vara betryggad, men detta stadgande innehåller något vådligt för den enskilda säkerheten. Med all aktning för Piöfnings-comite'ens sammansättning, får jag dock säga, att, enligt hvad en flerårig erfarenhet gifvit mig vid handen, jag inhemtat huru det ofta inträffar att större delen af comitéens ledamöter saknar nödig kännedom om de författningar, som äro af nöden för hvarje särskildt tillfälle, hvaraf händer, att ganska ofta besynnerliga, jag skulle våga säga, lagstiiga beslut uppstå. Det vore obilligt att tillskapa en sådan myndighet, som skulle domina i sista instansen, då det ganska väl kunde hända, att densammas beslut vore alldeles oriktiga.
Uppå åtskilliga af berörde fordringar äro dessutom betydliga af betalningar ännu att förvänta, dels genom utdelningar ur Concurser, som hero på afslutande genom laga-kraftvunna Domar eller Massornas utredning, dels genom ingående liquider i föreskrifven ordning uppå sådane under Concurs varande Capital, i afseende på hvilka Gäldenären erhållit Kongl. Maj:ts Nådiga tillåtelse, att, så snart hufvudsloden vore successift på föreskrifne terminer infriad, njuta eftergift af förfalloräntan derå. Emot den tillökning, som Concurs-listan, under ofvannämnde år, sålunda erhållit från 108,490 R:dr 9 sk. 2 r:st. B:co till i3i,785 R:dr 16 sk. 3 r:st. 5,840: 46. 6 6,214: 22. g 5,164: 10. 1 5,959: 22. 6. eller för alla 5 åren 24,215: — 3. ( a2 ) Om från annan synpunkt man åter betraktar total-beloppet af dessa fordringar i Concurser, och genom fördelning af dem på den tidrymd, hvarunder balancerne uppstått, söker ett medium af Fondens förluster i Concurser per år, så blir detta medium något öfver 4ooo R:dr eller på ett rörelse-capital af öfver 1,600,000 R:dr B:co, egnadt till lån endast emot reverser, ungefärligen | procent om året. Denna calcul är likväl icke i allo lämplig, emedan de för Fabrikerne vid vissa tider mer eller mindre fördelaktiga eonjuncturer naturligtvis inverkat på deras solidite" och bestånd, hvilka på grund af sin Fabriksrörelse då egt lånrätt hos Fonden.
Stockholm d. 26 Januari JsTrr 22, Riksens Högloft, Ständers Allmänna Be1 svärsoch EkonorniUtskottS Betänkande, i anledning af väckt fråga om Mantals skrif nili gars och UppbördsStämmors förrättande inom hvarje Socken serskildt' Från Hedervärda BondeStåndet har till Ut-> .Bejf, och Ekon, Utsk.^Betänkandcn, J05 kottet blifvit remitteradt ett Memorial af Riksdagsfullmägtigen Leonhard Roman från Carlstads Län, deruti begäres, att till vinnande af tid och förekommande af Allmogens onödiga uppehåll vid sådana tillfällen, då Allmogen af Kronofogdar och Häradsskrifvare sammankallas till Mantalsskrifningar, Uppbördsoch andra Skatte-Stämmor, KronoBetjeningen mätte få sig ålagdt, att hädanefter verkställa Skattskrifning^ och UppbördsStämmor inom hvarje Socken serskildt, samt, i händeise’folkmängden skulle Vara så stor, att den ej på en dag kunde antecknas, då genom Kungörelser sådant förut tillkännagifva, på det Allmogen måtte slippa uppehålla sig i flere dagar på Samlingsstället; öfver verkställigheten hvaraf Konungens Befallningshafvande borde hafva behörig tillsyn. Utskottet får i anledning häraf anföra, att då, hvad Mantalsskrifningarne angår, tiden för deras förrättande blifvit genom 4 Art. 1 §. t Mom. i Bevillningsförordningen af den 8 Augusti 18*5 bestämdt utsatt till medlet af November månad hvarje år, och samma §. och Mom. jemväl foreskrifver, att Mantalsskrifningen skall förrättas serskildt inom hvarje Stad, Pastorat eller Socken, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka, att uti ett Pastorat, hvilket består af flera Socknar, hvarje Sockens Ledamöter böra sammankallas serskildt, emedan sådant skulle kunna hafva den påföljd, att Mantalsskrifningar - jo4 Besv. och Ekon. Utsk.
Detta är, hvad Falk — eller fru Edgren — drömmer om. Icke &lt;^m ett äktenskap, som egentligen är en skilsmessa; icke jheller om ett äktenskap, der hon offrar sin konst, men om ett samlif, som just derigenom blir möjliggjordt och lyckligt, att hon känner friheten, vet, att hon kan bruka den, när och hur hon önskar, vet, att hon har rättighet att arbeta för sin lifsgerning, följa, när den kallar, och stanna, när den tillåter. Medvetandet härom blir kanske starkt nog att binda henne. Ett skall det väl åstadkomma: det, att hon ej öfvergifver sina älskade för så lång tid. * Jemför Ullas egna reflexioner: » Det nlturligaste och riktigaste för henne hade varit att tillbringa vintern i Rom och att arbeta der på sitt håll, medan han arbetade på sitt — och så råkas igen till sommaren, daT båda kunde vara lediga och lefva för hvarandra. » rMinnen från publicistmötet 1886. i. Några ord af en deltagare. Som bekant, har under inneyarande är ett reaktionart strömdrag sökt att göra sig gällande inom vår press i och med den företeelse, som rullar sina vågor, lika heliga som Ganges * eller Nevans, under den icke just lämpliga benämningen Vårt land. Befalhafvaren på en af dess farkoster tillkämiagaf sig nyligen skola styra kurs på Me-delhafvet, bland annat för att katfilogartadt redogöra for alla möjliga bigotta konstskapelser på vägen, men rakade i brist på proviant och har sedan icke afhörts. En annan af tidningens litterära stormän styr synbarligen kurs på den allena saliggörande kyrkans sköte, ' och vi önska honom, all lycka på vägen. Afven om han icke försvinner lika spårlöst som den nyssnämnda kamraten, torde dock icke denna publicistiska nutidsupplaga af den .heliga alliansen innebära någon egentlig fara; dess tendens är nämligen allt for tydlig och dess krafter alltför svaga, hvad intelligensen beträffar. Dessutom är tidningens språk så singuliert, att det öfvergår snart sagdt allt hvad mau i den vägen kunnat tänka sig möjligt.
13 blifver sådant en lättnad för många utan att medföra tillökning för någon. Hade sådane brefporton af 4 och 6 skillingar per lod år 1851 funnits bestämda för den inrikes brefvexlingen, så skulle enligt de i Postverket uppgjorde beräkningarne dessa väl då endast hafva inbringat 412,054 r:dr. och således 36,000 r:dr mindre, än hvad uppbörden för inrikes brefvexlingen nämnde år nu utgjorde; men ej heller denna brist synes vara större än att den till en början kan fyllas af befintliga, de sednaste åren gjorda besparingar, under förutsättning att utvidgad brefvexling skall innan kort betäcka samma brist och derutöfver jemväl lemna tillgång till bestridande af de ökade utgifter för Postverket, hvilka af den förändrade ordningen blifva en oundviklig följd. För så kallade lösbref, hvarmed förstås sådane bref, hvilka inlemnade å postkontoren, icke skola derifrån försändas till annat postkontor, utan antingen uttagas af adressaten eller tillsändas honom uti de enskilde personer eller menigheter tillhöriga väskor, som af egarne afhämtas på postkontoren eller blifva med pösterne befordrade till något för afhemtning beläget ställe å postvägen, erlägges vid inlemnandet, utan afseende å brefvets vigt, en skilling banko, som tillfaller postförvaltaren; och för bref inlemnade ä Stockholms postkontor samt ställde till i staden boende personer, betalas två skillingar, som delas mellan postmästaren vid afdelningen för ankommande bref och brefdragarne, hvilka besörja att brefven komma adressaterne tillhanda. Deremot åtnjuter Postverket för dessa begge slags bref icke någon inkomst, hvartill orsaken igenfinnes i den omständighet, att dä brefven ej komma till annat postkontor, saknas, så vidt afgiften erlägges med penningar, utväg att kontrollera riktigheten af postförvaltarnes uppgift ä brefvens antal och beskaffenhet; — ett förhållande, som jemväl i viss män eger rum i afseende å bref, befordrade i brefiådor å ångfartygen, samt med deligencer.