Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och återigen ser man mången gång pastorat förestås af unga opraktiska män, hvilka tillika, i följd af ovissheten om tiden för sitt vistande i församlingen, icke egna skolan det intresse, den förtjenar. Ja, jag skulle till och med kunna anföra ett tredje exempel, der pastor af egennyttiga bevekelsegrunder undanhållit för skolan, hvad för den varit både nödigt och nyttigt. Under den diskussion, både offentlig och enskild, som på flera ställen i landet om denna fråga uppstått, är den så fullständigt utredd till fördel för sjelfskrifvenheteus upphörande, att jag nu icke behöfver vidare orda till försvar för mitt härmed vördsamt framställda förslag om upphäfvande af ifrågavarande sjelfskrifvenhet, samt förty att Kongl. Maj:ts nådiga Förordning om kyrkostämma, kyrkoråd och skolråd måtte sålunda ändras: från 1 punkten i 23 § uteslutes orden: “såväl —, som skolrådet11 och 4:de punkten får följande lydelse: “Till ledamöter uti skolrådet utser församlingen å kyrkostämma lämpligt antal, för nit om skolväsendet kände män på enahanda sätt, som om kommunal-nämnd är stadgadt. Stämman utser bland ledamöterna ordförande och vice ordförande. “ Om remiss till vederbörligt Utskott af denna min motion anhålles. Stockholm den 8 November 1865. Sv. Hansson, från Östergötlands län. 52 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Sven Hansson från Östergötlands län, angående vissa grunder för skarpskyttevåsendets ordnande, m. m. Af allt det myckna jubel öfver den värma, hvarmed den frivilliga skarpskytte-idéen omfattas, borde man hafva blifvit öfvertvgad, att vårt kära fosterland, med hvad som redan är grundlagdt och uträttadt, innan kort skulle hinna målet eller det, att få ett tillräckligt starkt nationalförsvar. Jag kan tyvärr, efter hvad erfarenheten visat i min ort, icke jubla öfver någon ovanlig framgång i denna landets lifsfråga, och må det derföre ursäktas mig, om jag hyser tvifvel om tillräckligheten af hvad redan blifvit gjordt för skarpskvtteidéens realiserande.
En rationcl eldning är ock en konst, som spelar en stor roll lör bränslekontot, och det finns många i öfrigt duktiga och sparsamma husfruar, hvilka likafullt, som man säger, » elda för kråkorna ». Med. anm. I D U N 245 äfven ekipager och hästar; åtskilliga n ö j e D, baler m. m. anordnas under vinterns lopp till gästernas förnöjelse. Första våningen inrymmer en vacker salong, matsal m. m. för detta ändamål; och andra våningen utgör medelpunkten för » familjelifvet », en väl ordnad salong, hvari man samlas om aftnarna, ett litet vackert rökoch tidningsrum, en ganska stor matsal, där gemensamma måltider serveras för dem som så önska o. s. v. Inackorderingsprisen variera här ganska betydligt: 100 — 180 kr. i månaden, beroende af om rummet är litet eller stort — de » små » rummen äro i sanning små! — om det delas af andra o.s. v. För åtta dagar kunna alla mål fås för 3 kr. pr dag, och man kan, om man så vill, som vanlig resande äta ute. Belfrages pensionathotell torde fylla en brist i detta stycke i vår hufvudstad; det är ordnadt på ett visst » europeiskt » kontinentalt turistsätt, som torde vara utifrån kulturländerna kommande turister i smaken. Bland de mera egentliga » pensionaten », hvilka dock icke hafva någon så storartad prä- gel som de, vid hvilka man är van i Paris, men som dock ofta öfverträffa dem i Tyskland och i de båda andra skandinaviska hufvudstäderna, finnes ett i nr 15 Östermalmsgatan, fru Emilie Jansson, en trappa upp, med vacker utsikt åt Stureparken. Inkommen i tamburen, hälsas man stundom först och främst af ett nästan ilsket skall från värdinnans båda små älsklingsdoggar, som rusa emot en. När m a D, trots deras morrningar, inkommit i den s. k. salongen, befinner man sig i ett litet smalt rum, öfverfylldi med kinesiska parasoller m. m. dylikt, och hvari husets värdinna presiderar, en liten fetlagd, liflig dam, född svenska, men under ett mångårigt vistande i Petersburg införlifvad med ryska seder och bruk.
En blick i vår lagbok och på våra författn:r uplyser oss om motsatsen. Endast i K. Förkhn af den 23 Mars 1807, finnes kyrkoplikten på omkring 20 ställen ådömd såsom bestraffning. Att kalla densamma för en kyrklig ceremoni, torde således vara högst oriktigt. Denna deduktion synes mig innefatta en sammanblandning af den borgerliga och den kyrkliga maktens funktioner. Den kyrkliga makten har, såsom vi känna, rättighet att organisera sig sjelf efter vissa reglor, antaga medlemmar och äfven utesluta dem. Såvida icke dessa reglor på något sätt ingripa i eller störa det borgerliga samhällsskicket, har Staten icke något dermed att skaffa. Samma talare har äfven yttrat, att, enl. hans åsigt, något ondt icke läge i handlingens offentlighet. Jag deremot anser detta såsom något serdeles vedervärdigt och verkligt ondt, emedan detsamma, på sätt jag redan förut yttrat, ovedersägligen inne bär ett vanhelgande af Guds hus, som icke är någon exsecutionsplats. Samma talare har sagt, att då vi andra syndiga menniskor uti Guds hus nedkasta oss inför den Allsmäktige och bekänna våra synder, vöre det icke annat än rätt, att brottslingen gjorde detsamma. Men här förefinnes likväl en väsendtlig skillnad. Vi andra syndiga menniskor infinna oss frivilligt i Guds hus och fira vår andakt, hvarmed alltid, enl. vår ritual, syndabekännelsens utläggande är förenad; men brottslingen införes af den borgerliga makten med våld uti kyrkan och nedkastas på dess golf. En sådan tvungen syndabekännelse torde icke vara Gudi behaglig. 302 Den 12 Augusti e. m. Att kyrkoplikten för det närvartde helt och hållet förlorat sin ursprungliga betydelse, synes deraf, att i äldre tider uteslötos icke allenast de brottslige utan äfven de lastbara menniskorna från kyrkans gemenskap. Att kyrkoplikten ännu i början af 18:de seklet icke betraktades såsom straff, kunna vi skönja af flera omständigheter, bland andra deraf, att då, på sätt jag i min motion omförmält, en prestman blifvit dömd att undergå offentlig kyrkoplikt och hos K.
Idta utbetala fumman, forn t ©ontorets #ttfmubbof rebo* näfed; fjaoaremot att ben benådning, forn tia UppbbrbSmerfet i ©tocfbelniS ©tab injlpter, (Tall, utan afbrag, tia NifSgdlbS • kontoret lefmereras. f* *43* 5>e Grppebitionerforn ifrån prbfmng^Conumtteen till mcberbbranbe utgifmaö, erbdllaS fojinabefritt. <Om ebgdng mib Capemgar* §. 144. Drbforanbe mcb roff rättighet ocb gebamSter, fd i 23erebnmgS* forn Sanerings* ocb SprbfningS«©ommitee (Tola, bd be forfta gången tilitrdoa u{öfning af be gbromdt, bern t benna 23emiUning$*©tabga dldggaé, af» lagga fbljanbe (£b: r2fag N. N. lofmar ecb fmdr mib @ub ocb #antf #efiga ©ba^geliurn, att jag forn örbforanbe (Sebamot) i (S3erebningS»), (Sarerings.), (^réfnli.gf.) Sonumttee (Tall pdfora&marje fårvtcmmaube ffattfTplbig per* 5trt. III. §. §. 145—146.
Hr Gr. o. Landtm, uplyste, att den inbjudning, Hr Tersmeden omnämnt, redan bade ankommit, och ytlradexderjemte, att han, i händelse R. o. Ad. i dag företoge StatsUtsk:s Utlåt. N:o 313, dervid ämnade anmäla densamma, men att, derest upskof dermed egde rum, inbjudningen torde få hvila tills närande Utlåt, förekomme. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Då den inbjudning, för hvars skuld Hr Tersmeden önskat upskof, redan inkommit och till följd af Hr Gr. o. Landtnäs yttrande derom nu får förekomma, tyckes mig, att Hr Tersmedens yttrande bör förfalla jemte hela den fråga, som Hr Tersmeden här räckt, men deremot så väl Utsk:s förslag, som BorgareSl:s inbjudning föredragas, hvarigenom Hr Tersmeden får sin vilja fram. Jag hemställer derföre att \ förslaget mätte föredragas. Frih. Tersmeden: Just derföre att inbjudningen är nyss kommen och Ståndet icke fått taga kännedom om densamma, men Betänk, är två gånger bordlagdt, så, för att den, som vill taga kännedom om inbjudningen, må kunna få tillfälle dertill, äfvensom att framställa de yrkanden, lian i ani. deraf kan önska att göra, så synes mig lämpligt att bifalla hvad Hr Tersmeden har begärt, eller alt Betänk, blir upskjutet till nästa plenum och då får i sammanhang med inbjudningen framställas. Jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. härpå. Frih. Raab: Hr Bildt önskade ett positivt skäl, näml. att en inbjudning från BorgareSt. verkligen ankommit, i hvilket fall lian icke hade någonting emot ett upskof. Nu har ifrån BorgareSt. ankommit en inbjudning, 'att fatta samma beslut, som det Ståndet.
•— torde hafva föranled t både ett mindre nogräknadt skiljande i sednare jordeböcker mellan kyrkans och kronans rätt, och de emot kyrkorna nu såsom tillförene åberopade öfverlåtelserne af några hemman till vissa enskilde personer, Lilje, Tripp, Silfvercrona m. 11. Att dylika öfverlålelser, sorn icke lagligen kunnat sträckas utöfver det, som kronan verkligen egde, nemligen en viss ränte-andel af hemmanen, icke förändrat deras jord-natur, syntes ock af Kongl. Resolutionen om Berthe quarn af den 26 Maj 1825 och om Lyngåkra af den 29 Mars 1829, hvarjemte borde anmärkas, att, enligt 1646 års jordebok, flere skattehemman äfven lunnes på lön indeldte till civilecoll mililaire tjenstemän, utan rubbning i iordegande-rätten. Emot de i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse åberopade jordeböcker kunde andra anföras, såsom för åren 1655, 1668, 1684, 1689, 1708 och flere, allt intill år 1725, då den s. k. Giéstliche linien utur jordeböckerne borttogs, dock ulan att, såsom genom Kongl. Resolutio,- Stals-iitskijltels Utlåtande, N:o 182. 11 nen den 7 Juli 1752 och äfven sedermera blifvit försäkradt, någon rubbning finge ske i hemmanens natur.
Summa B:ko R:dr 9,010: § 4- De, inom behörig tid, till Fullmäktige inlemnade, hos Revisorerne an1 förda besvär, nemligen: l:o af Banko-Fiskalen, Häradshöfdingen E. IV. Montan, öfver Fullmäktiges beslut, hvarigenom han, som, vid tillämpning af den nya Lönestaten, blifvit å Indragningsstat uppförd, förklarats skyldig att fortfarande besörja de honom åliggande göromål i de delar, der för ändring icke är vorden föreskrifven, och 2:o af Kontors-Skrifvarne i Banken H. T. Benckert, L. J. Hedberg, och N. Olsson, samt Kanslisten J. Wikström, i anledning af de utaf Fullmäktige fattade, bemälte tjenstemän rörande, beslut, dels i fråga om regleringen af Bankens tjenstemannapersonal, enligt nya Staten, och dels angående tillsättning af tjenster, hvartill de såsom sökande sig anmält, hafva Revisorerne, på grund af 3 § i den för dem gällande Instruktion, pröfva t och afgjort. §• Till upplysning angående Bankens ställning, åberopa Revisorerne icke allenast de uppgifter öfver förhållandet emellan Bankens metalliska kassa samt utelöpande sedlar och depositionsskuld, jemte obegagnade andelar af kreditivoch lånePörlag, som, enligt 5 § i Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830 och 24 § i Banko-Reglementet, blifvit Por hvarje halft år upprättade, tryckta och med allmänna tidningarne utdelade, utan äfven de öfversigter af Bankens hela ställning, som jemlikt omförmälde § i Bank-Lagen och Banko-Reglementet, likaledes äro, efter hvarje års bokslut, uppgjorda, tryckta och utdelade. Derjemte få Revisorerne meddela följande uppgift öfver forhållandet emellan metalliska kassan samt utelöpande sedlar och depositions-skuld, jemte obegagnade andelar af kreditivoch låneförlag, den 17 näsll. November: Depositions-skuld.
Likaledes föredrogs och gillades Lag-Utskottets den 29 September pä bordet laaoa Memorial, hwaruti Utskottet förklarar sig icke anse sig tillkomma att meddela huswudsakligt utlåtande öfwer Lerike deiLts88on8 motion, i afseende pä Landtmätares skyldighet att till Jordägare m. m. aflemna behöriga Cbartor. Upplästes ett ifrän det HZgwördige PrästeStändet eommuniceradt Memorial af Professorn Doctorn ^Imgui8t till -vederläggning as Bergs-Rädet 8otlloik8 emot AnnuitctS-länen yttrade stridiga tanke. Justerades följande: Utdrag af Högloft. Ridderskapets och Adelns Protokoll, wid Urtima Riksdagen i Orebro, den 8 October i8iv. S. D. Biföll Högloflige Ridderskap^ och Adeln Stats-Utffottets den 6 dennes pä bordet lagda 412 Den § October. lagda och nu a nyo föredragna Memorial, rörande förhöjning i Expectance-Iönerna förStabsCapttamer ochSubalterne-Officerare aff. d. Tinlia Armsen. lstr supra. S. D. Återremitterades, i följe af gjorda anmärkningar, Stats-jUtstottets den 6 dennes pä bordet lagda Memorial, rörande understöd till tryckningen af Ridderstapets och Adelns Protocoll wid nästledne, samt Ridderstapets och Adelns Protocoll och Bihanget till samtelige Riks-Ständeus wid inncwarande Riksdag, lllc supra. S. D. Biföll Hägloflige Ridderstapet och Adeln det (Lärstilta Utskottets den 6 dennes pa bordet lagda Memorial om antagande af wista försigtighets-mätt i anseende till f. d. Konungens wistelse-ort, och till afwändande af ett försök a dest sida att nalkas eller beträda Sweriges gränsor. Ot supra. S. D.
Häremot åberopades af de Ledamöter som reserverat sig emot Utlåtandet Nio 204, samma reservationer sorn nämnde Utlåtande åtföljt. Ank. till Exp. Utsi*. t5. 9 Juni 1841, fel. 1 e. ra. Utlåtande, i anledning af väckt motion om den nya ordinarie roteringens återgående till extra rotering. Vid föredragning hos del Hedervärda Bonde-Ståndet af Statssamt Allm. Besv. och Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 160, angående den nya ordinarie Soldat-roteringen i Riket, har Riksdags-Fullmägtigen Bengt Gudmundsson från Halland, i sammanhang dermed, väckt den motion, att i händelse Rikets Ständer skulle, med anledning af Riksdags-rbeslutet är Bih, till R, St, Fröt, 1840 och 184,1, 4 Sami, 2 AJd, 45 Haft, 2 10 Statssams Allm. Besv,- och Ekon.-Utskoltens Utlåtande, N\o 206. 1810, samt Ständernas skrifvelse samma år, förklara: att all oroterad jord af KronoSkatteoch Frälse-natur, endast kan extra rotering åläggas, Rikets Ständer måtte besluta att genom Riksgälds-Contoret låta till Statsverket årligen intill nästa Riksdag utbetala en summa, motsvarande det belopp, hvartill rotefrihets-medlen, enligt vid denna Riksdag redan fatladt beslut, anses kunna utgå. Då Utskotten i sitt Utlåtande N:o 204, afgifvet, i anledning af erhållna återremisser af Utlåtandet N:o 160, erkänt den nya ordinarie roteringens gilltighet och tillstyrkt rote-vacance-afgiftens fortfarande utgående, ehuru till förminskadt belopp, så anse Utskotten, under åberopande af de der i ämnet anförda skäl, sig böra hemställa, att berörde motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 7 Juni 1841. STOCKHOLM. Tryckt hos A. G.
I afseende å det uti samma 27 § vid rubriken inspektörer förekommande stadgande, att den, som vid annans egendom eller landtbruk har när maste tillsyn eller styrelse sig anförtrodd, skall taxeras såsom rättare, då egendomen består af 2 till 4 mantal, och derutöfver såsom inspektor, har be mälde Friherre_, enär ett sednare moment innehölle1, att ”de egare eller in nehafvare af jord, som sjelfva densamma bruka, och således icke hafva hos sig anställde rättare, skola ifrån den för rättare stadgade bevillning vara befriade, ” och vid tillämpningen häraf i de fall, då af egare lill gårdar om 2 mantal och derutöfver rättare eller inspektörer icke uppgifvas, svårighet mött att få utredt, huruvida egarne sjelfve bruka jorden, föreslagit, att, i stället för sagde föreskrifter, ovillkorligen måtte stadgas, att vid hvarje under gemensamt bruk varande egendom om 2 till 4 mantal bevillning skulle påföras såsom för rättare, och vid större egendom såsom för inspektor. Då, enligt de i allmänhet för bevijlnings utgörande gällande grunder, icke någon bör beskattas för annan befattning eller inkomst deraf, än som ■verkligen eges, och sistberörda moment följaktligen bör vara alldeles öfverflödigt, så och enär de svårigheter, som vid tillämpningen skola uppstått, sy - 22 Bevillnings-Utskottets Betänkande j N:o g. nas hafva från innehållet af sagda moment, hvilket tillkom först genom 1835 års bevillningsförordning, härflulit, hemställer Utskottet, att detsamma må ur författningen uteslutas.
De som bekläda Domare-Embeten, så högre som lägre, samt alle andre Embetsoch Tjenstemän, än de i föregående §. nämnde, kunna icke utan medelst ransakning och dom, ifrån sina innebafvande Sysslor af Konungen afsättas, ej eller, utan efter egna ansökningar, till andra Tjenster befordras eller flyttas. §. 37. Konungen äger, alt i Adeligt Stånd upphöja Män, som, genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiska tjenster, gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förljente. Konungen må jemväl, såsom belöning för stora och utmärkta för tjenster, tilldela Adelsmän Friherrlig och Friherrar Greflig värdighet. Ej må Adelsskap, eller Friherrlig eller Greflig värdighet, som hädanefter förlänas, tillfalla flere, än den, hvilken adlad eller upphöjd blifvit och, efter hans död, i rätt nedstigande led efter led, bans äldste manlige Bröstarfving af äldsta grenen, samt efter dennas utgång, Stamfa - Sjömätningsväsendet, Ministrar, Sändebud och Agenter för handeln bos främmande Makter, samt de Embetsoch Tjenste-män, som uti Konungens Cabinett för Utrikes Brefvexlingen och vid beskickningarne nyttjas, hafva Förtroende-sysslor, hvarifrån Konungen må dem entlediga, när Ilan pföfvar Rikets tjenst det fordra. Konungen kungöre dock sådana beslut i Stats-Rådet, hvars Ledamöter vare skyldige alt deremot göra underdåniga föreställningar, om de finna sig dertill skäl ega. §. 36. De som bekläda Domare-embeten, så högre som lägre, samt alle andre Embetsoch Tjensle-män, än de i föregående §. nämnde, kunna icke utan medelst ransakning och dom, ifrån sina innebafvande sysslor af Konungen afsättas, ej eller, utan efter egna ansökningar, till andra Tjenster befordras eller flyttas. §. 37.. Konungen eger, alt i adeligt stånd upphöja
Af § 38 här ofvan inhemtas, att såsom försträckningar åt Filial-Banker äro anordnade tillhopa 9,469,200 R:dr; hvaraf 9,000,000 R:dr äro upptagna af äldre, före sednaste Riksdag bildade Filial - 63 Banker och återstående 469,200 R:dr af Filial-Banken i Norrbottens län, som erhållit kreditiv till belopp, motsvarande ställd säkerhet, af det anslag, Rikets Ständer, enligt mom. 3 af Reglementets 172 §, anvisat till sådana Filial-Banker, som efter nämnde riksdag kunde varda oktrojerade. För Filial-Banker i Piteå, Skellefteå och Oskarshamn är oktroj sedermera lemnad. Den förstnämnde har ställt säkerhet för 250,000 R:dr och undfått löfte om kreditiv å enahanda belopp, sedan fullständig förbindelse aflemnats och styrkt blifvit att tio procent af teckningssumman inbetalts af Filial-Bankens delegare. De öfriga två Filial-Bankerna hafva ännu ej anmält sig till erhållande af kreditiv, men Fullmäktige hafva, efter derom gjord anhållan, utsett Ombud att å Riksbankens vägnar deltaga i granskningen af Filial-Bankens i Oskarshamn säkerhetshandlingar. Det genom näståberopade föreskrift i Reglementet anvisade anslag lemnar för närvarande en behållning af allenast 280,800 R:dr. Filial-Banken i Gefle, hvars oktroj tilländagår med denna månads utgång, har undfått ny oktroj. Som denna Filial-Bank från Riksbanken har försträckning af 750,000 R:dr, men nu ej kan erhålla mera än 500,000 R:dr, uppkommer derigenom en tillgång af 250,000 R:dr för andra Filial-Banker. § 63. Genom utsedda ombud hafva Fullmäktige deltagit i granskRevision af ningen af de serskilta Filial-Bankernas förvaltning och räkenskaper, hvarom berättelser blifvit i föreskrifven ordning till Fullmäktige afgifna. § 64.
R;dr Banco, och redan kostar hela Canalsträc: 74 Den t 6 Junti f. in. kan, ehuru ej halffärdig, öfver 6,coo,ooo R:dr Banco, oberäknad all den jords ersättning, som till Canalen blifvit bortgräfven, och efter Bag* ges förslag, gör för Vestgötha Canalen 835 tunnland, och för Götha Canalen 1105 tunnland 10 kappland bördig jord af mäst åkor och äng, och något skog; hvad förtroende kan unn elå äga till alla Götha Canalbygguads förslager , och när skall , genom Götha Canal, den produetion återvinnas, sorn genom denna fruktbärande jord nu blifvit bort* grafven. Jag yrkade vid 1815 års Riksdag, att hela Canalarbetet måtte inställas, och jag äger ännu den öl vertygelsen , att derigenom både Staten och Bolaget, skulle säkert vinna; ty ännu kan ingen beräkna kostnaden till Canalens fullbordande; men sedan så mycket blifvit gjordt, och påkostsdt, vill jag ej längre motsäga arbetets fortsättande, men önskar nu, som förr, att det kunde inskräakas först till Vestgötha Cangleos fullbordan, och att arbetet k un de blifva med mera sparsamhet bedrifvit, än hittills; ty jag finner ingen nödvändighet, att Canalen skall äga en Birection, •och andre Embetsman, som fordra omkring 70,000 Riksdaler om året. Med sådane inskränkningar vill jag likväl tillstyrka bifall å Utskottens Betänkande, med iakttagande af Banco-Styrelsens noga tillsyn , p«å sätt Utskotten föreslagit , att hvad nu beslutas måtte noga efterföljas; men emot allt öfvertagande af Canalen för Statens räkning, så Den 16 Junti f. mt 75 väl som emot all ersättning till Bolaget, och all garantie lör Aciieägames ränta i framtiden , protesterar jag på det högsta. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus: Med den siste värde Talaren instämmer jag visserligen deri, att detta ämne redan så mångfaldigt blifvit omtaladt, att svårligen mera derom kan sägas något nytt.
St. varit tillfälle att genom sjelfmant anslag åt nuvarande konungens barn, lill någon del godtgöra hvad som betogs hans fader, och såmedelst visa de undersåtliga tänkesätt Svenska folket hyser för sitt konungahus. Men det har icke skett, man ser tvärtom att många reservanter i StatsUtsk. yttrat sig emot det ringa anslag flertalet tillstyrkt. Men som en återremiss från R. o. Ad. möjligen skulle blifva den, att frågan droges under förstärkt StatsUtsk., så tillstyrker jag heldre än att sådant må ske i ett så grannlaga ämne, att R. o. Ad., sorn icke haft någon del i hvad som tilldrog sig 1841, och icke heller i nyssnämnda reservationer, må bifalla betänk, sådant det är, utan att blottställa anslaget för en omröstning i förstärkt StatsUtsk. Uppå härefter framstäld propos. biföll R. o. Ad. hvad Utsk. i de förevar. 4 första punkterne af dess utlåt. n:o 82, hemstält och tillstyrkt. Vid härefter punktvis företagen pröfning, lii föl I os, utan diskussion, 5:te punkten, angule öfverjlyttning från 'lule till 1 \sla hufoudtiteln af kostnader ne för inre lysoch renhållningen samt sotning in. in. uti Prins Gustafs palats, 6:te punkten angele indragning till Statsverket af till Drottningsholms kungsgård utgående kronotionde spanmul och dagsverken, och en deremot svarande förhöjning i kontanta anslaget till nämnde kungsgård, 7:de punkten angule till Gripsholms och Strömsholms slolt anvisade indelta räntors och oindeld spanmäls utbytande emot förhöjning i de kontanta anslagen för samma slott; samt 8:de punkten angule. öfriga under första hufvudlileln förekommande utgiftssummor. Vidare förekom och lades till handlingarne Utsk:s yttrande, om den enl. dess tillstyrkande upkommande tillökningen och slutsumman af det kontanta anslaget lill ifrugavar. hufvudtitel, sami den deremot svarande indragningen af de indeldta ränt orne och spanmålsanslugen.
IV. 127. A. 132. E. 170. — N:o 28, i anledn. af väckt motion om ändring i Kongl. Maj:ts Nådiga Förändring om Sockenstämmor i Riket den 29 Augusti 1843 och Kongl. Majds Nådiga Förordning om Sockenstämmor i Stockholms stad den 16 Mars 1847, i hvad dessa författningar röra Ordförandeskapet i Sockenstämma. III. B. 385, 420. V. Å. 126. A. 198. — 29, i anledning af väckt motion om förändring och tillägg vid de uti Kongl. Majds förnyade Nådiga Legostadga för Husbönder och Tjenstehjon den 23 November 1833 meddelade föreskrifter i afseende å Orlofssedlar. III. B. 385, 420. IV. A. 134. — N:o 30, i anledning af väckte motioner om Landsfiskals-tjensternas indragande. III. B. 385. A. 421. -— N:o 31, i anledning af väckt motion angående penninge-depositioners införande i stället för nu bruklig borgen för arrenden af Kronojord och för vissa tjenster. V. U. 126. A. 198. — N:o 32, i anledning af väckt motion om anslag å kyrkodörren af förteckning på Kungörelser, som efter gudstjenstens slut uppläsas. III. B. 385. A. 441. — N:o 33, i anledning af väckt motion om indragning af ”Korreklions-inrältningen” på Långholmen. III. B. 385, 441. IV. 134. A. 135. — N:o 34, i anledning af väckte motioner om ändring i nu gäl lande - ( 9 ) tande föreskrifter, dels i afseende å läkarebelygs bekräftande med edelig förpligtelse, oell dels om användande af edgång i allmänhet. III. B. 385, 441, IV. 135. A. 136. E. 170.