Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och huru ringa uppmuntrande skall det icke, trots vissheten om dessa frihetsår, vara för en industriidkare att påbörja bearbetandet af en malmfyndighet eller nedlägga kapital och arbete på ett företag af nu omhandlade beskaffenhet, hvars framtida öde och framgång är af så beroende och vansklig natur. Äfven dels derutaf, att Kongl. Majit genom nådiga Förordningen af den 20 September 1859 förklarat, att inrättningar, sorn afse tillgodogörande af mineralrikets alster, skola hänföras till fabriker, dels deraf, att, i enlighet med 1859—1860 års Riksdagsbeslut tackjernstionden och hammarskatten utom privilegierade bergslager, och, enligt sednaste Riksdagsbeslut, qvarnoch sågräntan afskaffats, och då i öfrigt alla sådana industrigrenar, hvilka äro att hänföra till fabriksinrättningar, och hvilkas större eller mindre afkomst, såsom af konjunkturerna beroende, icke rättvisligen och billigen böra beskattas med en grundränta, som förblifver oförändrad, ehvad inkomsten af verken uppdrifves eller till följd af missgynnande omständigheter till större eller mindre del förloras, §ynes i konseqvens med dessa Ständernas beslut hög tid vara att vidtaga åtgärder till borttagandet af ett på dylika vigtiga industrigrenar tryckande och hämmande onus, och detta desto heldre och synnerligen, som, — om äfven den bevillning, hvilken i stället för grundränta konnne att utgå, till en början icke torde ersätta den derigenom uppkommande minskningen i Statens ordinarie inkomster, — landet i allt fall medelst denna af rättvisa påkallade åtgärd ovilkorligen tillskyndas fördel genom en utvidgad industriel verksamhet.
Idefloden, som till en del genomskär Norrvikens fögderi och utlöper i hafvet norr om Strömstad. Mölndahls Ström och Säfve-ån, som, med upprinnelse från Elfsborgs län, leda sig, den förra öfver Mölndahl, der den bildar ett större fall, genom Götheborgs stad, och den sednare genom Partilleds socken, samt bägge utfalla i Götha eif; äfvensom följande insjöar, nemligen: Landvetter s-sjön, Råda-sjön, Stensjön och Dillsjön, belägne i Götheborgs fögderi. 5 Hällungen och Öresjö, den förra af |-dels och den sednare af ungefär \\ mils längd, i Inlands fögderi. Grindbys, Kollungeröds och Ruds sjöar af omkring { mils längd hvardera i Oroust och Tjörns fögderi; samt Bullare-sjön, 3 mil lång, Nedre Korn-sjön, II mil lång, och Kärn af 1 mils längd i Norrvikens och Sunnervikens fögderier. Kärr och mossar linnas inom länet temligen talrikt, men sådane af större vidd, som genom utlappning kunna göras odlingsbara, mindre allmänt. I afseende å jordmånen förekomma väsendtliga skiljaktigheter äfven inom hvarje fögderi. På sätt i länets föregående femårs-berättelser angifvits, kan man dock anse lera och lermylla utgöra de rådande jordarterne.
Med det förra förhåller det sig, såsom af det föregående synes, sålunda, att vid sistnämnde års slut balanserades, utom 740 R:dr, hvilka blifvit samma år ådömda och Revisorerne icke skäligen kunnat afse, allenast 555 R:dr, motsvarande ungefär en tredjedel af det — 280 — bötesbelopp, sora i landsorterna blifvit ådöradt under endast ett ar, eller 1859, enligt det årets räkenskap utgörande 1,532 R:dr 50 öre och hvaraf 1.357 R:dr 50 öre måste balanseras. Hvad beträffar det, att förberörde 555 R:dr skulle vara för längre tid sedan ådömde, så synes jemväl af det föregående, att af närande belopp ådömdes 280 R:dr år 1858, 200 R:dr år 1859 och 75 R:dr år 1860. Och vidkommande slutligen det, att kraftigare åtgärder, än som skett, enligt Revisorernes förmenande, bort kunna vidtagas för indrifning af nämnde bötesposter, så får Ofverdirektören underdånigst meddela, att, af förenämnde 280 R dr, de 250 ådömdes f. d. vice Kommissions-landtmätaren F. R., som häröfver besvärade sig, slutligen hos Eders Kongl. Maj:t, hvars nådiga utslag gafs den 3 April 1862, hvarförinnan bötesbeloppet naturligtvis icke kunde indrifvas, men som sedermera skett, och att återstående 3;)
Fasistqlles, at bewis öfwer erlagd afgift eller derföre stöld Borgen stal up« Den 22 September. wisas innan med Testamentet eller Gäfwo-Drefwet Lagsares. Meningen är utan twifwel att bewisct stal åtfölja Testamentet eller gäfwo brefwet dä dermed Lagfares, hwilket ock instämmer med Kongeliga Kungörclserne den rocke Iunii ihoi och 28 Januani 1804, samt Kongl. Förordningen den 26 Aug. 17 1. I annat fall stmls nödwändigt utsättas hwarest dcpe Handlingar före Lagfarten borde upwisas. ew. Bör bestämmas om icke en lika afgift, som för arf i allmänhet är stadgad, Under enahanda willor jamwäl bör ulga af Fidei Coinmist, hwilket tilfaller fjermare arftagare, pä sätt Kongl. Trcnvet den -v Maji 18^6 förestrifwer; och 6w. Synes mig att i likhet med hwad om lagfart med Testamenten i allmänhet är stadgadt, det mä mara Fidei Commistarie tillätit at athalia Lagfart ä FideiComnnst-Brefwet, enär han företer behörigt bewis öfwer siäld Borgen för Bewillningsafgiftcns utgörande I annat fall skulle en Fidei CornMistarie utan förmögenhet och credit, swärligen komina i tilfälle att winna Lagfart ä sin egendom. Jemte det att Rubriquen lill denna Artikel i efwannämde afseende rattas, bor» de efter min tanka detta Mo» ment arhälla följande före ändrade ordalydelse: 4:0. Af Gäfwor, Testamenten, Arf och Fidei Commist, salunda:
Efter anförandet af åtskilliga bland de utaf Rikets Ständer rörande mera nämnde fond meddelade beslut och föreskrifter, har Herr Anckarsvärd yttrat, att det för kanaldirektionen hvars medlemmar voro bosatte på spridda, från kanalen mer eller mindre aflägsna ställen, skulle vara alltför svårt och nästan omöjligt att fullgöra dessa föreskrifter; i hvilket afseende han erinrat: att det icke billigtvis borde eller kunde fordras af Direktionen, att i ett land, der publika papper saknades, utlåna allt större och större kapitalbehållningar emot 5 procents ränta samt antagliga inteckningar eller andra säkra handlingar; att allt framgent förvalta en fond samt bevaka säkerhetshandlingar, hvilka förvarades hos ett allmänt embetsverk på långt afstånd från den ort, der Direktionen hade sin egentliga verkningskrets, — samt att ställa serskild säkerhet för ett belopp af 5,000 R:dr, 12 Stals-Utskoltets Utlåtande, N:o 78. oaktadt sådan förut blifvit af Direktionen aflemnad för en summa af 15,000 R:dr. Herr Anckarsvärd har derföre hemställt och föreslagit. l:o att i anseende till svårigheten att anskaffa antagliga säkerhetshandlingar för de i planen beräknade belopp, någon maximisumma af de medel, Direktionen i detta hänseende finge hafva under sin vård, tills vidare icke måtte varda fastställd; 2:o att ränteafkastningen utaf de till Riksgäldskontoret aflemnade lånehandlingarne måtte uppbäras och förvaltas af detta verk, hvarest sådant kunde med större lätthet och mindre omgång, än af Direktionen verkställas; 3:o att, med hänsigt till dels de på förhand icke beräkneliga svårigheterna att få kapitaler med säkerhet förräntade och dels räntefotens allmänna sänkning, räntan för nu ifrågavarande medel måtte bestämmas till 4 procent; 4:o att sedan de till Riksgälds-kontoret .aflemnade räntemedlen uppgått till ett belopp af 15,000 R:dr, den derstädes emedlertid hypotiserade inteckningen i Bolagets fastigheter måtte till bolaget återställas; 5:o att enär
Utskottet har, vid behandlingen af detta ärende, ansett, att om än icke för Odelberg förekomma enahanda skäl, som grundlagt Utskottets tillstyrkan af bifall till åtskillige andre personers ansökningar om prolongation af innehafvande arrenden, borde deremot i väsendtligt betragtande tagas den betydliga fördel, som genom egendomens fortsatta bibehållande under sökandens förvaltning sannolikt torde komma att kronan tillskyndas, enär nemligen Odelbergs kända och af Auctoriteterne vitsordade skicklighet och förfarenhet i landthushållningen samt vederhäftighet för åtagne förbindelsers uppfyllande synas innebära full säkerhet derom, att omförmälde egendom, som, i följd af en flerårig ändamålsvidrig skötsel, blifvit bragt i yttersta vanhäfd, varder uppbjelpt och i laggildt skick åter försatt, hvaremot, i händelse egendomen, under sådane förhållanden, inom kort lid skulle pä auction utbjudas, det skäligen kan befaras, att arrendet blefve betydligen nedsatt. Genom det af Utskottet föreslagne villkor, att arrendesumman borde bestämmas åtminstone till lika belopp med den nu utgående, liar Utskottet jemväl åsyftat att icke utesluta möjligheten af en förhöjning i arrende-afgiften, i händelse en sådan vid det blifvande nya contractets uppgörande skulle kunna tillvägabringas. För öfrigt lärer det, i händelse Rikets Ständer bifalla Utskottets ifrågavarande hemställan, bero af Kongl. Maj:t att, sedan den föreslagne undersökningen i afseende på hemmanens åbyggnader försiggått, närmare bestämma den afgift, som i och för det förlängde arrendet bör af Odelberg erläggas. Med anledning af hvad ofvanföre blifvit yttradt och på grund af de uti det återremitterade betänkandet upptagne öfriga skäl samt då dertill kommer, att Kongl.
Någre af fälther-rame i södern gingo i hans fotspår och förbjödo Times * spridning inom de truppkårer, öfver hvilka de förde kommando. Bland en stor del af soldateme växte upp en stark motvilja mot tidningen — hvilken de aldrig sågo! — och många voro hotelserna, isynnerhet från vissa wisconsin-regementens sida att » spränga läderlappen * och hans skojarpapper i luften ». Det var mest, när knektame fått orlof och befunno sig på väg till sina hem, som slika hotelser gåfvo sig luft. Och här må anmärkas, att, liksom de soldater, hvilka aldrig sågo tidningen, fördömde henne bittrast, så voro ock, i hemorten.de fosterlandsvänner våldsammast i sitt hat, hvilka aldrig läste det stackars bladet. Dag efter dag fömummo de i republikanska tidningar förbannelser öfver Times; de? sågo den brännmärkt såsom en förrädare, en fiendernas bundsförvandt m. m., och dess redaktör såsom en skan-dalskrifvare, en samvetslös usling, en ohängd skurk, en hvar mans niding, en fågelfri djefvul i menniskoskepnad o. s. v. — och de slöko dessa mustiga utgjutelser utan tvekan. Men nu är det så — och en hvar, som vill göra sig en smula besvär, kan utan synnerlig svårighet öfvertyga sig derom — att Chicago Times under hela kriget icke innehöll en enda rad, icke en enda mening, som röjde fiendtlighet mot unionen eller mot något slags lagliga och helsosamma åtgärder till förebyggande af dess sprängning. Tvärtom: tidningen gillade och förordade oupphörligen och på det allvarligaste kriget såsom ett medel att förebygga en olycksalig splittring af statsförbundet; men hon högg skoningslöst in på de uslingar » som under den falska, fosterlandskärlekens mask sökte främja sina egna låga syften; hon bekämpade politisk humbug i alla former; och hon var lika så snabb att bräYinmärka en tjuf i nordstaternas uniform som en i sydstaternas.
Vid pröfning först af Herr LeJJlers ofvanberörde motion, finnér Utskottet sig böra, till undanrödjande af de uppgifne hindren för vexlingens oafbrutna fortgång, tillstyrka, det måtte den förändring i nu gällande föreskrifter beslutas, att ej allenast Låne-Gontoren i Götheborg och Malmö, utan äfven i allmänhet de vexlingsförrättare, sorn uti landsorterne antagas, varda Berättigade, att, sedan till Banken blifvit återlevereradt minst hälften af ett erhållet vexiingsförskott, , hvilket hädanefter, sorn hittills, icke får öfversti - s Baneo-Ulshottets Betänkande N;0 34- ga, för Låne-Contöret i Götheborg 20,000 R:dr, för Låne-Contoret i Malmö 10,000 R:dr och för vexlingsförrättare i landsorterne 5,000 R:dr, reqvirera och utaf Banco-Styrelsen erhålla ytterligare vexlingsförskott, Låne-Contoren, efiaol Directionernes fortfarande ansvarsoch redovisnings-skyldig* het, samt enskilde vexlingsförrättande, emot presterande af behörig säkerhet för det belopp, som ytterligare reqvireras; dock så, att Banco-Styrelsen icke eger att utaf sistnämnde belopp utassignera mera, än högst skilnaden emellan det oredoyista vexlingsförskottet och de serskildt för bvartdera Låne-Contoret samt enskilde vexlingsförrättare stadgade högsta förskoltssummorne, under förbehåll derjemte, att återstoden af det reqvirerade ytterligare beloppet icke utgår förr, ände äldre oredoviste förskottsmedlen blifvit till Banken inlevererade och till fullo redoviste.
För öfrigt får jag erindra, att Utskotten icke föreslagit någon, ny skuldsättning, endast att öfvergå från ett dåligt till ett bättre system för den redan befintliga Statsskulden, Utan att räkna krigsåren 1808 och 1809, har Staten af Banken upptagit omkring 26 millioner R:dr, hvaraf 10 blifvit afbetaldte, och resten till en stor del betäckt genom Sedel-emissioner, Af den nu befintliga Statens skuld till Banken (utom fonden för Riksgälds-sedlarnes som redan i8a3 anvistes utan återbetalning, och den särskilt uppförda skulden i Silfver") i rund summa R;dr 14,984,000, kunna 10,582,000 R;dr betäckas genom anordning å Bankens icke behöfliga behållning, men resten måste ovillkorligt betalas, om ej Banken äfven efter de val vationen af dess sedlar skall befinna sig i bankerutt-tillstånd. Jag tror, alt således både är bäst, ärligast ocb lämpligast, att rent uttala, att af Statens redan befintliga skuld till Banken endast så ock så mycket kan afskrifvas, men att det öfriga måste förvandlas från skuld i mynt till skuld i Obligationer, om man vill åtskilja Statens skuld-och myntväsenden j men att ehuru sålunda Obligationer kommo att utställas å denna Stats-skuld, de troligen icke behöfde komma utom Banken. I afseende på hvad Friherre Anckarswärd ytt - Den 9 Jul i i e. m. rat om afstyrfeande af belåningar af nya varu panter mot nedsatt ränta, instämmer jag med Friherren tili alla delar. Hans ExceJlence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde., om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Statsoch BankoUtskoltens förevarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till återremiss deraf. Ropades Ja, Föredrogs ånyo Statsoch BancoUtskottens den to sistlidne Junii, under N:o 4 afgifne, och den 26 i samma månad e. rn. på bordet lagde, Utlåtande, angående nödvändigheten af ej mindre åtskilliga Grundlagsförändringar, än ock en förbättrad Lagstiftning för Banken.
På Bonde*Ståndels vägnar Lars Olsson, n. v. Talman. Uppläst hos Samteliga RiUs-Ständen den 17 Juli. Riksens Högloft. St änder s Statsoch Banco-Ut skotts Betänkande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående Götha Canal-arbetets fortgång och ytterligare befrämjande. Prån Samtliga Respectiva Riks-Stånden har till Statssamt Banco Utskottens gemensamma handläggning blifvit öfverlemnadt följande: Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående Götha Canal arbetets fortgång och ytterligare befrämjande ; gifven Stockholms Slott den 5 April 1815- ”Kongl. Maj:t, som genast vid början af sin Regering såg beredas det Förslag till Segelfarts öppnande imellan Wenern och Östersjön, hvilket sedan uråldriga tider varit ett syftemål för de Den 17 Julli I531 de mest utmärkta bland Dess Företrädares, äfvensom för enskilta upplysta och vältänkande Medborgares önskningar, men hvars möjlighet ir utförandet först i sednare tider blifvit fullkomligen ådagalaggd , erfor med tillfredsställelse att det begrepp om sakens vigt och angelägenhet, hvilket hystes af dem, som derom tagit en närmare kännedom, äfven delades af Rikets Ständer, och att, oaktadt de under dä varande tidpunkt ännu vidt utseende omständigheter och inångfalldiga behof, Rikets Ständer likväl icke drogo i betänkande att vid 1809 ars Riksdag tillstyrka det Götha Canal mätte öppnas och att det Bolag, åt hvilket utförandet skulle anförtros, mätte hugnas med alla möjliga och skäliga förmäner. Kongl. Majit, trogen dessa grundsatser och fast vid sin föresats, att i allt hvad som kunde lända till allmän nytta gå Rikets Ständers önskan till mötes, har också lemnat åt Götha Caual-arbete alla de understöd det varit i Kongl. Majits förmåga att gifva och hvartill Rikets Ständer genom sitt Beslut gifvit anledning.
Ehuru jag känner min rättighet att begära de nu afgifue yttranden på bordet, och fastän jag måhända bordt vidtaga denna utväg, för att vinna ett tillfälle att afleda verkningen af den Ministeriella skriftliga vältalighetsförmågan; anser jag likväl detta så oparlamen - ig8 Den 19 Maji f. m. tariskt och oformligt, att jag icke vill mig deraf begagna, utan skall söka genast besvara den Ministeriella klagoakten, så godt jag kan. — Må det tillåtas mig att ännu en gång upprepa min förundran deröfver, att Ministrarne behöft en så lång betänketid för att besvara anmärkningarne i denna fråga. Jag måste verkligen förmoda, det andra omständigheter, än egen öfvertygelse om sak, äro driffjedern till Ministérens handlingssätt; om det ock knappast är tillåtet att tro, det Ministéren calculerat händelser, inom hvars gränsor legat möjligheten att blifva frikallad från att någonsin behöfva eller kunna ingå i discussion med mig. — Man har uttryckt sin förundran öfver den ton, som var rådande, och de talesätt jag nyttjat i mitt anförande uti sednaste Plenum. Jag bör beklaga, att mitt talesätt icke passar för det Ministeriella intressets fordringar; men jag bör lika öppet bekänna, det min mening aldrig varit, alt rätta det derefter. Jag beder Eder, mine Herrar, fästa uppmärksamhet derpå, att uti den Ministeriella ömtåligheten för uttrycken, hvilka så ofta och nästan alltid från den sidan stämplas såsom hårdhet, ligger oftast beviset på medvetande att till fullo hafva förtjent allt hvad som blifvit yttradt. Det vore visserligen i högsta måtto beqvämt för maktens innehafyare, om lill och med de anmärkande personerne befunno sig i de förras sold. Det vore utan tvifvel för Den 19 Maji f. nr. *99 Martens beräkningar förmånligare, om anmärkningarne uttalades så svagt, att de förlorade egenskapen af kraft och känsla.
4 Banko-Utskottets Berättelse N:o ti. genom förnyade försök, när omständigheterna dertill vore gynnsamma, söka vinna en större erfarenhet, om de relativa kostnaderna vid inköp af silfver i London och i Hamburg; anmärkande Revisorerne, att fråga hos Banko-fullmägtige förevarit att ytterligare på försök införskrifva silfver från London, men då ännu icke kommit till verkställighet. Icke heller sedermera har, efter hvad Utskottet inhemtat, något försök med inköp af silfver i London för Bankens räkning skett, under det att deremot från Hamburg silfver ånyo införts under November månad år 1864 samt under September månad innevarande år. Ofver anledningen dertill att sådana försök fortfarande uteblifvit. hafva Fuilmägtige väl icke direkt uttalat sig, men angifvit densamma dels i det yttrande, som finnes återgifvet i 8 § af 1865 års Revisionsberättelse, dels i hvad Fullmägtige uti 4 § af deras Berättelse till Utskottet, sid. 14, anfört; hvaraf inhemtas, att Fullmägtige icke, åtminstone i dess helhet medgifvit rigtigheten af den utaf Revisorerne antagna beräkningsgrunden, utan antydt en annan, enligt hvilken resultatet af den ifrågavarande jemförelsen skulle utfalla i motsats till det af Revisorerne erhållna, eller att en med 0,336 procent öfverskjutande förlust uppkommit pä det från London införskrifna silfver, jemfördt med det, som från Hamburg införts.
Då Grefve Cronhjelm yrkar bestämdhet, så mäste han väl medgifva, ali det är mera bestämdt att uttrycka, ali § skall tillämpas på Svenskar, men icke på Norrmän. Frih. Cederström: Det är beklagligt att vi ännu vid slu tet af denna riksdag icke hafva kommit under fund med allesammans huru allmänna frågor skola vid deras slutliga afgörande behandlas. Hvar finnes väl något stadgande, som fordrar, att i frågor, som andra gången förekomma, och icke angå grundlagsändringar, några förändringar ej må kunna beslutas, derföre att sådana förändringar ej varit föremål för andra Stånds pröfning? Skola väl sådane förändringar föreslås af Utskai? Grundlagarne innehålla icke ett ord derom. Jag ber Gr. Cronhjelm erinra sig, att här är fråga om en allmän bevillningsafgift. Nu har betänkandet kommit in och Ståndet har sin fullkomliga frihet att uti hvilken § som helst besluta en ny redaction oberoende af i de andra Stånden fattade olika beslut. Derom afgår prot.uldr. till Utsk., som sedermera må komma in med förslag lill jemkningar, hvilka de andra Stånden sedan kunna antaga. I annat fall är det det förstärkta SlatsUtsk., som kommer att afgöra, huru dermed skall blifva, och som kommer att votera deröfver. Således finnes intet hinder för antagandet af det förslag, som Frih. Palmstjerna, Nils Fredrik, framställt, och då förfaller allt det här bestyret, att orda om hvad grannlagenheten fordrar mot andra Stånd och deras beslut. Någon grannlagenhet i detta afseende linnes icke af behofvél påkallad, utan hvarje Stånd beslutar efter hvad Ståndet anser vara rätt, och sedan komma besluten alt i behörig ordning sammanjemkas; men icke må man sedermera försöka, att genom motioner upprifva redan fattade beslut. Jag yrkar bifall på Frih. Palmstjernas första framställning. Frih. Palmstjerna: Med verklig ledsnad nödgas jag åter, för fjerde gången, laga ordet uti en fråga, hvars jemnförliga vigt Den 15 Mars. 3C7 icke är slöfre. Gr.
Men som, enligt RiksStaten, desse till endel äro anslagne att utgå till andre Förvaltande Verks disposition, och sålunda komma jemväl särskildt bland desse Verks Medel att uppdebiteras och redovisas, följer deraf att sådane Medel 2:ne gånger intagas, såväl bland Uppbörd som Utgift. 2.‘o De så kallade Annorstädes Debiterade Medlen innefatta åtskilligt, som under titel Diverse Verks Medel äfven upptages; så t. ex., bland Anordning utom Stat i,385,3og: i5. 6., ingå Annorstädes Debiterade Medel 299,957: 5. 6., i hvilken sistnämnde Summa innefattas Medel, som tillhöra sådane Verk, för hvilka Anordningsbeloppen redan förut i den förstnämnde äro inbegripne, och hvilka Utgiftposter således på enahanda sätt upptagas 2:ne gånger. Detta förhållande inträffar äfven i Balancen af desse Annorstädes Debiterade Medel, hvilken genom dubbleringen visar större tillgång än i verkligheten vid årets slut fanns. Bland StatsMedlen förefinnes ingen sådan dubbelhet. 5:o Åtskillige Verks och Cassors Medel blifva blott till en del Uti RiksHufvudboken synlige, t. ex. CivilStatens PensionsCassas, RiddarhusDirectionens, Wadstena KrigsmanshusCassas, AmiralitetsKrigsmansCassans m. fl.; äfvensom, då Medel upptagas, som äro af helt enskild natur, såsom Götha Canals, Vägbyggnads m. fl., upptagas åter icke andre, hvilka synas vara af en allmännare beskaffenhet, såsom en del Regimenters BeklädnadsMedel, KnekteLegoMedel o. s. v. Bil. Tabell öfver de af Rikets sednast församlade Ständer till åtskilige behof anslagnc Medel, hvilka, jemlikt Kongl. Brefvet den 21 Maji 1850, böra efter reqvisition från RiksgäldsContoret eller mot ersättning derifrån utaf Kongl. StatsContorct utbetalas; utvisande hvad af desse
I öfverensstämmelse med hvad jag yrkat i afseende på 10 §:n, så kan det icke falla mig in alt förena mig med den begäran som Hr Aminoff gjort, utan jag anhåller om bifall till denna §, så att den åtminstone mätte blifva sådan jag anser den böra vara. R. o. Ad. biföll Utsk:s i afseende på 9 § framställda förslag. 14 §. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att vid föredragningen af hvad Utsk. i sitt betänk, i afseende på 14 § yttrat, R. o. Ad. dels redan beträffande vissa delar af denna § fattat sitt beslut, dels upp skjutit frågan om artisternes beskattning, emedan Utsk. dervid föreslagit en klass-indelning, hvars antagande ansetts kunna blifva beroende af beslutet ronde 10 §; vid hvilket förhållande Hr Landtm, nu finge hemställa, om R. o. Ad. godkände de delar af 14 §, hvarom R. o. Ad. icke förut fattat beslut. Ropades Ja. §§ 21 och 26. Hr Gr. o. Landtm, anmärkte, att dessa §§ redan blifvit af R. o. Ad. godkände. §. 35. Hr Aminoff: Då de reservationer, som i afseende å den olika bevillmn på privatbanker finnas betänk, vidfogade, blefvo i ett föreg:de plenum af en ledamot begärda till uppläsning, och Den 12 April e. ra. 147 då en stor del af diskussionen deraf föranläts, så anhåller jag att äfven Frih. Raabs reservation måtte i R. o. Adis diskussionsprot. få inlagas. Frih. Palmstjerna: Af 35 § blef lista punkten, angide beskattning af privatbanker, af R. o. Ad. återremitterad. I 2:dra punkten bar Utsk. insatt orden: ”af alla andra aktiebolag”; hvarför denna torde äfven böra återremitteras för alt, i fall R. o. Adis beslut i afseende på den föregide punkten blefve äfven de andra Ståndens, denna punkt måtte äfven rättas derefter.