Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 500,000: — 500,000: — 500,000: — R:dr 1,500,000: — Redogörelsen öfver de till fortsättning af statens jernvägsbyggnader anslagne medel. Den för år 1864 afslutade särskilda redogörelse öfver de till fortsättning af statens jernviigsbyggnader upplånte medel hade, till följd af från Riksgälds-kontorets Bankoräkning J\s 1 förskottsvis verkställda utbetalningar för arbeten å statens stambanor, vid 1863 års slut en skuld utöfver tillgångar af R:dr 2,813,729: 97. Under loppet af år 1864 hafva från nämnde Banko-räkning ytterligare utbetalts: 1864 års anslag R:dr 7,777,000: — och i afräkning å 1866 års dito » 1,000,000: — » 8,777,000: — R:dr 11,590,729: 97. Såsom tillgångar för betäckande af dessa utgifter hafva an vändts: af den i Riksgälds-kontoret innestående behållningen utaf trafikinkomsten på statens jernvägar R:dr 100,000: — första fjerdedelen af det år 1864 med Bankirhuset J. H. Schröder cfc Komp. i London afslutade lån å 2,000,000 £ Sterling, eller Transport: R:dr 100,000: — R:dr 11,590,729: 97. - 53 — Transport: R:dr 100,000: —- R dr 11,590,729: 97. 500,000 £, för hvilken låneandel Den särskilda redogörelsens skuld utöfver tillgångar uppgick alltså vid innevarande års början till R:dr 2,699,893: 42.
Bankens låntagares skuldförbindelser eller till säkerhet derföre lemnade hypothek; eller ock den grund, alt Banken ej må utgifva credit-sedlar och invisningar A Rikets Sländers Bank till större belopp, än som motsvaras af c 1:0 behållningen i dess egna Cassör af Rikets gångbara mynt i Silfver eller Sedlar; 2:0 af återstoden å deposition i Rikets Ständers Bank; och 3:o af sådane Bolagets odisponerade tillgångar, som i 5 (enligt Preste-Ståndets ofvanföre gjorda tillägg emellan 4 och 5 af Utskottets förslag') omnämnas; Bankens egna lånehandlirigar sålunda icke härvid inräknade. Och eger hvarje Bank-Bolag att, dd Bolags-Reglorne till Kongl. Majct i underdånighet ingifvas, anmäla, efter hvilkendera af dessa grunder den önskar att bestämma sin utgifning af credit-sedlar och invisningar, samt att derå, vid privilegiets beviljande, erhålla Nådig stadfästelse. Derest, genom vexling eller amian orsak, det sålunda bestämda förhållandet emellan en Banks tillgångar samt beloppet af dess credit-sedlar och invisningar skulle komma att rubbas, åligge det Banken alt inskränka sin utlånings-rörelse, och inom en månad hafva återställt del rubbad c förhållandet - ti'4 rJBttrtcooch Pag-Vt fkott ens Memorial ,\;o ■ (j, cSlåndet beslöt vidare, att näst efter denna §. borde, onder serskild i numer, insättas den i Herr Grefve Frölichs förslag förekommande g §., likväl med den förändring, att dess första moment kommer att erhålla följande lydelse: Upplåning, vare sig i form af ■för sträckning, deposition eller creditiv, ■ må ej af Sedel-Bank ske till ett belopp, sorn öj verstiger hälften af hvad å tecknad och inbetald grundfond finnes i Banken och för dess , räkning i allmänt förvar innestående. 7 §. antogs med någon förändring, så lydande:
Denna växtlighetsdis var mer än de flesta kunnig i de läkande runornas konst och sjöng nu goda galdersånger öfver Tors panna. När denne märkte, att henen började lossna, blef han glad och berättade hvad som händt Egil: att han var hemkommen i godt behåll, fast han mist en tå, som nu lyste bland himmelens klaraste stjärnor, samt att han snart vore att vänta i Trudvang, för att hämta Groa. Då vardt Groa så glad, att hon glömde galdersångens fortsättning. Henen är därför kvar i Tors panna, men märkes ej och är ej till vanprydnad. Att stjärnan kallas Örvandils tå beror därpå, att Egil, såsom redan är nämdt, bär binamnet Örvandil (»den med pilen skickligt sysslande»). Den af Sindre smidde järnhammaren hade nu visat hvad den dugde till. Efterhand pröfvades också de andra klenoderna och jämfördes med hvarandra. Asarne ville hafva rundlig tid att göra flere rön, innan de fällde den vanskliga domen i det af Loke gjorda vadet. De började väl också tycka, att domen, huru den utfölle, vore en betänklig gärning. Emellertid inträffade något, som här nedan skall förtäljas och gjorde saken än vanskligare. MJÖDET I BYRGERS KÄLLA. ODEN HOS FJALAR. Det är förut sagdt, att det rena oblandade mjödet i skaparkraftens och visdomens källa ursprungligen innehades af Mimer allena. Det är den dyrbaraste saften och den mäst efterträdda i världen, och, som omtaladt är, var det endast med själfuppoffring, böner och tårar som Oden i sin ungdom fick en dryck däraf. Men det inträffade en dag, att uppe i Svitiod det kalla, som var Ivaldes rike, upptäcktes i skogen, ej långt från hans egen borg, en källa, kallad Byrger, hvars källsprång vid hennes uppkomst och under hennes första dagar måtte haft någon gemenskap med Mimers, ty ehuru hon ej förlänade visdom, skänkte hon dock diktkonst och glädje.
Sluteligen anser jag mig böra nämna att visse delar af denna motion blifvit, älven sista Riksdag, framställte, men af Lagutskottet afsiagne, dels såsom Tubbande nu stadgade rättegångsordning, dels såsom innefattande ämnen, som lämpeligasfc böra komma under pröfning vid omarbetning af allmänna lagens stadganden, sorn af en Comittée nu föredaIvis, hvarvid jag får anmärka, i förra afseendet att rubbning af det gamla icke bör allena antagas såsom skäl till afslag, utan vederläggning, örn man kan föreslå något båttre i stället; varande då, som nu, hufvudsakliga föremålet för min motion, till beredande aj Enhehprintiper vid alla högre och iågre Embetsverk i förening med trygghet för rätts• sökands till bevarande af fatalier och rådrum att hinna få kännedom af ett utslog och dom innan de voro förpligtade deri söka ändring-, att delfående af dom eller utslag, skulle gotton ett allmänt stadgande blifva tiden ifrån hvilken fatalier borde beräknas, i stället för doms eller utslags ntgifningsdag3 Den 3 Mardi,] 439 hvarjemte jag, i anseende till LagUtskottets förenämnde hänvisning till LagComitéens omarbetning af lagen, får yttra den öfvertygelse, att nyttiga lagförändringar icke böra uppskjutas till en aflägsen framtid, i afseende på LagComitéens åtgärder, helst nu vidtagande stadganden, icke kunna lägga hinder i vägen, för kommande generationer att njuta fördelarne af Lagsystemets omarbetning, jag anhåller vördsammeligen att detta anförande må till Lagutskottet remitteras. N:0 4 SS ^ Grefve Sparre, Erici Bland de medel man föreslagit till afhjelpande af penningeförlägenheten i handel och rörelse, ha nästan alla hittils åsyftat ett förökande af Bankens myntrepresentativer, antingen omedelbart, genom utgifvandet af flere Bancosedlar,eller påen omväg medelst utgifvande
M. skulle vidtaga alla de åtgärder, som Han Den 18 November f. m. fann nödiga för att afklippa all communication med f. d. K. familjen. Den värde ordföranden i Const.UtsTs. bar, i fråga om 90 §:ns tillkomst och betydelse, velat härleda densamma från de missbruk, som under frihetstiden ägde rum, då R. St. upptogo skriftliga besvär af embets-och tjenstemän öfver prejudice samt afsatle den ene för alt tillsätta en annan, som de ansågo vara förbigången, go §:n ]iar visserligen haft till föremål att förekomma jemväl detta missbruk, men den har gått litet längre eller så långt, som icke någon lagstiftning i Sverige före 1809 någonsin gjort, nemi. att förbjuda It. St. att i sina plena väcka några frågor ens om Regeringens eller domaremakternes beslut, om embetsmäns tilloch afsätttande eller något som rörer administrationen, annat än i den ordning, som grundlagen bokstafligen utstakar; och när ingenstädes i vår grundlag något stadgande blifvit gjordt, som til istad jer Const.Ulsk. att inkomma med ett memor., deri R. St. tillstyrkas att framställa en önskan derom , att Konungen måtte tillsätta den ene eller andre embetsmannen, så finnes Gonst.Utsk. hafva gått längre än grundlagen medgifver. I3tsk:s argumentation hvilan på den grund, att K. M. icke vöre i tillfälle att yttra sig öfver grundlagsfrågor, som äro beroende på dess sanction. Det är ett missförstånd, såsom redan en värd ledamot framställt, om grundlagens tillämpning. Ingenstädes finnes i grundlagen stadgadt något hinder för regeringsåtgärders vidtagande, derföre att en Statsråds-ledamot vore sjuk eller af laga jäf hindrad att deltaga i en öfverläggning. Det behöfves icke mycket för en sådan jäfuktighet, i händelse t. ex. en ledamot af Högsta Domstolen blefve utnämnd till Just.Statsminister. JNå väl! skulle icke Konungen i alla fall kunna besluta i mål, der en sådan Just.minister vore jäfvig.
Första punkten i Utskottets ofvannämnde memorial lydde, som följer: ”För bibehållande och förstärkning af Bankens metalliska cassa, bemyndigas Banco-Fullmägtige att af välkända och solida trassenter eller endossenter, efter en kurs af 19.8 sk. och derunder, på Stockholms och Götheborgs Börser uppköpa vexlav, dragna pä Hamburg eller derstädes betalbara. Vexlar å annat myntslag, än Hamburger-Banco, kunna äfven köpas efter deras egande värde efter uträkning. Häremot är vordet hufvudsakligen erinradt: Att Utskottet, i stället att lemna disconten på vexlar å sido, bordt föreslå, att för vexlar, dragna å vista eller förfallna inom 8 dagar från den dag, de köpas, betalades 1 28 sk., samt för sådane, utställde på tid, så mycket mindre, som disconten eller räntan för denna tid utgjorde; att vexelköp på andra orter inom Riket, än Stockholm, vöre vådligt och obehöfligt; det förra i följd deraf, att nog säkra controller svårligen kunde utfinnas; det sednare, emedan en vexel-tillgång på annan ort otvifvelaktigt ginge dit, der den kunde afsättas; att det likväl borde vara deputerade obetaget att uppköpa vexlar, sorn i sådant afseende till dem insändas från andra städer 1 Riket, hvilka idka utrikes handel; ^ Banco-Utskottets Utlåtande, N.-o 3g. att vexlar, dragne på London, desto heldre äfven kunna upphandlas, sorn en större del affairer göras på nämnde stad; att då vexlar, betalbara å en ort, icke ega enahanda värde, som de, hvilka äro dragne på samma ort, de förekommande orden, "derstädes betalbara, ” borde utgå, men att deremot vexlar, dragna på Allona, jemväl kunde uppköpas; samt att Banco-Slyrelsen icke bör ega alt köpa vexlar, ställde å annat myntslag, än Hamburger-Banco.
Från Bonde-ståndet är till Stats-Utskottet remitterad en af Nils Pehrsson från Calmar lön väckt motion om postföringens bestridande medelst entreprenad, å Postverkets bekostnad; men som Utskottet anser denna fråga icke tillhöra dess handläggning, har Utskottet, nied stöd af 44 § 3 inom. Riksdags-ordningen, funnit sig böra förenämnda motion återlemna, för den åtgärd Rikets Ständer anse med åberopade § öfverensstämmande. Ank. till Eip.-Utsk. d. 27 Nov. 18K6, kl. fi e. m. Memorial. Till Slals—Utskottet har Bonde-ståndet remitterat en inom bemålda Riksstånd af Olof Larsson från Gefleborgs län väckt motion om befrielse fö/' posthemmanen i Medelpad oell Helsingland från postförings—skyldighelen, emot åtagande att utgöra onera i likhet mod andra slags hemman. Då emedlertid Utskottet anser denna fråga icke tillhöra dess handläggning, får Utskottet, med stöd af 44 § 3 inom, Riksdags-ordningen, sagde motion återlemna, för den åtgärd Rikets Ständer finna med åberopade § öfverensstämmande. Stockholm den 27 November 1856. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BUCKMAN, 18S6. Slats-Utskoltets Memorial N-is 14 & 13. 1 M 14. Ank. till Exped.-Utsk. d. 5 Dec. 1856, kl. 2 e. m. Memorial. Från Bonde-Ståndet har Stats-Utskottet erhållit remiss å en inom bemälda Riks-Stånd af Riksdagsfullmäkligen Nils Svensson från Christianstads län väckt motion om beslutande a( en underdånig skrifvelse rörande dels lindring i de reservskjutsskyldiges åliggande att befordra paketposten, dels förbindelse för Postmästarne vid de särskilda stationerne att tillhandahålla postiljonen förteckningar å paketernes och varornes tyngd; men då Utskottet anser denna fråga icke tillhöra dess handläggning, får Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom.
Som pensions-utbetainingen under året medtagit en summa al 216,134 R:dr 8 sk., men de för pensioneringen öfverlåtna stats-anslagen, 80,615 Ridr 2 sk. 2 r:st., jemte ränta å 5 procent, 6,843 R:dr 28 sk. 4 rist., å f. d. Kiigsmanshus-kapitälet, sammanlagdt utgjort endast 87,458 R:dr 30 sfe, 6 rist., har derutöfver utgått en summa af 128,675 Rldr 25 sk. 6 rist., som Pensions-fonden, tillkommen genom delägarnes enskilda bidrag, tillskjutit. 2.o Med utdraget ui Armeens Pensions-Kassas hufvudbok lör ar 1844 följer ett exemplar af Direktionens tryckta Kungörelse om pensions-utdelningen för det med April månad tilländalöpande pensions - -året. Åhman. Tabell lil:© »5 till 1847 ars Revisions-Berättelse angående Stats-Verket. Arméens Pensions-Kassas Kapital, föi* år 1845, Delset Balansen efter 1844 års Hufvudbok som var Arméens Pensions-Kassas skuld den 1 Januari 1845, än, enligt räkningen med pensionerade delägare, 122: 24. Af kortningen. För år 1844 och förra åren: Årlig afgift Retroaktiv afgift Expektans-afgift Vakansoch liggetids-besparing Begrafningshjelps-besparing Ränta å uppbörds-medel Utbetalningen. För år 1845: Pensioner och begrafningshjelp Herrar Direktörers arfvoden Aflönings-staten f. d.^tjenstemans pension Arfvoden och diskretioner Diverse utgifter Ränta å 5 procent Ränta å 4J procent Bevillning Hushyra Onera för Kassans hus . Arfvodes-procent Anmärknings-procent Uppbörds-arfvode Balans till år 1846. Arméns Pensions-Kassas fordran: än f. d.
Detta utlåtande, som blifvit bifallet af Kidderskapet oeh Adeln.samt Preste-Ståndet, är deremot återremitteradt af Borgareoch Bondestånden, med enahanda anmärkningar, som finnas utvecklade i hr Bergers, utlåtandet bifogade, reservation, nemligen att åtskilliga i sednare tider, oberoende af Ständerne beslutade förändringar i kassans reglemente, och der ibland hufvudsakligen den, att militärer, sorn. efter uppnådd pensionsålder, befordrades till civila embeten, finge fortfarande uppbära pension från ifrågavarande kassa, haft tili påföljd, att kassans tillgångar blifvit mer och mer otillräcklige; att derföre allt skäl vore för handen, att Rikets Ötander beslutade en fullständig revision af sagde reglemente, pä det att kassans förvaltning måtte så ordnas, att dess betydliga inkomster blefve för ändamålet tillräckliga, samt att alltså Rikets 8 Stats-Utskottets Utlåtande, A-o 326 Ständer borde samtidigt ined beviljande af ofvanomförmäida kreditiv i underdånighet anhålla, att ett förslag till nytt reglemente för Armfens pcnsions-kassa måtte utarbetas och Ilikets Ständer lemnäs tillfälle att i denna lagstiftningsfråga deltaga. Af några Bonde-Ståndets ledamöter är dock yrkadt, att ytterligare stats-bidrag för ifrågavarande kassa icke måtte beviljas, innan dess förvaltning blefve ordnad på ett bättre och rättsenligare sätt, än för närvarande vore fallet. Då, såsom ofvan nämndt är, 2:ne Riks-Stånd godkänt Utskottets ifrågavarande utlåtande, anser Utskottet de inom de öfriga Stånden gjorda anmärkningarne icke böra föranleda till någon annan framställning, än att Utskottet förnyar sin förra hemställan i ämnet. Stockholm den 13 Oktober 1854. Ask. till Esp.-Utsk. d. 14 Okt 1854, ki. 1 e. m.
Sedan öfverläggningen härmed ansetls fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, alt, i afseende på början af denna § till och med mom. litt. e, icke olika meningar blifvit yttrade; men Frih. Palmstjerna yrkat att, i stället för mom. litt. f, måtte införas de deremot svarande mom. i 1846 års Kungörelse ang:de enskilda Banker, nemi.” f) om sättet för utlåningen och om kredilivrörelsen, samt g) om deposition på upoch afskrifningsräkning”, blef propos. till bifall å ,Utsk:ns förslag utan förändring först framsläld, men besvarad med starka Nej, jemte några Ja; hvarefter R. o. Den 16 September, f. m. 27 Ad. biföll förevande § med den af Frih. Palmstjerna yrkade förändring. §:n 7. Frill. Palmstjerna: Början af 2:dra mom. i denna § lyder sålunda: ”Såsom säkerhet för den del af teckningssumman eller grundfonden, som ej uti reda penningar tillskjutits etc.” Då hela den summa, som skall i reda penningar tillskjutas, icke behöfver vid bankens öpnande genast erläggas, utan endast en viss del deraf, så att den andra delen kan tillskjutas vid en annan tidpunkt under loppet af det år, som förlöper efter bankens trädande i verksamhet, torde R. o. Ad. finna, att ordet tillskjutils här är orätt begagnadt och att det bör förändras till tillskjutes. Hr Arnell: I min, Betänk, vidfogade reservation finnes redogjort för motivet, hvarföre jag ansett aktier icke böra såsom säkerhelshandlingaremottagas. Jag vill ej bestrida, att det ju icke finnes aktier, som ega stor säkerhet, men det finnes äfven aktier, som icke äro säkra. Man har visserligen sökt förekomma vådan af aktiers antagande såsom säkerhetshandlingar derigenom, att man stadgat, det alla bolagsmännen skola vara för bankbolagets skuld solidariskt ansvarige, men detta torde dock ej få anses såsom aldeles lillfylleslgörande. Likväl tror jag, att, sedan lista §:n genom R. o.
hon efter omflänDigljeterne, på fatt i öfrigt är förorDnaDt. i3 £De af OUDDerjfapet od) SlDeln, famt 'Sftagijtratö od) anDra perfoner, forn i någon 0taD fyafroa fåDan fyanDtering odj rörelfe, att De, i attfeenDe Dertill, funna räfnaö blanD ©rofc eller anDra IjanDlanDe od) iDfare af borgerlig nä* ring, ef>uru De burjfap ide antagit, {fola, efyroaD De äro löntagare eller ej, färjfilDt taperaö, i förf)ållanDe till Deraé rörelfe, lifa meD borgare. §• 15. §ör öfrige till 0täDerne f)öranDe perfoner (fall afgiftcn oroilforligen be* {fämmaö till §em procent af infomften, Då Den Derigenom uppfommanDe afgift anfeö öfraerfiiga
D. Vid föredragning af Stats - Utskottets den 4 dennes aflåtne Memorial , innefattande anledning till anmärkning mot Konungens Rådgifvare i Commando mål för Flottorne och Föredraganden för Krigsärenderne, hvarom Remiss begärdes till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skulle, blef berörde anledning till anmärkning af Eidderskapet och Adeln, enligt 29 §. i Riksdags-OrdIlingen, till Constiiutions - Utskottet remitterad, S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Banco - Utskottets den 26 sisth Januari afgifne samt den 28 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af erhållen Remiss om präglande af en Skådepenning till åminnelse af den dag, då Hans Kongl. Höghet Kron Prinsen uppnådde tnyndige år hvarom de öfrige Resp. Eiks-Ståuden skulle vänligen underrättas. S. D. Föredrogs Stats - Utskottets den 4 dennes aflåtne Memorial, innefattande anledning tili anmärkning mot Konungens Rådgifvare i Commando-mål för Arméen, eller Föredraganden för Krigsärenderne, hvarom Remiss begärdes till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skulle, tillika med Friherre Cederströins, Jacob, enligt bilagdt P10- tocolls-utdrag af den 4 dennes, i Stats-Utskottet yttrade särskilta tanka; och blefvo berörde Prot. Utdrag d. g Fehr. a 8 i 8- 95' anledning till anmärkning jemte Friherre Cederströms särskilta tanka, enligt 29 §- i Riksdags Ordningen, af Ridderskapet och Adeln till Constitutions-Utskottet remitterade. S. D. Vid förnyad föredragning af Revillnings-Utskoitets den 23 sisi. Januari aflåtne samt den 27 i samma månad eftermiddagen pa bordet lagde Memorial, angående de allmänna grunderne för den blifvande Bevillningens bestämmande, blef samma Memorial, i anledning af åtskillige dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
Och jag tror, att jag och Mellin började betänka faran för oss att icke lyckas komma i gunst hos herrar sättare, med hvilka »Patron» för öfrigt lefde på en vacker patriarkalisk fot. Då jag här, troligen för allra sista gången, kommit att nämna Thomson och Mellin tillsammans, begagnar jag tillfället att omtala, att dem emellan en ganska märklig öfverenskommelse blifvit ingången. Thomson hade nemligen af Mellin tagit det löftet, att om han öfverlefde Thomson, skulle han, hvarhelst de funnos, komma och förrätta jordfästningen. Händelsevis kommo de båda att bo i Skåne, och när Mellin skriftligen fick underrättelse om sin gamle värderade vän Thomsons död, jemte erinran om löftet, reste han genast till Malmö och förrättade den heliga handlingen, hvilken för honom måtte innefattat en mångdubbel högtid, ty vänskapen har ock sina rättigheter. Då testamentet öppnades, fick man läsa, att Thomson för en resa, den Mellin gerna gjort utan annan belöning än uppfyllandet af löftet till den gamle vännen, anslagit åt honom som ett tacksamhetsbevis ett tusen kronor. Det vackra härvid var, att om Mellin skulle ha dött förut, skulle hans enka fått inträda i sin mans arf. Efter Thomsons första bibliotek, kabinettsbibliotek, upptog Ridderstad titeln och utgaf från Linköping en följd af engelska romaner af ett särskildt godt urval. Flere af dem voro öfversatta af den mycket aktade författarinnan, fröken Strussenfelt, som med verklig värma talade om Ridderstad och hans välvilja mot henne. Fröken Strussenfelt, som kallade sig Pilgrimen, hade upptagit sin äldre systers penna. Hon (systern) var ett af de första fruntimmer hos oss, som behandlade historiska ämnen, och jag minnes att hon skrifvit en novell, kallad Andelunden vid Cassin, som efter sin tids anspråk var mycket anslående. Den gamla fröken Strussenfelt var en rigtigt vacker uppenbarelse inom litteraturverlden, gudfruktig, mild och ömhjertad.
Men hans bref voro mer och mer uppfylda af lycka, kärlek och jubel, och moderns lätt antända fantasi blef häraf starkt påverkad till den blifvande sonhustruns förmån, och hon var mycket benägen att hålla af den flicka, som gjort hennes son så lycklig, och att se henne med hans ögon i den första kärlekens idealiserande ljus. Det hade blifvit beslutadt, att den unga norska fästmön och hennes föräldrar skulle följa Rikard till Stockholm för att lära känna hans mor och välja bostad åt de unga. Fru Rode och Alie voro därför nu ifrigt sysselsatta att ordna hemmet för de främmandes mottagande. Alies lynne råkade under detta i ett nytt skede. Hon var retlig och nervös, ogillade alt hvad fru Rode föreslog och rörde sig med en sådan häftighet, att hon ett par gånger råkade slå sönder af gummans bästa porslin, under det hon lifligt förebrådde denna, att hon liksom enkom hade stält det i hennes väg. Fru Rodes goda lynne rubbades ej af detta, hon endast upphäfde en och annan from suck i sitt hjärtas innersta af belåtenhet öfver att det ej blef något af mellan Rikard och Alie. »Så där nervös brukar Rikard också vara, så fort han har några praktiska bestyr», tänkte hon för sig själf. »Det skulle just blifvit ett skönt par! De hade väl sprungit omkull hvarandra i sin ifver, när de skulle sätta bo. Det förstås Aagot har väl sina fel, hon med. Men gudskelof att jag inte känner henne förut. Nu dröjer det väl i alla fall litet, innan jag kommer under fund med bristerna. Och så kan jag åtminstone tils vidare få glädjas oblandadt.» Alie genomskådade henne fullkomligt hon kunde läsa hvarje tanke, som rörde sig i den gamlas hufvud och detta gjorde henne alt utom mildare stämd. Fru Rode ville gärna, att den unga fästmön skulle bo i hennes hem under sin vistelse i staden, och hon öfverlade helt okonstladt med Alie om hur detta skulle låta sig göra, utan en tanke på att såra henne. Men en dag kom Alie plötsligt och meddelade henne, att hon skulle flytta bort, så att Aagot kunde få hennes rum. »Jag har skaffat mig en inackordering i närheten.