Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 6 dennes erhöllo Fullmågtige ifrån StatsUtskottets afdelning för RiksgåtdsÅre‘nderne remiss af tvånne ProtocoIlsUtdrag från Borgareoch Bondt-Stånden i detta ämne, åtföljde af dervid bifogade Anföranden. Oaktadt ej flere då hade ankommit, och ännu saknas de inom Ridderskapet och Adeln i detta ämne väckte motioner; företogo Fullmågtige likväl frågan genast, och infordrade till följande session, alla de upplysningar, som till besvarande å de ankomne remisserne voro nödige. Saken förekommer åter i morgon, som är första, för göromål möjliga sessions-dagen efter remissen, då det Betänkande genast der - 4l2 Dan 12 Februarii, efter uppsåttes, som ofördröjligen kommer att till StatsUtskottet ingå. Herr Grefven, och LandtMarskalken förklarade, att då, enligt 44 Riksdagsordningen, endast Riksens Ständer, genom Stånden» pluralitet, kunna, når så nödigt pröfvas, förelägga Utskotten tid till deras Betånkandens afgifvande, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken Friherre Boijes ifrågavarande framställning böra nie l de Öfrige RiksStånden communiceras,-innan Ridderskapet och Adela deröfver fattade sitt beslut. Friherre Hjerta, Fredric'. Då jag år Ord4 förande uti den atif hung af Högloflig? StatsUtskottet, till h i'ken detta ämnes behandlande liörer, kan jag intyg’, ett förhållandet år sådant sorn Friherie Åkeihjelm yttrat. Genast då Ufsikottet fick tili sig öfver k m nåd remissen af Herr Sante,sons Memorial och ett i samma ämne Tran Bonde-Ståndet, hvilket förstnämnde, ehuru rtiyck t vidlyftigare, var till hufvudsaken öfverensstämmande med Friherre Boijes motion, underrättade sig Afdelningen att Herrar Fullmågtige i RiksgåldsContoiret dagen derpå skulle sammanträda.
Om man städjer eller leger ut det man förut till annan föryttrat, stadt eller legt eller det, hvaröfver man eljest vet sig ej ega att på sådant sätt förfoga; eller om man täger städja såsom legohjon af två husbönder för samma tid; 9:o Om man, på veterligen falsk uppgift, förskaffar sig försäkring för brandeller sjöskada eller annat; 10:o Om man, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, begagnar eller beropar sig å veterligen falska sådana handlingar, som i 4 och 5 §§ omförmälas och i diktade personers namn skrifne äro; Il:o Om köpare och säljare af fast e.^endora eller bördeman beträdas med sådant g^ek, som i 5 Kapitlet 5 och 6 §§ Jorda-Balken omförmäles; 12 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 59. 12:o Om fullmäktig i sak, den honom betrodd är, svikligen gär hufvudmannens vederpart tillhanda, vare sig med skrifts uppsättande eller med råd eller skäl, eller eljest, till hufvudmannens skada, främjar sin eller andras nytta; eller oni syssloman, vid annat uppdrags utförande^ hegar trolöshet mot lnifvudmannen; 13:o Om man, för att något dermed sig tillegna, lägger märke å det, som hörer annan till eller utplånar annans märke; 14:o Om man tager svikligen åter det gods man i pant till annan lemnat eller denne eljest under panträtt innehar; eller om man återfordrar pantsatt, lånt, legdt eller inlagdt gods, det man redan veterligen återbekommit; och 15:o Om man förfalskar, svikligen förbvter eller försnillar gods, sorn hörer annan till och det man i besittning häfver. 8 25. Förskingrar eller försätter man, utan sviklig afsigt, annans gods, det man i besittning häfver; straffes med böter från och med fern till och med tvåhundra Riksdaler. § 26.
Öfvertygadt att hafva härutinnan noggrarant följt Grundlagens stadgande, laar Utskottet tiva så rrivcket mindre kunnat begära samman träde med Elgsamt Allmänna B-svärsoch Ekonomi - Utskotten , på sätt Vä Hofi. BorgareStåndet yrkat, stam de öfrige frenne Respr-ctive RiksStånden endast återremitterat målet till detta Utskott och denria Plural i teleus åtgärd öfverensstämmer med 56 §, i Regeringsformen saint 4<j §. och sista mom. af 34 §.. uti Riksdags Ordningen. Förmodande Utskottet sig af hvad sålunda anfördt blifvit, vara tillräckligen lättfärdigadt för den misstydningen, at( hafva uti dess Jlevillnfngs-tJl skottets Betänkandenr. "391 redan i detta ämne afgifne Betänkande trädt Ko* nungens Höga värt för nara, eller befattat sig med andre Utskott tillhörande åtgärder. Dessu* torn, då Utskottet ansåg sig pligtigt att framlägga grander för Tull-Bevillningen, olika de hittills gällande, borde väl sådant ske efter egen, men icke efter andras öfvertygelse. Bet ålåg i sådant fall Utskottet att redovisa motiverne för sitt handlingssätt och det kunde dervid icke låta sig ledas af andras meningar. Att i hela sitt omfång behandla Tull - Bevillningen, på lika sätt sorn hittills alltid tillgått meri Allmänna Bevillningen, är, om an mindre vanligt, fullkomligen enligt med Grundlagens föreskrifter, till stud hvarföre Utskottet, för att undvika vidlyftighet, endast vill åberopa hvad dess förra Betänkande t denna del fullkomligen innehåller ; och ?mser Utskottet på 1 i ku sätt fullkomligen vara styrkt, att det icke i något afseende felat mot de Former Grundlagen för Utskottets behandling af det förevarande ämnet u'stakat.
Hr von Hartmansdorff: Gr. Gyldenstolpe har på sitt sätt förebrått mig att icke hafva haft riktigt reda på huru det tillgår med postförvaltningen i Hamburg. Derpå är knappt att svara, emedan anmärkn:n blott angår mig. Men Ekon.Utsk. ålåg det Den 26 April e. m. 323 ali skaffa sig fullständiga upplysningar i ämnet, innan det tillstyrkte R. St. att vidtaga den föreslagna åtgärden. Hr Grefven befarar att om Sländerne endast skulle befatta sig med sådane ärenden, som vore fullt utredde, så skulle de få väl litet alt göra under riksdagen. För min del anser jag det högligen önskvärdt, om R. St. inskränkte sin verksamhet till så beskaffade ärenden; ty derigenom kunde riksdagarne blifva kortare och K. M. mindre besvärad med und. skrifvelse!'. 1 Hamburg och äfven i Sverige bar jag hört förståndiga personer anse del såsom en fördel för Sverige alt, på en ort sådan som Hamburg, hvarest poster sammanlöpa snart sagdt från bela verlden, hafva ett eget postkontor och derigenom vara oberoende både af staden Hamburgs och andia makters postkontor. Under nuvar. oroliga lider, då Preussen oell Hamburg å den ena, samt Danmark å den andra sidan, slå i ovänliga förhållanden till hvarandra, vore det mindre lämpligt att i st. f. eget postkontor hafva kontraherat med någon af dessa makter om våra brefs förskaffande. Hvad skulle väl Sverige nu göra för att få sina bref behörigen fortskaffade? Jag tror alt nu i synnerhet, är det för neutrala makter af vigt att hafva en egen oberoende postförvaltning i Hamburg. Men jag ser en ledamot vara här tillstädes, hvilken bättre än någon annan kan upplysa dessa förhållanden, hvarföre jag anser mig böra lemna ordet åt honom. Men för den händelse att lian skulle bibehålla lystnaden, anhåller jag ännu en gång det R. o. Ad. icke mätte i en sä litet utredd fråga, som denna, genom bifall till Utsk:s betänk, uttala en möjligen felaktig mening; ty det är en gyldene regel, att i frågor, hvarom man icke äger närmare kännedom, akta sig för bestämda yttranden. Gr.
Innan Utskotten, öfver hvad sålunda yrkadt och hemställdt blifvit, sitt Utlåtande här nedan afgifva, hafva Utskotten, för att sätta Rikets Högloflige Ständer i tillfälle att, i ett sammanhang, kunna öfverskåda de åtgärder, som åt detta ärende hittills blifvit lemnade från RiksArchivet ^och Kongl. Maj:ts Krigs-Expedition, Statssamt Oec.-Uts/i. Uti. N:o g4. 7 förskaffat sig alla derstädes tillgänglige, detta mål rörande vidlyftige handlingar samt, med biträde deraf, uppställt följande Historiska öfversigt af Ordinarie Roteringens i Skåne första uppkomst samt den behandling dermed gemenskap egande angelägenheter sedermera erhållit. Uti ett till Kongl. Maj:t, under 18*2 års Riksdag i Orebro, ingifvet Memorial, anhöllo de fleste närvarande Possessionater af Ridderskapet och Adeln i Skåne och samtlige Fullmägtige af Skånska Presterskapet, under andragande af de serskilda skäl och omständigheter, som gjorde Extra Roteringen i Skåne, framför andra orter, tryckande, bestående uti Mantalens olikhet, Hemmanens inskränkta områden och svårigheten att lega folk i en Province, der flera Cavallerioch Infanteri-Regementen voro förlagde, samt ett vidsträckt åkerbruk kräfde alla arbetsföra armar, att Extra Roteringen måtte inskränkas till 1800 Rotar, och således ett lika antal af tjenstgörande Soldater och Båtsmän vid uppkommande krig till Rikets försvar uppbådas, hvaremot de voro beredde och villige att beständigt underhålla det manskap, för hvilket deras roterade jord borde ansvara., hvarjemte, och sorn någon tillgång till aflöning för Befälet icke vore anslagen, Sökanderne i underdånighet öfverlemnade till Kongl. Majrts Nådiga välbehag, om utväg dertill borde beredas genom underhållandet af ett mindre antal Rotekarlar, hvilket på det sätt kunde ske, att, om antalet på det hela bestämdes till iaoo 8 Statssamt Oec.-Utsk, TJtl.
Blir Kronan åter satt i den ledsamma nödvändigheten,- att med utländsk Spannmål bi Är GöthäCanal färdig, så fores den på samma fartyg, hvaruti den å utländsk botten blifvit lastad, Den 29 Juli e. m• directe i hjertat af Riket, ti)l Vetterns strand. Kan det bestridas att dyn vidsträckta Landtransport och den afsklifningsProGent sorn derigenom undvikes, är en vinst för Staten och en fordel för Landet? Man tyckes tämligen allmänt medgifva att Canalens öppnande ge nori} Vestergö-thland medför verklig Oeconomisk fordel. Man beräknar denna fördel i betraktande af det ökade afsättningstillfälle, den lättnad i transporter, som derigenom tillskyndas det vidsträckta Land, som omgifver Vettern. Men man bestrider ÖstgöthaCanalen dess fördelar, i betraktande deraf, att Östergöthland gränsar till Vettern och kan af VestgöthaCanalen draga allt det parti, detta Land skäligen kan vänta. _ Innefattar icke denna sats en coniradiction ? Kan man medgifva att ett afsättnings tillfälle, nämligen på Götheborg, är fördelaktigt, och med detsamma bestrida fördelarna af 2;ne, jag menar Stockholm och Götheborg. Är då intet valet imellan flera köpare, åtkomsten af flera behöfvande Säljarens största fördel. Om Götheborg ensamt kunde slå under sig den vidsträckta varumängden, Canalens öppnande tillbjuder, så frågar jag om icke då denna ort ställes på en för Jordbruk och Näringar farlig punkt? Är då hufvudstadens lyftande från dess beroende af utländsk tillförsel, icke mer af något verke* Den 29 Juli e. m, *4l3 ligt varde? kan detta ändamål utom GöthaCanal vinnas? eller medverkar han ej dertill? — Ar ert dubbel betalning för Landtmannen af intet värde, då det kan förenas med köparens fördel, och då den äfven bidrager att gifva ^handelsvågen en fördelaktig sänkning. Äro ej dessa fördelar synbara? hvars intressen motverka de? hvem håller så mägtigt tackel; et nere att dessa sanningens strålat ej få framtränga?
Under sådana omständigheter, anhöll Kling hos Kongl. Majit i underdånighet, att honom måtte förunnas någon rymlig tid med återbetalningen af de skulder, då belöpande i kapital till 12,284 Rulr, för hvilka han hos Manufakturdiskonten häftade, äfvensom att under den anståndstid, Kongl. Majit i nåder kunde finna för godt bestämma, Kling måtte befrias från erläggande af straffränta m. m. å skuldbeloppen; hvarefter genom Kongl, brefvet den 18 Februari 1843 förordnades, att såvida Kling, inom 2:ne månader från delfåendet af Kongl. Majits nådiga beslut, hos Kongl. Kollegium ställde sådan säkerhet för behörig återbetalning af de i den nedbrunna fabriksegendomen intecknade 10,000 Rulr, sorn af Kongl. Kollegium kunde pröfvas fullt nöjaktig, skulle honom medgifvas rättighet att sjelf disponera ofvanberörde, med qvarstad för fondens räkning belagda, brandskadeersättningssumma samt omsätta Klings då redan till Diskontverket förfallna och under loppet af år 1843 vidare förfallande skulder; dock mot vilkor, att Kling, före utgången af Januari månad 1844, styrkte, det han uppfört eller på annat laga sätt blifvit innehafvare af nya fabriks - och boningshus, i de nedbrunnas ställe, samt fabriken då ånyo vore i full gång; hvarförutan Kling medgafs rättighet att, med iakttagande af vissa föreskrifter, äfven under år 1844 få omsätta skuldsumman på 12,284 Rulr.
Ju längre ett fartyg är, dess mera tid fordrar det att vända, och att vända qvickt är för ett fartyg under strid af väsendtlig vigt. Allt för stor uppoffring af denna egenskap ersättes just under de omständigheter, som äro för fartygen hufvudsakliga, nemligen striden, icke af den större förmågan att gå rätt fram. Den stora Den 15 November f. m. 61 längden är således en olägenhet, den der man, så vidt ske kan, bör undvika, men dermed sammanhänger ock minskad fart. Ytterligare säger motionären: »Mot den af komiterade föreslagna flottans storhet och beskaffenhet är visserligen något att anmärka, men hufvudsakligast är att beklaga att intet blifvit föreslaget, som visar en klar uppfattning af huru en flottas personal skall skötas och ordnas, lifvas och dugliggöras.» Jag får, med anledning att detta yttrande, endast bedja Hrrme uppslå och taga kännedom af hvad å sidan 40 i K. M:s Propos. är sagdt, samt dermed jemföra hvad komiterade i sitt betänkande, sidorne 39—44, i detta ämne anfört. På båda ställena upptagas skälen för behofvet af tillökade öfningsexpeditioner; men det synes mig som om komiténs sammansättning tydligen ger tillkänna, att den icke kunde hafva till uppgift att utarbeta ett detaljeradt reglemente, utan endast att i allmänhet uttrycka den riktning, som lion ansåg öfningarna böra få, på sätt den ock i bil. Vidare yttrar motionären: »Komiterade hafva endast tillstyrkt ett förhöjdt nybyggnadsanslag af 738,000 r:dr årligen.
Kommissarien Ju har blifvit —? Fatalt! Han, som dansar så väl! Men där kommer nu — hvem? Prestgårdsjungfrun, så nätt, Med båd ' kaffe och te uppå brickan. Hon är fin, må ni tro, Bär i håret en nål Med en — hvad? — utaf silfver. Den flickan! Nu förser sig en hvar, Och när druckit man har, Från klaveret en — hvad? — höres trilla, Som preludium blott. Man drar handskarna på, Unga ben kunna ej hållas stilla. Så en vals. » Får jag lof? » Öfver leende läpp Blygt ett — hvad? — hviskas fram. Ut i valsen! Hvems är halsbandet där, Som flög bort öfver — hvad? Det är — hvems? — och blef löst ifrån halsen. Prostfar kommer nu in Med sin pipa bak ' rygg Och ses — hvad? — uppå salsgolfvet spilla. Blott en gång är det — hvad? Och han känner sig nöjd, Att ej fästen tycks arta sig illa. Snart man måste i hast Byta om? — ty allt fläng Kommer sådana fasligt att rinna. Under tiden ett bord, Dukadt re ' n, bäres in, Och nu blir fru prostinnan värdinna. knappast längre sitta kvar på stolen. Men huru litet det än gick framåt med hennes arbete, hängde det henne dock troget i händerna, ty hon var visst icke den, som ville svika fanan. Vid fyratiden vek Signe med ett belåtet: » Färdig! » ihop sin buffetduk. Hon skulle emellertid varit villig att gripa till med ett nytt arbete, om icke oljan i den stora lampan — till fromma för de unga damernas nerver och bleksot samt den kommande dagens id — i detsamma sagt: » Topp och slut! » När blir det frid f — Än hör jag lif vet sjuda Vredt som en bränning utanför min dörr. Alltjämt del samma! — Nu, som alltid förr! Från fjerran hör jag dofva stämmor ljuda I glädje ock i klagan, skratt och gråt, Och täta skaror följas ilsamt åt Mot ett förborgadt mål! — Hvartleder färden? Jag ser det icke!
I bägge desta fall da en i enskifte laggd ägolott, ware sig aker, äng eller urmark, stol! inhägnas, ma« ste, efter Uistorreis hemställan, särdeles i afseende pa stangfel-frägor, hwilka emot angränsande Byar kun, na upsta, ofelbart iakttagas, at de» yttre eller Rågångs-hägnaden omkring hela Byns område, blir sär samtftiga grannarna inom Byn gemensam; dock sa, at hwar och en sar siv andel a ber ställe, för honom lägligast är, eller ock at han densamma utbyter för molstvarcmde belopp i stilijsgaedeu, om öfrige delägarns i Byn intet försäng derigenom tilskyndas; warandes gemensamma answarigheten för räganasstäng. sein äfiven utur dec skal nödig, at när ä en eller flera sidor af Byens område, strömmar, aar eller annät, af naturen anlaggdt wärn, göra hägnaden öfverflödig, bör icke skäligen någon graune i Byn draga deraf enstilld förmän, utan sickt dem samkeltga til godo komma. Med stangselsktKigheten för utjordar och urftallar torde häldst wid hwad i l^warjL Landsort manligt warit sa förblifwa; men i anseende cil algärda Byö ägors utestängande, hemställer Utskottet, at der. med salunda mätte förhallas, ak om Bsibyn icke lätit 7zy fin utmark i storskifte läggas, utan afgärda dGa nsu ker gemensam' med Bolbyn nödigt bele med mera, skal! afgärda sa wäl som Nolbyn upstänga hwad til fullo pä dess öreeller hemmantal eller ock annat wid anställande storskifte derstädes antaget Byamäl kan belöpa; men är stogen och utmarken skiftad, hwarwid afgärda Byll endast matil hälften efter Byamal, at da elter samma beräkning, stängseln emellan afgärda» och bolby uprärlaS.
Fyra för hundra, efter år räknadt, och tillhandahålles ovilkorligen obligationsinneliafvaren hvarje halft år, emot återställandet af den å samma ränta utfärdade kupan: börande hvar och en obligation, vid dess utfärdande, vara försedd med dylika kuponer å halfårsräntorna för en tidrymd af tio år, och skall samma obligation sedermera, intilldess den varder inlöst, hvart tionde år förses med nya räntekuponer för enahanda tid. Vid upplåningens företagande, äfvensom under dess fortgång, ega Fullmäktige i Riksgäldskontoret att, med afseende å dåvarande penningeställning samt de förhållanden, som härvid för öfrigt böra komma i betraktande, pröfva och bestämma om och i hvilken mån rabatt å det kapitalbelopp, derå obligationerna äro utfärdade, må, inom de gränser nedanstående moment, i fråga om lånets amortering föreskrifver, varda af Riksgäldskontoret medgifven. 16 Stals-V Iskollels Memorial, N:o 377. § 197. Obligationernas valörer, hvilka skola utsättas i både Riksdaler Riksmynt och Riksdaler Silfver-specie, bestämmas af Fullmäktige; dock får någon obligation icke utfärdas å lägre belopp, än Tvåhundra Riksdaler Riksmynt eller Femtio Riksdaler Silfver-specie. § 198. Till ränte-liqvider för dessa obligationer och kapitalets amortering anvisas samt uppföres å den stat, som af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag varder för Riksgälds-kontoret utfärdad, ett, i öfverensstämmelse med Regeringsformens 66 § utgående, årligt anslag, svarande emot Fem procent å det belopp, som, enligt Rikets Ständers beslut, skall upplånas, så att minst en half procent å den förskrifna lånesumman årligen må kunna användas till lånets återbetalning; kommande detta anslag att fortfarande och med oförminskadt belopp årligen utgå, ända till dess hela lånet blifvit i stadgad ordning betaldt.
Remitterades, jemte afgifna yttranden, till Stats-Utskottet; och 9:o Fröt.-Utdrag den 22 November 1856. 49 9:o Herr Bodells, N:o 57, om revision af Kyrko-Lagarne. Remitterades till Lag-Utskottet. S. D. Förekommo motioner af: 1 :o Herr Renström, N:o 40, angående beskattning å näringar och kapi taler, m. m, Remitterades till Bevillnings-Utskottet. 2:o Herr Embring, N:o 41, om anslag till en högre Navigationsskola i Westervik. Remitterades, jemte ett yttrande af Herr Pani Berg, till Stats-Utskottet. 3:o Herr Embring, N:o 42, om anslag till en Extra Provincial-Läkare, med station i Waldemarsvik. Remitterades till Stats-Utskottet. 4:o Herr Stolpe, N:o 44, angående förändring af en del stadganden uti Kongl. Förordningen angående inteckning i fast egendom den 15 Juli 1818. Remitterades till Lag-Utskottet. 5:o Herr Wählin, N:o 45, angående anslag till uppmuddring af en sand bank i hamnen vid Piteå stad. Remitterades till Stats-Utskottet. 6:o Herr Bager, N:o 46, angående förändring af särskilda stadganden uti Kongl. Förordningen, rörande hränvins tillverkning, den 18 Januari 1855. Remitterades till Bevillnings-Utskottet. 7:o Herr Rooth, N:o 47, i fråga om upphörande af i Tullförfattningarne nu tillåtna husvisitationer efter på oloflig väg infördt gods. Remitterades till Lag-Utskottet. 8:o Herr Rooth, N:o 48, om anslag af 50,000 R:dr Riksmynt till Kongl. Lots-Styrelsens disposition, för anskaffande af nödige lifbergningsbåtar och raketapparater, till användning vid i motionen uppgifna ställen.
Då hvar och en vet att vårt land blir allt längre upp emot norden glesare befolkadt och allt mindre och mindre för sina innebyggare beboeligt, men att denna befolkning likväl på sednare tider betydligt ökats och deras odlingsbegär, i synnerhet i afseende å ängars förbättring allt mera tilltagit, så att säkerligen ingen annan provins i Sverige derutinnan kan dermed jemföras, så borde man också, med någon kännedom af dessa trakter finna, att de, ehuru belägna långt upp emot norden, utsatte för ett oblidt klimat och med föga tillgång till odling af bättre sädesarter, likväl ega många ännu obegagnade medel till folkmängdens förökande och en derigenom befordrad ytterligare utsträckning af landet. Der finnas stora ängar utaf en sådan vidd att vi bos oss icke hafva något motsvarande; der finnas s. k. mador eller mossar, som visserligen icke uti sitt närvar:de skick bära någon god gräs-art, men som dock under vissa tider af året kunna begagnas till bete, och hvilka, genom öfversilning gjorda fruktbärande, kunna för en framtid blifva ganska dyrbara. Har man följt med de agronomers bemödanden, som pä sednare tider haft sin verksamhet inom Norrbottens län, så finnér man att 1,000-laIs Tdand derstädes genom ängsvattning blifvit gjorda mera fruktbärande än förr. Detta tyckes gifva vid handen, att det just inom detta län vore af nöden att en agronom med lön på stat blefve tillsatt, den der ständigt kunde tillhandagå landtbrukaren med uplysningar och råd i praktisk väg angille de förbättringar, som der kunna göras, oberoende af klimatet. Jag tror att man icke nog tagit detta förhållande i betraktande, och att man icke nog betänkt, att man genom en så - 200 Den 11 Mars e. m. dan utveckling kunde bereda möjligheten af en större befolkning, och derigenom bereda ett aflopp för den tillvexande massa af folk, som man här dagligen hör omtalas, icke kan linna sin bergning i de öfrige provinserna. Vi veta att inom Dalarne är det nu redan för trångt: de utvandra derifrån och sysselsätta sig med andra yrken än jordbruket, och kunna i dessa trakter blott till f vid jorden bibehålla sig.
Tryckfrihetens verkliga lifs-element eller dödspriucip ligger i den frågan: kan personligheten fredas eller icke? — Herr Grefve Frölich har anmärkt, och historiskt riktigt, att vid tillfälle af stora missbruk, som för snart ett och ett halft decennium sedan inträffade, Jury tillkom just i förhoppning, alt dessa missbruk dymedelst skulle kraftigare hämmas än genom Domstolarna, Mert Den a5 Ja nu ar ii e. m. 365 min öfvertygelse är, att detta experiment icke lyckats, och följden har nu blifvit hvad den naturligtvis skulle blifva, ett vädjande från i5 års erfarenhet lill seklernas, en föreslagen återgång från en mera theoretiskt beundrad, än praktiskt rätt begagnad method, till den sorn i århundraden varit öflig, och hvaröfver, likasom öfver våra lagar, man i allmänhet ej egt skäl att beklaga sig. Hvad den slags Jury beträffar, som här finnes, har Herr Grefven ansett den ega Nationens förtroende. Nationen är ett stort ting; den beslår af många personer och många opinioner, och jag har lyckt mig finna, att tankarne åtminstone äro ganska delade. Herr Grefven synes frukta, att, i händelse af nuvarande Jurys upphäfvande, detta skulle försvaga förtroendet. Ja, visserligen hos dem, som egt förtroende till Juryn, men icke hos dem, sorn ej trott den fylla sitt ändamål. Jag bör dervid erinra, att i den tid, då Juryn inrättades i8i5, Rikets Ständer sjelfve syntes så tvebågse om sitt nya experiment, att de uttryckligen i RiksdagsBeslutet anförtrodde åt kommande Ständer, att deruti göra ändring, i händelse inrättningen, som orden lyda, "antingen ”skulle befinnas mindre lämplig till Natio"nens lynne, eller icke motsvarande sitt ”ändamål.” Jag vill icke ingå i pröfning af den första af dessa förutsättningar; dertill är tiden för kort, och Juryinrättnin - 366 Den 25 Januarii e. m. gen hos oss för ofullkomlig. Men livad angår den senare af Rikets Ständers förutsättningar, att Juryn ej fyllt sitt ändamål, så är detta äfven min tanka, och jag har sökt bevisa den.