Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapets och Adelns protokolls-utdrag för den 19 innevarande månad N:o 589, med inbjudning till medssånden att instämma i det vid pröfningen af Lag-utskotteis betänkande N:o 67, i anledning af väckt motion, om stiftande af en lag för utrikes vexlar, af Ridder skåpet och Adeln fattade beslut, att bifalla 36 § af det uti nämnda betänkande afgifna lagförslag, med den förändring, att i stället för de tvänne sista raderna, införes: ”stadens börs eller, der sådan ej finnes, å Stockholms börs noterade kurs för vexlar, å förstnämnde mynt, ställde på 90 dagars betalningstid, med tillägg af ränta efter fem för hundrade årligen,” och blef denna inbjudning af Bonde-ståndet antagen. Prot-utdrag den 25 September 4848. 727 Från Hög v. Preste-ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-utskottets memorial N:o 34, med förslag till ett tillägg i 75 § Riksdags-ordningen, angående huru förfaras må då Riks-stånden stanna i olika beslut om hänskjutande af frågor till omröstning i förstärkt Utskott, beslöt Ståndet, att memorialet skulle återremitteras med förklarande af Ståndets gemensamma tanka, att den i memorialet framställda grundlags-förändring hvarken vore nödig eller nyttig. S. D. Föredrogos och biföllos Lag-utskottets följande betänkanden: N:o 75, i anledning af väckta motioner om förändring i konkurslags-stiltningen; N:o 76, i anledning af väckt motion, angående åliggande för kommunerna att hafva tillsyn å ordningen vid fängelserna; N:o 77, i anledning af väckt motion om stiftande af en lag för no tarii publici. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Lagoch Ekonomi-utskottens betänkande N-o 52, i anledning af väckta frågor om förklaring eller tillägg i 5 § af Kongl, förordningen om sockenstämmor i Riket den 29 Augusti 1843, stadnade Ståndet i följande beslut:
Det är nemi. klart att arfvingar, sorn erhålla hvar sin lilla qvot af den gemensamma egendomen, icke åtnöja sig med en värdering af densamma, utan drifva den till försäljning, för att derigenom utröna dess bästa 580 Den 25 Februari e m. värde; eller ock utbyta de sina lotter, för att tilläfventyrs ytterligare söndra dem i små delar ocb försälja dem. Jag fruktar att dessa omständigheter hafva, jag vill icke säga förorsakat, men åtminstone i sin mån bidragit till det vingleri med fast egendom, som på sednare tider i vält land egt rum, och hvars föga välgörande verkningar i andra länder, der det inträffat Statsmännen i allmänhet hafva erkänt. Åtminstone har jag hos de fleste författare i Statsvetenskaperne funnit den mening allmänt hyllad, att en alltför stor rörlighet i jordegendomen ingalunda är för ett land nyttig. Om man således är ense härom, bör väl någonting göras för att förekomma att arfsoch teslamentsrätten bidraga till jordens ytterliga klyfning och alltför ofta återkommande försäljning. Hvad klyfningen angår, så är visserligen härom mycket ordadt, myrket skrifvet; men ehvad man derom ock må säga, så kan, om äfven lagstiftningen vill lemna den fri, det likväl å andra sidan icke vara nyttigt alt arfslagarne å sin sida motverka jordens sammanhållning. Vill man lemna frihet å ena sidan genom medgifvande af jordens klyfning, hör man å andra sidan ställa så till att möjlighet gifves att sammanhålla jorden, — ty frihet, medgifven blott i en riktning, men tvång i en annan riktning, det kallar jag ej frihet! Jag anser det således såsom en lycka för ett land, om en sådan opinion kunde göra sig gällande att jordegendom bör bevaras inom sliigten och derigenom de tidt och ofia förekommande försäljningarne undvikas. Delta kan efter min tanke icke åsiadkommas på annat sätt än om jordegaren får rätt att förfoga öfver sin egendom efler sin död och fritt bestämma om arfsfiiljden mellan sina barn. Jag har inom min egen korta erfarenhet sett tydliga exempel på olika tendenser i della afseende inom 2 olika provinser, den ena min födelsebygd Helsingland, den andra Dalarne en tid föremål för min verksamhet, såsom domare.
Directionen icke för, bigg wälment nämna att upphandling inom ett Län dcr mtstwäxt är, ej kan efter Kongl. Di, rcctionenS tanka medföra minsta olägenhet, utan fast mera en betydelig förmon för Länets be, höfwande Jnnewänare, emedan om mistwäpten är af sä sivär bestaffcnhet, att alla, äfwen stör. re Eqcndomshafware, icke sätt störda sä mycket Säd som lill egit behof fordras, utan mäste frän andre orter anstaffaS, är ej nägot alt inom Länet upphandla; men som sädan olycka sällan inträffar, utan att den större Egendoms hafwaren får nägot till afsalu, blifwer det ofelbart en werklig och betydlig förmon för öfrige medellöse Jnnewänare, om denna öfwer stotts Spannemäl helldre af Kronan uppköpes, för att sedan för nästan lika pris hällas de nödställdte tillhanda, än att Egendomshafwaren, i fall han är i behof af penningar 06) will för. yttra Säden, dä säljer den antingen till en. stildte inom Länet som drifwa Spannemälsban del i speculation pä säker och betydlig förtjenst, eller ock läta transportera Säden utom Länet till annan ort, der den med förde! kan anivan. das. 460 Den iz September. Den rz September. 461 ders.
Den föredragande, som contrasignerat ett Konungens beslut, vare ovilkorligen, och annan medlem af Statsrådet, såvida han ej särskild mening till prot. antecknat, för beslutet ansvariga, såsom hade de styrkt Konungen att detsamma fatta. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få i Ståndets minne återkalla innehållet af de §§, hvarom man talar. 9 § Reg.Fi säger: ”Uti alla mål, som hos Konungen i Stats - Den 7 October. 167 rådet förekomma, skall prot. föras. Statsrådets tillstädesvarande ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen, till den påföljd, honom i 106 och 107 §§ vidare stadgas, ovilkorligen till prot. sina meningar yttra och förklara; Konungen dock förbehållet att allena besluta. Skulle någonsin den oförmodade händelse inträffa, att Konungens beslut vore uppenbarligen stridande mot Rikets grundlag eller allmän lag, åligge det då Statsrådets ledamöter att kraftiga föreställningar deremot göra. Den, som ej särskild mening till prot. anfort, vare för beslutet ansvarig, såsom bade han styrkt Konungen att det beslut fatta.” I 38 § Reg.F. stadgas; ”Alla från Konungen utgående expeditioner och befallningar, utom i commandomål, skola, för att blifva gällande, vara försedda med Konungens underskrift och contrasignation af vederbörande föredragande, som vare ansvarig, alt de instämma nied deröfver förda prot. Skulle den föredragande finna något Konungens beslut vara stridande mot denna regeringsform, gore han i Statsrådet derom föreställning. Yrkar Konungen ändock, att ett sådant beslut skall utfärdas, vare det då den föredragandes rättighet och pligt att sin contrasignation derå vägra, samt nedlägge han i följd deraf sitt embete, hvilket han icke må återtaga, förrän R. St. bans förhållande pröfvat och gillat.
Utskottet hade föreslagit att, vid tillåten införsel af Spelkort, den anmärkning skulle i Tull-taxan intagas, att »Korten böra, efter skedd tullbehandling, af Packhusinspektion eller Tullkammare allemnas till vederbörande myndighet, som åligger alt ombesörja Bevillnings-afstämpling, innan korten till egaren utlemnas.» Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden hafva godkänt detta förslag, men Ridderskapet och Adeln har för ett dylikt stadgande antagit följande redaktion: »med vilkor att korten vid införseln, lika med inhemska, undergå bevillnings-stämpling mot erläggande af stämpel-afgift.» Kreatur. Hästar. Öfrige slag. 22 Bevillnings-Utskottets Memoria!, N:o 16. Enär Ridderskapet och Adelns beslut endast i reglementarisk! afseende skiljer sig frän Utskottets förslag, torde samma förslag, då det vunnit de öfrige tre Ståndens bifall, böra utgöra Rikets Ständers beslut. Ridderskap et och Adeln samt Presle-Ståndet hafva i allo bifallit Utskottets, i afseende på art. Kreatur afgifna, förslag, alt, med bibehållande af gällande införselstull för »Hästar, utom Hingstar» 10 R:dr stycket, å öfrige slagen nedsätta afgifterna till omkring fjerdedelen af deras nuvarande belopp, eller för »Osar» till 2 R:dr, »Kor och Ungboskap» 1 R:dr, »Kalfvar» 24 sk., »Svin, utom Fargaltar,» 24 sk. och »andra Fyrfotade» till 16 sk., allt per stycke.
(Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). — —, i anledning af väckta motioner om ändring i sednast utfärdade stadgar derför: B. III. 45, 85, 100, A. 156; E. IV. 85. — —, angående ytterligare anslag till detsamma: II. 505; lil. 5, 11. 7. (Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel). Kavalleri-regementenas häsl-vakans-spanmål, angående: se StatsUtskottets Utlåtande N:o 45, rörande beräkningen af StalsVerkets inkomster. Kinda båtled i Östergötland, angående statsanslag till dess fullbordande; motion af Herr Didrik Pontus af Burén: se Motioner. — K — 101 Klassifikation, i anledning af väckt motion om förändrad sådan al städerna i riket: Klassiska språken, angående ändring i gällande Läroverks-Stadga i fråga om lärjunges befrielse från läsning af nämnde språk; motion af Grefve Hans Wachtmeister: se Motioner. Klingenstjerna, Erik Gustaf, dess yttranden: lil. 462; V. 135. Klintens Bana, angående försäljning till skatte af den under Elfsborgs Kungsladugård lydande lägenheten —: I. 153,194, lt. 194; B. II. 465, 482, 540, A. 541; E. III. 58. Klippare, i anledning af väckt motion om ändring i gällande författningar rörande skyldighet för rusthållare att hålla —: B. II. 199, 207, 232, A.' 232. Klockare, i anledning af väckt motion om upphäfvande eller förändrad reglering af deras brefhärings-skyldighet: B. VII. 23, 36, 63, A. 64, E. 269. Klockare-bol, i fråga om de till åtskilliga stads-skolor inom Lunds Stift äfvensom Hallands
Medel, tillhörige Stiftelser, Bolagsföreningar och enskilde, hvilka utställa invisningar med beräkning på omloppstid 652,135: 2. 10. 6:te Klassen: Kassa-Creditiv till Hypotheks-Föreningar 434,100: S:gr 67(7 9,622,051: 16. 3. Under tiden från sistnämnda dag till den \ nästlidne Juli uppgingo insättningarne tili 8,212. 113,121,579: 9. 2. Såsom folii-afgift för Enskildes assignerings-räkningar i Deposi tions-Afdelningen äro under tiden från och med den 1 Juli 1847 skildes assigne tiil samma dag 1849 influtna R:dr 8,764 Banko. HngpåBanken. §*. 45- För verkställighet af de utål Rikets sednast församlade Ständer Angående till beslutade och uti 147 §. af Banko-Reglementet intagne föreskrifter, nedsatt i fråga om paketers eller annan flyttbar egendoms emottagande till gods. förvar i Banken, äro följande stadganden meddelade, nemligen: att egaren till hvarje depositum, eller, der deposition sker af flere personer samfäldt, någon af desse personer, å ett depositum vidhäftadt papper, med egen hand tecknar orden: ”Deponeras i Banken af N. N.” eller "Deponeras i Banken af N. N., genom N.N."; samt att depositum icke från Banken utlemnas till någon annan, än egaren sjelf, eller hans behörigen befullmäktigade ombud, eller ock egarens rättsinnehafvare, sedan denne i vederbörlig ordning styrkt sin behörighet att det nedsatta godset uttaga, samt att så väl egaren som ombudet och rättsinnehafvaren måste, då de okände äro, med trovärdiga personers intyg styrka deras identitet och, vid serskildt fall, med erforderliga handlingar ådagalägga deras behörighet, hvarjemte den, som depositum uttager, bör detsamma qvittera å depositionsbeviset, hvilket till Banken återställes.
Till stöd för berörde åsigt är af Jusliliac-Ombudsmannen yttradt: att omförmälde, såsom lagligt bevisningsmedel ännu qvarstående, ehuru i senare lider ej använda utväg alt upptäcka verkliga banemannen i dråpmål, vittnade om äldre tiders råhet och vidskepelse bland folket samt okunnighet eller liknöjdhet hos lagstiftaren ; att då, på flere ställen i Europa och jemväl i Sverige, lagarne under medeltiden tllläto eller ålade den anklagade att genom envig, jernhård eller andra prof försvara sin sak, hvilade lagbudet på öfverLjrgelsen om Guds omedelbara mellankomst, för alt straffa brottet eller uppenbara oskulden ; men århundraden hade förflulit, sedan en stigande upplysning skingrat denna folktro, hviken utgjorde enda tänkbara förklaringsgrunden för elt stadgande, som, der menniskoförmåga funnils otillräcklig atl utforska sanningen , insatle slumpen lill domare i högsta Instanlien öfver den anklagades lif eller död ; att det utan tvifvel vore en af Statens angelägnaste omsorger alt sö‘ka upptäcka och bestraffa brott, serdeles dem, hvarigenom menniskolif blifvit spillda, men alt upptäckten borde föregå straffet, liksom orsaken sin verkan, så vida lagen och dess handhafvare ej ville göra sig skyldige till sådane juridiska mord, hvarpå exempel i förflutna lider icke saknats; samt att, då upplysning och rättvisa lika högt bjödo, att endast den, som vore öfverhevist om ett brott, borde undergå det i lagen derå satta straff, måste det vara uppenbart stridande deremot, att åt elt ovisst tärningskasl öfverlemna afgörandet af den vigtiga och grannlaga frågan om den tilltalades skuld eller oskuld. Under åberopande af hvad Justitas-Ombudsmanncn sålunda anfört, bar jemväl Herr Lagerbjelke, C. O. , uti en hos Höglofl.
Utskottet, som funnit hvad ofvanbemälde motionärer för öfrigt i ett eller annat afseende föreslagit, icke böra af Utskottet understödjas, hemställer alltså: 41:o. a) att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:ts disposition anvisa en summa af Trehundra tusen R:dr, att utgå med Etthundra tusen R:dr under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866, för att användas såsom anslag utan återbetalningsskyldighet till understödjande af sådana my rut di lenin//ar och vatten aft öppning ar inom, Norrbottens, Westerbottens, Wester-Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län, som företrädesvis afse att förminska frostländigheten, dock under vilkor att sådant understöd icke i något fall får öfverstiga hälften af den för arbetets utförande enligt fastställd plan beräknade kostnad, och alltid med förbindelse för vederbörande kommuner, föreningar eller enskilde att icke allenast tillskjuta hvad derutöfver för arbetets fullbordande erfordras, utan ock att för all framtid behörigen underhålla de afloppsgrafvar och andra för ändamålets vinnande utförda arbeten, som med statsbidrag blifvit understödda; egande Kongl Majit, att i de fall, der sådant anses vara af behof vet påkalla dt, i nåder medgifva att någon del af anslaget må förskottsvis till vederbörande utbetalas. b) att Rikets Ständer måtte till Kongl. Mäjits disposition anvisa en summa af Etthundrafemtio tusen R:dr, eller Femtio tusen R:dr för hvart och ett af åren 1864, 1865 och 1866, att utgå såsom lån för befrämjande af utdikningar och a/tappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsföretag inom rikets öfriga delar; samt c) att för tillgodonjutande af understöd utaf de under litt. a) och bj föreslagna anslagssummor, skola i öfrigt lända till efterrättelse de vilkor och bestämmelser, som Rikets Ständer, med anledning af det Memorial Utskottet derom särskildt skall afgifva, komma att fastställa.
KamraarRätten granskade och lämnade utan anmärkning; de utvisa att Cassans tillgångar och fordringar vid Årets början utgjorde R:dr 888,843: 18. 4> hvarifrån dock afgår skulden ... „ 883: j3. i. Så att Netto-behållningen var . R:dr 887,960: 5. 3, Cassans inkomster för året hafva utgjorts, af de så kallade äldre Centonal . 23,780: —.10. — Afskeds dito a5; 16. —. Donerade Medel 1,666:32.— Nyare Inkomster: Centonal g,o45: 45.11. Afgift af Ecclesiastik Statens bevillning i,o53: 7. 4> D:o af Diverse värdigbeter 310: Tillsammans Årets Utgifter hafva utgjordt: Lefverering till Arme'ens PensionsCassa •••»••«•••• 48,og8. 32. t. Gratialisters underhåll. Pensioner lill Civile Em betsoch Tjenstemän 1-5(51: 26. — Dito till Afskedade Mili tairer 700: 32. — Till K. M:ts Nådiga Disposition afsatte Medel i,5io: Pensioner af de för Kgf. Krigs-Collegium afsatte Medel 57. Remisslage, Provision med mera 5,765:24.11. Procent å Gratialist-under - Afskrifningar, Afkortningar och Reslitu - Och befunnos vid Årets slut , Cassans fordringar Så att Cassans behållning uppgick till Rd. goSjöbtf: 3o. 4. Utvisande en för året ökad Capital-behållning af R:dr 17,908: 25. Utskottet, som inventerat Cassans
Säve underkastat sig fullgörandet af Rikets Ständers för omförmälda årliga anslags beviljande föreskrifna vilkor, så och ef - — 69 — ter det Kollegium förord nät honom att fortfarande förestå Inrättningen, samt i underdånighet hemställt, att, då Säve förut vid denna befattning gått dem biand allmänheten tillhanda, som honom derom anlitat, det beviljade anslaget, 500 R:dr årligen, måtte från och med sistberörde års början ställas till Kollegii disposition, att såsom arfvode Föreståndaren tilldelas, har Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref den 23 Maj 1845, hifallit Kollegii hemställan, endast med den förändring, att kostnaderna för underhållandet af en Inrättningen tillhörande apparat skulle i första rummet bestridas af det årliga statsanslaget, och hvad deraf sedermera blefve öfrigt Föreståndaren såsom arfvode tillgodokomma. Några handlingar, som visa i hvad mån fattiga sjuke kostnadsfritt vid Inrättningen njutit läkarevård, hafva ej blifvit Revisorerne meddelade. §• 4. Revisorerne hafva, i sammanhang med Kongl. Sundhets-Kollegii räkenskaper, granskat räkningarne för Carolinska Medico-Kirurgiska Institutet och Veterinär-inrättningen i Stockholm, vid hvilka någon anmärkning icke ägt rum. Veterinär-Inrättningen i Skara. Räkenskaperna, kvilka för båda åren blifvit i Kongl. Kammar * Rätten granskade utan anmärkning, utvisa förhållandet mellan inkomster och utgifter sålunda: Debet För räkenskapsåret från d. 25 Mars 1844 från d. 25 Mars 1845 till s. dag år 1845. till s. dag år 1846. Balans från förgående året: Credit. Utgift:
Konungen eller hans efterföljare på thronell skulle, örn Banken ånyo tillgreps, få ett moraliskt ansvar, som jag ej önskar pålägga honom; jag vill tvärtom, såsom grundprincip, få den opinion stadgad, att vådan och ansvaret af en slik åtgärd drabbar Representationen. Konungen äger redan genom 16 §. allt, hvad man nu med 72 §. i flera och mindre väl valda termer säger sig vilja gifva honom, och han har genom lagen af d. 1 Mars i83o erforderligt tillfälle att hindra ali skadlig rubbning emellan Bankens sedelstock och fond; men som detta veto ännu icke linnes i grundlagen infördt, och jag för min del önskar att få en ny §. härom antagen, skall jag, så framt den nu föreslagna blifver förkastad, ej underlåta att sjelf, i fall ingen annan gör det, till Constit.Utsk. ingifva förslag derom. — För öfrigt har jag, vid ytterligare granskning af den nu förevarande nya redactionen, funnit, huru Konungen i sista mom. blifvit berättigad att förordna 0111 innehållandet af baneovinsten till reella fondens förstärkande, hvilket just skulle blifva genaste vägen till det s. k. strypsystemet, hvilket af så många talare här plägar fruktas. Bankens årliga vinst utgör omkring boo,000 R:dr eller på 5 år, emellan arne Riksdagar, 3,000,000 R:dr. Om nu Konungen från en Riksdag till en annan skulle förordna, att baneovinsten skulle innehållas för att användas till silfverfondens förstärkning, skulle derigenom en sedelindragning ske, som verkade en be - I)cn ii Mars f. ra. u3 betydlig minskning i rörelsecapitalet. Detta skulle ej heller kunoa förekomma^ genom någon särskild lag för Banken; ty den innefattar egenskapen af civillag, som kan vid hvarje Riksdag ändras, då deremot nu är fråga om grundlag:
Ridderskapet och Adeln, behagat till RiddarhuslJtskottets utlåtande remittera Herr Grefve De la Gardies, Jacob, den 10 i samma månad väckta motion, att Riddarhusutskott mätte anmodas upplysa, huruvida af de uti Riddarhusets archiv qvarvarande exemplar af Ridderskapets och Adelns Protocoller för de föregående Riksdagarne, funnes ett så tillräckligt antal, att de samma kundo bland Ståndets Ledamöter vid detta Riksmöte utdelas, I sam. manhang hvarmed Utskottet jemväl fått emottaga särskildte, i anledning af berörde motion afgifne yttranden, af Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, innefattande framställning, att de vid sistförflutne Riksdag hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln hållna ProtocoU måtte till ealu i Den 21 Murlii. Bokhandeln ånmälas, samt af Herr Reutersvärd, Pehr Adam, att han hyste den öfvertygelse, att ganska få exemplar af samma Protocoll kunde påräknas blifva i Bokhandel försålde• Utskottet får i anledning häraf vördsamt anmäla: att de af Ridderskapets och Adelns Protocoller för de föregående Riksdagarne, hvilka här å Riddarhuset förvaras, och på Ståndets enskildta bekostnad blifvit tryckta inskränka sig till Riksdagarne för åren 1789, 1809 och 1S10, samt 181 o och 18I2, i Örebro: att af dessa Protocoller äro i behåll: _ för 1789, 643 exemplar dels häftade dels i packor. — för 1809 och 1810, 26 exemplar, se dan de öfrige, enligt Ridderskapets och Adelns beslut vid sigta Riksdag; blifvit till maculatur försålda. — för 1810 i Örebro, 681 exemplar dels haltade och dels i packor. — för 1812, 462, Dito Dito Dito.
Jag kan icke inse, hvarföre en sådan skrifvelse som den af Hr Ehrenborg föreslagna skulle vara olämplig, ty, om R. St:r hysa den öfvertygelsen, att denna jernväg kan i framtiden blifva af stor vigt, men att R. St:r för det närv:de icke hafva medel att anvisa till densamma, kan det väl icke vara annat än gagneligt, örn R. St:r uttrycka sin åsigt i denna fråga, på sätt Hr Ehrenborg föreslagit. Jag vågar således anhålla, att Hr Ehrenborgs förslag måtte af R. o. Ad. gillas. 396 Den 17 Maj e. m. Frih. Cederström, Rudolf: Jag delar Frih. af Ugglas’ öfvertygelse om ifrågav:de jernvägsföretags stora och synnerliga vigt för landet. Yi böra besinna, att här är fråga om att genom ökade tillfällen till lättade transportmedel, nemligen förmedelst jernvä.gsanläggning, i en framtid ytterligare befrämja framdragandet i dagen afjordens rikedomar, som skulle, derest de flitigare framdragas och bearbetas, öka landets välmåga och Sveriges nationalvinst. Jag förordar således, att R. o. Ad. måtte antaga Hr Ehrenborgs förslag, och detta har så mycket mera skäl för sig, som, enligt hvad för mig blifvit tillförlitligen uppgifvet, enahanda framställning redan med bifall omfattats af ett annat Riks-Stånd. Gr. Posse har invändt, att, då denna fråga genom sin egen vigt och beskaffenhet säkerligen komme att framkalla Regeringens omvårdande uppmärksamhet och framtida riksdagars välvilja, det vore öfverflödigt, att, genom en sådan framställning, som den Hr Ehrenborg föreslagit, serskildt påkalla K. M:ts uppmärksamhet å densamma. Men, Mina Hrr! det är att märka, att det fördelaktiga omdöme, Stats-Utsk:t uttalat om ifrågav:de jernbana, är föranledt. af enskilda motionärers framställningar; och att det således ej blifver något uttalande från R. St:rs sida till Iv.