Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit, sorn tagit i nådigt öfvervägande hvad sålunda i detta ämne förekommit, vill, i betraktande af hvad direktionen öfver Civilstatens pensions-inrättning underdånigst anfört samt ned afseende å angelägenheten deraf, att ifrågavarande pensionsanstirlt till förmån för Borgmästare i städerne utom Stockholm och Kommiseions-landtinätare jemte deras enkor och bern må komma till stånd, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att till bemäkie Direktion måtte, i ofvanomförmälde hänseende, från Riksgälds-kontoret få på en gång utbetalas det af Rikets Ständer vid sednaste riksmöte beviljade anslag af 8,800 ridt årligen för åren 1848, 1849, 1850 och 1851 med tillhopa trettiofem tusende två hundrade riksdaler banko samt att meranämnde årliga anslag derefter framgent må af direktionen qvartalsvis få uppbäras, allt mot förbindelse å direktionens sida, att, derest peosionsinrätiningen icke, efter det nyssnämnde 8,800 r:dr jemte ännu ett tredjedels års statsanslag hunnit blifva räntebärande, finnes redo till pensioneringens vidtagande, alla de uppburne medlen, jemte den derå behållna räntevinsten, till Riksgälds-kontoret återbetala. De till detta mål hörande handlingar bifogas härjemte; Och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers [Stats-Utskott med all Kougl. nåd och ynnest välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. J. A. Gripenstedt. lUt - : Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse, N:o 71. 9 Utdrag af Protokollet Öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den g Maj i85i. Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Grefve Sparre> Hans Excellens, Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Herr Frih. Stjerneld; Stats-Råden:
Uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet Memorial, liar Riksdags-Fullmägtigen Jöran Jönsson anmält Rusthållarnes vid Skånska Hussaroch Dr agon-Regemen terne önskan, att alla deras utgifter i och för rustningen jnåtte sammanräknas och förvandlas till visst Tunnetal Spannmål, den de ville erlägga till Staten emot befrielse från Rustnings-skyldiglieten; förmenande Jöran Jönsson att Kongl. Maj:t och Kronan härvid icke skulle något förlora; men väl Rusthållarne vinna , i det afseende, att alla de anledningar till missnöje och tvister, som uppkomma af förhållandet emellan Rusthållaren och Knekten eller dess Befäl, Klefve undanröjde ; och hafva flere Riksdags-Fullmägtige från Skåne uti denna Jöran Jönssons anmälan instämt. Efter härå erhållen Rfemiss, får StatsUtskottet anföra, att, obéräknadt det liufvudsakliga hinder, som möter Rustningens öfvertagande af Staten på nu föreslaget sätt, att nemligen sådant skulle medföra en total rubbning af grunderne för Indelnings-verket, förekommer jemväl den vigtiga betänklighet deremot, att Stats-Verket, som, för sine behof, redan har tillräckligt Spannmål att påräkna, otvifvelaktigt skulle, genom ökade lager af denna vara, och deraf följande utvidgad Magazins-rörelse, blottställas för betydliga förluster; och saknar Utskottet, vid så - JBetänkanden. 149 dant förhållande, all anledning tillstyrka bifall å R i k s d a g s-Fu 1 Imä g ti g e n Jöran Jönssons i ofvanberörde hänseende gjorde framställning; hvilket till Riksens Höglofl. Ständers närmare bepröfvande vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 16 Julii 1823. Ankom den 29 Julii 1823. Rikets Höglofl.
Hos Utskottet hafva Banko-fullmäktige anmält, hurusom vid pröfning af de utaf Bankens embetsoch tjenstemän m. fl. gjorda ansökningar om löne-förhöjning och vid den i följd häraf företagna granskning af Bankens aflönings-stat i dess serskilda delar, Fullmäktige trott sig finna att det å Bankens supplementarstat uppförda anslag, 200 R:dr B:ko, för Garde des medailles väl kunde, under vanliga förhållanden, anses utgöra lämplig ersättning för vården af Bankens myntoch medalj-samling, sedan densamma, behörigen ordnad, vunnit den fullständighet, att inköp af nya eller äldre, förut ej derstädes befintliga mynt eller medaljer, sällan ifrågakomme, och att Fullmäktige fördenskull ej tillstyrkt någon förhöjning i omförmäldta, på stat upptagna arfvode, ehuru under den tid, som för - 28 Banko-Utskollcts Memorial N:o 43. flutit efter det samma arfvode till sitt nuvarande belopp fastställdes, fordringarne jemväl i denna väg stigit.
Men vi hafva äfven sett nationer, som derigenom, att de fritt öfverlemnat sig åt alltid otillfredsställda begär, åt fåfänga, sinnlighet och vekliga njutningar, undergräft samhällets byggnad och påskyndat dess fall. Desse hafva småningom kommit så långt, att de hyst förakt för allt inhemskt, att de liksom blygts för att tillhöra sitt fädernesland, och under en obegriplig glömska af sin egen national-ära, infört utländska seder, språk och njutningar, utan att en gång ana sin egen förnedring. Den ädlare anda, som är grundvalen för samhällets bestånd, och som endast kan höja det till välstånd och anseende, har småningom utslocknat hos dessa nationer, som omsider äfven förlorat känslan för sin frihet, och under tanklösa förströelser smyckat fig till pffer för sin lättsin - Sesv. och 'Ekon. Utsk. Betankanäcn. Diga obetänksamhet. Såsom vasaller åt deri Furste, som försökt att underkufva deni, hafva de ock slutligen försvunnit ibland antalet af sjelfständiga nationer. Efter denna framställning, grundad pa historiens uppgifter, torde yppighetens och öfverflödets verkan på samhällets cultur och nationalandan någorlunda kunna bestämmas. Det följer nu i ordningen, att uppdraga grundlinierna för dess ekonomiska inflytande på olika stater och under olika förhållanden. Man finner lätt, att i de länder, der naturen sjelf med rik hand utdelar sina håfvor, och der menniskorna i bekyrnmerslös maklighet njuta frug terna af dess frikostighet, der måste Naturens öfverflöd göra menniskornas öfverflöd mindre skadligt. Men der menniskan genom outtröttlig möda måste liksom aftvinga jorden ds alster, som äro nödvändiga för lifvets uppehälle, och, under enbeständig strid med ett hårdt klimat, arbeta sig upp till ekonomiskt välstånd, der kan öfverflöd och yppighet ej annat än medföra do skadligaste följder, så länge de reella behof» ven åsidosättas för yppighetens fordringår. Sverige bör ostridigt hänföras till den sistnämnda klassen af Stater.
D: r Murray erkänner att detta lilla ord varit ett af de styfvaste arbeten, som fallit på hans redaktörslott. Nomina propria äro naturligtvis uteslutna från ordboken, undantagandes då de * tillvunnit sig någon särskild betydelse, såsom Adam i Adam ’ s öl, eller Abram, hvilket vi hafva hört sägas brukade betyda brunt eller mörkbrunt. Frasen “ to sham Abraham “ (göra sig sjuk) har spårats tjll reformationstiden, då landet var uppfyldt med kringvandrande tiggare. Man antog att den alluderade på tiggaren Lazarus, som kom i Abrahams sköte. Men vi måste verkligen upphöra att gifva vika för frestelsen att anföra exempel och tala något litet om d: r v Murray ’ s arbetsmetod, som är öfver allt beröm. De första sidorna, på hvilka han gifver sina förklaringar, förtjena noggrant studium. Pä ett beundransvärdt sätt har han bevisat att språket är en lefvande^ rörlig massa, liksom Ygdra-sil alltid växande och alltid bortdöende, hvars ordbok icke är en faststäld qvantitet, omskrifven af bestämda gränser. En snillrikt uppgjord figur visar hur engelska språkets cirkel har ett tydligt tecknadt centrum men icke tydlig ora v krets, genom att placera det allmänna språket — som på ena sidan är literärt, på den andra samtalsspråk — i centrum, med underlydande på den literära sidan af utländska och vetenskapliga ord; på samtalsspråkets sida med underlydande af tekniska, slangoch dialektord. Härvid måste man ihågkomma att en af arbetets största svårigheter är att bestämma huruvida vissa ord. borde «ller icke borde uteslutas ur skriftspråket. Ord behandlas i denna ordbok under trenne hufvudtitlar, nämligen hufvudprd, subordine-rade och kombinerade ord. Den vigtigaste beskrifningen sättes under hufvudordét, under det att de två andra innefatta obrukliga former af hufvudord och ord bildade dåligt, af tvifvelaktig existens eller erkändt bruk. I ett ögonkast i * kontinuiteten af ett ords lif, emedan vi se icke blott dessnärvarande, utan alla dess äldre stafningssätt, jemte punkterna för dessa.
Orsaken till restantier å berörde medel har nästan uteslutande varit anförde besvär, till följd hvaraf vederbörande uppbördsmän ej varit berättigade att resterne indrifva i sammanhang med årets öfriga uppbörd. 3) Bränvinsafgiften (gemensam för större och mindre brännerier) visar sig lägst för år 1860 af skäl, att afgiften för större brännerier nu mera beräknas för kalenderår; och som denna förändring inträdde från och med den bränningstermin, hvilken ingick den 15 Januari 1861, har uppbörden för är 1860 endast kunnat omfatta den för Oktober—December månader år 1860 erlagda afgift. 24 Malmöhus län. Statsoch Kommunalutskylder. Skolor. Från Skanör och Falsterbo har meddelats öfversigt öfver stadsoch kommunalutskylderne, deraf inhemtas, att år 1860 kostnaden för stadens styrelse uppgått till 461 R:dr 17 öre, brandvaktskostnaden 68 R:dr 67 öre, diverse andra stadsutgifter 115 R:dr 60 öre, flygsandplanteringsafgift 123 R:dr 16 öre, kyrkotionde 345 R:dr 60 öre, kurhusmedel 153 R:dr 25 öre, folkskolemedel 306 R:dr 69 öre, förutom bidrag till Riksdagsmannaarvode samt presterskapets underhåll m. m., som ansetts icke till beloppet kunna utföras. Någon kännedom för öfrigt om kommunalutskylder och kommunalfinanser i länet har af de till denna femårsberättelse inkomne uppgifter icke kunnat vinnas. 6. Politi. Enligt det af Kongl. Majit tills vidare antagna förslaget till formulär för femårsberättelsen uteslutas här alla detaljredogörelser angående statskyrkan, universitetet i Lund, elementarläroverken och folkskolorna. Förutom landtbruksinstitutet å Alnarp och landtbruksskolan å Orup, som blifvit omnämnda under tredje afdelningen här ofvan, finnas här icke några tillämpningsskolor å landet. Tabb. Litt. z. o. Å. Rörande skolarne i staden Malmö meddelas upplysningar i motstående tab. Litt. Z. Skolornes i Malmö o kapitalfonder finnas, jemte annat, uppgifne i tab. Litt.
Jag beklagar, att jag ej kan bestrida er mening, i afseende på styrkan af doktorns känslor; men ni är dertill, sedan förra året, till en stor del sjelf orsaken, och hvem vet hvilka strider han kan hafva bestått? Säkert är, jag ansvarar derför med mitt lif, att han är värd er kärlek, er aktning och framför allt ert förtroende, måhända äfven ert öfverseende. Tänk på er sjelf!” ”Godt, godt, herr Brink! Jag tror att ni har rätt, och så snart vi återkomma från bröllopet, skall jag bedja min far att med en liten högtidlighet; tillkännage förlofningen, och då tager jag för alltid afsked af all behagsjuka.” ”Men,” invände Brink, ”ett ordspråk säger: uppskjut ej tills i morgon hvad du kan göra i dag. Ingenting är lättare, än att, då ryttmästaren kommer in, säga honom: ”Se här får jag presentera er min fästman.” ”Nej, det är rent af omöjligt; begär ej sådant. Men när vi komma tillbaka från bröllopet, skall det ske på sätt jag nämnt. Ett par dagar behöfver jag att tänka på egen hand.” Brink skakade på hufvudet och gick att uppfylla hennes uppdrag. Han hade genom en vän i W– temligen noga reda på Waldemars förhållande till fröken von Horst; men han var ej heller obekant med den förmodade förbindelsen mellan henne och grosshandlaren Billing, och tröstade sig derföre med den tanken, att då detta en gång var afgjordt, skulle doktorns förhållande till Julie blifva mindre tvunget. Den enda stötestenen syntes honom baronen. ”Det vore icke omöjligt,” sade han för sig sjelf, ”att hon, i ett anfall af fåfänga och lättsinnighet, bröt med Klein och gifte sig med baronen, i händelse han gör allvar med saken. Bevare oss Gud från en sådan olycka!” bad Brink af uppriktigt hjerta. Blott några ögonblick hade Julie haft tillfälle att öfvertänka Brinks råd, och allt var hos henne ännu ett outredt virrvar, då hon på något afstånd fick se Klein komma med hennes far emot henne. Den senare blef på vägen uppehållen af en bonde. De möttes alldeles ensamme.
Lagret litet och kurant. erfordras. Närmare meddelar HUGO MALMBERG, Valla. (G. 7 IDUN — Tebordets hvita linneduk m e d det breda, ryska broderiet i rödt o c h blått släpade ända ned m o t mattan. M e d ena handen stödd m o t duktygets slösande kantspets räckte Adine fram teglaset. Detta Intnbikaffe säljes i hvarje välordnad specerioch diversehandel i paketer a 25 och å 10 öre, men bör man akta sig för alla värdelösa efterapningar, som gå under namn af äkta, prima eller andra benämningar, hvarför man bör efterse att å hvarje paket är tryckt firmans namn, S t o c k h o l m s Kaffe-Aktiebolag ', samt dess fabriksmärke med ordet » Patent-, ty e n d a s t d e s s a äro verkligt äkta och garanterade att innehålla den hälsosammaste och bästa kaffetillsättning. Nästan omedelbart färdigt för servering. Drygast. Vi sälja denna prima sort oblandad 3 pr kilo än vissa andra firmor. Mindre aromrikt. Utmärkt hvardagste. Insänd 40 öre i frimärken, så erhålles prof af önskad sort. TE gare &amp; C 2 2 | \ KONGL. HOFLEVERANTÖR \ M. f l. T. A. T. Fröken Jo-, hanna Söderberg afled å Stockholms sjukhem den 9 dennes i en ålder af 85 år 9 månader. Frö- ken Söderberg har under den långa tiden af 46 år, till en början s o m biträde o c h därefter s o m ägarinna, innehaft » firma C. Kihlbergs lånbibliotek o c h bokhandel » i basaren vid Södermalmstorg. Till följd af ett svårt sjukdomsfall nödgades den gamla för fyra år sedan lämna den henne så kär blifna boklådan o c h erhöll m e d gamla goda vänners bistånd ett lugnt o c h fridfullt hem å Stockholms sjukhem. Den välvilliga gamla damen, som under sysslandet m e d böcker själf förvärfvade sig en icke ringa grad af » boksynthet », efterlämnar h o s dem, som kände henne, ett godt o c h aktadt minne.
L j ~ ~ s a glada, färger möta ögat ehvart man blickar; t. o. m. den respelitingifvande gymnastilrattiraljen, som tacker väggarna och hänger ner från taket i ett brokigt virrvarr af linor, stega]: och bommar, bidrager genom de senares friska triipolityr till det behagliga, viinliga intrycket. Lokalen ensamt i sin briljanta belysning staminer till fest. I salen v m vid vår ankomst en liten trupp af kvinliga gymnaster församlad, alla kladda i den latta, klädsamma gymnastikdräkten. Det var högre afdelningen af Stockltolnzs kuinliga gyinvastikförenifig, som samlats till öfning. De flesta äro redan utbildade gymnaster, somliga ännu elever vid institutet, alla ha de dock dijettantens ståndpunkt l %ngt bakom sig, hvarför man med skal kan saga, att man här hade framför sig eliten af Sveriges kvinliga gyinnastktlr. Öfningarna taga sin början. De ledas af en af Centralinstitutets gymnastikdirektörer. Största delen af truppen, gymnastiklararinnor och utexaminerade gymnaster, äro annars de kommenderande; nu hs de stallt sig sjiilfva under kommando för att genomgli en timmes stärknnde öfning. Två gAnger i veckan iiga dylika rum, verkliga rekreationsstunder för de deltagande. Och nar man ser med hvilken lätthet, smidighet och elegans alla rörelser utföras, kan man lätt förstå, att sjalfva rörelsen här är en hvila. Det enkla, flärdfria behaget i det lingska systemet maste imponera d v e n på den minst fackmassiga Askadare. Intet effektsökeri, intet sportmiissigt virtuosskap, en förnam enkelhet prägla alla dessa öfningar, hvilkas lugna, eleganta rytm verkar som ett uppfriskande bad. Man sträcker ovillkorligt på sin kropp och önskar sig vara med i ledet. Och en af den svenska gymnastikens stora företräden är just detta, att den räcker handen åt alla, bjuder en hvar att komma med. Naturligtvis vill det mångårig öfning till innan man e r n b en skicklighet, som den, hvilken ifrtigavarande gyinnastikafdelning Adagalade.
Slatsoch Banko-TJIskottets Utlåtande M 24. 35 uppå Banko-Utskottets i Betänkandet M 25 afgifna förslag, vid innevarande riks dag redan meddelat förordnande i afseende å fastighets-lånerörelsens fortsatta besörjande i Riks-banken, desto hellre måste vara oförhindrade att nu besluta i frågan om landtfaslighets-fondens öfverflyttning till Hypolheks-banken, sorn i BankoUtskottets berörda Betänkande Jfcs 25 blifvit uttryckligen förutsatt, att Kommitlerades omförmäida förslag skulle, sedan Statsoch Banko-Utskottet deröfver sig utlåtit, blifva föremål för Rikets nu församlade Ständers pröfning och afgörande, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte bifalla nyssnämnde förslag, så lydande: Den i Rikets Ständers Bank till utlåning mot pant i fastighet på landet nu anvisade fond, stor 7,500,000 R:dr R:mt, öfverföres på allmänna Hypotheks-banken med följande vilkor: l:o. Alla i Svensk jordegendom intecknade, nämnde fond tillhörande skuldförbindelser öfverlåtas till Hypotheks-bauken med rättighet för denna att, antingen vid sitt kontor i hufvudstaden, elier vid de särskilda, i Hypotheks-banken delegande, Hypotheks-föreningars kontor i landsorterna, emottaga och uppbära alla enligt de öfverlåtna förbindelsernas innehåll ingående ränteoch kapital—inbetalgar, under iakttagande dervid af den ordning, som vid medlens utlåning från Riks-banken blifvit bestämd. 2:o. För det emottagna beloppet, 7,500,000 R:dr R:mt, afgifver Hypotheks-banken till Riks-banken sin derå lydande hufvudförbindelse, deruti den utfäster sig att till Riks-banken erlägga fem för hundrade om året å hela det ursprungligen förskrifna och emottagna beloppet, till dess detsamma på nedannämnda sätt blifvit återbetaldt. 3:o.
att quaibyggnad med trottoir utefter Ladugårdslandsviken från Skeppsholinsbron till Sillhofstomten icke komme att genom stadens föranstaltande och på dess bekostnad utföras, beräknat kostnaden för detta arbete till 70,400 Ridr, att likaledes ingå bland utgifter för ordnande af musei omgifningar; men det syntes sannolikt, att hufvudstaden, som år 184 6 med afseende å blifvande försköning och fördel för staden, medgifvit kostnadsfri upplåtelse af byggnadsplats för National-museum, icke skulle undandraga sig att med lika frikostighet bereda den numera till sitt yttre fullbordade byggnaden så stort tomtutrymme, som är oundgängligen erforderligt för att lemna anblicken deraf öppen och tillförsäkra nödigt dagsljus åt de dyrbara samlingarne i musei alla våningar; så hade Kongl. Majit, som ansett behöfligt att, före allåtandet till Rikets Ständer af framställning om anslag till de ändock betydliga kostnader, hvilka för museibyggnadens inre fullbordande och för ordnande af dess omgifningar erfordrades, låta höra hufvudstadens vederbörande myndigheter, huruvida icke staden, med afseende på berörda förhållanden jemte den fördel, som genom uppförandet af den nya bron emellan Skeppsholmen och den fordna Kyrkholmen, blifvit staden tillskyndad, numera vore benägen att till National-museum utan lösen afstå ifrågavarande kanaloch jordområde, af hvars åbyggnader krönerihuset under tiden nedbrunnit och fiskargången upphört att för sådant ändamål begagnas; i sammanhang hvarmed Kongl. Majit infordrat upplysning om och när en quaibyggnad - Slals-Uiskoliels Ullålande N:o 198. 9 byggnad mellan Skeppsholmsbron och Sillhofstomten vore afsedd att genom stadens försorg och på dess bekostnad verkställas. På dessa frågor, hvilka Magistraten och Borgerskapets Äldste, efter
St. beslutit lemna Hjelmare Canaloch Slussverks-Bolag den försäkran, att eftergift och afskrifning af Bolagets ofvanupptagne skuldbelopp till Banken och Riksgälds-Contoiret, i och för Canalens byggande, skall Bolaget, uppå framdeles skeende anmälan, beviljas, i händelse Bolaget visar sig hafva, inom en tid af högst 6 år från Canalens. fullbordan, samlat och afsatt en samma af åtminstone 15,000 Rdr B:co, till fond för Canalens framtida underhållande, oberäknade de reparations-cassor, hvilka uti Reglementet torde vara Bolaget ålagde, eller hvarom Actie-egarne serskildt lära sig förena, till bestridande af de årliga mindre betydliga underhållskostnader; hvilket beslut R. St., till svar å E. K. Mits högstberörde Nådiga Skrifvelse, härmed i underdånighet få anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Memorial, i anledning af Vällofl. Borgare-Ståndets Beslut öfver Utskottets Förslag till R. St:s underdåniga Skrifvelse om ny Förordning j angäend e Brämtvinsbr tinnings rättigheten. Uti Memorial, som åtföljde Utskottets Förslag till underdånig Skrifvelse och Förordning om Brännvinsbrännings-rättigheten, har Utskottet 254 Expeditions-TJ tshottcts Memorial, N.o 398. uppgifvit anledningen, hvarföre i Kongl. Kungörelsen af den 19 Maji 1824 icke mera kunde intagas i Förordningen, rörande Brännvinsbränningsrättigheten, hvilken anledning bestod deri, att grunden för denna §;s tillvaro roed nu ingående Mars månad upphörer, och att den nu föreslagna Författningen omöjligen inom denna tid kan hinna utfärdas och promuigeras. Då det Vallöf! Borgare Ståndet, en» ligt ett 3 Löparen tecknadt beslut, så lydande; ”1830 dep 2* Februarii f. m. uppläst hos Borgare-Ståndet samt godkänd med den förändring, ”att *3 §. i Kongl.
Ar ho» nom fordras ekk säkert och wandt öga som ku, bastiat falka betydlighet, af sä da ne föremål och äswe», dä skyndsamhet bchöfweS, med blotta an'-liek n iräg«r!unda säkert mäta Distancer. El nog, han hör under »tt hatt asfaitar Landers widd och beffasfenhct^ älwen inhamra säkra statistiska underrättelser som bestämma om och huru länge Troypver af olika Wapen pä hmark ställe kunna stt-ststera, hwad förmän eller hinder kunna »Ipsta af Landers Folkmängd, denttas lynne och böjelse för esler cmol den kiigierande m. m; widare: Han bör om den trakt der Armeen eller et detachement deraf ligger iller rör flg, äga .n i mmnet sammanfattad kännedom, och w»d »o, f Hände tillfällen kunna med säker» het yttra sig; O!! större rll r Mindre Corpfer af ett eller flere wap n kim», pä den cllcr den wägcn, den eller den marken nalkas studen, öfwerruinpla honom utan att för rid, ;k >n,as lotti neri honom; huru lang lid behöis för o.ik-l rroupper >'tt efter markens olika beskaffenhet hinna fram; hwad utwäg r localen bjuder fienden till dylika företag, hwilka tillgångar äro angelägnast utt bcw ka, med mycket mera soni wid hwarl ^ärstildt tillsäiie kan komma under öfwerwägande. Hw.un Tett ir Dcc-mbcr. 68Z ^tvem silwer icke den General lycklig som hos si» Fältmättnmgs Corps hor en säker tillgäng kil sadane l lidlrrättcller och rweri cm ? Hwcm hor med vägo» upuzärkjaivh-l fäljt krigs > händelser, och finner ej E liera oersäiieliga jörlustcr, ja ofta hela sällkäqs olyckliga mgäng härrört as drisi pä en sadan kännedom af Land.k'?
Maja kom in med kaffebrickan, men då hon fann sin husbonde sofvande, ställde hon den framför honom på bordet och smög sig tyst ut igen, beklagande att de rara julkakorna, som hon bakat enkom för att fägna sin husbonde, nu skulle hinna att kallna, innan han vaknade. Kaffet ville han då helst hafva kallt. Men doktorn skulle ej länge få sofva i ro, ty en ljudlig ringning på tamburklockan skållade genom den lilla våningen. » Nå, det var väl att jag inte är hemma, » — tänkte han och serverade sig kaffe. » Kakor också — åhå, jag heter ju Adam i dag. » Ännu en ringning, litet kraftigare än den första och med upprepade dragningar på klocksträngen. » Ring på, ring på » — muttrade doktorn — » ring så länge klocksträngen håller — • se ' n får ni sluta. » Men klocksträngen höll profvet, och den ringande gaf ej tapt så lätt. Hvem det än IDUN 189G var, så tycktes han finna ett särskildt b e hag i att höra klangen från den lilla p ng~ lan ofvanför tamburdörren och ryckte nu i strängen med en viss lustig rytm. » En sådan bandit! » — men hvad gjorde då » människan », som ej öppnade och såg efter h vem det var. Intet ljud hördes Yitifrån köket, och ringningen fortfor med små mellanskof. Hade hon så brådtom med att köpa sig en kjol, att hon redan gått ut — det vore så likt allt hvad kvinnfolk heter. Till sist tröt doktorns tålamod, och för att snäsa den oförskämde fredstöraren, så gick han till sist själf ut för att öppna dörren. Men mycket försiktigt Bara en tumsbred springa. Genom den såg han ett rödblommigt, käckt ansigte och en ullvante, som ännu höll tag om handtaget till klocksträngen. » Jaså, din babian, är det du! Tycker du det är skick och skäl att hålla ett sådant oväsen på julaftonen. När man ej öppnade, kunde du väl begripa att ingen var hemma. » » Babianen » gjorde sig så smal han kunde, slank behändigt in genom dörrspringan och stod nu med frostbitna öron och snöiga stöflar inne på dörrmattap.