Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var mycket maladrätt af mig, att i ett sådant ögonblick komma med en så jordisk bön, som den att med fröken Celestine få dansa en kottiljong, men jag fick också plikta derför, ty sedan distraktionerna gått öfver, var ett nej allt hvad jag erhöll.» «Får jag besvära kammarjunkarn med att bedja min Celestine komma hit,» var allt hvad öfverstinnan svarade, men inom henne grodde harm, och hon tyckte sig redan finna alla matronors blickar riktade på sig, och såg i andanom deras negligéer ristas både hit och dit öfver den förvända uppfostran hon gaf sina döttrar. Hon, för hvilken det allmänna bifallet var af så mycken vigt, skulle nu, genom ett oförsigtigt val af lärare för sina döttrar, hafva på en gång nedrifvit den byggnad, som hon under så många år med så mycken möda uppfört! Tusen obehagliga föreställningar korsade sig i hennes hufvud, och hon blef på en gång försatt i ett högst miserabelt lynne. När Celestine kom, måste hon uppbära en ström af de bittraste förebråelser, och förbjöds att dansa kottiljongen – den enda dans, som numera återstod. Celestine, som i början alldeles inte kunde begripa hvad som vållat denna plötsliga färändring, blef så illa till mods, att tårarne kommo henne i ögonen; men i det samma fick hon se kammarjunkaren, som stod på ett litet afstånd, med en triumferande min, och då hon tänkte på, att han nyss varit framme och talat med modren, uppgick ett ljus för henne, och hon kände rätta källan till de förebråelser, för hvilka hon nyss varit föremål. Hon kände emedlertid sin fostermor tillräckligt väl, för att veta, att i detta ögonblick ej var värdt att anföra något till sitt försvar, och bar derföre tyst sitt öde. När Albert kom för att föra henne i kottiljongen, var det naturligtvis hufvudvärk, som hindrade henne att gå med, och föga tillfredsstäld af denna förklaring, drog han sig misslynt tillbaka.
Där de flästa dvlika förmåner saknas, såsom i Gö - 982 Stats-Utskottets Betänkanden. theborg, i Gefle samt vid det projecterade Gymnasium i Skäne, har man trott sig böra föreslå 350 Tunnor för hvarje Tector. Tikaså harman föreslagit i Hernösand bibehållande af x 83 Tunnor åt hvarje Tector, i afseende pä TöningsSpannroålens beskaffenhet (den lärer bestå till större delen i Korn och Hafre), samt på det högre anseende bland Ortens Ståndspersoner, hvaruti Teetorerne där lära stå, jemförelsevis emot å andra Orter. De mindre afvikelser från nämnde grund till Töne-reglering för Tectorerne i Skara, Sirengnäs, Wästerås och Carlstad, som finnes i Gornmitéens förslag, äro föranledde af den mer eller mindre tillgång å nämnde ställen befinnes till ofvanuppräknade Extra Töneförmårter. Detta fullständigare förslag framter en brist på Töne-tilleångar för Skolorne i Tandsorterne af■ 3226 T:r 20 k:pr samt för Gyrn-, nasierna i dito 2857 — 9 —‘ — 8083 T(r 29 ktpr hvartill kommer behof till inköp af Böcker, Ghartor, Skrifmaterialier m. rn. d. åt medellöse SkolPiltar; Till Emeri torurn Tonér eiler Pensioner, till Byggnades-fonder för Gymnasier och större Skol-hus , af ärligen circa - 1400 T;r Summa brist 9483 T:r 29 k:pr Till fyllande af denna brist skulle Commitéen efter denna plan blott kunna uppgifva till - Stats-Utskottets Betänkanden. 983 gängar af circa 2800 Tunnor Sparinemål.
Körerna klingade förträffligt och med vederbörlig nyansering, och k. hofkapellet utförde ackompagnementet med berömvärd precision. Solopartierna hade goda, delvis utmärkta representanter. Särskildt kunna ej nog framhållas den värme, bredd och glans, som fru Östberg, utmärkt disponerad, förlänade Perins mycket fordrande parti. Att fru Edling och hr Salomon Smith, hvilken senare denna gång ej hade något mera omfångsrikt parti, likaledes voro förträffliga livar i sin stad behöfver endast konstateras. Sopransolot hade öfverlämnats åt frö- ken Ruth Hollstén, hvars mjuka och behagliga stämma passade särdeles väl för detsamma. Det omfångsrika tenorsolot — den berättande personen — utfördes ledigt och bra af hr Klein, hvars vackra stämma dock skulle vinna betydligt på ett mera öppet sångsätt och efter bortarbetandet af vissa gutturala biljud. Ett par mindre tenorsolon tolkades af hr Gentzel. — Att ingå på nå- got utförligare omnämnande af tondiktningen i dess helhet nekar oss både tid och utrymme. Verket är kändt och välkändt från ett föregående utförande härstädes. Nu liksom då väckte det intensivt och lifligt bifall. Konserten bevistades af prins Eugen och hertiginnan af Dalarne. » I ackar ödmjukast för den stora äran, » T sade mrlle Curra, steg upp och gjorde en djup nigning, i det hon med båda händerna höll ut den goffrerade bébéklädningen, som kunde skifta från det kallaste orangegrönt allt intill det hetaste rubin. » Men det l " r tyvärr alldeles omöjligt. Jag är redan gift. » Och hon såg upp mot honom med intrigblanka ö g o n. » Jag har min m a n. &gt; » Gift! » Han stötte så häftigt till sitt champagneglas, att det stjälpte på den höga foten och rann i en iskyld guldström öfver duken. M:lle Curra samlade ihop sina sidenkjolars rasslande frou-frou och hoppade lätt som en skiftande sky upp på soffan för att undgå förödelsen. Och min man är en gammal italienare. » » Ni skämtar som vanligt, m:lle Curra, » sade han s o r g s e t. » Men det är allvar nu!
Utskottet , hvarföre jag om remiss till Stats - Utskottets behandling anhåller om allt det sorn rörer detta ämne , samt att Riksens Ständer genom Stats Utskottet måtte få kännedom och upplysning, huruvida redan någon del af dessa Krono - skogar blifvit till skatte köpte, huru mångå tunneland blifvit på hemmanet beräknade, samt huru stor skatteskilling derföre blifvit erlagd, samt om den i några räkenskaper är beräknad, Den 7 Juli. räknad, samt om på Auction till den mestbjudande något är försåldt, ty omöjligen kunna Bruk, örn de än äga 2 å 3,000 Sfts smide, erfordra 50, Go ä 70,000 tunnelands skog, till kolning, och vore så, tyckes vara bättre nedlägga Bruken , och använda jorden annorlunda, ty ehuru sterilt ett tunneland än månde vara, så framt det intet är rena gråberget, måste det dock i årlig afkastning kunna öfver hufvud tagit, då roorde sammanräknas, gifva 5 B:dr per tunnelandét, då Kronan årligen skänker det Bruk sorn har 50,000 tunneland skog 25,000 R:dr, hvaremot erhålles genom utlagorna kan hända blott par tusende åter, hvilken hushållning icke är passande hvarken för våra upplysta tider eller nu varande behof, då alla andra egendomar i Iliket, genom förökad Krigsrnagts hållande, och hvarjehanda andra stora pålagor, hafva blifvit starkt betungade; Riksens Ständer torde ock i öfvervägande taga, ett provisionelt bestämmande af tunneland på hemmantalet, hvilket likväl vid tmdersöknjngarne af vederbörande Embetsman efter locala omständigheter kan jemkas.
Kan ej skiljas, hvilken dertill vållande varit, dele då ansvaret. 6:o Bokhandlare eller annan enskild utdelare af tidning, brochyr eller periodisk skrift, som, enligt 10 §, bordt vara stämplad, men likväl blifvit undandragen denna beskattning, vare förfallen, hvarje gång han örn en sådan förbrytelse ölverbevises, till böter, svarande emot Tjugufem procent af den undansnillade stämpelafgiften, dock ej under ljuga Riksdaler. Varder Postlörvaltare förvunnen tili dylik öfverträdelse af Författningen, bote dubbelt. Utom dessa böter, åligger det tillika förbrytaren, eller, om de äro flere, dem gemensamt, att en för alla och alla lör en, ersätta Kongl. Maj:t och Kronan det undansnillade afgifts-beloppet. 30 liil. till Hedlin.-Utskottets Betänkande M !i. 7:o Agent för utländskt fö r s äJ;ring s bola g vare ansvarig för behörig chartering af för säkring s-liandling. som of honom utlemna», lieträdes han med underlåtenhet i delta hänseende, skall han höta Tjugufem procent af den undansnillade afgiften, dock ej under Terntia Hulr Rmt, samt ersätta Kongl. Majlis och Kronans förlust. 8:0 Underslef, förfalskning och annan grof förbrytelse i afseende på stämpling af tidningar åtalas och straffas enligt ofvanstående 4:de moment. § 15 Om fördelning af böter och om åklagares rätt till desamma. % 16 Anskaffning och försändning af stämpladi papper. f:o Kongl. Majlis och Rikets Slatskontor skall alltid halva i beredskap tillräckligt sluinpladt papper af alla de särskilda slag och värden, hvilka, efter denna Författning, erfordras, på det att försändningen deraf må genast kunna expedieras på reqvisitioner af Försäljnirigsmännen och Contoren.
Lärare-residensets flyttning är ännu så ny, att man deraf icke kan draga några stora slutsatser, och för öfrigt instämmer jag helt och hållet i hvad som yttrades i går: att läns-indelningen ieke har med skolorna att göra: En innevånare inom Westerbottens län kan utan olägenhet skicka sina söner till Piteå och jag kan icke inse hvarföre, på sätt man yttrat i några tryckta promemorier, Skellefteå skol-ungdom nödvändigt skall behöfva skickas till Umeå, dit de hafva en mycket lång väg. Hvad åter Christianstad angår, så stridde man redan i går om: huruvida det högre Elementar-läroverket borde förläggas i Christianstad eller Malmö, och jag vill icke trötta B. o. Ad. med uprepande af de skäl, som då anfördes till förmån för Christianstad, men då Malmö skola har 184 lärjungar oell Christianstad 173, och således skillnaden är högst obetydlig, så hemställer jag till de Hrr som i går så varmt stridde för Malmö skola, om de ej skulle vilja medgifva Christianstads skola samma lärare-antal som vid de högre Elementar-läroverken. Hr Carleson, Edv. Henr.: Huruvida det af StatsUtsk. förordade läget för det nordligaste af Eikets tillernade högre Elementar-läroverk må vara lämpligt, torde så mycket hellre kunna ifrågasättas, som läroverkets förläggande till annan ort blifvit af Utsk:s utgifts-aldelning förordadt. Skälen för de olika åsigterne Den 21 November f. m. 557 synas vara hämtade från särskilde, till RiksStåndens medlemmar utdelade promemorier, hvaraf en finnes undertecknad af Biskopen i Hernösands stift, och en annan af Landshöfdingen i Norrbottens län; men då dessa promemorier innehålla upgifter, som understund m äro stridiga, understundom i sammanställningen förvillande, bör ej heller ett försök till ytterligare utredning af tvistefrågan anses otillåtligt — äfven om ämnets vigt och äfventyret af ett förkastadt beslut ej finge gälla såsom ursäkt. Sannolikheten att i st. f. det enda förut föreslagne och i K. M:s Nåd.
— Bidrag från alla områden f ö r qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör Hemma och ute. Ett Konungen afreser från Kristiania nästkommande tisdag. Kronprinsen afreste i tisdags afton från Kristiania öfver Malmö och Köbenhavn till Karlsruhe. Prins Carl begaf sig i tisdags afton öfver Malmö alt öfvervara prins O s c a r s bröllop afreste sistlidne onsdags afton från hufvudstaden öfverstinnan Henriette Munck, löjtnanten vid Jönköpings regemente Carl Munck, löjtnanten vid Smålands husarer Bror Munck jemte fru, född friherrinna De Geer, äfvensom öfversten och chefen för Helsinge regemente Carl Munck och hans fru, född Hierta. Med samma tåg följde äfven hofpredikanten G. E. Beskow, hvilken utsetts att förrätta vigselakten. Hertiginnan d ' 0trante, född von Stedingk, som inbjudits att öfvervara prinsens och prinsessans af Wales silfverbröllop, afreste till England i måndags. Hertiginnan bar under sitt föregående äktenskap med mr Grey, en tid legationssekreterare härstädes, under några år tillhört prinsessans af Wales hof samt hennes förtroligaste vänkrets. Sällskapet Nya Idun eller qvinliga Idun, som det också kallas, hade i tisdags sammanträde, hvarvid föredrag hölls af fru Nathalia Frölander. Derjemte utfördes af medlemmar i sällskapet en qvartett af J. Jacobsson, » Serenad » af Braga och » Nachtlied » af Hauptmann, de båda senare för sång och obligatviolin. Konstutställningen utgjordes af aqvareller af Egron Lundgren och fröken Virginia Larsson samt » Sommarlandskap », motiv från Bjurvik (Tjust) af fröken Julia Strömberg. kwii n:r cåU författarinnan 2 vid af denna föremål för en ganska vidlyftig diskussion i riksdagens andra kammare. H r Arhusiander hade nämligen som bekant väckt motion om statsbidrag åt de kommuner, som anordna slöjdundervisning för skolflickor. Andra kammarens första tillfälliga utskott hade också föreslagit, att riksdagen måtte i n g å till k. m:t med anhållan, att k. m:t ville till nästa riksdag framlägga förslag i ämnet.
Då Utskotten icke kunuat förena sig i en Ledamots yttrade tanka, att bestäinmelserne i denna §. skulle vara aldeles öfverflödige, och ej eller kunna instämma i den mening» att härstädes borde intagas, ett stadgande, hvarigenom de, sorn, före utfärdandet af den föreslagne HandtverksOrdningen, i Lära på handtverk ingått, samt genom upprättade Contra kter förbehållit sig att före 18 års ålder blifva till Gesäller antagne, måtte förklaras berättigade till åtnjutande af denna förmån, ett stadgande destomindre nödigt, sorn något tvifvelsmål icke kan Uppstå derom, att ju, för bedömandet af alla före Författningens kungörande grundlagäe förhållanden, bör förfaras efter den förut gällande OrdningsStadgan; så anse Utskotten nu ifrågavarande §. böra, sådan den i Förslaget fin* nes intagen, bibehållas, LagUtskottets Betänkandeh. Tre dje Ar ti k eln. i §• Såsom svar å de anmätkningar, hvilka blifvit rigtade emot afskaffandet af viss lärotid för deni, som söka att tili Gesäller blifva antagne, åberopa Utskotten de vid 3 Art. anförde motiver; Och då Utskotten under förnyad pröfning förehafdt det, enligt Ledamöternes af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet Beslut, förut alternativt framställde förslag, att Yngling, som visat sig ega synnerliga anlag för något visst yrke och derjemte gjort sig känd för stadga och pålitlighet i uppförande, måtte vid 16 års ålder blifva för Gesäll förklarad, hafva Utskotten nu mera ansett sig böra rösta för samma Förslags bibehållande.
Cn* ligt unberbånig ffrifmelfe, af ben 28 Dctober 1829, bemiljabe SRifetS ©tänber fortfaranbet, in* till påföljanbe SlifSbag, af förflnämbe anflag 3,000 3i:br, men icfe ben begärba förBöjningcn, enteban antalet af fattiga ej farbeleS tilltagit, eller flaben fått mibfännaS ett ben föfta tidof* ningen motfroaranbe bibrag till bera? unberflöb. ©fter Baroni crBållen unberrättelfe, anBöllo 2?efälBafmanbe 2lmiralen ocB ganbsBöfbingen i Carlscrona, ben 4 Sttaj 1831, att ölongl. 3ttaj:t måtte, i affeenbe å otidröeftigheten af be för famina änbamål befintliga tillgångar, — - 7 - eBuru flabenS inmånare åtagit ftg att bertill utgöra ben betunganbe afgiften af II procent af taperab infomfl, bemilja flaben ett eptra anflag af 1,000 5l:br årligen^ och BoS Fommanöe ©tänber föreflå beBöfligt anflagS bcmiljanbe för alltib, utan att bet för Bmarje SlifSbag more äfroentpret af inbragning eller förminffning unberFafiabt. Silen forn ölongl. 9ttaj:t, bå mebel fafnabeö, icfe
Ex. styrktes deraf, att såväl hos R. o. Ad. som hos de öfriga Stånden suppleanter varit utsedde i förstärkta Utsk., för hvilkas organisation några andra föreskrifter, än de som äro gällande för ordinarie Utsk:ns bildande, icke voro meddelade; och i följd deraf, samt dä Hr Aminoff i afseende på de i motionen begagnade ordalag förklarat, att han dermed icke afsåg annat än hvad Hr von Hartmansdorff föreslagit, hvilket inskränkte sig till de fall, dä Utsk:s-ledamöler icke fråuträdt sina befattningar eller erhållit ledighet, ansåg H. Ex. sig oförhindrad att framställa propos. på remiss af denna motion lill Ridd.Utsk. Propos. pä Hr Aminoffs motion, jemte de i anledn. deraf afgifne yttrandens remitterande till Ridd.Etsk., blcf sedermera af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord och af R. o. Ad. besvarad med starka ja, blandade med mänga nej, hvarefter II. Ex. förklarade, det lian trott sig finna propos. besvarad med öfvervägande ja. Hr Hjerta Lars: Jag utbeder mig att vördsamt få anmäla min reservation emot IL o. Ad:s beslut ang:de remiss af Hr AminolTs motion. Jag stöder denna reservation på en punkt i 79 § Riksd.Ordn., hvilken visserligen redan blifvit uppläst, men som jag anhåller att ännu en gång få upprepa, för att visa att dess ordalydelse är alldeles klar. Der står nemi.: Val ”må äfven för sig gå, då ledamot, flera än tre gånger å rad, från Utsk:s sammanträden, ulan laga förfall, sig afhällit, hvilket den främste derstädes varande ledamoten af hvarje stånd äge att i vederb. stånds plenum gifva tillkänna” etc.
Jag kedjar ert lif vid mitt, tar er tid, ert intresse i anspråk, håller er i andlig fångenskap, tills ni ... tills det blir för sent för er att skapa er en själfständig existens, att söka ett nytt och rikare innehåll för er tillvaro. Och tror ni. (Reser sig upp och böjer sig öfver honom.) Tror ni, att jag lugnt kan se på, hur det finaste och mest äkta hos er, er kärlek till mig (småleende) – ni ser, jag är just icke blygsam af mig – vissnar och ödelägges, banaliseras och förnedras genom en yttre hycklad likgiltighet, ett tvunget och tvetydigt förhållande till den människa, som står mig närmast: min man. Nej, Max – nu är det tid att hålla upp! Var rättvis mot er själf – tänk på er framtid! MAX. Min framtid! – Men, Leonora, hur kan jag väl tänka mig min framtid utan er – utan den sympatiska förståelsen emellan oss, glädjen af er ljufva och frimodiga vänskap, af er nyckfulla ömhet. – Ja, Leonora – ömhet, ni kan inte hjälpa det! LEONORA (går ifrån honom, bort till kaminen. Efter en paus, allvarligt). Max – har jag gjort orätt mot er? MAX. Jag inbillar mig ibland, att ni gjort orätt mot oss båda, Leonora. LEONORA (skakar på hufvudet). Man kan inte ens föreställa sig, hur en ton kunnat ljuda, om instrumentet haft en annan resonnansbotten. MAX. De finnas, som ha så mycken fantasi, Leonora, att de kunna det. LEONORA (plötsligt, afgörande). Jag kan det icke. Och ni, Max ... ni skulle inte ha så mycket fantasi, det tjänar till intet. Nu skall ni resa. (Lättare.) Ni skall resa och se, hur Europa tar sig ut från landsidan. Och när ni har sett madonnorna i Dresden och aktriserna i Wien – så ... Ja, så skall ni komma hem och finna en riktigt söt, förnuftig, förmögen ung flicka af god dansk familj (skälmskt) som Emilie ... Med mycket hjärta och en smula fantasi ... som Emilie. Och så – ja, så vill jag önska er all lycka. MAX.
Till bevillningar räknas Tulloch AccisTill bevillningar räknas Tullmedlen, Postmedlen, Postmedlen, Charlce-SigillalcB-afmedlen, Slämpelpappers-afgiften, Bränvins giften, Husbehofsbr ånner i-medlen samt — brännings-a/giflen samt fastställa. fastställa. Stockholm den 28 Mars 1866. Reservationer: Af Friherre Leijonhufvud, C., som förklarat sig anse ifrågavarande förändring ej vara hvarken högst nödig eller högst nyttig och således ej böra, mot 81 :a §:n Regeringsformen, för Rikets Ständer framläggas. Af Doktor Rundgren, som anmält sin reservation emot Konstitutions-Utskottets beslut att i sitt Memorial icke anföra den nuvarande lydelsen af 60:de §:n Regeringsformen, utan upptaga lydelsen af samma §, sådan den finnes i den af Ständerna godkända, men ännu icke promulgerade Regeringsformen, hvilket förfarande, enligt hans tanke, så mycket mindre kunde rättfärdigas, som Utskottet har att föreslå ändringar i nuvarande, men icke i blifvande grundlagar. Doktor Lindgren har anmält att han i Utskottets beslut icke deltagit. Bill. till R. St. Memorial till Rikets Ständer, angående ändring i 2 § 4 mom. Tryckfrihets-För ordning en, i fråga om rättighet att af trycket utgifva vissa handlingar. 1 en af ledamoten utaf Ridderskapet och Adeln, Grefve A. G.
Jag har föreställt mig denna bevakning kunna äga rum på det sätt, att den icke helt och hållet blott skulle blifva en kustbevakning, utan controllen sträcka sig deröfver medelst recognosceringar m. m. d., hvarigenom befälet och manskapet öfvades, underrättelser kunde lemnäs tulltjenstemännen och äfven patrullbåtar såsom escort kunde lemnäs till motande af försök till olaga lossning; och hvad beslagen vidkommer, kunde ju en controllör medfölja expeditionen, hvarigenom förebyggdes, hvad håde inom detta Stånd och BondeSt. blifvit klandradt, nemi. att militären skulle åligga sådana förbindelser, som den med motvilja uppfyller. Jag har sagt, att jag lemnat min röst till Utsk:s tillstyrkande i betänk. N:o ag, emedan jag ser, att det möjligtvis kan lända till gagn, då å andra sidan någon olägenhet deraf omöjligen kan uppkomma. Jag förblifver i denna öfvertygelse och tillstyrker således, att denna punkt uti betänk. JV:o 45 måtte afslås äfven derföre, att den icke är värdig att inkomma såsom Ständernas önskan till K. M., enär den innehåller den oförklarligaste otydlighet, som någonsin kunnat framställas. Hr af Billbergh: Då jag anhöll om bifall till Bevilln. Utskrs sednare förslag, förbisåg jag visserligen icke det mindre ändamålsenliga i uttrycken; men det har icke varit sällan, som man haft att anmärka vid redactionen i betänk:n från Bevilln.Utsk., och jag har i detta fall förlitat mig, att Exped.Utsk. skulle rätta det felaktiga; och att det icke varit meningen att sätta patrullerande controller har jag ansett för gifvet, då det verkligen bör heta controllerande patruller. Likväl uttryckes meningen, i öfverensstämmelse med båda sidornas åsigter, bättre sålunda: "hos K. M. anhålla, det K. M. täcktes, efter sig företeende behof och tillgångar, i nåder låta öka controllerna, ej mindre till sjös än till lands.”
Då afsigten med bysättning obestridligen är att förmå gäldenär att med hvad han eger godtgöra sin borgenär, synes det följa af sig Lag-Utskottets Utlåtande, IV:o 157. 3 sjelft, att uppgifvandet och aflemnandet af alla tillgångar är den utväg, som hör medgifvas gäldenären att befria sig ur bysältnings-häkte, samt att bysättningens ändamål skulle nästan helt och hållet motverkas, derest viss lid för gäldenärens hållande i häkte vore på förhand utstakad, emedan sådant, oberäknadt svårigheten att påfinna lämpliga tidsbestämmelser, skulle kunna leda till den för förtroendet, enskilde emellan, högst menliga följd, att en person, genom undergående af vissa års fängelse, kunde förskaffa sig befrielse från en gäld, hvartill han egde full tillgång, ehuru den blifvit undandold. Det är på berörde i sakens natur grundade förhållande, som den lag sig stödjer, hvilken af Utskottet blifvit föreslagen och hvarigenom den, efter Utskottets tanka, rätlsenliga gräns för bysältningstvånget är satt, att detsamma upphör, sedan visshet vunnits, att gäldenäVens alla tillgångar blifvit till borgenärernes förnöjande framgifne.
Således tillstyrker jag, alt Kongl, Majds förslag måtte bifallas. Grefve Löwenhjelm, Carl Gustaf ’■ Såsom etc bidrag till hvad Friherre Björnstjerna yttrat,1 i anledning af Herr von Hartmansdorffs an, märkningar, får jag nämna, att det icke var folkmassorne aliena^ som förde de allierades fa nor till Paris, ulan det unga Conscriptionsmanskapet var slutet till reguliera troupper,och i saknad af dem, hade troligen icke något frem* mande landtvärn kommit dit. Det är således Öen iB September e, m. iB j 'efter min öfvertygelse nödvändigt, att en gammal stam finnes. Jemte det jag derföre con* formerar mig med Friherre Björnstjerna, anhåller jag, att hela det begärdta anslaget må Varda beviljadt. Herr Hartmansdorff: t afseende pä rigtiglieten af de Historiska bevis jag anfört, får jag er Indra , att de, som i Nederländerna stridde emot AJbas härar, voro fattige fiskare och herdar, hvilkas tillnamn af (gueux) tiggare tillräckligen ådagalägger, att de icke utgjorde en stående Armé. Hvad Spanien för närvarande beträffar, så torde jag ej behöfva anmärka, hvad allmänt är bekant, att dess innebyggare äro sig imellan delade i partier, af motsatta meningar, och sorn bekriga hvarandra Napoleon intog aldrig Spanieh; hans ha* kar öfversvämmade Val detta land, men de eröfrade det aldrig. I)å Preussen hade sina härar på den mest stående fot, led o de nederlaget vid Jena. Sedan de åter blifvit blandade med landtvärn, intågade de i Paris. Jag har för öfrigt aldrig sagt elier påstått, att försvaret skall Öfverlernnas åt nationaltroup» per allena. Jag har blött, lika med Herr Fager hjelm ^rkat, att den stående hären må minskas, och' i. stället blandas med beväringsmanskap.