Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då äfven derstädes svårighet förefanns tillvinlastens realisering annorlunda än genom varubyte, blefvo 108J pipor Maderavin, hvaraf 12 likväl ätgingo till påfyllning, föryttrade mot 168 fat, 3 Terzer och g8 tunnor MaseovadeSocker, 20 lador IJavannah-socker, 10 fat Marylands Tobaksblader och i3 pipor Rumin, hvilka varor jemte de återstående g2 piporna Maderavin hitfördes. Återstoden af Krutlasten, utgörande ig5 Centner, nflemnades till Gouverneuren på S:t Barthelemy, för hvilken, jemlikt K. Brefvet d. 25 Januari 1823, bemälde Gouverneur komme att afgifva behörig redovisning. Öfver de med denna Expedition förenade kostnader, beloppet af hvad som genom varuförsäljningen influtit samt utslaget på det hela, får Utskottet meddela följande ziffer-framställning, henstad ur de Utskottet tillställde redogörelse-handlingar. Af de utskeppade 2000 Centnerna Krut öro: Stats-U tskottets 3?
Med detta alkoholiserade kli inpudras hufvudet väl o c h hela håret gnides därmed, hvarefter man använder den allra finaste kam för att få bort kliet; till sist borstar man sig med en tämligen härd borste. IDUN 1890 Mot hårets torrhet och sprödhet fordras hårolja o c h pomada, hvarigenom det vinner i glans o c h smidighet. Fikaså måste man akta sig för omåttlighet, ty en för stark glans på håret verkar i hög grad frånstötande och aftryck af det oljiga hufvudet på rockkragar, soffkarmar o c h kuddar - ses med allt annat än milda ö g o n; o m den obehagliga lukten vilja vi ej tala. Hårets oljning eller pomadering måste rättas efter hur torrt det är; det är därför långt ifrån nödvändigt att företaga den regelbundet hvarje dag. Oljan fördelar sig bättre och genomtränger hela håret, medan pomadan fastnar mera utanpå, men gifver frisyren mera varaktighet och kommer håret att se rikare ut. Begagnar man sig af olja, är den söta mandeleller rena provence-oljan att rekommendera, likväl bör man ej köpa den annat än i små kvantiteter på apoteken; genom tillsats af några droppar roseneller bergamott-olja kunna vi själfva gifva den den önskade aromen. Den flytande » paraffmen » som nyligen kommit i bruk kan äfven rekommenderas på grund af sin smidighet, luktlöshet och sina egenskaper att aldrig härskna. Detta gäller mindre beträffande den mångbeprisade &gt;vaselinpreparaten », emedan dessa icke sällan innehålla orena tillsatser. m Min första lärarinna. Ett minne af (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) jet har blifvit en modern upptäckt att finna, att så godt som allting i naturen är intressant och vackert på sitt sätt. Den upptäckten hade vår lärarinna gjort för många år sedan och lärt sina barn. Hon hade öga för allt i naturen, allt, som lefde, växte och utvecklade sig, föreföll henne fängslande, oeh ofta föredrog hon det karaktäristiska framför det fullkomligt sköna. Hon förstod som få att se det fattigas och glömdas poesi. I det hela var det hennes hufvudsträfvan att hålla oss uppmärksamma, vakna, närvarande i ögonblicket, hvad det än kunde innehålla.
Längre och längre ut i den vattriga sjön seglade skutorna, sköto starkare fart — lyste så hvasst och hvitt. Skinande glatt svepte strömfåran om skrofvet, men långt ute vidgade den sig till en silfverkrans, släppte därpå motvilligt, tills skären förtonade i obestämd dallring. Kalle måste gifva sig till att springa som en ströpojke, så sjöd blodet af ungdom och lust. Det där om skatorna var bara något innerligt satans skrock. Icke förrän ugnspannkakan med sirapsklickar, stora som bruna skillingar, förtärts, lät Kalle undslippa sig historien om fågelboet i mastsalningen. Lina blef eldröd och såg ned, som om hon kämpade med gråten. Anna log och kastade på den unge mannen gäckande blickar. Men Josua Söderberg drog munnen skarpt samman och satte knifskaftet med kraft i bordet. — Det befälet behöfver fara några år till i skansen, så han lär sig bli sjöman och inte en förbannad skolmästare. Och det vill jag säga dig, Kalle, att mönstrar du med den skutan, blir du hajmat, innan året är slut. Minns, att Josua Söderberg sa’t. Det blef tyst vid pass en minut. Men då morskade sig Kalle och sade: — Äh. Nu satt han i hagen, och det var kväll och månen sken på äppelträdet. Först kom Lina. Hon kom så tveksamt och mjukt, och det ryckte i hennes läppar och haka, men de blå ögonen glänste skygga. — Snälla du, Kalle — hviskade hon —, du kan väl vänta litet med mönstringen ... — Skeppet är nära på nytt — sade Kalle lågt. Men det var, som om han kämpat i sömnen mot maran. Lina slog förklädet för ansiktet och grät. Då blef Kalle underligt vek och sträckte handen efter henne. Men i detsamma skymtade en blå kjol. Trallande, som om hon alls ingenting såge och alls ingenting visste och alls ingenting brydde sig om, kom Anna fram bakom knuten. Hennes barm stod full och hög, och midjan sköt smal upp öfver krinolinen. Hon sjöng, böjde sig ned och plockade tusenskönor och fäste dem som nålar i sitt blonda hår. Kalle rodnade, och då Lina smög bort, kom Anna fram.
Och samma ständigt framlysande fraktan för att resultatet möjligen ändock icke skulle blifva det man efterÉträfvade, dref slutligen äfven till att man för den nya representationen anvisade en ställning, som allt för tydligt här spår af att tara bestämd af det der egendomliga talet * att en andra statsmakt, en lagstiftande församling är lika så farlig för ¿olkefc och staten som någonsin för monarken, Derför fick den nya riksdagen icke ens i sina former blifva en fullt fri och sjelfständig församling. Den skalle ställas i ett yttre ooh formligt beroende af konungamakten, denna de nya intressenas bundsförvandt, af hvars goda vilja de väntade så myckét. Eör den Bkull tillkemmo sådana bestämmelser, som att kamrame under utöfvandet af sitt fria medborgerliga uppdrag icke sjelfva skulle få till sina ledare utse de personer, till hvilka de hade det största förtroendet, utan att dessa poster skulle béklädas efter regeringsmaktens förgodtfinnande. För den skall ' fick riksdagen icke sgelf bestämma om sin sammansättning, utan granskningen af det medborgerliga mandatet och af-görandet om dess giltighet ellefc ioke-giltighet förbehölls i första banden åt en konungens ställföreträdare. Ooh lika som sjelfVa grunden för den nya riksdagens bildande tydligt visade hän mot penninge-intressets allmakt, så visade dfen ordning * som faststäldefs för de kommande arbetena, ett lika mäktigt inflytande från det andra hållet. Ma dfen byråkratiska sidafa. SkrifVareslentriaoeo skall aldrig beböfva befara att råka i glömska hos oss, så länge Ur Dogms Krönika. 5våra riksdagsförhandlingar väsentligen fbrtgågeaom ett oändligt mångskrifveri, uppmuntradt af ett sönderplockande af ärendena, som faktiskt högst betydligt kringskär afgöranderätten, på det håll, der denna borde finnas hel oeh oförkrinkt, i kämrames plena nämligen. Alla nödiga försigtighetsmått tycktes sålunda vara vidtagna för att den nya riksdagsordningen skulle kunna $ena son » ett lämpligt verktyg i händerna p&amp; de klasser, hvilka med den^fingo stadffcstelse på sin nya maktstAHuiog. När den hade gjort den tjensten, skulle den anses halva gjort nog.
För en sådan förändring förefinnes dessutom en giltig anledning i det förhållande, att i de stundom förekommande fall, då konkursbo saknar alla tillgångar, Statsverket måste, i tillämpning af 126 § af nu gällande konkurslag, godtgöra expeditionshafvanden kostnaden för det till kallelsebrefven använda stämpelpapper; och torde således, i enlighet med bilagda förslag, dylika kallelser böra intagas bland de i 7 §:s 1 mom, uppräk ade handlingar; hvilket till bifall hemställes. § 8. Till afhjelpande af den utaf Stats-kontoret och Kammar-rätten, uti ett den 6 Februari 1863 afgifvet utlåtande om ifrågasatt förändring i stämpelpapperets form och beskaffenhet, m. m., omförmälda olägenhet att, i anseende dertill att stämplar å högre värde än 100 R.dr icke vöre tillgängliga, stämplarne å en del handlingar stundom uppginge till så stort antal, att de icke kunde handlingarna biläggas, föreslogo Rikets sednast församlade Ständer följande stadgande: »Då stämpelafgift för en handling på en gång skall utgöras med högre belopp än 300 R:dr må afgiften kunna erläggas i Stockholm genom insättning i föreskrifven ordning uti räntekammaren och i landsorterna genom leverering till vederbörande landtränteri.» Efter Stats-konlorets och Kammar-rättens hörande och i öfverensstämmelse med deras hemställan, blef emellertid berörda förslag vid utfärdandet of den nådiga Kungörelsen om slämpeipappersafgiften i så måtto ändradt, att uttrycket: »ma afgiften kunna erläggas» utbyttes mot »skall afgiften erläggas».
Remitterades till Allmänna Besvärsoch.Oeconomie Utskottet; Herr Rosenqvits, Fredrik Leonhard, den 3 dennes f. in., på bordet lagda motion, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, det Kongl. Majit täcktes i Nåder låta uppgöra fullständig redogörelse för S:t Barthelemy-Fonden från och med 1823 års Riksdag till och med den dag, då nästinstunde Riksdag börjar. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statsutskottets, den 5 sistlidne December, under N:o 350, afgifna och, den 21 i samma månad f. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af väckt motion om åtskillige af de uti 60 §. Regerings-Formen omnämnda Bevillningars leverering till Riksgälds-Contoiret. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets, den 11 dennes, under N:o 434, afgifna och, den 12 derpåföljde e. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af väckt fråga om underdånig anhållan hos Kongl. Majrt i afseende på uppgörandet af fullständig redogörelse Vrot. Utdrag den 16 Mars i83o. 3i för S:t Bartheleray-Fonden ifrån och med 1833 ars Riksdag till och med den dag, dl nästinstundande Riksdag börjar. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets, den 5 sistlidne December, under N:o 346, aflätna och, den 21 i samma månad f. m., på bordet lagda Memorial, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående inkomsterne från Ön S:t Barthelemy; fawn Ridderskapet och Adeln att berörde Memorial borde läggas till Handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets, den 12 dennes, under N:o 76, aflåtna och, den 15 derpåföljde, på bordet lagda Memorial, angående behandlingen af Riks?
Jag betviflar således, att beliofvet är oundgängligt; men om så är, måste det icke vara svårt att ordna en så stor utgiftstitel som den 3:d]eså, att ifrågavar. obetydliga summa genom besparingar kan erhållas; och då man icke tvekat att tillstyrka ett fortfarande anslag på besparingarna af 19,000 r:dr för gardesreg:terna, hemställer jag, om icke redan deri ligger en stor tillgång, i fall man ville förändra denna emot R. St:s önskan gjorda organisation. Jag afstyrker inbjudningen, dels emedan jag icke anser den vara behöflig, och dels derföre, att jag anser den vara sårande för Medstånden, sedan de redan 2:ne gånger haft ämnet under pröfning. Jag betviflar, att en inbjudning från R. o. Ad. skulle hafva en sådan troll kraft, att den kunde förändra de andra Ståndens öfvertygelse; och äfven om jag vore bland dem, som anse detta anslag böra beviljas, skulle jag, på de skäl jag redan anlört, motsätta mig denna inbjudning. Frih. Boye: I frågan om inbjudningens förmenta olaglighet har den siste värde talaren icke nämnt ett ord; han har deremot bestridt den ifrågavar. inbjudningen på den grund, att hvad som här blifvit framstäldt redan skall blifvit upplyst inom SlatsTJtsk., hvarest de andra Ståndens medlemmar deraf fått del. Detta är likväl icke detsamma, som att Stånden sjelfva fått del deraf. Då jag har anledning förmoda, att de, som varit ledamöter i StatsUtsk., talat emot anslaget, är det väl mig tillåtet att afven förmoda, det de icke varit angelägna att visa skälen på den sida, mot 46 Den i5 Augusti f. m. hvilken de röstat. Jag tror således, äfven af detta skäl, att angelägenheten af inbjudningen är tydlig, och anhåller derföre om bifall dertill. Gr. Löwenhjelm: Det skulle vara mig oändligen okärt, om jag föreslagit något, som kunde vara sårande för våra Medständer; och i händelse jag derom kunde öfvertygas, skulle jag genast återkalla ett sådant förslag. Denna dess egenskap kan jag likväl icke inse.
Borgare-Ståndet samt hos Hederv. Bonde-Ståndet har Herr Maechel från Westervik och Riksdagsfullmäktigen Per Bengtsson, uti hvar för sig väckte, ordagrant lika lydande, motioner, fästat uppmärksamheten å nödvändigheten af Calmare Läns fördelande uti tvenne sådane, och derjemte anfört, att nämnde Län, som holle i längd a8 i mil, hvaraf 7 mil norr om Westervik, 17 i mil mellan Westervik och Calmar, samt 4 n‘il söder om sistnämnde stad, icke lämpligen kunde af en Landshöfding styras, Det vore nemligen till arealen större, än flera andra Län inom Riket, och hade en folkmängd af omkring 178,000 invånare; en ort så befolkad som detta län, der culturen stöde på en hög ståndpunkt, näringarne voro mångartade och rörelsen liflig, hade ofta behof af handräckning från Läns-styrelsen, så i ekonomiska, som exsecutiva och polisärenden, men det långa afståndet från norra delen af Länet till Residence-staden och den med en resa dit förenade kostnad, som för den mindre bemedlade vore ganska känbar, utgjorde för de inom samma del af Länet boende invånare ett stort hinder för Läns-styrelsens anlitande. Utom den kostnad och det obehag, sorn den enskilde finge vidkännas, då han nödgades besöka residence-staden, orsakades jemväl kronan både kostnad och förlust genom utgifterne för embetsoch tjenstemäns resor inom Länet samt för bestridande af fångtransporter, äfvensom den olägenhet egde rum, att de Förordningar och påbud, som utginge från Kongl. Maj:t eller Collegierna i hufvudstaden, i norra delen af Länet blefve publicerade sednare, än vederborde, enär de först skulle nedsändas till Calmar samt derifrån återsändas till redan "passerade trakter” efter en längre omväg; och har derjemte åberopats, att Kongl. Majrt, inseende olämplighelen af Calmare Läns indelning, vid sistförflutne Riksdag föreslagit Rikets då församlade Ständer, att nämnde
Men natten var så mörk, att Lasse icke kunde se någonting annat än brunnen, hvars mörka stolpar stucko af mot den hvita marken. Om han icke hade känt till gården så väl, hade han törnat emot öfverallt och halkat på stenar och ojämnheter. Han tyckte, att han hörde ett ovanligt ljud i stallet. Den förbannade dränglymmeln hade kanske glömt att fodra hästarne. Orolig i blodet som han var, tyckte han att det var bäst att se efter ... i stugan var det alltför kvaft och han behöfde luft ... han hade druckit några glas på julkalaset och de hade gjort honom så konstig i hufvudet. Han gick till stallet. Nej, där var det ingenting ... djuren sågo efter honom, där han kom med lyktan och luktade efter hvad han kunde ha med sig; svarten smågnäggade, då han kände igen honom. Så gick han tillbaka ut igen. Om han skulle gå i fähuset? Han var säker på att fåren blifvit utan vatten; pigan, den slarfvan, gick och tänkte på allt annat än hvad hon borde... Hon hade ännu ljus, i hennes lilla kajuta lyste en talgdank. Kunde han bara få natten att gå ... konjaken måste ha varit riktigt oförfalskad, den förde ett fasligt spektakel i hufvudet på honom, och om han gick in, kände han det dubbelt så obehagligt. Han kände dessutom liksom ett slags förebråelse, och det fast Lotta sof... Nej, in ville han icke gå. Icke i stugan. Hvart han gick, tyckte han sig höra något ovanligt. Någonstädes måste han gå för att komma ifrån det på en stund. Något skymtade fram, rörde sig. Det gick förbi huset, vacklade, som om det haft svårt att gå, stannade vid gärdet, och så försvann det. Naturligtvis var han full, och gasten kom och ville förvrida synen på honom. Det var bäst att vara i friska luften, tills det gick öfver. Nog var han så klok, att han visste, att det inga spöken fanns. Det var bara konjaken. Se så! Nu såg han det igen. Midt på potatisåkern; den svarta kjolen fladdrade om en mager skepnad. Nog var det en reel gast alltid. Bara kropp och intet hufvud.
«Fremmande? är här någon fremmande? hvar! hvar!» ropade flera på en gång. «Jesstandes! sir intet fröknarna att en ligger der i sängen, en annan är der i bakkammarn,» svarade flickan, och gick ut. «Sannerligen ligger det intet en menniska i din säng, Emma!» sade en. «Bara det intet är en förtrollad prins,» sade en annan. «Mån tro hon hört alla våra galenskaper?» inföll den tredje. «De — det skulle alls — icke ska — da!» försäkrade Emma, «men hvar i Guds namn ska — jag då lig — ga?» «I min säng, på min arm, Svarade bondens hustru,» sjöng Bata; men Emma ville ligga ensam, och bäddade så godt sig göra lät, på några stolar, och småningom blef allt tyst. När Leonna vaknade, och såg sig omkring, lekte solens strålar genom det utanför fönstret stående aspträdets darrande blad, och skimrade på de eljest smaklöst målade röda och blå och gula rosorna på tapeterna. De sågo rörliga ut i denna magiska belysning; alla de andra sofvo ännu. Hon ville ej vara vittne till deras uppvaknande; hon klädde sig derföre fort, och tyst. Hon längtade ut ur detta qvafva rum. I förmodan att mamsell Sellzing äfvenledes var vaken, ville hon be henne komma med sig ut i det fria. I förbigående kastade hon en blick på Emma, som hon på talet funnit vara en dotter i huset; visst bar hon spår af koppor, men var ingalunda hvad man kallar skadad till annat än hyn; tvärtom hade hon ett välbildadt ansigte. När Leonna sakta drog på rigeln, kändes samma bemödande inifrån; der stodo grannarne nu med ett tyst, men vänligt god morgon på läpparne. Leonna inträdde och såg sig omkring i «spökkammarn;» den hade ett fönster med helt små rutor skiftande i många färger, och fastän solen nu låg in, hade rummet något besynnerligt och dystert; väggarne voro mörkröda, derpå voro cherubhufvuden med förgyllda vingar, som nu af ålder antagit en bronsfärg. Dessa hufvud, något nära i storlek liknande ett tre månaders barnhufvud, bildade med vingarna stora aflånga fyrkanter.
Men allt detta oaktadt, ser man likväl vid sådane måls behandling, der enskiidta passioner närmare vidröras eller häftigt på individuella opinionen verkande ämnen förekomma, i sjelfva England det godtyckliga sfgörandet genom Jury medföra väld och orättvisa. Såsom exempel häraf återkallar mitt minne 2 händelser ur Engelska Lagskipningens historia, den ena från Americanska oroligheternes början, då en i Boston vakthafvande Officor, som först sedan han nära blifvit misshandlad af Folket tillåtit sig gifva eld, like väl af en utaf just samma Folk sammansatt jury förklarades skyldig till mord, och endast genom befälhafvande Generalens ingrepp i Doinaremagted kunde räddas; den andra, då efter det fanastiska upploppet i Birmingham *79°j under hvilken man satte eld på ett Dis - Dm 2i Maji f. mi sidéntercapell och dess Predikants den lärde Priestleys hus och dyrbara samlingar, samthsn sjelf med moda blef räddad ur mordbrännErnes händer, en af Stadens invånare utgjord, ej mindre fanastisk, Jury, oaktadt ovedersägliga bevis, frikände de hufvudsakligaste brottsligarne, och först sedan Domrarne funnit sig befogade hålla till dem ett skarpt tal om de skyldigheter, de åsidosatt, fällde några mindre brottsliga. Och vid politiska förbrytelsers afdömmande ser man ej vanligen utgången bero mindre på sakens rätta förhållande, än pa hvem, som tillsatt Jury, antingen en af Rege~ ringen eller en af Oppositionssinnade Magi» strater utnämd Scherif? Hos oss, hvars CriminaLlagar i alla öfriga händelser fördra afgörande genom på Juridisk visshet motiverade domslut, har man blott i Tryckfrihetsmål afvikit från denna allmänna grundsatts, och infört en godtyckligt afgöran. de Jury. Men hvarför i detta enda fall ändra vår Criminella Rättegångsordning och sålunda underkasta den tvenne motsatta principer; hvarföre frånkänna en i enlighet med 17, 28, 31» och 33 §. § RegeringsFormen samt allmän
Vill ledamot, sorn vid öfverläggning ståndsvis ej uti Ståndets fattade beslut instämt, sin särskilda tanka bos de öfriga Stånden anmäla, stånde del honom fritt, genom särskildt Memorial eller Dictamen till Protokollet, hvilket må Med-Stånden tillställas, enär han de för communicationen oell Protokollet nödiga exemplaren deraf till Sekreteraren aflemnar. Lag samma vare, då Remiss eller Betänkande från Riks-Nämnden, Stånden eller Utskotten afgår; dock må ej i något fall utlåtande eller beslut genom enskild Ledamots eller minoritetens protest eller reservation uppehållas. 2:o. Af Protokollsutdragen böra alltid Fem exemplar utskrifvas, af hvilka de Fyra afgå enligt föreslående mom. och det Femte, eller sä kallad Löpare, kringsändes, påtecknas i Ri/csNämndcn och i hvarje Stånd af Sekreteraren, samt sladnar slut - Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 33. ligen hos Ridderskapet och Adeln högt uppläsas. §. 58. Vid justering af Protokoll eller Protokolls-utdrag — uppkommer. Utur ett Protokoll må vid justering, med Riks-Nämndens elier Ståndets bifall och på den talandes eget begifvande, uteslutas dess egna uttryck — sig grundar. §• 72. Ingen expedition öfver något Riksens Ständers Beslut må utgå förr, än densamma först blifvit uppsatt af ExpeditionsUtskotlet och derefter uti Riks-Nämnden behörigen justerad och underskrilven. De från samtliga Ständer af hvarje Stånd. §. 73. ho. Stadna Riks-Stånden i sina särskilda Plena i sina beslut öfver någon fråga uti hufvudsakligen eller till vissa delar skiljaktiga meningar, då skall hvarje Stånds beslut genom Protokolls-utdrag remitteras lill det Utskott, som med målet befattning haft, hvilket äligge, all meningarne, så nära möjligt är, sammanjemka och med Förslag öfver denna jemkning inkomma till Riksens Ständers Plena, som öfver den jppade frågan sedermera definitivt beslule.
Det mcrfligeit forbrar, od) meD fäflaDt affeenDe Derpå, att åbemmanen icfe fättaé unDer Deraö werf liga märDe, begagna Den neDfättning i dbemmané>mätbet, Denna Sarif mebgifmer, förnämligaf till jemf* ning i märD.et Remman emellan, men äfmen till neDfättning, i l)änDelfe en ©oden, äpärab eller Sätt fulle af en fåDan neDfättning, efter €ontmitteernesS pröfning, mara i merfligt bel)of.. §. 53. Ä näfta ©önbag Derefter, fola allmänna ©odcnftämmor utlpfaö, till mal af SeDamöter uti 53ereDningé«€ommitteen. §. -r*4. Sill SeDamot Deruti är ff3afor uti förfantltngen alltiD fjelffrtfmen, ocf> mäljaé Defutont å
Ad:s öfverläggning, anmäla frågan om de åtgärder, som kunna finnas nödiga och tillämpliga till afhjelpande af svårigheterna för utlåning af Riddarhusets medel; men då de förändrade lånereghn, för flera betydliga kassor, som vid den lid, sisth höst, då Ridd.-Direktor afgaf sin riksdagsberättelse, voro under utarbetning, otvifvelaktig! komme att på lånerörelsen i allmänhet utöfva ett så stort inflytande, att derefter lämpade förändringar, jemväl i afseende på förvaltningen af de under Ridd.-Direktms vård ställda fonder, måste vidtagas, har Direktm ansett sig äga anledn. att dröja med afgifvande af ett förslag i detta ämne, intill dess den dä pågående regleringen af ofvanberörde kassor hunnit blifva afslutad. Jemte det Utsk. finnér Direktor hafva användt alla de enligt reghtet medgifna utvägar, att göra Riddarhusets medel fruktbärande, har Utsk. skolat tillkännagifva, att då K. M. ännu icke lärer till slutlig pröfning förehaft de af civil-statens och arméens Hrr fullmäktige vid deras under sisth höstmånader hällne sammanträden, afgifne lind. berättelser och föreslagne förnyade låne-regloi, Ridd.- Direktm, uppå derom af Utskis ordf. gjord förfrågan, förklarat sig ännu, och innan Direktm kan erhålla del utaf de förändrade stadganden, som kunna af K. M. anses nödiga i afseende å grunderna för utlåningen af civil-statens och arméens pensions-kassors betydliga medel, icke eller funne sig vara i tillfälle, att till II. R. o. Adis pröfning framlägga något förslag till sädane förändringar i länereglma för Riddarhusets kassor; och då Utsk. för sin del godkänner detta Direktms skäl för uppskof med afgifvande af dess förslag, förbehåller sig Utsk., af samma anledn., att, efter inhemtande af Direktms blifvande mern. i denna del, framdeles få med sitt utlåt, deröfver »:!1 H. R. o. Ad. inkomma.