Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt tillstyrker jag, att II. o. Ad. bifaller den del af förslaget, som bestämmer ersättningen till verken i allmänhet. Hr von Hartmansdorff: Det är sagdt, att de embetsverk, hvilkas medel äro i fråga, blifvit hörda, och sådant kan ej nekas, men det har skett för 18 år sedan. Månne grundlagens mening i 10 § R. F., som föreskrifver, att ”innan ärendena hos Konungen i Statsrådet föredragas, skola de, genom nödiga uplysningars inhemtande från vederbör, embetsverk, af den föredragande beredas” månne, frågar jag, meningen var, att det vore tillräckligt, blott vederbör, blifvit hörde utan afseende å liden inom hvilken hörandet egt rum. Under dessa 18 år, hade enl. vår nuvar. statsförfattning 6 riksdagar kunnat inträffa. Likväl vet man huru betydligt meningarne inom Stånden förändras från den ena riksdagen lill den andra. Skulle man kunna antaga, att de myndigheter, som icke tillhöra R. St. äro oföränderliga i sina meningar, oberoende af de omständigheter, som under liden möjligen inträffa ? jag tror icke att denna orubblighet eger rum, utan att händelsen, hvilken väl må hafva varit en grund för SlatsUtsk. alt förklara frågan oförberedd till företagande, jemväl är af beskaffenhet att föranleda Const.Utsk. till tanka på en förändrad lydelse af förenämnde 10 § i R. F., hvarigenom någon praescriptionstid för hörandet måtte utsättas. i Kanske 10 år eller något dylikt vore lämpligt emedan enskild förskrifning icke längre gäller. Emellertid visar denna händelse huru grundlagen kan tydas. Det sätt hvarpå Stats-kont. blifvit hördt, visar också hvartill den åtgärd föranleder, som blifvit vidtagen, att Konungens rådgifvare tillåtas och berättigas begifva sig direkte in i andra instantien, sammanblandande den första och medlersta, för att inhemta grundliga utlåt:n.
Summa kunde upptagas genom Lån, hvarå Kanteoch Capitalafbetalningar skulle af byggnads-anslagen bestridas. Riksens Ständer hafva, med anledning häraf,' funnit för godt, att i underdånighet till E. K. M. öfverlemna, att, på föreslaget sätt, eller såsom t Nåder linnes lämpligast, till förestående ombyggna-’ den af Lejonbacken använda de besparingar, hvil-; ka sedan Kongl.' Slottet nyligen till större delen undergått en fullständigare reparation, lära uppkomma å det härtill beräknade anslaget af 525,000 B:dr ärligen; och beträffande E. K. Mits, i sam-} manhang härmed, gjorda Nådiga1 framställning ont' användande till taktäckning å Kongl. Slottet Bihang till JRtfs-St. Prat. loide Sami, 1823, 43 674 Underdäniga Skrifvelset. och H. K. H. Prinsessans Palais, af 6a 8 £Éfe koppar, af Magazins-Inrättningens äldre förråd, emot hvilken disposition, utan särskild et* sättning till nämnde Inrättning, E. K. M. förmodat att Riksens Ständer ej skulle finna något att erinra, få Riksens Ständer åberopa deras un* derdåniga Skrifvelse af den a g sistl. Julli, i anledning af Riksens Ständers Revisorers vid den-* na disposition gjorda anmärkning.
Jag vågar tro, att de skäl, hvarpå jag stödjer mig, äro af vigt, äfven om vederbörande Utskott ånyo par principe skulle afslå bidrag till den, genom Högste Domstolens Utslag, fastställ - Den 16 Februarii f. m. 5 de väg-anläggning inora Nordmarks Härad af nämnde Län, och att den är väsendtligast i anseende tili Sveriges och Norriges förening, af den natur, att Staten bör finna, det dessa Häradsåboer icke ensamt härmed skola betungas; emedan det tvångstillstånd, hvari de befinna sig, dels i anseende till en stor penningeförlägenbet i orten, dels derigenom, att de icke äga andra producter att afyttra till sin existence, än trädvaror, hvilkas handelsperiod, som vi veta, nästan alldeles afstannat, synes vara ett bevekande skäl att söka på något sätt vilja underlätta desse betryckte jordägare. Jag hade trott, alt SlalsUtskotlet, om det af giltiga orsaker icke bordt annorlunda behandla saken, åtminstone skulle hafva yttrat sig öfver det muntliga tillägget till Riksdagsfullmägtigen Anders Nilssons Motion i detta ämne, som, efter hvad jag inser, tjockes vara anmärkningsvärdt, och om återremiss vinnessom jag af grundade skäl yrkar, är jag öfvertygad, det Utskottet i följd af de upplysningar jag vördsammast utbeder mig i korthet få äran meddela, härå täcktes göra afseende. Förhållandet är detta, att nämnde Härads åboer, länge varit underkastade nya väg-anläggningar på egen bekostnad, hvilka ännu äro oindelta, samt att den ifrågavarande väg-anläggningen af 3^- mil, enligt ett lågt beräknadt kostnadsförslag, uppgår 6 Den 16 Februarii f, m. till 11,87° R.’dr 8 sk, B;co, livilka skola fördelas på 300 svaga hemman, hvartill kommer den omständighet, att många af elem hafva, oberäknadt de nya oindelta vägarne, till sine gamla vägstycken, som af dem skola underhållas, 3 å6 mil; och det är i anledning häraf som jag fruktar, att denna ansträngning utan hjelp, blifver en dyr uppoffring för ett fattigt
Men om trollerskan verkligen hade något ondt i sinnet mot herr Klas, så vore det en samvetssak att lemna honom ovarnad. Ty om han än vore sträng och lade svår tunga på bönderne, så icke kunde man derföre tåla att de skulle trolla lifvet ur honom; och dessutom, när man rätt tänkte på saken, kunde han just inte heller annorlunda vara, och icke voro de bättre värda heller." Enevald märkte att fru Metta syntes så ovanligt tankfull och föga meddelsam, att han frågade om hon vore bekymrad öfver sin dotters framtid. "Nej, herr Enevald, jag hoppas att hon skall kunna ställa sig så, att J icke skall finna skäl till missnöje med henne, och att hon skall blifva väl till i edert förmögna hus. Men mig bekymrar det, att jag nödigt borde till herr Erik Liljeholm få afsända ett ytterst angeläget bref, och icke ser utväg att få det fram till honom. Skickar jag tillochmed en af drängarne från godset, så slipper han visst ej fram helskinnad. Råka bönderne honom, så slå de ihjäl honom för att han tjenar hos en herre, och få krigarne tag i honom, så är han ej stort bättre fast, emedan han är en bonde. Men får jag icke brefvet fram, så får herr Erik icke mina varningar sig tillhanda, och dessa gälla dock ett lif, som är för högt uppsatt att sålunda förspillas, det gäller sjelfvaste herr Klas." "Herr Klas Fleming, riksmarsken, ståthållaren", frågade Enevald förvånad. "Ja, tillochmed riksamiralen och riksrådet dertill, om J älsken att upprepa hans titlar; jag fruktar att det gäller hans lif." "Men hvad kan väl möjligen fru Metta hafva sig bekant af anslag emot hans lif?" "Detta kan jag eder icke uppenbara; men ville det åt herr Eriks omdöme anförtro." Enevald funderade en stund för sig sjelf. Huru fru Metta möjligen kunnat få reda på någon hemlig sammansvärjning emot Klas Fleming, föreföll honom besynnerligt, dock vågade han ej att alldeles misstro henne. Fru Metta hade ett godt, praktiskt förstånd, och inbillade sig icke gerna faror, der ej sådana voro för handen.
Hr Dalman: I anledn. af Hr af Ekenstams till mig ställda uppmaning, huruvida jag icke skulle finna det af mig åsyftade ändamål vinnas derigenom, att ii:te punkten komme att förfalla, samt om jag sålunda icke härom ville med honom förena mig, får jag lemna det svar, alt enär jag icke inser, att mitt ändamål derigenom vinnes, jag ej heller kan ingå på Hr af Ekenstams förslag. Mitt ändamål, hvilket jag icke vill söka att vinna på andra än öppna vägar, har jag också öppet uttalat: det är, att Bancostyrelsen icke må äga rätt att öka sedelstocken på annan väg än genom invexling och lån å exportabla effecter. Det är gifvet, att om io:de punkten qvarstår utan inskränkning, skall alltid en utvidgning af sedelmassan, å hvilka vägar som helst, kunna ske, möjligen till den grad, att vi, såsom Hr v. Hartmansdorff beräknat, ett eller annat år efter silfverutvexlingens början skulle kunna erhålla 8 till 9 millioner nya sedlar. Jag medger visserligen, att det ifrågavar. tillägget är, på sätt Frih. Ehrenborgh påstått, ändamålsenligt, såvida nemi. den rättighet skall finnas för Bancostyrelsen, som Hr Frih. söker bereda den; men det qvarstår i alla fall alltid såsom någonting högst oriktigt af BancoCJtsk. att icke hafva motiverat ett förslag, örn hvars lämplighet tankarna måste vara så delade, och det är, såsom Hr Cederschjöld anmärkt, en stor oformlighet af ett Utsk., att meddela ett tillstyrkande, utan att derför anföra ett enda skäl. Jag kommer alltid att anse tillägget vådligt och skadligt, och kan icke frångå min begäran om propos. å mitt förslag, hvilket är lika med det, Hr Cederschjöld afgifvit. Hr Cederschjöld: Det är verkligen bekymmersamt att höra huru man vill tillåta Bancostyrelsen alt utgifva nya sedlar, utan metallisk valuta, samt t. o. m. utan hypothek af exportabla metaller. Man har klandrat 1810 års
Vid undersökning i boningsrum efter olofligt eller lurendräjadt gods, störes icke allenast den misstänkte förbrytaren personligen, utan äfven hans famille, husfolk och hyresgäster, hvilka derigenom oskyldigtvis blifva på ett grymt sätt behandlade, hvilket lätt uppretar en vid dylika tillfällen af 113 fikenhet församlad lölkmassa, sorn icke föreställer sig andra skäl lil! husfolkets klagan, än husfredens störande, och blilva således genast färdige att på våldsamt sätt hämnas de efter dess föreställning tillfogade oförrätter, hvarigenom lätteligen oskyldigt blod kommer att gjutas, innan ordningen och den allmänna säkerheten hinner alt återställas. Dessa händelser anser jag vara af vida mera betydenhet, än om oförlulladi gods någon gång skulle blifva oupptäckt. Skulle undersökning i boningsrum efter oförlulladi eller lill införsel i Riket förbudet gods, mot mitt förmenande, vara så nödvändig, som Utskotten påslå, och tillika yrkat, så bör åtminstone undersökning förut blifvit gjord i magazinen eller handelsboden på samma ställe, för att genom der funna olofliga varor ega rätt att intränga i boningsrummen.” Af Herr Con tracts-Prosten Hallbeck: ”blöglofl. Utskotten hafva funnit för godt att från 33 i detta Betänkande borttaga, hvad i 34 §. af nu gällande Kongl. Förordning är stadgadt, att undersökningsman, sorn i boningsrum och andra, än de i nästföregående §. uppräknade hus, anställer visitation, bör leda i bevis, alt godset i huset inkommit inom 4$ timmar före beslag s-för rätt ni ngen, hvilket stadgande erinrar tullbetjent om dess pligt att vid kusten och på vägar söka förekomma lurendrejei i och tullförsnillning och alt endast intränga på husfridens område i den händelse, att han så följt det olofligen införda godset i spåren, att han tilltror sig kunna bevisa, ali det inom ofvan berörde Lid inkommit. I hela vår lagstiftning råder den princip, aLL öfverträdelser efter en viss tid ej kunna åtalas, såvida de ej äro af urbota beskaffenhet.
HAN EGER DEN STÖRSTA OCH BÄST INREDDA ATELIER I STOCKHOLM, HAN HAR ÖFVER 20 ÅRS PRAKTIK I DE STÖRSTA STÄDER I FÖRENTA STATERNA, HAN HAR DE BÄSTA AMERIKANSKA APPARATER TILL GRUPPER, FÖRSTORINGAR, INTERIÖRER ETC, HAN SYSSELSÄTTER DE SKICKLIGASTE BITRÄDEN — ARTISTER — INGA ELEVER, HAN KÄNNER SÅSOM ARTIST SJÄLF FYSIONOMIEN OCH ERHÅLLER DÄRIGENOM BÄSTA RESULTATEN, HAN FÖRSTÅR ATT GENOM ETT NYTT ARBETSSYSTEM UTFÖRA ALLTING BILLIGARE ÄN NÅ- GON ANNAN I SVERIGE, HAN HAR NEDSATT PRISET Å KABINETTSKORT FRÅN 30 TILL 15 KR. PR ' DUSSIN, ALLTING ANNAT I PROPORTION, HAN ÖNSKAR SINA ARBETEN JÄMFÖRDA MED DE UTFÖRDA FRÅN ANDRA ATELIERER, OCH HAN ÄR SVENSK, MEN TALAR ENGELSKA, TYSKA OCH SPANSKA. I A Insänd 2 eller 3 kr. i sparmärken till E. Schiitz, Upsala, så erhålles pr omgående ett ex. Tages 5 EX., lemnas 25 ° / o rabatt och torde då likvid sändas i postanvisning. Uppgif tydlig adress! [2783] Etablerad [J 1844 Guld-Medalj i Paris 1878 o. 1889 m I S K A F F E R I E T. Att förvara ägg. Man låter vattnet 1 en stor kastrull koka upp starkt, sänker däri långsamt omkring 12, i ett nät lagda ägg och drager åter upp nä- tet, utan att låta äggen hvila i vattnet. Äggskalens porer ha genom denna procedur slutit sig lufttätt. Aggen förvaras sedan i korgar eller på en luftig plats, uppställda i ägghyllor.
Om Fullmägtige skulle tvingas att företrädesvis, framför andra personer, använda Bankens tjenstemän, skulle vi kunna få sådane, som icke vöre skicklige, emedan det icke lärer vara de skickligaste, som blifva indragne. Jag anhåller derföre om den redactionsförämiring, att åtminstone ordet företrädesvis må uteslutas. Den 5 Mars e. m. Hans Exccllcnce Herr Grefven och Landt Marskalken framställde proposition till bifall å hvad StatsUlskottet i 3:dje punkten af allmänna Föreskrifterna föreslagit. Ropades starka Ja, blandade med några Nej; I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att, som Ja öfverröstat Nej, Ridderskapet och Adeln ansågs hafva bifallit den framställde propositionen. Herr Munck af Rosenschöld: Sedan Rikets Ständer nu beslutat upptagandet af ett statslån, mot vilkor, som torde göra lånen mindre begärliga, så böra de äfven vara ytterligare betänkte på medel, att förekomma RiksgäldsContorets möjliga förlust i händelse antalet af lånsökande ej blefve tillräckligt för att ersätta Contoret de räntor och kostnader, som det sjelf finge vidkännas. En sådan händelse är så mycket mera möjlig, som större delen af de vid sistlidne Riksdag beslutne mycket förmonligare fastighetslån, blifvit så litet begärta. Jag föreslår derföre, att om icke nog tidigt ett tillräckligt antal sökande anmäla sig, att på nu stadgade vilkor undfå lån, Fullmägtige i RiksgäldsContoret må berättigas, att meddela lån till ett capitalbelopp, som motsvarar ända till adelar af egendomens taxeringsvärde, efter medeltalet af det genom Pröfnings-Comiteerne åsatte värde för åren Den 5 Mars e. rn. 345 1825 till och med 182c). Förlusten, som härigenom skulle kunna ådragas RiksgäldsContoret, är endast möjlig, och icke ens sannolik, men den som man drigenom vill förebygga, vore alldeles säker.
Den lindring i bevillningen, som hittills åtnjutits af dem, hvilka låtit vaccinera sina barn, anser jag böra fortfarande beviljas, emedan den förlust i penningeinkomst, som Staten i följd deraf måste vidkännas, är så högst obetydlig i jemförelse med den vinst, som Staten deraf hemtar, i det att personer af ingen bildning och ingen uppfostran genom samma lindring uppmuntras att låta vaccinera sina barn. Driffjädern, 40 sk. för en gång, är visserligen obetydlig; men är dock en påminnelse om en fördel, som åtföljer en skyldighet, och om personer i den belägehet, som här afses, uppfylla sina skyldigheter, så må man väl unna dem någon fördel, helst då den är så ringa, som den här ifrågasatta. Då dessutom en mängd fattigt folk, som bo aflägse från de personer, hvilka verkställa vaccination, ofta hafva både besvär och omkostnader, för att kunna låta vaccinera sina barn, så synes mig ofvanberörda lindring blott vara en billig ersättning för de utgifter, de under en förfluten tid för detta vigtiga statsändamål mäst vidkännas, hvarföre jag äfven tillstyrker fortfarande af denna Statens åtgärd. Gr. Cronhjelm: Den ifrågavar. lindringen vid bevillningens utgörande har existerat i nära 30 år. Orsaken hvarföre Utsk. nu föreslagit densammas upphörande har varit den, att Utsk. förmenat, det någon sådan numera icke behöfdes för det dermed afsedda nyttiga ändamålets vinnande. Det bör dervid icke lemnäs oafsedt, att, då denna fråga förevar först på Utsk:s-afdelningen och sedermera inom Utsk., så mötte icke motstånd, hvarken från Presteeller BondeSt:s sida, utan tvertom yrkades inom Utsk. bifall lill densamma af båda dessa Stånd; af det förra på den grund, att säkerligen, äfven om den ifrågasatta lindringen borttoges, vanan att låta vaccinera sina barn vore hos allmogen så inrotad och fördelarne deraf så insedde, att vaccination i alla fall skulle komma att fortgå, samt af BondeSt:s ledamöter, emedan de äfven insågo samma lindring nu icke längre vara af nöden påkallad.
Ständer nu afgifvande Betänkande angående grunderna för en alimän Reglering af Statens Embeten och Tj lister, a fl emu a de Herr Biskopen Doctor Ahnqvist ett så lydande skrjfteligt anförande: ”Då jag, instämmer i de allmänna åsigter, sorn nu, enligt PUirantetens beslut, blifvit intagne i Höglofl. UtskottetsBetänkande, torde dock tillika mig tillåtas, att yttra den särskilta mening: att allt hvad soin rorer speciella detailler och åtgärder, fogligen hade kunnat och bort besparas, intill dess man fått inhemta resuitaterne af den Comités arbeten och granskningar, åt hvilken Kongl. ÄIaj:t och Riksens Ständer lära öfverlemna att söka en närmare och, så vidt jnöjligt är, fullständig kännedom och öfversigt af allt hvad sorn hörer till Rikets samte! iga Collegialå Verk samt deras Tjänstemäns både Embetsfcefattningar och Eoner” Och skulle detta yttrande, uppå Herr Biskopens derom gjorda anhållan, såsom dess reservation åtfölja. Utskottets Betänkande till gamteliga Riks Stån den. Ut Supra, Ex Pratocollo. Carl 5 M af Lehnberg Serskildta Utskottets Betäitkandelt. 715 Utdrag af Protocollet, hållet i Piikscns Hög* loft. Ständers Serskildta Utskott den 16 S. D. Uppå Herr HofRKttsRådet vo® Roséns begäran, att dess tiil Protocollet för den 6 i denna månad gjorde anförande måtte, såsom dess reservation, Jtå åtfölja Utskottets Betänkande af samma dag angående grunderna för en allmän Reglering' af Statens Embeten och TjenSter, fann Utskottet fcr godt bifalla, att förberörde af Herr I-IofRättsRådet gjorde anförande finge', såsom bilaga till det redan afgångna Betänkandet, blifva de respective RiksStånden meddeladt. Ut Supra. Ex Frolocollo. Carl M. af Lehnberg.
Detta har ock varit orsaken, hvarföre jag i Utskotten tillstyrkt första alternativet ■ men i närvarande skick, når man har sä många andra låneanstalfer, sorn åro oförenlige med en Banks functioner, såsom odlingslån, fastighetslån och diseontlån, fruktar jag, att klokheten bjuder, att ej nu utsträcka varubelåningen så, sorn man k,unde, om Bankens iunctioner voro uti riktigt skick, och tror derföre, att man gör häst, atfc inskränka sig till hvad Utskotten föreslagit i första alternativet. Skulle nian såsom cn och annan vård Ledamot föreslagit, börja att belåna alla importvaror, skulle man uppjaga priset på deni, och det är vål ej meningen, alf förhöja. 620 Dm ij September f, m. priset på inkommande rudimaterier. Det år gifvet, att en inkommande rudimaterie har ej vårde hår förr, ån den år förädlad, och då detta sker af andra personer, då Banken sjelf ej kan åstadkomma förädlingen, och således ej kan realisera varan, om ej någon vill förädla den, så år denna pant mindre säker ån den vara, som skall till utländsk ort afföras. Jag tillstyrker derföre antagande af första alternativet. Grefve von Rofeni Axel: Uti principen in-J stämmer jag med Friherre Cederström, men en. ligt min tanka år den belånings-rått han föreslagit för mycket extenderad. Jag tror, att en belåning af vissa importartiklar skall befordra exporten af våra egna produeter, då det sker på nederlag. Jag får uppräkna våra hufvudsakliga nederlags-varor. De inskränka sig till 4 artiklar, Bomull, Socker, Hudar och Tobak* De utgöra den förnämligaste delen af det, sorn Amerikanerne föra hit, och det år de, sorn håmj ta vår hufvudsakliga jernexport.
Grftcr bortrpefanbet af ben öfwer SBanfen unber långliga tiber brebba (löjan, Igtr bet »vifat ftg, fnuab mpntförbållanberne rebait långt förut gjort begripligt för ben funnigare, att man, ivib ålitaitbet af bepc biträben, icfc ilabttat tvib be från förra tiber gjorba befparingar, utan anticiperat på fontmattöe tiber?. S>?en fällan btvarifrån bejle eptra tillgångar till fpllattbe af eftra befof flutit, är berföre icfe afftnab. 2>å ben begagna? S3 e t ä n f a n b e it, 9?:o a55. XXIII jiicb ben fans forn åtföljer en Ilar åfigt af förfjållanbef, ffola 9t, St:r i SBanfcnS årliga minfter eller befyaringar, fiiganbe i mon af felfetS ftiganbc inbujfrie, fimta tiflgåitgar till (statens eftra tcbof, od) finna bent få benna mäg/ intill be)3 ben tibptmft inträffar bå S3anfrörelfen ide mera bebbfmer Statens omcbelbara garantie od; mårb, bå ben tmärtom (Tulle bli binberlig för nåringarneS ytterligare ut 2>å (fall odfa ofelbart Stationen ba hunnit ben förmåga od; bet mälfiånb, att få mai ftatcnS mäpanbc or* binarie befof font od bejf eftra befof ffola funna få ari5 natt mäg fyllaS. Sbylifa eftra infoutjler forbra för fin förmaltning ett eget fyftcm, £>c manliga årSintraberne, ämnabc att be Eftra infontfternc åter borbe man, föfa att fritft
Kostnad för Rustning och Rotering, med afdrag af Augmentsräntorna. KJereci-Statens underhåll. Pastorers. Kapellaners. Kyrkobetje nings. Summa. Fattigför sörjning. Skjuts. Väghållning. Diverse afgifter, onera och allmänna besvär. Summa Stats-Bidrag. R:dr 664 s. r. MALTS BEFALLNINGSHAFYANDES UTI GOTTLANDS LÄN TILL i Itn flff thut i f/fi V t aftjifms FEMÅRSBERÄTTELSE för åren 1851, 1852, 1853, 1854 »eli 1855. P. A. NORSTEDT 4 SÖNER, Kongl. Boktryckare. Underdånig berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Gottlands Län åren 1851, 1852, 1853, 1854 och 1855. tj ii t i ds allmänna beskaffenhet. o (Jn Gottland med omgifvande mindre holmar och Fårön, belägne nära midten af Östersjön, emellan 56° 54'40" och 57° 59' 5" latitud samt emellan 36° 16'30" och 37° 33' 30" longitud, utgöra omkring 24 qvadratmil. Gottska Sandön, belägen 5| geografiska eller sjömil norr om Fårön, tillhör äfven Gottlands Län. Afståndet ifrån Gottland till omgifvande fasta land, Jberäknadt i vanliga sjömil, eller 15 på graden, är sorn följer : Emellan Klintehamn och Böda på Öland 9^. » Cronvall och Stora Carlsö f mil och derifrån till Engern på Öland 6^, inalles 7f. » Hallshuk vid Kappelshamn och Landsorts fyr 14. » Wisby och Westervik 14. » Östergarnsholm och Windau i Curland 20.
Sedan jag, efter Fånglistans föranledande, infordrat och erhållit del af Bergs-Tings-Rättens med Bruken och Bergverken i Södermanland, å Lagtima Tingen åren 1827 och 1828, hållna ransakning, och den 14 Junii sistnämnde år afsagde Utslag, i ett af Bruks-Inspectoren C. Schager, emot Mästersvennen Johan Maxe inslämdt mål, angående å den senare yrkadt ansvar för det han skulle emot Schager, vid tillfälle då han varit i husbondes ställe förordnad, fällt vanvördliga utlåtelser, och tilldelat honom ett slag, deraf blodsår, lyte och annan skada följt, och i anledning deraf, uti ett den 14 Mars 183r , till Herr Bergmästaren, Secreteraren Anders Ludvig Palm och Geschwornern Erik Tobias Geisler aflålet Embetsmemorial anmärkt: 1:0 att Bergs-Tings-Rätten, under Geislers ordförande, uti berörde mål tillåtit sig ej allenast att i Maxes frånvaro höra vittnen förr än han blifvit öfver angifvelsen hörd, eller med honom varit så förfaret, som Lagen i 11 Cap. 10 §. Rättegångs-Balken föreskrifver, utan ock att, genom uppskofs-utslag den 7 Junii 1827, med ytterligare åsidosättande af nyssnämnde lagstadgande, förelägga den anklagade Maxe, alt vid nästa Bergs-Ting lillstädeskomma, så vida han sin talan i målet tillgodonjuta ville; 3:0 att Bergs-Tings-Rätten vidare, under ordförande af Herr Secreteraren Palm, å 1828 års Ting, oansedt Maxe äfven då uteblifvit, ransakningen, genom flera vittnens afhörande, fullföljt och, utan att