Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Dessa utgifter hade dock, såsom Stats-Råds-protokollet visar, vid nådig pröfning af ofvannämnda universitetsbehof synts Kongl. Maj:t vara af beskaffenhet att kunna dels såsom ej ytterst nödvändiga uppskjutas, dels bestridas med det visserligen ej betydliga öfverskottet å universitetets egna tillgångar; hvartill koinme att sådane mindre utgiftsposter, som lönförhöjningar åt vaktmästare vid de särskilda institutionerna in. m., företrädesvis borde tagas i betraktande vid uppgörandet af akademiens egen stat; och hade derföre Kongl. Maj:t ej funnit skäl att i berörda hänseenden till Rikets Ständer aflåta nådigframställning-. O o Uti en hos Preste-Ståndet väckt motion har emellertid Professoren Agardh till Rikets Ständers behjertande hänskjutit dessa frågor och anhållit, att ofvanomförmälda anslag måtte af Rikets Ständer beviljas; men af enahanda skäl, som föranledt Kongl. Maj:t att icke låta de ifrågaställa anslagen inflyta uti dess nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, har Utskottet ansett sig icke höra förenämnde motionärs framställning derom hos Rikets Ständer förorda. 31:o. Vidare hade, enligt ofta åberopade Stats-Råds-protokoll, för ordnande af undervisningen vid Lunds universitet i modern linguistik, Kanslern i underdånighet anhållit att, till inrättande af en ny adjunktur i nämnda läroämne, Kongl. Maj:t måtto, såsom fyllnad i aflöningen för denna beställning, hos Rikets Ständer begära ett årligt anslag å 1,400 R:dr; men som Kongl. Maj:t funnit tillsättandet af berörda lärarebefattning vara beroende af cn hos Kongl. Maj:t väckt fråga om indragning af cn språkmästare-befattning vid Lunds universitet, hade Kongl. Majit, enär nådigt beslut i samma fråga ännu icke blifvit meddeladt, ansett sig för det dåvarande icke böra till Rikets Ständer aflåta något förslag, angående den äskade adjunkturen.
"Innehafvare af oinlöst ereditsedel eller in - 6,G Den 24 Februari c. m. visning äge jemväl, oberoende af den rätt, som i nästföregående § bankens borgenärer tillägges;’’ således icke sedan lian begagnat den rätt, som i nästföregående § bankens borgenärer tillägges, utan oberoende deraf, äger lian rättighet ”att lagsöka en eller flera directionens ledamöter, med samina rätt att använda utmälningstvång, som lag och gällande författningar i allmänhet medgifva mot gäldenär för skulder af den mest executiva beskaffenhet.” Af den mest executiva beskaffenhet, det är skulder för accepterad vexel, eller för vexelköp, som icke blifvit liqviderade. De medföra den rätt, att man genast påföljande söcknedag derför kan försättas i concurstillstånd. Nu hemställer jag, huruvida med denna redaction, hvilken likasom hvarje annan lag måste, sedan den en gång fatt laga kraft och verkan, tydas efter sin ordalydelse; jag hemställer, huruvida icke hvarje directionens ledamot på detta sätt, äfven 0111 han, då han bodde aflägset flera mil ifrån bankens station, bade en betydlig cassa i sitt hus, skulle vara blottställd, om någon, för att chicanera honom, skickade till hans inlösande en summa af i3 å 14,000 r:dr; jag hemställer, om icke detta skulle skrämma lipp personer, som i allmänhet äro så lätt uppskrämde för sitt eget intresse, och om icke följden blefve den, alt haticobolagen hindrades att få den goda sammansättning af directeurer, som samtliga nuvar. privatbanker hafva. Dernäst har man anmärkt emot PresteSt:s beslut en, såsom äfven jag nödgas et känna, mycket illa redigerad mellanmening; en mellanmening, som skulle tyckas innehålla alt efter sex månader, sedan en sedel icke blifvit inlöst i banken, skulle man icke hafva rättighet att söka hanken såsom en collectiv inrättning, utan blott få söka hvarje delägare enskildt.
Jag bshöfver icke dölja, att min hansia lidit, då jag i dag hört detta Grundlagens bud tydas till uppenbar inskränkning i Nationens ratt: Och jag skulle anie mig illa uppfylla min pligt, som Riksdagsman, om jag underlät att uti Ståndets Protocod nedlägga min protest emot allt hvad som ger åt 107 §. i Regerings-Formen någorr otydlighet. 1 ali Lagtolkning rr.åste första principen vara, att icke söka otydligheter der inga finnas, och att icke erkänna andra förbuds-Lagar, än de, som i sjelfva ordalydelsen framställa tydlige förbud; emedan man alltid är skyldig att tro, att det Lagen icke sagt, det har han icke helier men2t. Då nu andra momentet i tydliga ord säger, att ”sådana frågor kunna också innom Ständerna väckas” samt vidare att ”Ständerna dock, i sådane fall, icke få dem förr afgöra, än sedan Constitutions Utskottet blifvit hördt,” så måste ju också i dessa ord ligga en tydlig tillåtelse för Ständerna, att sedan vilkoret at Utskottets hörande blifvit uppfyllt och uppehållets ändamål således upphört, få frågan afgöra. Det måste vara klart, att när det enda hinder blifvit undanröjdt, som Lagen bjuder för Ständernas afgörande rätt, så står också denna rätt oförhindrad qvar i sin första ovilkoriiga kraft: Och den klyfning i samma rätt, som man vill åstadkomma, derigenom att man skapar ett nytt villkor, som Lagen alldeles icke framställer; denna klyfning, i följe hvaraf, sedan Utskottet blifvit hörut, Ständerna 458 Den 2? April. ändå icke skulle få deras afgörande rätt utöfva oftare, än Utskottet sådant tillåter, äger icke någon grund hvarken i denna eller i någon annan § af våra Grundlagar. Den ligger också i uppenbar Strid med sjelfva ratio Legis, till skillnaden emellan 106 och 107 §§ ne. Jag har förut haft den äran att här uppdraga skiIlna cls-linien emellan dessa hårla Lagrum; och jag anhåller ödmjukast, att ännu få påminna om den.
Den, som instämmer i Utskottets förslag, att för den un - BetalningsUtskottets Memorial, N:o SO. 11 eler artikeln Läder, mer eller mindre beredi, förekommande rubriken Karduanssamt färgade eller trjekta skinn skall antagas 6 R:dr värde och 1 R:dr 24 sk. införselstull skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej. Vinner nej, bibeliålles derå nuvarande tullvärde, 4 R:dr, och införselsafgift 1 R:dr skålpundet. 89:o. Den, som, lika med Utskottet, anser rättigheten att införa finare skinn för till verkning af portföljoch etui-arbeten, efter pröfning af behof vet och med serskildt tillstånd af Commerce-Cc llegium, mot en lill 10 procent af uppskaltningsvärdet beräknad tullafgift, böra upphöra och den anförda, i taxan härom under artikeln Läder, mer eller mindre beredt intagne rubriken, alltså utgå, röstar ja; den det ej vill, röstar nej. Vinner nej, kommer, med bibehållande af sagde rättighet, rubriken att i taxan qvarstå oförändrad. 90:o. Den, som gillar Utskottets förslag, att ur den vid Läder förekommande rubriken andra slag, ej specificerade, hudar och skinn bör utbytas och serskildt speciiiceras Sulläder, med 1 R:dr lullvärde och 12 sk. införselstull skålpundet, och att för sagde rubrik andra slag, ej specificerade, hudar och skinn i öfrigt skall antagas 2 R:dr värde och 24 sk. införselstull skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej. Vinner nej, kommer Sulläder, att, utan serskildt specification, såsom hittills inbegripas under den allmänna rubriken andra slag, ej specificerade, hudar och skinn, och lullbestämmelserna å sistberörde rubrik att förblifva oförändrade, nemligen tullvardet 1 R:dr och införsels-tullen 12 sk. skålpundet. BevUlnings-Utskottets Memorial, N:o 30. Läder arbeten, ej specificerade, lackerade.
Södermanlands län hittills icke uppburit något understöd af statsmedel för dylikt förelag, till öppnande af en kanal-ledning emellan Eskilstuna och Mälaren beviljat ett anslag af 100,000 R:dr Banko, att, under loppet af 5 är, med en femtedel årligen från Riksgälds-kontoret utgå; mot vilkor, att det Bolag, som bildas för arbetets företagande, skall hafva tecknat sig för hela den summa, som till arbetets fullgörande erfordras, innan någon del af statsbidraget får uttagas samt att det förbinder sig att fullborda detsamma i öfverensstämmelse med af E. K. M:t fastställd plan och inom en tid af fem är, vid äfventyr att eljest återbetala den Ivftade summan. 10:o. Hos Rikets Ständer har blifvit anfördt, hurusom Kongl. Maj:t, i anledning af åtskilliga bruksegares och handlandes uti Wermland gjorda underdåniga ansökning om anslag af allmänna medel för beredande af en oafbruten transport-farled på Clara eif emellan Munkforssen och Carlstad, uppå tillstyrkan af dåvarande Strömrensnipgs-kommitté, genom Nådigt beslut af den 16 Mars 1826, med afseende på den allmänna nyttan af en förbättrad fart på nämnda eif, funnit godt att för verkställigheten af slussanläggningar vid Dejeforss och Forsshaga, enligt en af särskilda kommitterade uppgjord plan, af allmänna medel anslå en summa af 100,000
Vill han åter från tillverkningen afstå eller uppgifven tillverkningstid från två månader till en inskränka eller uppgifvet tillverk ningsbelopp för endera eller begge månaderna minska; anmäle det hos Ko nungens Befallningshafvande minst 14 dagar före den lid, afsägelsen eller inskränkningen afser, så vida han vill åtnjuta befrielse från motsvarande till verkningsafgift. Bränvinstillverkning i Mindre bränneri skall, minst en månad innan den får företagas, hos Häradsskrifvaren i orten skriftligen anmälas, hvarvid uppgifvas tid och ställe för tillverkningen samt företes mätningsoch stämplingsbevis å den redskap, som skall begagnas. Vill någon för begge de tillåtna månaderna sig på en gång anmäla; håfve dertill rätt. Ofver sådan anmälan meddele Häradsskrifvaren skriftligt bevis, innefattande tillika uträkning å den afgift, som för tillverkningen sig belöper, och återlemne derjemte mätningsoch stämplingsbeviset, försedt med påskrift om uppvisandet. I lösen för bevis och påskrift åtnjute han tillhopa 16 sk. Häradsskrifvare åligge att, sist 8 dagar från slutet af den tid, inom hvilken anmälningsskrifterna skola till honom ingifvas, desamma, jemte å dem soknevis upprättade förtekningar, till Konungens Befallningshafvande insända. § 14 (16). För den, som till bränvinstillverkning i Mindre bränneri sig anmält, men sedermera vill, mot befrielse från afgift, tillverkningen frånträda, gälle om tid och ställe för anmälan derom hvad i 12 § sägs. Vill han tillverkningen i afseende ä redskaps rymd eller beskaffenhet utvidga, eller, mot befrielse från motsvarande tillverkningsafgift, inskränka; gore derom skriftlig anmälan hos Konungens Befallningshafvande sist 8 dagar före den tid förändringen alser. Vid sin anmälan foge han bestyrkt afskrift af mätningsoch stämplingsbevis å den redskap, hvarmed han tillverkningen utöfva vill.
Broar oell vägportar Trummor, 18 st. 3:o Of verhyggnad. Ballast, 5,184 kub.-famnar » 2,148 » » 4,896 » » 2,304 n » 2,! 60 » Sliper, 12,000 st Biilcr. 1 5,480 centner å 5,SO » 10,800 » ä 5,SO Skarfförbindningar och hakbultar Nedläggning af räler och slipcr, jemte lyftning och justering 4:o Stationer nirel hy gg noder och hancaltarcst agor. Planering och stängsel Ballast, 378 kub.-famnar » 430 » » 554 o » 158 v» » 126 » , Spar oell vcxlar Husbyggnader och inventarier , Banvaktarestugor 5:o I 'erk»ttider och tohoniotivsia/lar 6:0 lirproprialinn.loslnoder 7:o Diner se a riden och utgifter. Elektrisk telegraf och signaler A dm mistral io ns-k ost noder Provisionel» byggnader och diverse utgifter 8:o Bör lieja matcriclen Summa kostnad Spårvidd Riksmynt. Samma Riksmynt. Spårvidd Balernas vigt Ballast-höjd Banvallens höjd Spårvidd Balernas vigt Banvallens bredd — 19, -7 fot. Spårvidd Ballast-höjd I lika med förhålV landet å Boråsbanan. Spårvidd Kälernas vigt Ballast-höjd — 1,33 fot. Banvallens bredd Riksmynt. 3 I | IVortlenfelt. lutt. o. i\:o 2. Beräkning öfver anläggningskostnaden för 1 mil jernväg, utförd efter samma profil i lättare terräng, med olika spårvidder och byggnadssätt. Spårvidd Statens slana banor. Riksmynt. 1:0 Banvallens terrassering, jemte vägomläggning och stängsel.
Slutligen sade han: ”Jag har en stor utgift; en betydlig summa, som kejsaren behöfwer till sitt krig i Persien, måste skickas till honom. I ögonblicket wet jag icke hwar den skall tagas. Säg mig uppriktigt, min herre, kan ni disponera en half million för ögonblicket?” Jag hoppas, att jag kunde qwäfwa det löje, som ur mitt inre wille arbeta sig upp på mina läppar; åtminstone tycktes general-guvernören icke märka det, emedan han straxt efter frågan nedslog sina ögon. Som en blixt for tillika den tanken igenom mig, att jag nu kunde få general-guvernören hel och hållen i mina händer, och att jag sålunda kunde betrygga min tillförsel af wapen. ”Min nådige herre och furste!” sade jag; ”ehuru jag icke i detta ögonblick kan disponera denna summa i kontanter, kan jag likwäl ställa den till Eders Höghets tjenst. Men det tillhör en köpman att se sig före i alla affärer. Behagar Ers Höghet utsätta sina wilkor, så skall jag aflemna wexlar på Hamburg och London för hela summan.” ”Jag ger er min förskrifning!” utbrast han, med en illa dold glädje. ”Räntan får bestå i licenser för hwilka fartyg ni behagar. Will ni skrifwa wexlarna, så tecknar jag genast förskrifningen, önskar er en lycklig resa och snar återkomst! Jag wille rekommendera mig hos er älskwärda dotter, och hoppas snart få återse er hos mig sjelf. Ni bewisar er som en wän emot mig, och jag will alltid wara er en sådan. Ni kan fullkomligt räkna på mig.” Wi följdes åt i mitt kabinett, och inom några minuter hade wi utbytt wåra papper. Han tog artigt afsked af oss, och jag med min dotter skyndade att stiga i wår wagn och lemna staden tills widare. Wår wäg togs först till rikets numera enda universitetsstad. Wägen öfwer slätterna, fordom bördiga och wäl bebygda, war enformig och dyster.
Jag tager mig friheten fästa mig vid detta yttrande derföre, att jag tyckt att det till en hufvudsaklig del karakteriserar utgångspunkten hos dem, som hade bestämt den karaktérsskillnad emellan stambanor och bibanor, som man framställt i detta Betänk., äfvensom att Staten bör bygga dessa stambanor. Jag vill icke klandra hvad jag må kalla det vackra i dessa talares öfvertygelse, ty det finnes vissa högre hänsigter, hvilka jag också till en viss grad erkänner ifrån Statens synpunkt, som äro, att man icke bör se på de materiella utgifterna, då det rörer föremål, som kunna vara nyttiga för samhället i det liela'; men jag tror likväl, alt man icke får allt för mycket öfverlemna sig åt denna ideella riktning, om, raan icke skall äfventyra alt ådraga samtiden och en del af efterkommande svårigheter, för hvilka de sedan torde komma alt med stort skäl klandra en föregående tid. Jag tror att det vore fruktlöst måhända att under den ifver, sorn nu råder för de stora jernvägarnes anläggande, söka motsätta sig de åsigter, som synas vilja göra sig gällande vid delta tillfälle, såsom det stundom är med stora politiska och industriella frågor, hvilka kunna bemägliga sig en hel nation med en viss svindlande fart, som gör det nästan omöjligt att framkomma med elt mera lugnt res-onnement, och mera afseende på de serskilda förhållanden, som för tillfället ega rum. Jag tager mig endast friheten att (öra delta ämne tillbaka blott tio år. Om någon för tio år sedan skulle hafva föreslagit vid en riksdag, att R. St. skulle bygga jernvägar för detta land, till den omfattning, som nu är i fråga, så vågar jag temligen m Den 22 September f. m. tryggt siiga, att det då skulle inom R. o. Ad. hafva ansetts för den mest svindlande fantasibild, som man möjligen kunde imaginera sig.
Vid pröfning häraf hafva Utskotten ansett sig böra erinra, att Rikets Ständer, i anledning af väckte motioner, om jemkningar och rättelser i den 1827 utfärdade taxa på arfvode för Landtmäteri-förrättningar, sistlidSih. till R St. Prof. 1834. 7 Sami. 2. AJd. 5 ite Häftet, Lagoch Oecon. Utsk. Utlåtande 2V:o i5i ne Riksdag ull underdånig skrifvelse till Kongl.. Maj:t yttrat sig på följande sätt: ”Ehuru Rikets Ständer* vid öfvervägande af detta ämne, trott sig finkila, det anledningar icke saknas för den mening, att det för Landtmäteri”förrättningar i högslberörde Kådiga Stadga fastställde arfvode* serdeles ”hvad angar mätning, gradering och delning af vidsträcktare skogsoch ”utmarkstrakter, öfverstiger både hvad Landtmätaren skäligen kan göra anspråk att för derå nedlagd möda erhålla och hvad jordegare kunna u”tan kännbart lidande bekosta; likväl och då dels en på erfarenhet grundad visshet om ifrågavarande Taxas mer eller mindre tillämplighet ännu ”icke kunnat vinnas på den korta Lid, sorn ifrån början af Sr 182% dä. ”Taxan blef till efterlefnad gällande, dels ock, enär Eder Kongl. Maj:t, ”genom Nådigt Bref-af den 5 Julii 1827,. behagat anbefalla Öfver-Birec”teuren vid Landtmäteriet alt med uppmärksamhet följa alla de förhållanden, sorn genom den nya Taxans tillämpning, så väl för Landtmätare, ^som för jordegare, kunna uppkon;ma, samt derom, efter 3 a4 års-förlopp ”sedan den tagit sin början, till Eder Kongl'. Maj:t inkomma med under* ”dår.ig: berättelse, hafva Rikets Ständer endast ansett sig böra i underdånighet anhålla, det Eder Kongl,.
Remitterades lill StatsUtsk. 8:o K. M:s nåd. propos., med förslag lill förordn., ang:de handelsboks vitsord. Remitterades till LagUtsk. 9:o K. M:s nåd. skrifvelse, i anledn. af åtskilliga utaf R. St. vid sistförflutna riksmöte föreslagna lagförändringar. R. o. Ad. fann denna nåd. skrifvelse icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Föredrogs Frih. Raabs, Carl Adam Jacob, d. 4 dennes på bordet lagda motion, ang:de inrättande af ränteförsäkringsaustaller i hvarje län. Remitterades tilli Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Föredrogs och bifölls Ridd.Utsk:s d. 4 dennes på bordet lagda mern., angide tryckuingen af R. o. Ad:s prot. Föredrogs Gr. Cronhjelms, Polycarpus Erik, d. 4 dennes på bordet lagda motion, ang:de val af suppleanter för R. o. Ad:s ledamöter uti R. St:s Utsk. Frih. Cederström, Anders: Likasom jag vid sisth riksdag, då en dylik motion väcktes, förklarade mig emot densamma, måste jag äfven nu göra det. Orsaken dertill är, att jag anser den ifrägavar. motionen stridande mot grundlagens tydliga ordalydelse. 12 § Riksd.Ordn. stadgar, att R. o. Ad. representeras enligt Ridd.Ordn., hvars 41 § åter stadgar, att K. M:s nåd. tillstånd fordras för förändringar och tillägg i densamma. 18 § Ridd.Ordn. stadgar, huru med Electors-val förhålles, och dess 19 § huru Elektorerne välja Ulsk:s-ledamöter. 23 §:ns 3 mom. stadgar, att ”då ledighet beviljats, sker val till ny Ulsk:s-ledamot under ledighetstiden. ” 24 § Ridd.Ordn. stadgar ansvar för förfallolöst uteblifvande för Utsk-.s ledamöter.
Efter denna behandling förlorar smöret det mesta af sin härskna smak. När mjölkmat brännes vid. Inträffar en dylik olycka, hälles maten genast i en annan gryta. Härefter ilägges en hel lök eller ett litet stycke hvit flanell, hvarvid den brända smaken vanligen alldeles försvinner eller åtminstone betydligt förminskas. Har man ej ny flanell att tillgå, kan man använda litet hvitt ullgarn. Färgfläckar på kläder. Kläder rengöras lätt från färgfläckar, om man gnider dem med ett stycke ylletyg, doppadt i nafta. Huskurer. Medel mot vårtor. De som icke hysa förtroende för de otaliga s. k. » sympatikurerna » mot dessa obehagliga tingestar, kunna försöka följande recept: jod (kristalliserad) 2 gram, karbolsyra (kristalliserad) 8 gram, sprit 24 droppar. Skrapa utaf vårtan så mycket som möjligt, utan att den blöder, och använd medlet genom att medels en spetsig pinne försigtigt drypa det på vårtan. Upprepa skrapningen och fortsätt med påpenslingen så länge som möjligt! I de flesta fall går nästan hela vårtan bort på en gång. Exemplet verkar smittande, och det tyckes verkligen, som om underrättelserna i tidningarna hafva bidragit till, att bruket af karbolsyra i detta afseende blir mer oeh mer allmänt. Det kunde derför vara på tid att fästa uppmärksamheten vid, att man knappast kan tänka sig fruktansvärdare smärtor än dem, som följa på intagningen af karbolsyra. Den verkar hetsande på mun, matstrupe och mage samt framkallar fruktansvärdt brännande smärtor, som kunna vara mycket långvariga, enär karbolsyran är ett lång.-amt verkande gift. Bakverk. Tebröd i S-form. * / &lt;S socker, Va S hvetemjöl, 8 lod smält smör samt 3 ägg arbetas väl tillsammans, trillas till ett fingers tjocklek oeh formas till S. Dessa senare smörjer man med ägghvita och beströr med groft socker. Några Styng af insekter kunna vara mycket droppar vanilj kunna med fördel tillRengöring af vinoch ölbuteljer. Flaskor, i hvilka invändigt bildat sig besvärliga, ja till och med farliga. De sättas.
»aflägsnad från Reidgoterna»; men om han med orden sedan och med anledning däraf menat, att hjälten, omringad af fiender och utan hjälp af vänner, omedelbart och på själfva slagfältet dödades, skulle han ha begagnat dessa uttryck sedan och med anledning däraf ej blott illa, utan rent af förvillande. I stället för att helt enkelt säga: han stupade, hade han nyttjat ett långdraget och abstrakt uttryck, som står i skarpaste motsats till inskriftens konkreta, sammanträngda och högstämda stil i öfrigt, och som därjämte är exempellöst i fornnordiskt språkbruk. Vi ha således att slå fast, att äfven enligt den af Bugge gifna öfversättningen måste man tänka sig, att Vamud blifvit tillfångatagen och därefter i fångenskapen dödad. Detta öfverensstämmer också med uppgiften, att han öfvermannades af nio flockar. Om han fallit midt inne i ett stridsvimmel, der plats för nio inhuggande fiendeflockar svårligen kan tänkas kring en enda stridsman, så borde man väl knappast vänta ett sådant uttryck. Snarare synes detta häntyda på att man velat bemäktiga sig honom lefvande och för detta ändamål innestängt honom inom en af nio flockar bildad sköldborg. Därigenom blefve uttrycket begripligt. Jag kommer nu till min egen tolkning af ub sakar. Hvar och en, som tagit någon befattning med Rökstensinskriftens tolkning, vet, att dess ristare fasthållit som regel, att där samma runor eller samma runföljder skulle, vid utförlig skrifning, komma omedelbart intill hvarandra, där skrifver han dem enkelt och upprepar dem icke. Exempel: sakumukmini för sakum mukminni, suadh för sua adh, uarinumnar för uarin numnar, tualraubar för tua(r) ualraubar, umisumąnum för umissum mannum, raidhiaurikr för raidh Thiaurikr, ituituąki för itu uituąki, satintsjulunti för satint int sjulunti, fiunu för fiun unnu.
Ericsons uppgjorda förslag lill de jernvägs-anläggiiingar, s<un pä Statens bekostnad och för dess rakning borde utföras, har Kongl. Majit uppgifvit nedanstående af Kongl. Majit godkända och antagna hufvudgi under för del till Rikets Ständers pröfning ölverlemnade slambane-syslem, hvilka grunder hufvudsakligen öfverensstämma med hvad Kommittéeu i sådant hänseende yttrat och föreslagit, nemligen: De stambanor, som på Statens bekostnad byggas, böra framdragas förnämligast genom de orter, hvilka, i anseende till siu aflägsenhet från vallen-kommunikationer, af dessa icke kunna draga fördel. Följaktligen bör en stambana blott undantagsvis i en längre sträckning framgå paralelt med en närbelägen segelled, men deremot korsa eller beröra densamma vid sådana punkter, der den inre rörelsen antingen redan befinnes eller kan motses blifva för vissa orter koncentrerad. Dä ett med stambanorna afsedt vigligt ändamål jemväl är alt underlätta förbindelsen med fremmande länder äfvensom kommunikationen midian betydligare handelsplatser inom riket, bör, till beredande af besparing så väl i byggnads-kostnad som i lid och transport-kostnader, afständet mellan stambanornas ändpunkter i möjligaste mån förkortas; dock under iakttagande, såvida sådant utan längre omvägar kan ske, alt stambanorna jemväl beröra de punkter, som, i följd af ett för inre rörelsen gynsaml läge eller större produktion, mest äro i behof af kommunikationer och väl belägna för bibanors anslutande; hvaraf följer, att en stambana icke oeltergifligen bör framgå kortaste vägen mellan dess ändpunkter, utan äfven afse rörelsens befrämjande så väl inom mellanliggande trakter, sorn mellan dem och ändpunkterna. En stambana bör underlätta transporten af trupper och krigs-maleriel och möjliggöra armée-afdelningars skyndsamma förflyttning till de i strategiskt hänseende vigiigaste orterna, hvilka således böra al stafhbanorna genomskäras eller beröras.