Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Ludv. Almqvist. Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 5 Januari 1860. Närvarande: Hans Exc. Herr Justitie-Stats-ministern, Friherre De Geer, Hans Exc. Herr Stats-ministern för Utrikes-Ärendena, Frih. Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Slutligen uppläste föredragande Departements-chefen Stats-rådet Almqvist till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:t, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående anvisande, såsom boställe åt Länsmannen i södra distriktet af Bih. till R. St. S Band. 6 Haft. 2 Kongl. ilaj:ls Nåd. Proposition N:o 80. Faurås härad i Hallands län, af det till Kronan indragna f. d. förste landtmätare-bostället | mantal N:o 3 Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs socken af nämnde härad, i stället för nuvarande länsmansbostället § mantal N:o 1 Thorsjö Henrik i Gunnarps socken. Kongl. Majit behagade, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bi-' lagdt, och befallte att nådig Proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Alfred Grandinson. Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Jan. 1860, kl. 12' midd. KONGL. MAJiTS Nådiga Proposition till Rikets
Län belägne Capellans-Boställen, af tillsammans Mantal, hvilka ännu ej blifvit från ordinarie Rotering befriade, än jemväl de 16 inom samma Län, af 1811 års Roterings-Commission öfverroterade hemman, måtte af Rotefrihets-afgiften från spridda hemmansdelar inom Länet erhålla lindring i deras nuvarande allt för hardt tryckande Roteringsbörda, så och enär, af de skab hvilka i Stats* samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma Utlåtande N:o 44, af den 2 sistförflutne Julii, utvecklade blifvit, de förslag till jemkning eller tillökning i ordinarie Roteringen, hvilka, af de ar 1825 tillförordnade extra Rotejemknings Commissioner , till Kongl, Majit i underdånighet blifvit afgifne, icke kunna till någon slags verkställighet befordras, innan Pikets Höglofl. Ständer, vid nästintraffande Riksdag och efter emoitagandet af Kongl. Majus Nådiga Proposition i ämnet, egt tillfälle sig deröfver utlåta, samt den Rocefri-. hetsafgift, sorn af berörde Comtnisioner ansetts böra erläggas af sådana hittills icke roterade, men enligt sin natur ordinarie Rotering underkastade hemmansdelar, hvilkas Stats-samt Allm-Besv.o Occ.* Utsk. Uti. N:o 0 3. 25 spridda belägenhet hindrar deras indelning i effective Rotar» således icke eller kan, före nästa Riksdag, dem affordras, vid hvilket förhållande den af Motionairerne förmodade tillgång för vederlags tilldelande åt ännu roterade Comministers-Boställen, eller öfverroterade hemman, sålunda tills vidare kommer att saknas, anse Utskotten, hvilka i det föregående redan föreslagit de medel, hvarigenom lindring uti, eller befrielse från ordinarie Rotering, må Comministers-Boställen framdeles beredas, i afseende å de inom Jönköpings Län, efter uppgift, öfverroterade 16 Mantal, sig vördsamt böra tillstyrka Rikets Höglofl.
De ha en adress, så att de kunna skrifva till hvarandra, och af ett citat hörde jag att de skrifva ”du”. Några dagar före hans långa samtal med mig om allt detta hade han mött fröken Knudtzon på gatan(?!). ”Er hustru förehar stämplingar emot mig igen,” hade denna sagt, ”hvad, det vet jag inte, men jag kan märka det på allting.” En dag strax innan hade fröken K. på trottoiren sett fru B. komma emot sig, trotsig och stolt som alltid. Hon hade båda sina små med sig. Då hon fick se fröken K. böjde hon sig ned och hviskade någonting till dem, så tog hon en vid hvardera handen och gick rakt emot den andra, så att denna tvingades att vika åt sidan. Ett verkligt genialt drag af fru B. var hennes sätt att taga reda på att de två verkligen råkats. Hon löste med vatten upp alla poletteringslapparne från mannens koffert, bad fru K. göra detsamma med dottrens, och under de andra lapparne fann man de två som stämde: namnet på den lilla staden. Det var den qvällen då han kom upp till mig och åt sin qvällsmat, hvilken han sjelf betalade. ”De har nok Ondt af mig?” ”Ja.” ”De havde vist undt mig at være lykkelig?” ”Ja.” ”Men jeg har steget i forkert Diligence, det var ikke den som bar til Lykke. Det er ikke mange som finder den.” ”Och aldrig de rätta.”186 Hur förfärligt det var att se denna bräckliga kropp skälfva under den ena nervskakningen efter den andra. Hur förfärligt att vara så genomträngd af medlidande, och icke kunna göra det ringaste. Det var som om han skulle brytas i stycken och dock ljödo orden så lugna. Endast en gång böjde han hastigt ned sitt ansigte och tryckte det länge mot mina händer, som för att jag icke skulle se att han – en man – behöfde strida mot sina tårar. Mitt hjerta var som en mors, d.v.s. allt hvad det fins mest älskande hos en qvinna åh, att se honom lida och vara vanmäktig! Jag strök med min hand öfver denna nacke, som låg nedböjd framför mig.
Derjemte hafva till Revisorerna aflemnats såväl Fullmäktiges allmänna och särskilda protokoll, jemte dertill hörande handlingar, samt Under-styrelsens och Kommissariernas i Lånekansliet protokoll, som Bankens och Tumba bruks räkenskaper för år 1862; och sedan Revisorerna tagit kännedom icke allenast af de afgifna berättelserna, utan äfven af de omförmålda protokollen för tiden från den 15 Oktober nåstlidet år, intill hvilken dag decharge år vorden Fullmäktige lemnad tor de af dem vidtagna åtgärder och beslut, samt granskat räkenskaperna för år 1862, få Revisorerna, efter fulländad förrättning, afgifva följande berättelse angående Bankoverkets befunna tillstånd, styrelse och förvaltning; varande i denna berättelse ärendena upptagna i den ordning, som, med föranledande af Rikets Ständers vid innevarande riksdag vidtagna beslut, torde komma att vid det blifvande Bankoreglementets uppställning iakttagas. Öfversigt af Bankens hela ställning. öfversigt af Baukens ställning samt Bankens Reservfond. § 1. Enligt den efter årets bokslut uppråttade, tryckta och med allmänna tidningarne utdelade Öfversigt af Bankens hela ställning, hafva inkomster och tillfälliga vinster under år 18G2 uppgått till R:mt R:dr 2,611,969: 5 3. Efter afräkning härifrån af ränteutgifter, förvaltningskostnader, vålgörenhetsbidrag och förluster 598,589: 7 6. har sålunda en kapital-tillökning uppkommit af 2,013,379: 7 7. i följd hvaraf Bankens utöfver dess skulder egande tillgångar och fordringar, som vid 1862 års början uppgingo till 27,614,686: 3 3. vid nämnde års slut utgjorde 29,628,066: 10. eller grundfond 15,000,000: — behållning derutöfver 14,628,066:10. 29 628 066- lo
VIII. U. 297. A. 33o. Wto 78. i afseende på några, med Stats-regleringen gemenskap egande, allmänna frågor. Stats - ( i& ) StatsUtskottets Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden! Nto 79. angående regleringen af utgifterna Under RiksStatens Första Hufvud-titel. VH. B. 77, 106. Å. i/±5. Vill. 69. X. U. 394. XI. 110. A. aSt. XV. E. 249. — Nto 80. angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Andra Hufvud-titel. VII. B. 77, 106. Å. 148. B. 90, 148. A. i65. B. 274. XV. A. 23o. E. 337. -— N:o 81. angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Tredje Hufvud-titel. VII. B. 274. XIV. U. 41. A. 47. XV. — Nio 82. angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Fjerde Hufvud-titel. VII. B. 77, 106. Å. 311. VIII. 69. X. U. 395. XI. no. XII. A. 55. XIII. — Nio 84. angående regleringen af utgifterna under RiksStalens Sjette Hufvud-titel. — Nto 85. angående RiksStatens Sjunde Hufvud-titel. VII. B. 77, 106. A. 345. VIII. 69. XV. E. 249. —- Nto 86. i fråga om utgifternes reglering under RiksStatens Åttonde Hufvud-titel. VII. — Nto 88. angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Tionde Hufvud-titel. VII. B. 78, 106. VIII. —* Nto 89. angående utgifter å Allmänna IndragningsStaten.
Hofrätten ville öfver de framställda anmärkningarne af så väl de tre Ledamöter, hvilka fattat beslutet den 18 Augusti 1853, som af de tre andra, hvilka såsom domare deltagit i beslutet den 23 December 1854 infordra förklaringar. Uti deras i följd häraf afgifna förklaringar, hafva Rådstufvurättens särskilde Ordförande och Ledamöter, i den mån de uti det ena eller andra af de klandrade besluten deltagit, dels flere gemensamt och dels särskildt hvar för sig, ibland annat yttrat: att utslagen den 23 Maj och 18 Augusti 1853, fastän den såsom brottslig åtalade gerningen ännu ej genom deni blifvit bedömd, icke desto mindre, för så vidt det väckta åtalet angick Rosenschöld, vörö af hufvudsaklig beskaffenhet, då genom dem i allt fall bestämdes, huruvida Rosenschöld skulle stå författare-ansvar eller icke, hvilket vore detsamma, som om han skulle vara fri eller icke fri från åtalet; 29 att, beträffande Rådstufvurättens beslut sistnämnde dag angående Skantz, förklaranderne höllö före, att sedan uti tryckfrihetsmål en såsom namnsedel till Rätten ingifven handling ej blifvit godkänd och boktryckaren i följd deraf vore skyldig att stå lörfattare-ansvar, kunde, med antagande af den grundsats, att lagstiftaren ej velat tillåta en anklagad och ef ter lag ansvar underkastad person att sätta annan i sitt ställe, icke någon annan på sig öfverflytta boktryckarens ansvarsskyldighet än den, sorn skulle varit ansvarig, derest den ogiltiga namnsedeln blifvit godkänd; och att i följd deraf, om Skantz’s uppgift, att han vore den åtalade skriftens författare, skolat medföra åsyftad verkan och lända Munck af Rosenschöld till befrielse, Skantz bort hafva gjort åtminstone sannolikt om ej fullt antagligt, att den af Munck af Rosenschöld först inlemnade namnsedeln innehållit Skantz’s namn, hvilket lätteligen kunnat ske endast genom namnsedelns öppnande, i läll sådant blifvit af Skantz och Rosenschöld gemensamt påvrkadt.
S. D. Efter skedd föredragning remitterades till Banko-Utskottet: l:o Nils Svenssons från Christianstads län motion om Privatbanks-sedlars emottagande vid Krono-uppbörds-stämmorna m. m., samt 2:o Anders Olofssons från Jemtlands län motion om Privatbankernas upphörande vid Oktrojernas slut samt Filial-afdelningars utaf Riksbanken inrättande i 38 Prot.-Utdrag den 15 November 1856. stället inom hvarje provins, jemte motion i samma ämne af Pehr Benjaminsson från Elfsborgs län. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades, efter ånyo skedd föredragning, följande motioner af: l:o J. P. Wallmark från Vesterbottens län, om upphäfvande af eller ändring i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853, angående hemmans-klyfning och jordafsöndring ; 2:o Anders Magnus Åndersson från Kalmar län, om ändring af 23 Kap. 5 § Ärlda Balken, i afseende å förmyndares rätt till ersättning af myndlingens me del för besvär och kostnader m. m.: 3:o Anders Persson från Östergöthlands län, om förnyande af Ständernas underdåniga hemställan hos Kongl. Maj:t om erhållande af förklaring öfver lagens stadgande i fråga om underhålls-skyldigheten för en del hus i prestgård; 4:o J. Smedberg från Elfsborgs län, om tillägg i 23 Kap. 1 § Ärfda Balken och Kongl, Förordningen den 19 Maj 1845 i fråga om förmyndares skyldighet att erlägga ränta å Barna-arfsmedel; 5:o Johan Lekberg från Nerikos län, om förhöjning i resekostnadsoch traktaments-ersättning till gode
Låt ert hjerta tala och strid ej emot dess röst! Så skulle vi hafva sagt då, fröken Lucy, och nu hoppas vi, Mylady, att ni ej misstycker vårt fria språk, utan kommer hit. Edra gamla orubbliga vänner och trotjenare Anders Black Jenny Johns. Abbey-Hall den 19 December 186 . ." Då Mary en stund sednare inträdde i salongen, förskräcktes hon vid åsynen af Lucys upprörda sinnesstämning, det var liksom hade den unga starka flickan blifvit krossad; hon gret utan tårar och det var blott dofva snyftningar som frambröto ur hennes bröst, hvilka gåfvo tillkänna hennes sinnesrörelse. I ena handen höll hon ännu brefvet, med den andra tryckte hon sitt hjerta, liksom hon velat återhålla dess vilda slag. Hvad har händt? frågade Mary med förfäran, ty hon hade aldrig sett sin matmor så uppskakad. Dessa ord återkallade Lucy till medvetande af sig sjelf; med ett mildt leende räckte hon handen åt Mary, liksom hade hon känt behof af ett menskligt beskydd emot sig sjelf. Nu vet jag hvad det vill säga, att lida, sade hon, nu förstår jag hvad ordet "olycka" betyder. Hon nekade att uppfylla Marys bön att lägga sig och sedan hon skickat denna till hvila, kämpade hon ännu länge en strid med sig sjelf. Med ens gick hon till sitt skrifbord, framtog ett kort med Oskar Lejonstjernas porträtt, betraktade det länge och fattande ett raskt beslut, skref hon följande rader: "Herr baron! Jag befinner mig i en belägenhet då ett godt råd är ovärderligt. Vill ni vara den, som gifver mig det? Lady Suffridge". Sedan Lucy förseglat denna biljett, kände hon sig mycket lugnare och gick nu att söka hvila efter att först hafva väckt Mary och tillsagt henne att på morgonen afsända brefvet. XV EN AFHANDLING OM SKYLDIGHETER Då Lucy vaknade, kände hon sig en stund orolig, icke för att hon inom sig skulle ogillat sin handling, utan derföre, att hon ej visste huru Lejonstjerna skulle betrakta den.
Ben 26 November e. m. uttagande, hvilkets verkställande åter fordrar mycket skrifvande och mycken tidsspillan, ofta af mera värde än liela bötesbeloppet, som i medeltal under åren 1852—1856 till kassan influtit med 146 rdr 75 öre rmt årligen, hvaruti möjligen ingått böter för andra försummelser, i hvilket fall nu ifrågavarande äro så myeket lättare att ersätta. Med auledn. af hvad jag haft ära» anföra, får jag vördsamt föreslå, att K. St:r ville dels till K. M. ingå med underdånig anhållan om förändring af ofvan nämnde föreskrift, i den syftning, motionen innehåller, dels för sin del besluta den erforderliga ersättningen till K. AmiralitetsKrigsmanskassan af Statsverkets tillgångar för den inkomst, kassan derigenom förlorar. Om remiss af denna motion till vederbörligt Utsk. får jag vördsamt anhålla. 3:0. »Tager lagstadd dräng lega till båtsman under sitt tjensteår, »förblifver han i fredlig tid i tjensten till laga flyttningstid, men »roten betalar dess lön oell rättigheter till AmiralitetsKrigsmans»kassan. Detta gamla stadgande, som ännu i dag tillämpas på sätt att båtsmannens lön och rättigheter, under namn af »förverkad båtsmanslön» infordras till AmiralitetsKrigsmans-kassan ifrån hvarje rusteller rotehållare, som till båtsman legt i årstjenst varande dräng, synes mig böra förändras i hvad det angår båtsmannens mistning af lön och rättigheter så, att han får tillgodonjuta dessa förmoner ifrån och med månaden efter den, under hvilken han blifvit till båtsman antagen, likasom hans vederlike vid indeldta Arméen, soldaten, och likasom hvarje tjensteman vid Civiloch Militiee-Staterne, naturligtvis med den inskränkning, som kan upkomma genom företrädarens eller hans enkas innehafvande af torpet till laga fardag.
BibelCommission sammankalla: ArchieBiskopen Doctor Beronius, JustitiaeCancelleren och Ridd. Liljestråle, Biskopen Doctor Engeström, Biskopen Doctor Mennander, Biskopen Doctor Serenius, Biskopen Doctor Forssenius, Biskopen Doctor Herveghr, CancellieRådet o. Ridd. Ihre, Ofverhofpredikanten Doctor Rosén, Arohiatern o. Ridd. v. I.inné, Archiatern o. Ridd. v. Rosenstein, DomProbsten o. Theol. Professorn Doctor Wåhlin, Theol. Professorn Doctor Munthe, Theol. Professorn Doctor Hesselgren, L. L. O. O. Professorn Aurivillius, Graee. Litter. Professorn Floderus, L. L. O. O. et Grrec. Linqv. Professorn Lefrén, Sekreteraren o. Ridd. Vargentin, Probsten o. Theol. Lectorn i Strengnäs Doctor Liljestråle, Lectorn i Götheborg Doctor Gothenius. Desse K. Mits Trogne Män oeh Undersåtare bör derföre åligga, att, med biträde af flere K. Mits och Rikets Ämbetsmän, då deras 168 Den 16 November e. m. näroch öfvervaro i Commissiouen kan finnas nödig, detta högst vigtiga värf företaga, och med all omsorg till det påsyftade ändamålet utföra, samt, dervid sig till underdånig efterrättelse ställa följande omständigheter, nemligen: 1 S Alldenstund hufvudändamålet med detta arbete är, att uti Svenska språket få en så riklig öfversättning af den Hel. Skrift, som i det nogaste är både till mening och uttryck aldeles lika och öfverensstämmande med det, som de af Guds Anda rörde
IDUN 1897 å ett militärhospital i, efter hennes förmenande, mönstergillt skick — cLv. s. utan karbol och iodoform, men med vattenbehandling och steriliseringsförband — och ett harem, där samtalet vid kaffekoppen hufvudsakligen rörde sig kring medel att framkalla en lagom embonpoint samt kring korsettens » vara eller icke vara », det senare naturligtvis i både ord och handling förfäktadt af föreläsarinnan. Porträtt af en bildskön turkisk pascha, som lär hysa den lofvärda, men af fröken Smitt ej vederbörligen senterade afsikten att nöja sig med en enda hustru, illustrerade denna afdelning af föredraget. Till slut må nämnas, att fröken Smitt öfverailt i orienten tycks ha funnit tillfälle att göra propaganda för sin vattenbehandling och sin vegetariska diet. * Teater och musik. K u n g l. o p e r a n återupptog i onsdags f. v. Nicolais populära opera » Muntra fruarna i Windsor ». Reprisen fick denna gång ett särskildt intresse därigenom, att hr Elmblad i Falstaffs parti för första gången uppträdde efter sin anställning som förste regissör vid k. operan. Och en dråpligare Falstaff torde man här ej förr hafva skå- dat. Figuren lämpar sig ju förträffligt, och spelet är in i de minsta detaljer så väl genomtänkt, men verkar dock så naturligt, att prestationen framstår som en af ' de bästa, vi skådat i någon komisk opera. Och i vokalt hänseende utfördes partiet alltigenom med den musikaliska smak och omvårdnad, man i allmänhet varit van att finna hos denne sångare. Att den väldiga och svårhandterliga stämman i början ej alldeles lydde kommando, var en svaghet, som snart öfvervanns. De båda glada fruarna spelades af fruarna Östberg och Linden och detta på ett sätt, som väckte det allra lifligaste bifall. Fru Ö. har som bekant i fru Ströms parti en i vokalt hänseende mycket fordrande uppgift, som hon dock löste på det briljantaste vis, Och att fru Linden, som nu för första gångeu uppträdde som fru Page, där skulle blifva ypperlig, kunde man på förhand vänta.
Att af baronen begära häst gick han så mycket mindre in på, som han visste, att baronen var en af de ledaste hästgråtare. När baronen inträdde och i egen hög person proponerade om att hans rara fremmande skulle stadna qvar öfver natten; hade således hvarken han eller Stella någonting deremot. Det återstående af aftonen förflöt ganska angenämt. Baronen var så artig, tillochmed underhållande, att hans närvaro icke mera var såsom en tyngd. Stella blef icke allenast god vän med Ulla och Knut utan och med Alexis, hvilken fjortonåring, i likhet med alla halfvuxna gossar, i allmänhet var rätt blyg för unga fruntimmer. Hon förhöll sig så gladt och obesväradt, som hon alldeles icke vetat af något afstånd, någon skillnad emellan hennes dunkla börd och dessa barns klara anor. Och säkert är, att hon icke minndes något sådant. Sjelfva baronen tycktes intagen af Stella och sökte obligera henne med den blomma han nyligen brutit. Härvid bar sig Stella icke så alldeles ledigt åt; hon kastade tillochmed först en frågande blick på Erik, innan hon tog emot blomman. Då sade baronen: – Det vackra barnet må väl aldrig frukta mig heller. Huru är det mamsell Stella? – Å nej, inte just. – Det var «inte just» en stor komplimang – sade baronen småskrattande och började tala med Erik. Efter supén begåfvo sig Erik och Harald upp till vindskammaren. Baronen hade förmodat, att pastor Ortman bäst skulle trifvas der, såsom också var fallet. – Ser du Erik, hvad jag har här – sade Harald och framtog en låda med en gitarr uti. – Stella gissade således rätt, att du äfven kännde detta instrument. Du menar då, att Stella får låna denna till en början. – Ja, men på obestämd tid – smålog Harald. Erik förstod honom och nickade jakande. Vid samma tid bortpratade flickorna aftonens sista timmar.
Stånd redan bifallit Utsk:ts afstyrkande och något yrkande här icke blifvit framställdt, har jag icke något att tillägga, blott tillkännagifva att jag inom Utsk:t yrkade den föreslagna pensionens beviljande för Enkefru Strandberg, på den grund att hon syntes mig härtill lika berättigad som åtskilliga andra enkor, för hvilka pension blifvit tillstyrkt. Hr Montgommerie-Cederhj elni: Jag kan väl förstå att man kan förundra sig öfver Utsk:ts olika sätt, att tillstyrka den ena pensionen, men icke den andia, under förhållanden, som synas alldeles lika. Men jag får en gång för alla tillkännagifva, att Utsk:t fattat den grundsats att föreslå pensioner med afseende på behofvet. Man har ansett Fru Levin vara i större behof af pension än Fru Strandberg; och detta är orsaken till de olika besluten. Frih. Klinckowström: Jag kan icke underlåta att försvara Utslcts åtgöranden i dessa fall. Om Häradshöfd. Levin fått lefva elfva timmar längre än han nu gjorde, hade sterbhuset fått bibehålla bostället två år, som det nu icke fick. Strandberg efterlemnade ett stort lösörebo, och efter Levin blef konkurs; Fru Strandberg har pensioner från två håll, Fru Levin har icke någon sådan. Mig synes att många skäl finnas för Utsk:ts olika tillstyrkanden. Hr von Ehrenheim: Jag är ledsen att behöfva ytterligare upptaga tiden i en fråga, der icke något är att yrka; men då Frih. Klinckowström icke hörde mitt förra yttrande, nödgas jag upprepa att den omständigheten, att det var konkurs efter Levin, gjorde att förlusten af fardagsår icke inverkade på de efterlefvandes ställning; ty afkastningen deraf skulle tillfallit kreditor erna; så att det för enkan ömmande deruti, att bostället genast måste afträdas, härigenom försvinner. Frih.
Efter någon stunds uppehåll 1 öfverlriggningen och under tvekan om contrapropositionens beskaffenhet, yttrade Ft iherre Cederström, Jacob: Sedan votering blifvit begärd öfver den preliminaira frågan om Utskottens Betänkande bör till afgörande företagas punktvis eller i hela dess vidd, så får jag till denna votering föreslå följande voleiings proposition: Den som bifaller att Utskottets Betänkande företages till afgörande punktvis, skrifver Ja; Den det ej vill, skrifver Nej', Vinner Nej, kommer, sedan de alternatif blifvit bestämde, hvilka i Bifalls-Propositionen skola intagas, Betänkandet, att i hela dess vidd till antagande eller förkastande framställas. ■w in ty Den 2() Juli e. nu JJeyv Schutzer crantz, Johan Herman, yrkade alt sorn Betänkandet innefattade flera alternativer, så borde först bestämmas hvilkendera meningen af hvarje alter-, rativ-fråga kunde blifva föremål för slutligt afgörande, innan någon votering företoges; annars kunde man möjligen bifalla bägge meningarna, och då den föreslagna propositionen icke utmärkte eri sådan be» stämning, protesterade han emot dess godkännande. Friherre Cederström, Jacob: Om Herr Amiralen Schutz.ercraritzv hade rätt fatlat det upplästa förslaget till voterings proposition, tror jag ej att han kunnat såsom anmärkning deremot anföra, att uti Betänkandet finnas älternativer, sorn skulle på en gång kunna bilallas. Jag anhåller derföre att å nyo få uppläsa den föreslagna contra propositionen: Der står, vinner Nej, kommer sedan de alternativ blifvit bestämde, hvilka i bifailspropositionen skola intagas, Betänkandet att i hela dess vidd till antagande eller förkastande framställas. Det är ännu icke hegardt votering öfver sjelfva saken utan endast om sättet att till afgörande företaga den. Herr Schutzer crantz: Jag har med. mycken uppmärksamhet hört den nu upplästa - Y. 2.