Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riketäi tjenst, innan uppnådd 65 års ålder. S. D. Statssaråt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotteris under N;o 55, afgifna Utlåtande, angående Dykeri-och Bergningsanstalferne, blef, vid förnyad föredraga ning , af Bonde-Ståndet bifallet. S. D. Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Hennes Majus Drottningens höga Kröning föredrogs och lädes till Handlingarne. S. D. Sedan Constitutions-Utskottét, uti memorial N:o 43, yttrat sig, i anledning af Bonde - Ståndets återremiss på Betänkandet, N:o 56, om Stats-Råds-JProtocollens fullbordade granskning, stannade Ståndet, vid för» nyad föredragning af dessa Utlåtanden, i fölJ jande Beslut: Första och andra anmärknings-punkter^ ne ansågos böra förfalla; I afseende å tredje anmärkningspunkten förklarade Ståndet, att det väl icke kunde gilla det emot Hans Excellence Herr Grefve Cederström anmärktaförhållande; men då Hans Excellence redan leinnat Stats-Råds-Embe-r tet, Prat. Utdrag deri 10 Augusti 182g. 35 Jet; så fann Sfqndet , på sadan grund, den emot honom framställda anmärkningen icke föranleda till någon åtgärd ; dock förbehöll sig Ståndet, alt delta beslut icke skulle I agga hinder i vägen för fri pröfning ai den pa. Siats-Utskotiets åtgärd beroende redovisningsfrågan i och för Skeppshandelsaffairen. Fjerde anmärkningspunkten ansågs förfalla, enär Siats-Secreteraren Arnell redan hade lemnat Stais-Secreterare-Embetet och Riket. I anseende till anmärkningen uti Femte punkten emot Förste Expediiions-Secreteraren von Prinsencreutz fann Ståndet Rikets väl kräfva, att underdånig anhållan hos Kongl. Majit borde ske, om vidtagande af den i 107 §. Regeringsformen löreskrifna åtgärd» I fråga om den af Constitutions-Utskottet föreslagna
Tryckt i MARgPAsrsh Boktryckeriet. * / ■ Tableau N:o I. Utvisande huru Vexel-Banquen kunde, enligt denna plan, var den sista December 1826. Tillgångar. Specie Redbarheter, i Guld, Silfver och Koppar 6,000,000. svarande emot . Fordran af Fåne-Banquen, bestående 1 100 st. Obligationer på 100,000 R:dr Banco-Sedlar hvardera, stahle 10 st. på 1 ars, 20 på 2 års och de öfriga på 3 års uppsägning, och 5 Proc. Ränta; hvilken likväl ej betales, utom för de, som Vexel-Banquan skulle behöfva hypothecera for Silfver-Fån, i fall sådant skulle behöfvas, med mera än 1 Procent B:co-Sedl. 16,000,000 10,000,000 Skulder. Vexel-Banco.Sedelocken Specie B:co Sedi. U 6 ,000,0001 Summa | 26,000,000! Anmärkning: ' ** • o • Arliga Inkomsten vore således 100,000 K:dr Banco, utom hvad möjligen någon vexling?-afgift kunde utgöra, och vore saleds tillräcklig till aflöning och öfrige kostnader. Summa! $ 6,000,000 Tableau N:o 2. Utvisande ungefärligen Läne-Banquens ställning, efter denna plan, den sista December 1826. Tillgångar. Banco-Disconten, i Stockholm . • i i Götheborg . • * i Skärte eller Carlshamn _ • • Export-Zi2nen, på IHetallernc, i Stockholm . i Götheborg . i Skåne eller Carlshamn . Nya Export.Fånen utföras icke, såsom vållande motsvarande Skuld, Fastighets-Lånen ; de gamle, under liqvidation de nya, utföras icke, (se nya Export-Lånen.)
Dedamöter vidlyftigt beskrilvit, att utan användande af en betydlig Capital, tillgång i rörligt mynt, bereda sig den åsyftade partiella säkerheten för Capital-förhållanden till ett ganska stort belopp, hafva val Utskotten ock insett; likasom Utskotten visst icke förmodat, att alia häraf befarade uppsägningar skulle feda till Dånens slutliga infordran L contante penningar, utan hufvudsakligen begagnas af Dångifvaren, att förmå den gäidskyldige, antingen att omskrifva skuldförbindelsen med reduction till reelt mynt, eller ock, genom nya transactioner med andra, skaffa ett deposit-bevis af summan till Långifvarens säkerhet för myntvärdets förändringar; begge lika verkande omständigheter till beredande af en ny, ökad, vida större förlägenhet, än som nu öfverklagas, och medförande en rubb. ning, hvar* följder först vid en blifvande rea - 778 Banco Utskottets Betänk an din. lisation stola visa sig. Det är också just lät theten, att genom användande af mindre summor ernå ändamålet, sorn skall göra en desto större mängd personer verksamt intresserade uti försäkrandet af capitalers välde, och härigenom orsaka, att en i alla fall ganska betydlig qvantitet af rörelse.medel skall blifva fästad uri den i och för sig sjelf för det allnänna ej gagneliga handeln med Guld och Silfver. Utskotten finna sig således, med steril af allt det, sorn nu blifvit anfördt, ej kunna frångå sitt förr afgifne ytttande, att den föreslagne depositionseller invexlingsoch titveslings-anstalten för mynthara metaller i JUnquen, borde anses uti sin verkställighet och sina följder medföra så betydliga olägenheter, vida öfverstiga tidé fördelarne, att vidtagandet al beslutet derom, icke kunde tillstyrkas. Utan äfventyr för något annat vigtigt förhållande i samhället, och utan sammanhang med tillåtelsen, att från Ihnqtren uttaga insatt Silfver, anse dock
Ridderskapet och Adeln har till Statsoch Ekonomi - Utskotten gemensamt remitterat ett, af Friherre Sixten Sparre afgifvet, anförande, deruti, efter framställning af nyttan och nödvändigheten af Indelningsverket, yrkas, att de från Cavallen lill Infanteri reducerade Regementen åter må uppsättas och blifva hvad de förut varit; Och har Herr Friherren, såsom grund härtill åberopat, att Infanteriet numera , genom Be•väringens tillkomst blifvit i jemförelse med Cavalleriet betydligen ökadt emot hvad det förut varit, och att de Provinser, der reducerade f. d. Cavallen-Regementen linnas, medelst denna reducering lidit eli stor förlust genom den utgående Vacance-afgiften „ utan att någre deremot svarande medel lill dessa Provinser återkomma: ’ Efter sednare årens Spannmåls-priser hafva till Stats-Verket utgått från Bohus Län « . , 16,000 Östergöthland , , 60,000 Westmanland , . 24,000 Södermanland , . 6000 Westergöthland . 60,000 Småland 3o,ooo eller en Summa af 196,000 R:d. B:eo. ii86 Stats-Utskottets Betänkanden. hvadan Friherren ansett billigt, antingen att Rikets öfrige Provinser i lika mån deltaga till Stats-Verket, så framt denna Summa anses alldeles oumbärlig, eller att medel utfinnas, hvarigenom en sådan Summa till dessa Provinser må återgå; detta skulle, i Friherrens tanka, lättast ske genom alla de reducerade Cavalleriernes åter uppsättande, hvilket förmodas af Kongl. Maj:t kunna med Rusthållarnes bifall, inom den öfverenskomna Reductionstiden, verkställas, medelst Contracternes upphäfvande, och Ständernes omtanka, att vid detta tillfälle betäcka den derigenom uteblifvande Vacance-afgiften.
Det var alltid ovisst, om bröderna Pariserbref från Iduns korrespondent. voro hemma till middagen eller ej. Första aftonen efter min ankomst, just innan vi skulle ag såg en gång en teckning, som jag fann gå till bords, hördes en ringning, och min vän pikant, och som jag hängde upp på väggen sade: » Äh, det är Tom, förmodar jag. » Men i mitt rum. Den förestälde en qvinna i pasoaktadt de t var en kulen, regnig afton, gick sioneradt hatfull ställning, med flammande hvarken hon eller modern ut för att helsa på ögon och en senig, knuten hand, som var honom, och jag hörde honom gå direkt upp på hotande framsträckt. Och under den af kresitt rum, utan ett ord från någon. V i började verande dynamit och hvirflande rök omgifna middagen, och efter en stund kom han in, bilden lästes: » Louise Michel », » röda jungmen den enda anmärkning, som bevärdigades frun ». honom, var en retligt uttalad klagan öfver, att Det var derför ej utan en förlåtlig nyhan var » för sen, som vanligt. » fikenhet, som jag här om dagen med en vän Efter middagen tog modern min uppmärkgick in i föreläsningssalen vid Boulevard des samhet i anspråk med ett handarbete, och min Capucines för att höra anarkiens represenvän slog sig ned med en bok. Under tiden tant, blusmännens i L a Villette väninna, gick brodern omkring och brummade öfver den sociala revolutionens hänförda siarinna, vädret samt lemnade slutligen rummet, mumLouise Michel beträda den talarstol, hvarifrån lande, att » det var ett muntert ställe att komma annars en Francisque Sarcey serverar sin finhem till efter sitt dagsarbete ». V i sägo ej smakarpublik de delikataste literära anrättninvidare till honom förr än följande morgon, då gar, en Camille Flammarion tyder himlens han och hans bror, som hittills ej alls varit och jordens mest gåtfulla under, eller dit en synlig, kommo sent ner till frukosten och, som Coquelin-Cadet medför en doft af den galliska vanligt, möttes af förebråelser.
Af den redogörelse byggnads-chefen i ofvanberörde memorial afgifvil, rörande ifrågavarande byggnadsarbete och de kostnader, som hittills derå blifvit nedlagda, inhemtas, att under de 2:ne nästderpåföljande åren arbetet hufvudsakligen bestått dels i afrödjande och afjemnande af den klippgrund, på hvilken byggnaden kvilar, dels i omläggning och fullbordande utaf det af kommitterade påbörjade grundläggningsarbete, dels ock i uppförande af den för byggnaden bestämda granitfot; hvarjemte, sedan beslut fattats, att, så vidt möjligt vöre, åtminstone till nedra våningen samt till alla listverk, med undantag af taklisten, sandeller kalkstensblock skulle användas, under berörda år å kronans kalkstensbrott vid Borghamn blifvit uppsatte 2:ne vid Motala verkstad förfärdigade hyfvelmachiner för ånga, hvilka sedermera oafbrutet varit i gång; att genom användandet af dessa macbiner det blifvit möjligt icke allenast att med kalksten bekläda hela den yttre delen af byggnaden samt gårdarnes ytterväggar, utan äfven alt förfärdiga yttre kolonner och kapiläler af detta till byggnader i allmänhet förträffliga material; att arbetet, som under de sednaste '4 årens sommarmånader dagligen bedrifvits med omkring 300 arbetare, hufvudsakligen bestående af personer från Westeroch Östergöthland, Nerike och Småland, af hvilka ungefärligen hälften varit anställda vid Borghamn, fortskridit jemnt och i den mån kalkstensblock och listverk å sistnämnde ställe hunnit tillverkas, så att af hela byggnadens uppförande lill full höjd endast en del af midtel-byggnaden och öfversta delen af taklisten nu återstode, hvarefter påläggning af tak och inredning af källare och våningar borde vidtaga; varande af byggnads-chefen slutligen förklarad!, att ett hastigare uppförande af yttermurarne, äfven om sådant kunnat åstadkommas, icke varit fördelaktigt för murverkets bestånd, enär härigenom en olika sättning ganska lätt kunnat uppkomma i den inre tegelmuren och den yttre kalkstens-beklädnaden, hvartill ringaste spår deremot nu icke skall förefinnas.
Utskins förslag till förändrad lydelse af 75 g. § 81. Efter upläsning af Utsk:ns förslag till förändrad redaktion af denna g, blef detsamma af R. o. Ad. bifallet. § 86. Efter upläsning af det vid denna § af Utsk. föreslagna tillägg yttrade Hr Hjärne: Mig förefaller detta tillägg både öfverflödigt och olämpligt, ty det innefattar endast en promemoria på hvad K. Bef:b:de i vissa fall kan föreslå och sedermera af K. M. bestämmas. Det lärer väl få antagas som gifvet att, om en Länsman eller Fiskal visar sig särdeles nitisk i åtalandet af förbrytelser emot författn:n, K. Bef:h:de opåmint anmäler dem hos K. JI. till erhållande af någon belöning. Jag anhåller derföre att den gamla författn:ns stadgande i detta fall måtte bibehållas. Gr. af Ugglas: Detta stadgande har tillkommit på Byrå Chefens hemställan. Han anmälde nemi. att böter mången gång icke kunna uttagas, enär lönnbrännaren vanligen slår bakom en person, som icke har några tillgångar, och lyckas man att färeda på redskapen, är den icke mycket värd. Detta skall hafva vållat, att mindre nit i Ijensten visats, än eljest varit händelsen, om någon större vinst af beslag varit att vänta. Hr Ribbing: Erfarenheten har visat, att efterspaningar ef ter lönnbrännerier hafva under sednaste 2:ne åren varit särdeles äfventvrliga, ja tiil och med lifsfarliga, och under sådana omständigheter synes mig det föreslagna stadgandet ganska lämpligt, hvarföre jag anhåller om bifall dertill. Frih. Raub förklarade sig häruti instämma. Frih. Cederström: Skall bränvinsförfattn:n göra gagn, så är nödigt att man vidtager alla möjliga användbara mått och steg 538 Den 6 Maj e. m. för utrotande af lönnbrännerier, och att den lagliga tillverkningen befordras. Min öfvertygelse är, att K. Bef:h:de icke föreslå högre belöningar för ifrågav:de personer, än att betalningen deraf blir ändock, i betraktande af den åsyftade nyttan, en god hushållning för det allmänna.
Jag svarar med min röst, — och tror fullkomligt att alla fäderneslandets rättsinnige vänner dela deruti min åsigt, — mycken välgörande nytta har genom denna inrättning åstadkommits, och fäderneslandet skulle visa den största orättvisa och otacksamhet, om ej dess behjertande understödde denna inrättnings bestånd. Och endast de, som personligen närmare tagit kännedom af denna förträffliga inrättning, äro i tillfälle att bedomina om den väsendtiiga nytta densamma redan framvisat; och sjelfva saken torde dessutom tala tillräckligt för sig sjelf, så att ej några granna eller vidlyftiga fraser behöfva tilläggas för en så högt upplyst församling som detta Högh Stånd. Denna välgörande inrättning har blifvit af den oförtrutne, mer.niskoälskande och förtjenstfulle mannen Hr Professor Åkerman stiftad och grundlagd, i det skick hvari den nu befinner sig, hvars djupa och sakkunniga insigter i denna vettenskapsgren ovedersägligen förtjena hela fäderneslandets tacksamma erkänsla och behjertande till nödigt understöd. Utan den sista punktens behjertande, upphör denna inrättning att vidare kunna uppfylla sin välgörande bestämmelse. — Ja! den nödgas återsjunka till sitt fordna intet, och qvarlemnar endast åt menniskovännen en bitter och djup smärta, att ej hafva kunnat skänka genom sin röst, fortsättande af den ädla afsigt, grundläggaren till denna välgörande inrättning velat lemna sitt fädernesland. Orthopediska institutets närvar, förlust eller balance, enl. Hr Professor Åkermans egenhändiga och pålitliga calcul, utgör per qvartal omkring i2o3 r:dr b:co, som måste af hans enskilda tillgångar tillgripas, för att upprätthålla insti13 H. 9 6(> Uc n 2 September e. m. lutets bestånd oell behofver. Fordrar ieke då billigbeten, att nationen skänker åt denna gamla förtjenstfulle man sin tacksnmhetsgärd för dess gjorda uppoffringar? Jag anser det vara min pligt, och liden vara inne, att med min röst tillstyrka vördsamt en årlig anslagssumma af i,5oo r:dr b:co för ifråga var. instituts framlida bestånd, hvilken summa R.
Från Stribergs grufvefält till sjön Wikern är en jernväg för hästkraft under anläggning och nära nog färdig. Denna väg, som är satt i sammanhang med båtfart öfver sjön Wikern, afser transport af jernmalm dels till Wikersgården vid sydvestra ändan af sjön, för Carlskoga bergslags behof, dels åt öster till Gyttorp, hvarifrån en påtänkt kanalbyggnad till Nora-Ervalla-jernvägen skulle förena dessa båda kommunikationslinier. Landsvägen från Grythyttan förbi Loka brunn till Carlskoga socken är med ett statsbidrag af 1,666 R:dr 52 sk. Banko ombyggd, så att vägfarande numera undgå obehaget af svåra backar, och för fortsättning af denna vägomläggning till Källmo gästgifvaregård i sistnämnde socken har ett anslag af 5,900 R:dr Banko allmänna medel blifvit beviljadt. En inom Philipstads bergslag sistlidne år ifrån Saxå bruk till sjön Yngen anlagd, 5,000 alnar lång, jernväg för hästkraft har beredt invånarne i Helleforss och Grythytte socknar tillfälle att från Saxhyttan i sistnämnde socken transportera sina effekter på båt öfver sjön Saxen till Saxä bruk och vidare på de Wermländska vattendragen och jernvägarne till Christinehamn. 55 PS Helleforss bruks bekostnad är dels en båtled på Svarlelfven emellan Helleforss och Silfvergrufvan samt emellan Wintersjön och Elfsjöhyttan, inalles 2 mil, upprensad, dels en flottled med damm anlagd från sjön Flaxen till Svartelfven, hvarjemte flottleden i Igelelfven och slussar från Tellbergssjön till Svartelfven blifvit utförde, inalles 1 V.2 mil, dels en ny väg anlagd emellan Sälvenforss qvarn och Säfsjön Vs mil, dels en ny väg om V3 mils längd fullbordad genom Silfvergrufvans mark, dels ock slutligen arbete påbörjadt för en båtled med slussar emellan Carlsdahls bruk och Säfvenfors» af % mils längd.
På Hr Dalmans fråga, hvarföre LagUtsk:t delat fide och 7:de §§:ne i flere inonnr, behöfver jag endast svara, att Utsk:t, biträdande komiterades mening, tillstyrkt att kallelse å gäldenär genast utlärdas, då Lagberedningen deremot i detta afseende följt en annan princip. Jag anhåller fortfarande om bifall till §:n. Gr. Mörner: Jag anhåller nn att få uppläsa det 3:dje mom:t af 7 g i sin helhet. Det lyder sålunda: »I de fall, sorn i ö g 3 mom. omförmälde äro, galle för domaren å landet, hvad om rätten i stad sagdt är; dock varde, der gäldenär ej inom förelagd tid sig inställer, saken till rätten hänskjuten.» 3:dje mom. af 6:te § har åter följande lydelse: »Nu är, i anledning af borgenärs ansökning, gäldenär med kallelse sökt, der han hemvist, tjenst, näring eller kost häfver: finnes han ej der, eller hans ombud, eller kan man ej på ett eller annat sätt få kunskap, hvar han vistas, och är anledning att han håller sig undan, eller är han rymd eller veterligen ur riket faren, förelägge rätten honom, genom kungörelse i allmänna tidningarne tre gånger, viss tid af en till högst två månader från sista kungörandet, att sig inställa: låte ock hans kända egendom under säker vård sättas: kommer han ej inom ^ förelagd tid, pröfve rätten ändå sökandens skäl.» Då nu den enda förelagda tid, sorn i detta sednare mom. omtalas, är den, som utsättes genom kallelse i allmänna tidningarne, så kan det icke vara annat än på detta morn., som 7 § 3 morn. har afseende. I sådant fall måste man väl medgifva, att det på landet blir domaren, som kommer att besluta om stämningens utfärdande, då galdenären är bortrest, och sora förordnar om hans egendoms tagande under säker vård. Detta åter synes mig vara ett alltför starkt ingripande i den enskildes rätt, och torde derföre böra ändras, hvarföre jag fortfarande anhåller om återremiss. Gr. Sparre:
Revisionen utstråckes till grunden för all undervisning i allmänhet. Jag tror ej eller, att msn bör låna styrka för yrkandet af återremiss, derigenom att man förklarar alla våra ordningar för allmänna låroanstalterne vara odugliga. Jag anser det vara både obilligt och orätt att proclamera detta, e. når beniålcle ordningar åro nyss gifna, och man ännu ej kan med visshet bedöma följderne deraf. I öfrigt förmodar jag, att om ett skriffel insmygt sig i de förenade Utskottens Betänkande, detta fel ganska väl kan genom ett särskildt beslut af Ridderskapet och Adeln råttas, utan att återremiss behöfver föregå. Herr von Hohenfiaufen: Jag har ej an ledning att tro det åberopade uttrycket vara ett skriffel. I Betänkandet rörande Herr Lagerhjelms motion sluta Utskotten med tillstyr kande, att Riksens Ständer må åt Kongl. Maj.t i underdånighet öfverlemna, att vidtaga de för Krigsmagten till lands och vatten måst tjenliga mått och steg. Hår åter lyder slutet, att Riksens Ständer böra hos Kongl. Maj:t anhålla, ”att Mi. litaire-verket i hela dess omfattning må varda af sakkunnige mån undersökt, hvarefter de åga att yttra sig om den Militaira undervisningen m. m”. Så ungefärligen vill jag påminna mig att Utskotten sig utlåtit; och jag tror på denna grund det vara nödvändigt att veta , hvad man tillstyrker eller skall antaga. Som jag fullkorn - Ven »5 Augusti e. m. igen önskar en sådan allmän undersöknings företagande, som den Hans Excelience Herr Grefve Mörner omtalt, anser jag, att denna ön. skan skulle rakt motverkas, i fall Utskottens Betänkande oföråndradt bifölles, emedan deri just anföres, att en dylik mera generel Revision a£ våra läroverk icke år af nöden. Herr Hjerta t Jag finner visserligen, att skriffelet i Utskottens Betänkande icke år af den beskaffenhet, att ej möjeligheten deraf låter tänka sig.
Hé'tr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om icke i anledning af hvad Riddarhus-Secretéraren yttrat, Ridderskapet och Adeln behagade tiliåta att frågan om Löne förhöjning för denne Tjensteman finge förfalla; hvilket bifölls. Grefyp Anckarsvärd, Mifhajil> För min de| ansar iäg det vara sällsynt att en Tjensteman, spm med skäl kunde vänta sig en tillökning j sin Lön, afsäger sig en sådan förmom, och får således hemställa om icke Ridderskapet pcb Adeln öfver ett så berömligt förhållande skulle vilja förklara sitt serskildta utmärkta välbehag; hvarå jag anhåller att Herr Grefven och J-SbdfMarskalken täcktes göra Proposition. f T e r r Grefven och Landt Marskalken yttradej fttt dä Ridderskapet och Adeln, genom Dess Jsrnnade bifall till Herr Grefveps och LandtJvlarskalkeps, i anledning af Riddarhus-Secrpterarens hemställan giorde Proposition, att frågan om Löoe.förhöjning finge förfalla, redarj behagat öfver berörde hemställan tillkännagifva sitf välbehag ; ansåg Herr Grefven och Landt, Marskalken det någon vidare Proposition j detta afseende icke torde behöfva®} hvaruti Ridderskapet och Adeln älven hördes instämma* Den 4 April* Friherre Sparre, Sixten, hade inlemna! ett Memorial , hvilket upplästes s så lydande: Sedan all fråga upphört om Löile-förböjning för Riddarhös-Secreterarert $ så , då Hög* lott. Riddarhus-UtSkottets Betänkande1* angåen de Löne-förhöjoirtg för de öfrige Riddarhusets Tjenstemän hös Högloflige Ridder skåpet erch Adeln kommer under ventilation, torde jög vördsamt få äran framställa: Att* så framt ert allmän Löne-förhöjning för déssä Tjenstemän finnes nödig, så mäste den nödvändigt csleu leias pä inflytande Introductions-afgifter, jemt'?
Skall äktenskapet vara en pantförskrifning af min fria vilja åt den som naturen gifvit till moder eller fader åt min make, som tyvärr icke kunde finnas utan båda? Ni är inte min mor, jag svor er aldrig trohet, då jag tog Olof till make, och jag har nog vördnad för min man, att jag icke tillåter någon förolämpa honom äfven om det vore hans mor! Derför har jag talat! MODREN. Nu ser jag frukten af de läror min son sprider! CHRISTINA. Behagar ni smäda er son, så må det ske i hans närvaro! (Hon går till dörren och ropar) Olof. MODERN. Ni är redan så listig! CHRISTINA. Redan? Det har jag visst alltid varit fastän jag inte visste af det förr än jag behöfde! OLOF (kommer in). Mor! Välkommen! MÄSTER OLOF 117 - MODERN. Tack, min son, farväl! OLOF. Går du? hvad vill det säga? Jag önskar tala vid dig! MODERN. Det behöfs inte! Hon har sagt allt! Du skall inte behöfva visa mig dörren! OLOF. Moder, hvad i Guds namn säger du! Christina! hvad är detta? MODERN (vill gå). Farväl, Olof, detta förlåter jag dig aldrig! OLOF (vill hålla henne qvar). Stanna och förklara dig åtminstone! MODERN. Det är ovärdigt! Du skickar henne att säga det du ej är skyldig mig något, att du ej behöfver mig längre! O, det är hårdt! (Hon går.) OLOF. Hvad har du sagt, Christina? CHRISTINA. Jag mins inte nu, ty det var en hel mängd saker, som jag aldrig vågat tänka, men som jag måtte ha drömt under det min far höll mig i sitt slafveri! OLOF. Jag känner inte igen dig, Christina! CHRISTINA. Vet du jag börjar finna mig sjelf litet bortkommen. MÄSTER OLOF - OLOF. Du var ovänlig mot min moder! CHRISTINA. Ja, jag måste ha varit det! Tycker du inte att jag blifvit hård, Olof? OLOF. Visade du ut henne? CHRISTINA. Förlåt mig, Olof, jag var inte beskedlig mot henne! OLOF.