Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derjemte har man begärt, det föreskriften, att, om varningar aflöpa fruktlösa, barnen ”skola” från föräldrarne skiljas, måtte förändras sålunda, alt barnen ”må” ifrån för - 28 iStatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande» N.o t2§.. äldrarne skiljas, helst flere föräldrar eljest kunde låta nämnde varningar aflöpa utan verkan, för att sålunda blifva sine barn qvitt; att förslaget, det en lista på föräldrarne till de barn, som ej uppfyllde skoigångsskyldigheten, borde från predikstolen i församlingens kyrka uppläsas, målte utgå , enär detsamma, utan att leda till det dermed afsedda ändamålet, eller skolgångsskyldighetens uppfyllande, endast komme att göra föräldrar ännu mera motvillige att uppfylla sina skyldigheter uti förevarande hänseende. Om belöningar icke äro oundgädlrgen nödvändiga för framgången af skol-undervisningen, så äro de dock, efter Utskottens tanka, nyttiga, och bidraga till håg för läsning och täflan skolbarnen emellan. I anseende härtill få Utskotten vidblifva sitt tillstyrkande att till sådane belöningar måtte beredas tillgång. Hvad åter angår frågan, om dessa böra utgöras af böcker eller andra saker, så anse Utskotten föreskriften härom böra utgå, så att detta morn. erhåller följande lydelse: att sådane belöningar, dertill församlingarne, utan särdeles svårighet, torde kunna bereda tillgång, måtte utdelas åt de barn som &c, Beträffande det härefter i Betänkandet förekommande morn., så anse Utskotten den redactions-förändring deruti böra ega rum, att orden : ”af församlingens fattigcassa”, förändras till: ”genom församlingens fattigvård”.
Banco ochSvensklSilf - Transport 188,000 5,471,277: 17: Banco-Utskottets Betänkande K:o 3l, 29 Transport 188,000 5,471,277: 17: 2. ver Specie, blifvit besörjde till ett belopp af Riks:dr Silfver 38,700: — “ så att det inom Junii månads slut ytterligare påräknade Silfver utgör 326,700: — hvarföre Banco-Sedlar dels redan i förskott utgått och dels vid skeende slutlefverering komma att Utgå med R:dr Banco 604, i3o: 10 sk. Tolal-Summan i reelt skall följaktligen vid Junii månads slut komma att uppgå till Silfver R:dr 5,697,1777:'17: 2. Om de i Banco-Reglementet afår i8a3 anslagne Fonder, både för ovilkorliga oell tillfälliga Silfverköp, sammanräknas för 3:ne år, nemligenside förra ii 66,666: 32: . 133,333: 16. och de senare 5 206,666:32 sk. 533,333: 16. «—f-—I ■ ■■ I ■mili -j' med tillhopa 666,666: 32. Och derifrån afdrages hvad som enligt Contracten redan är engageradt, nemi. 6o4,i3o: 10. Återstår, i öfverensstämmelse med de år 1823 vidtagne dispositioner, 3o Bfitico-Utikotttts Bttinkanät. N‘.e, gj. ej mera att i upphandlingsväg använda, än Rrdr Banco 62,536: an*
Den 2 8 Zebruarii na rättighet» men derjemte tillika den, akt öfwerlemna om han will densamma till desi sist utnämnde arftagare, hwilken afwen efter ofwannämnde skal, fä wäl som han, kan till der allmännas som enfkiltas bästa, och egen tillfndsstallelfe, derom göra den nyttigaste författning, antingen som ars eller som gäfwa, med eller utan willor kill samteliga sina barn eller till någon af deni, efter eger behag. Men ar intet förordnande gjordt, gange der dä säsom arfwejord till desi arftagarehwilken yttrade mening enligt Herr Grefwens begäran skulle medfölja Expeditionen till Riksens HöglofligStänder, vt kuxrs° Lx xrotocollo jfoli. lstolmber§lon. Lades pä bordet UplästeS följande: Utdrag af Protokollet hältet hos hos Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärsoch Occonomia-Utffokts sammanträde den 22 Februarii 1810. S. D. Föreloas äler be i frägan om mätt, mäl och wigt till Ukftottet ankomne remitzer neml. i:o 5 puncten af Herr Öfwerste Lieutenanten och Riddaren af Kong. Swärds-Orden Larl 6utiak I^euterllrölcls Memorial, rörande ätskiliige Oeconomi ska ämnen. 2:0 Memorial af Herr Borgmästaren I. VI!- berx och 3:0 Den 28 Abruarri.' t62t z:o Protocolls-Utdrag fran Hederwärda BondeStändet, inneftittande! ett af Riksdagsmanen Daniel ^nclersloa frätt Upsala Latt derstädes lngifwit Memorial.
M. behagat gifva Rikets Ständer tillkänna: att E. K. M., vid förehafd pröfning af frågan angående jemkning af ordinarie roteringen i Skåne, under den 2 Juni 1837 gifvit Nådig befallning om rotehållarnes sammankallande till omröstning på sätt och i den ordning Rikets Ständer vid 1828, 1829 och 1830 årens Riksdag begärt; att efter det vid denna omröstning, som egt rum den 16 November 1837, och hvaruti inom Malmöhus Län 921 och inom Christianstads Län 449 behörigen representerade rotar deltagit, blifvit genom en betydlig pluralitet afgjordt, alt vid den redan verkställde och stadfästade indelningen af ordinarie knektehåll i Skåne framgent borde förblifva, blott 79- ExpedilionsUtskottets Förslag till tind.
Jag tror tvärtom, att det borde vara tillfredsställande för honom, liksom för Ledamöterna af Committeen, om saken blef fullt utredd, och så väl de Committerades, som KammarRättens, oskuld derigenom stäld i klar dag. Jag kan derföre ej frångå min anhållan om bifall till Utlåtandet. Herr Riben, Carl Willielm: Det är ej min afsigt, att yttra något enskildt omdöme om förvaltningen af GarnizonsSjukhusbyggnaden. Jag vill endast fästa uppmärksamheten derpå, alt StatsUtskottets Utlåtande blott innefattar ett uppräknande af factiska förhållanden, som icke rimligen kunna bestridas, men hvilka Utskottet funnit af den betänkliga art, att Utskottet ansett Den i September e. m. io3 sig böra föreslå Rikets Ständer, att i en underdånig Skrifvelse hos Kongl. Maj:t anmäla de anmärkte förhållanderna till den påföljd Kongl. Maj:t pröfvar nödig. Jag underställer nu de värde Ledamöter, sorn ej ansett detta nog, huru långt de vilja komma. Ständerna tillsätta icke nu mera några Commissioner, för att sjelfva företaga några undersökningar i ett eller annat afseende; när de hos Konungen hegärt, att han täcktes anbefalla en undersökning, så är detta det högsta de kunna göra. Jag måste derföre förena mig med dem, som yrka bifall till Utlåtandet; och hvad Herr af Billberghs påstående om afslag beträffar, så hoppas jag, att den värde Ledamoten sjelf icke väntar, att något afseende derå skall göras. Jag tror, att Friherre Cederström och Herr Crusenstolpe tillräckligt visat oriktigheten af detta påstående. Herr af Billbergh: Friherre Cederström bar trott återremiss vara nödvändig, för att Utskottet må yttra sig öfver den förklaring, som a:ne Ledamöter bland de Committerade här afgifvit. Jag medgifver behofvet häraf, så vida man får antaga, att anmärkningar kunna äga rum för den tid, som här är i fråga; men det är detta jag bestrider.
Utskottet, som icke har något att erinra emot det af Kongl. Maj:t i a åder gjorde förbehåll, får alltså tillstyrka Rikets Ständers bifall dertill, att de invalid-inrättningen anslagne hemmansräntor och invalidhus-fondens samlade kapital fortfarande såsom hittills må förblifva till Kongl. Majlis disposition, samt tillika hemställa, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit aflåta underdånig skrifvelse, med anhållan, att Kongl. Majit täcktes i en icke aflägsen framtid sätta Sin i nåder tillkännagiflia afsigt, angående invalid-inrättningens upphörande, i verkställighet, och då i nåder förordna att, otn de vid ofta besagde inrättning anställde tjenstemän äro berättigade till större eller mindre pensioner, sådane böra utgå af inrättningens egna tillgångar och icke komma att belasta den allmänna indragnings-staten. Slockholm den 20 April 1848. Beserv atton af Herr Norin? Emot Slats-utskottets beslut i denna fråga får jag mig reservera. Jag anser inrättningen å Ulriksdal böra, ju förr dess heldre, upphöra; men tror tillika, att invalidpersonalen kan understödjas på ett sätt, som, vida bättre än det närvarande förhållandet, låter förena sig med jStatsregleringens sanna natur. När detta ärende omsider kommit på sin nuvarande ståndpunkt, så kan man ej undgå att göra sig den frågan: bör eller beböfver invalidhusfonden qvarstå och verka såsom hittills ? Om invalid-inrättningen å Ulriksdal upplöses, och ett, emot de derstädes vårdade invaliders numerär svarande, antal åldrige, nödställde krigsmän skulle af allmänna medel undfå kontant understtid eller pensioner, så synes lämpligast vara, att det härtill erforderliga penningebeloppet, som alltid kan till maximi-summa bestämmas, uppföres i Riks-staten såsom direkt anslag och ej, på sätt hittills skett med kostnaden för inrättningen å Ulriksdal, fortfarande utgå af den så kallade Invaiidhus-fondens medel, Att Stati-Utikotteti Utlåtande, N:o 131.
PresteStåndet ålagt köparen» att vid sill anmälan hos Rätten eller dess Ordfö» rande, i afseende på Inteckiimgarnes dödande» Vara försedd med gravationsbevis och vederbörande Liqvidationsförrättares intyg i hvad mån köpesummail till gäldande af de Uti fastigheten intecknade och förmånsrätt egande fordringar vai‘it till-» Täckelig och vederbörande fordringsegare emellan fördelad blifvit; hvaremot de tvänne öfriga Stånden utur deras Beslut uteslutit delilla föreskrift; och 3io, att Hög» loll. Ridderskapet och Adeln samt Högv. PresteStåndet föreskrifvit, att då inteckiiadt skuldebref till bevakning, afbetaliiings er» hållande eller annars för Domare, Liqvidations* eller Försäljningsman uppvises, skall derå ske anteckning öfver uppvisan» det, hvilket åter de tvänne andra Stånden icke funnit nödigt föreskrifva» Då» vid detta förhållande, RiksStån* dens Beslut endast skilja sig deri, att Höglofl. Ridderskapet och Adelil samt Högv. PresteStåndet beslutat irenne särskildte til» lägg utöfver hvad de för Öfrigt gemensamt med de öfrige RiksStånden antagit, anser Utskottet, såsom eii ovilkorlig följd af 73 §» i Riksdagsordningen» att desse tillägg» såsom endast af tvänne Stånd bifallne, bö» ra utur det för öfrigt beslutade lagstad» gandet försvinna, och torde alltså den af Borgare* och BondeStåuden antague Re» LagUtskotitts Betänkande». 67 d nelion fa såsom RiksStåndens Beslut ian* ses. Stockholm den 26 November i 823; ■. N:o Ånkom di 3o Nov. 1823; Utlåtande i anledning af anmärkningar vid (JtSkottets Betänkande tild 23 $, angående skydd för Taxeringsmän. Detta feetänkåndé har blifvit återré* hiittei’adt äf Vällöfl.
Att det är vår skyldighet att göra något för landsmännen på ifrågavar. ö, är af motionären ganska väl framställdt, På ön bchöfyas kapitaler för bestridande af kostnaderna för de vigtiga odlings-företagcn; men kommunikationen med fasta landet derifrån kapital-understödet skulle erhållas är ofta afbruten. Dä nu Gottlands innevånare icke kunnat fä någon egen kredit-anstalt, eller någon afdelning af Priyat-bank förlagd på ön, så önskar jag att Staten mätte finna utväg att förskaffa dem ett afdelnings-kontor, derifrån Öns innevånare, oberoende af väder oell vind, lika med alla öfriga medlemmar i samhället kunna fä sina låue-behof uppfyllda. Hr af Dalströms ifrågavar. motion jemte de i anledn. deraf afgifne yttranden remitterades till Banko-Utsk, 13 194 Den 14 December. Hr Lagerhjelm, Pehr, anförde skriftligen: Då jag af den berälldse, som ifrån K. Ar. inkommit lill K. Sl:r om Statsverkets tillstånd oell behof, förnummit, alt en summa af Gö.fiöö r:dr 32 sk. b:co blifvit begärd för alt upbygga eli kemiskt Laboratorium uti Upsala, har jag deraf trott mig finna en ökad anledn. till alt lästa Sländernas upinärksamhet pä nödvändigheten och gagnet af alt den högre kemiska undervisningen lörsätles lili eli sådant läge inom landet, att nationen må kunna tillgodogöra sig något mera af den vinst, sorn denna vetenskap hav att meddela.
Här uppstår likväl en omständighet, som vi måste taga i betraktande, nemi. den att skolläraren är i detta förslag till författning afsättlig, så snart han har förlorat socknens förtroende. Jag hemställer till Hr von Hartmansdorff, huruvida klockareembetet är under samma cathegori — jag tror det ej. Jag tror icke heller, att vi kunna göra klockaren afsättlig efter församlingens godtycke. Detta anser jag vara ett hufvudsakligt hinder för begge tjensternas förening, såvida man antager att skolläraren har en förtroendeplats, från hvilken han kan af församlingen, på skoldirectioncns anmälan, af förekomna Dea t3 Februari c, m. aSi anledmr skiljas, utan föregtde dom och ransakning. Jag tror icke att man kan under dessa förhållanden sammanslå ifrågavar. tvänne befattningar. Jag (inner äfven ett annat betänkligt skäl deremot. Klockarens tjenstgöring upptager visserligen icke mycken tid, men detta beror likväl ganska mycket på pastor och på särskilda omständigheter; han är med ett ord ej oberoende nog i sin klockarebefaltning, för att odeladt kunna egna sin uppmärksamhet åt skolan. När pastor far längre bort på dop eller begrafningar o. s. v., så är klockaren honom vanligen följaktig, dels derför att han behöfves, och dels för den sportel, som vid dylika förrättningar stundom honom tillkommer. Jag befarar att dessa små inkomster alltför ofta skulle skilja honom ifrån skolan. Jag tror att skolläraren bör vara ensam skollärare. Utsktn hafva äfven föreslagit alt klockaren, när han tillika är skollärare, skulle hålla sig en substitut, för att biträda honom i tjenstgöring såsom klockare, så att den sednare befattningen ej alltför mycket upptager hans tid lill mehn för hans befattning såsom skollärare. Hvad blefve följden deraf? Jo, att församlingen finge hålla substituten. Vi veta nog alla huru det tillgår, då substituter tillåtas vid tjenster, som tillhöra communerna, nemi. så, att de, som skola hålla den, lita på församlingens generositet i det fallet, hvarigenom detta slags tjenstemän ofta blifva en verklig kräfta för communerna.
Och som Biksens Ständer , uti underdånig Skrifvelse af den 16 Augusti 1812, uppdragit Et Kongl. Maj:t, att, genom Den 2 3 Juli. 3115 genom en Comitée af kunniga Embetsman och erfarna Handlande, låta utarbeta en ny SjöTulls-Stadga, på en gång afseende Handelns och Näringarnes förkofran och Stats-Intradernas bestånd , derigenom att de förändringar, hvilka genom förändrade tider i den gamla Taxan och Stadgan erfordras, lmfvudsakeligen måge leda, dels till uppmuntran för export af inrikes producter och förädlingar, medelst nedsättning ej mindre å utförseln deraf, än införsel af de till förädling inkommande rå-ämnen, dels till öfverflödets hämmande genom en skälig förhöjning af de dertill hörande artiklar; så anse Stats och Bevillnings-Utskotten, ej mindre hvad Riksdagsmannen Jon Jonsson hemställt, än Utskotten här ofvan dervid anfört, vara ett ämne, sorn tillhör förenämnde Comitées granskning och utlåtande, och hvaröfver Utskotten således nu 1 förhand icke kunna ingå i någon vidare pröfning ; hvilket dock Riksens HöglöfL Ständer Vördsainligen underställes. Stockholm den lq Juli 1815. På Högh Ridd. och Adelns Ledamöters vägnar Carl Stellan Mörner. Carl de Geert På HÖgv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. R osenstein. Olof Bjurbäck. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. Nlls Limnelius. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. Joli. Olsson Longberg. Ufipläif silö Den 22 Juli. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den II Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den II . Vällofl. Borgare Ståndet den 2} Hederv. Bonde - Ståndet den 12 Riksens Höglofl.
Jag vill icke förneka, alt äfven denna rika och bördiga trakt, hvilken både från norr och vester har en genomgående trafik på hufvudstaden, ju icke har sådan betydenhet, att en jernvägsförbindelse till Stockholm för densamma framdeles bör komma till stånd och från det allmännas sida genom bidrag jemväl befrämjas; men då fråga nu är om en stambanas utläggande från hufvudstaden norrut, synes mig, sedan striden angående den vestra stambanans ledande norr om Mälaren redan förut blifvit afgjord, giltig anledning saknas att tillstyrka en afvikelse från den norra banans naturliga och, efter mitt förmenande, mest ändamålsenliga sträckning.» »Ehuru frågan om jernvägens fortsättande från Upsala nu icke torde förekomma till hufvudsaklig pröfning, anser jag mig dock böra antyda den rigtning, som, enligt mitt omdöme, deråt framdeles bör gifvas.» »Då Sala stad efter begge de olika förslagen ansetts vara af vigt att med jernvägen beröras, och härigenom en trakt, som utgör gränsen mellan de skogrika och de mera sädesodlande delarne af landet ifrån Mälaren tili Gefle—Dala jernväg, skulle komma i tillfälle att, inom der belägna vidsträckta odlingsmarker utveckla nu obegagnade källor till förkofran; samt förbindelsen ifrån Sala norrut synes, med afseende å Norrlands rättmätiga anspråk, böra undvika en anslutningspunkt å förenämnde jernväg af mera vestligt läge, än som af jernvägsliniernas rigtning i förhållande till hvarandra måste betingas, anser jag för min del, derest vid blifvande undersökningar lokala hinder icke förefinnas, norra stambanan böra ändas vid Storviks station å Gefle—Dala-vägen.» »I två af de till det sednaste Kommitté-betänkandet afgifna reservationer, hvilka afse att framhålla företrädet af den rigtning för norra stambanan, jag i underdånighet nu vågat förorda, äro de skäl och omständigheter, som gifva stöd åt denna åsigt, ytterligare utvecklade; och under hänvisande till dessa reservationers Bih. till R. St. Prog. M 47. innehåll, får jag i underdånighet hemställa, det Eders Kongl.
S. D. Då nu ånyo föredrogs Hedervärda Bonde-Ståndets, genom Protocolls-utdrag af den 17 sisth October gjorda inbjudning, om föreläggande af viss tid för Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet att till Stånden inkomma med utlåtande öfver dit remitterade motioner om kolböter för bristande lefverans af de så kallade hemmansränteoch qvarntulls-kolen, fann Ridderskapet och Adeln, efter i ämnet inhemtade upplysningar, denna inbjudning icke erfordra annan åtgärd än alt läggas till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Hedervärda Bonde-Ståndets genom Protocolls-utdrag af den 4 dennes gjorda och den 7 clennes på bordet lagde inbjudning, om anmodan lill Expeditions-Utskoltet att låta påskynda tryckningen af de Betänkanden, Utlåtanden och Memorial, som till Utskottet äro eller framdeles blifva aflemnade, fann Ridderskapet och Adeln icke för godt att antaga inbjudningen, utan lade densamma till handlingarne. S. D. Då nu ånyo föredrogs Constitutions-Ulskottets, den 7 dennes, på bordet lagde memorial N:o 49, i anledning af Preste-Ståndels återremiss på forslaget Litt. A uti memorialet No 43, blef den af Utskottet föreslagna voterings-propositionen af Ridderskapet och Adeln godkänd. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets, den 7 dennes, på bordet lagde memorial N:o 52, med föreslående af ett tillägg i 47 §. Regerings-Formen, blef Utskottets uti detta memorial framställde förslag af Ridderskapet och Adeln antaget till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
naste landtdag öfverstående frågan om länsrepresentation, förslag om ny skogslag med strängare bestämningar mot oloflig skogssköfling, proposition om införandet af det metriska måttoch vigtsystemet, om ordnandet af judames ställning i landet samt om tillverkning och försäljning af bränvin och andra spritdrycker. De två sistnämda frågorna komma att följas af allmänheten med stort intresse. Våra fennomaner äro nämligen ifriga antisemiter, hvilka gerna såge att man med kronoskjuts skulle befordra alla judar utom landets gränser. De komma derför antagligen att motsätta sig regeringens förslag, som går ut på, att judame under vissa vilkor finge nedslå sina bopålar i städerna samt uppehålla sig i dem, så länge de uppföra sig oklanderligt. Å motsatta sidan är man mycket liberal mot judarne, och redan vid senaste landtdag petitk) herades om att skänka Finlands judar fulla medborgerliga rättigheter. — Den nya bränvinslagen åter kommer att påkalla uppmärksamhet, emedan nykterhetsrörelsen på allra senaste tiden gripit vida omkring sig i vårt land. Nykterhetsföreningar hafva inrättats såväl i stadv som .på landet, och mer än en landtdagsman har af sina valmänfatt i uppdrag att fordra inskränkningar såväl i tillverknings-som försäljningsrätten af bränvin. Dessutom förberedas till landtdagen storartade masspetitioner med mer än tusende underskrifter. Många blir det derför, hvilka med spandt intresse motse, hvad landtdagen kommer att tillgöra i denna fråga på dagordningen. Slutligen vill jag framhålla tvenne propositioner, hvilka antagligen skola bringa partilidelserna i dagen. Den ena är förändring af landtdagsordningens tolfte paragraf, som icke innehåller någon närmare bestämning om röstbegräns-ning vid val till borgareståndet, utan öfverlemnar åt resp. valkretsar att närmare öfverenskomma derom. Nu föreslår regeringen, att en bestämning måtte införas, att ingen far afgifva flere än 25 röster, en bestämning, som på de flesta håll redan iakttagits vid valen till denna landtdag.
Bref af den 16 Juli förlidet år tillförordnat en Komité, som från den 1 Oktober samma år varit sysselsatt med sitt uppdrag, men i anseende till dess vidlyftighet och en oundgänglig tidsutdrägt för infordrande och inhemtande af mångfaldiga upplysningar och handlingar, erforderliga för arbetets Utförande på säkra grunder, icke kunnat detsamma afsluta till den 1 Maj innevarande år, hvilken dag Eders Kongl. Majit utsatt såsom den då Koinité-Ledamöterna borde åtskiljas, för att återgå till tjenstgöring vid sina respektiva regementen och corpser. Eders Kongl. Majit har likväl, genom Nådigt Bref den 9 sistlidne Juli, befallt, att denna Komité skall, för fortsättande af sina arbeten, åter sammanträda denna höst; och jag anser mig derföre icke böra framlägga något nytt förslag för ordnandet af försvarsverket till lands, innan Komiténs betänkande i sin helhet blifvit till Eders Kongl. Majit öfverlemnadt. Jag måste således nu inskränka mig till framställande af de förslag, som Komitén redan utarbetat och hvilka dels kunna särskildt handläggas dels erfordra förberedande åtgärder för vidare utförande, samt angifva de behof, som äro oundgängligen nödvändiga att fylla för försvarsverkets uppehållande och möjliga fortgång till förbättring i den riktning, som bäst öfverensstämmer på samma gäng med landets fördel och rned dess förmåga, efter antaglig beräkningsgrund, att kostnaderna bestrida. Hvarje folk, varmt för bibehållande af sin sjelfständighet, måste, om ock med dryga offer, ordna sitt försvarsväsende med hänsigt till landets beskaffenhet, dess folkmängd, dess läge, dess vigt i den politiska vågskålen, dess grannars anfallsförmåga och den anda, som lefver inom nationen. Hvad den sednare vidkommer, har den på de sista tiderna uttryckt sig i både ord och handling, på ett sätt, som för fäderneslandets framtid är högst glädjande och hoppgifvande. — Rikets Ständer hafva medgifvit betydligt mera utsträckta vapenöfning^, än som förut varit bestämda, för så väl stam som beväring.