Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tjen tgäriogiordnlngOQ - Tjenste indragningar. iBTeateriogar. OmbudsmanBana Berättelse. - 54 - Det, enligt Reglementets 173 af Rikets sist församlade Ständer Herrar Fullmäktige meddelade uppdrag, att låta uppgöra och till behörigt iakttagande utfärda en efter nuvarande förhållanden lämpad ny Instruktion och Tjenstgöringsordning för Riksgälds-Kontorets samtlige embetsoch tjenstemän samt vaktbetjenter, har blifvit fullgjordt, och denna Instruktion för Revisoreme uppvisad. 1 öfverensstämmelse med härom uti Reglementet meddelade stadganden, hafva, utom den i 1841 års Revisions-Berättelse omförmälda indragning af Kassörssysslan, sedan sista Riksdag, följande, å den utfärdade Interims-aflönings-Slaten för Riksgälds-Kontoret uppförda, tjenster blifvit indragna, nämligen: Kamrerareoch Kassörssysslorna vid Kreditsedel-Verket samt Kontorskrifvare-ljensten i Kassa-Kontoret. Derjemte har den å samma Stat upptagna personella löneförhöjning för dåvarande Bokhållaren i Boksluls-Konloret numera, till följd af dennes afgång ur Riksgälds-Kontorets tjenst, äfvenledes kunnat indragas. Vid den af Revisorerne anställda inventering af de under Herrar Fullmäktiges egen vård förvarade vigtiga handlingar, deribland äfven befinnas alla, sedan sistförfluten Riksdag, af Riksgälds-Kontoret uppköpta eller belånade, räntebärande obligationer, hafva dessa handlingar funnits väl ordnade och omsorgsfullt vårdade. Revisorerne hafva likaledes in venterat de i Kommissariatets förvar befintliga léneoch säkerhetshandlingar, hvarvid saknades 3:ne sådana handlingar, hvilka, enligt afgifna qvittenser, för flera månader sedan, blifvit till en tjensteman inom Verket utlånta, utan att vid inventeri.igstillfället kunde bestämdt uppgifvas, huruvida desamma sedermera blifvit till Kommissariatet återställda eller ej. Dock igenfunnos dessa handlingar innan inventeringen slutades.
Under ett så hjertligt förhållande mellan de båda syskonen är det naturligt att vintern, hvilken alltid afbröt de egentliga nöjena, denna gång måste förekomma Gabriella dubbelt så lång som vanligt. ”Blir ej Anton snart frisk? Kominer han icke upp i dag, eller får jag icke gå ner till honom?” voro alltid de frågor, hvarmed hon emottog Erika. Och det var de första, som äfven i dag sväfvade öfver hennes läppar, då hon, i full verksamhet med att kläda en liten fiskareflicka till brud, såg Erika inkomma. ”Nå, söta rara Rika, hvad sade Anton? Kommer han upp i dag? Du sade honom väl huru mycket jag väntat på honom?” ”Anton längtar också efter dig, Ella; men han är i dag sämre än vanligt. Han orkar icke lemna sängen, ännu mindre gå uppför trapporna.” ”Då kan ju jag gå ner. Snälla Rika, får jag icke det?” ”I morgon, om han blir bättre!” ”I morgon, det säger du alltid, Rika! men det är nu visst en månad sedan jag såg Anton. Jag ville nu visa honom de här rara snäckorna, alldeles som små hus. Jag har fått dem af fiskareKajsas Lena. Äro de icke bra vackra?” ”Ja, för söta. Men i dag kan Anton icke ha nöje af att se dem.” ”Söta, snälla Rika, var icke stygg!” Och den lilla sirénen, som naturen redan lärt att begagna sina fördelar, klef behändigt upp på Erikas knä, lade sin kind intill hennes och såg henne med en så innerlig och förtröstande blick i ögonen, att Erika så vida gaf efter att hon lofvade på aftonen föra henne till Anton. Gabriella, som icke tordes begära mera, började åter sin lek med fiskare-Kajsas Lena, en liten rask flicka, den Haraldson af sällsynt barmhertighet upptagit, emedan Lenas mor, en fattig enka, som i många år sålt fisk på Tistelön, helt nyligen genom vådlig händelse omkommit. Men leken ville icke mera komma i gång; ty Gabriellas otålighet förstörde i ena ögonblicket allt det nöje hon haft möda att framkalla i det föregående. Ändtligen kom den så ifrigt efterlängtade aftonen. Vid Erikas hand inträdde Gabriella i sjukrummet.
För att emellertid fortgå på den så lyckligt beträdda banan, hafva åtskilliga förändringar i författningen angående nu ifrågavarande ämne befunnits vara af behofvet påkallade; och Utskottet får i detta afseende härjemte afgifva förslag, vid hvars uppgörande Utskottet blifvit med erforderliga upplysningar biträdt af ofvanbemälde Byrå-chef. Vid redogörelsen för de förändringar i nu gällande förordning angående vilkoren för tillverkning af bränvin och andra brända eller distillerare drycker, som bilagde förslag innehåller, har Utskottet funnit lämpligt att, der innehållet ej nödvändigt lordrat flere skiljda paragrafers behandling i ett sammanhang, följa den ord ning, förordningens paragral-följd föranleder. För de redaklionsförändringar, hvilka på liera ställen blifvit vidtogne till följd af de från den nu gällande lagstiftningen Bih. till R. St. Brot. 1850 & 1860. 5 Sami. 2 Afd. 2 Helft. i 2 Sammansatta Hevilla.-, Lagsamt Allm. Bese.- och Ekon. Utsk. Bet. M 4. något afvikande grundsatser, hvilka Utskottet antagit, anser sig Utskottet ej behöfva att särskildt redogöra, helst alla förändringar, för att så mycket lättare falla i ögonen, äro i förslaget med kursiv stil utmärkta. Innan Utskottet dock öfvergår till redogörelse för berörda förslag, finner sig Utskottet böra särskildt till besvarande upptaga en af Anders Gudmundsson från Hallands län inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion, att bränvinslagstiflningen mätte återställas på samma fot, hvarå den befann sig före år 1835. Såsom skäl härtill uppgifver motionären, att den förändrade lagstiftning, som sistnämnde år trädde i verksamhet, skulle vara behäftad med två stora fel, det ena en allt för hög beskattning, hvarigenom man framkallat ökadt lurendrejeri, smygbränning och lönnkrögeri; det andra bestående deri, att de större brännerierna blifvit gynnade framför de mindre, hvarigenom man begått ett afsteg frän den i statsekonorniskt afseende så vigtiga läran om fri konkurrens.
samt nöthår; Hö; Jord, poler; Juveler, oinfattade eiler infattade; Kalksten; Kardborrar eller stråkardor; Kartor; Kläder, tillhöriga sjöfarande eller resande, när de äro synbart brukade, eller, af ägarne sjelfve medförda, pröfvas icke öfverstiga deras personliga behof; Kol, träd-; Kopparstick, estamper och lithograf ska arbeten; Korkträd; Kreatur: får och baggar från alla tyska stater samt intill Wcsterhafvet gränsande orter; hingstar, tjurar och fargaltar; Lera ; Lumpor; Magnetsten, oinfattad; Malm, rå och osmält, i införselstarifen ej specificerad; Malmstuffer , till naturaliesamlingar; Marienglas ; Marmor, oarbetad eller i block; Medaljer, alla slag; Murklor ; Musikalier; Muskus eller desman; Musslor, friska; Mynt, guld-, silfveroch koppar-; Målningar och ritningar, oinfattade eller infattade; Naturalier, till vetenskapliga samlingar; Näfver; Olj ekakor ; Perlemor, oarbetad; Perlor: äkta , oinfattade eller infattade; Pimpsten ; Plantor ; 41 Plantor; Platinaj oarbetad eller arbetad; Pozzolana ; Russinstjelkar ; Sand; Serpentinsten s oarbetad; Silfver j oarbetadt; Silkej rått, ofärgadt; Skafgräs; Sköldpadd, oarbetad; Smergel; Spillning, affall ocb spån, ej specificerade; Sten: cornwa lis-, eldfast sten, gjutstenar, samt mergel oell skiffersten till stentryck, qvariistenar, all annan, i införselstarifen ej specificerad, oarbetad eller i block; Stenkolj stenkolsstybb eller cindersj samt kokes eller afsvaflade stenkol; Säckarj med varor fyllda, såsom emballage; Tesifer eller krätz; Tonkabönor; Trippel; Trädj friska, alla slag; Trädvaror: virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget: alm, ask, bok, björk, ek och andra ej specificerade sådana trädslag, som växa inom landet; buxbom, ceder, ebenholtz oell pockenholtz; furuoch grantimmer: otillhugget eller sågblockar; Wagnar och åkkon: resandes, synbart brukade, af deni sjelfve begagnade, eller som blifvit ur riket bevisligen utförda.
V ilai ande j N.-o 41S. 5 melser i så ojemna och brutna tal, alt största olägenhet vid deras uträknande och debitering måste uppstå, hvaremot vid debiteringen af uppbördten ingen svårighet bör kunna yppas derigenom att, jemte tull-afgiftén, en viss procent deraf ytterligare debiteras de trafikerande såsom handelsoch sjöjärls-afgift. Vidkommande frågan om beloppet af den sistnämnde afgift, som sålunda skulle komma alt intill nästa Riksdag fortfara; så och då, vid afgörandet af tullbestämmelserne, det tilläfventyrs kommit i belragtande, att ifrågavarande serskilda afgifts fortfarande funnits föreslaget och delta kan hafva på de fattade besluten inverkat, samt för öfrigt en nedsättning uti berörde afgift, om den, på sätt Utskottet tillstyrkt, kommer att bland StatsVerkets öfrige inkomster inflyta, skulle leda derhän, att det belopp af öfver 100,000 R:dr, hvarmed samma afgift, efter nu gällande beräkning, öfversegel’ de å Handelsoch Sjöfarls-fonden anvisade utgifter, hvilka Utskottet ansett bora å Riks-Stalen öfverflyltas, komme att ifrån inkomstberäkningen försvinna, och följaktligen ökade statsbrist-summan , jemte den lill dess godtgörande erforderlige anvisning å allmänna bevillningen , anser Utskottet, att det för närvarande icke vore lämpligt att besluta någon förändring i beloppet af oftabemälde afgift, utan att sådant först må komma i betragtande vid den förnyade reglering deraf, förmedelst dess sammanförande med tull-afgifterne, som Utskottet antagit, vid nästa Riksdag böra ega rum.
St. vid den ena riksdagen antagit sjelfva hufvudgrunderne, skulle de vid den votering, som är föreslagen skola ske med ja och nej vid en påföljande riksdag, helt simpelt, utan att derför uppgifva några skäl, förkasta hvad sålunda redan vore beslutadt, och jag kan således icke tillstyrka detta förslags antagande, men får tillika förklara, alt om R. o. Ad. finnér för godt att med nej besvara den propos. på mitt förslag, hvarom jag hos II. Ex. Gr. o. Landtm, vördsamt anhåller, jag då icke ämnar med någon votering besvära det H. Ståndet. Hr Lagerhjelm: Jag ber först att vördsamt fä förklara, att jag icke uti mitt förslag inskränkt antalet af det deruti förekommande LagUtsk. till 8 personer, utan att delta Utsk., enligt samma förslag, skulle bestå af 16 ledamöter. Dernäst anhåller jag att få anmärka, att Hr Printsenskjölds emot mitt förslag gjorda inkast förfaller, emedan R. St. ovilkorligen alltid, så länge vår nu gällande grundlag består, äga rätt att vid hvarje riksdag gemensamt med Konungen stifta allmän civiloch criminalsamt kyrkolag, och att sådan förut stiftad lag förändra och upphäfva. Samma anmärkning gäller äfven om Hr Åkermans yttrade farhåga, att kommande Ständer skulle genom en votering kunna omintetgöra hvad föregående Ständer beslutat, ty äro hufvudgrunderne till det nya lagverket icke på fastare grunder byggda, än att kommande Ständer finna för godt att dem förkasta, så förtjena de sannerligen icke ett bättre öde. Öfverläggningen om Const.Utsk:s mern. N:o 35 förklarades nu vara fulländad, hvarefter II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, bland de framställda förslagen till gemensam tanke, såsom det först aflemnade uppläste Hr Åkermans förslag och sedermera hemställde, om R. o. Ad. behagade återremittera Const.Utsk:s mern.
Dessa äro mina skäl, hvarföre jag vid alla tillfällen, då fråga är om productiva företag, drifver den satsen, att man hellre genom lån bör bereda tillfälle till de erforderliga medlens anskaffande på en gång, än utdela dem småningom i smärre portioner. Jag anhåller på grund häraf om återremiss, på det Utsk. må taga saken ur denna synpunkt i öfvervägande. StatsUtskrs utlåt. N:o 161 återremitterades. Vid förnyad föredragning lades till handlingarna StatsUtsk:s d. 3o sisth Juni e. m. på bordet lagda memorial: N:o 166. i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtskrs utlåt. N:o 167. i’ anledn. af erhållen återremiss på StatsUtskrs utlåt. Föredrogs ånyo StatsUtskrs d. 3o sisth Juni e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 168 i anledn. af de berättelser, som R. Sirs till Stats-, Bancooch Riksgrsverkens öfverseende och granskning åren i83o och i832 församlade Revisorer afgifvit, angrde de under K. M:s och Rikets CommerceCollrm ställda fonder och medel. Hr Rosenblad, Bernh.: Då jag icke är emot bifall till nu föredragna betänk., som visserligen är ganska oskyldigt, såsom blott innefattande en redovisning för dc ifråga 9 HQ7 aio Den 5 Juli e. M. var. fondernas ställning, får jag likväl förklara, att jag icke med detsamma bifaller Utskrs reflexioner, af hvilka några äro af den beskaffenhet, att jag icke kan godkänna dem. StatsUtsk:s utlåt. N:o 168 bifölls. Företogs till profning Stalsoch Oecon.-Utskrns d. 3o sisth Juni e. m. på bordet lagda utlåt. N:o t, i ariledn. af väckta motioner, dels om understöd af statens medel till utdikning och uppodling af myror och träsk i Jemtland, dels ock angrde landtculturen i allmänhet uti Pukets norra provinser. Hr von Törne, Mich., uppläste följande:
Det är vidare anmärkt, att Revisorerne icke inberättadt förhållandet med den liqvid, som ägt rum för 500 tunnor hafre, hvilka af Kongl. Maj:t blifvit disponerade och hvilken spannemålspost, finnes såsom oiiqviderad anmäld i 1820 år9 Revisions-berättelse. Det åligger Revisorerne, att efterse det alla inrättningens fordringar blifva behörigen indrifne, hvarföre genom skrifvelse af den 25 November Revisorerne äskat upplysning huruvida förenämnde 500 tunnor blifvit ersatte, och då upplyst blifvit, att så väl spannemålen som Den 24 Fehr ilar ii. 779 ock den förskjutne transport-kostnaden behörigen skulle komma inrättningen till godo, inser jag icke i hvad ändamål detta föga interessanta förhållande skulle upptagas i en förut nog lång berättelse och att Directionen icke äskat någon ränta för en obetydlig post af 500 tunnor hafre, hvilken Kongl. Maj:t begagnadt, till en lindring af den nöd som förefanns hos Brödrafolket, anser jag för min del, icke anmärkningsvärdt, hälst sådant icke af 1820 års Revisorer var hemstäldt eller ifrågasatt. Herr Friherren har vidare ansedt det Revisorerne bordt anmäla hvad afseende Kongl. Maj t iästadt vid den af Directionen framstäldte klagan öfver en uragtlåtenhet Jregången af Landshöfdingen Friherre Nieroth. Härvid torde mig tillåtas anmärka, att Revisorerne äga att granska Directionens åtgärder, men icke Kongl. Maj:ts; och då Revisorerne funno det Directionen genom sin anmälan, fullgjordt dess åliggande skyldighet, var, enligt min öfvertygelse, för Revisorerne ingen vidare åtgärd påkallad, hälst Revisorerne inhämtat det Kongl. Maj:t. alfvarligen förehåHit Herr Landshöfdingen Nieroth desse begångne försummelser. Herr Friherren anser StatsUtskottet böra observera det Herrar Revisorer icke anmärkt den förlust inrättningen blifvit tillskyndad genom silfver-inköp och dess hitsändande.
Då vid sista riksdag det nu föredragna förslaget nedlades här på R. o. Ad:s bord intogs jag af en sorglig känsla, den nemi.: att den gamla Wasa-thronen kunde komma att vackla till sitt fall derest man oförsigtigt påkallade eller gynnade folksuveränitetens inkräktnings-begär, hvars verkningar rasade genom Europa och hvilka ännu en gång kunde återstå att erfara. Vacktom oss derför att skaka de gamla bepröfvade grundval arne; ty sannerligen J mine Hrr, som nu närmast omgifver denna thron! J mäkten icke med all Eder förmåga och goda vilja att för densamma upresa säkrare och fastare stöd. Hr Ekenstéen, J o li. Fritz, anförde dels mundlligen dels skriftligen : Det är en obestridd sanning, en af sanningens livan sjelf uttalad: att deraf hjertat är fullt öfverflödar munden. När nu, i ett gammalt bröst, ett lifligt, ungt hjerta slår, så förmår det så mycket mindre inom sig förqväfva de sanningar, för hvilka och med hvilka det lefver och dör. Den som likt mig, aldrig fördålt sina konservativa tänkesätt, bör ock kunna göra redo för dem. Jag har med min lilla Diogenes lyckta och med danken derinom, redeligen sökt ej efter förstånd; ty deraf öfverflödar här, men efter sanning. Jag har möjeligast genomletat och studerat, allt hvad rörande det nya förslaget, blifvit tryckt; mycket som endast skrifvits och så ofta jag kunnat, bevistat de ofverl äggningar, som å motsatta sidan hållits, för att med ett för sanningen så beredvilligt, tillgängligt förstånd, kunna tillegna mig allt det som deraf möjligen kunde gillas. Jag tvekar ej bekänna, alt jag, oaktadt den frivilliga åverkan jag blottställt mig för ej allenast icke kunnat rubbas en hårsmån ur min position, utan fastmer deruti befästats.
Att, hvad Kronoparken Örnberget beträffar, hemmansegarne derintill mätte oförryckt bibehållas vid den rättighet till skogsfångst och mulbete derå, hvarom de blifvit försäkrade: Att, såsom en följd häraf, någre sådaiie uppodlings åtgärder icke mätte vidtagas, hvarigenom berörde förmåner kunde minskas, och ej mindre desse parker tinder skattefnanna vilkor försäljas: Att, ås vida någon odling af Dagsmåssen mäste ske, eller utbrytning af mark från Örnberget ega runi, hvarigenom tillfälle till bete betydligen skall minskas, rättigheten alt detsamma begagna måtte, i mait af den inträffande minskningen, inskränkas, och endast tillkomma de till nämnde parker närmast varande Hemmansegare och Krono-Bostä!» Stats-Utskottets
Det vid den föreslagna nya §:ns slut införda tillägg innehåller Rikets nu församlade Ständers beslut genom bifallandet af Stats-utskottets utlåtande JVs 67. 55 §, angående byggnadslånet till staden Åmål, grundar sig på Stats-utskottets, af Rikets Ständer bifallna, utlåtande JVS 119. 54 §, angående uppbörden af kapitaloch ränte-inbetalningarne för en skilde tomtegare tilldelade byggnadslån, innefattar samma stadganden, som 27 § i 1845 års reglemente. 55 §, angående det, näringsidkare i Wexjö, efter 1843 års eldsvåda bevil jade, så kallade förlagslån, grundar sig på Rikets Ständers, genom godkännandet af Stats-utskottets utlåtande JM 85, fattade beslut. 56 §, angående det låneunderstöd, som blifvit åtskilliga handlande och nä ringsidkare i Åmål tillerkändt, innehåller hvad Rikets Ständer, enligt Utskottets ofvanåberopade utlåtande JM 119, härom beslutat. 37 §, angående det lån, staden Malmö vid 1812 års riksdag erhöll för ka sernoch stallbyggnaders uppförande, grundar sig på Rikets Ständers beslut, enligt 20 punkten i Stats-utskottets utlåtande JM 78. 38 §, angående lånet till återuppbyggande af Conradsforss bruk, upptager de för detta lån i nuvarande reglementes 93 § föreskrifna betalningsvilkor. 59 §, angående den, emot återbetalningsskyIdighet, i Riksgälds-kontoret lyftade summa för fyroeh båk-inrättningarnes förbättrande, är lika lydande med 33 § i 1845 års reglemente. Slats-Ulshollets Memorial, N:o 276. 3 40 §, angående Riksgälds-kontorets fordran för det vid 1823 års riksdag beviljade lån till Ystads hamnbyggnad, motsvarar oftanämnde reglementes 29 §. 41 §> angående Malmö stads hamnbyggnadslån, eger hufvudsakligen ena handa lydelse, som 50 § i nu gällande reglemente.
Utskotten synas jemväl hafva insett obilligheten af lagen; ty, efter deras förslag, skulle det numera komma att bero, ej af redskapens egare, utan på dem, hvilka ombesörja försegling, när densamma bör verkställas. På de sednare skulle det således ankomma, att låta redskapen längre eller kortare lid oför. seglad innehafvas af egaren; men hvarföre då icke hell och hållet borttaga om. förmälda försigtighetsmått? Det medför kostnader för så väl staten, som den en. Bih. till B. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N;o 1. skilde, samt verkar aldrig godt; och det ligger något för känslan sårande i hlotta tanken, att en offentlig person skall inställa sig i mitt hem och sätta min egendom i det stand, att jag dermed ej må bryta emot lag. Skall lagen så misstänka alla samhällets medlemmar? Vi tro det ej; och vi kunna ej eller förmoda, att Rikets Ständer längre bibehålla en föreskrift, hvars skapare synes hafva helt och hållet varit hänförd af nykterhetsfanatismen. Del andra föremålet för vår skiljaktighet är 43 §. i föreslagna författningen. Deri förhjudes försäljning af bränvin under en kanna, utom på gäslgifvaregärdar, källare och andra dylika ställen. Vi önska, alt berörde belopp mätte nedsättas lill j:dels kanna. Derigenom skulle det med lagstiftningen i denna del åsyftade, nu förfelade, ändamålet vinnas. Lönnkrögeriet befordras nemligen genom förbudet att sälja under en kanna, enär hvar och en, som behöfver bränvin, men ej har råd att köpa berörde belopp, nu förfogar sig till lönnkrogen, der bränvin supvis erhålles, der kamrater träffas och der supande på allt sätt befordras. Finge han i stället hos den, som tillverkar bränvin, köpa y:dcls kanna, sa ginge han dermed hem och tog sig kanske blott en sup om dagen. Han hlefve då icke en kroggäst och inleddes derigenom ej eller till fylleri, hvilken last födes och frodas pä lönnkrogarne. Vår egen erfarenhet af förhållandena har kommit oss till denna öfvertygelse.
Stanta. tpä 8än frän f. b. Sfdnjla fnugfMPremiesKagan 798.—■— b:o „ f. b. 2Ittnt. |)tHgjtsäJlebelö*Kagart 812. — - b:o , äfongf. 23ergö*Kottegti f. b. Katia t:o ttu Staben gftab för Kafernbpggnabeit i>:o b:o b:o för |>amnbpggjtaben b:o b:o Slorrföping b:o b:o 53ordö , b:o b:o Söitföputö. b:o „ Upfala Stcabemi för 53ibliott)cfd*bi)ggn. b:o „ 01 tett 69 Stuteri*3;nrättning b:o , Äottgl. Statdr Kontoret teocrerab afbetalning pd bet fä fallabe Sacf;erttö*23ergéragertteö tätt Seoerertug från Slifeté Stänberö 23anf: 1:0 &»ab ptterligare tillfommit Kontoret, fdfont Släntcminjt f,r drett 1S29 odi) i83o .. ioo,3o3: 5. 2. 2:0 gorffott pd 1834 ärö bendtine Slänteminfl . 200,000. ®»crfe fmärre S«fom(ier "summa StibT Större Utgift än Sttfomfi t)tollfelt tMnab elter brill Uifwit befäcft genom: Uppldttingar mot Obligationer nteb 5 proc. ränta 540,3oo, b:o b:o 4 b:o 5oo. Slfttgncrabe d Krebitioet i danfelt, imber be fpra ft|la måuaberne af dret 696,577: 6. 4.
Fienden rusade nästan oupphörligt på våra å landsvägen uppställde kanoner, för att borttaga dem; men blef ständigt afslagen. Svårast var det, då våra trupper skulle passera den framför vår linie befintliga slätt, emedan fienden emellertid besatt skogen derintill med infanteri. Förlusten blef här ganska stor, och på slätten vid sjön blefvo omkring 100 man fångne, midt för hela härens åsyn. Utgången bevisade således, att Ryssarnes flykt var blott en krigslist af general Kamensky, för att locka oss från den fördelaktiga position vi innehade. Striden hade varat i femton timmar, och vår förlust derunder blef omkring 40 officerare samt 1,200 man döde, sårade och fångne. Svenska styrkan vid Oravais utgjordes af general Vegesacks Svenska fördelning, 3,600 man; en bataljon af Vesterbottens regemente, under öfverste Essen; en bataljon af Österbottens regemente, under öfverste-löjtnanten baron von Otter, samt fjerde brigaden, utom tvenne bataljoner under öfverste-löjtnant von Fieandt på Lintulaks vägen. Således kan Svenska hären på detta ställe omöjligen beräknas högre, än till omkring 5000 eller högst något öfver 5000 man. Hvar de andra tre Finska brigaderne stodo, skall jag längre fram omnämna. Efter sedermera erhållne trovärdiga upplysningar, uppgick Ryska arméen vid Oravais till ungefär 15,000 man, med 16 kanoner. Ryssarne uppgåfvo väl sin styrka endast till 10,000 och den Svenska till 16,000 man med 20 kanoner. Men de beräknade ock vår förlust större än hela vår styrka härstädes verkligen var, eller till 7000 man. Enligt en af mig förut åberopad Rysk rapport, införd i Åbo Tidningar, skulle fiendtliga styrkan vid Kauhajoki ensamt utgjort 18,000 man. Dermed voro nu förenade de 10,000, som stått emot oss vid Ruona och Mengijärvi.