Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
T r o g e t o c h oförtrutet har hon i detta arbete stått vid sin mans sida, o c h hennes m o d har icke sviktat under kampen för folkhögskolesaken, b vilken icke heller inom hennes verkningskrets saknat sina mäktige o c h inflytelserike motståndare. Det torde kunna m e d visshet sägas, att hon och hennes följeslagare genom lifvet och i skolan nu stå såsom segrare. D e t allmänna o m d ö m e t i den trakt, där hon har sin verksamhet, ett o m d ö m e som nog mången gång fått kämpa sig fram tum för tum i striden mot kortsynthet o c h okunnighet, skall för framtiden bilda ett ointagligt bålverk till skydd för hennes kära skola. Fru H o l m b e r g är icke blott besjälad af ett varmt intresse för sin skola o c h utrustad med en betydande fond a f kunskaper för hennes ledning, hon har egnat folkhögskolan o c h folkhögskolesaken ett verkligt studium och har sannolikt djupare än någon annan svensk kvinna lyckats intränga däri. Talrika besök vid Danmarks och Norges folkhögskolor hafva gifvit henne en noggrann kännedom o m, huru dessa arbeta, o c h frukterna af denna sin erfarenhet sträfvar hon med största ifver att tillgodogöra den skola, hvars föreständerska hon är. Man skulle tro, att med en så omfattande och energisk verksamhet som skolförestånderska o c h skriftställarinna fru H o l m b e r g skulle få föga eller ingen tid öfrig för husliga värf. Detta vore emellertid ett stort misstag. H e n - nes sunda och praktiska anläggning, som snart spåras äfven i hennes skriftställen, hafva räddat henne frän ödet att blifva endast en gäst, en » inackordering » i sitt eget h e m. H o n är maka o c h husmoder på samma gång som författarinna, o c h hon är en förträfflig sådan. Bilden af henne, som I d u n i dag bringar sina läsarinnor, visar oss, att sykorgen o c h trådrullen finna plats bredvid b ö c k e r n a o c h manuskripten på hennes arbetsbord. Bilden är för henne betecknande, o c h, hvad mera är, den är icke arrangerad utan fallkomligt sann. A. AJolm Ericsson.
Här har yttrats farhåga mot införandet af namnet krona, och att 1 r:dr borde preglas å det för 12 sk:r silfver gällande mynttecken, som kommer att motsvara 1 r:dr riksgts, och man har ansett, att orden riksgts eller courant borde tilläggas valören 1 r:dr. Såsom här redan är anfördt, komma vi sannolikt att i beräkning äga 3:ne slags riksdalrar, nemi. i r:dr i silfver, innehållande 48 sk. i silfver och efter realisationen 1 28 sk. i btcosedlar; 1 r:dr blcosedlar, motsvarande i värde 18 sk. i silfver, och 1 r:dr i riksgrssedlar, motsvarande i värde 12 sk. i silfver. Blir denna sednare ridr enheten, så kommer b:co-r:drn att endast blifva idealisk, så i papper som i silfver. Under sådana förhållanden fruktar jag, att tillägget riksgts eller courant å 12 sk:r silfverstycket skulle gifva ett begrepp om underhaltighet, som minskade myntets credit. Mig synes derföre lämpligast att, med införande af ett nytt mynt och nya ordningar i myntväsendet, äfven införa nya namn å undervalörerna af detta mynt. Af myntets namn och pregel skall hvarken begreppet då förvillas om dess värde eller förtroendet dertill förminskas, och är det på dessa grunder jag så mycket hellre tillstyrker bifall å hvad Utsk., i anledn. af Hr Lef're'ns motion, i detta afseende föreslagit, som jag fruktar, alt om dessa åtgärder icke gå gemensamt och samtidigt, det torde blifva svårare att infora dem partielt i framtiden, enär vanan i allmänhet blir kärare, ju längre hon varar. Namnen lirona, penning och slant skulle således, efter min tanka, åtfölja myntbestämningen och decimalräkningen, och deras införande icke uppskjutas till en oviss framtid, om de nu anses lämpliga och nyttiga, hvilket jag naturligtvis underställer sakkunnigare personer i ämnet, än jag är. 3:ao Den 7 Maj. Gr. Löwenhjelm: Att jag frångått min först yttrade tanke, att 8 sk. silfver borde stadgas såsom myntenhet, har skett af tvenne hufvudsakliga skäl.
Utskotten hafva, som jag sökt ådagalägga, icke uppfattat detta nödvändiga vilkor för den föreslagne Passevolancens införande, på grund hvaraf jag anhåller, att Utskotten, genom ålerremiss af Utlåtandet, härå må göras uppmärksamme, och i händelse denna åfcerremiss beviljas, föreslår jag, alt Utskotten måtte tillstyrka Rikets Ständer att ingå till Kongl. Ma jr t med underdånig anhållan om upprättande af ett förslag öfver den årliga kostnad, hvartill Karloch Hästmunderingens underhållande bör beräknas, då till grund för denna beräkning tages den af ålder Rusthållare vid Indelte Cavalleriet åliggande beklädnad och utredningsskyldighet, med fästad t afseende på munderingarnes fordna varaktighet, hvarefter en årlig afgift i penningar eller spannemål må af Ruslhållarne med deras begifvande erläggas till Staten för dennes öfvertagande af motsvarande åligganden så väl i krigssom fredstid; och torde Rikets Ständer i underdånighet böra fästa Kongl. Maj:ts uppmärksamhet derpå, att, om slitningstiden för en mundering under krigstid upptages lika för Värfvade och Indelta Cavalleriet, måste densamma under fredstid kunna för Indelta Cavalleriet antagas lill 4'dobbel mot hvad för ett i ständig tjenstgöring varande värfvadt Cavallen beräknas, samt att, hvad tidens förändrade fordringar nu mera kräfva i ökade kostnader för Indelta Gavalleriets. Den 4 Januari! f. m. mnnderingspersedlar, icke må anses som ett Rusthållets åliggande, utan sein en Statens utgift, komma att af allmänna medel be* stridas. Det Synes mig sorn Rikets Ständer genom en beslutad underdånig skrifvelse, i öfverensstämmelse med hvad jag föreslagit, hembära en skyldig gärd af aktning åt föregående Ständers beslut, hvilket derigenom, kunde rinna en afsedd men uteblifven påföljd. i8^3 års Ständer hafva nemligen I underdånighet anhållit, ali Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta och för närvarande
K o m så någon af dem, som varit ute i världen, hem igen, kom kanske på besök till det lilla gula huset, steg på i det lilla förmaket och fann allt orubbadt — samma möbler i samma ordentliga symmetri, samma tygblommor unSkiss för Idun af Elsa Lindberg. der samma glaskupor och samma mjuka stolar, som liksom höllo kvar en i overkJFÅ os fröknarna Dahl är det bara stilla och samhet. Det hade endast kommit litet tyst och ljufligt lugnt på allt sätt — fler broderier, och fröknarna Lina och Sina mjuka tofflor öfver mjuka mattor och mjuka hade fetmat litet mer, men den besökande stolar, från hvilka aldrig man vill stiga fann, att hon kommit i en liten värld, där upp mer, när man en gång satt sig ned. tiden stått liksom stilla. Och på allt tal Ingen har brådtom där, och alltid äro de fick hon endast tunnsådda, svar, mest ja så milda, hofsamma och hjärtliga mot hvaroch nej och så från fröknarna Lina och andra, rösterna äro låga och saktmodiga, Sina små förlägna frågor med litet nyfikenlångsamt släpande sig fram i stillheten och het uti. värmen. Dortha smålog litet då och då, hade kanske Det är hos dem utbredt som en atmossvårt för att riktigt följa med, fick stora, fär af bekväm dåsighet, och den ena stunden kommer som den andra och det gör förvånade ögon öfver allt det nya och märkrakt ingenting, om man inte hinner uträtta värdiga hon hörde, klappade ibland den främmandes hand helt lätt och litet blygt, ett smul på hela Guds långa dagen. Det fanns tre fröknar Dahl • — fröken när hon kom åt, i innerlig hjärtans tackLina och fröken Sina och så Dortha. — samhet öfver att bara någon k o m och hälsade på och bröt af tystnaden och enforDortha var fröknarna Dahls brorsdotter. migheten. Annars var det bara att sitta Af far och mor har Dortha inga hågför sig själf och brodera och brodera på komster, så långt hon minnes tillbaka har dessa evigt långa bårder till förmaksgarhon haft fastrarna omkring sig.
Att hvad tjtnstårs och anciennitets beräknande angår, den underdåniga önskan hos Kongl. Majit må avmålas, att vid företagande gransk. ning af bejordrings-lagarne, Kongl. Majit} till beredande af erforderlig bildnings-grad och ökad duglighet hoc ämbetsmännen, i Nåder må täckas förklara, att skicklighet och förtjenst företrädesvis och mer än tjenstårs-berdkning, finge tagas i betraktande vid Syslors bortgifvande, på sätt 28 §. Regeringsformen jemväl föreskrifver: Att, till vinnande af erfarenhet huru drender i orterne uppkomma och behandlas, ingen vid central-verken inom Hufvudstaden må till tjenst med Kongl. Fullmagt befordras, Utan att hafva tjenst gjert hos ämbets - myndigheter a f första instantien i Landsorterne: A tt, såsom en följd af hvad Utskottet rörande allmän befordrings-rått föreslagit, ledigheter till alla civila beställningar, ehvad de af Kongl. Majit, Colle gier eller andra ämbets-myndigheter besättas, böra i officiella Tidningar kungöras, och en viss ansökningstid, rättad efter möjligheten för sökande från alla Landsändar, att hinna anmäla sig, blifva i allmänhet fastställd', från hvilket stadgande endast ämbeten i StatsRådet synas böra Undantagas'. Att till alla civila ämbeten , hvarifrån godlycklig afsättning ej får ske , förslag å 3:ve 2X4 bland de sökande bär upprättas , grundade i öfverensstämmelse med stadgandet i 28 §.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 April 1857, kl. 1 e. m. Betänkande, t anledning af vackt fråga om upphäfvande af Kongl. Bref vet den 31 Juli 1685, angående utgörande af s. k. rotehjelp inom Jönköpings och Kronobergs län. Genom Kong!. Förordningen »emellan allmogen och soldaterne i Jönköpings och Kronobergslän» af den 13 Maj 1685 har, bland annat, blifvit stadgadt, att, när någon soldat med döden afgår, roten skall, så snart görligt är, men sednast inom tre månader förskaffa en annan i stället; och har Kongl. Majit sedermera genom nådigt bref den 31 Juli samma år förklarat, att som den förening, »allmogen i Jönköpings »och Kronobergs län först häfver gjort sinsemellan om manskapets ersättande sock»netals lärer förorsaka en och annan oreda och svårighet” samt ”en stor del af all »mogen redan tillbudit sig hellre att stå hvar och en sitt äfventyr och leja för sig »när knekten dör,» hvilket Kongl. Majit funnit hvarken »så säkert» för det allmänna eller »så lätt» för rotehållarne, Kongl. Majit, enligt Guvernören| Friherre^Mörners förslag, bifallit att rotehållarne, »måga korporalskapsvis förena sig inbördes om hjelp »och bistånd vid hvarjehanda afgångs ersättande och att hvaf och en rote ger till »knektens lega 1 daler 16 öre silfvermynt, hvilket af 22 rotar ger 33 daler, och »den tre och tjugonde roten, som knekten mist häfver, han uppfyller det, som se »dan brister till legan» — » — » — ».
Maj:ts Nådiga Kungörelse och Förordning, lill befordrande af behörig stadga och säkerhet uti Rikets Mynt och Penningeväsende, utfärdades den 27 November 1776, och innehöll ibland annat: att i stället för de brukliga Banco-TransportSedlar, ställde på Kopparmynt, allmänna rörelsen skulle förses med ett till sitt gångbara värde behörigen stadgadt Guldoch Silfvermynt, och att de derpå grundade Banco-Sedlar, som, för mera vighets skall} Klefve med samma Mynt omlöpande, alltid kunde, vid uppvisandet, med Specie-mynt inlösas etc. (TJanco-Förordn., pag. 275.) Banco-Fullmägtiges Protocoll för den 6 December 1776 upplager de flera, lill verkställigheten hörande anstalter, hvaribland : alt mindre Transport-Sedlar, å 3 och 2 R:dr, äfven komme att tills vidare utgifvas; att af större Transport-Sedlar, 5 R:dr blcfve minsta valeuren; och att uti 2+ Banco-Utskottvts Memorial No go. Formulairen för rle större Sedlarne rum skulle finnas för Valeurens inskrifning med Riksdalerj skilling och runstycken. (BancoFullin. Pro.l. 1776, pag. 558.) De större Transport-Sedlarne (till och med 5 R:dr) och de mindre Transportsedlarne (3 och 2 R:dr) behandlades, enligt den förut antagna praxis, så till vida olika inom Banken, att de förra ej utskrefvos annorlunda än för dagen, i dens namn, som Sedlarne reqvirerat, och ifrån honom måste transporteras antingen på viss man eller på Innehafvare!!, som egde att dem vidare transportera.
Och nu, sedan goda lärokursei ' under bildade, i sitt kall slrickliga förestindarinnor i hufvudstadens förnämsta sjukhus så, väl som vid Sofiahemmet blifvit ordnade, är tiden inne att börja arbetet för den länge påtänkta uppgiften. I allt viiseutligt kunna vi bygga var verksamhet för denna sak p&amp; de grunder, som blifvit. lagda af d: r Bergvall och som vi taga för gifvet maste gillas och med värme omfattas af alla läkare. Visserligen har, med n&amp;gra ytterst få undantag, d: r Bergvalls i: så många afseenden förträffliga plan hittills ' icke. blifvit föreerklignd. En orsak ' dartill a r, ' tr.0 vi, att saken icke upptagits med den kraft den förtjanar af nhgra bildade kvimor. En annan orsak torde vara den, att mången har den f örestillningen, att en sköterska f öga kan uträtta dar icke läkare finnes i narheten, och att .hvad landtbefollzningen i första rummet behöfver ar ett flerdubbelt antal läkare. Naturligtvis kin en sköterska liks så, litet ersatta lgkare, som lakaren viil ersätta sköterskan; men en vii1 utbildad sköterska kan dock i lindrigare sjukdomsfall ersiitta läkaren, helst dar telefon .finnes att tillgå, till lakarestationen, eUer i svhare fall varda patienten efter laikarens föreskrift p&amp; ett helt annat satt än den sjukes okunniga omgifning. Utan att i minsta m i n vilja förringa vkrdet af lgkarens insikt och möda, kunna vi också, erinra om huru p&amp; s jnkdomens likasom på, krigets slagfilt den nutida regeln galler, att det icke ar filtherren ällena, som vinner drabbningen, icke endast lakarens föreskrifter, dessa må, vara aldrig s&amp; förträffliga, som åkergifva den sjuke hälsa och krafter; ty till .segern bidrager i väsentlig mån det siitt, hvmpå, de gifna befallningarne utföras.
missbrukat, kunde kanske något modererats, likaa&amp; bör ?ioloneellisten bemöda sig om ett fastare eantabile. De i sista satsen förekommande starka raspningarne, hvaröfver gamla qvartettvänner undrade, hör till saltarell-stilen. Rubinsteins instrumental qvin tett var en vacker rapsodi, som torde utan men kunna arrangeras för flera instrument, så litet qvintett-messig var den. Motiven voro ryska, sönderstyekade mellan de olika instrumenten med ett starkt figureradt pianoparti som sammanhållande länk. Hr Henneberg spelade piano med förvånande energi, raskade stundom med ena handen på instrumentalisterna, bland hvilka hornblåsaren bjöd på ett och annat vältonande solo och klarinettisten gjorde sitt bästa att likna fru Edling — jag menar i runda dunkelt klangfylda toner. A: J; Konsertsäsongen började icke riktigt gentilt genom tvenne hederlige Berlinerprofessorers konserterande inför Musikaliska Akademisalens fula stolrader, som icke bestodo något aktivt bifall. Litet större publik hade den indianlegendära Nikita, Lon-donboarnes » darling », en kopia i duodes af Sigrid Arnoldson, hvilken Nikita icke i det här landet gjorde större lycka än att hon blef — sjuk, d. v. s. vidare uppträdanden instälda. Sak samma hände Wladislaw Mierzwinski, som icke denna gång hade skäl rosa marknaden. Skada emellertid att vår publik icke fick ae honom å scenen, i Meyerbeer, Verdi eller Halévy: han är dock alltid en storhet i sitt slag, under det små utpuffade misser som Nikita än så länge böra räknas till skolkande elever, skolkande ooh — skalkande. Om hr Halléns stora konsert har jag lika mycket att säga som hr Hallén sjelf i sitt dagblad om Musikföreningens tilltag: platt intet * Den norska italienskan Oselio-Aas konsert skall ej heller fresta mig för mycket ta det hårdt anlitade utrymmet i beslag. Deremot skall jag ha äran säga några ord om vår svenska s&amp;ngerska Riego och våra svenska herrar och damer a-capella
3I: tn slsulle namligen kunna pistit, att vi ha tvti slag af sanivete; det ena talar om v&amp;ra plikter som miinniskn, iiet anidra talar i budord, soiu galla blott for el&amp; ocli piminner om den alldeles siirskilda uppgift, som Bljgger hvar och en af oss s&amp;soni individ. Xan frimjar det helas utveckling i samrna mdn som man erafaldigt och troget fiiljer. iifven denna rest, individualitetens genius. Och d m kitn icke fiira kvinnan in pB stdanu afvlgrtr, att hennes kvinlighet t a r skada: n: ~- tnren kan icke motsiiga sig sjiilf, icke slijsa s i, ntt llnn nedllgger anlag, som aro 5i.mnade att forkvafvas och a t t .endtist villa lidandc for den individ, som Bger dem. Det bor saedes ej vara yttre anleriningar, flfanga eller modet fijr dagen, som a.ro bestiimmande vid n l e t af hanu, utan deu egna innersta kallelsen. Naturligtvis tala vi e j hiir om de u ~ i n g a, soul af fattiadorn tviugas att antaga hrilkvt zrbete soin helst., om dcni galler det, att noden har ingen lag. Xen har kvinnororelsen rerkligen skiinkt k ~ i n n a n st6rro persodig Zycka? Denm frgga Sir icke liitt att besvara, men om ocksli s n r e t skulle bli nekande, Tore kvii~noriire !cen icke diirf6r rtbmd. Denna rorelse liar uppkomrnit ur tvd riitter: dels familjelifvets omgestaltning genom storindustrien, dels kvinnam liinge niirdu bellof af andlig atoeckliiy. Detta behof Lade liinge glilurnat som elden under askau.
Lustslott; 4-o i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Remiss å HofKamereraren Carlsunds ansökning, om utbekommande af Mantalsskrifnings-provision; 5:o i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, om utbetalning af Begrafningshjelp efter Secreteraren vid Kongl. IngenieurCorpsen, E. M. Morin, 274» 275, — om bifall till BancoLtskottets Betänkanden, angående 1:0 tidigare föredragning och utgifvande af Bankens fastigliets-lån; 2:0 frågan om närmare bestämmande af rättigheter för Bolag och Corporationer att i Banken upptaga Lån å fast egendom; 3:o i anledning af erhållne Remisser, dels rörande de vid BancoDiscontVerket erforderliga VederhäftighetsBetyg, dels angående förökning i antalet af Verkets Styresmän; 4:o frågan om understöd för Södertelje Canal och Slussverks fullbordande, 275, 276. — om bifall till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkanden, rörande 1:0 väckt fråga, 211 att Spnnnemålsoch Victualiehandel 5 Landet må taxeras och beläggas med enahanda Utskylder, sorn desse handelsnäringar uti Stiiderne åtfölja; 2:0 förhud mot Krämares kringstrykande; 3:o möjlighets beredande för Innehafvare af Boställsjord, att låta försäkra den å sådan jord befinteliga åbyggnad i Allmänna Brandförsäkringsanstalter, /['.o medels vidtagande till Luxens hämmande och inländska Fabrikers upphjelpande; 5:o Kongl. LandtbruksAcademien, dess CentralVerkstad och Redovisning för de under Åcademiens disposition stående fonder, 276.
Hellichii efterkommande få bära det stolta namnet «Gustafsschöld« till en åminnelse af stamfaderns lycka att hafva tjenat den störste och bäste bland furstar: skulle det ej kunna tillåtas den, som nyss fick den uppmuntrande benämningen: «Apotekare«, att, till en ära för sig och afkomlingar, till en väckelse för dem att städse hålla välfärd, blod och lif osparda, för att nitiskt tjena det nya regeringssättets höga stiftare och hans ätt, hädanefter få kalla sig: «Gustafs vän?« Konungen besinnar sig några ögonblick, yttrar derefter, med stolt hållning och allvarsam ton: – «Nej, general Horn, det går icke an; det passar sig icke. Vänner äro vi visserligen; men tre millioner undersåter äro alla mina vänner, åtminstone med ganska få undantag. Jag är samtliges rätte far, och det vore stjuffaderligt, att företrädesvis vilja kallas blott en enda slägts vän. Men då ni önskar åt framtiden förvara minnet af vår oupplösliga vänskap, tillåter jag, att i ena fältet af den grefliga sköld, jag nyss gifvit er, må upptagas mitt krönta namnchiffer. Vare det inseglet på min stämmas och er heliga förbund« 8. Och fadren till en bland Gustafs mördare aflägsnade sig, misslynt derföre, att han ej fick utbyta sitt urgamla slägtnamn mot det han den tiden skattade högre: «Gustafs vän«. De första ord, konungen yttrade till den samlade sällskapscirkeln på Ekolsund vid ankomsten dit voro: «Inga hoffester denna gången, mitt herrskap, men «alla de nöjen landet kan erbjuda: ingen etikett här, «utan all den frihet i umgängeston och valet af tids«fördrif, som er sjelfve lyster.« Denna plan för sommarens tillbringande uppväckte allmän glädje och vann allas bifall. Den var deraf förtjent och skulle skördat det, uppgjord af hvem som helst: huru mycket mer, uppgjord af en kung, och af en sådan kung, som Gustaf. Umgängeskretsen här var nu förskönad af det skönaste, Sverige den tiden ägde: de tre Gratierna «Augusta, Ulla och Lovisa« 9.
3 De öfrige ©täberne 16 Slrttfter, i åtta Clajjer: görfta Claren Slnbra §rebje Wierde gemte ©jette ©junbe Pfttonbe dito dito bito bito bito bito bito Söncförmoner, om be åtnjutas, efter ofroan antagne grunb, färjfilbt beräfnabe. 2tucttoit0^ctjentc, fe ©täberneé betjente, 7 §. Setjentcr, Z^uftar eller Haquayer, i lagflabb tjenfl. gör en eller tmå, barbera — ben trebje . 3bDr 100: — 75 — 55 — 45 — 35 — 25 — 15 — 5 8. 16. 2: 4: i5 gör ben fjerbe ?v:br 6 — ben femte . —.8 — ben fjette, ocfj fjroar ocl) en berutöfvoet — 16: — $5)cb betjent förftås öpofmaftare, kammartjenare, (f>tr»tlfa bägge be§< utom betala ben f>är nebanföre flabgabe afgift), §affeltädare, Sugare, famt alle anbre manSperfoner, font till ttppafming npttjaS; mcb unbantag af minberg årtge tjenjtgofjac Sill fåban betjening i ett f>uéf>åll ifall famtnanrafnaö, få att, för gru eller mtnberårlge S3arn, någon färjfilb betjening ej må uppgifvas od) ben förfföjda afgiften Derigenom minnas, •£,ynfi.aquayer Sbbr 4: — ZMUarbagare: gör broarje ^Sillarb, ber få fallabe partie<penningar betalas, i trenne Stater: 3 ©torholm od? (Sotbeboug: görffa (Elajjen «R:br 150:
N:o 817. D. E. Tigerhielm. l. s. N:o 861. H. G. v. Gegerfelt. Herr Qveckfelt. Fullmäktig C. O. Lagerbjelke. N:o 1960 A. Robert MontgomeryCederhielm. L. s. N:o 99. O. Silfversparre. L. s. N:o 147. Herr Bagge af Söderby. Fullmäktig E. W. Nordenfelt. l. s. N:o 215. A. H. Ramsay. l. s. N:o 335. Herr Grubbe. Fullmäktig Fredrik Carleson. N:o 494. W. Croneborg. L. s. N:o 508. G. A. Silfverbrand. C. Gust. Liljesköld. Herr Cremer. Fullmäktig J. Beck-Friis. Herr Mannerfeldt. Fullmäktig Hjalmar Palmstierna. N:o 782. J. G. W. Belfrage. l. s. N:o 830. Herr von Vicken. Fullmäktig C.fLeijonhufvud. Herr Ehrencrona. Fullmäktig C. W. D. Heijkenskjöld. N:o 1918 A. Herr v. Strussenfelt A. Fullmäktig Erik Posse. N:o 2082 A. Carl Axel Mannerskantz. Herr Planting Berglod. Fullmäktig C. G. Hierta. l. s. N:o 1092. E. G. Leyonmarck. Patric Reutersvärd, i. s. N:o 1255. M. G. von Schantz. L. s. N:o 1398. Herr Sodenstjerna. Fullmäktig Claes M. Lewenhaupt. N:o 1476. L. W. Riben. l. s. Herr Friesenheim. Fullmäktig Carl Tornérhielm. L. s. N:o 1563. E. Cederstråhle. l. s. N:o 1582. Math. Steuch. L. s. N:ol594.
II eser v at io n af Herr Professor Grafström: ’’Mot detta Utskottets tillstyrkande anhåller jag att i ett visst fall få aflemna min reservation. Jag anser nemligen , att genom tillstyrkandet, såsom dec nu befinnes, den för hela Jemtland och Herjeådalen vigtiga frågan endast blifvit till en obestämd framtid uppskjuten. Förslaget till Frösö Skolas utvidgande med tvänne nye Lärare och till anslående af löner åt desamma, hade, efter mitt förmenande, kunnat tillstyrkas oberoende af frågan om Skolans förflyttande till Östersund en fråga, som redan några år hvilat, och hvilkens afgörande torde komma att ännu länge fördröjas, så vida de nuvarande Skolhusen, till följd af nödige reparationer, befinnas fullt brukbara. Jemtland har en enda Skola, med 4 Lärare, för en folkmängd af 44>°0° menniskor. Wisby Län med 40>°:OO menniskor, eger för undervisningen i3 offentlige Lärare. Ju mera aflägsen och isolerad en provins är, desto nödvändigare är det att, inom densamma, organiseras en Undervisnings-anslalt, motsvarande dess behof, och att denna organisering så snart sorn möjligt vidtages. Ani. till Exp, Utsk. den ir Juli, kl. 4 c. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om en förändrad organisation af Sundhets-Collegium. Uti en hos Ridd ers kape t och Adeln väckt, till detta Utskott remitterad motion, laar Herr af Grubbens, Nits 'Vilhelm, föreslagit, att, då handläggningen af de Kongl. Sundhets-Collegium åliggande göromål fordrade kunskap, och skicklighet hos Collegii Ledamöter att kunna .säkert bedömma de saker, sorn komma under deras bepröfvande, och lemna såväl i juridiskt som vetenskapligt hänseende ordentligen motiverade Utslag; samt, för bedömande af de i Kongl. Coflegium förekommande svårare frågor, hvilka skulle angå Provincialoch Slads-Läkares förrättningar, er - Allm. Best’.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande, N:o 69.