Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men kännedom af dylika arbeten hade dä ännu ej hunnit ben mognad, som är cn frukt af senare tiders erfarenhet, och detta wigliga ämne öfwerläts ät glömskan, in.till dch Eder Kongl. Maj;t, under den tid Eder Kongl. Majrt som För» myndarr förde Riks - styrelsen, wisade möjligheten af Wester - HafwetS förenande med östersjön igenom SwerigeLänder, förmedelst öppnandet af det swäraste stycket utaf benna Segelled, Trollhätte Eanalen. Ej längt derefter utkom af Trycket en Afhandling om Canaler med särskild hänsigt till Wenern sam - 1Z30 Den 10 October. sammanbindande med ästcrsjön och Författaren uppdrogi Räder att pä Statens bekostnadtäta.unde», sökr> den projecteradc wägen fbr (kanalen. Detta Verkställdeaf en skicklig utlänning, och gaf det lock, liga resultat, att i fröga warande Patriotiska företag ej endast är möjligt att utföra, Utan äfwcn i sitt stag ett bland de minst svära och af loeala omständigheter mäst gynnade. Med fullkomlig öflvertygelse att denna Canalbvpnande skall medföra de dermed äspftadc Ändamäl, Äkebrukets och. Näijnga»nes upphjclpande, Handelns pch Rörelsenliflighet samt Idoghetenförökande, att Lchutym samma Canal fan anses blifva en ledare, till hwilken nästan alla andra, i framtiden möjliga, Conaler genom Rikets bördigaste Prpvincer höra rigta-, hvarföre den ock, förr än nägon annan Canal, ledning genom Swerige, lärer höra fullbordas; sä Riksens Ständer, med tillstyrkande af ben förcstagne Götha (kanalenipnande l:o I Underdänigbet anhälscr, det täckteEderKongl. Maj:t i Wder widtaga nödige anstalter till Canal, Arbetetutförande genom entreprcnade af enskildt?
Framlidne generalen Lefrén säger nemligen: »Beträffande lönernas fördelning emellan olika grader, bör som oryggliga grundsatser anses: l:o, att alla löner för en och samma grad med lika sträng vanlig tjenstgöring böra vara lika stora, åtminstone inom vissa större distrikter af landet, samt 2:o, att skillnaden mellan gradernas löner i allmänhet icke göres allt för stor, men likväl beräknad med afseende på de oundgängliga utgifter, som åtfölja tjenstgöringen i högre grader.» Den frejdade författaren tillägger: »Intet förorsakar snarare en utvidgad skadlig lyx bland löntagare, än då löningen är ojemnt delad inom samma grader, eller skillnaden emellan olika graders lönevilkor är för stor. Den summa, som, klokt fördelad, vore ganska tillräcklig, är det ej, om den ojemnt delas: deraf onödig tunga för statskassan. Ofverflödiga och otillräckliga löner förstöra begge den sanna militäriska andan, de förra direkte, de sednare emedan de tvinga att söka biförtjenst.» Genom K. Brefvet den 8 April 1862 är vordet stadgadt, att alla de embetsoch tjenstemän inom indelta arméen, som hädanefter befordras, transporteras eller till lön utnämnas, skola framdeles åtnöjas med de löneförmåner, som vid en blifvande lönereglering kunna komma att bestämmes. Stadgandet är naturligtvis tillkommet i den välbetänkta afsigten att möjliggöra löneregleringens genomförande på kortare tid än som kunde ske, ifall icke någon löntagare finge utan eget begifvande öfverflyttas till den nya aflöningsstaten. Men företages icke löneregleringen innan kort, så är det gifvet, att samma stadgande mäste utöfva en ganska skadlig inverkan på skötseln af de bostadsboställen, hvilkas innehafvare desamma tillträdt efter utfärdandet af högstberörde K. Bref den 8 April 1862.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han icke kunde finna att det sätt, hvarpå han först föreslagit R. o. Ad. att företaga de vid Utsk:s förslag gjorda anmärkn.T, skulle leda till den slutföljd, som Hr Printzensköld ansett kunna uppkomma, enär alltid för R, o. Ad. stöde öppet att förkasta den ena anmärkntn efter den andra, och slutligen förklara sin gemensamma tanke vara att förändringen vore obehöflig eiler onyttig: men då flere talare nu begärt att samma propos. som Hr Printzensköld önskat, måtte först blifva fram - D en 5 Augusti e. m. *'-*7 ställd, och intet hinder vore deremot; sä ansåg Hr Landtm, sig först böra framställa denna propos., hvars besvarande med ja skulle göra, att alla andra proposrr i denna fråga förfölle; och hemställde Hr Landtm, alltså, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke antaga, att den af Const.Utsk. föreslagna förändring i 3y §:n Riksd.Ordn. är onyttig. Ropades starka ja, blandade med ganska många nej. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Frih. Cederström: Uti R. o. Ad:s prot. får jag nedlägga min reservation, så väl emot den nu framställda propos:n, som emot det svar R. o. Ad. derå lemnat. Ilr Hjerta begärde votering. Cederström afgifna reservation. Efter någon mindre discussion, förenade sig R. o. Ad. om följande voter:s-propos., hvilken upplästes till justering och godkändes: Den, som anser R. o. Ad:s gemensamma tanke böra blifva, att den af Const.Utsk. föreslagna förändring af 3g §:n Riksd.Ordn. är onyttig, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, förklarar R. o. Ad. ofvannämnda mening icke vara sin gemensamma tanke. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 76.
Då Canalarbetet är fullfärdigtdet Bolaget äfven i den underdåniga skrifvelsen erkänt _, och af de derföre till fullbordande sista Riksdagen ansiagne i5,ooo R:dr Banco årligen _, ännu finnas besparde och oanvände ej mindre än 12,114 R-dr 28 sk. 6 r. B.cOj så torde desse , jemte Canal-afgifterne hvilka , i den mohn Canalen är till något nyttig , böra vara betydliga , kunna helt och hållit, åtminstone tills vidare, betäcka de för underhållet nödige omkostnader. Med Strinnlund instämmer jag till alla delar, att något anslag är alldeles obehöfligt. Af Herr Tliams yttrande blir man förd derhän, att ju sämre, planoch ändamålslösare man anlägger, eller inrättar någon ting, ju snarare är man berättigad att af ’92 Den 8 J a n 11 a r i i f. m. Staten erhålla understöd att vidmakthålla detsamma. Jag skulle bestrida detta, om ej den sattsen bestred sig sjelf. — Hvad Herr Grefve von Schwerin anfört för återreraiss, är af den beskaffenhet att jag ej vill bestrida en sådan, öfvertygad att Utskotten, i anledning af de gjorde anmärkningarne, skall frånträda sitt tillstyrkande af detta obehöfliga anslag. Herr Tham: Det är icke i sjelfva saken jag vill tillägga några ord, blott i anledning af en teori, som en Ledamot framställt, att man först skall producera varor, innan man tänker på, huru de skola transporteras. Denna teori är ej använd i Amelica, hvilket är det land, som äger de flesta Canaler, och snabbt fortgått i varors production. Der är början gjord med att öppna communicationer, och det har haft den verkan, att folkmängd och production tilltagit, samt nya Städer uppkommit med en otrolig hastighet, der förut endast funnos ödemarker och skogar. Denna erfarenhet vederlägger åtminstone den teori, som Herr Ribbing framställt. Genom antagande af denna teori kunde möjligen hända, att de producerade v3rorne blefve liggande, och att productionen genast afstadnade genom brist på afsättning.
Preste-Standet d. 21 Borgare-Ståndet d. 21 — —• Bonde-Ståndet d. 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om StatsVerkets tillstånd och behof under RiksStatens Femte HufvudTitel. S. A. K.' I afseende på regleringen af utgifterna under RiksStatens Femte HufvudTitel, som hädanefter benämnes; för Vetenskaperna och Sköna ne - rme. t,5oo! — —- 1,502: 24» —*• Exp. Utsi. Förslag till und. Skrif v. N:b 282. 175 Konsterna, hafva R. St., efter öfvervägande af hvad ej mindre E. K. M:ts aflåtna Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof i denna del innehåller, än rörande ifrågavarande ämnen, blifvit inom RiksStånden framställdt, vidtagit de beslut, som nu härmed hos E. K. M. i underdånighet anmälas: 1:0 För Svenska Academien uppföres 2:0 För VitterhetsHistooch AntiqvitetsAcademien 3:o Fria Konsternas Acadehvars anslag år i8a3 bestämdes till 13,ooo R‘dr, deruti inbegripne 2,000 R:dr Hamburger Banco, efter 120 skillingars cours, tillägges nu den å nämnde utländska myntsört belöpande Cours-förhöjning, å 128 sk., med 333 ^ R:dr; hvadan* och enär deremot Academiens anslagssumma nu kommer att minskas med de tvänne till. Andra HufvudTiteln öfverflyttade Architectslönerne, 1 oooR:dr, för densamma här uppföres 4:0 Musicaliska Academien bestås 1*700: 12,333: 16. —< 5:o För Kongl. Museum, som, enligt i823 års RiksStat, åtnjutit 55o R:dr, hafva R. St. 176 Exp. Vtak. Förslag till und. Skrifv.
Reg.F, anmält någon rådgifvare; och denna pröfning är äfvenväl då inskränkt till bedömande af den frågan, huruvida Rikets väl kräfver den ifrågavar. personens entledigande. 306. Pålman, Otto Fredr., yrkade återremiss, emedan RSt, efter 107 §. Reg.F. ägde pröfningsrätt. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Då grundlagen stadgar, att R. St. icke få afgöra en anmärkmsfråga, förrän Constit.Utsk. deröfver blifvit hördt, ålägges Utsk. i och med detsamma att låta höra sig genom afgifvande af bestämdt utlåtande; och som detta icke skett, måste målet återremitteras. 308, Hr Silfverstolpe, Gust. Abrah., instämde med Hr Hertzenhjelm i den hemställan, alt målet måtte hvila och Utskanmodas att särskildt betänk, afgifva. 309. Hr von Hauswolff, Carl Gust. Reinh.: Ständerna hafva öfverlemna! åt Constit.Utsk. rättigheten att pröfva 3i3, anmärkningar mot Konungens rådgifvare, och äga sålunda sjelfva ingen, utom i det fall, då sådant af Utsk. till dem bänskjutes. Hr Schönström, Pehr, trodde R. St. hafva rätt att besluta enl. 107 §. Frih. Cederström: Af orden i 107 §. Reg.F.: "skulle ”Constit.Utsk. anmärka” &c., finnér man, att det ej är Ståndet, utan Utsk , sorn äger rättigheten att pröfva anmärkuingens beskaffenhet. 3iG. Frill. Stael von Holstein, Corfitz Ludv., an märkte, att 0111 107 §, Reg.F. läses till slut, finnes af dess sednare inemot'., att Constit.Utsk. i remitterade anmärknls - D t n 3o Jani f. ra. 3S9 mål icke äger annan eller större rätt, än alla andra Utsk., nemi. att blott utlåta sig.
Att Rikets Ständer härvid tillika förordnat: «) att Bolaget å de, till säkerhet för Canalens fullbordan och underhåll, uti RiksgäldsContoret insatte medel, skall af Contoret, så länge medlen, till större eller mindre belopp, der innestå, få uppbära årligen Fem (5) Procents ränta. b) att hvad, efter Canalens fullbordan, af det insatte beloppet återstår, utöfver ofvanberörde en tredjedel deraf, eller 93,926 R:dr, skall Bolaget återställas; men skulle något arbete i hamnbyggnads-väg, 1 anseende till under tiden befintligt högt vatten, eller annat dylikt naturhinder, icke kunna fullgöras inom den tid här ofvan för Ganalarbetets fullbordande blifvit föreskrifven, innehålles jemväl af Bolagets insättning dubbla beloppet mot hvad fötsamma arbete i kostnadsförslaget är upptaget, intill dess allt blifvit ful Ig jordt; samt c) att, till ytterligare säkerhet för Canalens underhåll, de till Bolaget redan donerade skogar, jordegendomar och stenbrott skola fortfarande förblifva en CanalVerkets tillhörighet, hvilken ej någonsin får detsamma afhändas. 3:o Att, under dessa vilkor och stadganden, en summa af 745,334 R:dr B:co, oberäknadt det förskott af 100,000 R:dr, som, under innevarande Riksdag, redan blifvit beviljadt och af Directionen Jyftadt, nu, såsom ett ytterligare biträde till Canalarbetets slutliga fullbordande, varder af framdeles anvisande tillgångar anslagen. ( 23 ) /[:o Att, i afseende så väl på sättet och tiden för utgörandet af denna summa, som ock uppsigten och controllen öfver användandet deraf, Ii. St:r funnit godt föreskrifva: a) Att, innan första utbetalningen af detta Statens nya bidrag får ske, Canal-Direclionen, genom Actieägarnes sammankallande till allmän Bolagsstämma, skall hafva anskaffat och till II. Sttrs Fullmägtige i PeiksgäldsGontoret aflemnat en Bolagets Förbindelse, att, emot erhållande af detta bidrag, uti den af R.
Någongång hände dock, att ödet fogade det så, att han oförmodadt blef ensam med Irene. Enligt sitt löfte var Harald rätt ofta hos Ortman. Utom den nyttiga och lagomt långa promenaden, friskade det upp hans sinne att se, hvilka hastiga framsteg Stella gjorde och med hvilken ömhet och ädelhet hon behandlades af sin äldre vän. Religionens sanningar voro icke mera okända för Stella och hennes synkrets hade under en tid af sex veckor vidgats ofantligt. Den mäktiga strömmen hade nu ändteligen brutit sin damm. En afton – det var den sista Juli – då han återvände ifrån kapellansbolet, tyckte han sig mera än nånsin frisk till kropp och själ, och med raska steg gick han åt hemmet till. Men när han kom inom parkens område, stannade han för att rätt uppmärksamt betrakta det gråa slottet, såsom Stella behagade kalla hufvudbyggnaden å Ristilä. Vanan hade redan gjort honom förslöad för något hemskt intryck deraf. Men nu – antingen emedan själen i sitt friskaste tillstånd är mera mottaglig för intryck, eller emedan kapellkyrkans dofva klämt helt hastigt förvandlade hans håg – nu tyckte han den gråa tvåvånings stenbyggnaden med sitt branta tak och sina hvälfda fönster tala till honom ett språk om alla de sorger, som bott deri, alla de intriger, som der hopspunnits, alla de passioner, som der haft sin verkstad. Hela byggnaden tycktes börja lefva och närma sig honom. Häraf erfor han en tyngd, såsom en den der har att göra med maran. Men liksom de, hvilka ha att kämpa med denna förfärliga drömbild, slutligen, då nöden är som högst och qväfningen nära, vakna och komma till sig, så vaknade äfven Harald ifrån sin stygga föreställning. Han tog några steg, såg upp och såg – Irene. Vandraren, som förvillat sig i en hemsk skog och nått höjden af förtviflan, men innan han vill lägga sitt trötta hufvud ned emot den mossbelupna stenen, ännu vågar några steg och plötsligt ser för sig en skön dal och en menniskoboning hvem blir glad, om ej vandraren då! Så vardt det Harald, när han plötsligen fick se Irene. Hon satt på Henrik Hennings grafsten. I handen låg ett sammanviket papper.
Jacka Hatt med prydnader Skärp Halsduk Par Byxor Par Stölletter Skjorta Par Strumpor Par Skor . Par Lösa Sulor Par Linnebyxor Kapprock af Valmar Kappsäck af Segelduk, Skinn eller Väf IVockad Rya eller Ylletäcke Hängmatta af Buldan Tröja af blått Valmar Väst med armar af dito Pär Långbyxor af dito Halsduk af mörkt Lärft Hatt Par Läderskor . Pär Ullstrumpor Skjorta Tunna Råg Tunna Korn Lispund Hö Lispund Halm . Lass Torf eller Ved Mark mjukt Bröd för Tångarne En Mans dagportion Qvarter Korngryn Rikman. &<nnrQ!bi« nÅjrg&i , \' . ■ . ‘ • BEFALLNING SH AF V ANDES UTI Calmar* Eäit N TILL KONGL. MAJIT 1 UNDERDÅNIGHET AFGIFNE FEMÅRSBERÄTTELSE, för Åren 182T, 1828, 1829, 1830 och 1831. □OE segern TRYCKT HOS p. A. NOBSTEDT & SÖNER, 18 34. 1 5 i. Landets Allmänna beskaffenhet. » Oella Höfdingedöme, som innefattar östra delen af Småland tillika med ön Öland, gränsar i norr till Östergöthland, i vester till Jönköpings och Kronobergs Län, i söder till Blekinge, samt omgifves på östra sidan af Östersjön. Länets fasta land, beläget emellan 56 grader 17 m;n< samt 5g gr. 17 min. nordlig bredd, är val endast ao mil långt, men vägen som genomlöper detsamma närmast kusten gör dock en sträckning af 28 mil; bredden är på de flesta ställen 4 till 5, högst 7 mil. Öland, hvars sträckning i det närmaste följer kusten af Småland, på ett afstånd af i till och med 3 mil, håller i längd 14, men dess största bredd är-, endast mil; den nordliga delen af ön smalare, och bredden utgör der ej mera än i, högst. mil. Länets areal-innehåll är 98 qvadrat mil, hvaraf 12 tillhöra Öland.
Men af den diskussion, sorn inom Preste-Slåndet föregått remissen af motionen, inhemlas ock dels att förhållandet icke är enahanda inom de mindre församlingarne, ulan alt behöriga anteckningar i husförhörslängden ansetts derstädes kunna vid sjelfva husförhörslillfällena med lätthet verkställas, dels att inom åtskilliga församlingar, hvarest en sådan ordning funnits nödvändig, en s. k. förskrifning redan är vedertagen sed. Då sålunda det föreslagna sältet för busföl hörslängdens kompletterande före husförhören, om också nyttigt, såsom befriande husförhören från en stundom tidsödande civil förrättning, likväl, elter hvad upplyst blifvit, icke är af allmänt behof påkalladt samt dessutom, der så erfordras, låter verkställa sig ulan alt bestämda föreskrifter derom intagas i förordningen om mantalsoch skaltskrifningarnes förrättande, har Utskottet, enär för öfrigt ändringar i en så nyligen utfärdad förordning, som den ifrågavarande, icke torde utan tvingande nödvändighet böra ifrågasättas, funnit sig föranlåtet hemställa, att Herr Kontraktsprosten Tegnérs omförmälda motion icke må lili någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 7 Maj 1863. Reservationer: i:o. Af Prosten Sondén: ”Den Afdelning, som behandlat frågan om ändring i Mantalsskrilnings-förordningen ansåg alt en ändring deri, på sätt Prosten Tegnér föreslagit, borde tillstyrkas.
Majit, på anförda i den nådiga Propositionen upptagna skäl, föreslagit Rikets Ständer att Biskop Bergman måtte förklaras berättigad att från och med ecklesiastik-året näst efter det, då afsked från Biskops-embetet i Hernösands stift kunde varda honom beviljadt, på rikets allmänna indragnings-stat uppbära en pension, hvilken E. K. Majit ansett böra bestämmas till lika belopp med det, som på samma stat för Landshöfding beviljas, eller 6,000 Ridr årligen. Expeditions-UtsJcottets Förslag till underd. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit har det synts Rikets Ständer obestridligt, att uti förevarande fall sådana undantags-förhållanden äro för handen, att ett frånträdande af den allmänna grundsatsen, det statsverket ej bör betungas med några direkta utgifter för presterskapets aflöning är ej blott berättigadt, utan äfven af behof påkalladt; men då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, Biskop Bergman lefver ogift och ej är i någon tryckande ekonomisk ställning, anse Rikets Ständer det föreslagna pensions-beloppet skäligen kunna till 5,000 R:dr nedsättas; och hafva alltså på det sätt bifallit ifrågavarande nådiga framställning, att Biskop Bergman förklaras berättigad att från och med eklesiastik-året näst eftet det, då afsked från Biskops-embetet i Hernösands stift kan varda honom beviljadt, på rikets allmänna indragningsstat för sin återstående lifstid uppbära en pension af 5,000 Ridr årligen. 36:o Sedan Adjunkten i Mathematik och Fysik vid Upsala universitet, Magister Henrik Falk, hos kansleren för nämnda universitet uti ingifven ansökning anhållit, att han, som numera ingått i sitt 72:dra år och 46 år varit såsom lärare vid universitetet anställd, måtte erhålla afsked från denna sin befattning, med rättighet att till sin död oförminskadt få bibehålla sina nuvarande inkomster, bestående, utom lönen, 2,500 R:dr, af Barchaeiska stipendiet lil
Hon frågade mig om jag kände honom och om jag trodde detta kunde vara sant om Lundegård, om jag trodde att han var en sådan. Hon hade hört det från flera håll. Kan man bli ursinnig på sådan fänad! – Jag måste hålla god min. Det rör inte mig hvad de säga om en som är för feg att erkänna sin bekantskap med mig. Jag svarade blott att allt hvad jag visste om honom stred emot ryktet. Han är icke ett dygdemönster och han är fåfäng nog att kokettera med att vilja passera för en omoralisk menniska, men en sådan låghet trodde jag hans natur skulle uppresa sig emot i det längsta. Ja men de urringade kragarne, hans lifsleda, hans försvar för osedligheten. – Hennes herrbekanta påstodo – Nåja. Hvad kan jag göra vid det! Han vill kanske anses för det också. Då har jag ju ingen rätt att ta den förnöjelsen ifrån honom. Fy, du är bitter, Ernst! – Jag är det med tårar i ögonen. Men jag kan icke låta bli att vara det. Han har förebrått mig att jag kommit till Köpenhamn. Att jag vågade vistas i samma stad som han. Han var rädd att han skulle få besvär för mig. Fröken Bruhn talade om att Edv. Brandes en gång blifvit riktigt grundligt genompryglad af brodern till en ung flicka af god familj, som han stått i intimt förhållande till. Jag kan se hela scenen. Hoho! Den der frun, som han begagnat som modell i Et Brud är utstött ur alla de familjer hon umgåtts med. Hon är skild från sin man och har en liten dotter som går i samma skola som Brandes’ små flickor. Fru Agrell skränade om att G. af G. går och skriker ut mig som en njutningens och skörlefnadens apostel. Det förargade mig, men jag glömde att så kalla fruarne det naturligtvis om man säger att icke alla män kunna lefva som asketer tills de vid en trettio års ålder kanske kunna inträda i äkta ståndet. Vid första lägliga tillfälle skall jag sätta upp grunddragen af min könsmoral. Sen kunna de komma, och jag skall ge dem svar på tal. Kjöbenh. d. 27 Nov. 86. Jag hade lofvat att i går på f.m. komma upp till fru Agrell.
Lagermark, Adeliga Ätten N:o 1144, om anteckning å Riddarhuset för. I. 21. A. 32. Lagförändringar, i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid sistförflulna Riksmöte föreslagna. I. A. 23. — Kongl. Majus Nådiga svar i anledning af de utaf Rikets Ständer vid innevarande riksdag föreskrifna. IX. A. 386. Lagsöknings-kostnad, om beräkning deraf i vissa fall. II. R.186. Lag-Utskottets Ledamöter. Se Lista. Lag-Utskottets Memorialer, Retänkanden och Utlåtanden. — N:o 1. i anledning af väckta motioner, angående enskilda personers assigneringsrätt å Rikets Ständers Bank. II. B. A. 284. — N:o 2. i anledning af väckt motion angående förändring i lagstiftningen för Privatbanker. B. 119. A. 128. — N:o 3. om arfvoden för ökad Kansli-personal. lil. B. 120. A. 128. — N:o 4. i anledning af verkställd granskning af Rikets Ständers Justilie-Ombudsmans vid innevarande riksmöte aQemnade allmänna redogörelse för åren 1848 och t849 afgifna berättelser äfvensom embets-diarier och registratur. lif. B. 272, 338, 345. A. 347. — N:o 5. i anledning af väckt motion om antagande af ny allmän Civil-Lag. III. — N:o 6. i anledning af väckt motion om rätt lill jord och lägenhet för anläggande af elektriska Telegrafer. III. VIII. U. 623. N:o 7. i anledning af väckt motion om verkställighet af Under-rälts-beslut i Hyresoch utflyttnings-mål. IV. A. 18. — N:o 8. i anledning af väckt motion angående förändring af grunden för beräkningen utaf det Magistratspersoner i Städerna tillkommande arfvode för boupteckningar. — N:o 9. i anledning af väckt motion om förändring af det uti 17 kap. 16 §.
Då denna fråga förevar till afgörande inom Utsk:t, voro vi visser), der flera, som ansågo betänkligheter kunna möta för medgifvande åt militärer af ifrågavide rättighet. Men dessa betänkligheter häfdes vid betraktande deraf, att officerare, till följd af särskilda föreskrifter, äro förbundne att lemna u.pgilt om sin vistelseort under permissionstiden, hvarjemte det står vederbörande fritt att icke lemna dem alltför lång permissionstid. Dessutom beror det naturligtvis på K. M. att vid den underd. Skrifvelsen flista det afstde, K. M. för godt finner, och att, i händelse den föranleder till någon åtgärd, vid beviljandet af den deri uttryckta önskan fästa de villkor, som sakens beskaffenhet kan göra erforderliga. Till följd af allt detta anser jag bifall till Betänkit icke kunna medföra någon fara, hvarföre jag får derom anhålla. Erih. Cederström, Budolf: När så förhåller sig, som Hr Ordfm i Ekon.Utsk:t nyss behagat uplysa, att Utsk:t sjelft knappast väntar sig bifall till sitt i förev:de Betänk, gjorda hemställan, åtminstone i hela dess vidd, så förefaller det mig, som densamma ej heller borde af B. o. Ad. antagas, alldenstund det Högloft. St:t vid så många föregående tillfällen synes hafva tagit för princip, och detta visserl. med stort skäl, att icke till K. M. framkomma med andra hemställanden, än sådana, om hvilkas nytta och nödvändighet B. o. Ad. är fullt öfvertygad, och hvarå följakt 1. nådigt afseende må med någon sannolikhet varda förväntadt. Föregående talare hafva blott yttrat sig om utsträckande till militärer af rättigheten att resa utrikes; men äfven för civile embetsman torde enahanda motskäl vara, ehuruväl icke i lika, dock i någon man gällande.