Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vet väl, att jag för mitt sjelfständiga uppträdande i Lilliehöökska saken skaffat mig många flender och kanske derigenom skadat mig; men jag kunde omöjligen dagtinga med min öfvertygelse, och bar, hvilket ingen kan taga ifrån mig, det tröstande medvetandet att jag kämpat för det rätta och sanna och, oaktadt både lock och pock, gått, om än slagen, med bibehållen heder ur striden, samt att historien, den opartiska och omutliga historien en gång skall säga, att jag haile sanningen på min siria. På grund af hvad jag nu anfört, och på det jag icke, i olikhet med den grofsta brottsling, må bli dömd ohördan, anhåller jag, att Riddarh.-ötsk:ts Utlåt, måtte återremitteras och att detta mitt anförande må få åtfölja remissen. Frih. Cederström, Rudolf: Huruvida de af R. o. Ad. med beviljandet af ett anslag till Hr Anrep för lifgifvande af dess Attartaflor fogade vilkor, bland annat, att arbetet skulle fortgå »utan afvikelse i någon väsendtlig mån från de å Riddarhuset »förvarade original-stamtaflor», må, på sätt Hr Anrep förmenat, anses obefogadt, orimligt och orättvist, är en fråga, med hvilkeu vi för det närvarande icke hafva, enligt mitt förmenande, egentligen att oss befatta, såvida icke meningen är, att nu begära en förändring uti nyssnämnde bestämmelser. Sådant har likväl icke blifvit ifrågasatt; och jag tror, att det så mycket mindre bör ifrågasättas, sorn R. o. Ad. säkerligen icke hade förunnat arbetet detta understöd, utan att dertill vara föranledd af de löften, Den 2 M aj e. m. sorn Hr Anrep vid början af sitt arbete afgifvit, att undertitel: »Svenska Adelns Attartaflor», utgifva de på Riddarhuset befintliga genealogierna till gagn för efterverlden och efterrättelse för dera, dessa ämnen röra. Vid genomläsandet af detta hans yttrande kan väl ingen föreställa sig annat än att Hr Anrep skulle utgifva våra genealogier uti deras verkliga skick.
Fri arbetad, tullbehandlas såsom Bildhuggeri-arbeten, eller såsom Sten, arbetad. Masker 1 stycke 15 Mastix; tullbehandlas såsom Gummi. Mattor af spån, strå eller rötter, vass eller saf 1 skålp. — 3 Anm. Använda såsom garnering eller till skyddande af lasten under transporten, fria. bast-; se Bastmattor, golf-; se Väfnader, gräs-; se Gräsmattor. Medaljer, alla slag Fria Mercurius; se Qvicksilfver. Messing', hänföres under Metaller, sammansatta. Messingstråd', se Tråd. Metaller, sammansatta: marinmetall eller annan komposition i form af bleck och spik till förhydning af fartyg Fri andra slag: oarbetade, latun och trådband derunder inbegripna arbetade, alla slag, gjutna, smidda eller pressade, oäkta lahn och metallduk derunder inbegripna: förgylda, törsilfrade eller pläterade eller med s. k. guldfernissa öfverstrukna 1 skålp. Fria 75 andra slag 1 skålp. — 40 skrot samt gammal och brukad metall, sammansatt, endast tjenlig till omsmältning Metronomer, eller musikaliska taktmätare; hänföras till Instrumenter, matematiska m. fl. Metwurst 1 skålp. Fritt 10 Mikroskop; hänföras till Instrumenter, optiska m. fl. Förslag till Tulltaxa. T 45 Qvantitet för Införselstull. Tullberäkningen. Riksmynt. Mineralier för Na tural i e-saml i n gar Mjöd R:dr Fria. öre 25 Mjöl, ej specificeradt, af vegetabilier, som ej kunna inbegripas under spanmål eller hänföras till medicinalier 1 skålp. 12 af Spanmål; se Spanmål. af Arrow-rot; so mjöl af vegetabilier. Mosaikarbeten; hänföras till Sten, arbetad. Muffar; se Hudar och Skinn, Pelsverk, persedlar deraf. Mullbärssaft; hänföros under Apotheksvaror. Munharmonikor; hänföras under Leksaker. Munlack 1 skålp. 60 Murklor; hänföras under Svampar. Mursten; hänföres under Tegel, alla slag.
Sotnäsan plockar fåglarne, innan han slagtar dem, derför far fjädrarne af dem så der. Hi hi hi. Är hon hungrig, vill hon ha palt; ugnen blir just färdig. Gå bara fram efter sotnäsan, nog finnes det blod nog att göra palt af, der han går fram." "Hvarföre förevitar ni mig Flemings dåd, icke rår jag för dem." "Aha, ni rår inte, nej, ni rår inte. Nej. Jaså ni vill ha nattqvarter här?" Gumman tog en sticka, tände eld på den och lyste på den nyss ankomna från hufvud till fot. Snön hade börjat smälta, och rann nu ifrån hennes väderhufva nedåt, utför pelsen och på golfvet. Hennes långa växt och raka hållning syntes dock tydligt, oaktadt drägten var våt och förderfvad. Ett par svarta ögon blixtrade fram under mössan, men vattnet rann henne utför ansigtet. "Nå, hvem är ni då? Ansigtsdragena äro från Österbotten, pelsen med, bloddroppar sitter i mungiporna. Men hvem är ni?" Hastigt for fruntimret med handen åt munnen, och såg sedan på handen, men der syntes intet. "Ånej, inte ser ni sjelf den bloden. Nå hvad ser ni på handen, Hans Fordeelskan?" "Ha! hvarför frågar ni, då ni vet. Dock, hvad mer om en ensam qvinna i vildmarken känner mig. Hvad vet ni af Hans Fordeel, mor?" "Hans Fordeel, hi hi hi, han som täljt de flesta klubborna. Har hon sett hur han ska sta och dansa för Flemingen! Hå hå, har sotnäsan fått tag i henne med, efter hon är så vilsen nu. Ånej, han håller nog i klorna, hvem han får tag uti." Den resande hade emellertid lagt af sig de våta kläderna och satt sig på en stockända, som stod framför ugnen. Hon strök nu undan sitt svarta hår ur ansigtet och svarade: "Han har befallt mig att lemna hus och hem och bege mig till den ort, han anvisat, men jag har ej följt den kosan längre, än en af hans knektar följde mig.
R:dr samma mynt, har E. K. M:l, enär det anslag, som således behöfdes för 12 lärlingars underhåll, inalles utgjorde 1,440 R:dr B:ko eller 2,160 R:dr R:mt årligen, dels föreslagit, att den i nuvarande anslag sålunda erforderliga tillökning, 864 R:dr R:mt, måtte af Rikets Ständer beviljas, dels ock, enär genom en tillökning af endast 24 R:dr B:ko för hvar och en af de 6 vid Götheborgs läroanstalt varande lärlingar, tillgång kunde beredas äfven för dessa lärlingars underhåll inom nämnde inrättning med ett belopp af 144 R:dr B:ko, motsvarande så väl det för frilärlingarne i Stockholm nu föreslagna, som den godtgöreise, Direktionen för Allmänna och Sahlgrenska sjukhuset i Götheborg, enligt ingånget kontrakt, för dessa personers kosthåll för närvarande uppbär, begärt, att Rikets Ständer jemväl mätte anvisa den för nyssberörda ändamål behöfliga summa, 144 R:dr B:ko eller 216 R:dr R:mt, för ali, sammanlagd med ofvan omförmälda 864 R:dr, å ordinarie stat uppföras, med ett belopp af 1,080 R:dr R:mt; hvilket Rikets Ständer bifallit. Orlhopedisha Institutet. 34:o. Sorn detta Institut fortfarande hade behof af det vid sistlidne Riksdag Institutet beviljade anslag 2,500 R:dr B:ko, är af E. K. M:t föreslaget, att berörda belopp äfven under nu förestående statsregleringsperiod måtte få på förut stadgade vilkor, utgå med 3,750 R:dr R:mt. Behöfligbeten af denna inrättning hafva Rikets Ständer funnit ådagalagd af det stora antal patienter så väl af hufvudstadens sorn landsorternas befolkning, af hvilket Orthopediska Institutet årligen anlitas, och sorn under förlidet år uppgått till icke mindre än 272, äfvensom de tillfredsställande resultaten af de derstädes ulöfvade kurmethöder nogsamt visat, att inrättningen är förtjent af allmänhetens förtroende.
Emot invändningen, att den, som ej passar på sockenstämman, får skylla sig sjelf, kunde erinras, att det vore illa stäldt med ordningen inom ett samhälle, större eller mindre, der hvarje medlem skulle nödgas oupphörligt vara på sin vakt, för att ej, snart sagdt genom öfverrumpling när som helst, blifvauts att lör oväntade tillökningar i sina utskylder, må hända ofta nog till bekostande af föremål, hvilkas nytta kan vara åtminstone tvifvelaktig; och vådan vore så mycket större, som författningen ej ens lagt något uttryckligt hinder för en församling att genom ett sådant knapphändigt beslut, som det nyss omförmälda, skuldsätta en efterkommande generation för återbetalning af ett lån, som en i sockenstämman tillstädesvarande röstpluralitet beslutade upptaga. Af dessa skäl yrkade motionären en sådan omarbetning af Kongl. Förordningen om sockenstämmor och kyrkoråd, hvarigenom följande försigtighetsmått blefvo iakttagne: 1:o att med undantag af sådane århga mål eller andra kuranta ärenden, som enligt författningen skola å vissa bestämda tider i sockenstämma företagas, intet mål må slutligt afgöras å samma dag, då det första gången der föredrages, så vida icke minst två tredjedelar af de närvarande, så väl efter personernas antal som röstetal räknadt, förklara saken vara af beskaffenhet att ej kunna uppskjutas, hvaröfver dock besvär i allt fall må kunna inom lämplig tid anföras hos Konungens BefallningshafBih. till B. St.
StstsUtskotfets Betänkande rörande tredje HufvudTiteln, framställer sig nu nästan uti »50 Den 18 Septemberf. m. samma skick som före den, vid första föredragningen, beviljade återremissen, och om StatsUtskottet icke funnit anledning , att till följe utaf gjorde anmärkningar, ändra åsigter, så har icke eller jag under tiden funnit några skäl att ändra min öfvertygelse. Jag förbigår att åter upprepa de mindre betydliga anmärkningar, hvarå jag redan förut tagit mig friheten fästa uppmärksamhetfen, utan att de vunnit det Höglofl. Utskottets afseende, men hvad den betydliga utgiften i och för Andra Gardets Caserne vidkommer, anser jag det af högsta vigt, att aldrig upphöra att söka fästa det sunda omdömet vid olämpligheten att fortfarande bekosta dyra Militaireétabiisementer uti Hufvucjstaden , på den grund Utskottet föregifver, nemligen att tidpunkten ännu torde vara långt aflägsnad för ett ändamålsenligare behandlingssätt. Mig förefaller det högst besynnerligt att Stockholms Garnison under en så lång tid kunnat vara dessa Allmänna Caserneinrättningar förutan, och att deras uppförande nu först sedan Stockholm blifvit en gränseort, vunnit egenskap af så högst nödvändige. Då Stockholms Stad i alla fall bekostar Inqvarteringen för de härstädes Garnizonerande Trupperne , så synes mig, sorn de till detta ändamål föreslagne 15,000 R:dr B co om året skulle inom tredje Hufvudtitein , för nödvändigare behof vara erforderlige, eller i annat fall Bevillningen åtminstone med denna summa kunna minskas. Utskottet företer ibland ordsakerne för dess tillstyrkande af denna aas Den 18 September f. nu 151 slagssumma, att Utjkottet anfer af vigt, att Grubba dt bibehålla Rikfens Ständers fattade befut och att uppfylla gifve järfäkringar.
” Jag vet visserligen, att 49 S Riksd.Ordn. innehåller, att då sa'ken från Utsk. återkommer, skall, den efter första uppläsandet ligga på bordet, kan vid nästa föredragning på flera ledamöters begäran åter hvila, men skall, då den 3:dje gången förekommer, till afgörande företagas* Det var i anledn. häraf, som jag ansåg det ifrågavar. utlåt, kunna läggas till handlina, då jag deremot icke fann något hin* der för att det i sammanhang dermed föredragna prot*utdr* med inbjudn. ytterligare kunde hvila. Kär Frih. Palmstjerna väckte sin motion, beslöt R. o. Ad., att inbjudn. skulle föredragas, när StatsUtsk:s utlåt, öfver motionen till öfverläggning förekom. R. o. Ad. kunde vid det tillfället icke förutse, hvad behandling motionen skulle erhålla inom StatsUtsk. som icke yttrat sig öfver densamma, utan blott uppmanat R. o. Ad. att stadga sitt beslut öfver det utlåt., som föranledde motionen. I detta sakens skick kan jag icke finna annat, än att R. o. Ad. äger rättighet att ytterligare låta BondeStis inbjudn. hvila, utan att afvika från grundlagens stadganden uti 47 och 49 §§ Riksd.Ordn* Gr. Posse: Det är mig okärt, att jag af Gr. v. Fersen icke kunnat öfvertygas. Jag skulle önskat, alt han kunnat lyckas deruti, emedan vi begge syfta åt samma mål, hvadan jag gerna skulle sett, att Ilr Gr. baft ratt och jag sjelf kunnat instämma med honom deruti, att målet ytterligare kan blifva hvilanda; men sådant är icke förhållandet.
En Utskottet meddelad, i Ge n e ral-Pos t-S ty r el se n s Kammar-kontor upprättad uppgift å stycketalet af till inrikes orter med posterne år 1851 afgångne betaide bref upptager 173,252 stycken med 2 sk., 447,495 st. med 3 sk., 1,021,521 st. med 4 sk., 1,035,569 st. med 5 sk. samt 1,511,210 stycken bref med 6—12 sk. porto; och jag har vidare fått upplyst, att det ojemförligen största antalet af sistnämnde bref dragit 6 och 7 sk. porto; äfvensom Kongl, Majits Proposition gifvet vid handen, att medeibeloppet af nu varande porto-satser utgör 5f sk. per lod. Det torde således finnas ovedersägligt, alt 2:ne rayons-porton af 4 och 6 sk., i det de fördyrade brefvexlingen pä kortare afstånd, skulle endast obetydligt lindra korrcspondansen emellan allägsnarc orter. I samma mån den ekonomiska vinsten för korrespondenlerne af en dylik öfvergångsreform vore i det hela mindre betydlig, torde det ock vara tvifvelaktigt, huruvida denna öfvergång skulle i någon väsendtligare män kunna fortskynda tillvexlen al inrikes brefvexlingen och sålunda underlätta införandet af det Rowland-Hillska medelporto-systemet; helst det förra systemet tillika saknar de hos det sednare mest framstående egenskaperne af enkelhet och beqvämlighet, hvaraf likväl, jemte lindring i sjelfva afgifternc, brefvexlingen synnerligen underlättas. Det förekommer ock i detta hänseende särdeles betecknande, all andra länder, hvarest öfverdrifna post-taxor och en (rån postverket hemtad betydligare Stats-inkomsl framkallat den medel vägs-reform, som rayonsporto-systemet innebär, snart öfvergifvit detta system och antagit ett enda medelporlo.
Om han ett ögonblick sväfvat i okunnighet härom, så fanns Theodoros vid hans sida, och denne var i sanningens intresse obarmhertig nog att taga fjällen från hans ögon. När dertill kommer det oupphörligt vexande missnöjet och motståndet, som Krysanteus från sina medborgares sida rönte vid försöken att genomdrifva sina reformplaner, så var hans ställning midt under den gamla verldsåskådningens skenbara öfvervigt ingalunda lycklig. Han dolde sitt vemod och qväfde sin misströstan under en rastlös verksamhet, men det var med inre bäfvan han emottog hvarje bref från krigsteatern, ty han var uppfylld af fruktan för Juliani af faror omringade, af fiendtliga svärd och lejda dolkar hotade lif. Och på detta hängde likväl allt! Han anade ännu icke, huru hans dotter, Hermione, huru äfven hon, hans stolthet, glädje och enda förtroliga vän, utstod inre strider, för att icke bortföras af denna osynliga magt, till hvars bekämpande han hade egnat sitt lifs verksamhet. Det var hon, som i de mörka ögonblicken jagade molnen från hans panna och göt olja på hans hopp. Skulle äfven hon en dag öfvergifva honom? Han anade icke, att Filippos lefde, att Filippos var kristen prest, uppfostrad i och genomträngd af de grundsatser, som filosofen föraktade: den blinda trons och den blinda lydnadens, och att denne son, hvars minne han nästan afgudade, bar afsky för sin okände fader. Han anade lika litet, att Karmides, för hvilken han nu åter öppnat sin faderliga famn, och hvars förändrade lefnadssätt beredt honom den enda oblandade glädjen han på länge erfarit – att Karmides var döpt och genom denna handling med oupplösliga band förenad med den kristna kyrkan. En numera obetydlig man, som om dagen släpade sten till Afrodites tempel och om aftonen hvilade sig i en usel koja på Skambonide, samlade så småningom hans ödes trådar i sin hand. Detta anade han minst af allt. SJETTE KAPITLET. Karmides och Rakel.
Hvad först beträffar kommissionens inkomster, har dels den förändring förekommit, som varit föranledd af Eder Kongl. Majrts nådiga Bref den 30 Mars 1849 angående den nya klassifikalionen af Stockholms Borgerskap samt förändrad grund och ordning för utgörande af ulskylder till Staden för borgerlig rörelse, dels en särskild, under namn af afgift till Stadens kassa, till Bemedlingskotnmissionen såsom förvaltande Borgerskapets kassa eller medel, enligt Kongl. Brefvet den 29 Maj 1848, anslagen afgäld influtit; ägande densamma rum för l:o dem, som utan burskap, på stället bosatta, idka borgerligt eller dermed jemförligt yrke i Staden; 2:o härstädes handlande utländningar; och 3:o mångleriidkerskor af andra klassen. 56 Hvad åter angår Bemedlingskommissionens utgifter under den tiderymd, hvarom nu är fråga, så hafva dessa förminskats, dels med 130 R:dr Banko för året, derigenom att Stadens Drätselkommission, genom beslut den 22 Februari 1849, efter derom gjord framställning, öfvertagit förbindelsen att till Kongl. Maj:t och kronan utgifva den grundränta, som, under namn af boskapspenningar och åkerskatt, af Staden skolat utgöras och af Borgerskapet varit alltsedan år 1785 oafbrutet erlagd, dels i följd deraf, att genom Kongl. Majrts nådiga Bref angående förändrad grund för stadsulskyldernas debitering, nemligen i för hvarje år bestämdt förhållande till det föregående årets bevillning för borgerlig rörelse, de utgifter, sorn med taxeringen varit förenade, blifvit i någon mån nedsalta, hvarjemte börsens möblering blifvit under år 1848 slutligen fulländad, så att några utgifter derför under de sednare åren icke ifrågakommit. Kostnaden för denna möblering ersättes genom årliga afbetalningar å de lån, som för bestridande af sagde utgift varit upptagna. 1 öfrigt har Bemedlingskoin missionen under år 1848 lill Direktionen öfver Danviks hospital utbetalt det kapital af 5,555 R:dr 21 sk. 8 rst.
I0G5 Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft. Ständers Lagutskott den ip Augusti 1823. S. D. Till svar u de anmärkningar, som föranledt åtterremissen af Utskottets Betänkande N;o io3, angående Gäldenärs förpliktande, att sin skuld med arbete aftjena; förenade sig nu Utskottets fleste Ledamöter om det yttrande som innefattar uti Utlåtandet N:o 170. Herr Grefven och Ordföranden deremot åberopade dess Betänkandet föl jaktiga särskildta yttrande; äfvensom Herrar Hagander, Cederborg och Hjertström förnyade deras förut, dels då Utskottets Betänkande beslöts, dels då detsamma af Väl]ofl. BorgareStåndet återremitterades, afgifne yttranden. Herr Ribbing uppläste ett så lydande skriftligt anförande: På grund af dels hvad Utskottet anfördt, dels livad särskildte RiksStåndens Ledamöter anmärkt, men sorn bär till motiver sammanstäldt möjligen skulle anses såsom en otjenlig vidlyftighet, anser jag att en mildring i den för Gäldenär nog vidsträckt föreslagne skyldighet att med arbete aftjena sin skuld borde ega rum genom följande så lydande tillägg vid 3 § 16 Cap. HandeljBalken: ”Ilar Gäldenär som saknar tillgång till sin gälds betalande, för den Skuld som sökes icke vunnit befrielse eller bar sådane olyckor som i föregående § upptagne ioö6 LagVtskotfti B/tånkandtn. {limas i cl; o öfvergått Gäldenär sedan lian sig i skuld satt och betalning utföst* vara skyldig att t alla de fall der bysaltniiig för gäld äger rum densamma hos Borgenäs ren eller å aiivist ställe i orten afljena med tjenligt arbete och sådant söm med dess yrke och förra lefnadssätt är förenligt, dock pr öfve domaren om för särskildta omständigheter , såsom sjukdom eller ålder* befrielse derifrån måega rum.
Skulle metalliska fonden efter ett års förlopp verkligen betydligt öfverstiga 3—5, så bevisar delta , att landet behöfver allt myrtt, som finnes, och ännu mera. Då måtte det vara nyttigt att gå näringarna tillhanda med att öka rörelsecapitalet. Jag kan således icke finna någon annan förändring af punkten behöflig än 1^5 i stället för 1—3, samt att ordet rörelsecapital utbytes emot sedelstock. Hr af Ekenstam; Ehuru jag i viss del är af samma lanke som Hr Dalman, kan jag likväl icke påtaga mig någon inconseqvens deruti, att jag yrkat, det urte punkten må förfalla. Min tanka har nemi. varit, alt jag framdeles, och sedan vi kommit till frågan om lånerörelsen, skulle kunna göra de bestämmelser gällande, hvilka jag ansett erforderliga i förevar, afseende. Skulle likväl II. o. Ad. nu icke vilja besluta, alt denna punkt får förfalla, så vill jag hellre biträda den redaction, som aflägsnar missbruken, än den, som befordrar dem; dock med bibehållande af ändamålet. Den värde ledamot, som qvalificerat betänk, såsom ett fortfarande system af motsägelser, lärer icke gjort sig riktigt begrepp örn ordet system. Vilkoret för ett system måtte vara att aldrig af motsägelser kunna sammansättas. Hr Hegardt, Christ, bernh.; Jag kan icke medgifva, att Banoostyrelsen efter ett år må äga rättighet att öka sedelstocken i annan väg, än genom lån på exportabla effecter. Skulle således icke R. o. Ad. vilja, på sätt Hr af Ekenstam föreslagit, låta hela 1 i;te punkten förfalla, så får jag yrka, att densamma på följande sätt må redigeras: ”Intill nästa riksdag äge icke Baneostyrelsen att i annan väg öka sedelstocken, än medelst invexling af silfver eller genom lån på guld, silfver, jern och andra exportabla effecter, på sätt nu gällande bancoreglemenfe stadgar,” t följd häraf skulle altså orden: ”förrän 1 år förflutet från Bankens öppnande till utvexling af silfver,” utgå.
Drottningens lifsfrngt af mankön, förordne då Riksens Ständer Förmyndare för den omyndiga Konungen, Konstitutions-Utskottcls Memorial JYs 8. på sätt i 93 § af Regerings-Formen stadgadt är. Blifver Drottningens lifsfrugt af Qvinnokön, träde den af Ätten, som efter förstföds!orätt den aflidne Konungen i Arl följden, på sätt 1 § utstakar, närmast är, såsom Konung till Regeringen. §• 9 Skulle den olycka tima, at Leia Konungahuset, inom hvilket arfsrätten lil Riket räknas, antingen på manliga sidan utginge, eller genom uraktlåtande af hvad denna Successions-Qrdning uttryckligen föreskrifver, förlorat Successions-rätt, vare Thronen ledig till nytt val, och utkores då, fä sätt i 61 § Riksdags-Ordningen föreskrifvcs, ett nytt Konungahus. Amu. 1 händelse Kongl. Majit skulle bifalla den al Rikets nu församlade Ständer godkända ändring i 11 § Riksdags-ordningen, kommer det här ofvan intagne 2:dra momentet af nämnde § alt ur förslaget utgå. Stockholm den 19 Mars 1857. Reservationer:
Det enda sätt, hvarpå de inverka, är att lotsarne tillförsäkras ett visst minimum af lön och ifall den icke upgår till detta minimibelopp, så är lotsverket skyldigt att af inflytande lotsoch fyrbåksmedel fylla beloppet. Detta är ganska måttligt tilltaget, 900, 400, 300 rdr; på åtskilliga ställen gå lotspengarne betydligt öfver dessa summor, på andra till mindre. I afseende på sjelfva detta stadgande, som ålägger fartyg att taga lots vid åtskilliga tillfällen, så är det olika för olika fartyg. Alla som komma från utrikes ort, äro skyldige taga lots. För inrikes sjöfarten gäller åter ett annat stadgande. Af det anförda synes att det icke blott är lotsverket, hvars intresse gjort sig gällande, utan äfven tullverket, ty intilldess tullbetjente kommit ombord, är lotsen i stället för tullbevakningen. Skulle man uteslutande hafva sett på lotsverkets bästa och drifvit upp dess fördel, så skulle man ålägga fartyg att taga lots hela vägen. Hvad beträffar de passagerarefartyg, som göra reguliera turer, så synes stadgandet öfverflödigt, då de i allmänhet icke hafva tid att kommunicera sig med andra fartyg på sjön, men frågan är Den 12 September e. m. m om icke en sådan befrielse vid åtskillige tillfällen skulle inverka menligt på lotsverket, hvarå anspråken äro stora och klagomål vid flere tillfällen försports. Huru obefogade sådana klagomål äro, finner man deraf att motionären gjort anmärkning derå att en lotsplats blifvit inrättad der den förut icke varit tillfinnandes vid ett å Calmarkusten varande inlopp. Kråkelund, då deremot är förhållandet att denna lotsplats fanns redan 1827 såsom ordinarie sådan.^ Jag vill emedlertid icke motsätta mig den återremiss, som Hr Bildt begärt. Hr Printzensköld: Den satsen har här icke sällan lyckats göra sig gällande att man icke annorlunda, än när verkligt behof förefinnes, skall besvära K. M:t med några särskilda framställningar, och jag skulle tro att raan bör vid detta tillfälle ihågkomma ifrågav:de af R. o. Ad. så ofta tillämpade regel.