Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Remitterades till Stats-Utskottet. 176 Prot.-Utdrag dm 7 Januari 1860. om anslag för inrättande af bildningsanstalter för lärare vid elementarläroverken. Remitterades till Slals-Ulskottet. om anslag af kronotionde till en prostetunna för Singö församling i Upsala stift. Remitterades till Stats-Utskottet. med de af särskilde Kommilterade afgifna underdåniga förslag, angående kommunal-styrelser. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Härvid åtfölja yttranden af flere ibland Ståndets Herrar Ledamöter. I fråga om låneunderstöd för en jernväg förbi Hedens forssar i Luleå eif. Remitterades till Stats-Utskottet. med uppgift, i fråga om de i riket befintliga pedagogier. Remitterades till Stats-Utskottet. och med uppgift, rörande de af kommuner och enskilde personer till lärare vid elementar-läroverken gjorda donationer. Remitterades till Stats-Utskottet. Frän Hederv. Bonde-Ständet. S. D. Föredrogs och godkändes Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 8, i anledning af väckt fråga om kronofogde-tjensternas indragning. S. D. Vid skedd föredragning remitterades till Lag-Utskottet: l:o. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående förnyad författning om ut skrifningssättet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet, tillika med dervid hafde yttranden; och 2:o. Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, med de af särskilde Kommitterade afgifna underdåniga förslag angående kommunalstyrelser. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nedan nämnda nådiga Propositioner: l:o Om pension på Allmänna Indragnings-staten för Landskanslisten i Gefleborgs län J. A. Hanson; 2:o om dito dito för Öfversten 0. A.
EU faktum torde Utsk. dock icke behöfva bevisa, det nemi. att någon jernbana emellan Orebro och Hult icke finnes, ty detta faktura är kändt af alla. Derföre atl man tror sig kunna gissa till tillvaron af ett bolag, af hvars verksamhet man icke röjt något spår, fordrar man atl Utsk. äfven skolat antaga såsom tvifvelaktigt, huruvida ej ett bolag i verkligheten förefinnes. Vid det förhållande ali Utsk. tagit för gifvet att något hnlas icke existerade, har Utsk. icke heller kunnat framställa näsrot förslag, som presupponerade motsaltsen. Emedan inom Utsk. icke påstods att något bolag fanns, så antog Utsk. motionärens upgifl om icke tillvaron af eli sådant bolag såsom tillförlitliga. Nu vill man bestrida denna upgifl, supponerande atl en tillstymmelse lill bolag skall finnas, och på grund deraf vill man göra en reservations framställning, sora förefaller mig något betänklig. Man vill säga alt såvida del finues rättsanspråk för det gamla bolaget, så vill man icke medgifva inrättandet af något nytt bolag. Genom detta förklarande medgifver man pä förhand möjligheten af rättsanspråk hos det bolag som efter Utsk:s mening icke existerar. Står man på den punkt, alt man mäste antaga en sådan hufvudfråga såsom oafgjord; då aidel efter min tanka alldeles olämpligt att ens ifrågasätta några för - l)ea 27 Augusti f. m. ändrade vilkor, — då mäste enl. min öfvertygelse, denna sednare frågan helt och hållet förfalla. Att inlåta sig i dubbla rättsförhållanden och utsätta sig för tvister om hvilketdera bolaget som skall hafva företräde, det anser jag vara alldeles otjenligt. Gr. von Rosen, Adolf Eugéne: Det torde tillåtas mig att, lill förkortande af diskussionen fä förete det prot., som hållits i Direktionen för det Engelskt-Svenska bolaget för jernbanan; hvilket prot. jag anhåller ali någon af Riddarh.Kanslisterne mätte få upläsa. Nyssnämnde prot. af d. 11 sisth Juni, som härvid af Gr. von Rosen inlemnades och af en Kanslist biel' upläst, var sålydande ; Kongl.
Handels-Societeten i Calmar: att så väl den större concurrensen i uppköp af skogs-effecter, som den lifliga sjöfarten emellan Döderhultsvik och Calmar skulle till men för ortens invånare upphöra, om Stapelstads-rätt förunnades berörde köping; att de köpmanna-varor, hvaraf allmogen har behof, hållas den för närvarande i Döderhultsvik tillhanda för samma pris, som i Calmar och Westervik; vid hvilket förhållande icke allmänheten, utan endast de handlande i Döderhultsvik, skulle skörda fördel af stapelstads-rätten; att stapelstads-rätts beviljande för köpingen skulle föranleda till handelns i Calmar stad förstöring; att vid Döderhultsvik väl finnes ankarbotten nära till boningsplatserna, men att farleden är trång och farlig samt att der finnes ingen eller ganska ringa tillgång på friskt vatten; att, om Döderhultsvik blefve stapelstad, sådant skulle påkalla en ökad tullbevakning och leda till kostnader för Staten, utan motsvarande Bih, till R, St. Besv - och Ekon.-Utskoltets Utlåtande, N:o 111). inkomster, och alt, på grund af denna framställning, Calmar handlande ansåge det ej vara rättvist hvarken i legalt eller moraliskt hänseende, eller ens klokt och välbetänkt i Stalsekonomiskt afseende, att rubba förhållanden, under hvilka Döderhultsviks invånare njuta trefnad och bergning; samt Ilandels-Socieieten i Westervik: att skogarne omkring
Ty i stället för att medlen nu måste bokföras på ett ställe, skulle de hädanefter komma att göra det både i Riksgäldskontoret och i Krigskollegium, som i alla händelser finge lof att för hvarje 43* l)en 23 December fond hafva en särskild räkenskap. Hvad beträffar bemödandet att lindra förvattningsoch redogörelse-bestyren, så är en sådan ömhet för den förvaltande personalen inom Kongl. Krigskollegium högst öfverflödig, för så vidt den skall finna ett uttryck uti kassornas öfverlemnande till Riksgäldskontoret. I det Butrde, som blifvit afgifvet af Komitén för styrelseoch förvaltningsverkens organisation, yttra komitterade (pag. 52): »att detta lika betydliga sorn grannlaga förvaltningsbestyr, sådant detsamma för närvrde utföres och, enligt Komiténs förslag, i än mera förenklad (orm framgent skulle kunna ordnas, icke för Statsverket medför någon särskild kostnad, enär befattningarne med peusionsreglering, pensioners och gratifikationers utbetalning samt utgifternas redovisning i alla händelser måste inom arméförvaltningen qvarstanna, k vil ket erfordrar enahanda tjenstemauna-personal, ehvad fonderna frånskiljas eller ej»j hvarföre oek Komitén, uppå detta med flera skäl. anser srg »böra i underd. hemställa att ofvanupräknade kassor och fonder måtte blifva Arméförvaltningen till vård och förvaltning anförtrodda, så mycket heldre, som komitterade för sin 4el fullkomligt instämma i den af 11. St:r vid 1823 års r ksdag tillsatta särskilda Utskts uttalade mening, att alla allmänna kassor och lånefonder böra, såsom hittills, förvaltas af de verk, hvilka det åligger att ombesörja de ärenden, för hvilka nämnde kassor och fonder blifvit inrättade, emedan för hvarderas förvaltning vissa särskilda föreskrifter liro galtande, som med sjelfva ärendenas behandling hafva gemenskap.» På grund af hvad jag nu haft äran anföra, får äfven jag anhålla om afslag å Utsk:ts gjorda framställning. Hr Nordenfelt, Enar:
Skrifvelse, N:o 20,9. gen, eger något lått användbart medel att till presterskapet i den församling, dit flyttningen sker, meddela underrättelse om de åtgärder, som kunna vara att i kyrkodisciplinårt hänseende vidtaga mot den afflyttande, de institutioner, som för kyrkotuktens skull finnas, blefve kraftlösa, hafva Rikets Ständer tillsett, huruledes, utan att det afsedda hufvudsakliga ändamålet förfelas, i de frejdebetyg, som meddelas vid afflyttning, må kunna inrymmas sådana upplysningar som åro för kyrkotukten oumbärliga. De fall, för hvilka särskilda upplysningar i kyrkodisciplinårt hänseende erfordras, hafva befunnits lämpligen kunna sammanföras under tre kategorier, nemligen då någon för begånget brott år utestängd från Nattvarden och således icke, utan att förut undergå i lag stadgad kyrkodisciplinår behandling, kan blifva deraf delaktig, vidare då någon, utan att lagligen kunna från Nattvardens bruk förhindras, dock ligger i så grofva synder, att han enligt kyrkolagen skall varnas och förmanas att från Nattvarden sig afhålla, och slutligen då någon år föremål för kyrkorådets behandling. Lika nödvändigt det år, att, om en person, medan han år underkastad kyrkotukt af nyss omförmåld beskaffenhet, begifver sig in i en annan församling, presterskapet derstädes blir satt i tillfälle att fortsätta den började tukten, lika litet kan någon fara för personers medborgerliga anseende uppstå ur ett enkelt omförmålande i afflyttningsbeviset af dessa förhållanden.
M:ts Nåd, Utslag 757: 19. 7. Js Jne igenom K. Tull-Styrelsens Beslut .19,520: 17. 1. redovisade , eller anordnade lill afskrifning åren 1829 och i83o , . > 2,687: 10. 5. resterande Proprie-balancer . , , , , , . , , 14,587: 3. 3. S:a 57,552: 2. 4. En obetydlig del af desse Proprie-balancer, så vidt de angå TullVerkets Tjenstemän, försvinner genom månadtliga inbetalningar. Huruvida det öfriga beloppet kan komma Statsverket till godo, beror hufvudsakligen på slutelig utredning af de Concurs-massor, i hvilka desse balancer äro bevakade. Tullkamrarne hafva sig ålagdt, att, utom den sluteliga hufvudredogörelsen för året, äfven afgifva månadtliga och Qvartals-Uppbördsförslager, de förra ingående ifrån SjötullsKamrarne -och de senare från Förpassnings-Tullkamrarne. Tillkomsten af hvarje proprie-balance bör således nu mera hvarken länge kunna undandöljas, eller sakna sådane åtgärder, genom hvilka af Kongl. General-TullStyrelsen, åtminstone all betydligare, förlust för StatsVerket kan förekommas. Men då, detta oaktadt, proprie-balancer inträffa och år .efter annat fortgå., tills indrifning eller afskrifning deraf sker, anse Revisorerne, för deras del, med ordning och bestämdhet öfverensstämma, att framdeles HufvudBöckernes BalanceConto fördelas i 2:1m serskildta Poster, den ena utvisande Contanta Behållningen -eiler beloppet af de medel, hvilka såsom disponible tillgångar kunna anses, och den andra Redogör arnes > på utredning, indrifning eller afskrifning beroende proprie-bcdancer. ( 93 ) Vid Räkenskapernas beskaffenhet i öfrigt har icke något varit att anmärka.
N:o t tö, t f derdånighet hemställt, att, sedan för hvarje Stad blifvit bestämdt, huruvida densamma skall utgöra Soldat eller Batsman, Kongl. Maj:t mätte i * Nåder utse och förordna vissa Corniterade, med Uppdrag att föreslå det antal Soldater eller Båtsmän, sorn för Stadens jord skall Underhållas, dervid åtskilliga af Collegierne, i sammanhang härmed, projecterade allmänna grunder borde i4 akttagas, Utöfver de upplysningar 1 detta invecklade och vidtomfattande ärende, som af Collegiernes, till hufvudSakligt innehåll, här ofvanin» tagna tvänne underdåniga Betänkanden meddelas, hafva de förenade Utskotten, genom sorgfälliga bemödanden för en fullständig utredning af allt, som med målet eger Sammanhang, inhemtatt att det äldsta stadgande om Båtsmansskyldighet för Städerna innefattas i Riksdagsbesluten den 20 December 1610, den 27 Junii 163!, §. 31, och den 19 Mars rf)89» enligt hvilka hvarje tio Borgare borde anskaffa och underhålla en Båtsman; att Konung Fredrik den Förste, genom Nådig Skrifvelse till dåvarande Amiralitets-Col* legiurn, den 2 r November 1720, gillat och fastställt den emellan Städerna gjorda repartition af Båtsmanshållet, enligt hvilken Städerna i Sverige, rned undantag blott för de i Vesterbotten belägne, borde tillsammans bekläda och under ftih. till R.-St. Uti. N:o no. hålla Ett Tusende Sjuhundrade Fyratio En Båtsmän; att detta antal, deruti den så kallade fördubblingen förmodligen varit inberäknad, bibehållits intill året 18*0, då genom Riksdags-Beslutet, den i Maji samma år, förklarades, att Båtsmansfördubbling och Vargering borde upphöra; att Städerna sedan denna tid tillhopa underhållit eller erlagt Vacance-afgift för Åttahundrade Åttatiosex Båtsmän, oberäknadt Sex man, som af Visingsö i äldre tider varit utgjorde, men derifrån On, i anseende till jordens svaga beskaffenhet, sedermera blifvit, genom Kgl.
Genom de sednaste fem årens förmånligare skördar och för allmogen goda arbetsförljenster vid bergsrörelsen, i synnerhet under några af dessa år, har folket deremot kommit i tillfälle att afbörda sig en stor del af de skulder det måste sig åsamka under de flere föregående svåra åren. Der icke oordentlig lefnad och deraf följande misshushållning vållat motsatsen, hafva i följd af nvssanförde förhållande många bland allmogen vunnit en mera oberoende ställning, oansedt de hinder deremot, som förefinnas, dels uti alltför tidiga giftermål och bosättningar, utan förmögenhet, som svarar emot de dermed förenade behof och kostnader, samt utan nödig erfarenhet uti vården af ett hushålls angelägenheter, dels i en flerstädes ännu för vida sträckt hemmansklyfning, der den hittills icke hunnit afhjelpas, och deraf härflytande ägoblandning derstädes, hvarigenom ett ändamålsenligt jordbruk och nyttiga odlingsföretag mångenstädes måste stå tillbaka, dels ock uti de svårigheter, som, härledande sig från allmogens farhåga för uppoffringar å företag, om hvilkas lyckliga utgång de sakna visshet, äfvensom från bristande förlag, samt från ovissheten om en fördelaktig afsättning, hitintills vållat, det försöken, att genom nya binäringars in föra tide bereda allmogen ökade penningeinkomster, föga svarat emot förhoppningarne. En följd af allmogens förbättrade vilkor och af de förluster, som en del handlande sjelfve sig inom orten ådragit genom en för några år sedan allt för vida utsträckt kredithandel, är, att denna för allmogen sädeles skadliga utväg, att fylla ofta mindre väl beräknade behof, lyckligtvis nu mera endast i mindre mån begagnas. Sedligheten hos folket kan väl icke sägas försämrad; men då tillgången på brännvin är alltför stor, förnämligast genom tillförsel från andra orter, inträffar det visserligen, att någon del af de ringare folkklasserne begagna sig deraf på eli för sedligheten menligt inverkande sätt, hvilket tillförlitligen ådagalägges deraf, att de fleste brott och förbrytelser, som lima, härleda sig från omåttlig bränn vinsförtäring eller ett större begär derefter.
Hvad tycker herrskapet v äl, en sådan högfärd, men det är som jag säger ... menniskorna bli galnare och g alnare dag från dag och det kommer si g bara af den orsak att de lefva bara för sin flärd och sin verldsliga förnöj else... Nej, se bara, hvad gör lilla fröken? Banden si tta som de böra si tta, det försäkrar jag . MARIA. Men är det i nte smakfullare så h är? Likasom inte jag visste hvad som passar sig . J ag skall säga henne, min lilla fröken, att hatten är lika bra som Florys, fastän di har bod och jag numera gör på rum. K N U T (för sig). Det var katten hvad gumman är sig lik... De ha alla bibehållit sina svagheter märker j ag. M A R I A . Nog är hatten bra, j ag skall gå in och försöka den. ( Går in i ett sidorum.) Det är bevars ungdomens sed att mönstra och anmärka. Hon är rätt snäll , lilla fröken Marie, men nog har hon sina svagheter, hon också, det kan jag gerna säga utan att förtal a henne. K N U T . Såå ... jo, det lär vi väl h a li te hvar. Hvad kan han vara den här som sitter på tu man h and med Marie. (högt) Kanske herrn känner henne mycket väl . K N U T . Nej , det gör j ag inte ännu, men jag intresserar mig mycket för henne. Intresserar sig för henne... tjenarinna! (högt) Det är verkligen en rätt söt flicka, ganska söt ... men... K N U T . Men? Myc kel illa uppfostrad... Fadren, stackare, är så eländigt högfärdig och nog har flickan också fått sin portion (ser på ett papper på bordet, för sig) »Min älskade Maria»... J aså ... från en älskare ... ser man på bara. K N U T . Hurudan var sonen? M A M S E L L E N . Åhjo, det var både si och så ... högfärdig han med... J ag förmodar herrn k änner honom? K N U T . Vet systern af det? K N U T . Ännu inte.
Jag får deremot vördsamt erinra: att jordbrukaren då, sedan föregående årets gröda till det ni6sta blifvit förtärd och han bestridt många utgifter för vår-arbetet, är minst i tillfälle att utbetala Tjenstehjon lönen; att trädesjordens beredning, husbyggnad, stängning. dikning, rödjning, nyodling i allmänhet, vedupphuggning och kolning i Bergslagsorterne, Fiskerier i Skärgårdarne, Linsåning i de Norra Provincerne, torfskärning och Lerslageri i Skåne och Halland vid samma tid förekomma; att arbetsbiträde mot daglön är svårt att erhålla om sommaren, då dessutom ett dagsverke kostar dubbelt emot ett dagsverke, i slutet af October förrättadt; att Tjenstehjonen skulle, i hopp om mera lo - Jjil.t.Ltig-s.AUm.Be.sv.o.Oec,Utsk.Bet.N'.o54. 63 nantie betings-arbeten, sommartiden söka undandraga sig årstjenst, hvarigenom oordningar och stegring i lönerne skulle blifva en följd; att i de orter, der tjenstefolket vistas öfver sommaren vid de så kallade fäbodarne, olta på flera mils afstånd från bostäder* ne, betydtiga olägenheter skulle genom förändringen uppkomma, äfven som der, hvarest invånarne nödgas söka sig arbete utom hemorten; samt slutligen, alt Tjenstehjons utflyttningar till Utrikes orter, serdeles vid sjökusterne, komme att befrämjas, då icke al - lenast i Junii månad sjöfarten är i sin bästa gång, utan också ombyte af tjenstefolk vid denna tid inträffar i Danmark, der Svenska Tjenstehjon ega framför infödingar ett afgjordt företräde. Lika litet kan jag förena mig med Utskottens tillstyrkande af en återgång till gamla ordningen, eller till den 29 September.
Derr största uppmuntran är en säker afsättning och en lönande betalning, hwartill kommer ett heqwämt betalningssätt, Utstotret har afstyrkt mitt förslag, det Tillwerkarc skulle af Kronfsgdarne blistwa betalte för Uppbördsmans Salta peter-qujttcncer. Dä K>o fogdarne redan bafwa en liqui» för den Saltpeter, som uti gä-d lemnäs, inser jag intet hvilken oordning kunde Mia, om de betalte all Saltpe» ter, och i stället för penningar insände till Räntericrne deste quitanxcr; Förmodelig» n lärer fä eller ingen gö tt stg den mödan och kostnad, att för en liten quantite t,stom han kund-' willa tjstwerka och hafwa att föryttra, resa stea ra Mil till Landshöfdingc-Rkfidencet, eller ock der hafwa kommistionairer, som ock ej afföper utan kostnad. Att me »varande Författning ej uppmuntrat Saltpeter - tillwerks ningen, lärer wara sa?'m-nigt; att uppmuntran crfor» »ras till ernäende af detta Rikets stora behof, är oeZ motsägeligt. Dm Le, som Oeconomft-Utstottst förflär^ Hrrnni» dertill förtlnleda^ bsrvertewnar. zag till Niddersta - Den 25 Aprik. §3^ Hets och Adelns uplysta pröfning. Sedan detta sä wäl Llcconvmicsom Bewillningcmäl, kommit ti-r Riksens Stan» ders öswerlä agnina, torde ock fordraö att dit ernär möje» ligaste fullständighet. Herr KeutersllKM utbad sig munteligen fä tillägga, «tt det föreflagnr Reversalet wvre ett Onus. Ort upprördes aspsten pä de wanlige Deb.tscdlarne.
11 kommande i afseende pä sättet och liden för dessa låns utbetalning jemväl de i ofvan åbercp.de §§ härom meddelade stadganden att tillämpas. § 80. För iståndsättande af vågbrytaren och uppmuddring af hamnen vid Wisby j hafva Rikets Ständer beviljat nämnde stad ett lån af tjugufemlusen riksdaler, för hvilket låns utbekommande och återbetalning de i 82 och 83 §§ af detta reglemente införda föreskrifter och bestämmelser komma alt tjena till efterrättelse, med iakttagande likväl, att denna lånesumma under fem års tid får ulan ränta eller kapitalafbetalning innehafves. § 81. För att af Kongl. Majit, efter den fördelning, som prof vas lämplig, i nåder disponeras, dels till anläggning af nya och dels till förbättrande eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägars halva Rikets Ständer för åren 1848, 1849 och 1850 anslagit en summa af etthundratusen riksdaler eller för hvartdera året trelliotrelusen trehundratrettiotre riksdaler 16 sk., att af Riksgälds-kontoret utbetalas, sedan de vilkor och öfriga stadganden, sorn nästföljande § innehåller, blifvit vederbörligen iakttagne. § 82. Till behörig efterrättelsé vid ifrågakommande utbetalningar af de låneoch anslagssummor, som, enligt föreslående 3;ne §§, blifvit vid denna riksdag beviljade, äfvensom vid bevakningen och indrifvandet af Riksgälds-kontorets derför egande fordringar, varda följande, af Rikets Sländer, i afseende på dessa läns och anslags erhållande, fastställde vilkor och föreskrifter här meddelade: l:o Innan medel få i Riksgälds-kontoret lyftas, bör hos fullmägtige företes, genom styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, eller annan af Kongl. Majit dertill auktoriserad embetsmyndighet, med vederbörande afslutadt och af Kongl.
Ridderst» pet och Adeln lemnar des; bifall, denna wördsai» ma hemställan, anhaller jag att de öfrige Reste ttve Sranden deraf matte erhålla del, öfwertyge att de med glädje instämma uti ett lika bestm". Och som de Restective Riks Standen beh<> gat Remittera denna Motion till Sraks-UtstotM med aninvdan, alt denna Summa för Hans Konc>! Höghet i Stat förestå: sä far, till fullgörande hot af/Stais-Uistottet d.fl yttrande häröfwer nu al Sifwer. » ^ Den rz Junk». 64Z Om ifrån sekler tillbaka, en oföränderlig wö-.dnåd, karlek och tillgifwenhet för dest Konungahus och Tronföljare alltid utgjort ett af de förnämsta hufwuddragen i Swensta Nationens caracrör, hafwa kanste fa af framfarna tider dertill giswit rikare anledning, än närwarande dagar, da Swerigeframtida sällhet och sjelfständighet, blifwit fästad wid sa glada förhoppningar, som utwecklingcn af Hans KonglHöghet Arf-Prinsens lofwande egcnstapcr-, synas bereda ett troget och tillgifwet folk. Stats-Utstottet, som uti wördnad och kärlek för Hanö Kongl. Hödhets dyra Person, läflar med hwarje Swenst Undersåte, har derföre med den gladaste tillfredsställelse omfattat detta tillfälle, alt till Riksens Högloft. Ständer kunna förestå, det enligt den gjorda Motionen, en ärlig summa af 16,666 R:dr zr fl. Banco, ma ifrån rZli arbörjan ansins och uppföras pa Stat, för Hanö Kongl. Höghet Hertigens af Södermanland, 2lrfPrins Oscartill bestridande af de för Hans Kongl. Höghets uppfostran och Hofhållning oumgangelige utgifter; en summa som alltid tillförene manligen a Seat minst warit bestådd för Kongl. Swensta
De I Den 7 julii e, ml 125 äro således icke mera surnumerairé, och borde derföre hafva så väl som andre Officerare fått tillgodo njuta den Löneförhöjning, som Riksens Ständer, i följe af min motion, vid 1815 års Riksdag anslog åt alla penningelöntagande Officerare och enligt de grunder, som Riksens Ständer härvid i underdånighet föreslogo. En annan fråga är, om, oaktadt den nyare takti - kens fordringar på ett talrikare befäl, dessa Officersbeställningar till någon del kunde indragas, och de härigenom vundna besparingar fördelas på de qvarblifvande. Denna fråga har Utskottet ej vidrört, och icke heller uppgifvit någon säker tillgång för beviljandet af den yrkade Löneförhöjningen, utan öfverlemnat regleringen häraf åt executiva makten. Enligt min tanka och enligt hvad i hvart Constitutionelt land iagttages hade Utskottet bordt taga en bestämdare befattning med denna reglering, ty Rikets, ja dess Repressentanters egit interesse fordrar, att Lagstiftande makten sjelf bestämmer lönevilkoren och framför allt löneförbättringarne för den militaira makten. Äfven föreslår jsg, att samma reglering må vidtagas vid Skånska HusarRegetnentet, hvarmed förhåller sig i denna fråga alldeles på samma sätt, som med Skånska DrsgonRegementet, och jag yrkar på alla dessa skäl återremiss af ifrågavarande Betänkande. 126 Den 1 Jidit e. mt Friherre Ankarfvärdt Carl Henric: Vid åttonde HufvudTitelo har jag trodt mig finna anledning till den anmärkning, atf Kongl. Maj:t tillkännagifva att för andra extra utgifter än sådane som för de Ministeriel ärenderna erfordras, endast 50,000 R:dr Banco behöfde anslås.