Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Vid föredragning af en från Välloll. Borgare-Ståndet genom Protokolls-utdrag N:o 491, meddelad inbjudning till Med-Stånden, att förena sig i Borgare-Ståndets, vid pröfning af Stats-Ulskottels Utlåtande N:o 176, angående ett ytterligare lån af allmänna medel åt Nora-Ervalla jernvägs-bolag, fattade beslut, att afslå utlåtandet och till Nora-Ervalla jernvägs-bolag bevilja ett lån 75,000 R:dr Riksmynt, att utgå under samma vilkor, som finnas bestämda för det af samma bolag från Riksgälds-kontoret förut utbekomna lån å 100,000 R:dr Banko, vidblef Ridderskapet och Adeln sitt i ämnet fattade beslut, och lades förevarande inbjudning lill handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stals-Utskottets ilen 18 och 19 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 177, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets nedannänmde den 19 dennes på bordet lagda Utlåtanden och Memorial: N:o 183, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse, i fråga om förhöjning af anslagen till manskapets beklädnad vid Svea och Götha Artilleri-regementen ; 742 Prot.-Utdrag den 2i December 1857.
Ra enskauer utgjorde vid samma års slut, den förra 26,935 R:dr 34 sk. 7 st. hvaraf redan tillfallne, men ännu ej utbetaldte Brudgåfvo-Vi. , i den mohn Vinstägarne träda i äktenskap, medtaga en f del, som ej på förhand kan till något visst belopp beräknas, men säkerligen blir i förhållande till Fonden obetydlig, och den sednare 8,780 R:dr 41 sk. 10 r:st.; samt ändteligen uti den med Lotteri-Medel inköpta och underhållna Fasta Egendom, brandförsäkrad för en Summa af 18,000 R:dr, som kan antagas utgöra mindre än halfva försäljningsvärdet. Den Nådiga Remissen bifogas och Directionen framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter GABR. POPPIUS. C. D. Skogman. N. af Wetterstedt. Leon. Cassel. Stockholm den 10 Februari 1840. J. L, af Rosén. — ■ ‘ '..V'' *• t -vi,/.?: t Underdånigst, angående Rikets Ständers Revisorers Berättelse år 1839. Förvaltningens af Sjö-Årendena und. utlåtande. Stormägtigste, Allernådigste Konung! Genom Nådig Remiss den 24 sistlidne Januari å härhos återgående transumt af Rikets Ständers Revisorers år 1839 afgifna berättelse ona den samma år verkställda granskning af Stats-Verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1836 och 1837, har Eders Kongl. Maj:t, i hvad nämnde Berättelse rörer dessa årens Räkenskaper för Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Flottans Stationer samt Lotsverket, behagat infordra Förvaltningens underdåniga utlåtande; och får, i anledning häraf, Förvaltningen följande i underdånighet anföra:
Joseph von Bierich hade nyligen inträdt i tjänstgöring vid Tillys här, när denne ryktbare fältherre besegrade danske konungen Kristian den fjerde vid Lutter am Barenberge, en liten by i braunschweizska hertigdömet. Detta fältslag utkämpades år 1626 och dermed var den öfvermodige Kristians deltagande i trettioåriga kriget för alltid slutadt. Härefter följde von Bierich "den gamle korporalen", som Gustaf II Adolph i sin rättmätiga harm öfver den gräsliga ödeläggelse, som Tilly lät öfvergå Magdeburg, kallade denne papistiske general. Hän ogillade också på det högsta alla de skändligheter, som de kejserlige soldaterne öfvade hvart de tågade fram, och sökte för den skull att efter bästa förmåga lindra nöden och afstyra sina underlydandes grymma ofog. Men som detta måste ske i hemlighet, han skulle annars ha blifvit hållen för en förrädare, kunde Joseph von Bierich naturligtvis icke uppträda med all den kraft han önskade. Hans af naturen goda hjerta led derför dag ifrån dag öfver att han nödgades bevittna de mest upprörande scener. Född på det stora adliga godset Bierich, ungefär en mil söder om Prag, hvilket gods egdes af hans fader, en gammal före detta rådsherre och sträng katolik, var han sina föräldrars enda barn och i följd deraf ständigt föremål för deras ömmaste omsorger. De husitiska lärorna, som vid tiden för den unge Josephs barndom ånyo började taga fart i Böhmen, motsades så mycket som möjligt af den stränge och katolskt renlärige Arnold von Bierich, som genast vid sonens födelse lät inskrifva honom såsom officer vid ett i Wien förlagdt infanteriregemente. Gossens milda, nästan qvinliga sinnelag, ett arf efter den kort före hans afresa till hufvudstaden aflidna modern, gjorde dock, att han småningom började eftersinna huruvida icke husiternas läror ändock, hade någon sanning i sig. Detta eftersinnande måste dock ske i största hemlighet, så att hvarken fadren eller kamraterne finge vetskap derom, ty i hvilketdera fallet som helst vore han olycklig.
Men det &amp; r mig ' nogsamt bekant, att när barnhopen ökas, &amp; r ingen, som later afspisa sig med dans och spel, i stal: l&amp; för föda och kliider. : Men 0111 inodren sjalf icke förstår alla ofvariniiinilda stycken, huru skall hon d&amp; kunna lh-ri s h clotber diirnti? Svirnaoc7mz: l Detta blir en svBr ornstiii~dighet. J a g. lm,]: 1: iöi: t ii~Angen ömsint moder Irlaga cliirölver, att h a r icke finnas några liiro-hus för unga fruntin.imei .. Det iii. niiclerligt, att ålde~doiiien taukt s&amp; litet på denna angeliigenheten, diii. lilrv&amp;l förfarenheten visar, att en iing flicka. behöfver ratt s&amp; sorgfiillig u ppfostran som en gosse. Men jag tror, att lzlosti~en voro i fordoin. tic1 det saiuma for de förra, som slroloi: 1111 Rro för de senare. ; Xon7zzrsirz~a: Det k m handa, att flickan afven iir af en); r och] mig natur, som. iclre giirnn Ifiter styra sig, hvxci Sr d&amp; till att giii: n? En inåste 1 första barndomen noga utröna, ' hvartill hon &amp; r böjder, och när så händer, at hon vill rasa, måste det heta kylas med kallt; jag menar, en sådan dotter bör icke f å annat till mat ' s, itn löppen mjölk utan grtidde, ägg utan gula, fisk utan ' högtkrgddade saucer, hafversop&amp;, ölostvassla och tunnt svagdricka, men ingalunda villbråd, iigge-gulor och allehanda h&amp;kryddad mat, och aldra ininst vin, choclade, ostron, med hvad mera, som reta.r till okyskhet.
Jag vet icke, hvad jag ville ge ut, för att få se er begge bli ett par; men han bara tiger, och Gud vet hvad han tänker.» «Efverling gifter sig aldrig,» sade Evelina. «Det har han ju så många gånger sagt. Dessutom vill jag heller aldrig gifta mig.» «Åh! det är bara struntprat utaf er båda två,» sade gumman. «Efverling vill på det sättet bara blanda bort korten, det förstår nog jag. Och få se om icke en vacker dag, till slut, vår herre hör min bön.» Och nu begynte den goda gumman, att sjunga på sin vanliga morgonpsalm. Om aftonen var Evelina tidigt klädd. Hon var så ifrig, och likväl var det så god tid. Hon schasade oupphörligt på den stackars tanten, som var alldeles förvånad öfver en så sällsynt ifver hos Evelina, och då hon skulle sätta blomman i locken, föll det icke alls i smaken, hon gjorde om det gång på gång. «Jag begriper icke, hvad som fattas dig,» sade gumman, «kära barn du är visst sjuk?» «Åh nej,» sade Evelina. «Det blir allting bra, bara jag kommer väl dit. Syns ej borgmästarns täcksläda till ännu, Saralena?» Efverling öppnade i detsamma dörren. «Stig på, stig på!» ropade gumman. «Hon är allt i ordning, kom hit, nu skall ni få se!» Efverling närmade sig. «Ni följer icke sjelf med, kan jag se,» sade han. «Nej, Evelina följer med borgmästarinnan. Se!» utropade hon, och lyste på Evelina från hufvudet till fötterna. «Se, kusin Efverling, är hon icke bra vacker?» «Jo bevars,» svarade han. «Söta moster, tag i Jesu namn bort ljuset,» sade Evelina. «Moster lyser på mig alldeles som om jag vore brud.» «Ja Gud gifve att du så vore, barn lilla,» sade gumman. «Och att det vore som jag vill se’n. Går ni upp på balen, Efverling?» «Ja kanhända en stund,» var svaret. «Nu hör jag bjellror,» sade Saralena. «Och der stadnar täckslädan.»
Miss Cassatt är en mycket rik arftagerska och idkar målarekonsten endast för sitt nöjes skull. Mrs Mac Monies är hustru till den amerikanske skulptören Fredrick Mac Monies, hvilken för närvarande i Paris är sysselsatt med modellering af den jättestora fontän, som kommer att pryda utställningsplatsen. Det förnämsta af dessa båda kvinnliga artisters arbete i utställningspalatset kommer att bestå af tvänne väggmålningar, bestämda att pryda » the Gallery of Honor ». Motiven för dessa målningar äro ännu ej kända. Mrs Potter Palmer har lyckats att under denna sin resa i Europa intressera flere af dess krönta hufvud för den sak hon så ifrigt arbetar för; bland dessa finna vi Belgiens drottning, som lofvat sitt särskilda beskydd och bistånd åt de belgiska kvinnornas utställningskomité. I Chicagoutställningens filantropiska afdelning kommer troligen England att intaga första platsen. Den ryktbara författarinnan, baronessan Burdette-Coutts är vald till president för » the english philantropic section » och omfattar sitt nya kall med all den energi, förmåga och entusiasm, som utmärker allt, hvad denna snillrika kvinna fö- retager sig. Ett, i mitt tycke, särdeles intressant bidrag kommer att lämnas till utställningen af den indiska kvinnliga missionen. Det består i ett slags af träd konstnärligt väfda spetsar. Det lär finnas blott ett litet fåtal af squaws, som ännu i våra dagar förstå sig på denna vackra konst, en konst hvilken inom några år skall fullkomligt dö ut, emedan de unga indianflickorna envist vägra att vilja inhämta kunskap därom. Några utomordentliga prof af denna konst, tillhörande ett folk, hvilkets öde det synes vara att själf t utplånas från jorden, lär hafva blifvit funna i form af altardukar och dylikt. Hvad jag har haft tillfälle att själf se af dessa indianska spetsar och tror mig kunna bedöma, likna de mest våra vackra och konstnärligt utförda svenska hålsömnader. Önskligt vore också, att svenska kvinnor bland annat ej glömma att visa denna sin konstskicklighet på Chicago-utställningen.
Färila och Hogdahls socknar, vägunderhåflning derstädes . — 4 1 210 b. 9 Juli b. 9 Juli b. 12 Juli b. 9 Juli Färjeplatserna Röhälla, Färjestaden och Fröbygårda på Öland, örn upphäfvande af deras uteslutande rättighet, att till Calmar öfverföra menniskor, kreatur och varor — 8 52 b. 12 Febr. b. 12 Febr. b. 12 Febr. b. 15 Febr.-. 22 Färjestaden på Öland, om upphäfvande af dess uteslutande rätt att till Calmar öfverföra menniskor, kreatur och varor 8 __ 32 b. 12 Febr. b. 12 Febr. b. 12 Febr. b. 15 Febr. 22 Fästehjon, se Vigsel. Fästning, om Ständernas rätt att, innan rasering deraf vidtages, deröfver få sig yttra — 8 126 — a. 5 Aug. a. 2 Aug. b. 6 Aug. b. 2 Aug. Fästningsbyggnader, anslag för, se Carlsborg, Carlskrona, Carlsten, Waxholm. Förbrutet Gods, om förändring i stadganderna derom — 3 1 22 — b. 5 Aug. b. 5 Aug. b. 6 Aug. b. 5 Aug. Författningar, som böra från predikslolarne årligen uppläsas, sammandrag deraf . — 8 —• 35 — b. 19 Mars b. 12 Mars a. 19 Mars b. 12 Mars 45 Förliknmgs-kommilleer, om inrättande deraf — 7 1 33 — a. 17 Juli a. 17 Juli b. 21 Juli b. 15 Juli Förmyndare-vården, angående förändringar i lagstiftningen derom .. — 7 -1 58 — b. 24 Aug. b. 26 Aug. b. 25 Aug. b. 25 Aug. Förmåns-rätter, tysta, om upphäfvande deraf — 7 1 58 — b. 24 Aug. 26 Aug. 25 Aug. 25 Aug. — 29 F. Förmälning s-omkostnader för H K. H. Kronprinsen och H K. H. Kronprinsessan .
Men jag återkommer tili frågan i sitt speciella skick: hvad förlorar Banken? differencen rnel - 105* Den 20 Juni. mellan den renta som Riksgälds-Contoref ger till Banken oc}i den sorn Banken skulle komma att uppbära af Låntagarne: denna dilference är lätt bestämd; antagom exempelvis att Riksgälds Constoret betalar tiil Banken 3 procent; men att Dis. cont-rörelsen, adrninistrations-kostnaden ocli forlusterne afräknade, renderar netto provenu 5 procenR så förlorar Banken 2 procent; antagom vidare att Maximum af Bankens Låne-biträde komme att utgöra till nästa Riksdag 8 millioner örn året, så hade Banken i renta af Riksgälds-Contoret 240,000 R:d., men i sednare fallet 400,000 B-d. och förlorar således 160,000 R:d. årligen; detta är en sanning; men här uppstår en fortsättning af ämnet: hvem vinner de 160,000 R:d. om året, sorn Banken förlorar? Svar: Jordbruket och Näringame, för hvilka rentan å erhållande Rån härigenom skulle komma att nedsättas. Kaäi Banken undvara denna Summa? Dä Amortisseinents-fonden af 750,000 B:d. orubbad kommer Banken till godo, bör svaret på denna fråga idke blifva tvifvelaktigt. Banken har derigenom utom sina vanliga inkomster och de 240,000 R:d, som Riksgälds-Contnret skulle betala, derest 3 procent fastställdes för hela Discont fonden, en Jämpelig reverm; säkerligen den högsta som Nationen kan lemna. Föreriärnde 160,000 R:d., hvarmed rentorna skulle nedsättas, komma alt formonligt verka till lifvandet af odlingsfliten och industrien i en rätt ordning, och skulle utgöra ilen lämpligaste "lindring i skatt, mera välgörande i längden , än om Re.vi Ilningen omedelbarligen mindskades med denna Summa. Den 20 Juni.
Utom alla ofvan åberopade skål för Fåhrösunds apterande till fri Nederlagshamn, kommer äfven det, att den dertill erforderliga kostnaden blir föga betydlig, då dervid endast hufvudsakligast komma i fråga Bryggans förlängning samt stenkistors och duc d’alfeers uppförande. Uppå Östra sidan år valet af Slitehamn, 5 och en half mil från Wisby, så obestridligt att ingen tvist derom kan uppstå, såsom den båsta på hela Gottland; och som, med afseende på dess local, rymlighet, pålitlighet, djuphet och goda ankarsättning, torde tåla jemförelse med de bästa i hela Europa. Denna hamn har fordom varit försvarad af Fästningen Carlsvärd, till detta ändamål högst lämplig, men nu mera i grund förstörd. Enligt ett från Konung Carl XII från Bender i Turkiet emanerat nådigt bref, skulle vid Slitö äfven bygges en stad, hvilket beslut dock efter dess frånfälle kom i glömska. Jag år ock fullkomligt öfvertygad att Statsverket, i afseende på de redan nämnde Landtb Kamrnarnes upphjelpande, ej skulle synnerligen behöfva anlitas, då, i fall omförmåldte förmån beviljas, så vål vederbörande Handlande som Härader troligen gerna skulle ikläda sig den dertill erforderliga kostnad; inseende deras egen framtida vinning deraf.
Domstolens beslut allena skall hafva större kraft än Ständernas sammanstäm - Den 21 September f. m. 357 mande beslut, större kraft än Konungens och 2:ne RiksSt:s beslut tillsammans, ty de äro icke ens tillräoklige för en lagförklaring. Men det är icke ens Domstolen in pleno, eller de 12 ledamöternas röster, som dertill erfordras. Enligt 22 § Reg.F. få icke flera än 8 vara på en gång tjenstgörande. Af dessa 8 behöfva icke mera än G vara af en mening, för att öfverrösta de 2 återstående och Konungen, den högsta statsmaktens utöfvare, med sina 2 röster. När nu dertill kommer, såsom jag förut nämnt, att Domstolens åsigter inom sig äro stridiga, att samma lagrum förklaras helt annorlunda af den ene och andre, så kan det hända, att om ett mål t. ex. förekommer den sista Juli, (man vet att det är vid mänadernes början, sorn Högsta Domstolens ledamöter ombytas) så blifver det helt olika afgjordt, än om det förekommer den 1 Aug, Det beror följakteligen pä en slump huru förklaringen utfaller. Jag tillstyrker derföre, att K. M:s nåd. propos. och Const.Utskis derpå grundade förslag måtte bifallas. Frih. Nordenfalk: Frih. Cederström, Jacob, har, till bemötande af hvad jag sist yttrade, i fråga om grunderna för lagstiftningen äfven i denna del, sagt, alt man borde noga skilja emellan den regerande Konungen och den dömmande. Det är just derom tvisten är, och felet är just, efter min tanke, att man i grundlagen gjort denna skillnad, och jag skulle anse det önskvärdt, att man icke hade en regerande Konung, hvilken har en function såsom Konung, der han icke blir regerande, utan öfverröstas af andra. Föröfrigt synes det mig, att man i denna fråga behöfde vädja helt enkelt blott till det sunda förnuftet, till en klar slutsats. Om t. ex. en enskild afgifver en befallning, som beliunes mörk och behöfver förklaras.
De historiska stilarterna förbli alltid arkitekturens satsbildningslära, men icke heller mer. Tron på stilrenhetens oundgänglighet har emellertid så genomsyrat degen, att du t. ex. i en vägledarskrift om Vadstena klosterkyrka (den borde handla om dårhuset!) kan träffa den lustiga dumheten att hertig Magnus’ renässansvård är af stort konstvärde, men att det är en annan fråga om den pryder sin plats där (i en gotikkyrka). Det är som om en pudel och en dogg icke skulle kunna mötas i samma port utan att förfula hvar andra. Krafven på de historiska stilarnas renhet äro ingalunda alltid skönhetssinnets. De ofullbordade platta tornen på Notre Dame skänka icke blott kyrkan något individuelt utan äfven en särskild ädelhet åt fasaden, ty de båda horisontella, man kunde säga hedniska, afsnitten bilda en lugnande och behaglig omväxling midt bland all den vertikala gotiken. Upsala domkyrkas Hårlemanska tornhufvar voro, trots stilbrottet, vackrare och individuellare än de nya, öfver hvilka det mycket omordade cementet sprutat sina kaskader (»Quem deus vult perdere cementat!»). Jakobs vänliga och hemtrefna kyrka bildar ett afrundadt helt, fast barocken är tornväktare och renässansen sitter på utkik i småtornen, fast korfönstren äro i en blandad öfvergångsstil och empiren står på predikstolen, rococon på orgelläktaren och gotiken kring kolonnerna, allt under det tysk renässans sjunger lutherska psalmer på läktarne. Där ligga stilarne omskakade som lotter i en påse. Där hålla de senaste 500 årens alla historiska stilar gemensam högmässa – och råka ändock icke i träta. Vi känna de drakoniska lagar med hvilka Athen kringskar konsterna, i synnerhet musiken på grund af dess religiösa uppgifter. Alla ha de länge sedan sprängt sina klåfvar, alla utom arkitekturen. Äfven för denna närmar sig dock en friare dag, och den lust till själfständigt skapande, som förbränt så mången konstnärssjäl, skall snart stå i ljusan låga i de yngre arkitekternas samtal och estetiska kannstöperier.
Den Lagstiftande Corpsen åter, skulle uti sin rättighet att afslå, hafva ett vapen emot den andras anfall, och uti sin rättighet att göra framställningen af utskyIdema, en föreningspunkt, som skulle gifva honom stöd af Regeringen. Denne åter, skulle i dessa båda Corpsers noga bestämda befattning, och uti den Lagstiftande Corpsens möjeliga behof af bistånd, finna sin så - “ 37 — kerhet. Likväl synes mig en coalition emellan •» Regeringen och den Lagstiftande Magten vara foga att befara, då den förra icke kan vinna J opinion annat ån igenom visheten af sina beslut, och då dess anseende således derpå beror. Den blir tnågtig i nion af sin vishet, den blir intet, så snart den blindt forenar sig med den ena eller andra af de i Styrelsen eller Lagstiftningen deltagande Myndigheter. För mig synes såledesmenskliga passionerna hår bora taga den riktning, sorn år måst enlig med det allmänna interesset. Det år blott i de fall, då en spänning skulle stiga till den höjd, att man ej mera frågade efter Lagens stadganden, utan en eller flere ' af de Befallande ofverskrede grånsorne af sin befattning, som missbruk kunna aga rum, och Constitutionens bestånd vara i fara. Da inträffar behofvet af en Väktare ofver Constitution, och då inträffar afven tillfället för dess åtgärd. Det återstår derföre att föreslå möjligheten af en sådan, och huru den skulle organiseras. Jag har redan nåmndt, att jag trodde hufvudorsaken, hvarföre denna upgift, når den af Sieyes gjordes, vann så mycket bifall, låg deruti, att likheten af namnet, då han kallade den jfury Constitutionnaire, eller Regerings Nämnd, gjorde att man af denna inrättning väntade sig samma förhållande och samma Verkan, som af en vanlig Jury, eller en sådan Nåmnjl, som i England i alla Criminalmål dömmer om brottets tillvarelse och beskaffenhet. Jag anser också för mia *- del, att upfinningens fullkomlighet beror uppå, huru vida den nalkas denna inrättning.
Till följe af allt detta anhålla i underdånighet Riksens Ständer , att Kammar Collegium måtte undfå Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, att icke allenast nu genast foga anstalt om Bergs - Rådet von Wahrendorffs uppsägning till afflyttning ifrån hemmanet i laga ordning, utan ock om Arrendesuctionens förrätiande på sätt och i den ordning Författningarna föreskrifva. Riksens Den 17 Juli. 1517 Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernädigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts Uppläst hos Samtliga Riks-Ständen den 17 Juli. Stormägtigste Allernädigste Konung! Uti Nådig Proposition af den 21 nästlidne Juni, har Eders Kongl. Majit täckts gifva Riksens Ständer tillkänna, att Eders Kongl. Majrts Höga uppmärksamhet blifvit fästad å de missbruk, som i så måtto skola ägt rum vid Penninge-försträckningar, att Borgenär låtit Låntagare, utom vanlig renta , förskrifva sig till särskilda betydliga vitén, derest Lånet icke å utsatt tid återbetaltes, hvilket föranledt dertill, att Gäldenär, sorn icke å bestämd dag kunnat betala sin skuld, blifvit, vid anställd Lagsök - underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter På Ridd. och Adelns vägnar Carl Mörner , h. t. Landtmarskalk. På Prest Ståndets vägnar J. A. Lindblom, n. v. Talman. På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan, h. t. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson, n. v. Talman. mng, 1518 Den 17 JuU. ning, excecutive ålagd, att jemväl utgifva vl« tet, eller Bysättning, så derföre, som för sjelfva lånbeloppet undergå; till förekommande af hvilken olägenhet Eders Kongl. Maj:t velat till Riksens Ständers öfverläggning i Nåder föreslå det tillägg i g Gap. 6 §.
R:dr, för ny kommunikationsled från de inre delarne af Jemtland till lämplig hamnplats vid Nordsjön 190,500: — » 1858 och 1859 års anslag, 150,000 R:dr, för dels anläggning af nya, dels förbättrande eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar 38,679: 17. » det särskilda anslaget, 15,000 R:dr, för vägs an läggning mellan Vesteroch O ster-Dalarne genom Öije kapellförsamling inom Stora Kopparbergs län 10,000: -r » dito, 67,500 R:dr, för dito mellan Ofver-Torneå och Pajala socknar i Norrbottens län 47,500: — » 1858 och 1859 års anslag, 20,000 R:dr, till minTransport: 6,988,657: 59. 5,517,448: 24. 57,000: — 5,000: — 280,000: — 10,000: — 4,500: — 2,782: 84. 4,500: — 1,000: — 20,000: — 6,000: — 4,500: — 1,500: — 94,500: ■— 10,646: 18. 5,000: — 27,500: — 6,051,877: 26. — 11 — Transport; dre hamnbyggnaders och årensningars understödjande Utaf anslaget, 12,850 Rdr, för hamnbyggnad vid Färjestaden i Thorslunda socken på Oland Anslaget för hamnbijggnad vid staden Falkenberg 1858 och af 1859 ars anslag till utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar, för odlings företags beredande Utaf anslaget, 60,000 R:dr, till kostnader för verkställande af förenkling i beskattningsväsendet samt de nya jordeböckernas afslutande och granskning Anslaget till inlösen af Kamereraren C.