Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfver qvarstads-förrättningens orsaker och förlopp, samt om huru många exemplar af den åklagade skriften då ännu befinnas i Boktryckares eller Försäljares värjo, bör anteckning tref allt författas, hvaraf den ena tillställes HofCanzlern eller hans Ombud, den andra ÖfverStåthällareEmbetet eller Magistraten, och den tredje Boktryckaren eller Försäljaren. I Stockholm varde anteckningen genast, eller sist inom nästföljande dags utgång, till JustiliceCanzlern afiemnad. 1 orterne åligge Magistraten att, 5g H. 04 370 Den 3i Jannarii e. 111. 'vid ansvar såsom för Embetsförsummelse i med först afgående post, anteckningen i afskrift till JustiticeCanzlern insända. 3:o Justitice-Canzlern må ej i annor händelse j än då lian föranstaltar om åtalande, vid vederbörlig Domstol, af någon hos honom i slikt ändamål omedelbarligen anmäld skrift, om qvarstad derå förordna, och sådant icke heller utan HofCanzlerns eller hans Ombuds föregångna hörande och tillstyrkande. f:o I följd af enskilt mans begäran må qvarstad å tryckt skrift icke läggas, med mindre han företer antingen HofCanzlerns eller hans Ombuds requisition, eller ock vederbörlig Domstols beslut derom, med påtecknadt intyg att, för beslutets verkställighet intet hinder, efter denna Lag, möter; då, i begge fallen, Executor vid ansvar, lemne behörig handräckning. 5:o Ej må, hos Bokhandlare eller annan försäljare, qvarstad ä någon inom Riket utkommen Skrift begäras, så framt ej styrkas kari., att skriften är i tryckningsorten med qvarstad belagd, eller ock Skriften ej blifvit, enligt 12 §:n 2 momentet, till HofCanzlern eller hans Ombud inlemnad. 6:0
Ett sådant anförande finnes icke i Utskottets Förslag om sättet att upphandla Spanrnål, men väl har Utskottet i fråga om undsättningsspanmals utdelande hemstält, ptt till behofvgns Otrönande en Landshöfdinge, om så nödigt pröfvas, må af vederbörande Pastorer erhålla nödige upplysningar, hvilken utväg äfven vid visse tillfällen hittills blifvit af Xandshöfdingarne begagnad. Vidare är i Borgare-Ståndet anmärkt, att Utskottet föreslagit att Spannemåls-upphandlingarne böra öfverlemna? till Magazins-Diiectionens egen pröfning, då. deremot häldre önskas, att bestämda föreskrifter kunde Directionen meddelas, åtminstone i så måtto, att aldrig någon upphandling verkstäldes på öppet pris, utan att den betingade betalningen bestämdt borde utsättas; Och anses, i sammanhang härmed, bäst vara, att, vidj undsättnings, tillfällen, upphandlingarne verkställas genom Entreprenade*Auc-j tioner. Emot desse Anmärkningar hafva flere ledamöter af Ståndet invändt, att, så vida Upphandlingarne, på sätt nyss nämndt blifvit, skulle verkställas å Auctioner, lemnades ej AUtoogen tillfälle att afyttra sin säd och hvarige - Stat&Utskottets Betänk anden. iSi93 nom ändsrnSlet med Magazins - Inrättningens medverkande åtgärd lill sädes-prisens upprätthållande således skulle förfelas. Såsom förut nämndt är, föranledas Spanmalsupphandlingar å Allmänna Magazins-Inrattningens sida af arne serskildta orsaker': först att, vid inträffande öfverflödigare tillgång på säd, förekomma så vidt möjligt är, sädens vanvärde, och dernäst, då und»ättnings-behofven äro så stora, att den Spannmål, som i förstnämnde fall blifvit uppköpt, icke finnes tillräcklig, då genom serskildte upphandlings åtgärder anskaffa hvad sorn brister.
Af detta stadgande, anser Utskottet följa, att afgiften skall tillfalla Sjömanshuset i den stad, hvarifrån fartyget i och för den lillämnade resan först utgår och der besättningen blifvit antagen, äfven i den af 1110- tionairen uppgifna händelse, att fartyget 'sedermera skulle afgå till någon annan inländsk hamn, för att der intaga last till utrikes ort; Och Utskottet liemtar lili denna sin öfvertygelse ytterligare stöd deraf, att, då de flesta förhyringar ske i den stad, hvarest fartyget är hemma och vid det Sjömanshus, hvarunder sjömannen lyder samt detta Sjömanshus jemväl mäste bidraga till den sjöfarandes underhåll, när han blifver urståndsatt att sjelf kunna förskaffa sig uppehälle, det således skulle vara i hög grad obilligt och olämpligt, om afgiften skulle tillfalla en annan stads Sjömanshus, som icke har sig en dylik skyldighet ålagd. På dessa skäl tillstyrker Utskottet att Herr Modins framställning icke må till någon Rikets Högloft, Ständers åtgärd föranleda. Hvilket dock till Rikets Högloft. Ständers eget bedröfvande öfverlemnas. Ankom till Exp. Utsk. den 3i Maji, 'JJtlätande } i anledning af gjorde anmärkningar v'd. Utskottets Betänkande, N:o 5a} angående upphörande af ExpeditionsKronofogde-tjenderne} rn, m. Detta Betänkande har af Hedervärda Bondeståndet blifvit återre* mitteradt, på grund af åtskillige dervid gjorde anmärkningar; men som, efter föregången pröfning, desamma icke föranledt Utskottet att förändra Allm. Eesv. och Oecon. Utsk. Utlåtande 2V:o 73 -—-74 7 dess förut afgifna mening, liar Utskottet skolat sådant vördsamt meddela, jemte det att betänkandet, enligt ankomna ProtoeollsUtdrag, blifvit af de öfrige Respectiye RiksStånden godkändt. Stockholm den 3i Maji 1834. Ank. till Exp.
Ko nun - L2F Den 6 September. nungcns till Fullmäg-tige gifnc befallning, kunde till slikt ändamäl sbrskjutaS, dock med erindran af Uskottet om angelägenheten att Riksgälds - Contoiret und» sär sin ersättning i Hamburger Banco,' helst denna myntsort för Riksgälds-Contoirct är behöfwclig till sädsnc utbetalningar, hwilka i afbruten ordning hittilS blifwit wcrkstälde; Sä har Bonde - Ständct, efter öfwerläggning härom, pä det sätt bifallit Kongl. Majrts nädiga Proposition, att, i anledning af hwad StatSUiskottct sig sälunda utlätit, skulle ofwannämnde 67,000 R:dr Hambu-ger Banco fä lill det upgifne än» damälct lyftas och anwändas, emot det »vilkor af skyndsam ersättning i berörde mynt som Utskottet föreslagit. Härom skulle de öfrige respectivc Ständen genom Pros tocolls - Utdrag wördsamt och wänligcn underrättas. bil lupra. Lx krotocollo 8. L. Utdrag af Prokocollet, hältet hos Bon» de.Ständet den 29 Augusti 1809. S. D. Bonde.
Vet du, jag har syndat mycket, jag har arbetat mycket om söndagarna. Nej, nej, icke kan jag hålla söndag, jag måste arbeta". Sedan hon oroligt sökt sina lappar, började hon rifva sönder allt, hvad hon kom åt, och satte sig att sprita de sålunda erhållna tygflikarna. Jag måste slutligen åter låta henne få sina undangömda lappar. Nu var hon glad och vänlig åter, nickade åt mig och sade: "i morgon, Helena, i morgon. Ack du vet ej hur roligt det blir?" Hon gick nu hvarje qväll ordentligt till hvila, och sade blott meningsfullt nickande: "i morgon, i morgon!" I går ville vi ännu slutligen göra ett försök; många hade förut blifvit gjorda. Medan hon sof utburos hennes lappar och allt, hvad som påminte derom. På det ställe, der hennes arbetskorg brukade stå, ställde jag en stor korg full af blommor, och harpan prydd med blommor derinvid. Hela golfvet var tätt beströdt med blommor, äfven så hennes säng, och vid sängkanten, på den vanliga stolen för hennes kläder, lades en hvit musslinsklädning i stället för hennes hvardagsdrägt. Nu vågade jag väcka henne. "God morgon, goda Clara", sade jag gladt, "nu är det så fridsamt och festligt sedan du slutat allt arbete. Allt är gjordt, intet finnes mera att arbeta på länge, bara spela. Låt mig nu kläda på dig och kom sedan och spela". "Helena, Helena, talar du sanning", utbrast Clara, med en blick så himmelskt glad, att det skar mig i hjertat. Hon hastade opp ur sängen, så att jag endast hann löst kasta öfver henne klädningen. I samma ögonblick stod hon vid harpan och omfattade den med båda armarna; men hennes händer föllo ned utefter strängarna och framkallade en sakta dallrande susning, under det hon sjelf nedsjönk i knäböjande ställning, med hufvudet mot harpan. Hon var så stilla, ej en suck, ej ett ljud. Jag gick till henne, hon var död. Facetter af qvinnans lif. "Min far var fruntimmersskräddare i Åbo, den siste af det skrået som der qvarstod.
Men bredvid denna sanning stöde en historisk, icke mindre ostridig: det Svenska Presterskapet och, i en viss nion, äfven den Svenska Kyrkan hade i ingen tid visat sig likgiltige för bibehållandet af sin bekännelse. I sin angelägenhet att icke allenast bevilja ostörd samvetsfrihet, utan ock sjelfve åtnjuta henne, hafva Svenska Kyrkans målsmän stundom äfven af sådana omständigheter, som icke förefalla rätt betydande, låtit bringa sig i farhågor. Fanatismen vore en eld, och vid allt omgående med eld bade verlden onekligen Jidit mindre af en öfverdrifven varsamhet, än af en öfverdrifven ovarsamhet. — Sina svåraste och farligaste flender hade Kyrkan i alla tider haft inom sitt eget sköte. Mer än en gång hade i förflutna tidehvarf det högre Presterskapets ogudaktiga lättsinnighet och det lägres råhet vållat Stats-Kyrkors fall. Bristande tro och bristande insigter kunde ännu medföra samma sorgliga verkan. Men, under det man uppriktigt medgåfve detta, finge man icke vara blind för de faror, församlingen kan lida äfven utifrån. En sådan kunde bero på ovisa religionsstadgar eller på eflerlåtenheten i deras tillämpning. De främmande gudstjenst-anstalterne inom våra landamären hade i senare tider erhållit en icke så ringa utsträckning. Wesleyanska Methodislerne hade här eli etablissement, Konungens Catholske undersåter hade en Kyrka, der på vårt modersmål predikades, och slutligen kunde i Sveriges hufvudstad och på dess språk i en Judisk Synagoga predikningar hållas mot sjelfva Christendomen. Sällsamt nog hade man väl hört åtskilliga klagomål, i afseende på de förstnämnde, hvilka dock slå oss i bekännelse närmare än någon annan icke-Lulhersk kyrka; men föga eller intet hade man förmärkt i offentlig väg tillgöras, i afseende på de Calholska och de Judiska inrättningarne. Hvad Methodist-Samfundets åtgärder beträffar, så och i händelse den deröfver förda klagan skulle befinnas i större eller mindre mon grundad, kunde den genom en riktig Jagtillämpning afhjelpas ulan behof af någon förändrad lagstiftning för delta ändamål.
Herr Wulfrath anhöll att dess Memorial måtte remitteras till StatsUtskottet, Lades på bordet Herr Tham, Wollrath, anförde skrifteligen : (Se Bilagan'Nm 6.) Åtskilige yttrade härtill deras bifall. ), ' C Lades på bordet. Grefve De la Gardie, Jacob, uppläste följande: (Se Bilagan N:o 7.) Grefve De la Gardie tilläde derefter muntligen, det han sjelf icke vore delägare i Stenkolsverket, utan endast såsom Verkets närvarande Styresman framställt ifrågavarande motion, hvilken han anhöll måtte till Statsoch OeconomieUtskotten remitteras, samt med de öfrige RiksStånden communiceras, Lades på Bordet. Herr von Strokirch, Johan lierman, an« förde skrifteligen: (Se Bilagan N:o 8.) Lades på bordet, Hvarefter Herr von Strokirch ytterligare uppläste följande; (Se Bilagan N;o g.) Herr von Strokirck anhöll att sistnämnde Memorial måtte med BorgareStåndet communiceras, innan det till Lagutskottet remitterades. Lades på bordet. Den io Februarii. 553 Friherre Rudbeck, Alexander: Innan jag går att besvara Herr Grefve Mörners anförande sistlediie Plenidag, får jag anmäla, att i den motion, som den 5 dennes på eftermiddagen af mig gjordes, och som jag upplåste vid ljus, echaperade mig en misskrifning som intråffat vid renskrifvandet. Der står nemligen, Allmänna noden, men skall vara Allmänna penningenoden. Som den dagens Protocoll ännu ej år justeradt, anhåller jag att till rättelse få göra denna anmälan för Ridderskapet och Adeln. * Härefter upplåste Friherre Rudbeck följande: (Se Bilagan N:o io.) Herr Rosenblad, Bernhard'.
Utsöknings Balken, att utrop ej må ske då allenast få äro tillstädes, Fastigheten Lagutskottett Betånkanåen, ovilkorligen försäljas till elen mestbjudande, ehvad hans bud är till beloppet större eller mindre, så vida ej Gäldenären och samtlige fordringsägarne annorlunda åsämjas. I afseende på tredje och följande Auctionev vare Lag samma. Alt utmätt Lös Egendom bär vid första Auctions tillfället afyttras utan afseende å högre eller lägre anbud, enär Speculanter dervid komma tillstädes, och att flere hemman eller lägenheter , än som svara mot gäldeu eller för densamma blifvit intecknade, icke böra gå i mät, derest de icke utgöra en sammanslagen Egendom som ej kan styckas, är i Utskottets tanka en gifven följd af derom redan i Lag och Författningar gällande föreskrifter, äfvensom med tillämpning af hvad förut är anfördt och tillstyrkt, Utskottet hvarken kan godkänna de af RiksdagsFullmägtigen Jonas Kilsson föreslagne åtgärder, hvarigenom utmätnings försäljning af fast Egendom skulle försvåras och få en långsammare gång, eller skäligen tillstyrka bifall till Herr Grefve Hårds förslag om förlängning af betalningstiden för köpare af Gäldeuärs å Utmätnings Auction försålde Egendarm från fjorton dagar till En Månad, så vida det åsyftade ändamålet, en skyndsammare realisering af Gäldenär» tillgångar för godtgörande af Borgenärs kraf, såmedelst ytterligare skulle motverkas, utan att för en omtänksam och redbar köpare vara af synnerlig vigt, eller för en o - Lagutskottets Betänkaniittt. säker och mindre vederhäftig bereda stor-* re utväg till KöpeSnmmans upplåning, hvartill hägge i öfrigt under Anslagstiden äga nödigt rådrum.
Stormäktigste Allernådigste Konung! t^edan Eders Kongl. Majit, med öfverlemnande af Rikets Ständers år 1851 församlade Revisorers berättelse om granskningen af statsverkets med dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849, medelst nådig remiss af den 22 December nästlidet år, hvilken den 26 påföljde Januari hit ankom, anbefallt Sitt och Rikets Statskontor, att, i anledning af hvad samma berättelse innehåller i afseende pä statsverkets, karta-sigillataverkets, myntoch kontrollverkens samt undsättningsmedlens förvaltning och räkenskaper, afgifva underdånigt utlåtande, får, till följd deraf, Statskontoret, med remissaktens återställande, i underdånighet sig yttra i den ordning ämnena förekomma. I afseende å det af Öfverkommissarien m. m. N. A. Fredin upprättade, af Revisorerne handlagda, förslag till njT rikshufvudbok, anser sig Statskontoret, sedan detta embetsverk, gemensamt med Eders Kongl. Majits och Rikets Kammarrätt, under den 26 September nästlidet år, derom afgifvit underdånigt utlåtande, hvilket varit Revisorerne förelagdt, väl icke ensamt kunna föreslå någon ändring i hvad då såsom grundsats antagits; men Statskontoret får dock i underdånighet anmäla, att Statskontoret, för sin del, icke har något att erinra emot den förändring i det af Kollegierna upprättade förslag till kapitalräkning, Revisorerne ansett böra äga rum; och beträffande frågan om det, af bemälte Öfverkommissarie jemväl uppgjorda förslag till hufvudbok för Statskontoret, skall, i anledning af erhållen särskild nådig befallning, Statskontoret, tillika med Kammarrätten, underdånigt yttrande i detta ärende framdeles afgifva så tidigt, att detsamma kan blifva Rikets Ständers nästsammanträdande Revisorer förelagdt.
Ränta af 12 procent, samt att Södertelje och Hjelmare Canal-verk, i senare tider, genom bidrag af allmänna medel, blifvit satta i tillfälle att årligen verkställa utdelningar. I förening härmed har Directionen, på Bolagets vägnar, i underdånighet anhållit om Kongl. Maj:ts Nådiga framställning till Rikets Ständer, att Acde-Egarne måtte bibehållas vid den under sistförflutna Riksdag dem tilldelade förmon att i Banco-Disconten få beläna sina Adier. Slutligen bar Directionen, till upplysning om de resultater, hvilka rörelsen pu de färdiga delarna af Canal-linien redan lemnat och för framtiden syntes antyda, i underdånighet andragit: att antalet af fartyg, sorn. hittills begagnat denna fart, varit för året emellan 3 och 4 hundrade, utom Bolagets egna; att, oaktadt den omgång och Kongl. Maj.-ts Nådiga Propos. N.-o 38. i5 kostnad, som åtföljer omlastning oell landväga transport från den färdiga delens östra ända till Östersjö-hamn, flera personer ifrån det inre landet redan börjat begagna denna väg för sina Producters afsändande och andra förnödenheters liemtande; att både Staten och Invånarne i de af senaste missvext mest hemsökta Provincer, med begagnande af Canalens segelbara del, haft en ej obetydlig lättnad, i det flera tusende Tunnor Säd för en lindrig kostnad och i rättan tid om hösten år 1826 och våren år 1827 kommit från Kronans förråder i Östergöthland nämnda Orter till undsättning; att den inkomst för Canal-farten (oberäknadt Bolagets egna transporter), som, efter af Directionen provisionel stadgad Taxa, contant influtit, väl ännu icke uppgått till högre belopp, än 11 å 20,000
Re* geringsFormen stadgar, och som berättigar Rik; sens Ständer att hos Kongl. Majit till endtledigande anmäla den Föredragande, som icke anses hafva iakttagit Rikets sanskyldiga nytta, det vill såga, som förlorat folkets förtroende. Detta år, efter mitt begrepp, alldeles rigtigt; men icke för ett fall allena, utan för alla och så mycket mera för tjenstgörande General Adjutanten, som han mindre ån andra Föredragande är bunden af bestämda föreskrifter. Jag får således tillstyrka antagandet af den föreslagna nya redactionen af 107 §. i Mom. Regerings-Formen. Herr Rosenblad, Bernhard: Då, enligt 7 §. i RegeringsFormen, som Ridderskepet och Adeln nyss förklarat vara bestämd och fri från all misstydning, Konungens Föredragande i Conn mandomål endast äga, att föredraga sådana enkla militairiska mål, som Konungen i egenskap afHögsteBefålhafvare öfver Krigsmagten till lands och sjös, omedelbarligen besörjer, och hvilka således ej tillhöra de egentliga Regeringsärendena, kan jag ingalunda anse dessa Föredragande vara i samma förhållande, som de i 9 §. RegeringsFormen nämnde personer. Derföre, då 106 §. RegeringsFormen innefattar tillräckligt ansvar för hvarje olaglig åtgärd af nämnde Föredragande, bland hvilka äfven innefattas handläggandet Den 22 April j. m, af mål, som ej till denna befattning höra, och då 107 §. innebår ett ogillande af de grundsatser eller åsigter, som legat till grund för Regeringens åtgårder, ett ogillande, som jag anser ali., deles olämpligt för Stånderne att framställa i afseende på de militaira Commandomål, i hvilka det ensamt tillkommer ifrågavarande Föredragande, att gå Konungen med råd tillhanda, kan jag ej annat ån instämma i hvad Hr Friherre Björnstjerna anfört, och yrka afslsg å dea föreslagna nya redactionen af 107 §:s 1 Mom. Herr von Hartmansdorff: Det år just på de skål, Herr Rosenblad anfört emot den nya redactionen af 107 §. som jag vågar tilljiyrka bifall derå.
Lånen ej blifvit med Best-langder verificerade. 3:0 Spannmåls-Lån utlemnade utan säkerhet, hvarigenom förluster inträffat. 4:0 Stora, till beloppet och beskaffenheten icke tillräckligt upplysta, förluster ägt rum 1813» £814 och 1815. 5:0 Att förluster uppkommit deraf, att åtskilliga Magazins-utgifter icke blifvit lagde å Spannmåls-Lagret, utan betungat Inrättningens Bond. 6:0 Att förluster uppstått å till BagareEmbetet i Stockholm utlemnad Spannmål m. m. 7:0 Försummad indrifning af CornmerceBådet Björnbergs skuld, och att han derå bör betala Banta. 8:0 Att Lån till Handlande blifvit utlemnade, hvilka Lån ej användts till ändamålet.-' H varjemte denne Ledamot funnit det vaxa högst anmärknings-värdt hvad Utskottet yttrat i afseende på gjord hemställan om förökad Lön för Uppbörds-Staten. I anledning af detta anförande får Utskottet, med åberopande af hvad dess förra Betänkande upplyser och utreder, serskildt meddelat 1:0 Att den omnämnde Balancen innefattar värdet för sådane försträckningar till Krigsrustningar , hvilka försträckningar på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning från Inrättningens förfäder utgått, utan att ersät träng derföre frän Stats-Utskottens Betänkanden'. 1913 de Fonder, sorn dem bordt godtgöras, kunnat meddelas. 2:0 Spannmåls - Lånens verificerande med Best - längder har hittills ej i Författningarne varit föreskrifvet. 4:0 Afskrifningar å åtskillige SpanmnålsLån äro af Kongl. Majit i Nåder medgifne: Dessa afskrifningar hafva icke varit föranledde af någon underlåtenhet å Magazins - Directionens sida. 4:0 De förluster, som i denna punkt åtalas, äro af den beskaffenhet, att de icke kunnat förekommas, hvarom sa väl Bevisorerne, som Utskottet tagit den nogaste kännedom. 5:0
Nu göra intet smä - Tullarne knapt 2 Tunnor Guld i Banco mep betjeningen inberäknad — wi hafwa säledcs I Tunna Guld och 14,000 R:d. nu öfwer, hwilka kunsta afgä pä Hemmantals Bränwins - afgifken ^:dels R:dr Banco pä hwarje Hemmans genant. Uppbörden blir gansta lätt — dä Gästglfwa» ren fär för Uppbörden 6 procent, men med wederbbrligt straff om han nägot försnillar eller lätcr skjutsbonden resa borrt innan han skjutspenningar betalt till Kronan, nemligen 2 h. pä milen i Bewillning. Hwad för en förmohn bet wore att bli'wa af med smä-Tullarne — och fbrmonligt akt fä en hjelp till Bränwins - Bewillningcn, det behöfwcr jag icke widlbftigare förklara. Herr Dkam begärde att delta hans anförande mätte till Allmänna Beswärs - och EconomieUtskottet remitteras. Be - Den 12 Octobet.- 4125 Begärdes pä Bordet. Herr ksl 0 r a t H,- Larl ^xsl: Sedan mos tion rörande Landt - Tullarncs afskaffrnde blifwit tv'>ckt, förenar jag mig sä mycket häldre deruti, som jag alltid ansett dem för en landspläga och att underhälla lättingar, hwilkas löner äro sä otillräcklige, att om de skola leftva mäste de bedraga Allmogen, med ett ord sagt, lefwa af ros.
I följd häraf skulle, efter min ”tanka, hvarje Division i Svea och Gotha ”HofRätter bestå af sex dit fördelade Ledamöter, samt HofRätten öfver Skåne och ”Blekinge erhålla den förstärkning, att sex ”Ledamöter blifva på en gång tjenstgörande, under det att två utöfver samma antal ”åtnjuta en lämplig omväxlande Semester.” ”Så beskaffad är den allmänna, den ”positiva grundsats, jag antagit i föreva”rande ämne, dervid jag medger, att den”samma hvilar icke på begreppet att intel”lectuella göromål kunna med säkerhet mä”tas Embetsman emellan, icke eller derpå "”att en fordran vore billig, som afser den ”högsta arbetsproduet, hvartill förmågan ”kunde uppstegras, och ej eller derpå som ”vöre det synnerligen nyttigt, att för en ”ringa ekonomisk vinst besluta indragning ”af Ledamöter inom HofRätten, derest en ”sådan vinst icke visar sig synnerligen betydlig i förening med ett oskadligt inflytande på ärendernas behandling. Jag har ”fast heldre utgått från den öfvertygelsen, ”att arbetet lyckas bättre, att Embetsman”nen blir mera nitisk, mindre snart kraft - i Den 17 December e..ra. ”lös, om lian icke får öfverhopande göro”mål, örn man lemnar honom tid att i stillhet ”begrunda de vigtiga ämnen, som skola ”offentligen handläggas.” ”Vid tillämpningen häraf på våra för ”handen varande öfverläggningar, är det följaktligen min tanka, att bäst vore om Hofrätten öfver Skåne och Blekinge förstärk’’tes till 8 Ledamöter, samt Svea och Göstha HofRätter hade hvardera 24 Ledamöter, vice Presidenten inberäknad, för att ''kunna å fyra Divisioner, med drift och ''fritt utrymme för en grundligt öfvervägd ”pröfning bestrida de hvarje