Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes är hvad, som säges om antalet af dem Eiectorerna skola välja, för det närvarande blott lill det första valet lämpligt; och på dessa 3 12 Den 11 November f. m. grunder är rättelsen föreslagen. — 3:dje Mom. utgör ett tillägg, angående utväljandet efter Motionstidens slut, af Suppleanter till Utskott, som skulle inträda sedermera, så snart en Ledamot finge laga förfall eller erhöll ledighet. Man har trott, att detta skulle minska uppehållen inom Utskotten; man har fästat sig vid Motionstidens slut, dels emedan dessförinnan sällan några ledigheter uppstå, sedan de första afsägelserna för sig gått, dels i synnerhet för att lemna Electorerna, der det sig göra låter, rådrum, att genom de gjorda Motionerna lära känna, med hvilka ämnen hvarje Stånds Ledamot, hvars val för tillfället sättes i fråga, företrädesvis varit sysselsatt. Första delen i den nuvarande § 23, som till uteslutande föreslås, är i RiddarhusOrdningen öfverflödig. Då endast Eleotor och Utskotts Ledamot i denna stadga förbjuöes, att afresa, är det tydligt att denna rättighet för andra är öppen. Den andra delen af samma § är i uppenbar strid med den nuvarande 26. Det står här att, om en af Ridderskapets och Adelns Fonctionairer utan anmälan är frånvarande i Irenne veckor, blifver bans rum som Fonctionair ledigt; men 26 § säger, att om Utskotts Ledamot försummar 3 sammankomster ulan laga förfall, mister han sin Riksdagsmannarätt; han skulle således inöj - Den 22 November f. m. 3i3 ligen kunna mista den senare förrän sin plats i Utskottet, som är en ögonskenlig orimlighet. I närvarande a5 § är den nvvalde Ledamotens rätt, att afsäga sig förtroendet, olämpligt fästad vid prescriptionstid ”in”nan Utskottet sammanträdt efter utväljandet. ” Delta kan möjligen ske, innan något Plenum ägt rum efter det, der vallistan blifvit öppnad, och hans bortovaro i ett Plenum skulle således förtaga honom rättigheten att afsäga sig.
Betänk, min moder, hvad du sednast yttrade. Mig lemnande inför dig så frimodighet! KLYTAIMNESTRA. Jag medger det ännu, och nekar ej, mitt barn. ELEKTRA. Och se'n du hört mig, moder, gör du mig ej ondt? KLYTAIMNESTRA. Visst icke; gerna med din tanke sämjes jag. ELEKTRA. Jag orda vill, och början utaf talet är: O, att du, moder, hyste bättre tankesätt! Ty skönheten är värdig visst berömmelse Hos Helena och dig; ett dårligt syskonpar Likväl J båda ären, och ej Kastor värdige. Ty hon, bortröfvad, följde sjelf frivillig med; Den störste man i hela Hellas dräpte du, Med förevändning att, för dottren, din gemål Du mördade; den saken ingen vet, som jag. Ty innan dottrens offrande beslutet var, Och knapt din make ifrån borgen dragit hän, Du framför spegeln putsade din blonda lock. Den hustru, som, när mannen utur huset går, Sig pyntar till, uppteckna bland de slemas tal. Ty hon behöfver ej i dörrn till skådning te Sitt fagra anlete, om hon ej stemplar ondt. Bland alla Helleninnor vet jag endast dig, Som röjde glädje, när de Troers sak gick fram; Och mörka miner viste, när dem gick emot, Ej önskande, att Agamemnon komme hem. Till kyska tankar hade dock du goda skäl; En man du egde, sämre än Aigisthos ej, Som Hellas sjelf utkorat sig till höfvitsman. Och när din syster Helena så skickat sig, Stor ära kunde du förvärfva: brottet är För dygdiga en spegel och en föresyn. Men om vår fader, som du sagt, din dotter drap, Hvad oförrätt har jag dig gjort, och broder min? Och när du mördat din gemål, hvi ej åt oss Förvara fadersborgen, men till fremmande Den flytta, och dermed bekosta bröllopet? I landsflykt vistas ej din man, för sonens skull, Och ej för min skull draps, som, lefvande, han mer Två gånger drap, än syster min; om mord med mord
fj|Ln underlig öfverskrift, tycker nog månIsi gen och besinnar ej, hvilken sanning som ligger i denna paradox. Vi kunna tryggt påstå, att såsom barnet är, så blir mannen. Därför är det uppfostrarens plikt att redan tidigt gifva akt på de gryende anlagen, så att han, medan tid är, kan oskadliggöra eller åtminstone försvaga de dåliga samt vidare utveckla och stärka de goda. Detta gäller såväl för de kroppsliga som för de andliga gåfvornas utveckling. Uppfostraren skall ej blott fästa sin uppmärksamhet vid barnets moraliska och intellektuela framåtskridande, utan ock lägga sig vinn om att rätt naturligt vårda dess kropp. Själskrafterna kunna aldrig utvecklas till full skönhet och styrka, om ej de fysiska organen, själslifvets förmedlare, genom en sund fysisk uppfostran blifvit stärkta och normalt utbildade. Plvad båtar all andlig fulländning, om kroppen vägrar sin tjänst, om lekamlig skröplighet hindrar själens rikedom att göra sig gällande? trånga gator och gårdar bör man uppsöka, utan fria platser och allra helst skogen. Skulle det vara kallt, måste barnet vara väl klädt, men utan öfverdrift. Man skall ej tro sig härda barn genom att gifva dem för litet kläder. Lika så litet skyddar man dem å andra sidan för förkylning genom attpelsa på dem för mycket. Rummet, där barnen vistas, bör vädras minst tre gånger dagligen och temperaturen hållas omkring 1 8 ' Celsius. Vid sjukdom bör ej heller vädring underlåtas. Inga orenligheter, af hvad slag de vara må, böra tå- las i barnets rum. Af lika stor vikt som renligheten är en naturenlig näring. Endast sjukdom eller brist på mjölk bör kunna afhålla en verklig moder att själf gifva sitt barn den första nä- ringen. Tillåta omständigheterna henne icke att göra sitt barn denna första kärlekstjänst, då må hon efter samvetsgrann pröfning söka en annan kvinna, som kan ersätta henne. Äfven om svårigheter af ekonomisk art skulle uppstå mot antagandet af en amma, så bör hon dock uppbjuda allt och hellre själf försaka nöjen, nya kläder och dylikt, blott för att kunna åt sitt barn gifva den föda, det har rätt att fordra. En artificiel uppfödning blir oftast rätt dyrbar, då den ej sällan har långvarig klenhet J släptåg, hvars häfvande kan
Med fästadt afseende härå, hafva Fullmägtige derföre tillstyrkt, det måtte i Reglementet stadgas, att, i fall Bankens innehafvande af Riksgälds-Contoret utfärdade, obligationer skulle, på sätt Rikets Ständer beslutit, komma att användas, Banco-Fullmägtige måtte berättigas att i Riksgälds-Contoret utbyta de obligationer, som hvarje gång skola begagnas, emot andra, lydande å sammanräknadt motsvarande belopp, med samma räntefot och en sammanräknad lika årlig amortering samt med enahanda, Rikgälds-Contoret ensamt förbehållen, uppsägningsrätt, men att det för öfrigt måste åt Fullmägtige i Banken och Rikgälds-Contoret öfverlemnas att ställa de serskilde nya obligationerne i det Svenska mynt, på den summa, med den lydelse, äfvensom å de terminer för räntans erläggande, hvilka finnas bäst främja deras credit, förtroende och begärlighet. Lika med Fullmägtige, inser Utskottet visserligen äfven för dess del de väsendtliga olägenheter, hvilka äro fästade vid den nuvarande formen af omförmälde obligationer, och huru ofullkomligt de, uti deras nu befintliga skick, egna sig för det af Rikets Höglofl. Ständer afsedda ändamål, men sådant oaktadt, och ehuru Utskottet anser Fullmägtiges förslag innefatta en lätt och lämplig utväg, att, utan störandet af Riksgälds-Contorets credit eller ringaste våda för detta Verk, göra dessa obligationer för ifrågavarande ändamål användbare, i händelse sådant för realisationens betryggande skulle erfordras; har Utskottet likväl, enär Rikets Höglofl.
Sockerbruket, sorn i samma berättelse omnämnes, bär derefter någon tid varit nedlagdt, men sistlidet år af en ny ägare, Grefve Barck, i förening med ett bolag, åter blifvit satt i gång för beredning af Hvilbelsoeker, hvaraf jemväl förli let år en mindre qvantitet tillverkades: och om denna Fabrik kommer alt äga bestånd, skall den blifva af väsendtlig nytta föi' angränsande orter. Stadens tillhörige jordar äro af betydligt omfång och besås med säd, polaloes, foderväxter och grönsaker; hvarförutan en del användes till trädgårdar, trädplanteringar, äfvensom odling af Cichoria, Hvitbeta och Raps. Kn större odling har under senare Femårs-Perioden blifvit verkställd å en del Magistraten på Lön anslagen jord, benämnd Rörsjön, utgörande ungefär 100 Tunneland, hvilken tillförene varit gagnad lill betesmark, men i senare tider blifvit i mindre delar utarrenderad, och nu nästan hel och hållen till åker upptagen. Allmänna Inrättningar för undervisning och fattigvård äro både till antal och beskaffenhet lika med de i 1S33 års Femårs-Berältelse upptagne, nemligen: E11 högre Lärdoms-Skola med arne Apologist-klasser, en Fattigvårdsinrättning, en Arbets-Inrättning för frivilliga arbetare af äldre personer och barn, en Vexel-Undervisnings-Skola för fattiga barn, Josephinas SlöjdeSkola för fattiga och värnlösa flickor, en Söndags-Skola för HandtverksGesällers och Lärlingars undervisning i innanläsning, skrifning, räkning, Geografi, Historia och teckning. I förening med Falligvårds-anstalterne är äfven ett Tvångseller Correctionshus, sorn på Fattigvårdens bekostnad underhålles, inrättadt; och hvarest sysslolöse personer inom Staden hållas till lämpeligt arbete. Tvänne Fattighus finnas, det ena bygdt på Stadens bekostnad, och det andra doneradt af framlidne Hof-Junkaren von Connow; men i senare tider af Staden till större delen ny bygd t.
Det som också bidrager att nedtvinga klädpenningarna är det u t m ä r k t a sätt, hvarpå man nu för tiden kan få kläder både färgade och tvättade, kanske vid många färgerier, men jag för min del vet intet, där det sker så u t m ä r k t väl som hos Elgérus i Örebro, J a g hade i det längsta stor missaktning för färgade kläder, men sedan jag fått en ljusgrå alpackaklädning färgad i en fin, ljusblå, modern färg och en min stora sons blå cheviot-kostym färgad svart och båda delarna fullkomligt som hade de varit nya, kan jag ej nog prisa detta sätt att göra urblekta kläder åter användbara. Dock gäller h ä r att tyget måste vara af god beskaffenhet. Halfylle och sämre ylletyger bli ej vackra. Nämnda firmas förmåga att tvätta klädningar och kappor, utan att de behöfva sprättas sönder, har jag också pröfvat, och står denna öfver allt beröm. För att kunna reda mig med så litet klädpenningar, som jag gör, måste jag också vara ytterst rädd om mina kläder, ej försumma omkantning och dylikt, ty få små brister blifva stora, kostar det både tid och penningar att afhjälpa dem. För fläckar skyddar jag mig genom att vid hushållsgöromål, maskinsömnad och dylika sysslor begagna stora förkläden. Detta är nu mina egna små erfarenheter och mina döttrar följa mig i detta stycket troget i spåren och anse mig handla klokt. Så låg s u m m a som jag h u n n i t till, h a r visserligen ingen af dem ännu nått, och det vore ju också orimligt begärdt, då ju ungdomen sliter mer och gärna också begagnar ömtåligare både färger och tyger än en äldre dam kan nöja sig med. Öfver 250 kr. får dock ingen af dem använda, och då måste de dock alltid vara n ä t t a och fina. Så länge barnen äro små, gäller det nog ofta att låta den ena ärfva efter den andra, så långt ske kan, om man h a r litet att taga af. Dock bör m a n aldrig af bekvämlighet tillåta den ena krypa i hvad den andra vuxit ur, utan att tänka på, h u r det sitter och tar sig ut.
Derjemte yrkar Matts Ericsson upphäfvande af det i hans tanka lika hårda och tryckande åliggande för landtmannen, att ovilkorligen till stadens vågar föra och läta väga de vågbara varor, han införer till staden, innan han ännu är säker att kunna dem afyttra, hvaraf, utom sjelfva afgiftens erläggande, den olägenhet uppkommer, att, sorn varan från aflägsna ställen, der hon kunde säljas, och hos köparen vägas, oundvikeiigen 534 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden, mäste föras till stadens väg, en för landtmannen dyrbar tid åtgår, oberäknadt hvad han mäste vänta dels på vågbetjeningens ankomst, dels på vågens ledighet; Förmenandes Riksdagsmannen denna vägningsanstalt vara Bastan umbärlig, då nu tullafgifteh för till städerna gående varor', åtmindstone specifikt, är försvunnen. Om innehållet af hvad i detta Memorial blifvit andraget hafva förenat sig: Gustaf Gustafsson och Pehr Olsson från Södermanland, Gustaf Larsson från Stockholms Län, Pehr Bengtsson från Halland, Samuel Andersson från Östergötland, samt Jon Jonsson och Olof Månsson från Blekinge. 2:0 Riksdagsmannen J. M. JVessings anförande, deruti, till upphäfvande af Landtmannens skyldighet att i vissa städer erläg* ga en afgift, sorn fordom i Tullarne uppbars, af Våg - och Mätare - penningar för alia till ®Forgs inkommande varor, utan att hvarken Våg eller Mätare anlitas, den olägenhet blifvit öfverklagad, såsom ägande rum, åtminstone i Vesterås, att, då den ene Skatte» bonden får aflemna Rente-Spannemålen till Löntagaren på landet utan Mätare-penningar, skola likväl sådana aftvingas den andra, för det han häfver besvär infrakta till staden sin afrad, och vid upplagsmagazinet leverera densamma för Kongl. Majlis och Kronans räkning; hvartill äfven kommer, att stundom besväret skall vara känbarareän sjelfva afgiften, enär dén, som ensam kommer till Torgs, ofta med ostyrig häst, nödgas öfvergifva både Besv. och Ekon. Utsk.
f. v. b. förfrusna lemma » liggsår hos sjuka, svullnad i halsen, mot spikbölder, mot örsprång, d a m e r, som behöfva rekreera sig vid hudlöshet hos barn m. m. m. m. Ju äldre den engelska undersalvan bllfVer, desto dighet hufvudsakligen i naturkunnighet och (686) engelska språket är ledig vid Umeå Elemenbättre resultat! I hvarje familj bör alltid finnas ett förråd af detta enda hjälpmedel. Mini hälsosam och naturskön trakt, blifva NG, BILDAD FLICKA med godt förältill billigt pris inackorderade pr må- dre än 2 dosor sändes ej; försändes endast mot förutinbetalning af beloppet eller mot tarläroverk för flickor från och med början af nästkommande läsår. Lönen är 1000 drahem önskar till sommaren medfölja efterkraf. Kostar d postporto, fraktsedel och inpackning m. m. kr. kronor för år. Som kompetensvillkor erfamilj eller äldre fru som sällskap på resa nad eller vecka å det invid Kättvik Talrika attester till förfogande. fordras afgångsbetyg från Högre Lärarinneeller vid badort. Goda rekommendationer och Siljan på Lerdalens barrskogshöjd Jag varnar mot inköp af värdelösa förfalskningar och ber att noga iakttages att på seminariet i Stockbolm. Ansökningshandfinnas. Svar till » 1S78&gt;, Stockholm p. r. härligt belägna utsiktstornet V i d a - (704) hvarje degel måste ofvanstående skyddsmärke och firma » Schutzengel-Apotheke des A. lingar, åtföljda af läkarebetyg, torde insändas till Styrelsen för Umeå Elementarläroblick. (Lungsiktiga mottagas dock Thlerry In Pregrada » vara inbrändt. verk för flickor före den 15 instundande juni. NSPRÅKSLÖS FLICKA, som genomgått icke.) T M e r r y Umeå den 2 april 1899. elementarläroverk och mindre lärarinneKättvik. Idun Fredagen den 5 juli 1889.
(Fru von Hagen som står emellan Eberhard och Mathilda, släpper hastigt sin näsduk till Eberhards fötter, han tar upp den). låt och farväl (följer honom till dörren). FRU VON HAGEN. Ah, förlåt bästa doktor! för LIONEL (på andra sidan om Eberhard). Lvcksam resa! FRU VON HAGEN. Måtte Gud beskydda er! EBERHARD (med en blick på Mathilda). Farväl (han MATHILDA (som.stått såsom fjettrad vid golfvet fattas går). af en hastig förskräckelse och ångest vid Eberhards bortgång). Han går utan att jag får säga honom ett enda ord. Eberhard (hon skyndar emot fonden; Fru von Hagen ned på scenen. hejdar henne, sluter henne i sina armar och för henne tillbaka FRU VON HAGEN. Hvad fattas dig, mitt goda barn! för Guds skull, säg du mår väl icke illa? stöd dig på mig! så tala då! (för sig). Det går omkring i mitt hufvud. MATHILDA. Förlåt, Förlåt; det är ingenting. FRU VON HAGEN. Åh jag är säker att det är doktorns afresa som så upprör dig, och det är icke underligt, du stod i förbindelse hos honom redan 36 innan du kände oss; men han kommer snart tillbaka och efter hvad jag förmodar då icke ensam. MATHILDA. Huru? ligt ändamål mitt goda barn, det är fråga om ett giftermål. MATHILDA. Med Eberhard. FRU VON HAGEN. Doktorns resa har ett hem landsorten, en barndoms-bekant tror jag, med hvilken han varit länge förlofvad. Åh det är ett mycom med förtjusning. Men du är ännu blek, mitt goda barn, du darrar? fullkomligt väl. ket godt parti, jag har sjelf hört Eberhard tala der FRU VON HAGEN. En ung och vacker flicka i MATHILDA (med ansträngning). Nej, nej; jag mår GABRIÉLE. Seså söta Mathilda, kom nu in till MATHILDA (likgiltigt). Som ni befaller. oss! vill du icke höra litet musik? ge, jag önskar tala några ord med din far. (Sakta blick! var artig och uppmärksam!
Man synes jemt förledas af ofta ombytliga theorier; man ger sig icke tid alt pröfva del stadgade, innan nya åsigter göra sig gällande; erfarenhetens lärdomar måste vika för del brådskande förändringsbegäret, väl i sig sjelf innebärande tron på något bättre, men ledande till förstörelse af det bestående och motverkande allt framåtskridande på en lugn och bepröfvad bana. Likväl är all förkofran, allt framåtskridande i åkerbruk, fabriker, näringar, handaslöjder och husflit hviiande på hoppet om stabilitet i ekonomisk lagstiftning; ty hvem vågar väl nedlägga kapitaler i industriel väg, utvidga och förbättra redan varande näringar, och ännu mindre hvem kan vara försäkrad om fortfarandet af en, ehuru måttlig, vinst derå, då merendels inom en tidrymd af två år alla beräkningar gäckas? Mig synes dessutom, att Utskottet lagt alltför liten vigt på de från alla riksstånden afgifna motioner, åsyftande nuvarande tulltaxas oföränderlighet. Jag reserverar mig emot de grundsatser, hvilka föranledt besluten i tull-lagstiftningen. De hafva synts utgå från kosmopolitisk åsigt, alt handeln bör vara fri med alla så väl utlänningens som landets egna alster; att man af honom bör köpa och till honom försälja, utan undanlag, allt hvad föremål är för ömsesidig konsumtion; att konsumentens rätt är, att få köpa allt hvad han åstundar och hvarest han kan få del för bästa pris 0. d. Men man upphäfver då på samma gång begreppet om samhälle, om stal, förglömmande, att vilkoret för dess tillvaro är, att den cn - 88 Bevillnings-Ulskotlels Betänkande, M 8. skildes rätt måste subordinera under det allmännas: att den enskildes rätt icke får vara i strid emot statens, emedan det endast är staten, den fortfarande formen af begreppet samhällighet, som kan tillförsäkra tillvaron af den enskildes rätt, dock endast i den mån den är förenlig med statens, som består i skydd för dess fortfarande existens och fria utveckling i moraliskt och materielt afseende. Jag anser således, alt den enskilde mäste underkasta sig vissa nödvändiga restriktioner för det allmännas bestånd och förkofran, och att band på frihandeln måste finnas.
Maj:ts Befallningshafvande ega allmänt ombud förordna till bevakande af den fromma stiftelsens rätt. Men, tyvärr, har lagens bokstaf ofta i detta hänseende förblifvit död, och den fordrade noggranna till synen så handhafts, att det, som skulle tillses, upphört att finnas till. Sålunda har jag mig tillförlitligt bekant, att ensamt i Westerås tre milda stiftelser från 1770- och 1780-talen spårlöst försvunnit, liksom att detsamma är förhållandet med flera ej under akademisk myndighets vård ställda fonder, hvaraf testatorerne anslagit räntan till understöd åt studerande vid Upsala universitet; och jag har anledning att antaga, att, sedan uppmärksamheten rigtats å detta ämne, liknande upplysningar i tyvärr blott allt för stor mängd skola från skilda håll vinnas. På grund af det anförda vill jag således föreslå, att nya Lagstadganden måtte vidtagas rörande vården af och kontrollen öfver till milda stiftelser anslagna medel, och anser jag att närmaste tillsynen lämpligast wppdrages åt vederbörande kommimal-myndigheter, att genom årliga revisioner verkställas, deröfver berättelser böra till Konungens Befallningshafvande, som vid försummelse förelägger vite, afgifvas, för att vidare till Kammar-rätten insändas. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. / Stockholm den 15 November 1865. A lh. Engvall. / Motioner i Borgare-Ståndet 1865. Af Herr Engvall, AU)., angående ersättning till Landshöfdingen i Westmanlands län för den honom förut på lön anslagna, numera till annat ändamål upplåtna, så kallade kungsträdgården i Westerås. Då Sveriges folk för fem år sedan, å trehundrade årsdagen af Gustaf Wasas död, högtidlighöll ett bland sina största minnen, tog Westerås samhälle, som önskade, att de känslor och tänkesätt, hvarmed denna nationalfest öfver hela riket firades, skulle för efterverlden i ett varaktigt minnestecken afspeglas, initiativet till det nationela företag, som vann sin fullbordan då, den 6 Juni förlidet år en minnesvård åt den store Konungen restes å platsen för det fordna Dominikanerklostret, der Gustaf Wasa och Sveriges folkombud genom Westerås recess nydanade vårt samhällsskick.
Inskränkt afsättning gör att tillverkningen icke derigenom ökats och sedan sista Berättelsen hafva 13 nya kalkugnar blifvit anmälde, troligen mest beräknade för behofvet inom orten. Den i Wisby stad privilegierade kalkugnen, hvartill 271^ kastar kronans ränte - 13 ved äro anslagne, att in natura levereras, bär ännu namn af Kronougnen, ehuru den, med ofvannämnde rättighet till ränteved, till privata blifvit såld, sedan der för kronans räkning till kalk blifvit förbränd, all den huggna sten, hvaraf Wisborgs Slott var bygdt. Kalkbränningen vid samtlige kalkugnarne sysselsätter 72 derför mantalsskrifne personer, men vid de flesta finnas ej särskilda kalkugnskarl anställde, utan verkställes insättningen i ugnen och bränningen dels af tjenstehjon och till stor del af närboende allmoge pä beting. Beloppet af utskeppad kalk under loppet af de sednaste fem åren kan icke här uppgifvas, enär sammandragen öfver utskeppningen icke uppgöres af Tullkammaren i Wisby och således härstädes icke stått att erhålla. Fabriker, Bruk och öfrige Näringar. Vattensågarnes antal utgjorde vid sista Berättelsens afgifvande 223 och Mjölqvarnarnes 615. Vid 1855 års slut uppgick antalet af Sågar till 232 och Mjölqvarnar till 623. Flera husbehofs-sågqvarnar hafva tillkommit, men då, enligt 1828 och 1835 årens författningar, husbehofs-sågoch mjölqvarnar, som numera anläggas, endast behöfva hos Konungens Befallningshafvande till annotation i Landskontoret anmälas, möter svårighet att, Om anmälan underlåtes, kontrollera anläggningen. Ilästqvarnar i förening med tröskverken hafva till betydligt antal blifvit inrättade och strax utanför Wisby har uppbygts en större väderqvarn, som, om den rätt skötes, bör blifva af mycken nytta för orten. Pappersbruket vid Lummelund, hvars vattentillgång betydligt minskats genom utdikningen af Martebomyr, har i produkternes fullkomnande icke fortskridit. Yid bruket sysselsättas nu 4 arbetare.
Hvad angår det påstående, som här blifvit gjordt, att den - Ridd. o. Ad. Prot. X. Band. 21 3a?. Den g November. na §. borde flyttas till ordnings-stadgan, så tror jag att det är origtigt. I afseende på sjelfva placeringen, är nödigt till att förekomma högra och vänstra sidan, hvilket ej står tillsammans med de slutne voteringarne, att detta stadgande finnes uti sjelfva Riddarhus-Ordningen. På denna grund, för att ej kunna när som helst förändra det, anhåller jag att den af Utskottet föreslagne må antagas; men i händelse Herr Berghman skulle fortfara uti sin begäran att önska förändring i denna fråga, så förnyar jag min gjorde hemställan, att pröfningen af denna § må tills vidare blifva hvilande. Grefve Cronhjelm: Jag kan ej under låta, att yttra "min förundran, att då fråga är om ett af de obetydligare detaille-ämnen i Ridderskapets och Adelns enskildta Stånds ordning det materiella tager så öfverhanden öfver det intellectuella, att en Ledamot begär, att detta ärende måtte hvila, då andre frågor, som varit af större vigt, icke blifvit hvilande. För min del kan jag ej finna, att den värde Ledamoten har något anspråk att göra gällande, för att få denna fråga hvilande, utan anhåller , att densamma nu måtte till pröfning företagas. Jag hade ej trott, att man af Herr Berghmans Förslag skulle kunna draga den tydning, att han önskade, att högra och vänstra sidan skulle blifva inrättad för vinnande af samma ändamål, som man i andra Länder hört talas om. Jag skulle ej gerna beträda Dea g November. 323 den plats jag nu innehar, om man under sadan tydning kallade den för högra sidan, men om så vöre, Lief jag ändock den samma, och anser, att man icke hör befara spöken , der inga visat sig# Herr von Hartmansdorff: