Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då, under loppet af 25 år, någon Ytterligare säkerhet aldrig behöfts eller blifvit ifrågasatt; våaar hos Eders Kongl. Majit jag underdånigst anhålla, det måtte Rikets Ständers Revisorers anmärkningar, i hvad de röra Topografiska korpsens räkenskaper, varda lemnade utan afseende. Stockholm den 23 Februari 1856. CARL AKRELL. — 2<SC Styrelsens för allmänna vägnell vattenbyggnader underdåniga utlåtande, i anledning af 1855 års Revisorers berättelse om granskningen af statsverkets och dertill hörande fonders räkenskaper och förvaltning. Underdånigsto Memorial! Genom remiss af den 2 dennes, liar Eders Kongl. Majit i nåder anbefallt Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader att inkomma med underdånigt utlåtande öfver hvad i Ilikets Ständers Revisorers berättelse angående granskningen af statsverkets med dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1852 och 1853 blifvit, enligt bifogadt transsumt af denna berättelse, framstäldt och anmärkt, i anledning af granskningen utaf Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader räkenskaper och berättelser för nyssnämnde år. Till åtlydnad häraf, får Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader afgifva följande underdåniga utlåtande: Sedan Revisorerne anmält, att Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader räkenskaper för båda revisionsåren undergått granskning i Eders Kongl, Maj:ts och Rikets Kammar-rätt utan anmärkning, samt utvisa det på en åtföljande tabell upptagna sifferförhållande, anföra de: §• I Att då af den fördelning, som, enligt Revisorernes bifogade tabell, Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader i sina berättelser om allmänna arbeten uppgjort öfver behållningen å Styrelsens räkning i Rikets Ständers Bank vid 1853 års slut, synes, att deri ingått behållningar å sådane anslag, som numera antagligen ej komma att användas lör de ändamål, hvartill de blifvit beviljade, borde alla dylika behållningar till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, och, såsom exempel härpå,' omförmälas anslagen till undersökning om Svea kanal samt till Kommiterade för norra väganläggningarne.
Utskottet komme att föreslå, angående administrationen af den särskilda fond för beläning af publique papper uti BancoDisconten , som af Utskotten förut blifvit tillstyrkt, behagat öfver berörde Äctie-beJäning infordra Fullmägtiges yttrande. Sedan Fullmägtige i afseende härpå inhemtat så väl DiscontDirectionens utlåtande, som ock betyg från Stockholms Stads AuctiousRarnmare oell Mäklare - Attester öfver de priser, hvar. till Götha CanalActier i sednare tider blifvit försålda, hafva Fullmägtige, vid härom föreliafd öfverläggning, ansett utlåning å samme Actier vid Banco UiscontVerket i Stockholm kunna till. styrkas, dock med förbehåll, att deras fulla be. lopp förut vöre inbetalt. I afseende på det värde, hvartill de i beläningsväg möjeligen borde kunna upptagas, så och enär den ränta af En Riksdaler per Actie, hvilken de enligt calcul kunna förmodas innebära, meugifver ett Gapitalvärdé af i6|- R:dr med afseende derjemte å hvad sorn förut är bestämdt för beliiningen af Metaller i Banquen , hvarvid af hypothequets allmänt gångbara försäljningspris fur såsom Unn beviljas, hafva Fullinägtige icke funnit sig ega någon anledning att Hdnco-Utslottets Het änk anderi303 såsom Ian S berörde Actiér föreslå mer jin 10 procent af deras belopp , och det sa mycket mindre, som öm hela det tecknade ActieCapitalet blefve till beläning presenteradt, |:delar af den i Disconten till utlåning på public]ue papper anslagne fond ända skulle komma att, enligt Fullmägtiges nu gjorde förslag, härtill medtagas samt tillgången för beläning af andre publique Bocumerner således att betydligen förminskas. I öfrigt hafva Fullmägtige ansett sig böra hos Högloft.
Af dessa handlingar böra, såsom Bihang till samtlige Riks-Ståndens Protocoll, Konungens Propositioner, XJtskotteni Betänkanden samt de ProtocolIs-Utdr?g, sorn innehålla Eiks-Ståndens deröfver fattade beslut, äfvensom Riksens Ständers Skrivelser till Konungen, och Riksdagsbeslutet serskildt frän trycket, under Ex - is Constitutions-Utslcottels Memorial, N:o 99. peditions■Utskottet'! eller sedan Riksdag slutad är, TryckfrihetsComitcens uppsigt, utgifvas, dock att hvad förut är på allmän, bekostnad tryckt och till Riks-Stånden utdeladt, icke må i Bi~ bånget ånyo tryckas. Stockholm elen 16 Mars iS/ji, Reservation^ Herr Grefve Spens har reserverat sig under åsigt att elen åtgärd, hvarigenom viddénaf Riksdagshandlingar lämpligen kan minskas, icke är någon annan än en representations-reforni, men att, om dessförinnan det förslag, Utskottet nu framlemna!’, blifver antaget, skall hvarje sådan vis» serligen ännu icke omöjlig period, som utmärkes af reaclions-anda mot trvckfrihets-principen och af panisk fruktan för publiciteten, göra störr# skada än förut.” N:o 99. Ant. till Exp, Utsk. den 17 Mars, kl. 3 e. m. Memorial till Riksens Ständer, med utlåtande öfver Kongl. Maf.ts Nådiga Proposition om ändring i 8y §. Re gerings-For meri. Genom Nådig Proposition af den i5 nästlidne Februari, hvilken den i samma månad blifvit af samtliga Riks-Stånden till ConslitulionsXJtskottet remitterad, har Kongl Maj:t föreslagit följande ändrade lydelse af Regerings-Formens 87 §. Riksens Ständer äga gemensamt skäl att det vägra.
Jag biir dessutom nämna, att i andra länder förfar man i afseende på ulmyntningen på samma sätt som hos oss. I Preussen utpräglas ett skf? koppar till 433 r:dr och således lill mindre belopp än Utsk. föreslagit. Våra fordna s. k. riksg:s-kon(:s poletter utmyntades till 444 r:dr 21 sk. 4 r:st. per skf? koppar, och följaktligen äfven något mindre än efter Utsk;s förslag, men någon förfalskning af dem har icke försports; således synas mig farhågorna öfverdrifna. Vidare har Frih:n sagt, att om 4 sk. präglades, skulle i allmänna rörelsen en förvexliug emellan dessa och 2-sk:s-stycken lätteligen uppkomma emedan olikheten dem emellan icke vore stor nog. Jag bar i min hand 2:ne mynt, det ena å 2 sk. och det andra å 4 sk., och ehuru afståndet emellan Frih:n och mig, inom detta hus, är något långt, förmodar jag likväl, att han skall ganska lätt. kunna särskilja dessa mynt. I afseende på präglingen liar slutligen blifvit anmärkt, att båda mynten äro försedda med ett anglosachsiskt 0 och sålunda till utseendet lika, men som det mynt, jag här förevisar, är ett profmynt, så kan prägeln på de verkliga 4 sk 232 Den 26 Juli f. m. göras olik elen på 2-sk:s-styckena. Af alla dessa skäl anhåller jag örn bifall å Utsk:s förslag. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Hr von Hartmansdorff har försvarat Utsk:s förslag och derjemte tillkännagifvit, att det vore honom likgiltigt, huruvida det ifrågavar. myntet kunde begagnas, i fall decimal-räkningen i vårt myntsystem infördes. Om denna myntets oanvändbarhet i dylikt hänseende skulle utgöra någon olägenhet, så är den likväl icke särdeles stor, ty likaväl som ett 8-sk:s-stycke i silfver kan vid decimal-räkningen användas, lika lätt kan äfven 4 sk. i koppar begagnas.
För utsofring af den ur grufvorna erhållna så kallade syltmalm, hafva, i medeltal, 92 barn årligen lemnats sysselsättning, hvarigenom en arbetsförtjenst af elfva tusen två hundra femtiosex Riksdaler, trettiosex skillingar, sex runstycken Riksgäldssedlar kommit dessa tillgodo, utom det af bolaget beviljade anslag af en 13 åttondedels tunna spannmål i månaden för hvartdera af grufvu-arbetarnes minderåriga barn; äfvensom bolaget ock, med aderton skillingar Riksgäldssedlar för hvarje famn, belönat sina grufvudrängar för uppförande af fyra tusen ett hundra tio famnar stengärdning omkring deras innehafvande torp. — Jernmalmsfångst är också, till ett årligt sammanräknadt mediibelopp af aderton tusen sju hundra sextiosex och två femtedels skeppund, lemnad af åtta andra nyare grufvor i närheten af Dannemora. Nitton mutsedlar, eller tillståndsbref för bearbetande af ödeliggande jernmalmsgrufvor och nya anledningar, äro under dessa år af Bergmästaren utfärdade, jemte tio sådane å silfver-, blyoch kopparmalm; men förhoppningarne att finna arbetsvärda grufvor, som innehålla malmer af dessa sednare slag, synas vara misslyckade. Tackjerns-tillverkningen vid Härnäs, Söderforss, Westlands, Ullforss, Gimo, Österby, Ilyttö, Tobo, Ilillebola och Strömsbergs masugnar har gifvit tillsammans ett hundra tusen femtiosex och ett hälft skeppund, med en medelproduktion på dygn af 26,3 skeppund, eller nära lika med blåsningen åren 1838—1842; men af nyssnämnda masugnar hafva endast Söderforss och Hyttö årligen varit i gång. Vid Carlholms masugn har någon tackjernstillverkning under detta quinquennium icke skett.
Besvärs,- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 27. 5 främjande af dess speciela förkofran, Rikets Ständer måtte, derest det icke än gs lämpligt, att Rikets Ständer sjelfve afgåfve underdånigt förslag i ämnet, i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla om Dess nådiga Proposition i nnet till nästderefter sammanträdande Ständer. I anledning häraf yttrade Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottet, till hvars mdläggning motionen öfverlemnades, att Utskottet icke betviflade, att en repremtation för häradet kunde blifva för denna kommun af väsendtlig nytta, men att tskottet likväl ansåg, att, innan någon erfarenhet rörande resultaterna af de nygen tillkomna kommunal-institutionerna erhållits, några vidare åtgärder i denna ren af lagstiftningen icke borde vidtagas. Vid innevarande riksdag har Friherre Cederström, i en hos Ridderskapet och i deln väckt motion (N:o 54) anfört, att då två års ytterligare erfarenhet nu vore unnen och den fortskridande utvecklingen af våra kommunala institutioners lif »ch verksamhet syntes göra mera kännbart behofvet deraf, att den hittils felande änken i den lefvande kedjan af dessa institutioner bragtes till stånd, motionären rott sig böra förnya ofvanberörda framställning. Utskottet har jemväl nu fått sig uppdraget att meddela utlåtande i ämnet. Den erfarenhet, som vunnits sedan ärendet sist var under Rikets Ständers pröfning, och på hvilken motionären beropat sig, har, så vidt Utskottet erfarit, icke bekräftat behofvet af en särskild representation för den territorialfördelning, som benämnes härad och som har sin förnämsta betydelse i domstols-organisationen, men i öfrigt icke, såsom en för sig afskiljd samfällighet, numera eger andra mera vigtiga föremål för gemensamt intresse, än vissa vägars, broars och färjors underhåll, den högst sällan ifrågakommande skyldigheten att bygga tingshus samt utöfvandet af delaktigheten i häradsallmänning, der sådan finnesangelägenheter, som icke synas kunna gifva tillräckliga ämnen åt en periodiskt fungerande delegation, än mindre med nödvändighet påkalla en sådan.
Rikets Ständer, instämmande i denna åsigt, anhållit om Kongl. Majrts Nådiga Proposition derå vid nästpåföljunde Riksdag, samt att förändringen barde såsom grundsats lill sin nytta erkännas och qvarstå; ni en Siats-Rådet ansåg i afseende på verkställigheten äfven böra i betraktande tagas: att, då de här ofvan i underdånighet tillstyrkte åtgärder med markegångssätlningen, förenkling af räntepersedel ne och dispositionen af Kronans kappmål äro till sin natur enkla och icke ledande till väsendtlig förändring i när*> varande förhållanden hvarken för Slaten eller indelningshafvare, beslutet om indelta räntors och liondeansiags återingående till Kronan derémot skulle medföra förbindelsen för Stats-Verket alt tillhandahålla vederbörande motsvarande belopp i penningar; att emottagande! och förvaringen af en större mängd räntesäd fordrade en tillökt Tjeristemanna-personal vid Krono-magasinen, att försäljningen af ingången spanmål ofta kunde förorsaka förlust genom ett lägre pris än det, hvartill den blifvit indelningshafvare godtgjord, och i följd deraf ökade utgifter för Stats-Verket; samt att, för det närvarande, då, på sätt Kongl. Maj:ts vid denna Riksdag till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof utvisar, alla dess inkomster äro för angelägna utgifter erforderliga, tidpunkten ej syntes vara för banden att vidtaga en förändring, sorn, ehuru i sig sjelf nyttig, kan verka till rubbning i den föreslagna Stats-regleringen. På alla dessa skäl tillstyrkte Stats-Rådet i underdånighet,', att Kongl. Maj:t mätte nu endast meddela Rikets Ständer de ifrån vederbörande Embets-Verk i detta ämne inkomne underdåniga yttranden och till Rikets Ständer öfverlemna att pröfva, huruvida de finna Stats-Verkets tillgångar medgifva förändringens utförande nu genast utan åsidosättande af nödige utgifter, eller anse dermed böra uppskjutas; vid hvilket underdåniga tillstyrkande Ht E.
Deremot väcktes hos Banco-Fullmägtige, som erhållit kännedom, att äfven från öfrige a:ne Handelshus, hvilka under 183-y slutat Contracter om leverering af ädla metaller till Banken, enahanda ansökning, som den från Herr Hesse ingifne, vore att förvänta, Förslag örn upphäfvande af alla tre under samma år afslutade Contracter om leveranser af Silfver eller Guld till Banken, sålunda att leverans-affären skulle förbytas till en Låne-AHar, på sätt, alt de af leverantörerne uppburne förskott förvandlades till Lån, som på 3:ne terminer under 1837 års Höst borde återbetalas; med bifall hvartill pluraliteten af Banco-Fullmägtige sistnämnde dag beslutade, att berörde 3:ne Contracter fingo upphäfvas, under vilkor, att de lyftade förskotten återbetalades, med en tredjedel sednast å den i Contracten utsatte till för verkställigheten af leveransen, en tredjedel inom en månad derefter och den återstående tredjedelen sednast arne månader efter den utsatte levereringsliden, med 5 procents ränta från lyftningstill betalningsdagarne, samt förbehåll, dels att, om icke inom de utsatte tiderne, desse återbetalningar blefvo verkställde, räntan beräknades, enligt det äldre Contractet, efter 6 procent om året, dels alt öfverenskommelse härom skulle vara afslutad sednast den 10 derpaföljde Augusti. I öfverensstämmelse med detta Beslut och sedan de 3:ne Leverantörerne, hvar för sig, förklarat sig härmed nöjde, hafva de afslutade Contracten mot nyssnämnde vilkor blifvit upphäfde, och samtlige, på grund af samma Contracter, uppburne förskotter återguldits, samt underdånig anmälan, enligt Fullmägtiges Beslut den 7 påföljde December, hos Kongl. Maj:t skett, till svar a Dess ofvanintagne Nådiga skrifvelse i ämnet.
Söhne i Frankfurt am Main förklarat sig önska för Svenska statens räkning upptaga detta lån och att, ehuru de icke funnit sig föranlåtna inkomma med några bestämda låneanbud, “de dock när som helst ville börja underhandla om sättet och vilkoren för lånets erhållande.“ Då nu, nämnde dag den 5 November, omförmälda anbud kommo under öfvervägande, förklarade Fullmägtige, att alldenstund, enligt Fullmägtiges åsigt, bestämda anbud å öfvertagandet af hela eller någon viss andel af lånet voro att föredraga framför erbjudanden att emot uppgifven eller förbehållen provision söka å utrikes ort anskaffa samma lån, Fullmägtige ville “företrädesvis" fästa sig vid de tvänne nu erhållna egentliga låneanbuden, nemligen Stockholms Enskilda Banks och det anbud, som gjorts af Generalkonsul Heinemann. Fullmägtige beslöto derföre att genom utsedde deputerade vidare underhandla med desse begge anbudsgifvare. 6 Stats-Utskottets Utlåtande J\§ 29.
Billigheten af det ifrågavarande förslaget framstår ännu tydligare vid jemförelse med den aflöning, som bestås på andra civila embetsmannabanor, af hvilka de flesta erfordra vida kortare studii-kurs och ingalunda kräfva trägnare eller mera ansträngande tjenstgöring. De flesta andra civila tjenstemän kunna ock vid mera framskriden ålder hoppas erhålla befordran till bättre aflönade befattningar, men för skollärare tinnes ej tillfälle till sådant avancement, sedan utsigten till indrägtiga befattningar inom kyrkan, hvilka tillförene ofta tillfallit utmärktare skollärare, numera genom den förändrade tjensteårsberäkningen gått för dem förlorad. Men ej blott från synpunkten af lärarneS billiga anspråk, utan äfven för skolans egen skuld, är någon löneförbättring åt lärare af behof påkallad, enär orsaken till den rådande svårigheten att med fullt qvalificerade personer besätta lärareplatserna till stor del måste sökas deri, att denna bana, i jemförelse med andra lefnadsyrken, företer så föga lockande utsigter för framtiden. Och då denna svårighet visat sig så stor, att ofta läraretjenster, af brist på kompetente sökande, måst flera gånger förklaras lediga och redan öfver 60 ordinarie platser blifvit besatta med ograduerade lärare, synes den föreslagna förhöjningen, hvilken beräknats föranleda en statsutgift af 25,000 R:dr årligen, ej vara för högt tilltagen. I öfverensstämmelse med nu yttrade åsigter, hafva Rikets Ständer medgifvit att för lärare vid elementarläroverken må bestämmas ytterligare en lönegrad, så att efter tjugu års för nit och skicklighet vitsordad tjenstgöring Lektorer erhålla i lön 4,000 R:dr, samt Adjunkter och Kolleger 3,000
Om då än, genom en sådan Comités förordnande, någon högre grad af fullkomlighet i granskningen vore att räkna, vunnes likväl icke det egentligen åsyftade ändamålet, att undanrödja de svårigheter, hvilka nu synas möta den föreståen» de Laggranskningen hos Ständeme. _ På dessa skäl grundar sig Utskottets tillstyrkande, att den föreslagna åtgärden J såsom icke Grundlagsenligt verk-i ställbar, ej må af Rikets Ständer vidtagas. 5:o Huruvida de grundsattser, sorn i Lag-Comiténs f örslag blif vit följde, i afseende på giftorätt, arfsrätt, testamente,arfvejord och bård,myn. 58 Jj-igl/lslottets Jietiinkande ^Sf:o 74.' Vighets-tillstånd, credit och itid sökningsföphallanden sami Dom-* stols-Inrättningen, nu skola serskildt framställas till Rikets Ständers -profning och beslut. Vid denna fråga företer sig först den anmärkning, alt de grnndsattser, på hvilka en Lag är bygd, ej lunna, då de ej arn serskildt uppgifne, annorledes sökas och finnas , än genom de serskilda Lagbestämmelsernas granskning och jemförande med hvarandra, emedan grundsattserne ej annorledes i Lagen uttryckas , än genom de Lagbud, som från grundsattserne utgått. Föratttillvägabringaden yrkade serskilda framställningen af grunderna för ifrågavarande förslag, blefve det således nödvändigt att genomgå och granska förslagets hela innehåll. Att ett så vidlyftigt arbete ej kun nät eller kan under denna Riksdag af LagUtskottet medhinnas, utan åsidosättande af Ut skottets egentligare bestämmelse, lärer ej behöfva ådagaläggas, Men om ock deri åtgärd, sota af Utskottet blifvit fordrad, varit verkställbar, så skulle den likväl, efter Utskottets tanka, ej hafva ledt till det ändamål Motionairen åsyftat. Utskottet delar nemligen deras rnening, hvilka anse grunderne till en Lag , sorn är i fråga att stiftas, ej kunna på förhand definitivt antagas och fastställas.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla 97 §. Denna propos. besvarades med ja, blandade med åtskilliga nej, hvarefter II. E. förklarade, det han trott sig finna, att densamma blifvit bifallen. 98 §• Den i afseende på denna § af Frih. Palmstjerna afgifna, vid Utsk:s utlåtande fogade reservation upplästes, pä begäran af llr von Hartmansdorff: som derefter yttrade: Af de skäl, som Frih. Palmstjerna i sin reservation anfört, hemställer jag, alt R. o. Ad. mätte alsia denna punkt. 11. o. Ad. afslog 98 §. 99 §. liirölls. 100 §. Gr. Gyldenstolpe, som anhöll alt få vela huru denna § blifvit afgjord af PresleSt., blef af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, underrättad, alt PresteSl. afslagit densamma, samt yttrade derefter: Vid sådant förhållande skulle jag äfven för min del anse, att denna hemställan icke borde till någon R. Sl:s åtgärd föranleda och att således denna fråga äfven borde af R. o. Ad. afslås. Hr Printzenskjöld: Afven jag afslyrker bifall till denna puukt, så mycket hellre, som det finnes särskilda författningar, som bestämma curatorernes för Fl v i t fe Id t ska stipendieinrättningen skyldigheter och ansvar vid förvaltningen af samma inrättnings fond, och af hvilka författningar de äfven, i följd af åtal, torde hafva en temligen långvarig påminnelse. R. o. Ad. afslog 100 §. 101 §. Hr von Hartmansdorff: Uti de ifrågavar. kyrkoräkenskaperne ingår äfven kronotionde, hvilket är Statens medel. Jag ser då icke, huruledes R. St. skulle kunna, genom särskilda beslut, upphäfva grundlagens föreskrifter, hvilka både berättiga och förpligta Statsrevisorerne att tillse, del Statens medel blifva behörigen använda.
Stockholm den 11 November 1865. Gust. Jonsson, från Calmar län. 198 Motioner i B onde-Stånd et 18 6'*5. Af Gustaf Jonsson från Calmar län, om ändring af nu gällande författningar angående uppbörd och redovisning af Kronans räntor, m. m. De olägenheter för de skattskyldige och de svårigheter för uppbördsmäunen, som äro förenade med nuvarande sättet oell tiden för kronoutskyldernas uppbärande, torde vara allmänt insedda. För de skattskyldige är det isynnerhet olämpligt och medförande förluster, att de nu nödgas, innan sjöfarten är öppnad, och då alla kommunikationer äro nästan hämmade samt priserna å deras förnämsta och reelaste vara, spanmålen, till följd deraf nedtryckta, försälja densamma för att skaffa tillgångar till betalning af hemmanens utskylder och räntor. Härtill kommer ock, att kommunalutskylderna indrifvas och uppbäras vid samma tid, sorn Kronans intrader,.eller i Februari och Mars månader, hvarigenom jordbrukarens förlägenhet naturligtvis ökas. För uppbördsmännen är svårigheten att indrifva kronoutskylderna större på den tid, som nu dertill är bestämd än annars, emedan vid fardagen, den 14 Mars, mången skattskyldig afträder hemman eller jordbruk och öfvertagcr ett annat sådant, hvarmedelst dröjsmål och förökade besvär uppstå för skatternas utfående. Dessutom äro arbetsfolk och inhyseshjon nästan beröivade möjligheten att kunna betala skatterna under vintern och våren, då tillfällen till arbetsförtjenst för dem äro vida mer inskränkta än under annan årstid. På grund häraf, och då i ett väl ordnadt samhälle såväl den ene som den andre medlemmens förmån torde böra tillgodoses, utan att Statens fördel på något sätt äfventyras, har jag trott tnig böra vördsammast föreslå, attde nuvarande författningarne om uppbörd och redovisning af Kronans räntor och inkomster måtte ändras sålunda, att det bestämmes, det skola uppbördsstämmor förrättas tvänne gånger om året, nemligen den första emellan don 15 September och den 1 November för bevil 1- ningen och alla personela utskylder af hvad beskaffenhet de vara må, samt den andra i Maj månad för alla af jorden utgående skatter, som bero på markegång.
För att så vidt möjligt är hämma ett dylikt ofog, hvarom vederbörande sällan kunna öfvertygas, har bärplockning å kronoskogarne blifvit förbjuden, äfvensom vakt hållits på sådane ställen, der hägnaderne blifvit uppbrände, till dess de hunnit återupprättas, hvarjemte de, som bott i grannskapet af brandfälten, icke fått o biträda vid hägnadsarbetena eller den brandskadade skogens upphuggning. A enskilde personers skogar hafva skogseldarne under perioden betydligt aftagit. Säkra uppgifter om arealen afbränd mark och kubikinnehållet af virket hafva icke kunnat erhållas. Följande torde dock förtjena att nämnas, nemligen att i Södra Wadsbo fögderi omkring 60 å 70 tunnland skog afbrunnit, att å Laxå bruks skogar, utgörande inom länet en areal af 5,825 tunnland, enligt af bruksägaren förde noggranna anteckningar åren 1858 och 1859 genom skogseld betydliga sträckor blifvit lagda i aska med en förlust af omkring 33,676 kubikfot virke (hela den å Laxå bruks skogar nämnde år af skogseld förbrända kubikmassa utgjorde 81,550 kubikfot, hvaraf återstoden eller skilnaden emellan sistnämnde båda belopp belöper på Örebro län), äfvensom att å Stenstorps sockens skogar i Höjentorps fögderi år 1859 omkring 100 tunnland blifvit af eld förhärjade. Innebyggarne gingo härigenom miste om sommarbete för sina kreatur jemte den förlust af till bränsle användbar barroch löfskog, som genom branden tillskyndades dem. Vårdslöshet och oförsigtighet vid antändande och bevakning af svedjeland hafva i allmänhet varit orsaken till de skogseldar, som inträffat å enskilde personers ägoområden.