Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ÖfversteLieutenanten Tornerhjelms Dotter Eleonora i5o Bruksldkaren S. Owen 2000 S:a Penningar 54544|i4 .0 I 25 Den sednast afslulade, eller 1828 års, Allmänna IndragningsStat, upptog ett anslag uti Penningar af 2.5o,o45 It:dr, hvartill förenämnde beviljade tillökningar läggas, då den erforderliga Anslags-surnman skulle belöpa till 3o4,58g: 14. 10. i penningar, eller 31,990: 1. 4- mera än de 270,599: i3. 6. som vid 1823 års StatsReglering blefvo anslagne för Allmänna IndragningsStaten; men som under loppet af år 1829 en icke obetydlig afgång å densamma inträffat, och åtskillige nu gjorde anslag förrnodas komma att till en början någon tid blifva besparde, hvarigenom 1823 års penninge-auslag 270,599: i3. 6., jemkadt till jemna 270,000 R:dr, ansetts kunna fortfarande upptagas, oberäknadt hvad som tillkommit genom Allmänna MagasinsContorets flyttande på IndragningsStat med ett anslag af 28,348: 6. 8., hvilket dock, med hänseende, dels till den piacering till andra tjenster som med personalen möjligen kan ega rum, dels till möjligen inträffande afgång, blifvit beräknadt till endast 20,000 R:dr, så kominer endast ett Penninge-anslag af 290,000 R:dr att erfordras, och återstoden 14,58g: 14. 10. att fyllas af de inom IndragningsStaten befintlige tillgångar. Till följd häraf kommer Anslaget för Allmänna IndragningsStaten att sålunda beräknas: Spatimål in natura i33 T:r. Dito som för Stockholms Stads Undervisningsverk blifvit anvist och här förut är omnämnd 160^ T:r. Stats Regleringen pä det hela framställer således följande resultaten:
St:s und. skrifvelse, ang:de ytterligare conlroller öfver vissa föreskrifters efterlefnad inom Catholska församlingen i Riket, fästade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, uppmärksamheten derpå, att detta Exp.Utsk:s förslag angick ett mål, hvari Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskm inkommit med eli ytterligare mern., innehållande förslag till förändring uti deras förra betänk, i ämnet, och hemställde H. Ex. fördenskull, om R. o. Ad. ville tillåta, att ifrågavar. skrifvelseförslag finge föredragas efter det Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms berörde mern. blifvit pröfvadt. Ropades ja. Föredrogs Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 4 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 14, i anledn. af väckta motioner om anslag till beredande af undervisning åt allmogen uti tillverkning af s. k. Niirnbergerkram, m. m. Underl, t. f. Ridd.secret. tillkännagaf, att delta utlåt, var bifallet af BondeSt., men någon underrättelse om målets behandling af de öfriga RiksStm ännu icke ankommit. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag har visserligen ingenting emot att bifalla de båda Utskms förslag; men jag skulle hafva önskat, att man å deras framställning gifvit en annan titel; ty det lärer utan tvifvel förefalla mången löjligt, att R. St. i Sverige ingå till Konungen med und. anhållan, att K. RI. måtte draga försorg derom, att Sveriges allmoge finge undervisning i Den 11 December e. m. 343 konsten att göra leksaker. Det är väl just icke detta, som menas, men så låter det; och jag skulle tro det vara onödigt att ingå med sådane ansökningar; ty hvad som kan göras för att bereda husslöjd inom landet, det lärer väl ske, utan att R. St. komma med ansökningar derom. Jag önskade således snarare, att R. o. Ad. afsloge densamma, än att det H. Ståndet bifölle den.
Man har sagt, att genom denna upbörd, skulle fogdarna sättas i tillfälle att dölja balancer af kronans medel. Jag vet icke hvad man förstår med dessa medel, som kallas kronans medel. Som man vet så sker upbörden under flera olika titlar, såsom ordinarie Statsmedel, Riksgäldskontorets medel, diverse verks medel, och här skulle nu tillkomma Bankens medel. Jag kan icke förstå annat än att Bankens och Riksg:s-kont:s medel måste vara i det närmaste detsamma. Hvad som är säkert är att de äro kronans, och att hela saken är den, att de lingö en ökad upbörd, hvilken dock icke torde verka betydligt, enär liela tillökningen är 300,000 r:dr. Hr Printzensköld anförde något, som jag tyckte mig höra, i afseende på en balans i de norra länen, hvarmed jag vore nära bekant, men som jag icke på det afstånd jag är ifrån talaren, kunde rätt höra hvad han yttrade, så tilltror jag mig icke nu att kunna besvara denna framställning, men tror att den är besvarad med hvad jag nyss anförde om medlens beskaffenhet, eller deras likhet med r:glds mynt. Jag anhåller således för min del, på det alt denna rättelse som jag nyss anfört, Den 12 April f. m. 341 må ske, d. v. s. att det bestämdt måtte utsättas, hvad som af dessa 6 proc. är kapitalafbetalniog oell hvad som är ränta, alt denna punkt måtte återremitteras. Dock ber jag, innan jag lemnar ordet, att få fästa mig vid en upgift i Hr Lagergrens reservation, som jag förbisett. Han säger nemi. att en ränteförlust skulle upstå genom antagandet af ifrågavar. förslag. Den, som tagit kännedom om de serskildta punkterna i förslaget lärer väl hafva funnit, att meningen är att räntan skall erläggas förskottsvis. Den drages af vid första utlemnandet för den återstående delen af det året, och för Januari, Februari och Mars månader för det följande året, och erläggas således äfven för det året i förskott, någon förlust för Banken kan således icke upkomma utan snarare en vinst.
Lag för enskilde Banker, frän de delar, sorn röra allmän CivilLag. XXII. B. 116. A. 175. E. 217. Se vidare StatsUlskottets med BankoUtskottets gemensamma Betankanden. BankoVerket, Berättelser angående förrättad revision af. Se Revisorer. BankoVerket. Se Banken. BankoVerkets räkenskapers granskning af Kammar-Rätten, angående. I. 62. R. 70, 80. XIII. B. 2i3. 261. XVIII. A. 77- Bärn, sorn i föräldrårnes lifstid emottaga deras egendom, om skyldighet för, att ansvara för deras skulder. VII. B. 65. A. 72. Barnamord, om upphäfvande af 1778 års Kongl. Bref om förekommande af XV. B. 248. A. 4°°. XVII. U. 87. A. i 5o. Barnarps Prebende-pastorat, om dess afsöndrande från Rektorsbeställningen vid Jönköpings skola, samt angående flera till iöne-regleringén för efementar-Iäroverken hörande frå ' gor. XXL B. 58, 102. A. 112. E.3z3. XXII. U. 83. A. g5. Barnhus, Stockholms stora, angående verkställd granskning af redogörelsen för anslaget till. Se Revision. Barthelemy, S:t, angående Colonien. XXL B. i58. A. 207. Beckfries, Friherre Corfitz, yttrande. II. 55. BefordringsLagar, Bankens, om öfverseende af. Se Bankens befordringslagar. Begrafningär, om upphäfvande af eller ändring uti föreskrifterna om tiden för. V. B. 126. A. i85. VI. E. 24. Begräfningsh jelps och liggemånaders beräkning vid tillträde af vissa högre civila embeten, om upphörande af V. B. 224. Å. 333. VIII.
Jag får förnya min anhållan att detta mål må varda till Constitutions - Utskottet remitterad), och utbeder mig, att i sammanhang dermed, få göra den Motion, att publicitet vid alla fyra RiksStåndens öfverläggningar må blifva för framtiden stadgad, och vid nästa Riksdag taga sin början. Äfven anhåller jag, att sedan den' na Motion varit hvilande på bordet, densamma må blifva med de öfrige Respective Stånden communicerad. Jag skulle ej tro, att jpan med fog kunde invända, att detta vöre att upprifva ett redan fa 11 ad t beslut; ty hvad sorn i detta amne vid innevarande Riksmöte blifvit beslutadt, angick blott offentlighet inom detta Stånd, utan att fråga då var derom, att en lika beskaffad offentlighet äfven skulle äga rum vid MedStåndens öfverläggningar. Herr Printzenskjöld; Då jag sista gången Den 30 September e. rn. 503 yttrade att jag ansäg Friherre Cederström haf* va orätt uti sitt påstående, att Kongl. M.ijtt genom Dess Nådiga Propositioner skulle kun" na åter bringa å bane hvad som förut blifvit i Stånden afgjordt, var tnin mening ingalunda, att Friherren haft orätt i tillämpningen af satsen på ifrågavarande ämne , ty Ridderskapets och Adelns beslut i detta fall angick endast Ståndet enskilt, hvaremot den Nådiga Propositionen omfattar offentlighet vid alla fyra RiksStåndens öfverläggningar; utan att bestrida den principe Herr Friherren syntes vilja etablera, som skulle Kongl. Majit kunna när som helst bringa under ny öfverläggning mål, som redan blifvit afgjorda. Herr Roos, Jonas Emanuel', Efter min tanka har denna discussion skridit allt för långt från det egentliga ämnet. Jag tror frågan hufvudsakligen hafva till föremål ordningens vidmakthållande hos RiksStånden, i händelse pu» blicitet vid deras öfverläggningar skulle komma att äga rum. Nu åter tvister man, örn publicitet skall äga rum eller icke.
Jag medgifver, att förhållandet på visst sätt är sådant; men jag påstår dock , att sista Riksdagens Finance-beslut blifvit af sina följder och erfarenhetens läror vederlagdt ; och om lefvande vittnen derpå äro af nöden , kan jag åberopa flera hundrade familier, hvilka derigenom äro , dels ruinerade , dels nedflyttade från förmögenhet till medelmåttiga omständigheter. Jag hoppas, att Riksens Ständer nu rätta de åtgärder, sorn af dem Den 3 November e. m. 65 dem vid sista Riksdagen blifvit origtigt vidtagne , och att Kongl. Majit äfven ledes af samma ädla känsla. Herr von Hartmansdorff har klagat deröf» ver, att Riksens Ständer så ofta ombytt financiella grundsatser. Denna klagan är rigtig, så vidt man öfvergår från en rigtig till en origtig grundsats, men icke tvertom, I öfrigt kan man icke klaga öfver, att Riksens Ständer varit sig olika i afseende på nya anslag och pen. ninge-löners förhöjning , med mera dylikt. Till vederläggning af hvad den värde Ledamoten anfört derom, att privata invisningar icke behöfvas för allmänna rörelsen, får jag endast åberopa Englands exempel. Allmänheten har af denna Riksdag väntat, att få sådane beslut ändrade , som vid sista Riksdagen till Rikets skada vidtogos, och den har alldeles ingen aktning för åtgärder, som åstadkommit många menniskors undergång och hela Rikets försvagande genom stockning i dess handel. Jag medgifver, att dessa invisningar komma att öka bytesmedlen , och således att minska penninge - förlägenheten , hvarigenom penningen ej får ett så stort värde, som efter sista Riksdag. Men deruti kan jag ej inse, att någon olycka ligger förborgad, då myntet i alla fall ej blifver förvandladt till silfvec. De fleste nedlägga ej deruti sina capitaler, utan använda dem på handel och production. Ridd. o. Ad. Prot. X. Band. 5 66 Den 3 November e. m. Herr Stråle har yttrat, att i ett land, der blott pappersmynt är gängse, voro invisningar ej lämpelige.
Allmogen erhållit fran hittills uttagne Bränvins-Gonsumtions-afgiften låter val något på papperet, men saknar en mera verklighet, sedan Uandttulls-ersättningen skall utgå på sätt förra dagen beslutades. Efter 1812 års Författning utgjordes .Landttullen afStäderna med ieller 60,000 B:dr' af Xandet med de öfriga ■§■ 40,000 B:dr. Nu deremot inträffar ett motsatt förhållande , så att den större afgiften öfverflyttas på Landtmannen, och Städerna, som egentligen borde vidkännas Tullersättningen, njuta deremot lindring. Utom befrielsen från Bränvins-Gonsumtionen har Allmogen genom den af Utskottet antagne Bevillnings-Förordning på intet ställe blifvit särskildt hågkommen med lindring i dess afgifter , ehuru den ägt den rättmätigaste fordran till betydlig nedsättning af de skäl, att den 181? ' fått på en. gång en tillökning eller öfver 100 p:Ct emot hvad den betalte efter 1810 års Förordning. Hvarje opartisk må derföre döma huruvida jag eller Ledamöteme af mitt Stånd kunna billiga Höglofl. Utskottets förfarande eller lemna samtycke till ett beslut, som så synbarligen strider emot Allmogens rätt, mot billighet och mot ett opartiskt bemötande. Dessa så väsentliga grunder för hvarje beslut har Bonde-Ståndet aldrig frånvikit, de hafva medgifvit befrielse och lindring der den behöfts, men aldrig kan lemna bifall till sådana delar, sorn åsyfta den ena eller andra Medborgarens - Deri 2 Juli. 34 5 „ gårås beskattning utöfver dess förmåga, endast för att befordra lindring för andra.
Hvad deremot angår den controll, sorn förmodas skola erhållas genom Post-förvaltares förpligtande, att genom uppspikande, på ett dertilL anvist ställe, af vidimerade afskrifter R de hvarje Postdag från Post-Contoiret afgående Bref åtföljande Cliartor, derom underrätta allmänheten, så har Utskottet trott en sådan skyldighet skola i den betydliga man öka bemälde Tjenstemäns göromål, att Utskotlet ej ansett sådant kunna dem åläggas på förhand, och innan den deraf förväntade nytta var med säkerhet bestämd, dock torde Utskottet blifva i tillfälle, att uti dess, i likhet med hvad vid förra Riksdagen skett, afgifvande yttrande örn Postverket i hela dess sammanhang, framlägga något annat förslag till vinnande af samma syftemål. Men någon särkild åtgärd har Utskottet så mycket mindre kunnat lemna åt den väckte framställningen, om vidtagande af nödige mått och steg till förekommande af de på Posrgårdarne inlemnade Breis förlust, som detta ämne ligger utom gransen för Utskottets i grundlagen bestämda verksamhet; dock var* Bihang till Riks. St. Prat, 182 J. 5 tc Sami. n4 Bevillnings-Utskottets Betänkanden. der detta allt till Riksens Höglofl. Ständers pröfning vördsamligen öfverlemnadt. Stockholm d. 16 Maji 1823. * N:o io. Ankom den 5 Junii 1823- Utlåtande, rörande en föreslagen ny Method till Bevillningens utgörande och fördelning samt Fastighets värdering. Uti ett till Riksens Höglofl. Ständers Bevillningsutskott, från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, under den i sistl.
Frih. Cederström, Anders: Frih. Boye har före hrått TJtsk., att i detta betänk, hafva sammanblandat, i sti id medör §:n Riksd Ordn., olika ämnen. Först och främst tror jag icke, att den omnämnda §:n innehåller något, som kunde göra Etsk. oberältigadt alt sammanföra flera ämnen, om här skulle vara sådant i fråga. 5r §:n innehåller: ”1 en ”skrift böra ej flera mål af olika beskaffenhet sammandra”gas. Icke eller må ett memorial, som flere än en ledamot ”underskrifvit, emotlogns, med mindre det är undertecknadt ”af Ståndets ledamöter från något stift, stad eller län, och så”dan or ts angelägenheter beträffar.” Denna § rörer uppenbarligen alldeles icke Utsk:s betänk:n, utan rörer motioner, som inom RiksSt:n väckas. Men orri också det vöre fallet, så anserjng icke Utsk. bär hafva behandlat några ämnen, sorn icke i sammanhang bort behandlas, emedan jag tveiten! tror dessa ämnen hafva så nära samband roed hvarandra, att de böra i sammanhang behandlas. Dessutom har Ulsk , för den händelse att jemlikhet i giftorätt och arfsrätt icke skulle bifallas, men deremot utsträckning i arfsrätte. n för syskons afkomlingar antagas, gjort ett annat förslag, 86 Den a September c. m. som särskildt bör förekomma. Således är det visserligen icke R. o. Ad. betaget att afslå det ena och bifalla det andra, om R. o. Ad. skulle pröfva det tjenligt. Frih. Boye har också begärt, att vi skulle vänta tills nya lagförslaget förekommer. Huruvida det kan vara enligt med 4g §-'n Riksd.- Ordn., det lemnar jag derhän. Jag tror att ett ämne, när det andra gången från Ulsk. inkommit, måste till omedelbart afgörande företagas. I sjelfva saken anhåller jag blott få anföra hvad Utsk. har anfört, och hvilket egentligen utgör de motiver Lag-comile'en antagit. Härefter uppläste talaren de i det föredragna betänk, upptagna skäl för Utsk:s tillstyrkande, och tilläde:
Jag har icke kunnat föreslå något annat antal än a5o, efter jag upptagit Hr von Hartmansdorffs ide'e om 5 riksdagar; men om någon skulle yrka, att ombytet bör ske för 3 liksdagar, så torde siffran böra hållas öppen, så att man särskildt voterar derom. ■x §:n. ”Riksförsamlingen indelas uti tvänne kamrar, Den 3 s Octobcr f. m. 383 de äldres och de yngres, hvardera sammansatt af alla Stånds ombud till lika antal för hvarldera Ståndet.” 3 §:n. ”Hvarje Stunds medlemmar i hela Riket indelas i valkretsar efter antalet af de ombud, som hvarje Stånd skall till hvardera kammaren utse.” Jag har här uti 2 §:n, under godkännande af Hr von Hartmansdorffs åsigt, till ventilation framställt frågan huruvida ledamöternes antal skulle vara lika eller olika i begge kamrarna och uti 3 §:n sökt göra redactionen sådan, att det passar hvilketdera man beslutar. 4 §tn. ”Intet Stånd och ingen valkrets må välja ombud till yngre kammaren utom sina medlemmar.” Det är denna §, som jag för min del anser vara den enda, hvarigenom väsendtlig förbättring kan göras uti Hr von Hartmansdorffs systeme. Det vore nemi. derigenom man kunde komma derhän, att valfrihet, åtminstone i äldre kammaren, ägde rum. Medgifver man ej den, tror jag att man med detsamma afsagt sig möjligheten att till representanter erhålla de skickligaste och bästa personerne; ty jag öfverlemna!- åt edert bedömmande, mine herrar! om det är sannolikt med den erfarenhet vi äga om långa riksdagar, och som det kanske blir svårt nog att på länge taga ur Svenska nationens minne, att en näringsidkare skulle vilja åtaga sig riksdagsmannabefattningen för femton år, och således under i5 år skyldigheten att hvart 3 år vara borta från sin näring, kanske * ett helt år eller Säg månader.
Då jag vid behandlingen af denna fråga iriom Stats-Utsk:t icke kunnat instämma i det slut, hvari Utsk:t stannat, samt af sådan anledning deremot reserverat mig, anser jag mig böra i korthet omnämna de hufvudsakliga skäl, på grund hvaraf jag yrkar, att det af Utsk:t tillstyrkta anslagsbelopp af en half million icke måtte af R. o. Ad. beviljas. Efter mitt förmenande är denna fråga alltför tidigt väckt. Af handlingar, som varit i Stats-Utsk:t tillgängliga och hvilka delvis finnas i sammandrag intagna i Betänk:t, inhemtas, att K. M:t ännu icke funnit Sig föranlåten att gilla ritningar och förslager till centralstationen. Det är ännu helt ovisst huru denna byggnad kommer att se ut, om den skall blifva en, två eller tre våningar o. s. v. Under sådana förhållanden och med särskildt afseende på Statsverkets brydsamma ställning anser jag rådligast vara, att icke bevilja det ifrågasatta beloppet. Dertill är så mycket mera skäl som, enligt hvad med anspråk på tillförlitlighet berättas, det sednaste lånet å 9 millioner Preussiska Thaler till dun del, som är ställd på option, eller nära 13 millioner riksmynt, icke lärer komma att inflyta, och som dessa medel varit påräknade, befinna sig fulimägtige i Riksgäldskontoret i en ganska bekymmersam ställning, enär de icke veta hvarifrån de ifrågavarande penningarna skola anskaffas. Då nu vid denna riksdag skulden ytterligare kommer att förökas med kanske 5 eller 6 millioner i och för de anslag, som dels redan blifvit beviljade och dels komma att beviljas, finner jag, att den summa af en half million, som af Stats-Utsk:t i detta Betänk, blifvit tillstyrkt, är en utgift, som ganska väl kan anstå 8 eller 9 månader, vid hvilken tid den nya riksdagen sammanträde helst sammanbindningsbanan genom Stockholm, som skulle föranleda denna utgift till följd af förväntad ofantlig trafik, sannolikt icke hunnit blifva färdig förr än den nya riksdagen både sammanträdt och haft god tid på sig att bevilja det anslag, som då kan anses vara erforderligt. Deu 4 April e. m. 53
— Indelta räntor, arrenden, krono-tionde ningsoeh försäljnings-medel. Balans frän föregående år: Utgifter: Balans till påföljande är: Tillgångar, Kongl. Granskningen af dessa räkenskaper har gifvit Revisorerne gilltig anledning att förnya de erinringar, som vid flera föregående tillfällen blifvit framställda, beträffande den mindre noggranhet och ordning, hvarmed desamma befinnas vara förda. Många bevis härpå skulle kunna anföras, men de flera i Kongl. Kammar-rätten vid 1852 års räkenskaper gjorda anmärkningar, hvilka Revisorerne, som deraf tagit kännedom, för sin del, funnit befogade, vitsorda tillräckligt detta förhållande, och Revisorerne vilja endast, till stöd för sitt nu afgifna yttrande, exempelvisomnämna några felaktigheter, som förekomma i det följande årets, uti bemälte embetsverk ännu icke granskade, räkenskaper: a) Uti expens-medels-räkningen för nämnde år har utgiften för liqviderande af en räkning å »20 alnar lagd buldan till vedbärare» blifvit utförd med 6 R:dr 32 sk. B:ko, ehuru qvittenset derå endast upptager denna summa i Riksgäldsmynt; b) Nyssnämnde räkning angifver likaledes såsom utbetalda: »ett års afgift för Akademi»ens gatulykta», 26 R:dr 40 sk., samt 1 R:dr 8 sk. i »lösen för 6 särskilda brandsyne»protokoller», men några qvittenser å dessa belopp finnas icke räkenskapen bilagda; c) Räkningen å bestridda utgifter vid Ombudsmans-expeditionen under år 1852 upptager dessa till 1,971 R:dr 6 sk., hvilket belopp jemväl blifvit af vederbörande qvitteradt. I verifikations-boken, pag. 1,1591, åter utföres Ombudsmannens kostnadsräkning för sagde 216 — är »till det af Konsistorium
Uppe mot Nordkap, där i den genomskinliga luften icke blott fjord och snöfjäll hårdt och skarpt klarlägga sina färger, utan till och med blommorna bli mer lysande, torde icke ens middagsljuset vid klart väder kunna kväfva landskapet i hvitaktigt skimmer. Icke södern utan norden är de starka färgernas rätta hemvist. RYSKA KYRKOR OCH KLOSTER. NÄR du en iskall vårafton träder in i Kiews gamla vallfartskloster Lavra, tror du dig dröja bland den moderna symbolismens bilder af det förfärande och stirrande. Med dödsrikets askgrå färger stå skäggiga helgon målade i rad på hvardera sidan om ingången. Den knäböjande tiggaren anropar dig med det klagande och ödmjuka tonfall, som är ryssarna eget, och inne på klostergården, som genom sin vidd blir dubbelt ödslig, arbetar en mager, svartklädd munk vid sin spade. Hans hår är långt och hängande som en kvinnas. Snödrifvorna ligga ännu utefter huslängornas skuggsidor. Lavra är en hel muromhägnad stad af spökaktiga kyrkor och kloster, liksom Stambuls Seralj en stad af leende kiosker. Alla väggar äro skinande hvita, oftast oprydda ibland åter med ornament i ett slags rysk bondbarock, men uppe i den gula kvällsluften skrika från kupolerna blankt guld, klarblått, grönt och rödt. Spöksagan har begynt. Från klostergården stupar en svängd gata mellan kyrkorna till en trätrappa, många gånger längre än den längsta i Vatikanen. Utan prydnader och på ena sidan öppen och endast genom ett simpelt räckverk skild från några förvildade trädgårdar, sänker den sig i det oändliga, hemsk och underlig som nedgången till en för alla våra smakbegrepp främmande värld. Där och hvar i murarna äro dörrar till salar och rum, men du hör ingen människas steg eller röst. Slutligen kommer du till en gård och en kyrka, hvars stirrande, stjärnbeströdda kupoler tolka evighetens majestät, men som uppfångadt i en fjärrsyn af en vansinnig. Pilgrimer i fårskinnspälsar trängas med blottade hufvud, och en munk utdelar tända vaxljus.
Chefen för Statens jernvägsbyggnader har också, inseende behofvet af en bibana på denna sida om stambanan, redan vid förordandet af Borås—Herrljunga-banan uttalat den åsigt, att den borde fortsättas till Wenerns strand. I öfverensstämmelse härmed är redan plan uppgjord till Borås—Herrljunga-banans fortsättande till Håkantorp, hvarest den bör grena sig och gå, den ena grenen till Lidköping, och den andra till Wenersborg; hvarifrån, på sätt redan blifvit antydt, naturen sjelf ger anvisning till dess vidare fortsättande till Nordsjön. Aktie-teckning är redan börjad för utförande af sistnämnda bana efter samma dimensioner som Borås—Herrljungalinien; tili hvilket företag, beräknadt att kosta: vägen emellan Herrljunga och Wenersborg, 6 mil 11,050 fot, 2,800,000 R:dr, och vägen emellan Wenersborg och Uddevalla, 2 mil 16,000 fot, 2,060,000 R:dr, eller tillsammans 4,860,000 R:dr R:mt, städerna Wenersborg och Uddevalla beslutat att bidraga med 500,000 R:dr hvardera. För denna bana, så vidt den genomgår Westergötland, erbjuder sig den aldra mest förmånliga terreng, så att kostnaden derstädes, enligt det af Majoren Adelsköld upprättade kostnadsförslag, utgör omkring 440,000 R:dr per mil eller något öfver hälften af kostnaden för stambanorna. För vägeu emellan Wenersborg och Uddevalla är kostnaden, i anseende till den mindre gynnsamma terrengen, större. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 178. 461 Genom denna bibana beredes således åt denna stora och bördiga landsort, på en gång, en väg till stambanan och så medelst, dels till den förnämsta export-orten på vår vestra kust, dels till det öfre landet, samt tillika en väg till 2 af Weuerns hamnar och till en annan hamn vid Nordsjön.