Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Många hafva med ord och siffror sökt bevisa, att den omtalade bankovinslen verkligen icke finnes lill. Men detta grundar sig också enl. min tanka på ett misstag; de hafva betraktat Banken såsom en enskild person, som, när han får in penningar, lägger han dem i kassan eller i elt skrin. Sådant är icke förhållandet med Banken, den har aldrig någon kassa, den har endast utelöpande skuldförbindelser, som kallas sedlar. I samma mån en sådan sedel inkommer, kan jag icke kalla den en kontant behållning hos Banken, den är endast en dödad skuldsedel. Jemför man åter ur en annan synpunkt Banken med en enskild person, så passar i visst fall denna jemförelse till ådagaläggande deraf att man kan hafva vinst utan alt äga contanter. En enskild person, finner t. ex., då han gör upp sitt bokslut för året, att han det föregule året förtjent t. ex. 5000 r:dr, utöfver hvad som åtgått till lefnadskostnad, men icke är det derföre nödigt, eller ens van - Den 15 Mars f. m. 445 ligt att 5000 r:dr skola finnas kontant; de kunna ju vara nedlagda i fordringar, i egendom, i aktier eller förlager, och fastän de således icke äro i kontanta penningar tillgänglige, är väl vinsten i allt fall verklig. Så ock med bankens vinst. Resultatet af hvad jag nu haft äran anföra, är det att Banken visserligen såsom realisations-bank, skulle må väl, om den finge behålla större eller mindre del af den ifrågavar. vinsten, men då jag betraktar Bankens skyldigheter mot landet, äfvensom industriens ställning och behof så kan jag icke annat än önska att en sådan strypning icke må äga rum, ulan att de medel, som under kommande 3:ne år i form af räntor ingå till Banken ur rörelsen, åter må utgå i denna rörelse i den män de komma in. Delta är grunför det tillstyrkande jag gjort. Jag har äfven i min reservation anmärkt, att detta ulelemnande i rörelsen icke skulle vara för Banken skadligt, utan i visst läll fördelaktigt, om det skedde sålunda, att beloppet öfverlemnades lill Statsverket.
Ester inhämtade upplysningar rörande det s m Förfatlningarne i afseende pa accorden i Armeen stadga, lemförelie med ofwanberörde Riksens Ständers fattade Vestm och undersökning om hwad redan ifrån äldre tider w,d dylika tillfällen östigt warit, stafwa R.kstns Ständer ansett billigt att lemna sa olika stadganden för -personer af lika anspråk och genom sitt enhälliga bifall till Eder Kongl. Majus Nadina Proposition staga, akt alla de Officerare af f. P. Finska Armeen, hwilka innehaft ordinarie beställningar med Lön pa Stat och derföre erlagt ac' cord, samt således äga ratt till accordsersaltning, ma utan något willkor af inteckning eller ersättning till Smlswerket i deras framdeles tillkommande accord. genast w,d transport eller befordran till annan Militaire-befallning med Lön.pa Stat, ehwad det Regemente eller CorpS, hwartill de winna befordran eller transport, ager ackordsrätt ever ej, utbekomma det dem efter AccordSreglememet tillkommande accord pa sätt Riksens Stander om desta accorders utbetalande i öfrigt föressrifwit; hwilket allt Riksens Stander härmedelst hos Eder Majestät i underdånighet fa anmäla. Stor - Den -g Maji. 359 Uppläst hos Ridd. och Adeln den 2; Mail. Preste-Ständet den 2Z Borgare - Ständct d. 2; Bonde-Ständet den 2; StormägtiZste Allernadigste Ronung! ^ anledning af Eder Kongl. Majus Nådiga Proposition till Rikets Ständer om en förändring i Utssrifningssättet af det faststälda Förstärknings-Manskapet, fa Riksens Ständer härmedelst afgifwa deras dertill gifna underdåniga bifall, med de närmare bestämningar och obetydliga förändringar här ne^ dansöre ssola anmälas. Enighet och full öfverens stämmelse hafwa ledt deras besiut. Riksens
Vidare och då det kunde antagas att, i fall detta förslag lyckades tillvinna sig Konungs och Ständers bifall, en stor del af göromålen såväl uti Kammar-kollegium som liera andra kamerala och räkenskapsverk skola betydligt förminskas, föreslår motionären, att i alla de på embeten och tjenster inom berörda embetsverk utfärdade fullmagter eller förordnanden förbehåll borde göras derom, att den utnämnde eller förordnade skulle vara skyldig att ställa sig till efterrättelse de indragningar på löner och arfvoden eller den förändring i embetsoch tjänstgöringsskyldighet, som kunna ifrågakomma, hvarförutan torde böra stadgas att, i alla de fall, der grundräntorna varit anvisade på löner eller indelade till augment på rusthåll, vederbörande indelningshafvare eller rusthållare skulle åtnjuta ett emot de lösta grundräntorna svarande årligt belopp af statsmedel. Genom detta, enligt motionärens förmenande, enkla och praktiska sätt att inlösa grundräntorna skulle någon förlust icke komma att drabba Statsverket, lika litet som någon skänk tillskyndades de skattskyldige, hvaremot kunde bekommas ett betydligt kapital, uppgående i den mån summorna hunne att inflyta, till icke mindre än 33 millioner samt för den del af ordinarie räntan, som för närvarande ingår till Kronan och är direkte anslagen till vissa embetsmän, stater och inrättningar ända till 45 millioner, hvilka summor således kunde göras disponibla och användas till afbetalningar å nationalskulden eller på något annat ännu förmånligare sätt. Innan Utskottet går att, med anledning af de sålunda gjorda framställningarne, till Rikets Ständers ompröfvande ånyo framlägga denna utan tvifvel vigtiga och i många, nu bestående förhållanden djupt ingripande fråga, torde en kort redogörelse för den historiska och nu gällande lagstiftningen uti detta hänseende inom åtskilliga liih. lill R St. Prat. 1862 A J863. 4 Sami. i Afd. 2 Band. 18 Haji. 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 121. andra länder kunna anses icke vara utom ordningen eller sakna allt inflytande vid frågans fullständiga bedömande. Grundskatt har af ålder funnits uti England, likasom uti de flesta Europeiska länder.
Orsaken hvarföre den engelska jurisprudensen går framåt är den, att det finnes flere juridiska institutioner och undervisningsanstalter i London, der den unge juristen erhåller sin egentliga praktiska bildning, ty i Oxford lärer han hufvudsakligen blott den Romerska Rätten. Hvad åter angår det förhållande, att Tyskland eger en mängd Universiteter celi af dem ett stort antal förlagda i smärre städer, så får jag säga, att jag för inin del ingalunda har något deremot, att det finnes flere Universiteter äfven i Sverige, hvarföre jag icke heller vill att Universitetet i Lund skall nphöra; men jag frågar: hvar finnas de stora vetenskapliga namnen? Pinnas de vid Universiteten i hufvudstäderne eller i småstäderne? Svaret torde vara gifvet. Att man i en mängd af Tysklands smärre Stater med mycket små ressurser icke företager sig att flytta Universiteten från småstäderna till hufvudsta derna, som ofta icke äro mycket större än de förra, torde icke förefalla underligt; men nämn mig för öfrigt något land, som ej har Universitetet i sin hufvudstad? Slutligen har man vidrört den politiska sidan af saken och framhållit olägenheterna af att hafva en orolig och eldfängd studerande ungdom i hufvudstaden. Lyckligtvis äro vi här i Sverige icke särdeles fallna för att göra revolutioner och andan hos våra studenter torde icke få anses vara revolutionär. Vi hafva ju redan flere undervisnings anstalter i Stockholm och deribland KrigsAkademien på Carlberg, med omkring 200 lärjungar, men jag har aldrig hört omtala?, att ungdomen hvarken der eller vid något annat läroverk ådagalagt några revolutionära tänkesätt, och icke heller tror jag, att något sådant i framtiden är att befara. Att det större tillfället till umgänge med familjer här än i Upsala skulle vara en större motvigt emot de så mycket omtalade frestelserna, än källarlifvet i Upsala, anser jag vara åtminstone sannolikt. Jag har redan yttrat min åsigt om sedligheten hos de studerande i Upsala och jag tror, att den skulle blifva snarare bättre än sämre, om Universitetet förlädes hit. Huru mycket flere tillfällen till inackordering hos familjer finnas icke bär?
brefvet den 8 april och kammarkollegii Cirkulär den 7 maj 1811. Då nämda bref och cirkulär afser skydd å ena sidan för de flottande, att de ej obehörigen hindras eller med oskäliga afgifter betungas, men å den andra för strand-,vattenverksocli fiskegare mot skada ocli förfång synes oss desamma Imr hort hafva vunnit tillämpning samt Konungens Be-fallningshafvande, innan ärendet till slutlig pröfning upptagits, hort remittera detsamma till häradssynerätt, samt afvakta dess utredning och betänkande. Det kan nämligen icke vara likgiltigt huru vida de flottande verksegarne skola betungas med de oerliörda åfgifter och förluster, som med barkningen mäste vara förenade. Enligt den uppgift, som uti Konungens Befallningshafvandes utslag förekommer, flottas ärligen i Umeå elf omkring 280,000 såg-timmer och kostnaden för den påbjudna barkningen anses uppgå lill 15 å 25 öre per stock, hvilket senare belopp torde vara det, som kommer sanningen närmast; men en afgift af 70,000 kronor ärligen är dock väl stor, för att utan betänkande läggas på en industri, hvars betryggande utgör lifsvilkoret för odlingens. framsteg och befolkningens trefnad i en landsdel med det läge och de kulturförhållanden, som Umeådalen har att uppvisa. Om nu för inrättandet af en den allra enklaste bygnad i eller invid vattendraget syn och undersökning, hålles, hade väl sådant ännu hellre bort ske, dä fråga uppstått.om meddelandet af bestämmelser, hvilka, förutom det tvång, som lägges pä de flottande, alltid mäste medföra förlust ej mindre för timmerleverantörer än för sågverksegare. Alla de omständigheter, hvilka Konungens Befallningshaf-varide för det utfärdade påbudet åberopat, äro hittills obevisade och tala vid en väsentlig afprutning. Konungens Befallningshaf-vande har också försigtigtvis begagnat ett uttryck, som.
Jag hemställer således underdånigst, att all införselstull å raffinerad och oraffinerad salpeter (salpetersyradt Kali) från och med 1859 års början må upphöra, och att från samma tid Krut må tillåtas till införsel emot en tull af 5 öre skålpundet. I de sammanräknade afgifter, 2 R:dr 41 sk. Banko kannan, med hvilka införseln af likörer nu är belagd, hafva kommitterade, med uteslutande hänsyn å den i Norrige till endast 1 R:dr 6 sk. kannan stadgade införselstull. föreslagit nedsättning til! 2 R:dr Banko kannan, eller den i taxan nu utförda tullsats; men Kommerskollegium och General-tullstyrelsen hafva deremot ansett någon tillräcklig anledning för tullnedsältningen icke kunna hemtas frän nämnde förhållande, utan i stället tillstyrkt, att införselstullen kunde bestämmas till 4 R:dr 25 öre riksmynt. Enligt sa väl nu gällande, som den föreslagna lagen, angående Sveriges och Norriges inbördes handelsoch sjöfarts-förhållanden, kunna utländska, i det ena latt - Kungl. Majus Nåd. Prop. JM SI. det förtullade varor landvägen införas till det andra emot hälften af derstädes stadgad afgift. Deraf följer, att likörer, som t. ex. i Fredrikshall inkommit emot en afgift af 1 R:dr 6 sk. och derifrån infördes till Sverige, skulle, om de ens blefve förtullade, härstädes, enligt embetsverkens förslag, ytterligare erlägga 2 R:dr 12'/i öre eller, tillsammans med den i Norrige erlagda tull, hafva dragit afgifter lill icke obetydligt lägre belopp, än derest de direkte blifvit införda lill Sverige. Skillnaden vöre icke mindre än omkring 43 öre kannan. Det är väl sanni, att samma missförhållande hittills egt rum, och alt någon förlust för Svenska statskassan derigenom icke veterligen uppstått.
St. varit i tillfälle att taga känedom om bancovinstens belopp samt bestämma huruvida den för Banken sjelf må vara behöflig eller icke. Det gamla ordspråket, att man icke skall sälja skinnet förr än man skjutit björnen, gäller äfven här. R. St. behöfva visserligen derförut att taga kännedom af BancoUtsk:s snart inkommande finaneebelänk., och fatta sitt beslut, på sätt nyss nämndl är, och icke på förhand afgöra huru den eventuella vinsten skall användas. Jag tror derföre, att om, såsom del blifvit begärdt, denna 508 Den 20 Mars e ra. motion varder remitterad lill StalsUtsk., delta Utsk. då icke bör såsom en talare vltrat, skyndsamligen inkomma med förslag luiru denna supponerade tillgång af 3 miltoner riksdaler skall användas, utan i sbillet afvakta tiden för att se hvad som verkligen linnes att tillgå. Åtminstone är det milt tillstyrkande till Utsk. alt icke göra sig brottom. Frih. Raab har sagt, att det vore väl och angenämt vid hemkomsten, om man kunde göra sina committenter till viljes och tillfredsställa deras önskningar. Jag får dock nämna, att jag anser ett högre skäl böra vägleda representanten vid ulöfningen af sitt kall, nemi. afseende pä det stora hela och det allmännas bästa, utan alt låta enskilda fördelar dervid bestämma sin öfvertygelse. Det förra må visserligen vara angenämare för tanken att fästa sig vid, men hvilket som vore det nyttigaste för landet, det lemnar jag åt Frih. sjelf att bedomina. Hvad Hr Lagerhjelm i detta hänseende yttrade, fattade jag sä, att hans mening var ungefärl. sådan som min, när han sade, att det icke vore rik ligt stalsekonoiniskt ali, utan afseende på hvad som uträttas skulle, bestämma en fördelning pä länen af hancovinsten, när man har stora företag, i och för det hela, att verkställa.
S. D. Remitterades till RiddarhusUtskottet: 1:0 RiddarhusDirectionens den i5 dennes afgifne och den 20 derpå följde på bordet lagde Berättelse, om hvad under Riddarhusärendernas Styrelse och förvaltning, sedan sista Riksdag, sig vid Riddarhuset 1 allmänhet tilldragitt 2:0 Wadstena Adeliga JungfruStifts Directions den 4 dennes afgifne och den 20 derpåföljde på bordet lagde Berättelse, öfve? *18 Dea 2g Januurci. Stiftsärenderne, och StiftsCassans förvaltning^ sedan sistlidne Riksdag. Ut supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 9 om aftonen. In fidem Protocolli O. J, Lagerheim. Lördagen den I Februarii. Plenum klockan half till 1 pa dagen. Upplåstes och lades på hordet tvenne Statsutskottets d. 3i sisth Jan. aflåtne Memorial, innefattande, det förra underrättelse att Kongl. Maj;ts Nådiga proposition om StatsV erkets tillstånd och behof samina dag till StatsUtskottet ankommit, jemte hemställan, att underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t måtte göras om Nådig befallning till vederbörande som besörja Riksdags-utgifterne, att utbetala tryckningskostnaden för Högstberörde proposition; samt det sednare, begäran om tillåtelse för Utskottet, att utom den betjening Utskottet, enligt stadgandet i 24 §. Riksdagsordningen, äger •ig till biträde utse, få ytterligare antaga en Deri 29 Januarii, **9 serskild Secreterare för RiksgåldsÄrenderne; en Kamererare, och, till en början, tvenne Cancellister. Herr von Hartmansdorff, Auguji; Redan förut har jag ämnat göra en motion i afseende på de arfvoden, som vanligen anslås åt Ståndens och Utskottens Betjening.
Best - och Ekon ■ Ulskottets Belänkunde, N:o~J26.\ 1 N:o 126, Auk. till Exp.-Utsk. den 8 Sept. 1854, k). 2 e. m, Betänkande, i anledning af väckt motion, om beviljande lills vidare af tullfri införsel från Finland landvågen af bjelkar, bräder, plankor, sparrar, master, spiror och tjära. Frän Högloft Ridderskapet och Adeln liar Utskottet lätt emottaga en af hr Rosenblad, Bernhard, väckt, så lydande motion: »Under närvarande förhållanden lärer det enda tillfälle till utförsel Finland eger, vara landvägen öfver Haparanda. 'Detta ger tillfälle till mycken förtjenst för Sveriges nordligaste städer, men fordrar också ett snart undanrödjande af aila onödiga hinder. Jag får sålunda föreslå, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes bevilja tills vidare oell, så länge närvarande förhållanden fortfara, tullfri införsel frän Finland landvägen af bjelkar, bräder, plankor, sparrar, master, spiror och tjära». Utskottet har tagit förevarande förslag i öfvervägande: men då kändt är, att prisen å så väl trävaror, sorn tjära för närvarande äro i Finland särdeles låga, så att dessa effekter, utan hinder för rörelsen, kunna bära de tullsatser, som för de i motionen omiermälda artiklarne äro gällande, samt enär Rikets Ständer under innevarande Riksmöte beslutat, att nu ifrågavarande trävara-artiklar skola blifva fria från införsels-tull, tror Utskottet, med afseende å den korta tid. som återstår innan den nya tull-taxan kommer att tillämpas, det ifrågaställa undantaget från nu gällande tull-taxa icke vara behöfligt och ej kunna i någon betydligare mån befordra rörelsen, hvilken deremot blifvit Bilt. till R. St.
Nummer-Lotteriets indragning 624. 344. återremiss 1 frågan om Lån* rät tighet för Ske pps-V arfs-! -ga re . » . 838; 345. Åteiremiss i frågan om Friherr# Adler Sahii Arfvingars Krono.fordran * * 645, Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens. 146. Lifräddnings-Batar 648’ 347. ett Memorial om medel att återföra vät* Innehåll, N:r , . »id. maga inom l andet , , t gi)0> 148. Önskning».malen vid j8r5 års Riksdag . ('/ j, 14g. sänkning af Sjon Wenern . ' . 652. 150. inrättandet af en Bergverks Skola . 654. 151. dels upprensning och dels igenfyllning af Cl.ira1, och Faieburs-bjöarne samt Rörstrands, och Carlbergs»Vikarne . , 657, StatsUtskottets. 152. aterremiss i frågan om Vadstena Kiesler. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG, till Samtliga Riks Ståndens Protocoll Vid Lagtima Riksdagen i Stockholm 1823. • - Tredje Samlingen Innehållande: Con*titutlon»-Ut*kottet* Betänkanden. Stock soia, hos Ernst Adolp ii Ortman. 1825. Ankom den 11 Febr. »823. N:o 1. Wördsamt Memorial. Om tryckning af Förslag till wc* åringar af Grundlagen. F*ör beredandet af en fullständig och hel öfversigt af de, från sistförflutne Riksdag, hvilande förslag till ändring i Grundlagarne, som vid den nu påstående böra till afgjörande upptagas, får hos Riksens Högloft.
Af hvad motionären ytterligare andragit under den diskussion, som i anledning af förevarande motion blifvit vid densammas föredragning för remiss till Utskott inom Högvördiga Preste-Ståndet förd, och hvilken, jemte motionen, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet öfverlcmnats, inhemtas att motionärens ofvanberörde framställning och förslag egentligen afser kyrkorna i Skåne och dervarande förhållanden; och hafva under samma diskussion dels Prosten Lindberg, i anseende till det Pastorerne i Halland tillkommande besvärliga åliggande att afgifva dubbla räkenskaper för kyrkorna, förenat sig i motionärens förslag att kyrkornas räkenskaper hädanefter må kunna granskas och godkännas i sockenstämman och endast i händelse af uppkommen tvist böra dragas under högre pröfning, så mycket heldre, som alla Pastorer i riket borde hafva lika skyldigheter i afseende å kyrkornas egendom och ingen anledning till ett olika granskningssätt. för de Halländska kyrkornas räkenskaper, mot hvad i det så kallade gamla Sverige egde rum, kunde hemtas af det förhållande att dessa kyrkor hade tionde, enär kyrkorna jemväl i öfriga delar af landetuppbure kronotionde-vin och byggnads-säd, hvilken, såsom der utgående utan afkortning till främmande ändamål, ofta vore lika stor som den behållna tionden för kyrkorna i Halland; dels ock Prosten Ljunggren hemställt att, derest en förändring i nuvarande sättet för revision af kyrkornas räkenskaper vunne Rikets Ständers bifall i afseende å Skåne och Halland, samma förmån jemväl måtte tillfalla Bohus län, der nu öfverklagade besvärliga revisionssätt likaledes egde ruin; hvarjemte af Kyrkoherden Ternström blifvit föreslaget, att, derest motionärens förslag att till församlingarne ensamma öfverlemna revisionen af kvrkomedlens förvaltning, icke vunne bifall, ytterligare granskning af denna förvaltning måtte förbehållas Biskopsoch Landshöfdinge-embetena allenast och dervid stadna.
— Herr Idov5 af Hjelmfäter, <'arl 6yilal", Kieurensnr och Lif - vrakanr. Sedermera Herr K,on?, deseman 6ul!sl, vieurensnt. 52. — Rolsukjellce, Fullmäatig Herr Lkrensträm, Oustat >1^1', HäradShafdiuge. a) 54. — O^Iiancrerur, Lsr! fohan, (^gpirsinc. Se^ derniera Herr 6y!lc:icreucr e^Ii', Ofwcrstc,vicu»anane, R. S. O. 60. — tlsrrl af Thorestorp, Niclas I.eonkarel, vieukenrae. 61. — RLVvost, fuksn henric, Ofverste, Kammarherre, NSO. ?c>. — Kafla, Fullmägkig Herr villjestrZIe,? OriSedermera Herr Katia, folran i^anria, Ryttmästare. — Lrurrr, Oustat iVla^nu?, Llicder-Laremonis M ästare. ^7. — LttLIe cch töknahslm, Lml Willrslm, Assessor, Rrdvorhue-Kammererare. L) 90. — vraka af Hagelsrum, Fuiimagtig Herr von Korken, Kvvarr, Ryttmästare, yr. — bärner, Lkrislsr, l^g^imine. r) yz. — 8iltvsrl!)e!m, FuUmagrig Herr Lakmuker!ovr^, tranrF, Licpiiäjne. 96. — kimli, Fullmagttq Friherre kjerrs, Kreäria, Major, R. S. O. ri) Sedermera Herr kitu!,. Wilholm Mzuril?, Lapirsins. 0) Llsciur efter Herr Lkl-enlleim» /f) Lcd. uti Hemliga Utjk.i r) Lcd.
oftaberörde fästningslägenheter, hvaraf hela inkomsten vore för domkyrkan behöflig, kunde till densammas disposition öfverlåtas, ech i sådant fall derom nådig proposition till Rikets Ständer afgifva. Efter det Kongl. Majits och rikets Krigs-kollegium, uti infordradt underdånigt utlåtande upplyst, att ofvanomförmälde jordskyldsoch tomtöre-medel för året ungefärligen uppgå till 1260 r:dr, samt att til! utgående af desamma, äfvensom af den till S00 r:dr årligen upptagne summa, hvartill enahanda inkomst från öfrige fästningsorter beräknats, tid efter annan anvisats arfvoden och aftöningsersättningar åt de vid Ingeniör-korpseu anställde civila tjensteman och betjente, till ett årligt belopp af 1166 ndr 32 sk. äfvensom utgifter för diverse ändamål, utgörande för år 1847, 22 ndr ailt banko, har Kongl. Majit, i betraktande af hvad Rikets Ständer anfört och då hela arrendeinkomsten af ifrågavarande fästniugs-lägenlieter vore för Kalmar domkyrka tillsvidare behöflig, uti nu aflåten, från samtlige Riks Stånden till Statsutskottet remitterad proposition (Nio 33 i bihanget till Riks-Ståndens protokoller) nådigst föreslagit, att derest Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Majits, uti Dess proposition om statsverkets tillstånd och behof, derom gjorda framställning, anvisa serskilda medel till bestridande af de utgifter, hvartill berörde arrendeinkomster hittills blifvit använde, Rikets Ständer jemväl måtte medgifva, att förenämnde fästningslägenheter må till domkyrkans disposition öfverlåtas, intilldess kyrkans i banken erhållna lån till kapital och ränta blifvit till fullo guldet.. Stals-Ulskollets Ullålande, A':*» 201.
Herr Biskopen, Doctor Hedren och Herr Cöntracts-Frosten Afzelius förklarade sig derutinnan instämma med Herr Grefve Frölich, att Utskottet bort inbjuda ej mindre Presteoch Borgare-Stånden, än äfven Bonde-Ståndet att antingen förena sig i den redaction Ridderskapet och Adeln godkänt eller hos Kongl. Majit i underd. anhålla om bestämmandet af Myntenheten. *Af Herr Doctor Elfström: ”Jag reserverar mig äfven emot det fattade beslutet att förevarande fråga skall till förstärkt Banco-Utskotts afgörande hänskjutas och anser, att, vid det förändrade skick, uti hvilket denna fråga sig nu mera befinner, för Utskottet ej återstått annan utväg, än att tillstyrka, det frågan om Myntenhetens bestämmande måtte till Kongl. Majit öfverlemnas under den af Höglofl. Ridderskapet och Adeln antagne form.” Af Herr Helleday: ”Jag reserverar mig emot Utskottets Memorial, och tror att då Ridderskapet oell Adeln, i anledning af Banco-Utskottets Betänkande Nio 14, alldeles intet och öfver Betänkandet Nio 29 endast evasivt utlåtit sig i förevarande fråga, Utskottet för närvarande ej haft annat att tillgöra, än anhålla, det Ridderskapet och Adeln hufvudsakligen utlåter sig, eller också uppgifver de skäl, på grund af hvilka Ståndet undandrager sig att i ämnet meddela yttrande.” Af Riksdags-Fullmägtigen Peter Andersson från Hallands Län: ”Emot Höglofl. Banco-Utskottets beslut, hvarigenom Utskottet ansett sig böra ånyo till Rikets Ständer ingå med förslag till Voterings-propositioner i förstärkt Banco-Utskott för afgörande af frågan, huruvida mynt-enhetens bestämmande utgör ett Lagstiftnings-ämne eller önskningsmål, nödsakas jag mig reservera.