Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och om man än anser såsom en hedersskuld emot en efterträdare, att icke utsuga boställsjorden, utan den fast mera förbättra, så är detta ännu mindre med säkerhet att påräkna hos en arrendator, och förr eller sednare falla boställen i främmande händer, och någon gång i en maus, som känner sig frestad, att under de första åren söka den högsta möjliga af kastningen, obekymrad om det värde bostället vid arrendetidens utgång kan komma att hafva. Jag får derföre, och då äfven särskild omsorg bör egnas de ecklesiastika boställens skog, som ej sällan saknar nödig tillsyn och vård, vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utarbetandet af en Ecklesiastik Beställs-ordning, och anhåller om remiss af denna min motion till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Stockholm den 1 November 1862. P. E. Thyselius. IVO 7* Äf Doktor J. A, Säve: Om en minimilön aj 400 R:dr och en förhöjning efter tio års väl vitsordad tjenstgöring till 500 R:dr för examinerade folkskolelärare. Näst anstalterna för rikets försvar är väl intet ämne, som mera påkallar Riks-Ståndens uppmärksamhet och omsorger, än den allmänna folkbildningen; icke så, som vore för detta ändamål ingenting gjordt, utan emedan hvad som blifvit uträttadt dels ännu är ofullständigt, dels icke hunnit utbilda sig till åsyftadt sammanhang och fasthet. 1842 års Kongl. Stadga för folkundervisningen, så ofta den äfven blifvit missförstådd och klandrad, lade dock en säker grund för framtiden genom det hekanta stadgandet, att “i hvarje stadsförsamling och i hvarje socken på landet borde finnas en, helst fast skola med examinerad lärare11. Denna grundsats var vigtig. Ty från ett sådant centrum för undervisningen måste skolbildningen i hvarje socken utgå och med sina utlöpande radier af ambulatoriska eller småskolor sprida sig till alla delar af kommunen; allt likväl under den examinerade lärarens, såväl som Skolstyrelsens kontroll och ledning. Sådana slags skolor äro också nu temmeligen allmänt inrättade i landet.
Riksdag uttalade betänkligheter emot förslaget att tillerkänna fångvaktare och fångförare rättigheten att skjuta eller nedhugga rymmande fånge, samt, i afseende på motionärens framställning om erlappade rymmares beläggande med extra judiciel bestraffning, anse sig vördsamt böra erinra derom, att ett dylikt förfarande, derlill någon rättsgrund svårligen lärer kunna uppgifvas, säkerligen icke skulle vara tillräckligt att afskräcka den fångne från att söka återvinna friheten, om tillfälle derlill lör honom yppades, men deremot sannolikt skulle föranleda dertill, att förrymde fångar, oftare än nu sker, skulle våldsamt motsätta sig dem, sorn koromo för att gripa dem, tillstyrka af nu anförde skäl, att motionärens förrberörde förslag måtte ogillas. Äfvensom Utskotten anse, att Herr Hårds af Segerstad framställ - 6 Lagsamt Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 66. ring, att förnyade rymningar samt brott emot ordning och flit inom correct ons-inrältningarne borde beläggas med 1 ifstids-fängelse, icke förtjeriar afseende. För besvarande härefter af Friherre Cederströms anhållan, det stadgas måtte, att förrymd fånge eller förbrytare, som sätter sig till motvärn, då lian ertappas och skall häktas, kan ansvarslöst nedhuggas eller skjutas, torde del vara tillräckligt att åberopa de uti 25 Gap. i § MissgerningsBalken redan gifne föreskrifter, hvilka synas i detta afseende fullt tillfyllestgörande. Utskotten anse derföre, att motionen i denna del icke må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Dessa olägenheter syntes dock i någon mån kunna undvikas om vissa dagar i hvarje vecka eller månad bestämmas, då sådana domar och utslag, som efter anslag utgifvas, skola utlemnas; och som en sådan bestämmelse äfven skulle bereda en lättare kontroll deröfver, att vederbörande expeditionsbafvande ej dröja med utgifvande af färdige beslut, har motionären föreslagit, att till ofvanberörde lagrum måtte läggas ett stadgande, som innefattar en föreskrift i omförmälde syftning. Men då ornständigheterne ofta kunna vara af den beskaffenhet, att ett dröjsmål med utgifvande af domar och utslag af ifrågavarande art, skulle medföra skada för rättsökande; — då ett dylikt dröjsmål dock ej kunde undvikas, derest utgifvandet blott fick ega rum på vissa dagar; — då några olägenheter ej eller, så vidt Utskottet kunnat erfara, varit en följd af saknad föreskrift i föreslagna syftningen; och då densamma, derest den skulle anses behöflig, icke bör meddelas i lag, utan i serskild arbetsordning; — får Utskottet vördsamligen afstyrka bifall å herr Grefve Mörners motion. Stockholm den 12 Augusti 1851. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOII. Auli. lill Exp.-Utsk. il. 13 Augusti 1851, kl. 5 b. m. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar mot Utskott tele, i tredje punkten af dess under N;o 25 afgifna bettin kande, framställde förslag till förordning om vissa bestämmelser i afseende pä fullföljden och behandlingen af mål i Hofrätt. Omförmälde anmärkningar, hvilka blifvit framställda hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Vällofliga Borgareståndet, äro riktade emot dels den af Utskottet begagnade form för de föreslagna föreskrifternes utfärdande; dels innehållet af vissa föreskrifter eller sjelfva saken, dels ock redaktionen af den tillstyrkta författningen i åtskilliga delar.
Aisjrt belisAsäe, jemlikt 8tats-pallets unllerlläniKs tillstyrkande, i Naller ^illa berörlle körsla^, sallant llet linues lletta protoeoll bila^llt oell beksllte, att NalliZ Proposition skulle, i euli^bet llermell, tili pikets 8länller »kKt. Lx?rotocolli> V» 20 LonA/. Fa/.tr lVä-ttFa ?ro^>orrO'on, Al:o 44. Arik. lill kixp-IItsk. cl. 19 Lept., Kl. 10 5. Lm?A/. ^o/?osMorr Oi/ M/»es§ KfMc/e-', M^äerri/s' ösr-FS/rK^s -'öO'k «tt «»E/K «/MÄ/rrr'rrA»-/Ä>sM KFK«tt»rr?F'<»//4«r Kkoc/c/M/Ms K/ott <ie-r A KePkeMöer 484^4. Upps bemställsn sl 8ves llof-Kstt om förklsrinK sf DörorllninZen lien W
Enligt hvad Utskottet i sitt Utlåtande N:o 48, i fråga om antagande af ny Konkurslag samt nya lagar angående boskilnad och urarfvagörelse, hemställt, skulle hit förflyttas 6 mom. i 36 § af förslaget till Konkurslag samt sednare delen af 2 § i den föreslagna förordningen om urarfvagörelse. Denna Utskottets åsigt har ock blifvit af liidderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden godkänd, genom dessa Riks-Stånds bifall till Utskottets nyssberörda Utlåtande. I enlighet dermed har följaktligen en lörändrad uppställning af förevarande 9 § bort af Utskottet föreslås. Men dervid har Utskottet jemväl funnit sig böra tillstyrka det tillägg till nedan intagna, från 30 § af förslaget till Konkurslag hemtade, 2 moment, att en inteckning, som blifvit sökt samma dag, då konkurs borgats, eller derefter, ock varder utan verkan. Detta tilllägg tiar synts Utskottet vara nödigt, då man upphäfver 12 § i 47 Kap. HandelsBalken, innehållande i sista punkten, att inteckning, som sker »sedan gäldenär död eller dess fattigdom allmänt kunnig är», ej gifver förmånsrätt, hvarförutom, i händelse inteckning blifvit sökt samma dag, då konkursen börjades, men vid annan Domstol, det icke synes vara lämpligt att tillåta en vansklig vittnesbevisning derom, att inleckningsansökningen skett några timmar eller minuter tidigare än konkursansökningen gjordes. — Nedanstående 3 moment är hemtadt från 2 § i förslaget till urarfvalag. Äfven här har dock Utskottet funnit sig böra föreslå ett tillägg, nemligen det, att efter ordet »slutades» införa orden »eller, om bouppteckning inom föresknfven lid ej förrättad blifvit, från den dag, liden dertill tilländagick.» Ty det har synts Utskottet obilligt, att, om arfvingarna gemensamt kort efter dödsfallet lemnat någon borgenär inteckning, vare sig för sin egen eller den dödes gäld, denna inteckning skulle blifva utan verkan, derest bouppteckning efter den döde icke blifvit förrättad och konkurs efter denne liera år efter dödsfallet uppstått.
Anmälte undertecknad Riddarhus Secreterare, «tt ett författadt Protvcolls Utdrag as den i Z dennes, 9Z6 Den Lo Januari;'. ries, kommit ani förmiddags bland hans papper föttäogas, och fäledes förbllfwir ojusterabt; i anledning hwaras Herr 'Grefwe» och Ordföranden undcrstälde Ridderst?pct och Adeln om, oaktadt Plenum blrlwit o fl g-t brott t>o Wai listans öppnande, detta Protvcoliö Utdrag nu kunde justeras. Uppä den grund att delta et wore ctt mål att afgöra, och etter iichämkab upplysning af undertecknad okl ProrvcolikUidrager innehölie ej annat an Höglofl. R>dde stopet och Åkerns enkl-, och med lärcher §mia gillande af Jämknings Utstotteks yttrande t cmeende pä Justitie-Ombudsmans-Jnstructionen^ bwirket gillande undertecknad b-ott önstat kunna sä Epvedllions-Uistutct styndesamt meddela, anlag RidLelstapet och Adeln ej uägot farligt prejudicat glimås penvm denna justering; och blek alisa ProlocollsUtdraget uppläst och godkändt sä lydande: Utdrag af prsrocoller bätter i Höglofl. Rroderskapet och Adelns Plenum den i8Ian»artt 1810 SDGillade Höglofl. Ridderffaptt och Adeln ijll^ alla delar Jemknings-Utstottets uti denna dag uppläst Memorial af lörledne gärdag, atgifne utämnde i astcende pä Jnstructionen för Riksens Eländas Justltie-Ombuksman; hwilket ffulle de ö nge Respecrive Stäuden sa mål som ExpebitionsLrstottet wanlig-n ttllkännagifwas. luprs. Höglofl. Nrdderssapet och Adeln ätstildes kl7. In kiotocolli 6. Lilvsrstolpe.
Alla från och med 1824 års början ingående Capilal-afbetalningar på Banquens vjd Ultimo Decembris 1823 utestående fordran mot Inteckning i fasta Egendomar, så väl för 5, som 4 procents ränta, hvaribland äfven inbegripas Capital-afbetalningarne för ett till Gagnefs Socken i Dalarne särskildt utgifvet lån. a:o Hälften af alla ifrån och med år 1824 ingående Capital-afbetalningar på Banquens fordran för utgifne Odlings-lån. 3:0 En Summa af En Million Tvåhundra Tusen Riksdaler Banco Transport-Sedlar, hvilken, fördelad på Fern (5) år, ifrån och med 1824 till och med 1828, skall användas till förökning af ofvannämnde tillgångar. 3lo Underdåniga St rifve! Ser, Riksens Ständer hafva beslutif, att denna samfällda Fond må fördelas och tillhandahållas lånsökande på sätt och under vilkor, som här nedanföre stadgas; och kommer utlåningen deraf att taga sin början nästa år 1824, allt i denman lånhandlingarne blifva till Banquen ingifne ochcomplette befundne; dock med det särskildta förbehåll, att egarne af de, år 18 20, intecknade Skuldsedlar och derefter till Banquen ingifne ännu qvarliggande låne-ansökningar, blifva utaf den nya Fastighets-Låne-Fonden först hulpne, så framt ordentelige låne-document, inrättade i enlighet med de för desse nya Fastighets-lån gällande föreskrifter, af bemälde sökander till Banquens Commissariat aflemnas, inom en tid af Sex månader , från den dag, då Eders Kongl. Majus Nådiga Kungörelse, rörande den nya belåningen, blifvit utfärdad. §. l. 1 Mom. Hvar och en i Sverige bosatt och under Svenska Lagarne lydande medborgare anses berättigad, att af Fastighets-Håne-Fonden kunna erhålla delaktighet, då den erbudne panten finnes med Författningarne enlig och innebär den för Banquen nödiga säkerhet.
Kongl. Stats-Contoirets förenämnde Berättelse jemte dermed föl jäktige Bilagor angifvet' de uti 1822 års Riks-Stat utförde förskotts utgifter, lill ersättning eller afskrifning nemligen: De af 18 i5 års Öfverskolter bestridde samt uti 1817 års Riks-Staloch Kongl. Stats-Contoirets underdåniga Berättelse till sista Urtima Riksdagen, specificerade utbetalningar till framdeles utgörande 293,354.’ 28. 5. Ibland desse Summor förekomma ivaline, dem Utskottet ansett sig icke böra till afskrifning i Räkenskaperne föreslå. Den ena består af utgifne G,ooo R:d., Ii vilke, jemte en särskild anvisning på den under Kongl. Commerce-Colleaii förvalt o o liing ställde A rbetshus-Fond, utgjort betalningen för ett tili Boställe lör Biskopen i Götheborg inköpt bus. Anledningen lill Kongl. Maj:ts Nådiga befallning 0111 detta inköp uppgifves vara, att vid lörsta inrättningen af Götheborgs Stift, Biskoppen fått sig Boställshus af Kronan anslaget Oell dä detta år 166g afbfunnit, ett annat Boställe, Säteriet Sannegården, åt honörn blifvit inköpt, men sedan detta annorlunda disponerades, Biskopshus i Götheborg åter af Kronan bekostades, och lill dess underhållande unslogos alla bosparde Pastoralier i Stiftet, hvilka, enär della hus vid eldsvådan i Götheborg år 1802 äfven afbrann, skulle till Kongl. Commerce-Collegii deposition för Arbetshus-fondens räkning lefvereras; att nu mera aflidne Biskopen Doctor Vingård, såsom tillika Domprost i Götheborg, då egde att begagna det honom, i denna egenskap, tillhörande Boställe; Men då vidi i8o'4 års eldsvåda i berörde Stad, detsamma jemnväl afbraa - Ståts-Utskottets Betänka nelen.
Ar Tiggaren icke i den ställning, som här förut beskrifves, eller förrättar han icke tjenst hos -den Husbonde, som honom i Mantal skrifva låtit, då blifve han såsom lösdrifvare ansedd och behandlad, enligt denne Artikels 4 ; men, om han i följd deraf vid någon Arbets-Inrättning intages, skall han, efter tilländalupen faststäld arbetstid, ändock alltid till arbete qvarhållas intill dess säker person vill taga honom i tjenst, eller förse honom med stadigt arbete eller eljest sörja för hans bärgning: och om Gesäll el ler Sjöman under sine resor afvikér genaste vägen för sin Vandring och besvärar med tiggeri, då skall med honom, såsom den der så medelst missbrukat och bör hafva förverkadt det skydd, han af särskilda hörfattningar eljest kunnat ega, förfaras likasom med lösdrifvare på sätt nu stadgat är. J48 Betänkande om Fattigvården i Riket. §• 10. Da Skepps-Besättning från ett till annai Sjömanshus atfärdas , bör det ske under Befäl af någon genom vederbörande Sjömanshus-Direction utsedd person, som ansvarar, att Besättningen på resan från kringstrykande afliålles; och skola ^dervid alla i ett och samma pass upptaga». §. 11. Innan Soldater af värfvade Regimenten till någon ort permilteras, böra de för Chefs-Ämbetet uppgifva hvaräst de under permisionstiden Itunna påräkna bostad och underhåll, samt ChefsÄmbetet derom förfråga Konungens vederbörande Befallningshafvande, hvilken åligge att, efter behörig undersökning, skyndsammeligen meddela Chefs-Ämbetet svar. Eger ej Soldaten egen bostad i den ort, dit han önskar afgå eller vill ej någon bofast och pålitlig man emottaga honom under ansvarighet, att han från kringstrykande afnålles; då blifve han ej permitterad. Besvärar
”Jag skall till Djursholm, mor ville, jag måste derföre, fast det var så rysligt att lemna henne. Hon kommer efter snart ock. Herr Axel tog mig med sig. Han skall till Stockholm, men tog denna väg för en angelägenhets skull. Jag bad honom så, när vi foro här förbi, så att han lät mig komma hit. Han väntar sjelf här i grannskapet. De ville ej släppa in mig, jag trängde mig in nästan med våld, jag måste se er.” Sedan det första våldsamma utbrottet vid återseendet nu något stillats, talade Peder med mera lugn om sin faders, riksrådet Gustaf Banérs, och de andra riksrådens olyckliga slut. Äfven en trösterik nyhet visste han att meddela, att flere af de dömda fått nåd på afrättsplatsen, och Hebla med ungdomens lätthet att emottaga nya intryck, var nära att jubla högt, när hon hörde att Stålarm nu för tredje gången blifvit benådad, ehuru han redan stigit på den röda matta der slaget skulle drabba. Åter började Peder tala om sin far. Han omtalade och beskref noga, hvad denne gjort och talat under de sednaste dagarna af sin lefnad och i sin dödsstund. Stolt höjde sig gossens bröst och hans hufvud reste sig, då han med hänryckning omtalade sin faders mod, de många sköna ord han talat till maka och barn, hans herrliga stolthet, då han åberopade sig på sin oskuld, sina mångåriga förtjenster om fäderneslandet. Slutligen upprepade han med hänförelse fadrens ord: ”fyra bedröfvade enkor och tjugutvå faderlösa barn lemnas här i dag att gråta, deras tårar och vårt oskyldiga blod skall dagligen ropa till Gud. Ty jag är oskyldig, hörer det. Och förbannad vare den, som talar illa på vår döda mull.” Hebla såg med förvåning på sin fordne lekkamrats blossande ansigte. Det tycktes henne underbart, att han dock kunde tala om alla dessa händelser, så som han det gjorde. Nu steg Peder opp från den stol, der han suttit och sade: ”Hebla, jag ville dock tala ett ord med dig.” Derpå tog han hennes hand och förde henne ut i det yttre rummet. ”Barnsinnet vexlar och glömmer”, sade fru Ebba. ”Barnet kan leka med tåren i ögat.”
LJpplästes följande från de öfrige Respec* five Riks-Stånden ankomne Protocolls*Utdrag, Frän ITögvördiga Preste-Ståndet. 4j dep 34 sistkdne Martu, om remiss tili Den 4 April. Banco Utskottet af Herr Doctor Hedrens anförande, om meddelande af de föreskrifter till Banco-Styfelsen , hvilka kunna blifva nödige, i händelse Riksens Stander bifalla Utskottets Förslag rörande Låne-rättigliet i Banquen för Fastighets ägare i Philipstady samt Af den I uti innevarande manad, om Remiss till Constitutions Utskottet af Kongl. Majrts Nådiga Proposition , om en förändrad] Redaction åf 7 §. i Regeringsformen. Frän Valo lii ge Borgare-Sländet: Af den 54 sistledne Martil, innefattande så val bifall till Stats-Utskottets Utlåtande, angående redovisning för Stats-Verkcts förskott till Ö n - tryckningen al Riks-Ståndens Protocoll , jemte Bihanget dertill vid JgU års Riksdag, som godkännande af den utaf Ståndets Secreterare Herr Bergs-Rådet Robsahm afgifne redogörelse lör sin befattning i afseende a utgifvandet af Borgare-Ståndets Protocoll. Af den 1 dennes, med tillkännagifvande att Borgaie-Ståndet i:o Utfallit Expeditions - Utskottets Memorial om en nödig befunnen rättelse uti Riksens Ständers underdåga Skrifvelse, angående Vcsterbottniska Lånet. 2:0 God i ii nd t Constitutior.s-Utskottets uppgift ä de af samteligc Riks-Staadsp bifallne för» Den 4 April. *33 ändringar i Grundlagarne, med anmodan till ExpediiionsUtskottet att. författa den underdåniga Skrifvelse härom, som till Maj:t bör afgå, 3:0
Således måste äfven vigtremedium tagas å helt parti. Jag delar ej deras farhågor, som tro, att myntenhetens benämning af riksdaler skall förorsaka förvillelse i afseende på tvenne andra förut befintliga riksdalrar. Begreppet om en riksdaler, att den utgör 48 sk. r:gs eller 32 sk. b:co, är så allmänt, att man, för att beteckna annan sort riksdaler säger nästan alltid en banko eller en specie. Någon tids vana skall onekligen stadga säkerhet härutinnan, utan att förvillelse behöfver befaras. Att i myntsystemet införes decimalberäkning, anser jag högst nyttigt. Detta skall medföra många fördelar, af hvilka jag nu vill nämna endast en. Vexeltransactionerne hos oss gå till det mesta i Hamburger b:co. Dervid beräknas 128 sk. Svenskt b:co eller 4 r:dr r:gs såsom pari. Man behöfver dervid blott dividera cursdifferensen i cents med 4, för att se huru många fjerdedels proc. cursen stigit eller fallit. Jag anser det förevar, betänk, välgrundadt, och hemställer om bifall derå. Hr Rosenblad: I anledn. af hvad Hr Stuart, Christoffer, anfört, anhåller jag få fästa uppmärksamhet derå, att den af Frih. Wrede föreslagna, en half r:dr r:gs motsvarande myntenhet skulle förträftligen öfverensstämma med vårt jordebokssystem, då den komme att blifva alldeles lika med gamla silfvermyntsdalern efter dess nuvar. reduction till 16 sk. b:co. Att förvandla de nu i jordeböckerne upptagna r:dr, sk. och r:st. till caroliner och styfver (1 carolin Hr von Hartmansdorff, Aug.: BancoUtsk:s förevar, betänk. afliandlar tvenne olika ämnen: nemi. l:o, huruvida den nu gällande myntenheten skall förändras, och 2:0, huruvida decimalsystemet skall införas. Hvad myntenheten beträffar, så instämmer jag med dem, hvilka anse den böra blifva en riksdaler r:gs, emedan denna räkning är den nu mest brukliga.
— Detta fullkomligt riktiga beslut af StatsUtsk., hvilket jag framdeles kommer att efter införd rättelse tillstyrka, och som jag förmodar komma att gillas af samtliga lliksSt:n, åtminstone af dem bland Stånden, hvilka ej önska, att statsregleririgen, sådan den nu blifvit fastställd, skall leda till upplösning af det skick, Sverige nu äger, kan dock möjligen endast innefatta en lockmat, att låta de bristande anslagen å hufvudtitlarna passera, i hopp att de kunna fyllas genom anvisning af Konungen på de summor, som skulle blifva disponibla, enl. berörda betänk.; men hvilket kan blifva först afslaget af tyå Stånd och sedermera bortvoteradt af förstärkt StatsUtsk., då den nakna, odugliga statsreglerm skulle qvarstå, och Utsk:s afsigt att göra nuvar. statsskick omöjligt såmedelst vunnits. Af sådan anledning finner jag ingenting vara att bygga på SlalsUtskis betänk. N:o 92, förrän det af 3 Stånd blifvit bifallet; och först då kan tiden vara inne att granska, huruvida någon anledn. är att hoppas, att derigenom de brister, som i den nu föreslagna statsregleringen förefinnas, kunna fyllas. En sådan extrastatsreglering är dessutom alldeles stridande emot de former, grundlagen bestämmer för statsreglering. Grundlagen förutsätter nemi. , att statsreglerln skall ske på grund af Konungens propos. 0111 statsverkets tillstånd och behof, samt alt hvad Stalén tarfvar utöfver de ordin.-inkomsterna skall genom bevillning,ar fyllas. Det är således fullkomligt på sidan 0111 grundlagens bestämda bud, som Utsk. sökt att gå ikring berörda stadgande och låta oss tro på ett löfte om anvisningar på besparingarna , som möjligen alldeles icke kommer att gå i verkställighet.
Och ännu mindre synas skal för en dylik farhåga vara för handen, då i betraktande jemväl tages den afkortning i strafftiderna, som i förening med ensamhetsfängelsets användande skulle komma att ega rum. Denna afkortning är i 10 § af Fäimelselagen föreslagen till en sjettedel, och så vidt en jemförelse emellan arten af de båda slagen af fängelse för närvarande är möjlig, anser äfven Utskottet: berörde minskning i strafftiden för den, som undergår straffet i ensamhetsfängelse, vara lämplig; likasom Utskottet finner de öfriga här ofvan omförmälda bestämmelser, som samma lag meddelar, rörande fängelsestraffens beskaffenhet, innefatta de nödiga grunddragen för utmärkande deraf, och alt de således böra finnas i lagen. Men hvad deremot angår de i afseende på fängelsedisciplinen meddelade föreskrifter; så enär stadgandet i 26 §, att om fånge gör rymnings försök, då må till hans förhindrande våld ej brukas, förr än han\ blijvit varnad, ej synes Utskottet lämpligt, serdeles som svårighet skulle uppslå, alt tillvägabringa bevisning om skedd varning, deraf vådor för dem, hvilka med fångbevakningen hafva bestyr åter kunna härflyta, anser Utskottet att orden; och varder han varnad, men af står ej derifrån, böra utur ifrågavarande § försvinna. Slutligen far Utskottet tillkännagifva, att, under de öfverläggningar 20 Lag-Utskottets Betänkande, N.o 93, Utskottet i detta ämne förehaft, fråga äfven uppstått, dels huruvida särskilda straffgrader böra med olika benämningar utmärkas, dels ock om bestraffning vid vatten och bröd bör fortfarande bibehållas. I båda dessa fall är Lagberedningens förslag afvikande från det af Lagkommiteen år 1839 utgifna. Detta sednare delade nemligen frihetsstraffen uti två huf~ vudarter, eller straffarbete och fängelse.