Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde icke vara af nöden att här omständligare ådagalägga, huru angeläget det är, att tillfälle beredes äfven för de Hushållnings-sällskap, sorn i berörda inkomstväg äro mer eller mindre vanlottade, att söka motsvara de från olika häll alltmera stegrade anspråken på desamma och deras verksamhet. Motioner i Preste-Ståndet 1865. På grund häraf, och då någon annan lämplig utväg att undanrödja det här antydda missförhållandet svårligen lärer kunna påfinnas, får jag vördsamt föreslå: att den Hushållnings-sällskaperna i riket tillerkända femtedel af bränvinsminuteringsoch utskänkningsafgiften måtte från samtliga länen till Statsverket ingå och derefter emellan de särskilda Hushållnings-sällskaperna fördelas i förhållande till folkmängden inom hvart och ett sådant sällskaps distrikt. Vid remiss af samma min motion till vederbörligt Utskott torde det i motionen åberopade ”utdrag” få såsom bilaga åtfölja; hvarjemte jag vördsamligen anhåller, att nämnda utdrag måtte, i sammanhang med motionen, äfven införas i Högvördiga Ståndets protokoll. Stockholm den 4 November 1865. L. G. H. Palmlund. (Bilaga.) Under åren 1855—1861 influtna andelar af bränvinsminuteringsoch utskänk - nings-afgifterna, i Stockholms län till Hushållnings-sällskaperna: 32,535: 88. » Upsala » 37,031: 34. » Södermanlands 57,079: 59. » Östergötlands » 111,660: — » Jönköpings » 28,502: 4. » Kronobergs T) 11,620: 32. » Calmar (till båda sällskaperna) D V) 55,284: 85. » Gotlands » 8,296: 29. » Blekinge » 56,579: 86. » Christianstads » 42,522: 39. » Malmöhus » » )) 114,436: 42. » Hallands » )) )) 32,885: 5.
M. täcktes låta upgöra och till Bakets näst sammanträdande St:r öfverlemna förslag till ny lönestat, grundad på den förändrade organisation af Flottans KonstrukiionsCorps, som K. M. kan finna mest lämplig och ändamålsenlig. Men då Utsk. emellertid anser rättvisa och billighet fordra att äfven de vid denna Corps anställde personer under nästa Statsreglerings-period erhålla en aflöning, någorlunda motsvarande den Utsk. trott sig böra tillstyrka för Flottans öfriga Corpser, får Utsk., som vid ofvanupgifna förhållande funnit sig icke böra ingå i någon närmare granskning af de utaf K. M. för Corpsens särskilda löntagare föreslagna lönebelopp, hemställa, att en "summa af 9,000 Bdr må under hvartdera afåren VII H. 12 178 Den 8 Jali f. m. 1858, 1859 och 1860 ställas till K. M:s disposition, att användas till löneförbättring för Corpsens personal.» Den förra framställningen grundar sig således på en förmodan. Om nu denna förmodan icke besannas, utan K. M. beslutar att med den förändrade organisationen den nuv:de numerären skall bibehållas, så upstår ett deficit för denna Corps’ aflöning till nästa Statsreglerings-period. Jag får således yrka att med afslag å Utsk:s Betänk. R. o. Ad. behagade behjerta denna Corps’ behof af tillökning i lönen och således bifalla hvad K. M. föreslagit. Propos. till bifall å Utsk:s förev:de hemställan blef härefter framstäld och besvarad med blandade Ja och Nej; hvarpå Pir Gr. o. Landtm, hemställde om II. o. Ad. ansåge att till löneförhöjning för Blottans KonstruktionsCorps, i stället för de af Utsk. föreslagne 9,000 Rdr, den af K. M. äskade summa af 1 1,465 Rdr borde beviljas, samt efter det svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande.
A f Dolly Roon. — E t t eget bo. A f » Lilla Vivan. » — Teater och musik. — I koncertsalen. — C a r m e l a. A f E. de Amicis. Slut, Husgerådet. — Klädedrägten. — Matlagning. — Bakoing. — Tvätten. — Toaletten. — F ö n - sterträdgården. — Huskurer. — Tjenarne. — Hvarjehanda. — Läkareråd. — Frågor. — Svar. En bekymrad moder hänvisas till svar till Fru på landet i n:o 9. Edi. N i gör klokt i att låta en tandläkare göra edra tänder rena (troligen är det s. k. vinsten, som börjar afsätta sig). Detta är intet att oroas Öfver, om ej ur skönbetssynpunkt. Bästa medlet är att behandla mjellbildningcn, innan den blir ^synnerligt stor ». JemfÖr svaren till Karin i n:o 9 och till W e n d l n:o 10. Birger T — g. N e j; men skäl är dock attj försöka dels med collodiipenslingar (jemiör svar till T y n e i o:o 2), dels med den behandling, sorn tillrådts Lisa 21 år i n:o 7. •J). N i måste först säga oss, hvarpå er mjelttörst oring beror — mjeltförstoring som sjelfständig sjukdom förekommer niimligen ej — för att vi skola kunna besvara dessa frågor. H a r bi haft eller har frossa? D:r - d. W I i Sverige oeh i Utlandet. [339] Fabrik jJamngatari J&gt; 36 / ^g ' • Telefon: * ^ J r n 49 70. _ JsAl^r Jf &lt;r dUk ^Tillverkar rSfä) ST ¥f C _. r \ $ &amp; y. % Monterar Tapisseriarbeten. ertg ' nfattar DIVERSE. vårtor o. d. PLATSER. m. C », A b y, Ö. S. B. p. r. [541] menderas h o s hvarje moder.
Då, Lill en del fiskerier äfven hörer jord, som är inroterad, och det icke alltid inträffar, att de vid fiskerier sysselsatte personer utgöra föremål för serskild beskattning, såsom fiskare, anser Utskottet anmärkningen icke förtjena afseende. 33. §. pag, 3a och 33. Inom Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet är amärkt: alt af alla ullånla capital borde en eller åtminstone en half procent utgå som bevillning, ehvad de äro intecknade eller icke; alt en viss del af alla de capital, för hvilka lagsökes, utan att bevillning af dem blifvit gifven, borde tillfalla de fallige; alt å 5 procents ränta för utlånla capital, bevillningsafdrag med \ procent af räntan borde låntagaren tillgodokomma; samt att, till förekommande af misstydning, sisla puncten af ardra momentet borde erhålla följande redaclions-förändring: ”Domare och Executorer åligger alt, då rättegång eller lagsökning uppstår, ställa sig stadgandet härom till noga efterrättelse, och må dom eller utslag ieke befordras till verkställighet förr, än säker upplysning erhållits, att föregående stadgande blifvit fullgjordt.” Då Utskottet, i fråga om den på ofvannämnde sätt yrkade förändringen i bestämmelsen om bevillningsafdrag å ränta för skuld,.befarar, att all rubbning i nu bestående föreskrift skulle bidraga att än mer öka'den allmänt erkända bristen på erforderlige capital för rörelsen i landet, och dessutom menligt inverka på flera allmänna inrättningar och stiftelser, sorn grunda sig derpå, att åtminstone 5 procents-räntan bibehålies ograverad, samt a:dra mornea - 36 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N'.o 27. tet, genom den föreslagne redaclionsförändringen, icke synes kunna vinna något förlydligande; så anser Utskottet sig icke ega skäl, att uti förevarande §. tillstyrka någon förändring. 34- §• pag. 33.
För Justitie-Statsoch JustitieRevisions-expedilionerna hade 18 exemplar deraf anskaffats, medan Civil-deparlemeutet, som försett sig med icke mindre än 7 statskalendrar, inköpt blott 5 exemplar af nämnda tidning; och då häraf vore uppenbart, att syftemålet med Rikets Ständers ofvanberörda underdåniga anhållan ännu ej blifvit ernådl, hade revisorerne, som ansåge önskvärdt ali all möjlig sparsamhet i afseende å expensmedelsutgifterna äfven uti ifrågavarande hänseende iakltoges, af sådan anledning å förhållandet fästat Rikets Ständers uppmärksamhet; varande derjemte af revisorerne anmärkt, att å Civil-departementets expensmedelsräkning vore uppförda 79 R:dr 78 öre för tvänne utländska tidningar, deraf en illustrerad, och alt denna utgift lör ett departement, hvilket endast hade vården af en del landets inre angelägenheter sig anförtrodd, syntes revisorerne af behofvet vara mindre påkallad. Vid granskning af de häröfver algifna underdåniga förklaringar, hafva Rikets I Ständer, — som deraf, bland annat, inhemlat, att E. K. Maj:t under den 10 Januari 1862 j i nåder tillåtit, alt utaf Civil-departementets expeditions expensmedel ett belopp af högst 150 R:dr finge för år 1862 och tillsvidare årligen användas till prenumeration för expeditionens räkning å sådana utländska tidningar och tidskrifter, som Departementschefen funne för expeditionen behöfiiga, vid hvilket förhållande och då decharge för denna regeringsåtgärd redan vore meddelad, revisorernes anmärkningar angående prenumeration å berörda tvänne utländska tidningar numera icke kan till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, — funnit förklaringarne i öfrigt i flera hänseenden icke vara fullt tillfredsställande, hvadan Rikets Ständer, som lika med revisorerne, anse en större sparsamhet med expensmedels-utgifterna äfven uti ifrågavarnde hänseende önskvärd och 8 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N.-o £2. möjlig, få i sådant syftemål i underdånighet anhålla, ali E. K.
Jag är utaf innehållet af 5)0 § Reg.F. förhindrad att upptaga den del af (lön siste talarens yttrande, som angår händelser, inträffade inom Sverige ronde en person, som jag väl icke hört namngifvas, men som likväl tydligen igenkännes af de förhållanden lian framställt. I afseende på saken deremot, anhåller jag att fä giira några anmärkn:r. Fångar, dömde till fästning, mäste ovillkorligen vara under commendantens, och aldrig under en civil myndighets befäl; tv om commendanteu skall ansvara K. M. för fästningen, sä mäste lian ock hafva disposition öfver fängarne, och om han behandlar dem olagligt, så dömmes han efter lagens stadgande!). Uti de fästningar, som innesluta städer, må commcndanlen icke befatta sig med de civila fångar, hvilka derstädes förvaras, nian dc böra stå under civil myndighets vård och inseende; men deremot böra militärfångar icke stå under någon annans disposition än eommendanlens. Jag har föreställt mig, att en person af mililärstånd, som kan erhålla förtroendet ali vara commendant pä en fästning, mäste också hafva den bildning, att han vet hvad som fordras för fångvården, och anser således icke af behofvet pn ka lia d t att tillstyrka någon tillökning i examina för officerare rörande fångvårdsdirecteurcrs åligganden, ty de blifva aldrig några fängvårdsdireclenrer såsom commendanter. Jag afstyrker således den åtgärd, som af den siste värde Den 17 Augusti f. m. 227 la lii ren i delta afseende blifvit föreslagen, och anhåller, atl delta yttrande får åtfölja motionen. IIr Hjerta, Lars: Jag skall icke inlåta mig i någon discussion öfver det ämne, hvarom Gr. Löwenhjelm väckt motion, sa mycket mindre som jag förmodar, att motionen kommer att hvila på bordet.
Ändring häruti är nu, i öfverensstämmelse med vederbörandes önskningar, anbefald. ”H) att hvad bokföringen angår, i Hufvudboken numera väl fin”nes en särskild column för det utländska myntet, som reduceras i ”Svenskt Banco, men någon löpande Journal har ej blifvit Revisorerne ”meddelad: och att Revisorerne ej kunna underlåta nämna det räken”skaperne i vissa afseenden sakna den fullständighet, redighet och lätt”fattlighet, som utgöra de erforderliga egenskaperna af all bokföring.” Convoy-Commissariatet har tillförene, i anledning af Rikets Ständers sednaste Stats-Utskolts enahanda yttrande, hvaraf detta Revisorer - — 12 lies är ett blott upprepande i sammandrag, i underdånighet ådagalagt, att den ena räkenskapsformen är och kan vara lika god, sorn den andra, blott fullständig redovisning deraf erhålles, hvilket så val Utskottets, som Revisorernes, erfarenhet visat vara förhållandet med den af Convoy-Commissariatet begagnade, hvilken sedan långliga lider varit prölvad och godkänd af Rikets Ständers Revisorer alllintill sisla Riksdag , af Kammar-Rätten och af de, i sådane räkenskaper i synnerhet utmärkt erfarne män, sora tid efter annan suttit i Convoy-Commissariatet. Con voy-Commissariatet nekar derföre ej, att ändringar och förbättringar kunna deri införas, men då Eders Kongl. Majlis Slats-Contor. erhållit befallning att utarbeta och meddela så väl Convoy-Couimissariatet, som andra förvaltande Verk, hvilkas räkenskaper skola i RiksHufvudboken ingå, Formulairer lill desamma, har Convoy-Commissarialet liolt sig böra afbida emottagahdet häraf, innan hufvusakligl ombyte af räkenskapsformen vidtages.
Utdr. d. 31 Jan. 183 5". 47 i43, lill sammanjemkning af Rits-Ståndens beslut i en fråga rörande Bergsoch Jern-handteringen i Riket, föredrogs å nyo och bifölls. S. D. Nu föredrogs å nyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ltskottens på bordet hvilande Betänkande, N:o 4o, i anledning af väckte motioner, om förändringar och tillägg i Kongl. Förordningen angående Socken-Stämmor och Kyrko-Råd, af den 26 Februarii 1817* S. D. Föredrogs å nye» Bevillnings-lJtskottets på bordet hvilande Utlåtande, N:o 5o, i anledning af gjorda anmärkningar emot Betänkandet, N:o 89, angående den af Städerne utgående Saluaccis; Ståndet biföll Betänkandet N:o 39, med den i Utlåtandet N:o 5o, tillstyrkta förändring. Från Ilo glo fl. Riddeiiskapet och Adeln. S. D. Remitterades lill StatsUtskottet .* Herr Peijrons, Gastaf Abraham, denne dag afgifne motion, om en underdånig anhållan till Kongl. Maj:t, angående vidtagande af serskild åtgärd till införande af ett redigt och lättfattligt redogörelse-system inora de förvaltande Verken; Banco Utskottet r Herr Rosenblads, Bernhard, denna dag afgifne motioner: 1:0 dels om reserv-fonden lör Låne-Contoren i Götheborg och Malmö, dels om räntefoten samt öfriga reglementariska stadgauden , så väl för Banco-Disconten, sorn Låne-Contorens reserv-fonder. 2:0 örn stadganden i gemenskap med Bankens sedel-utgifning. S. D.
Denna Kongl. Maj:ts nådiga framställning grundar sig på en af Iverus i sådant syfte gjord underdånig ansökan, hvilken blifvit förordad af ej mindre Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Westmanlands län, som jemväl vitsordat Iveri utmärkta nit, samvetsgrannhet och ordentlighet i tjenstcn, äu äfven Statskontoret; och får med afseende å Iveri långa och väl vitsordade tjenstemannabana Utskottot tillstyrka, att denna nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 24:o. Äfvenledes hade Kongl. Majit föreslagit att Länsmannen i Films och Dannemora tingslag Alfred Theodor Ahlgren måtte efter erhållet afsked uppföras på Allmänna Indragningsstaten till åtnjutande såsom pension under hans återstående lifstid af 675 Ridr årligen; men då, enligt hvad Chefen för Civil-departementet i skrifvelse till Stats-Utskottet den 15 sistlidne Februari anmält, Ahlgren numera aflidit, lärer den nådiga framställningen i följd häraf hafva förfallit. 25:o. Enligt hvad af det den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof bilagda Statsråds-protokoll öfver Civil-ärenden den 29 September nästlidet år inhemtas, hade uti en till Kongl. Majit ställd af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Kronobergs län med förord insänd skrift Länsmannen i Sunnerbo härads sydvestra distrikt A. P. Peterson i underdånighet anhållit, att, då han, som är född den 26 Maj 1824 och år 1840 inträdt i Statens tjenst samt år 1851 blifvit till Länsman utnämnd, enligt bifogadt läkarebetyg under en längre tid å begge benen haft svåra åderbråck, hvilka de sednare åren betydligt förvärrats, samt i anledning deraf vore oförmögen att, så som sig borde, kunna utöfva den tjenstebefattning bäti innehade, Kongl.
För öfrigt är påföljden af en anmärkn. efter 107 §. Reg.F. en opinionssak såväl inom Utsk. som hos R. St., på hvilka det ankommer att biträda Utsk:s eller anmärkarens mening. Gr. Mörner: Constit.Utsk. har samma rättighet i följd af båda momenten i 107 §. Reg.F., nemi. att anmärka eller icke anmärka. Frih. Anckarsvärd: Enl. sednare mom. af 107 § Reg.F. tillhör det Constit.Utsk. blott alt utlåta sig och lemna de för omdömets vägledning erforderliga upplysningarna. Gr. De la Gardie, Jac., åberopade Frih. Adlerbeths auctoritet. Landtm, förklarade, att som hvarken 106 och 107 §§. Reg.F. eller 29 §. Riksd.Ordn. lemna R. St. någon pröfningsrätt af Constit.Utsk:s åtgärd i sådana anmärkn:sfrågor, hvilka Utsk. ej funnit skäl upptaga, och öfver hvilka Utsk. således icke heller något yttrande afgifvit, ansåge han sig vid så beskalfadt förhållande icke kunna göra propos. till äterremiss af Constit.Utsk:s memor. och icke heller till den gjorda framställningen, att handlingarna i detta mål skulle från Utsk. infordras. Frih. Roye, Ludv.: Då 2 mom. af 107 §. Reg.F. med tydliga ord lemnar R. St. rättighet att afgöra anmärkn:sfrågor, sedan Constit.Utsk. deröfver blifvit bordt, är det klart, att deras rättighet står fri och oförhindrad, sedan vilkoret blifvit uppfyldt. Det är Ständernas opinion , som skall afgöra saken, och den bör sålunda icke kunna undertryckas af Constit.Utsk:s. Det är lagstridigt att vilja fråntaga R. St. denna afgöranderätt, för att skänka den åt Constit. Utsk.
Då en missionär för några af Afrikas » vildar » ville förklara nattvarden, uttalade sig dessa icke människoätande vildar mycket nedsättande om de kristnas civilisation och frågade, om det verkligen vore sant, att den kristne äter sin gud. På samma sätt dömer Letourneau om andra religioner och andra folkslag. Att vissa föreskrifter fortlefva äfven sedan den ursprungliga orsaken därtill „ ej mera existerar, och att desamma därför nu förefalla löjliga, kan vara sant nog. Men vår moderna civilisation bör likväl ej instämma i Letourneaus skratt. Inom den europeiska strafflagstiftningen finna vi t. ex. kvarlefvor från ett aflägset tidehvarf, då blodshämnden tillät öfverfall och dråp, medan det å andra sidan var mycket betänkligt att stjäla ett får. Vi kämpa, hittills förgäfves, för att i vår lagstiftning få infördt strängare straff för öfverfall och misshandel; mildare straff för stöld har man visserligen börjat inse vara én nödvändighet. Må man komma ihåg dylika paralleler, då man går att stifta bekantskap med Letourneaus många öfverlägset afvisande domar om traditioner och seder hos folkslag, hvilkas historia är föga känd. Att våga sig på att skrifva en » moralens utvecklingshistoria » förrän man äger ett tillräckligt och pålitligt historiskt materiel, är Öfver hufvud taget ganska betänkligt. Letourneau bekänner sig till evolutionsläran. Det göra äfven vi men inom vissa gränser. Ty i de Häckelska darwinistern^s abstrakta konsekvensmakeri stöter denna lära ej endast på svårigheter utan på omöjligheter. Vi kunna ej genom den förklara det andliga i synnerhet såsom lifsprincip. Letourneau upprepar teorien om de själfaflande monererna, d. v. s. slemkulor af ägghvite-haltiga kolämnesförbindelser hvilka röra sig och anses äga lif, vara organiska. Men hvarför äga dessa organiska ägghvitehaltiga kolämnesförbindelser lif, på samma gång som andra kemiskt alldeles likartade ämnen äro utan lif? Denna fråga kan ej och kommer aldrig utvecklingsläran att kunna besvara å materiell väg, likasom öfver hufvud taget de andliga grundfenomenerna undandraga sig ali förklaring genom materialistisk utvecklingslära.
Under de några veckor hon der passerat, såg Leonna dagen, och kapten Nordenskans, hvilken stod i affärsförbindelse med gamla herrn på Johanneshof, hade bjudit unga herrskapet till faddrar åt sin dotter. Någon tid efter denna tilldragelse hade, helt oväntadt för arfvingarna, den redan till åren komne mannen gift sig för andra gången, ehuru han snart åter blef enkling; och hans son, lagmannen, som öppet visat missnöje med detta giftermål, kom icke mera till Johanneshof i sin fars lifstid. Som redan är sagdt, hade han arrenderat bort egendomen. Ryktet hade väl omtalat denna familjs hitflyttning, men ingen af våra bekanta hade ännu sett dem. Samma söndag, vi omnämnt i slutet af förra delen, såg Leonna i kyrkan tvenne okända fruntimmer inträda i främsta bänken framme vid choret. Deras ankomst väckte desto större uppseende, som halfva predikan då redan var förbi. Den ena af dessa damer, var ett ännu vackert men blekt medelålders fruntimmer med ett förnämt, men graciöst väsende. En röd kaschmirs långschal var smakfullt draperad öfver en rock af svart siden. På hufvudet hade hon en enkel spetsmössa med ljusröda band; hatten tog hon genast ganska ogeneradt af sig, för värmens skull. Den andra var något utstyrd, ty toiletten öfverensstämde icke med personens utseende och ålder. Hennes safflorsröda tyllklädning med korta ärmar, dess bara hals och axlar endast omgifna af en kolleretrimsa; dess med blomster prydda hatt o. s. v., skulle väl anstått en tjuguårig tärna, men hos henne sqvallrade en viss snörpning vid munnen, och vissa linier vid pannan, om ett och annat tiotal mera. Utomdess såg hon pretentiös och tvungen ut, och hela hennes figur antog en marionettlik rörelse, när hon tilltalades af sin granne, eller trodde att någon bemärkte henne.
Min mening år icke. att i de fall der Lagstiftaren med skål och billighet kan skärskåda terningsrne och bestämma deras följder, åt D omaren lemna godtycklig pröfning; men då jag vet att alla sådana lall icke kunna bestämmas, och dl jag tror att graden af all bestr^ff ing bör vara lämpad elter graden af brottet, hemställer jag om icke med upphåfvande sf stadgandet i omförmälte 1786 års Kongl. Bref, Lagens bud i ig Cap. 5 § MissgerningsB*lken, måtte till sin kraft och verkan återställas. Anhållande jag att detta mitt Memorial måtte till Lagutskottet remitteras. Herr von Schinckel, Johan Fredric: Då få timmar återstå, inom hvilka Ståndets Ledamöter äga rättighet att väcka någon motion under innevarande Riksmöte, vågar jag utbedja mig HÖglofl Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet under några ögonblick, för ett ämne, lika vigtigt för hela landet som för hvarje enskild man, men hvilket bordt behandlas af en mera sakkunnig än den , sorn nu för första gången vågar framträda och höja sin röst inför ett RiksStånd, sorn i sitt sköte åger Sveriges största talare. Amnet år icke nytt, __ det rörer hushållningen med landets skogar. Härom har vål vid föregående Riksmöten Den 5 Martil. 247 fråga blifvit väckt hos Respeotive Stånden, men mig vetterligen har ännu intet beslut blifvit fatta dt, eller någon nyare författning i detta ämne blifvit utgifven. Man behöfver blott kasta en blick på huru skogarne behandlas hos oss och huru de skötas hos våra sydligare grannar för att finna huru långt vi åro efter deni i denna hushållsgren, hvilket likvist hos oss år af största vigt, emedan skogsproducter utgör en af våra förnämsta Exportartiklar, och dessutom hvad olyckor skulle ej förestå för vå. ra efterkommande om skogarne så skulle aftaga hädanefter som hitintills.
Det är mig ej eller obekant, till hvilken summa i millioner man skall komma, då man endast vill beräkna ränta på i88 Den l5 Jun i i e. m. ränta å några runstycken i en serie af år; men jag bestrider liktigheten af en sådan uppställning vid beräkning af Statens utgifter, och tror det vara sannare, att säga: Staten använder 25,ooo R:dr och 125 tunneland om året för att göra sig oberoende af utlänningen i en vigtig del af sitt försvar, och för att i en angelägen hushållsgren gifva ett föredöme åt den enskilda. Jag anhåller om proposition till bifall å Utlåtandet. Herr Hjerta: I anledning af Friherre Sprengtporten yttrande, huruvida lösningsrätten borde utsträckas utom de 17 Län, hvilka af Utskottet omförmälas, får jag blott nämna att i Utlåtandet föreslås: ”Att Ri”kets Ständer skola i underdånighet anhålla, att i händelse, inom Rikets öfrige här ”ofvan icke uppräknade Län, hvarest, i anseende till Ekarnes fåtalighet, serskild undersökning och besigtning ansetts Öfverflö”diga, hemman och lägenheter skulle fin”nas, der en eller annan Ek växer, åtgärder torde i nåder blifna vidtagne, hvarigenom egare af sådane hemman må korndia i åtnjutande af samma fria dispositions”rätt till Ekeskogen, som nu blifvit i allmänhet föreslagen.” Ergo, för alt dessa Län må vara säkra, att Ekarne tillhöra egarne, skola dessa nådiga åtgärder föregå. Jag frågar, om det ej är gifvit, att de då heldre afhugga Ekeplantan, så snart den Den i5 Jn ni i e. ra. 189 blir synlig. Hvad åter beträffar att Friherre Sprengtporten ej skulle hafva uppfattat min mening, får jag förklara, att, efter hvad jag funnit, bar han alldeles rätt uppfattat den; men det är den skillnad emellan honom och mig, att jag icke antagit det för ett gifvit axiom, att Regeringen alltid väl verkställer hvad Ständerne besluta, i synnerhet då resultatet beror på sekler.