Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St, Fröt. i3}4. 1 Sami. 1 A få. i, i 4-de Häftet. 1 Kongl. Majit Nådiga Proposition K:o 5i. de af nämnde tillgångar 28,930 tunnor allemnade till Stals-Werket för dess Lehöf, efter gällande markegångspris, 2,018 tunnor till undsättningar efter de sislförflutne fyra årens missväxter, emot ersättning af spanmålscreditivet till enahanda pris, samt 1,061 tunnor lill Districtmagasinen inom Jemtlands Län. Magasins-Fondens alla fastigheter samt inventariioch materialpersedlar voro vid i83o års början i räkenskaperne upptagne i värde, de förre till 3^72,115 R:dr 3 sk. 9 r:st., och de senare till 46,578 R:dr 3y sk. 2 r:st. Efter verkställda undersökningar, hesigtningar och värderingar i orterne, så väl till utrönande af hvilka hus och inventarier behöfde för Stats-Werkets ständiga spanmålsrÖrelse bibehållas, som ock hvilka kunde umbäras, och till hvilka skäliga pris de samma efter mätismanna ordom ansågos kunna afyttras, hafva, dels i öfverensstämmelse med Kongl. Majrts Nådiga förordnande om Magasinsregleringen af den 12 Maji i832, dels i följd af serskilda Nådiga beslut, Magasins-Fondens fastigheter blifvit, på sätt Stats-Contorets ofvan åberopade underdåniga berättelse närmare utvisar, sålunda disponerade, att räkenskapsvärdet af de till Stats-Werket för ständiga spanmålsrörelsen och till andra allmänna behof öfverlålne hus och jordtomter uppgått till .. 271,663: 45- 3. samt värdet af de försålde till 78,165: 16 349,829: i3. 3, hvarvid skillnaden emot räkenskapsvärdet utgjort å öfverlåtelsen 8,485: 28. 4 Försäljningen , i3,8oo: 10.— 2 2,285: 38. 4. hvilket resultat på det hela icke kan anses ofördelaktigt.
Och då han var kommen, hade de honom in i salen; och kringom honom stodo alla enkor gråtande, och viste honom kjortlar och kläder, som Dorcas hade gjort dem, medan hon var med dem. Då dref Petrus dem alla ut, och föll ned på sin knä, och bad; och vände sig om till kroppen, och sade: Tabitha, statt upp. Då öppnade hon sin ögon; och som hon fick se Petrum, satte hon sig upp igen. Och han räckte henne handena, och reste henne upp; och kallade de heliga, och enkorna, och antvardade dem henne lefvandes. Och det vardt kunnigt öfver hela Joppe; och månge begynte tro på Herran. Så begaf sig, att han blef i många dagar i Joppe, när en som het Simon, som var en lädermakare. Uti Cesareen var en man, benämnd Cornelius, en höfvitsman af den skaran, som het den Valske; Gudelig och gudfruktig med allt sitt hus, gifvandes folkena mycken almoso, och bedjandes Gud alltid. Han såg uti en syn uppenbarliga, vid nionde timman på dagen, Guds Ängel inkomma till sig, och säga till sig: Corneli. Då såg han uppå honom, och vardt förfärad, och sade: Hvad äret. Herre? Då sade han till honom: Dina böner och dina almosor äro uppkomne i åminnelse för Gud. Så sänd nu några män till Joppe, och kalla till dig Simon, som ock kallas Petrus; Han gästar när en, som heter Simon lädermakare, och hans hus är vid hafvet; den skall säga dig hvad du göra skall. Och då Ängelen, som talade med Cornelio, var bortgången, kallade han till sig två sina tjenare, och en gudfruktig krigsknekt, af dem som togo vara på honom; Och förtäljde dem allt detta, och sände dem till Joppe. På den andra dagen, då de voro på vägen, och begynte lida intill staden, gick Petrus upp i salen, till att bedja, vid sjette timman. Och som han vardt hungrig, ville han få sig mat; och vid de tillredde, kom en dvale öfver honom;
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels att R. o. Ad., med frånträdande af förut fattadt beslut, måtte godkänna den föreslagna voterings-proposm, och dels att det förra beslutet måtte vidhållas och voterings-propos:n ogillas; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på det förra beslutets frånträdande och voterings-propos:ns godkännande, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på det förra beslutets vidhållande och voterings-proposms ogillande, då svaren utföllo med många nej jemte några ja; hvarefter och sedan den första propos:n förnyats samt med många ja och några nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Voterings-proposin godkändes. Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 16 och 17 dennes bordlagda Mern. N:o 84, med förslag till voterings-propos. ; ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om godtgörandet af kostnader vid laga skiften å boställe. Frih. af Ugglas, Gustaf: Propos. hade Iv. M:t föreslagit R. St:r att de kostnader, som erfordrades för verkställande af laga skifte å boställen, måtte utgå af Statsmedel i hvad civila och militära boställen angå, samt från kyrkor eller församlingar i fråga om de ecklesiastika. Detta förslag är bifallet af 2 Stånd och afslaget af de 2 andra, och häröfver har nu Stats-Utsk:t uppsatt voteringspropos. Af den Kongl. Propos:n vill det emedlertid synas som meningen vore att samtliga kostnaderna för laga skifte å ecklesiastika boställen, och icke allenast såsom nu är förhållandet en del af desamma, skulle gäldas af veder - Den 18 Maj f. ra. 403 hörande kyrkor och församlingar.
Om grundlagsstiftarne mellan olika myndigheter fördelat rättigheten att ändra författningarne angående de olika edgångarne, kan denna fördelning, som är en tillfällig yttre omständighet, icke ändra sakens inre beskaffenhet och natur, eller göra, att ett ämne förvandlas till flera, lika litet som den på lagstiftarnes godtyckliga anordning beroende omständighet, att en lag innehåller flera ämnen, hörande till olika lagstiftningsbrancher, kan göra dessa flera ämnen till ett enda. Just på det att dels ett enda sådant ämne, om hvilket stadgauden finnas i flera författningar, dels ock flera ämnen, som af någon tillfällig omständighet måste, åtminstone tills vidare, sammanföras i en enda författning, måtte blifva i Utskott konseqvent och efter samma princip behandladt, hvilket ej gerna, eller så säkert, kunde ske, om frågan skulle handläggas af flera Utskott, — hafva de sammansatta Utskotten tillkommit. Exempelvis må erinras, att ett sådant sammansatt Utskott handlägger författningarne om bränvins tillverkning och försäljning, ehuru dessa författningar innehålla dels beskattningslag, som Bevillnings-Utskottet eljest skulle handlägga, dels kriminal-lag, som eljest Lagutskottet skulle utarbeta, dels ock polisstadganden samt andra sådana saker, sora tillhörde Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utredning. För att nu få dessa frågor ändamålsenligt och konseqvent behandlade blifva motioner, rörande bränvins tillverkning och försäljning, remitterade till Bevillnings-Utskottet, såsom det i afseende å ämnet priucipala; hvarpå deputerade från detta sammanträda med deputerade från Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten; derefter desse deputerade från tre Utskott, såsom ett särskildt Utskott, behandla hela frågan, ehuru den ostridigt kunde behandlas i hvardera af de tre Utskotten, som då skulle taga hvar sin del af ämnet. Men, såsom nyss omförmäldt är, detta har grundlagsstiftaren ej velat, emedan det hela (förslagen till dessa begge författningar) då skulle lätt kunna blifva mindre sammanhängande och principenligt. På samma sätt behandlas .åtskilliga sammansatta frågor, t. ex. frågorna om beväringsskyldigheten, vissa ämnen rörande tull-lagstiftningen, m. m.
— En gång sade du att jag förtrollat dig, och det var lögn, men en gång till skall du icke dåra mig... Vet att ditt oäkta foster är en trollpacka! Han berättade nu Elsas historia, samt skälen för att hon skulle vara grefvinnans dotter. Åldern passade in. Mor Gretas förhållande inför rätten tydde på att hon icke kunde vara en riktig mor, ty en sådan hade troligen, oaktadt all sin Gudstro, ej kunnat tysta sina känslor ända derhän att hon skulle vitnat mot sitt eget barn. Grefvinnan lyssnade med andlös spänning. Hvarje ord tycktes tränga till djupet af hennes själ. Hennes pupiller vidgade sig med feberaktig glans, hennes bröst häfde sig våldsamt. — Hvilken djefvul, — utropade hon när han slutat, — blåste den lögnen i Er själ? — Känner du denna? — fortfor han och höll upp det halfva dalerstycket. Grefvinnans ansigte förvreds af fasa. Det var som hon plötsligt skulle hafva fått se en hemsk vålnad uppstiga mellan sig och talaren. Det var den kalla, jernhårda verkligheten, som i denna talismans skepnad trädde fram i möjlighetens ställe och bröt med ens ned all förställningskonst. — Jesus hjelp! — ropade hon och signade ned på golfvet När hon åter såg upp, var det mörkt omkring henne. Magister Olaus var borta. I närheten af Clara kyrka låg ett envånings stenhus. Der bodde magister Ivar Leufstadius, kaplan i Clara och medlem af kommissorialrätten. Till honom styrde magister Olaus sina steg, när han lemnat tyske grefvens hus. Leufstadius var en gammal vän till honom och den ende, åt hvilken han brukade förtro sina lifsqval. Sedan de både vännerna helsat hvarandre, började magister Olaus efter vanligheten tala om trolleriväsendet, ömkande sig mycket öfver satans stora makt på sista tiden. Men han öfvergick snart till sig sjelf, beklagande sig mycket öfver de svåra anfäktelser, hvarför han tidt och ofta varit utsatt på sista tiden. Detta förundrade mycket hans vän, hvilken aldrig förr hört honom så misströsta i sitt kall, som uppmanade honom enträget att han skulle yppa sitt hjerta för honom.
Sedan för Westerbottens län nytt cellfängelse blifvit i Umeå uppfördt och till begagnande upplåtet, samt, i anledning af derefter väckt fråga om försäljning för kronans räkning af det derstädes befintliga gamla länshäktet, Fångvårds-Styrelsen begärt Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i länet yttrande och förslag i fråga] om och på hvad sätt nämnda byggnad kunde på förmånligaste vilkor föryttras och att, efter behörig utredning om eganderätten till gamla länshäktets tomt, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande måtte rörande densammas användande sig utlåta; så har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande dels hos Fångvårds-Styrelsen föreslagit, att byggnaden, som befunnits vara i mycket bristfälligt skick samt enligt deröfver upprättadt besigtningsinstrument ansetts, äfven om den finge på sin nuvarande plats qvarstå, icke kunna jemte tillhörande uthus och plank i värde uppskattas högre än till 948 R:dr Runt, måtte å auktion försäljas, med skyldighet för köparen att bortflytta byggnaden, äfvensom att tomten, enär om eganderätten till densamma utredning icke kunnat vinnas, måtte återfalla till staden, af hvars mark den vore omgifven, dels ock uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t änhållit, att som Westerbottens läns innevånare bidragit med mer än halfva kostnaden till uppförande af ifrågavarande gamla häkte, den blifvande köpeskillingen, i händelse byggnaden komme att försäljas, mätte varda öfverlemnad till och få användas af länets hushållningssällskap för ändamål, som med dess verksamhet vore afsedda. Med anledning häraf har Fångvårds-Styrelsen upplyst dels i afseende på eganderätten till sjelfva tomten, att den år 1840 upprättade och från Kammarkollegium till Styrelsen öfverlemnade s. k. Liggare öfver Kongl. Maj:ts och Kronans hus och byggnader innehölle, att köpebref om tomten den 26 Juni 1818 blifvit upprättadt med Landskamreraren C. M. Thalin, men att Magistraten i Umeå Kongl. Maj:t$ Nåd.
För all del inte är du skyldig mig någon Bevars när jägmästaren öfvertygat dig! In 11 Men, när du nu har jägmästaren, som, kritiserar ditt föredrag, behöfver du visst inte mig. Och jag har verkligen så många krior att rätta i afton, att det är bättre (Tar vinbuteljen och vill gå.) VENDLA. föredrag af. Var så god, mitt herrskap, och sitt ner här som vanligt. Jag ska inte uppta er. (Kastar häftigt om alla stolarna.) GUNBORG (kommer tillbaka). fiasko i morgon? Söta barn lilla. Vill du då riskera att göra VENDLA (halfgråtande). Än sen! Hvad bryr du dig om det! GUNBORG. behöfver vi stå här och roa herrarna. VENDLA. Är det jag, som gör scener? GUNBORG. Är det kanske jag? (Mina och herrarna brista ut i skratt.) GUNBORG (sätter ned vinbuteljen på bordet). Nu tycker jag, du skulle börja. Det är synd Ska vi göra scener, så går vi in till oss. Inte Gunborg! Ja, om du går, blir det bara intet låta herrarna uttömma hela sin munterhet på förhand. 12 VENDLA (stött till Rudolf). mycket! Ni ska slippa, ni ska slippa! RUDOLF. gällde det fröken Gunborg. Nog blir det trefligt Se så, nu är det för att straffa oss nyss Ja så, det är för att skratta, som tack så alltid, när fruntimmerna ska få offentliga värf så är det slut med pliktkänsla och ambition och allt man behöfver bara såra deras känsla lite grand VENDLA (ser skarpt på honom). ni sätta er eller vill ni gå er väg? Jag tycker, det kan vara nog med käbbel nu. ASP. Nu är det ju ni som käbbla! Ära den som ära bör! VENDLA (ställer sig bakom det lilla bordet. plats. De andra taga alla Tror ni. (Börjar åter ställa upp stolarna i rad.) Vill ser sig omkring med upprörd min; börjar i häftig ton). Ni tror kanske, att jag är rädd för era kvick Vendla gör en paus och heter, ert hån.
som ej blifvit motvädjadt, förklarat anspråket på lägenhetens afträdande icke kunna bifallas; men att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande dock tillika i detta ämne anmärkt, att, som det icke lyckats tillrättaskaffa den åtkomsthandling, hvarigenom tomten blifvit från Gådeå by upplåten, och det icke, såvidt tillgängliga handlingar utmärkte, med laglig tillförlitlighet kunde antagas, att Kronan dertill förvärfvat full och oinskränkt eganderätt, utan, derest upplåtelsen skulle anses innefatta endast besittningsrätt emot årlig afgäld, samma rätt, författningarne likmätigt, icke egde giltighet för längre tid än 50 år, utöfver hvilken tid föga anledning vore att nuvarande jordegare kunde förmås att upplåtelsen genom nytt kontrakt utsträcka, en utan sammanhang med tomten skeende försäljning af det derå befintliga, utaf tegel och gråsten uppförda huset skulle blifva för Kronan föga fruktbringande. Justitie-kanslers-embetet, hvars underdåniga utlåtande i ärendet blifvit infordradt, hade, uppå enahanda grunder med dem, hvilka af samma embete blifvit anförda i fråga om gamla länshäktets i Umeå öfverlåtande till Westerbottens läns innevånara och finnas upptagna uti Utskottets rörande detta ärende afgifna Bih. till R. St. 4 Sami. 1 Afd. 5 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande J\ä 14. utlåtande, afstyrkt nådigt bifall till Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes samt Kongl. Fångvårdsstyrelsens hemställan och förslag i ämnet, men hade, med afseende derå att Ångermanlands innevånare bekostat uppförande af gamla länsfängelset vid Hernösand, hvilket nu vore för fångvården umbär ligt, i underdånighet hemställt om icke Kongl. Maj:t skulle täckas göra frågan om öfverlåtande till Ångermanlands innevånare af byggnaderna och tomten, med den rätt Statsverket dertill egde, till föremål för nådig framställning till ”Rikets Ständer.
Den främmande inträdde och, tillfrågad hvad hon önskade, svarade hon med dof röst blott det enda ordet » arbete »! och lade på bordet ett papper med prof på en ovanligt vacker handstil. Då skriften berömdes, svarade hon, under tyst, förtäckt gråt, att hon icke desto mindre var ur stånd att medels renskrifning eller på annat sätt erhålla något arbete. * Det torde emellertid icke saknas exempel på, att äfven män prestera underhaltigt arbete och dock fordra stor lön, om ock detta icke af männen » öfverklagas » och framhålles. * * Detta lilla utdrag af en olycklig kvinnas berättelse om sig själf har samtidigt lämnats till Dagny och Idun. 1894 Under vidare samtal berättade den främmande, att hon var dotter af en nu afliden sidenväfvare, ssmt att hon lefvat en sjuklings lif alltsedan två års ålder. Hennes lidande kom af hvad läkare kallat » medfödda skrofler », som under olidliga plågor angripit hufvud och ögon samt slutligen påkallat en operation, som läkt det onda, men lämnat ett ärr, hvilket i någon mån vanställt hennes ansikte och kommer människorna att misstroget afvisa henne, då hon söker arbete. Häri ligger orsaken till hennes oförvållade bittra nöd. I följd af hennes sjuklighet hade all den undervisning hon erhållit utgjorts af en tre års folkskola samt 6 månaders privat seminariekurs för småbarns undervisning. Hon hade vackra betyg, men skulle fåfängt hafva sökt plats i skola. Den gamla frun, som under många förnyade samtal tagit del af hennes, sorgliga öde och omfattat henne med varmt deltagande, frågade henne slutligen, om hon kunde uppsätta en enkel skriftlig redogörelse för, huru hon varit i stånd att uppehålla lifvet under sådana förhållanden. » Med nöje, » svarade hon och såg glad ut öfver uppdraget och återkom efter ett par dagar med sin redogörelse, skrifven helt och hållet af hennes egen hand och här nedan meddelad utan den ringaste rättelse eller ändring.
Det är ej nog med ett bestämmande af nuvarande Ständer, angående dylika inrättningar, då man alltid befarade samma förhållande härmed, som med silfver»sedlarne, och fruk. tan för samma öde skulle göra att ingen begagnade inrättningen, Således skulle afven Konungens Sanction begäras, så att ej det laglöshets-tillstånd, som med dem ägt rum, nu kunde inträffa med depositbetygen eller deposit-räkrungen, Den andra omständigheten vore garantien för Kanken; ty det kunde hända, att, om man / utsatte normen till 120 eller 12 S skillingar, och Riksens Ständer funne förmonligast att lita Kanken en längre tid hädanefter, likasom hittills, icke göra liqvid efter närvarande förhål, landen, skulle Kanken, då en gång liqvid sia* teligen måste ske, ifall genorh Continental-krigeller tillfälliga lyckliga conjuncturer för näringar och handel coursen gatt ner till 11 s ellet: Den i 5 Ju lii e. nu g6 shilling, och längre tid dervid hållit sig] vara {Vungen att, efter den då varande kostsammare inlösa sina sedlar, som utgifvits mot mindre silfver-qvantitet, — Vi hafva sett en sådan hastig förändring sned coursen emellan England och Hamburg, sorn länge fortfarit, och ett dylikt cours-förhållande kunde t en framtid hända oss. Då kunde följden blifva , att Banken finge inlösa stna sedlar med förlust för gamla fonden. Således måste någon åtgärd vidtagas, att den person, som gör insättningen , kan vara så känd, att hans skyldighet att uttaga sitt silfver emot samma belopp i sedlar, som han emottagit, kan honom åläggas, eller ock att Banken kan äga rätt, att uppsäga insättningarne, så att de inom året böra uttagas; detta medel vöre kanske bättre» Den tredje omständigheten vore, att en depositions-afgift borde fastställas. Kanske är prsaken, hvarföre lån i Banken stå i missförhållande till Växel-Banken, den, att den sednare ej varit grundad på någon depositionsafgift.
Obligationer med 4 proCents Ränta a5.5oo: s Nu mera framlidne Hans Excellence, Riks-Marskalken m. m. Grefve Oxenstjerna* Skuldsedel 4>000: Äfven hade nu mera framlidne 1 35,566. 20. Presidenten m. m. Friherre Eclelcrantz, den 28 Sept. i8i5 , till Riksgälds-Con toive t aflemna t hvad som Herr Friherren och Presidenten utaf ifrågavarande förmögenhet om händer haft, nemligen : Contant Rd. 3624: i5. 11. Tio Actier uti Trollhätte Canal 366:3a.— samt Nio års utdelning å samma Actier a4i:32.— f rr Tillhopa 139,799: 3. 11. Behållningen, som utbalancerades den 3r December 1821, bestod af: 53 Actier uti Söder-Telje Canal, insatte Capital före aflevereringen till Riksgälds-Contoiret, 10,511:3a. * Contant inbetalde genom Riksg. Contoiret 2i63: 3. samt genom ränlelnnchlllning . 4^6:45. g-Q i3,i6i:3a.— Tio Actier uti Trollhätte Sluss Verk 366:3a.— Obetald återstod pä framlidne Hans Excellenee Grefve Oxenstjerna* Skuldsedel (förutan Ränta ifrån Proelamadagen) 3294:46. 2. * lOjOSp! Transport 475,39Q: 4°-9' Revisorers Berättelse. 431 Transport 4?ä>399: 4°-9- De från Kongl. KrigsCollegiujn till Rihs gälds-Contoiret ajlemnade Cassör.
Blås man ock i basun i enom stad, och folket deraf icke förskräckes? Är ock något ondt i stadenom, det Herren icke gör? Ty Herren Herren gör intet, utan han uppenbarar sinom tjenarom, Prophetomen, sina hemlighet. Lejonet ryter, ho skulle icke frukta sig? Herren Herren talar, ho skulle icke prophetera? Förkunner uti palatsen i Asdod, och uti palatsen i Egypti land, och säger: Församler eder på Samarie berg, och ser till, hvilket stort mordskri och orätt der är. De passa intet på någon rätt, säger Herren; utan öfvervåld och skada går hvart om annat i deras husom. Derföre säger Herren Herren alltså: Man skall belägga detta landet allt omkring, och störta dig neder ifrå dine magt, och skinna din hus. Detta säger Herren: Lika som en herde rycker eno lejone två fötter, eller ett stycke af ett öra utu munnenom; alltså skola Israels barn utryckte varda, de som bo i Samarien, och hafva i hörnet ett lägre, och i Damasco ena säng. Hörer, och betyger i Jacobs hus, säger Herren, Herren Gud Zebaoth. Ty på den tiden, då jag Israels synder hemsökandes varder, vill jag hemsöka de altare i BethEl, och bortbryta hornen af altaret, att de skola falla neder på markena; Och skall slå både vinterhus och sommarhus; och de elphenbenshus skola till intet varda, och mång hus förderfvad blifva, säger Herren. Hörer detta ordet, I feta kor, som på Samarie berg ären, och gören dem fattiga orätt, och förtrycken den elända, och sägen till edra herrar: Bär hit, låt oss dricka. Herren Herren hafver svorit vid sina helighet, si, den tiden kommer öfver eder, att man skall bära eder bort på stänger, och edra efterkommande i fiskakettlar; Och skolen utgå igenom refvor, hvar och en för sig, och intill Harmon bortkastade varda, säger Herren.
Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitteradt memorial, hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet förnya deras vid flere föregående Riksdagar gjorda anhållan, att Iiandsfiscals-tjensterne måtte vid nuvarande innehafvarnes afgång indragas, enär, efter motionärens öfvertygelse, en embetsmannacorps, som, utan all ordinarie lön eller inkomst, icke eger annan utsigt för sin bergning, än att i tid och otid uppträda såsom åklagare, mången gång för de obetydligaste förseelser, måste blifva lika förhatlig sorn betungande; hvarföre och då härtill kommer, att Länsmännen, hvilka vida bättre skulle vara i tillfälle att känna och bedöma förhållanden, ega enahanda rått att å tjenstens vägnar beifra lagöfverträdelser, motionären ansett något verkligt skäl för Landsfiscals-bcställningarnes bibehållande svårligen kunna utletas. Bih. tift B. St. Trot. J844. 8 Sami M Haft. Ålim. Besv. och Ekon.-Utskottett Betänkande,' I anledning häraf får Utskottet meddela den upplysning, att, sedan denna fråga vid flere föregående Riksdagar utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, dervid dessa tjenstebefattningar städse blifvit ansedde såsom hvarken ändamålsenlige eller oumbärlige, hafva sednast vid Riksdagen åren 1840 och 1841 församlade Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält deras önskan, att
Då, jemlikt Eders Kongl. Majits den diga remiss af den 18 förutgångne Oktober, å ett utdrag af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse, angående verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, det åligger Förvaltningen af sjöärendena att, efter vederbörandes hörande, öfver de i samma utdrag förekommande anmärkningar till Eders Kongl. Majit afgifva underdånigt utlåtande, får Förvaltningen, som i anledning häraf infordrat t. f, Befälhafvande Amiralens vid Carlskrona samt Befälhafvarens vid härvarande station af Flottan underdåniga yttranden, nu, efter det desse hit inkommit, med deras öfverlemnande underdånigst anföra följande: — 310 — Hvad först angår de i 2:dra oclt 3:dje §§ af ofvanberörde berättelse gjorda framställningar, rörande dels uppläggande af särskildt konto för hvarje fartyg af större cert, och dels de nu skiljda anslagens för Flottans nybyggnad och underhåll sammanförande under en titel, såsom tillförene ägt rum, får Förvaltningen underdånigst åberopa hvad i dessa afseenden utaf Förvaltningen yttrats i dess underdånigt utlåtande af den 27 December 1860 öfver samma års Revisorers berättelse angående granskning af 1858 års räkenskaper. Vidkommande dernäst framställningen uti nu ifrågavarande revisionsberättelses 4 §, angående materialförrådens vid Flottans Carlskrona station inventering hvart nionde eller tionde år, så och enär. efter hvad Revisorerue äfven tillkännagifvit, deras åsigt härutinnan är med Förvaltningens öfverensstämmande, torde något vidare yttrande i denna fråga icke vara af behofvet påkalladt.