Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har försökt att uppställa en jemförelseberäkning angående artikeln plank, som väl skulle blifva en bland de mest inbringande artiklar för denna kommunikationsled. Enligt de uppgifter jag erhållit, äro kanalafgifterna för en tolft 0,25X0,75, 14 fots plank, å den färdiga delon af Kinda båtled med en sluss och tvänne korta kanalsträckor 12 öre, hvaraf för slussen 6 öre; å Göta kanal emellan Roxen och Östersjön med 16 slussar, 47 öre; å Seffle kanal med en sluss, 15 öre; å Strömsholms kanal med 26 slussar, 1 R:dr 55 öre. Yid jemförelse med ofvannämnda afgifter synas mig kanalafgifterna å en kanal emellan Rengen och Linköping för en tolft samma slags plank icke kunna antagas lägre än 70 öre, oller 5 öro för hvarje sluss, hvarjemte frakt för samma kanalsträcka torde uppgå till 15 öre, eller summa trafikkostnad för en sådan tolft plank icke kunna antagas lägre än 85 öre. Denna kostnad skulle, enligt det andra af Major Grafström framställda förslaget, med kanal till Hofvetorp och jernväg derifrån till Linköpings hamn, för samma tolft plank, enligt mitt förmenande, icke öfverstiga 83 öre, sålunda fördelade: kanalafgift till Hofvetorp 3 öre. omlastning 20 „ jernvägsfrakt för 1,] mil, enligt Statens jernvägstaxa ■ . • ■ 60 „ Summa 83 öre. Således ingen fraktnedsättning vara att förvänta till betäckande af ränta å den del af kanalens anläggningskostnad, som öfverstiger jernvägens. För att göra jemförelsen rigtig synes mig ränta under byggnadstiden böra tilläggas anläggningskapitalet så i ena som andra fallet. Kanalen fordrar sex års byggnadstid, således böra 3:ne års upplupna räntor å 1,313,000 R:dr eller 207,000 R:dr tilläggas, hvadan kostnaden för kanalen färdig att begagnas uppgår till 1,520,000 R:dr.
Domstolar pröfvas och bestämmas, och om desse Kaperier dervid befinnas olaglige, endast kunna tillförbinda Kaperier till ersättnings skyldigheten, men deremot af Domstolarne godkände utsluta möjligheten För att allt skadestånd, emedan den uppbringar Egendommen genom ett sådant godkännande fÖrvanlades till Kaparens enskilda tillhörighet. Vid hvilket förhållande någon gällande grund för yrkandet af Statens skyldighet, att förlusten å desse upbringningar ersätta, icke lärer kunna hemtas från hvar Rikets Ständer i afseende på de så kallade Franska fordringarne tillgjord Och då dessutom genom' utländska skulldens afskrifning någon behållen fond för slike ersättningars bestridande dessmindre varit eiler är att tillgå, som de till betalande af denna Gäld utaf Allmänna Bevillningen vid 1818. och 181 o. årens Riksdag beräknade anslag icke ingått enär den vid samma Riksdag fastslälcle Bevillning så ansenligen . understigit den påräknade summan; samt hvad beträffar de i,aoo,ooo R:dr, hvilka utgjort behållningen af de fremmande magters undersåtare tillhörige, i Götheborg och Carlshamn, för Statens Räkning confiskerade 144 Stats-Utskottets Betänkande». och försålde Skeps och Laddningar, deraf den nu yrkade ersättningen, för i lika måtte lidande Svenske undersåtare förments höra utgå, denna Summa, såsom icke till slike ersättningar anslagen eller Bestämd, redan är använd och till krigsfonden ingått; och derigenom, att uti iq. Art. af Tractaten i Kiel, den i4- Januarii 1814- Konungen af Sverige till förmån för Prinsen af Danmark afstått Sin anspråk på ersättning för de Svenske Skepp och Laddningar, som blifvit uppbragte af Danska kapare sedan Freden i Jönköping till utbrottet af kriget den i5. September 1813, desse magters undersåtare icke, såsom jämnväl yrkadt, är betaget att jemnlikt 18.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att något bestämdt yrkande derunder icke afgifvits, biet propos. på bifall till Utsk:ts hemställan framställd och med ja besvarad. 7:de punkten. Frih. af Ugglas, Gustaf: Emot den nu föredragna punkten af Stats-Utsk:ts Betänk, har jag nedlagt min reservation, och jag anhåller att få inför R. o. Ad. närmare utveckla de skäl, hvarför jag anser att punkten bör afslås. Först och främst är förslaget, enligt min tanka, ur allmän synpunkt oriktigt. Det är icke första gången, som R. St:r hafva framkastat den tan - Don 9 Maj e. m. 173 ken, att kommunerna borde bidraga till kostnaderna för stambanornas anläggning. Denna fråga väcktes vid 1853 års riksdag, upplelde åter 1858, men föll vid båda dessa riksdagar. Vid den sednare framkom den under en bestämdare form. Inom Stats-Utsk:t och inom Riks-Stånden väcktes ett förslag, att, sedan den vestra och södra stambanan närmade sig sin fullbordan och man icke ansåg att för dessa banor någon särskild expropriation af kommunerna kunde fordras, ville man dock, i och för en då tillstyrkt bana mellan Hallsberg och Örebro, anställa ett försök i nämnde afseende. Efter lifliga strider föll denna fråga. Jag yttrade, alt jag ansåg Utsk:ts förslag oriktigt ur allmän synpunkt. Om man nemi. antager, att det icke är blott för att befordra provinciella intressen, som staten anlägger jernvägar, utan att staten med dessa dyrbara anläggningar jemväl åsjftar sin egen fördel, så vågar jag fråga, orri det väl vore rimligt att uppfyllandet af detta statens ändamål skulle göras beroende deraf, att en eller annan kommun vägrat att expropriera jorden. Jag ber att få framhålla ett exempel, som jag äfven i min reservation har påpekat. Stats-Utsk:t har föreslagit, att R. St:r under vissa vilkor skulle bevilja medel till påbörjande af nordvestra stambanan.
Knappt hade detta blifwit bemärkt, förrän en swärm af kavaljerer drog sig omkring flickan och sökte att winna hennes bifall eller locka ett leende af henne. Men Hindiah kände snart leda för deras platta smicker, och uppsökte mig, för att fråga, om wi icke snart finge lemna den lysande men föga angenäma kretsen. Jag tog hennes arm, för att aflägsna mig, då en kammarherre skyndade fram med en bugning och underrättade mig, att generalguvernören sjelf ämnade göra sin visit hos mig före min afresa till landsorterna. Med all möjlig artighet underrättade jag kammarherrn, att jag i anledning deraf skulle uppskjuta min resa till middagen, och frågade, hwilken timma jag kunde wänta den äran att få se generalguvernören. Han lofwade att följande morgon underrätta mig derom. Wid framkomsten fann jag en biljett från poeten. Han underrättade mig, att han till sin bestörtning erhållit en warning af polisen att icke besöka mig och ”falla mig beswärlig.” Som han alltför wäl förstod halfqwäden wisa, hade han genast lemnat staden. Han tillstyrkte mig att utan fruktan taga wägen öfwer Tiweden, der han lofwade att wi skulle träffas. Föga glad deröfwer men mera uppmärksam, efter denna warning, beslöt jag att icke så öppet söka wännerna, men i tysthet sätta en hwar i rörelse. Det kunde icke förefalla misstänkt att jag, såsom köpman, hade relationer med herr Hjerta, och jag ämnade begifwa mig till honom, för att nu helt öppet meddela honom min plan, och fråga, om han wille bistå mig att införskaffa wapen i alla landsorter. Han kom sjelf i detsamma till mig. Wi inträdde i kabinettet för att öfwerlägga. I början blef han något bestört öfwer mitt meddelande. Men endast ett ögonblick swäfwade ett uttryck af misstroende öfwer hans drag. Han sade snart: ”Wälan! Jag åtar mig att kringsprida gewär och ammunition under wintern, och jag skall uppgöra en plan, till hwilka ställen wi kunna skicka dem. Räkna på mig!”
Flera andra stockholmsbor tycktes utgöra fröken Rosendofts sällskap. Under det fru Skarpman-Stormfågel värfvade röster för Oxygen, var Apollonides fortfarande verksam för Aromasias val. Många andra af gästerna i Okeanos trädgårdar voro sysselsatta på samma sätt. På den tiden lät man icke nöjet hindra de allvarsamma angelägenheterna. Den enskilda eller offentliga fördelen glömdes aldrig. Oxygen glömde ej häller, att han kommit till Göteborg för att själf verka för sin kandidatur, uppträda på valmötena, aflägga sin trosbekännelse, samtala med de väljande, försäkra dem om sin duglighet, sina goda afsigter, sin fosterlandskänsla, sin oöfvervinnerliga förkärlek för Majornas tredje rote och för Göteborgs hela samhälle, för handel och luftfart och bankväsende samt framsteg i alla möjliga riktningar. Hans beslut var nu oåterkalleligen fattadt och fullständigt stadfäst. Aromasia älskade han lika brinnande, men han led af denna kärlek. Han led synerligen af tanken på att Apollonides, den oefterrättlige forntidssvärmaren, skulle ytterligare ställa sig in hos den unga konstnärinnan och genom sina ansträngningar för hennes inväljande i folkförsamlingen göra sig ännu mer omtyckt af henne. På sin sida ville han visa henne, att kärleken icke hindrade honom från att uppträda som hennes offentlige medtäflare. Framför alt måste han hindra hennes val för att därmed också hindra henne att vistas i Apollonides närhet. Om han också fortfarande sökte inbilla sig själf, att det vore återgångspartiet han ville motarbeta samt att han endast af den orsaken uppträdt som Aromasias medtäflare, kunde man likväl, då han trodde sig vara obemärkt, ofta höra honom utropa: »Apollonides är poet-maskinist vid riksdagen och kan såsom sådan ej ofta lefva i Aromasias granskap, men just därför arbetar han på att draga Aromasia till Göteborg. Det är hans afsigt, men jag har genomskådat honom och skall göra afsigten om intet.» Det var det samma som fröken Rosendoft tänkt. Hon ville förödmjuka Aromasia och draga Apollonides ur dennas trollkrets. Kunde skalden blott ryckas från det farliga granskapet, skulle han nog få ögonen öppna för den sällhet som väntade honom.
Jag bestridef högeligen Herr Cocks gjorde motion, men förenar mig likväl i den åsigten att Bankens räntor böra användas till allmännytta, då om de anvärtdas till bevillningens nedsättaöde, detta goda ändamål bäst torde vinnas. Detta mitt anförande torde få åtfölja Herr Cocks Memorial till behörigt Utskott. Bil. till Ridd. 0. Ad. Hörsamste Memorial! Under den 27 Januarii detta år har Högloft Ridderskapet oell Adeln till RiddarhusUtskottets Utlåtande remitteradt en af Friherre GF. Åkerhje'm den 20 i samma månad väckt motion, rörande tillåtelse för främmande personer, att få såsom åhörare öfvervara Ridderskåpets ock Adelns sammankomjler, jemte ett af bemälte Friherre den 27 i samma månad uppläst tillägg, äfvensom de i detta ämne sistnämnde dag af flere värde ledamötor, så väl muntligen som skriftligen, afgifne yttranden. Innan Utskottet ingår i Utlåtande öfver sjelfva saken, har Utskottet trott sig böra, såsom en ledning vid frågans bedömande, framställa ett sammandrag af det hufvudsakligaste, sorn under debatten blifvit yttradt, så väl för, som emot motionen; hvarvid Utskottet äfven tillåtit sig egna reflectioner så ofta sådant ansetts kunna till förhållandets utredande bidraga. Då motionens idée är enkel och de skäl som till stöd derföre blifvit anförde, låta, ehuru med olika uttryck af olika talare, hänföra sig till ett enda kufvudsakligt, men deremot de anförds mer eller mindra vigtiga motskälen varit af ganska olikartad natur, har Ut' skottet ansett lämpligast clässificera de afgifne yttranden efter de hufvudsakligaste motskälen. Den i,i Marlii. 675 Dessa kunna innefattas under följande ru briker: i:o. Närvaron af åhörare skulle afskräcka ovane talare, och således många nyttiga yttranden gå för Ståndet förlorade.
Ständer om beviljande af motsvarande anslag å statsmedlen med 10,000 r:dr årligen, hvarigenom staden kunde från denna utgift befrias. 6-o Då direktionen öfver Serafimerlazarettet, uti afgifvet yttrande öfver Drätselkommisionens underdåniga förslag till åstadkommande af det för lazarettet beviljade bidraget, i underdånighet anfört, att denna inrättnings inkomster, som til! en väsendtlig del bestode af räntor å enskilde donationer, skulle, enär inrättningen icke åtnjöte någon sjukvårds ersättning af Stockholms stad, hvilken dock af denna inrättning egde den största fördel, genom förlusten af det årliga bidrag. 10,000 r:dr, som inrättningen, jemlikt Kongl, brefvet den 5 December 1828. hittills åtnjutit af finska tolagsmedlen, blifva otillräckliga och göra det till nöd vändighet att antingen minska sjuksängarnas antal, hvilket snarare behöfde ökas, eller ock för fattiga sjuka, hvilka nu vore från all afgift fria, äska betalning af de församlingar de tillhörde, äfvensom i någon mon öka afgiften för betalande patienter, hvilken nu erlades med 8 sk. om dagen, men kollegierna om förhål landet med administrationen af berörde inrättning samt om dess inkomster och utgifter icke hade vidare kännedom, än att till detta lazarett vore på riksstatens 8:de hufvudtitel anslagna årligen 3,900 r:dr, hvaremot kostnaderna vid samtliga länslazaretten i riket, likasom öfrige sjukvården, utan bidrag af statsmedlen måste besörjas af länens innevånare, hade kollegierna ej annat att i denna fråga yttra, än att i underdånighet öfverlemna till Kongl. Maj:ts nådiga bepröfvande, antingen det måtte finnas åligga Stockholms stads innevånare att fylla den brist i behofvet för Serafimerlazarettets utgifters bestridande, som genom bidragets från finska tolagsmedlen upphörande kunde, efter föregången undersökning om förhållandet, verkligen förefinnas, eller nådig framställning till Rikets Ständer om bristens fyllande med statsanslag må göras, eller ock
Men vid 1815 års Riksdag är, genom Kongl. Majit och Riksens Ständers sammanstämmande Beslut, på sätt Kongl. Förordningen den 19 Juli »815 utvisar, den sista delen ändrad på det sätt, ”att. i Hof-Ratt måge ej färre än Fem Le”damöter döma i inål, som å lif och ära gå, men ’’i andra mål Fyra utgöra domfurt antal, derest ”alla om slutet ense äro”. Enär nu de Beslut, som uti mål å lif och ära fattas af K arn ners-Rätte me i Stockholm och Råds tu fvu-Rät terne i öfrige Städcrne, der Kärnners-Räiten endast ransakar, alltid skola under-' ställas Hof-Rättens pröfning och, hvad lifssaker angår, FIof-Rättens Domar än vidare till Kongl. MajUs Nådigste skärskådande öfverlemnas, an-, se Riksens Ständer de skäl , sorn föranledt förändringen i domföra antalet uti Hof-Rätlerne, vara ännu mera gällande att i enahanda man förminska antalet af de Ledamöter, hvilka i Kämnerseller Rådstufvu-Rätterne böra öfvervara dylika måls afgörande; och härtill kan, äfven läggas den jemförelse, att mål af denna art å landet afdömas vid Härads-Rätt, hvaruti 86 Underdåniga Skrivelser. Ordföranden eller Häradshöfdingen endast biträ, des af sju Nämndemän, hvilka icke annorledes än samfäldt kunna verka till ett emot Ordförandens mening stridande beslut.
1 50 andra slag 1 skålp. 10 Vagnar och Alldon: arbetsfordon och lastvagnar \ stycke 5 tvåhjuliga, samt droskor, trillor och slädar 1 stycke 20 öfriga slag 1 stycke 50 — synbart brukade, som af resande, för eget behof, medföras eller sorn blifvit ur riket bevisligen utförda Fria Vagnmakare-arbeten, ej specificerade, hänföras under Slöjdvaror, ej specificerade. Vagnsmörja; se Maskinsmörja. Valnötter; se Nötter. 1 — öfverkladda med skinn; tullbehandlas lika med handskar Vatten, mineralI kanna — 10 Vattenglas eller en lösning af kiselsyra i kali eller natron. R:dr 100 R:mi 5 — Fair; hänföres till Färger, ej specificerade. Vax, alla slag Fritt. Vaxarbelen; hänföras till Varor, i taxan ej nämnda, arbetade. Vekar, lampoch ljus1 skålp. — 30 Förslag till Tull-taxa. 47 Verktyg för fabriker, handtverk och jordbruk, ej specificerade Verktygslådor för barn, med Verktyg, hvilka icke kunna såsom sådana begagnas; se Leksaker. Vin, alla slag: på fastager på buteljer Vindruf torr Vindrufvor Vinsten, rå eller renad Vinstenssalt • Vinstenssyra och Vinsyra; hänföras till kemiskt-tekniska preparati r. Violrot; hänföres under Apolheksvaror. Viols>rop; hänföres under Sirop. Visitkort , Vismut Vitriol: grön andra slag Vitriololja och Vitriolspiritus; se Svafvelsyra. Väfnader: helsiden: fel b och plys sammet Anm. DS hela ytan utgöres af silke, bör väfnaden, ehuru frånsidan utvisar bomull, tullbehandlas såsom helsiden. andra slag, guld och silfvertyg derunder inbegripna halfsiden: felb och plys, äfvensom filtar andra slag bomulls-: bokbindare-cloth felb och plys, äfvensom filtar och parkum gaz, halflinon, muslin, nettelduk, dimity och batist segelduk Qvantitet för Införselstull. ningen. Riksmynt.
Till de årliga eller ständiga utgifterna under Fjerde Hufvud-titeln finnes, enligt nu gällande Riksstat, anvisadt: i penningar Riko Ridr 2,865,953: 52. — indelda räntor, efter markegång, på förslag 1,173,285: 16. — indeld spanmål, på förslag 19,798 tior 16 kpr ä 6 Ridr tian 118,791: oindeld spanmål, 17,220 tior förslagsvis å 6 Ridr lian 105,520: Tillsammans Riko Ridr 4,261,550: hvarvid nu följande förekommer, nemligen: Landt försvars-Departemenlet. Departementets Kansli-expedition: Vid den af Eders Kongl. Majit under den 8 Maj sistlidet år nådigst beslutade fördelning af de 10,000 R:dr, hvilka, ungefärligen motsvarande hvad tillförene i ljuspenningar årligen användts till extra-ordinarie tjenstemän och betjening vid de till förändring i detta hänseende af Eders Kongl. Majit under sista riksdagen i nåder föreslagna embetsverk, nu mera få, enligt Rikets då församlade Ständers uti underdånig skrifvelse af den 5 Maj 1831 gjorda medgifvande från expensmedels-anslagen utgå, till gratifikationer åt lönlöse, för flit och skicklighet utmärkte tjenstemän, äfvensom extra-ordinarie vaktbetjening, vid omförmälde embetsverk, för så vidt medlen icke erfordras till ljuspenningar åt sådane extra-ordinarie tjenstemän och vaktbetjente, som år 1831 redan voro vid verken anställde, samt genom Uit och tjenstgöring kunna anses vara till berörda förmån berättigade, täcktes Eders Kongl. Majit åt Landtförsvars-departementets Kansli-expedition bestämma ett årligt belopp af Trehundra Riksdaler Banko, att af Departernents-chefen för det uppgifna ändamålet i tillika föreskrilven ordning disponeras; och då nu Eders Kongl. Majit i nåder förklarat sig vilja, uti särskild skrifvelse, underrätta Rikets snart sammanträdande
Riksdagsfullmägtigen Maja Lars Larsson från Stora Kopparbergs län har, uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion, i anseende till bchofvet för Westerdalarna att, i likhet med öfrige delar af riket, komma i åtnjutande af förbättrade landtkommunikationer, och då innevåuarne inom denna landsbygd vöre genom torftighet och genom den här mer än annorstädes tryckande roteringen oförmögne att utan Statens mellankomst utföra dylika allmänt nyttiga företag, anhållit att, för allmänna vägarnas npphjclpande inom meranämnde landsort, måtte af Rikets Ständer anslås ett belopp af 75,000 R:dr R:mt, hvilka medel, enligt motionärens förslag, borde ställas till disposition af Konungens Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län, som, efter vederbörliga undersökningars verkställande och förslags upprättande, skulle cga att de anslagno medlen för uppgifvet ändamål använda. Utskottet, som hvarken af motionen bifogade eller eljest tillgänglige handlingar varit i tillfälle att inhemta närmare upplysningar rörande beskaffenheten af de vågförbättrings-arbeten, för hvilka motionären påkallat understöd af allmänna medel, anser med visshet kunna antagas att, i händelse sådana vägbvggnadsföretng inom den ofvannämnda orten skulle ifrågakomma, hvilka med afseende å deras betydenhet och angelägenhet samt svårigheten för vederbörande menigheter att dem utan Statens medverkan utföra, pröfvas förtjena att genom bidrag från det allmännas sida befordras till verkställighet, erforderlig tillgång dertill skall erhållas af den till Kongl. Maj:ts disposition för vägarbeten inom riket i allmänhet föreslagna anslagssumma; och får, i sakens närvarande skick och då Utskottet ingalunda kan förorda motionärens förslag om anvisande af medel att ställas till Läns-styrelsens förfogande för möjligen ifrågakommande vägförbättringar inom den uppgifna orten, Utskottet hemställa: 3:o. att förevarande motion icke må hos Rikets Ständer vinna afseende.
Eders Kongl. Majrts och Rikets Stats-Kontor, som under denna dag afgifver särskildt underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers Berättelse rörande Stats-verkets förvaltning och räkenskaper för åren 1844 och 1845, får, i afseende å hvad som i samma Berättelse förekommer, angående redogörelserna för Stats-verkets spanmål in natura, kreditivfonden, undsättnings-anstalterna efter 1826 års missväxt samt f. d. allmänna Magasins-fonden, underdånigst anföra följande: Uti 1845 års hufvudbok öfver Statsverkets spanmålsrörelse in natura, hafva Revisorerne förnummit, att undertitel: ”diverse inkomster,” blifvit bokförd en summa af 16,749 R:dr 47 sk. 3 rst., oaktadt denna summa, enligt det conto, som legat till grund för dess upptagande i kapital-räkningen, rätteligen summerad, gör 16,749 R:dr 47 sk. 2 rst., hvadan 1 rst. för mycket blifvit tili redovisning påfördt, deraf Revisorerne funnit sig föranlåtne yrka, att berörde hufvudbok måtte ånyo genomgås och rättas, emedan Revisorerne förmoda, att förhållandet i öfrigt föranleder en sådan undersökning, som af omständigheterna särdeles påkallas, derest icke aila kontroller, som afses med en ordentlig bokföring af Statens inkomster och utgifter, skola förfelas. Bokslutaren har erkännt riktigheten af den gjorda anmärkningen, härledande sig derifrån, att värdet å inventarier, som år 1845 afsändts från Götheborgs till Carlstens kronomagasin, blifvit uti generalräkningen öfver förstnämnde, magasin affördt med 2 R:dr 47 sk. 2 rst., men uti enahanda räkning öfver sistnämnde magasin upptaget med 2 R:dr 47 sk. 3 rst.
I hvilket afseende bemälte CancellieRåd och Assessor i underdånighet föreslagit, att, emot afståendet afofvsnnäinnde anspråk och andra vanliga Skatterätts fordringar till nödigt belopp, dem måtte tillåtas , att få lösa till Skatte , antingen Kungsgården Wisingsborg, 5- Mantal, jemte KronoHemmanen Lilia Lönnemålen och Eskemålen, |:dels Mantal hvardera , med rättighet att för halfva Markegåhgs - priset begagna de till Kungsgårdens bruk anslagna Krono dagsverken af det på Wisingsö belägna Gods; eller ock Kungsgården Rådmansö 3 Mantal med derunder varande Torp och Lägenheter j emot vilkor, hvad Wisingsborg beträffade, att, jemlikt föreskriften i KonglBrefvet den 28 Januarii 1757, vid Skatteköpet fastades skyldighet inrätta StamSkäfferi af minst -too Spanska Får, med stadgande, dels att om ägaren 6 år uturaktlät hålla nämnde antal, han borde anses hafva gjort sig förlustig af Skatterätten och Egendomen, sorn då till Kongl. Majit och Kronan åter-fölle utan någon ersättning ; dels att en bestämd Hemmansränta i ett för allt af etthundrade sådana Får af olika, men till afvel passande ålder, årligen borde Kongl. Majit och Kronan tillhandahållas utan all slags af: Den 5 annani. 233 gift, för att i Landet kringspridas genom försäljning; med rättighet likväl för ägaren, att, i händelse han skuile af verkliga olyckor hemsökas , och derigenom uturståndsältas in natura fullgöra HemmansRäntan , i slikt fall få, efter Domarens pröfning , för ett eller annat år lösa förenämnde Ränta ; samt , hvad Rådmansö angeck , att, utom den vanliga HemmansRäntan , Ägaren äfven skulle förpligtas hålla Skafferi af 50 Spanska Får, i likstämmighet med föreskriften uti Högstberörde K:g 1.