Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta bör blifva en gifven skyldighet för den lånsökande, och ej åligga Disconten att genomläsa luntorne för två och ett halft år. Af denna orsak tror jag det vore bättre, om Ridderskapet och Adeln stannade i det beslut Bonde-Ståndet fattat, än om det lemnades alldeles fritt. Dessutom får jag nämna, att det förslag, som Ilerr Hjerta framstält, har blifvit gjordt i anmärkningarne, men blott på ett år. Alla funno detta för ringa, och man tyckte att tiden borde bestämmas till minst 5 år, men detta kunde ej intagas i Betänkandet, emedan ingen anmärkning derom inom Riks-Stånden blifvit gjord. Man Öfverenskom likväl att hvar i sitt Stånd skulle derom väcka fråga, och jag får derföre föreslå, att tiden bestämmes till 5 år. För öfrigt skall jag visserligen icke, om jag vid svaret på Herr Grefvens och Landt-Marskalkens proposition finner meningarne vara någorlunda gifna,' uppehålla Ridderskapet och Adeln med begäran om votering, men anhåller likväl, att första proposition mätte blifva till bifall på Utskottets förslag. Herr Rosenblad: För min del kan jag ej hysa den fruktan, att möjligen på enen - Den 7 November e. m. 321 ela postdag 3:ne personer, som af samtlige Disconterne blefvo godkände såsom vederliäftige för högsta länesumman, och fingo 18,000 Riksdaler, skulle begå det bedrägeri att rymma. Det säkraste correctif anser jag vara, att, när länet är förfallit, låntagaren förlorar ali rätt till omsättning, och cautionisten all rätt att cavera. För min del anhåller jag således om proposition till bifall å Utskottets förslag, med den förändring att cautionisten äfven får tagas utom districts, men att han förlorar för alllid rättigheten att cavera, om lian borgar förmer än den bestämda summan. Hvad angår föreskriften oiii Mantalsskrifningsbevis, så ser jag ej hvartill den skall tjena, och tror, att den bör uteslutas.
Rörande redovisning för Håradernes andel i Saköres medel; om LagCommittéens hörande öfver Lagförslag; angående jemkning i stängselskyldigheten efter föregånget Storeller Enskifte; om stängsel kring skog och Skogsmark; beträffande Snöskottningsoch Snöplogningsbesvåret; om Skallgång till Rofdjurs fållande m. m.; om erhållande del af Landshöfdingarnes förslag rörande hemrnans-klyfningar; angående Nåmndemåns-arfvode vid afvittringsoch skattlåggnings-förråttningar m, m.; om ändring i 26 Cap. 1 §. ByggningaBalken; rörande yrkad befrielse för Nämndemän från skyldigheten att biträda IvronoBefjeningen vid Syner; angående yrkad förändring uti skyldigheten till vågarnes underhållande, med antagande af det utaf Utskotten föreslagne a:dra alternativ, eller att ågare af Bruk och Qvarnar, samt andra dylika lågenheter böra uti nämnde skyldighet deltaga; om Byvägars anläggning och underhållande; rörande rättigheten till grustägt å andras ägor till Den 30 Augusti e, w, allmänna vågarnes underhållande; rörande ståmselskyldigheten; om tillämpning af stadgandet uti 25 Csp 1 §. Byggnings Balken på alla för varutransport nödige vågar; om öfverseende och förbättring af Rikets Oeconomiska och Politie—j författningar m. m.; angående Tionde-och Rånte' gifvares samt ägares Ömsesidiga skyldigheter och rättigheter; rörande yrkad ändring i f örfattningarne emot fylleri och dryckenskap, samt om forum för åtal å oloflig Brånvins-försåljning; i fråga om upphåfvande af Öfre och Nedre BorgRåtter* ne, samt upphörande af RiksMarskalksEmbetsbefattning med skuld-fordringsmål, och rörande löse men arbetsföre personers kringstrykande.
429 slag äro ett missbruk, att de någonsin från Const.Utsk. inkommit. Detta leder oss in på afsteg från grundlagen. Nästa steg kan blifva, alt ett Const.Utsk:s förslag med två särskilda reservationer skulle få hvila till nästa riksdag på bordet, för att då välja hvilket ibland dein man vill antaga. Nästa gång antages kanske till och med en föreslagen förändring vid samma riksdag som den blifvit väckt. Sä fort man afviker ifrån grundlagens föreskrifter, (såsom jag uppfattar dem, sä bar jag äfven uttalat dem) så vet man icke hvar del kan stanna. Jag yrkar, att detta Coust.Utsk:s förslag måtte blifva hvilandc till nästa riksdag. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: I hufvudsa ken förekommen af 3:ne talare, som förut yttrat sig, och instämmande i önskan om det beslut, som af Hr Lagerhjelm först blifvit yrkadt oell sedan af Frih. Hermelin förnyats, anhåller jag blott med några ord få utveckla de skäl, hvarpå jag grundar mina åsigter i ämnet. Const.Utsk. synes mig här hafva begått 2 felaktigheter. Utsk. har tagit ett steg för långt och ett steg för kort, hvarigenom frågan således icke kunnat avancera. Den står tvertom qvar på samma punkt nu, som vid riksdagens början, eller som den var, sedan det nu hvilande förslagets iide var afgjordt. Const.Utsk. synes mig således hafva begått en oriktighet, då det försökt ali sammanjemka R. o. Ad:s och PresteSl:s beslut lill eli helt, med förbiseende af hvad de öfriga Stånden i ämnet beslutat. När grundlagen stadgat, att samtliga RiksStms beslut höra i möjligaste måtto till ett helt sammanjemkas, så har det tydligen skett i den afsigt, ali icke något Stånds mening skulle kunna helt och hållet förtryckas.
5 Med föranledande häraf hafva Josef Holm från Stockholms län, Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, E. Christensson från Götheborgs och Bohus län uti särskilde, till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifna memorialer yrkat: att den, på sätt ofvan är vordet omförmäldt, domaren medgifna magt, att der åverkan oftare sker förelägga vitén till eganderättens skyddande, måtte upphöra samt böterna för åverkan i stället förhöjas; i hvilket afseende är vordet föreslaget af Gustaf Bjerkander och E. Christensson ,att böter för all slags åverkan måtte höjas till 10 R:dr Banko, hvaremot Josef Holm öfverlemnat åt vederbörande Utskott att bestämma bötesansvaret för åverkan till det belopp, som kunde anses leda till att afhålla egennyttan och okynnet från olofligt tillegnande af andras tillhörigheter. I sammanhang med dessa motioner torde äfven böra till afgörande förekomma två andra inom Hedervärda Bonde-Ståndet framställda förslag, nemligen: Af Johan Andersson från Elfsborgs län med hvilken Per Benjaminsson från samma län instämt, att, emedan grödan vore för jordbrukaren och landtmahnen i allmänhet dess hufvudsakligaste egendom och ingen med skäl kuhde bestrida att åverkan derå vore högst skadlig, 9 kap. 6 § Byggninga-balken med afseende på ansvar och böter för åverkan måtte blifva förändrad till denna lydelse: ”Hvilken, som med vilja släpper sin boskap i annans ohergade åker eller afslagna äng, bote för hvarje gång för häst, nötkreatur eller svin tio delar, för get eller fårkreatur sex delar och skadan åter. Tjudrar man der häst eller andra kreatur vore lag samma. Är grödan afbergad, eller sker detta i beteshage, vare bot hälften mindre. Låter någon drifva eller valla sin boskap å annans enskilda skog eller mark bote en fjerdedel.
Sedan, uti en till Kongl. Majit ingifven och med underdånigt förord af Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar beledsagad ansökning, Majoren Nils Johan Gjertz underdånigst anhållit, att, då han, som den 10 April 1839 blifvit förordnad, till Direktör och Kommendant vid Straffoch Arbets-inrättningen å Långholmen, men den sednare tiden, i anseende till sin sjuklighet, fått från utöfningen af samma befattning åtnjuta ledighet, numera, efter hvad läkare intygat, vore till helsan så försvagad, att förhoppning icke funnes, det han skulle återfå förmåga att nämnde befattning återtaga och fortfarande bestrida, Kongl. Majit, ehuru Gjertz, såsom född den 3 November^ 1794, icke uppnått 65 års ålder, likväl, med afseende å hans sjuklighetstillstånd och obemedlade ställning samt i öfrigt förekommande omständigheter, i nåder täcktes vidtaga åtgärd till bans förflyttande på indragningsstat med den pension af 1,000 r:dr, som åt föreståndaren vid ifrågavarande inrättning blifvit anslagen; så har Kongl. Majit i betraktande deraf, att Major Gjertz, hvilken i nära 12 år innehaft omförmälde Direktörsoch Komrnendantsbeslällning, eller längre tid, än som i detta fall, enligt Kongl. Brefvet den 24 Maj 1841, erfordrades för öfverflyttniug till pensions erhållande å allmänna Indragningsstaten, men deremot icke uppnått den i samma Kongl. Bref för sådant öfverflyttande stadgade ålder, efter hvad upplyst vore, berömligen förvaltat meranämnde ansvarsfulla och besvärliga befattning, samt uti Gjertz's helsotillstånd, enligt läkarens intygande, icke kunde förväntas sådan förbättring, att han blefve återställd till förmågan att behörigen förestå en fängelseinrättning af det omfång och inflytande, som den ifrågavarande, uti nådig skrifvelse till Stats-utskottet af den 27 sistlidne Januari, behagat föreslå, att Majoren Nils Johan Gjertz måtte, vid afskedstagande! från omförmälde Direktörsoch Kommendants-beställning, få på allmänna indragningsstaten uppföras till åtnjutande af ett emot lönen svarande årligt pensionsbelopp af 1,000 r?dr banko. Stats-Utskottets Utlåtande, Ko 90. 1 f
N:ris 382 och 432.) S. A. K. Sedan Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar i Riket, med anledning af gjorda anmärkningar vid Norrköpings Spinnhus-inrättnings räkenskaper för åren 1829 och 1830, förklarat dåvarande Ordföranden i Directionen för sistnämnde Inrättning, Capitenen Abraham Roos, samt Fabriks-idkarne J. J. Schubert, Samuel Rundstedt och numera aflidne Rådmannen Gustaf Gahm, i egenskap af ledamöter i bemälde Direction, skyldige att gemensamt ansvara för en i Spinnhus-inrättningens cassa förefunnen brist af 2,304 R:dr 19 sk. 10 rst., hvar och en af dem dock obetaget alt af den eller dem, det sedan vederborde, söka sin ersättning åter, bäst han kunde och gitte, saint nämnde beslut blifvit gillad t och faststäldt icke allenast af E. K. i\1:s och Rikets Kammar-Rätt, medelst Utslag af den 13 April 1832, utan ock af E. K., genom Utslag af den 15 April 1836; så hafva Fabriks-idkarne Schubert och Rundstedt, samt aflidne Rådmannen Gahms sterbhus-delegare, bans enka Fredrika Gahm och Förmyndaren för haus eflerlemnade omyndiga barn, Professoren J. G. Collin, uti serskilde till E. K. M. ingifna skrifter, af anförde skäl, i underdånighet anhållit om befrielse af Gunst och Nåd från godtgörande af ifrågavarande Cassa-brist, hvilken egentligen skall hafva uppkommit genom Ordförandens, Capitenen Roos’s vårdslöshet och oredliga förhållande. Och har E. K. M., efter det ofvanbemälde Styrelse med underdånigt Utlåtande i ämnet inkommit, uti Nådig skrifvelse af den 5 September förlidet år, behagat till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna handlingarne uti förrberörde mål, för det afseende, omsländigheterne syntes förtjena.
Ilk-vkensjeolä, Osrl Urellrio, yttranden, Iul. 274. IloyLenspölll, lletloll , yttranden, Iun. 974. Sept. (100- X. XII. XV.) Ort. 430. " wald till Ombud wid uppteckningen af f. d. Konungens egendom, Sept. 99. — desi redowisnmg för denna förrättning, Oct. 4675. — gratifieativn derför, Apr. 300. 363. Iljcrts, Friherre IVeärio, yttranden, Maji 12;. 124. 286. Hjert», Friherre I. rs, yttranden, Mars 189. 282. 286. Hjo Stad, om anfläcnde af 2:ne Pastorns i Fogelås innehafwande öfwcrlopps-stommar till nybyggande af Stadens Radhus Sept. 373. (Stats - Utsk:s Prot.- Utdr.) Hof-Lanftcrn uppgifwer Rikets relationer med utrikes makter Maji 43. 47. — fraga om behörigheten af dess wal till Ledamot i Hemliga Utskottet Iun. 618. — gltwer .ör. Landt-Marffalken tillkänna att BondeStändet lätit fin Taleman underteckna RegcringsFvrmcn, Iun. 896. — sand fran Konungen med Desi nådiga Propositioner; se Propostlioner. — om Taffelpenningar för honom; se Taffelpenningar. » Register. ' 59 ron kloff-iton, Lrlsnck, yttranden, Aug. 1063. 1217. Hof-Xätterne, om löneförbättring for dem, Iul. 488. Se widare Lo» neforbäetringar. Hofoch Hof-Stall-Staterne, Rongl., Stats-Utskottcts Memorial, Aug. 1401.
Jag begärde ordet i atiledn. af den väckta frågan om creditiv för Riksg.cont. Frih. Palmstjerna har sedan så fullständigt utvecklat omöjligheten af att erhålla ett sådant, och jemväl i öfrigt visat overkställbarheten af det utaf Hr Lagerhjelm uppgifna förslag i denna del, att jag är säker, det R. o. Äd. blifvit derom öfvertygad; hvadan jag endast inskränker mig till yrkande af bifall å Hr v. Troils reservation, med den förändring deri, sorn af Gr. Frölich blifvit föreslagen. Hr Stuart: Åtskilliga talare synas hafva sammanbian - 222 Den 19 November. dat begreppet om rätt med begreppet om skyldighet. De hufva nemi dragil den slutsats af mitt förslag, sorn skulle det vara en skyldighet af Riksg.cont. att medgifva uppsägningsrätt åt obligationsinnehafvarne. Sådan har min mening icke varit, utan jag har åsyftat, att det måtte varda öfverlemnadt åt Fullmägtiges pröfning att, så vida det af mig föreslagna upplåningssätt funnes för det allmänna mest fördelaktigt, begagna detsamma. Lika med de flesta värda ledamöter, som i detta ämne yttrat sig, anser jag utgifningen al s. k. obligationer å visla icke böra tillåtas, emedan följden häraf skulle blifva, att dessa obligationer då endast lomme att utgöra en omklädnad af landets mynt, hvilken upplåningsrörelse icke heller kunde bedrifvas utan starka creditiv; men rättigheten till sådana creditivs begagnande har jag icke Jagt till grund för mitt förslag, helst jag i sanning icke kan inse, hvarifrån de för närvar, skulle kunna erhållas. Efter 6 månaders föregången uppsägning tror jag liiksg.cont. dock böra kunna hafva medel till hands till erforderligt belopp. Man har fruktat, att capitalerna skola undanryckas närigarna genom det föreslagna upplåningssättet. Sådan är ellecten af hvarje upplåning; men obligationer, uppsägbara till inlösen efter viss kortare tid, kunna dock, derest de komme att löpa i rörelsen, till någon del ersätta bristande tillgång på verkligt mynt.
Erfarenheten har redan vitsordat, hvad Utskottet förmodat, att enskildte, som åstunda inhemta kännedom af Veterinair-kunskapen, skola finnas beredvillige att erlägga den afgift, hvarfö. re Elever vid Inrättningen kunna underhållas; Och då undervisningen bibringas af skicklige Fara re, synes ej vara att befara, att antalet, som komme att begagna denna undervisning, icke Ståts-Utskottets Betan kan den. 51 blifver emot .Landets behof svarande, ehuru endast åtta Elever af Staten underhållas: Anseende Utskottet det Allmännas pligt egentligen upphora med det öppnade tillfallet till undervisningens erhållande och icke höra ovillkorligen utsträckas ända derhän, att Staten äfven skall försörja dem, som emottaga undervisningen; Hvadan Utskottet förblifver vid dess förra förslag äfven i denna del; Likasom hvad angår anslaget af 1000 R:dr till extra utgifter, hvilket Utskottet tror böra blifva tillräckligt för en Inrättning, sådan som denna, der inkomster för arbete vid Smidjan derjemte icke kunna saknas. Utskottet har vid frågan om Reglering af Medicinal-Staten och de derunder förslagsvis samt emot redovisning uppförde 8,000 R:dr tili kostnader vid farsoters och smittosamma sjukdomars botande, samt fria inedicamenter för fattige sjuke, hvarunder tillika begripes sjukhuset i Wadstena, samt hvad förut särskildt varit beStådt till Ambulatoriska C urhus i Provincerne* yttrat, att, emedan Wadstena Curhus bör kunna underhållas af den i Länet inflytande Curhusafgiften och behofvet af bidrag till Ambulatoriske. Curhus i Provincerne jemväl upphöra genom de tillgångar, denna afgift lemnar, berörde anslag syntes böra med 2000 R:dr förminskas och hädanefter utgå med 6000 R:dr.
Uti ofvan för år 1844 upptagna hushyresmedel inbegripes äfven 1843 års hyressumma för Oldenburgska huset, hvilken icke tillförene blifvit i detta Verks räkenskaper debiterad. §. 1. Öfver-Intendent-Embetets hufvudbok för år 1845 har i så mål Lo vunnit en tillökning, att den upptager dels en generalräkning öfver 76 — materialier vid Kronans publika byggnader och dels särskilda materialräkningar öfver verkställda arbeten vid berörde byggnader under Maj, Juni, Juli, Augusti, September och Oktober månader samma år. § 2. Enligt livad 1845 års Revisionsberättelse innehåller, bade för underhåll af Lifgardets lill bäst stallbyggnader blifvit af anslaget till allmänna byggnader i hufvudstaden anordnade: år 1842 3,202: 13. — „ 1843 3,681: 43. 10. hvarjemte under det sednare året, jemlikt Kongl. Brefvet den 20'ANovember 1843, för afhjelpande af åtskilliga bristfäliigheter vid en del af nämnde Regementes stall och kasernbyggnader, en summa af 2,667 R:dr förskottsvis utgått af besparingarne å det allmänna byggnads-anslaget, för att, såsom förra Revisionsberättelsen jemväl innehåller, jemte öfriga, från och med början af då gällande statsreglering, å det allmänna byggnads-anslaget anvisade likartade utgifter, framdeles ersättas i den mån de för mililär-byggnader särskilt anslagna medel dertill kunde lemna tillgång. Af räkenskaperna för revisions-åren kan emedlertid icke inhemtas, att utaf ofvanberörde summa större eller mindre del blifvit ersatt. §• 3. Räkenskaperna, som icke föranledt till någon anmärkning, hafva utaf Revisorerne funnits med. noggrannhet och ordning förda. Kongl. Konvoj-Kommissariatet.
”Hvad gör Elin der borta?” upprepade Modern efter en stund, då intet svar följt hennes första fråga. ”Kom hit!” Så fort ske kunde, kröp Elin fram och gick, under fåfänga försök att nedsvälja sin smärta, fram till Moderns sybåge. Grefvinnan såg på henne. Ehuru skön och rörande i sin sorg att skåda, var den hulda sexårsflickan med sitt rika, ljuslockiga, men nu något orediga hår, med märken efter alla tio små fingrarna på sitt fina genomskinliga skinn, m. m. ej i det städade skick Grefvinnan satte värde på. ”Så Elin tygat till sig! Hvad lipar hon nu för igen?” – frågade hon slutligen. ”För att .. för att Gösta är näsvis, som säger Onkel och Tante till Onkel och Tante, som äro så goda”, framsnyftade stackars liten Elin. Hvad mening Grefvinnan lade i dessa sanningsenliga ord är svårt att säga, men emot vanan rodnande starkt, fattade hon i Elins ena axel, skakade henne tämligen omildt och befallte henne hålla inne med sina onödiga tårar, annars skulle hon få nog att gråta för. Elin, redan förut upprörd och nu tillika skrämd, ville försöka att lyda, men ju mer hon bemödade sig att låta bli att gråta, dess värre gret hon. Snart började konvulsiviska ryckningar att skaka hennes späda kropp och hon anfölls af en dof, rosslande hicka, den der lät så ynkligt, att sjelfva Grefve Ringschöld, som, midt uppå sitt sträfvande att medelst två cartes de grace bringa sin patience till en salig ändalykt, börjat märka att det ej stod så alldeles riktigt till borta vid sybågen, nu verkligen, i ställe för att taga upp det sista, afgörande, oåterkalleliga gracekortet, vände sig mot sin hustru och i afbedjande ton sade: ”Men hvad står på?
M:s visa och landsfaderliga omsorg, och på vår fasta tillförsigt till den Furste, Konungen i Sin förstfödde Sons person utsett, att i sitt ställe leda Rikets öden, i det vi öfverlemna åt II. K. H. Kronprinsen, Carl Ludvig Eugéne, att, på sätt Const.Ctsk. tillstyrkt, med full konungslig makt och myndighet föra Regeringen öfver vårt fädernesland. Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz: Den fråga hvaröfver R. o. Ad. nu har att öfverlägga, har redan länge varit föremål för långa och invecklade deduktioner inom pressen. För min del anser jag dock densamma vara af ganska enkel beskaffenhet, i följd häraf lätt kunna afgöras. Den konstitutionelt-monarkiska Styrelseform vi för oss antagit, och hvars fundamenter i Grundiagarne finnas antydde, förutsätter tvenne i full verksamhet varande statsmakter; den verkställande, representerad af Konungen; den lagstiftande och skalteheviljande, af R. St:r. Jag säger i full verksamhet varande, ty befinnes den ena eller andra af dem på ett eller annat sätt förlamad, kommer detta att menligt inverka på statsmaschinens gång. Med hänseende till Konungen, så antyder visserligen Grundlagen fall, då Konungen är förhindrad att Riksstyrelsen utöfva, samt huru dervid förhållas skall. Men alla dessa föreskrifter afse upskof af mera temporär natur. Det närv:de fallet är af en utomordentlig beskaffenhet och icke i Grundiagarne förutsedt; det förutsätter beklagligen ett längre, till sin utsträckning obestämdt upskof för Konungen att med RiksStyrelsen sig befatta, det erfordrar således äfven vidtagandet af utomordentliga åtgärder, och hvilka jag anser R. St:r, såsom Svenska folkets representanter, hafva rätt att vidtaga. Visserligen innehåller RiksAkten föreskrifter om den s. k. InterimsRegeringen, hvilka vid detta tillfälle kunde tillgripas.
Raab hade upmärksamt lyssnat till den motion, som jag för några dagar sedan väckte, så skulle Frilen hafva funnit, att jag utgick Irån den supposition, att jag hoppades den dag skulle komma, då de 3 Skandinaviska rikena blefve förenade, och att min mening var, att bilda en gemensam Nordisk sjömakt; och min tro är, och jag kan nitra nog bevisa, att denna sjömakt i en framtid skulle kunna mäta sig med den Ryska. Hvad beträffar Frih.ns yttrande i afseende på Sveriges förmåga att kunna åstadkomma en sådan flotta, som jag här förslagit, så har jag nu icke några papper till hands för att på siffran kunna visa Frilnn möjligheten häraf; men jag skall upgifva hufvudsumman af en sådan flottas kostnad. Jag har i min motion föreslagit, att 2 milhr skulle årligen anslås till flottan; den 2 milhr stora bevillningen har ej i Konungens Propos. blifvit tagen i anspråk till Statsverkets behof. Enl. den nogaste beräkning af nybyggnad och underhåll för en sådan flotta, under 15 års tid, erfordras 28,000,000 R:dr r:mt. Återstå då af de 30 milhr, som jag under 15 år och fortfarande har föreslagit, att de utgå till flottans underhåll, 2,000,000 R:dr. Chefen för SjöförsvarsDepart:tet har till StatsRådsprotme upgifvit, att för den nuvar:de flottans fullständiga öfning fordras ett årligt anslag af 530,000 R:dr, ehuru han för sin del icke ansett tillständigt, att f. n. begära mer än 300,000 R:dr. De öfverskjutande 2 niilhna torde tills vidare användas till förökning af de 300,000 R:dr:ne till sjöfolkets öfning. Frih. Raab har anställt en jemförelse mellan Sveriges och Rysslands folkmängd och sagt, att då den ena staten eger 7 0 milhrs folkmängd och den andra 3 */2, kan omöjligen den senare mäta sig med den förra på sjön.
Såsom varande en af bolagsmännen, är jag i tillfälle meddela följande af bolaget fattade beslut och vidtagna åtgärder nemi.: l:o Att företaget är beräknadt vara fulländadt, sednast efter 3 år från den tid lånebidraget beviljas. 2:o Ått en viss proc. af hela anläggningssumman redan är till en dertill serskild utsedd komité, inbetald. 3:0 Att bolaget anmodat Löjtnant Nerman, som f. n. vistas i Tyskland, att derifrån anskaffa ett visst antal arbetare, vande vid dylika arbeten. 4:o Att Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader förordat företagets framgång, och slutligen att bolagsmännen vilja försäkra, att om arbetet, till följd af missgynnande förhållande, icke skulle kunna utföras med den beräknade anläggningskostnaden, några vidare Statsbidrag ej komma att af dem begäras. Jag anser mig äfven böra nämna att bolaget har till K. M:t ingått med underd. ansökan om afgifvande af Nåd. Propos. till R. St:r i detta ämne; men som Nåd. Propos:r rörande jernvägar i allmänhet, ännu icke till Ii. St:r ankommit, och möjligt är att de för dessa påräknade medel icke äro tillräckliga att tillfredsställa allas önskningar i detta afseende; så har jag velat begagna min Riksdagsmannarätt för att hos R. St:r vördsamt anhålla om medels anvisande till ofvannämnda jernvägsföretag. Om remiss till StatsUtsk. anbålles vördsamt. Remitterades till Stats-Utsk. Hr Sandströmer, Anders Peter, upläste 3:ne motioner af följande innehåll: l:o. Då Embetsoch Tjenstemännen, med få undantag, åtnjuta så ringa aflöning, att de knappast deraf kunna ega nödtorftig bergning, äro de ännu mindre i tillfälle att, på sätt för Statens näringsidkande medlemmar ofta är möjligt, genom frukterne af sin verksamhet, bereda någon tillgång för efterlemnade familjers bergning. Det utgör ock derföre en af rättvisa och billighet påkallad förbindelse för Staten, att åt sina tjenaros behöfvande enkor och barn lemna sådan hjelp, hvarigenom de åtminstone skyddas emot nöd.