Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom då det öfvefefisstämmer med deri härvarande upplysta tidens kraf, med tidens anda , oöh med de yrkanden man und r nuvatande Riksdag i andre afseenden så enstämmigt gjordt* att det nemligen bör finnas jemn* Mil till Riddt o. Jd, Pr. V* Band. 9 * Ben ii Juni i e, mi likhet i rättigheter och skyldigheter, eåfåusW dantag i Lagar som möjligt, så litet olikhetef som görligt är, åtminstone inom ett och samma Stånds privilegier, men deremot enhet och sammanhang i Grundlagens tillämpning och för^ klsring;så har jag, af så mångakraftigaoch talande skäl, pligt och böjelse enligt, skoht, (hvilket jag härmed trott mig böra vördsamt tillkännagifva) hos HöglofL ConstitutionsUtskottet ha den äran derom väcka motion: att nemligen alla till Addigt, Friherre och GrefveligtStånd upphöjde personer så väl före sorn efter 1809, äfvensom de hvilka hädanefter dertill varda upphöjde , måtte komma i åtnjut ande af lika rättigheter i det afseende, att adelskapet och den högre värdigheten för dem en sådan erhålla må, öfvergå till alla manliga bröstarfvingar utan undantag led efter led, i fritt öfverensstämmande med hvad af ålder inom Svenska Riddarhuset alltid Och innan desse förän-* dringar uppkommit, brukeligt varit. Derigenom skulle »lia de olägenheter, jag nyss uppräknat, undvikas. Lagstiftarens åsyftning om inskränkning i de representerandes antal inom och för en och samma Kamille åstadkommas; likstämmighet, sammanhang och enhet i rättigheter och företräden vinnas , jemte ordning, redighet och med detsamma bestämdhet i Faminernas Genealogier, oberäknadt de naturlige fördelarne som äro oskiljagtige ifrån lika rättvisa. Genom slumpen och ödet tillhörande en ätt, hvilken i mer än arne seder, ifrån Svenska Riddarhusets första organisation ägt äran och förmon att för alla sine medlemmar häs At ■
Detta är ett förhållande, hvaröfver alla, som äro obekanta med sättet att upgöra dylika beräkningar, måste förvåna sig. 384 I> eii 23 April e. m. Jag vande mig också med förfrågan derom till Ofverste Ericson och erhöll då till svar, att orsaken, hvarföre nämnde effekter äro på de korta banorna ifrån Tenhult till Jönköping uptagne till 36,000 rdr per mil, vore den, att den materiel, som kommer att begagnas på dessa banor, redan är beställd, hvarföre en högst obetydlig tillökning i kostnaden koinme i fråga, för att sätta denna transportraateriel i behörigt skick. Jag tror att Hr Bildt kunnat förskaffa sig denna förklaring lika så väl sorn jag. Hr Bildt har vidare sagt, att StatsUtsk:t från komitéen infordrat kostnadsförslag och ritningar, men att Utskit icke erhållit dem, utan blott några knappa profiler, upritade med blyerts. Jag vågar påstå, att detta icke är enligt med förhållandet. Jag begärde också för några dagar sedan att få se dessa ritningar på jernvägsbyrå!!, och erhöll då det svar, att de farinös i StatsUtskit. Jag gick då dit, och ehuru jag ej fick något kostnadsförslag, erhöll jag dock profilritningarne. De äro visserligen knappa, men de äro updragna med både svart och rödt black, så att jag tror, att om Utsk;t velat granska dem, hade det dertill haft tillfälle. Jag har ansett mig böra i förbigående lemna en StatsUtsk:ts ledamot dessa uplysningar; men då jag nu öfvergår till att yttra mig öfver banans sträckning, måste jag på förhand förklara, att jag föredrager Nässjö-linien. Hr v. Troil har frikallat mig från att ingå i några slags sifferberiikningar, och jag anser dessutom olla dessa siffror, åtminstone de. som röra det s. k. trafikområdet, vara af ganska underordnad vigt. Ty det är klart att de omöj ligen kunna läggas till grund för någon beräkning öfver huru trafiken skall gestalta sig. Jag ber att få återkalla i minnet, att redan den första jernvägskomitéen, som år 1854 algaf sitt betänk., deruti inför K.
Ständers ofvanåberopade yttrande^ skulle af Kong!. Maj.t och Kronan och ej såsom hittills skedt af Götheborgs Stad njuta Con-j tant inqvartering; Bestigande denne utgift efter den beräkningsgrund, sorn Stats-Utskottet i. dess utlåtande öfver 3:dje Hufvud-fuuln föreslagit och Riksens Högloft. Ständer äfven bifallit, till 2,622 R:dr 16 sk. Och, som nödige medel dertill, genem ett förhöjde anslag und^g 1726 Stats-Utskottets Betänkamhn. nämnde Hufvud-Titul blifvit uppförde till Kongl. Majus Nådiga Disposition; så återstår i denne del ingen vidare åtgärd, an alt sådant hos Kongl. Maj:t i underdånighet anniäles af Etik» sens Höglofl. Ständer, i afseende på verkställigheten af Götheborgs Stads befriande från ifrägavarande Inqvarterings utgörande: Hvilket Stats Utskottet till Riksens Höglofl. Ständer vördsamligen öfveiletnnar. Stockholm den 28 Maji iSiS N:r 285. Riksens Höglofl. Ständers Stats-Ut skot's Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Stats-Utskottets Betänkande, angående Skånska Roteringen. T JL följd af erhållne återremisser från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige PresteStåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, uppå Stats-Utskottets, under ilen 24 sistl. Aprill afgifne Betänkande, angående Skånska Roteringen, får Utskottet, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, nu afgifva förnyadt utlåtande i detta ämne. De inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar bestå egenteligen deruti: n:o
Ståndet taga i betraktande att del icke blott är till hamnar som anslag erfordras, utan äfven lill mångfalldiga andra föremål, hvilket bäst skönjes då man tager en öfverblick öfver det hela af denna titel: hvarföre jag för min del vågar tillstyrka bifall till StatsUtsk:s förslag, såsom en nödvändighet under nuvar. tillgångar alt bifalla. Frih. Palmstjerna: Man har sagt, alt Vägoch Vattenbyggnads-siyrelsen bör förstå denna sak bättre än StalsUtsk:s ledamöter. Ja, i techniskt hänseende, d. v. s. alt Vägoch Vattenbyggnadsstyrelsen bör bättre förstå hur en hamn bör byggas: hvad som i ena eller andra afseendet vid sådant arbete bör göras; men jag vågar bestrida alt Vägoch Vallenbyggnads-styrelsen bättre förstår huruvida anslag bör beviljas till Landskrona hamn företrädesvis, ty denna styrelse vet icke hvilka tillgångar sora finnas att tillgå. Vägoch Vattenbyggnads-slyrelsen afväger icke behofven af Landskrona hamns förbättrande jemförelsevis med förbättringar af vägar och kanaler m. m., utan afser hamnbyggnaden i och för sig sjelf ensamt. Styrelsen vet icke heller hvilka tillgångar en stad kan ega för förbättrandet af en hamn, ulan bedömer endast den frågan i afseende på det gagn, som hamnen i allmänhet kan medföra och behofvet deraf i allmänhet. Landskrona stad har af Ständerna icke varit utan anslag för förbättrandet af inloppet, då den erhållit 16,666f r:dr såsom anslag och 8,333j r:dr såsom lån. Jag kan icke finna skäl för Ständerna att vid hvarje riksdag bevilja något till förbättring af inloppet vid Landskrona hamn. 204 Den 26 Juni f. m. Hr af Dalström: Sedan 2:ne ledamöter begärt återremiss af förevar, punkt och i händelse R. o. Ad. skulle bifalla densamma, anhåller jag få yttra några ord i afseende på den jemförelse som i den uplästa reservationen blifvit gjord emellan Landskrona och Wisby hamn. Enl. mitt förmenande är Landskrona hamn egentligen till förmån för staden och trakten deromkring dels för afsättandet af dess produkter och dels för hemlandet af dess förnödenheter dit.
Hvad nu Judarne särskildt vidkommer, torde R. o. Ad. erinra sig att desse väl undfingo Svensk medborgarerätt, men att det icke räckte längre än några dagar. De fleste Judar sakna således i denna stund denna medborgarerätt, och ehuru jag känner en stor mängd af detta folk, bosatta på den ort hvarifrån jag är, och alla ganska aktningsvärda, 23 II. 12 9° Den i April e. ra. tror jag dock icke att mera än a:ne af alla dessa äga medborgarerätt. Vid sådant förhållande vågar jag hemställa till hvar och en, om det kan vara rättvist och riktigt, alt, vid denna tidpunkt, menniskor, sorn begå enahanda brott, skola så olika bestraffas. Jag vet att flere Judar finnas, som icke handla med sådana varor, som kunna ifrågakomma att olofligen införas; om nu någon af dessa köper ett par tre kladningar att skänka åt sina barn eller barnabarn, och dessa klädningar befinnas tullförsnillade, skall denne person då landsförvisas ? Är icke ett sådant stadgande en skamfläck för hvarje civiliseradt land? Jag önskar och anhåller att R. o. Ad. måtte yttra sitt ogillande öfver detta tagbud, på det jag icke må vara ensam om min mening vid återremissens handläggning i sammansatta Utskotten. Uti 33 §:n, angtde rättigheten till visitation i boningsrum m. m., anser jag Utsk:ns förslag vara för strängt. Jag har bestridt det inom Utsk:n och reserverat mig deremot, men man möter mig med den invändning, att denna controll är nödvändig, ehuru jag icke kan förstå hvarför behof göres af större controll i afseende på dessa brott än då fråga är om andra förbrytelser. Jag skulle tro att vi borde följa andra länders, såsom Englands och Frankrikes exempel, samt hafva en mycket sträng bevakning och controll vid kusten eller gränsen, men icke inuti sjelfva landet. — Någon har yttrat, att det vore orimligt, att kronofogdar och länsmän skulle få göra beslag och anställa visitationer.
269 försiggått, åtminstone på indirekt sätt, förmedelst de tillgångar man beredt sig uti nya lån ; — men att sådant skuldsättningssvstem omöjligen kan fortsättas i oändlighet dels å utländningens sida, för hvilken det tilltagande financiela svaghetstillståndet icke kan förblifva obekant och dels å landets sida, då det kanske snart nog skall hafva hopat öfver sig en sådan tyngd af låneförbindelser, som det omöjligen förmår att bära. Vid den tidpunkt, då låne-afbetalningar och ränteliqvider icke längre kunna verkställas förmedelst upptagande af nya lån, som då icke heller skola finnas att tillgå, för att förmedelst derför utfärdade skuldsedlar betala det importerade utländska varubelopp, som öfverstiger värdet af våra utskeppade varor, måste naturligtvis desto större svårighet för oss uppstå att kunna göra afbetalningar på den utländska skulden, som, då importen af utländska varor, till följd af oförmåga att desamma med egna varor betala, påtagligen minskas, sådant jemväl verkar minskning i de för Statsverkets behof påräknade tull-inkomsterna. Häraf blir följden, att man å ena sidan måste inskränka förbrukningen af utländska lyxoch öfverflöds-artiklar samt å den andra söka uppdrifva de inhemska förförvärfskällorna — åkerbruket, boskapsskötseln, skogshandteringen, som ännu torde kunna anses befinna sig i sin första gryning — vidare bergshandteringen, som sannolikt innehåller högst betydliga tillgångar, samt fiskeri-näringen, hvilken förmodligen lärer kunna bringas till flerdubbel afkastning; hvartill kommer ökad omsorg för tillgodogörande af det ganska betydliga kapital vi ega i våra vattendrags drifkraft för mångfaldig industriel verksamhet. Målet hvartill denna motivering leder, framträder, såsom jag förmodar, tydligen för en hvar, som deråt behagat egna någon uppmärksamhet, och kan ej vara annat än detta, nemligen, att Rikets Ständer måtte hufvudsakligen besluta: 4:o att enskilda bank-inrättningar hädanefter icke må ega rättighet att utgifva egna tryckta eller graverade sedlar (skuldsedlar) samt att sådana banker ej må grundas på utländska lån. 2:o att från Rikets Ständers bank skola utgifvas dels silfversedlar, såsom hittills, och dels statsfastighetssedlar.
Elter upplåsning af en del utaf Grefve Posses ifrågavarande förslag, tilläde Friherre Wrangelx Jag hemställer, huruvida Utskotten upptagit dessa grunder så, som de hår åro framställde* Jag hemställer, om icke de stadgnnden åro dé rättaste, som grunda sig på rättigheten* som hvar och en åger, att använda sina naturliga förmögenheter, till tillverkande af hvad han förmår* och då man lägger alltför många band, såsom Utskotten gjort, förvandlar man den så kallade näringsfriheten till näringstvång. Jag anhåller, rtf mine anmärkningar måtte öfverlemnas till Utskotten, och att Utskotten måtte uppmanas att tillse, om icke Grefve Posses förslag kunde tråda i stället för det, som Utskotten afgifvit. Uppå derefter af Herr Grefven och Landt Marfkalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att Lagoch OeconomieUtskottens förevarande Utlåtande, i anledning 3G6 Ben 30 Augusti e. m, af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremittera. Herr Grefven och LandtMarshctlken tillkånnagaf, att flere vacancer tid efter annan bland Herrar Bänkman inträffat; i följd hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att Bånkmansval för 5, 9, 10, 18, 20, 21, s5, 26, 27, 5i, 35, 42 och 45 BårikmansÅfdelhingufrie finge i nästa Plenum förråttas. Bifölls. Herr Grefven och LandtMarfkdlken herm ställde vidare, om icke Ridderskapet o h Adeln skulle å nästa Tisdag den 2 nästkommande September vilja utvälja frenne Suppleanter till Ridderskajjets och Ådelns Fullmågtige i Riksens Ständers Bank, samt likaledes frenne Suppleanter till Ståndets Fullmägtige 1 RiksgåldsContoiret, Bifölls.
Thorsdagen den 30 Augusti kl. 1/s till 10 f. m. sammanträdde Constitutions Utskottet in pleno, då alla ledamöterne voro närvarande. Läsningen af de i Stats-Rådet rörande freden med Ryssland hällne protocoller företogs, der den förlidne gårdag blifvit afbruten, under hvilken läsning Herr Baron och Landt-Marskalken uppkom. Vidare upplästes de i Stats-Rådet ang:de freden med Dannemark hällne protocoller för den 2 Uste och 29:de November samt 14:de December 1809 tillika med protocollet vid Stats-Rådets utomordenteliga sammankomst den 30:de sistlidne Januarii, innefattande samtelige Stats-Rådets Ledamöter hvar för sig afgifne underdåniga yttranden rörande freden med Frankrike. Sedan Herr Grefven och Ordföranden frågat Utskottet, huruvida någon af dess Ledamöter ägde anmärkningar att gjöra öfver de uppläste protocollen i Ministerielle ärender, och då alla förklarat sig icke hafva funnit anledning att något anmärka, utbad Herr Kammarherren Silverstolpe sig att få föreslå Utskottet, att dessa protocoll måtte med det första till Hof Cantzlern blifva återlemnade, på det hvar och en måtte finna sig mera tryggad i afseende på den stränga ansvarighet för hemlighetens bibehållande, hvartill han lärer anse sig vara förbunden. Herr Biskoppen Doctor Nordin föreslog i enlighet dermed, att Herr Grefven och Ordföranden' ville genast taga med sig protocollen och dem till Hof Cantzlern återställa låta; hvilket af samtelige Ledamöterne med bifall upptogs; äfvensom Herr Ordföranden anmodades att för Herr Hof Cantzleren frambära uttrycket af Utskottets erkänsla och förbindelse för den varma fosterlandskärlek och det sanna bedömmande af fäderneslandets verkeliga interesse, som finnes vara rådande egenskaper uti de yttranden Herr Hof Cantzlern till Stats-Rådets protocoll afgifvit vid öfverläggningarna om fredernas afslutande.
Då jag förut, vid fall likartade med detta, ej kunnat godkänna Utsk:s sätt att upställa voter:s - Den 14 December. 251 propos:r, får jag nu likasom dä reservera mig mot den grundsats Utsk. dervid följt. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Det är fullt konseqvent af den siste talaren att reservera sig mot det sätt, hvarpå Utsk. vid detta tillfälle upställt sina voter:s-propos:r; men konseqvensen torde också fordra, att R. o. Ad. godkänner dem, emedan de äro upstä 1 Ida efter samina grund sorn dem, hvilka R. o. Ad. förut vid denna Riksdag godkänt. Sedan härefter Hr Frih. o. Ordfuien hemställt örn R. o. Ad. behagade godkänna Utsk:s i 3:dje punkten afgifna förslag till voter:s-propos. samt svaren härvid utfallit med starka Ja jemte ett eller annat Nej, förklarade Hr Frih. o. Ordf:den sig hafva funnit Ja öfvervägande. De i de efterföljande punkterne af förevrde Mern. föreslagne voter:s-propos-.rne blefvo utan discussion godkände. Föredrogs ånyo Sammansatta Bevilin.- samt Allm. Desv.- och Ekon.Utskis den 3 och 12 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 9, i ani. af väckte motioner om dels posthemmanens och de gästgifveriskjutsskyldiges befrielse från postforsling och dels åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär. lista punkten, ang:de frågan om poslförings-skyldighelens skiljande från jordbruket. Denna punkt bifölls. 2:dra punkten, ang:de åtgärders vidtagande för alt, så snart som möjligt, befria gästgifveri-, hålloch rcserv skjutsskyldige från postföring. Gr. Lagerbjelke, Gust.':
Hushåll nings-sällskapen icke kunde såsom skyldighet åläggas nämnda befattning, finner Utskottet det dock högeligen önskvärdt att personer med verklig sakkännedom jemte kronobetjeningen hördes i ämnet, innan maximioch minimi-arrendebeloppen bestämdes af vederbörande myndigheter, från hvilka man likväl svårligen kan skilja ali befattning med nämnde angelägenhet, Inrättandet af en särskild styrolsegren derför med endast sakkunniga personer skulle nemligen, enligt Utskottets tanke, föranleda så pass ökade utgifter, att det kan vara tvifvelaktigt om den tillökning i arrendcbcloppen, som kan vara att förvänta, dertill försloge. Nämnde angelägenhet är ock i vårt land af jemförelsevis så ringa omfång, att Preussens exempel icke, på sätt motionären åberopat, här kan vara tillämpligt, då man täger i betraktande att domänväsendet i Preussen har en helt annan utsträckning än arrendeväsendet af de Svenska Ivronogodscn. Emellertid synes det Utskottet icke vara otjenligt att Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet fästes vid ifrågavarande angelägenhet, hvilken, fortfarande stadd i utveckling, alltjemt tarfvar förändrade och efter tiden lämpade föreskrifter, hvilka nu i många hänseenden till och med saknas. I sistnämnda afseende får Utskottet exempelvis omförmäla, att, ehuru redan år 1836 temligen fullständiga föreskrifter meddelades i afseende å militie boställens bebyggande och häfd m. m., sådane i många hänseenden ännu icke äro att tillgå beträffande Statens öfriga egendomar.
Magdelo förut blifvit varnad för dylik felaktighet, och nu föra n led t underhaltiga läkemedels försäljning, ehuru både han och provisoren förnekat sig hafva haft någon befattning med deras tillredning; så hade coll'egi-um ansett målet böra öfverlemnas lill Just.cancelleren. Emedlertid, och enär bufvudundainålet skulle ernås, det nemi., att detta enda på Ladugårdslandet belägna apothek skulle, om det genast erhölle en annan ägare, återvinna förtroende, hvilket val möjligtvis skulle, dock mindre skyndsamt, kunna ske, om Magdelo blefve lagligen tilltalad; så bade collegium, af omtanka att snarast återställa ordning vid ifrågavar. apothek, ansett sig böra hemställa, huruvida icke Magdelos lind. anhållan matte beviljas För sådant ändamål hade collegium granskat köpeafhandlingen med Hornung, utan att någon anmärkn. dervid förekommit. Under förbidan af K. M.‘s beslut, lät collegium anstå med handlingarnas öfverlemnande till Just.cancelleren. Den i3 Februari 1836 medgaf E. M., att Magdelo måtto till Provisoren Hornung få öfverlåta sitt privilegium å apotheket Hvita Björn, .dock utan att åtaletmot Magdelo inställdes. Handlingarna i målet borde följaktligen till Just.cancelleren öfverlemnas. Efter detta svars erhållande, inkom collegium den 8 April och anmälte Hornung till privilegii undfående. Denna hemställan föredrogs af mig, och åfgörandet uppsköts af K. M., den 23 April i836. I samma skick befinner målet sig ännu. Skulle någon betvifla dessa uppgifter, så har jag här i min hand den handling, som bekräftar dem. I begge de förenämndä besluten har jag, med mitt tillstyrkande , deltagit. Hvad är derutinnan fehidt? Vanligen plägar Konungens rådgifvare låta bero vid Sundhets-collegii hemställningar i dylika mål. Om de det hade gjort äfven nu, så skulle Hornung genast hafva fått privilegium på apotheket, och åtalet mot
Fastän nuvar. lag ej pä något ställe omtalar motbok, så begagna säljare och köpare mycket allmänt denna fonn för räknings förande dem emellan, och man synes dermed vara mycket belåten, äfvensom dylika handlingar vid domstolar åberopas och af rätten anses såsom bevisningsmedel. Om man således, pä sätt Utsk. föreslagit, ulstryker den 4 § ur den K. propos:n, så skall ju samma förhållande, som hittills ägt rum, fortfarande existera. Mig synes således denna § utan någon slags våda kunna utgå. Hr Oxehufvud, som med Utsk. erkänt att berörde 4 § i den K. propos:n icke är fullt tillfredsställande, har derföre föreslagit en annan redaktion deraf, som han anser fullt ändamålsenlig. Jag anhåller alt fä upptaga detta förslag (ill granskning. Om jag rätt fattade hans mening, gick den ut derpå, att pii del att motbok må medföra fullt vitsord, skall dermed förfaras sä, att densamma skall vid hvarje års slut i bada parternes eller deras ombuds närvaro afslulas. och att om läk ningen icke godkännes, eller köparen vägrar att infinna sig eller icke vill förevisa den, handlanden dä skall gä lill sin bok och derur utskrifva räkning samt dermed förfara pä sätt lagen i öfrigt stadgar. Jag förmodar alt meningen vore att om motboken efter dess afslutande af båda parlerne godkändes och förseddes med deras påskrift derom, densamma sedermera skulle gälla såsom fullt bevis, samt denna påskrift gälla lika med en accept af räkning. Men för donna orsaks skull behöfves alldeles icke något särskildt lagstadgande, ty lagens innehåll i öfrigt gör dervid tillfyllest. Efter Hr Oxehufvuds förslag skulle det ju i alla fall stå i köparens skön att underkasta sig den föreslagna sluträkningen. Gör han det icke, så säger Hr Oxehufvud sjelf att dä får säl jaren intet för sitt besvär, utan han mäste gå till sin handelsbok. Således har han dermed medgifvit, att om motboken icke erkännes, gäller den ingenting.
För min del hyser jag äfven mycken betänklighet vid att lemna rättigheten till skjutgevärs begagnande åt de personer, som besörja fångars bevakning, medelst ett allmänt lagstadgande, hvaraf synes följa, att icke ens förmäns på goda skäl grundade befallningar skulle deruti kunna göra inskränkning. Deremot synes mig ett annat förhållande äga rum i fråga om arrestanter å fästningarne, samt sådane personer, som å allmänna Arbetsinrättningarne och Correctionsanstalterne qvarhållas. Desse äro slutligen 56 Den 16 November f. m. dömde icke blott tili fängelse, utan äfven till arbete. För detta, ändamål måste de ofta uttagas ur fängelset, eller lemnäs större frihet, än deras säkra förvarande eljest skulle medgifva. Så länge uppfinningsgåfvan ännu finnes hos fången, (och, skärpt genom nöden, uppnår densamma ofta en förvånande höjd), måste man vara beredd på ständigt nya försök till fribetens återvinnande. Icke är det möjligt, att för hvarje arbetsfånge hålla en vaktkarl, som sysslolös åskådar den andres arbete? En man mäste vakta flere* och huru lätt är det icke dervid, att ett. ögonblicks mindre uppmärksamhet iemnar fången tillfälle, att så långt aflägsna sig från vaktaren, att denne ej vidare kan nå honom utan med skjutgevär. Under sådane omständigheter anser jag för min del rättigheten, att begagna detta medel till fångens qvarhållande, böra lemnäs, emedan skyldigheten, att ful Igöra pligten att säkert qvarhålla fången, eljest icke kan utfordras. Jag. anser likväl nödigt, att vapnet icke må kunna användas af någon annan än verklig soldat, som dertill, samt om sättet och vilkoren derföre, erhållit si 11 förmans uttryckliga befallning'; men icke att blotta åberopandet af en lag i detta afseende må göra tillfyllest. Det bör äfven förutsättas, att sol v daten är posterad utom fängelsets murar, och alt fången således redan skall vara stadd på flygten, förr än våld mot honom användes. Den 16 November f. rn. 5j På dessa grunder vågar jag vördsamt föreslå, alt Rikets Ständer i så måtto lemna bifall lill Kongl.