Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty hvad är det för mening med att bo på sommarnöje, om man dagen i ända skall gå och önska sig en duktig vinterbrasa i kakelugnen? Hvad skall man med sitt nymålade och tina badhus till, när vattnet är så kallt, att man får snufva bara af att se på det? Här behöfva vi visserligen icke som Osvald i » Gengangere » ropa: iGif mig solen », ty solen ha vi, men vi må väl med skäl kunna ropa till solen: sGif oss värme, » ty det är värmen vi sakna. Öfver midsommar var jag ute hos en bekant familj, som flyttat ut till sommarnöjet, och där kom jag öfver följande kväde, som att döma af handstilen härrörde från husets äldsta dotter, och som jag med hos tidningsfolk vanlig indiskretion i största hast tog en afskrift af. Lifligt delande hennes missnöje och sorg kan jag nu ej underlåta att meddela hennes verser åt Iduns läsarinnor, ehuru jag nogsamt vet, att jag därigenom gör mig skyldig till en ny och ännu större ogrannlagenhet. De lydde så: Till Gör ej så ondt! Hon vet ej alls, hvarför En sällsam känsla sig i hjärtat rör. Ack! barnets blick med all sin rena glans, Den var ej, men den liknade ju hans: Gör ej så ondt! Att oss så där handtera Ar det fason? V i bo ju ändå uti Temp ' rerad zon! Kan det din mening vara, Att ned vi måste fara Till glödande Sahara För att af värme få oss En full ranson? m Hvem vet om han ej, i en bättre stund, Föraktar henne och sig själf i grund! Med blicken sänkt hon står som slagen än, Men blida barnaögat ber igen: » Gör ej så ondt! » Anna Den kyss du Flora skänker Å r kall som is. Säg hvarför, himladrottning? Ä r det kapris? Min nya sommarklädning, När skall den få användning, Om du ej snart gör ändring Och strålar varm och huldrik På gammalt vis? A. Grön vinter.
Raab i anhållan, att frågan om gästgifvares och krögares bevilln. mätte lemnäs till Serskildta 426 Den 27 Maj e. m. Utsk:s behandling, för det sammanhang, som deras beskattande har med afgiften för bränvinsminutering. Frih. Raab: Jag nödgas motsätta mig del förslag, som här är framstäldt, att auktionister på landet skola beskattas lika med kommissionärer. När man efterser här huru mycket de då skulle skatta, så hänvisas man först till kommissionärer i städerna och derefter till handelsexpedit^-. Dessa äro beskattade i de större städerne från 50 till 3 R:dr b:ko och i de mindre städerna ifrån 15 till 2 R:dr b:ko. Det är obestridligt, att, om på en eller annan ort en auktionist drifver den rörelsen i stor skala, han möjligen skulle kunna hafva råd att aflägga någon afgift derför, men på landet förhåller det sig så, åtminstone på min ort, att det är ganska svårt att få någon, som vill åtaga sig att vara auktionist. Man har nödgats öka auktions-proc:n, och de flesta undandraga sig likväl det der besväret. Det bänder till och med i fattiga sterbhus, att de hafva mycket svårt alt få någon auktionist, som vill åtaga sig det stora besväret för den lilla afgift, som der kan ifrågakomma. Om man nu skulle pålägga auklionisterne en bevilln., som kunde upgå till 5, 6 eller 10 R:dr b:ko årligen, så skulle det blifva rent af omöjligt, att få några auktionister på landet. Jag tror det således icke vara nyttigt, att här insätta ett sådant stadgande, och får yrka, att R. o. Ad. icke måtte bifalla detsamma. Hr Printzensköld:
N:o 38, i ani. af väckt motion om stiftande af en lag rörande afskedande af statens embetsoch tjenstemän, som i följd af vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom längre tid varit urståndsatte att deras tjenster bestrida. Gr. Taube, Henning Edvard: Då, enligt mitt förmenande, de af Utsk:t framställda skäl till afslag å min motion äro så föga talande, och då dessutom motionen torde behöfva än vidare tagas af Utsk:t i öfvervägande, hvarigenom möjligen Utsk:t kan komma till ett belt annat och bättre resultat, vill jag, för att icke upptaga tiden, inskränka mig att begära återremiss af Betänk:t. Gr. Sparre, Erik: Det förslag, motionären framställt, är visserligen i högsta grad behjertansvärdt, och har vid en föreg:de riksdag varit föremål för R. St:rs öfverläggningar. Utsk:t har tagit motionen i noggrannt öfvervägande; och det kan icke nekas att omständigheter kunna förekomma, då det vore af mycken nytta för regeringen att på ifrågav:de sätt afskeda en embetsman. Men å andra sidan uppstå många betänkligheter, enär en embetsman kan blottställas för obehörigt lidande, i fall en sjukdom, som af läkare anses obotlig, och hvarigenom han försättes i afskedstillstånd, likväl icke är af sådan beskaffenhet. Man har visserligen sagt att det skall bestyrkas af läkare att en persons sjukdomstillstånd vore sådant, att han icke vidare kunde återvinna tjenstbarhet. Men, Mina Hrrl erfarenheten gifver vid handen, att äfven läkare understundom äro blottställda för misstag i sina omdömen om en sjukdoms utgång, och att den, som ansetts obotlig, någon gång genom naturens underbara lek återvunnit sin helsa. Genom antagande af ifrågavide förslag skulle äfven den utväg kunna finnas för en embetsman att genom föregifvande af en obotlig sjukdom få behålla hela sin lön; och skulle äfven å andra sidan kunna leda till försök att i förtid erhålla pension.
Då infinner sig hos åskådaren det tragiska medlidandet i rikt mått Man kan icke gilla den gamle, nyckfulle despotens uppförande och i synnerhet hans hårda orättvisa mot Cordelia, den enda af döttrarna som oegennyttigt älskat honom, men man erfar likväl det varmaste medlidande med hans hjälplöshet, då den yttre verlden icke längre står i sin verklighet för hans omtöcknade hjärna. Naturens uppror, som författaren tagit till hjälp och som på vår kgl. stora teater onekligen framställes så illusoriskt man möjligtvis kan begära på en scen, är alldeles icke nödvändigt för att stärka verkan af Rossis spel; det är snarare störande, ty man vill ej se eller höra på annat än den olycklige, gamle kungens famlande i vansinnets natt. Hvad bryr man sig om blixt och dunder, då man har denne kung Lear framför sig? Huru sammankrympes éj vårt hjärta, allas våra hjärtan, äfven gamle, förhärdade teateranmälares och granskares, då Lear i sitt vansinne visar tillgifvenhet för en annan, om ock blott låtsad sinnesrubbad och icke vill skilja sig från den » naknegossen », som han tager för en filosof, än från Thebe, än från Athen. Mail kan ej tänka på att detta är spel. Man ser på det. såsom på den mest rörande verklighet. I fjärde akten beundrar man Rossis majestät i röst och åtbörder, då Lear af den blinde Gloster tillfrågas, om han ej är kungen och, oaktadt sitt omtöcknade förstånd, svarar hvad i svensk öfversättning heter: » Jo, hvar tum en kung ». Detta var, kanske mest genom motsatsen mellan den galne kungens vanvettiga utstyrsel och det plötsligt återkallade minnet af hans forna storhet, som gjorde sig gällande i hållning och röst, onekligen beundransvärd t, sant herskarelikt, men vida mer beundransvärd är skådespelaren i samma akts slut, flå Lear vaknar upp i tältet i det franska lägret. Där är minspelet länge ensamt verkande, och Rossi förmår att i så ytterlig grad göra det verksamt, att det talar till oss kraftigare än de mest vältalande ord.
Med större konseqvens synes då den talare inom nämnde Stånd, som förnämligast gjort erinringar emot Utskottets förslag, hafva anmärkt, att »förlagsförhållandet nu mera icke vore af den ekonomiska vigt, som det ännu i adertonde seklet egde,» och att man hellre skulle kunna »på goda skäl upphäfva den förmånsrätt, som nu tillkommer förlagslördringar, än taga det privilegium, de ega, till utgångspunkt för ett förslag,» sådant som det ifrågavarande. Men ehuru Utskottet icke förbisett, att, såsom ock blifvit åheropadt, penninge-cirkulationen var i fordna tider jemförelsevis mindre ymnig och reglerad än nu, äfvensom att de band, som förr voro lagda på åtskilliga grenar af t. ex. bergsrörelsen, nu mera blifvit lossade, skulle dock Utskottet, äfven om motionerna dertill gåfve grundlagsenlig anledning, tveka att föreslå upphäfvande af hela förlags-institutionen, Deremot tala nemligen de yttrade åsigterna inom Borgare-Ståndet, der erfarenhet om bruksoch fabriksnäringarnes behof företrädesvis måste antagas finnas och der nödvändigheten af rätt till förlag blifvit med värma försvarad, Men vid den inom detta Biks-Stånd hållna diskussion måste Utskottet i främsta rummet erinra, att man synes icke hafva till fullo uppskattat ett annat intresse, som uppvext vid sidan af och till och med skjutit högre Lag-Utshuttets Utlåtande N:o 51, 3 jin andra näringars, nemligen jordbrukets, hvilket på sednare tider hunnit en förr ej anad utveckling och dagligen striifvar till en än högre. Jordbruket har derföre ock med rätta blifvit kalladt landets modernäring, och denna torde i föga mindre grad ari andra näringar hafva behof af förlag. Ty jordbruket representeras icke endast af dem, som sjelfve ega jord med fri dispositionsrätt och hvilka följaktligen äro i tillfälle att erbjuda jorden såsom säkerhet för nödige lån.
Den 4 November. S. D. Föredrogs ä nyo StaksUtstotteks d. i6 dennes pä bordet lagde ProtocollsUtdrag af d. 28 nastledne Sept. rörande Recognitions-stogarne i Riket, hwarwid PresteStandet för sin del gjort ben enda anmärkning, att följande i 8 Momentet förekommande uttryck: Att pä de stallen der Allmogen haft rätt till mulbete, fiffewatten, fäbode-ställen pä stogarneS omräde, med eller utom börd, en sädan Allmogens rättighet mä warda bibehällen etc. etc. borde förändras salunda: Att pä de ställen der jordägare eller Boställs innehafware haft rätt etc. en sädan jordägares eller Boställs-innehafwareS rättighet mä warda bibehållen; Och skulle för den stull berörde utlärande i bet ändamål, som Regeringsformens Z6 §. vmförmäler, till StatsUtstottet äterförwisas. Ut supra. Lx krotocollo jf. ll. ^imhvist. S. D. Öfwer Fahlu Bergslags ansökning delS om oinskränkt Disconteringsrätt i Banquen pä kopparsedlar, dels och att Banquen ma fa af Bergslagen inlösa gahrkoppar till ett efter tidernes föranledande lampeligen stadgadt pris, afgifwer Riksens Högloft. Ständers BancoUtskott uti ProtocollsUtdrag af d. g dennes det utlätande, att inlösen för Banquens räkning af gahrkoppar wore afwensä oförenlig med de för Banqvens Operationer i allmänhet faststälde grunder, som med möjeligheten, att wid en sä bestaffad handel förekomma bade osäkerhet och förluster för merkel; mer. att deremot med Banqvens Den 4 November. ' Z07 säkerhet
Utskottet lärer hafwa tagit sitt bcstut, anhäller jag att Lefia mina tankar sä åtfölja bestulet till samtelize Riks.Ständen. kl. Ljur. Likheten med Originalet betygar: ^rööeliur. Begärdes pä Bordet. Utdrag af Protokollet hallit uti Rik» sens Högloft. Ständers Statsutskott den rA December 1829. SD. Riksens Högloft. Ständer hewa remittcrat till DeraS Stats utskott följande: Kongl. Maj:ts "Nädiga Proposition till Riksens "Ständer, angäendehur »wida Instruktion mä wara af n öden för Riksens "Slän» iZ-4 ^fDen rr December. "Ständers Fullmäktige eller wederbö"rande Enibelsmän, hwilka i frågor "om eftergift ak arönide ersättningar, "som tillhöra Riksens Ständers Pen, "ilinge Werk, SkalS-Wreket eller de Zunder Csrlegiernas och färffilde Di''recrioners styrelse warande Castor ''böra warda hörde. x "Hos Kongl. Majit har, i anledning af Dest "Högste Domstols i underdånighet gjorde hemställan, ''i öswerwägcmde konrmir, huruledes esomoftast, ansök»»ingor till Kongl. Maj:t i underdånighet bliswit in"gifne om eftergift af ädömde crsäklningar, hwilka, ''tillhörige, antingen Riksens Ständers Penninge-Werk ''eller Stats Weckel, eller de under CoHegiernas och 'särstilde Directigners styrelse warande Castor uvkom» "mit, dels i sammanhang och såsom cn följd af Up"bördsmäns tillgrepp eller wangömo samt Embers, "och Tjenstemäns felagkighcter, underlätne Conkroller, ''blotta mistlag eller mindre upmärksamnra tillsyn, dels ''ock frän contractcr, afstutade med Kongl.
Utskottet uppsatt, Konungen meddelas, enligt Ståndens beslut, IX s 42> 43, 44* 45. — Stats-, vid 180g års Riksdag baft uppdrag att afgifva Förslag till Förvaltningskostnadernas förminskande, XI s 3. — särskildt förordnadt år 1817, till frågans utredande, XI s 4> Utskotten må anmodas att af deras Betänkande!! låta tillställa Exped. Utskottet aine Exemplar. Exped. Utskottets Memorial, X 1. s 18. Riksens Ständers Utlåtande, x 1. s 18 — 20. Utskyldernas liqviderande, om Krono-, medelst Coupons. Statsoch Bevilln. Utskottens Betänkande, IV s 80 — 83, bif. af PresteStåndet, IX s 74 * > af Bonde - 3x6 Ståndet, IX s 794» af BorgareStåndct, IX s 808. Utskyldernas debiterande, om Krono-; StatsUtskottets Betänkande, IV 4- s 703 — 713, bif. af Adelil, IX s 10Z7, af PresteStåndet, IX s io3g, af BondeSlåndet, IX s io43, af BorgareStåndet, IX s io58. Underd. Skrifvelse, X 1. s 849 — 85i. — erläggande, om förlängning i lid för de allmänna; Motion, reruitt. till Ekon. Utskottet, II s iao3. Utskottens Utlåtande, VIII s i3 —15, återrem. af PresteStåndet, IX s 102, af BorgareStåndet, IX s io5, bif. af BondeStåndet, IX s 108.
kostnaden debiteras »efter personal» på hvar och en, som kan utgöra sina kronoutskylder.» Leonard Johan Fahlander från Westerbottens län: »att byggnadsoch underhållsskyldigheten, så väl sommarsom vintertiden, af alla så kallade häradsvägar mätte öfvertagas af Staten, som i sådant fall skulle ega att efter bevillning utdebitera underhållskostnaden;» — eller, intill dess sådant låter sig göras: »att hvarje 4 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:s Betänkande N:o 2. kommun eller tingslag måtte få stg ålagdt att underhålla de häradseller byavägar, som förekomma inom samma kommuns bestämda gränser;» — och Johannes Andersson från Jönköpings län: »att kommunerna måtte berättigas utse gode män, dels att taxera och dela byavägar mellan dem, som dessa vägar gagna, dels ock att årligen syna desamma och, der så erfordras, låta genom lega iståndsätta dem på den tredskandes bekostnad.» Bland bördor, som ensamt hvila på jorden, är i närvarande tid väghållningsbesväret utan tvifvel bland de mest tryckande. Den stora mängd förslag, som utaf personer från de mest skiljda trakter af Riket under en längre följd af riksdagar blifvit framställda, i syftning att lätta detta besvär genom en jemnare för delning af detsamma, bära det mest otvetydiga vittnesbörd, att behofvet af ändring i derom gällande föreskrifter är lika allmänt kändt som erkändt. Förändringar i samhällsförhållanden medföra behofvet af förändringar i lagstiftningen. Ett lagbud, som den tid, då det gafs, tillfredsställde alla billiga fordringar, kan ej efter ett eiler annat sekels förlopp, utan förfång för hela samhällsklasser, i sitt ursprungliga skick bibehållas. Utan tvifvel har det från de gamla landskapslagarne hemtade, i 28 Kap. 8 § Byggninga-Balken ännu qvarstående stadgandet: »alle, som å landet hemman ega eller bruka, skola vägar rödja och broar bygga», för sin tid varit ganska lämpligt. Man visste då icke af någon annan befolkning på landet, än jordbrukare och så kallade löska män; och man kände icke någon annan grund för de förras beskattning, än det hemmantal, de innehade.
Herr Rosenblad har i sin reservation redan anmärkt, att, om Banken ej förbjudes att lemna lån åt Staten, som ej kan lagsökas, kan Banken i sjelfva verket vara bankrutt, ehuru dess räkenskaper utvisa ett öfverskott, men som ej kan kräfvas ut; jag instämmer fullkomligen deruti, och vill blott tillägga, att samma förhållande äfven utan lån till Staten kan inträffa, om Banken lemnar lån till enskildte, på lång tid mot låg ränta, eller mot bristfällig säkerhet. Slutsattsen derutaf synes helt enkelt blifva den, att en Banks ställning ej kan tryggas genom några tvungna Den 23 Octoöer f. m. reglor för dess förvaltning, utan beror dess kredit på opinionen om Banquierernes tillgångar, rättskaffenhet och juridiska ansvarighet. Jag tror derföre, att 4§» såsom i sjelfva verket betydande alldeles ingenting, saklöst kan uteslutas. Hvad 5 § angår, så har jag den lyckan kunna instämma med Utskotten om den deri föreskrifne publicitets nytta och nödvändighet för alla Banker, vare sig Stats eller privata. Att 6 § i sjelfva verket innefattar ingen betydelse, tror jag mig redan hafva visat. 7 § handlar om Konungens hittills ej utöfvade rätt, att deltaga i Bankens lagstiftning.
M:s Cancelli expedieras och hvilka nu utgå enligt bada §§, först 68 Den 4 Januari e. ra. sammanföras i en §, sorn skalle lill nummerföljden blifva den S.-te i författningen, och att derefter ulla uti 5 § af nu gällande författning upptagne handlingar, med undantag af de från K. M:s Cancelli utgående, införas i en följande eller 6 §. Gr. Cronhjelm: Jag anhåller endast, att della tillstyr kande af Disk. matte bifallas, och att det följande stycket måtte uppskjutas. Anledn. är den, alt Utsk. fann sig i anledn. af Hr Rosenblads molion befogadt att sammanföra stadgandena i begge §§ uti en §. Förhållandet var förut sådant, alt 5 § innehöll all den charlmafgift, som ända lill sista riksdag var pålagd för att utgå till K. M. och Kronan; hvaremot den 10 § innehöll den charlseafgift, som vid förra riksdagen insattes i st. f. cancelli-gebuhr. För att nu skaffa sig underrättelse om de oerhörda belopp, hvartill chartasafgiften uppgick, så belöt Utsk. alt sammanföra desse §§ i en, så att den 5 § skulle komma att innehålla chartsebeloppcn för alla de handlingar, som utgå frän K. M:s Cancelli, hvilka förut varit beroende både af den 5 § och den 10 §, och den 6 § komme att innehålla endast chartering af de handlingar, som utgå från andra embetsverk, hvilka endast hittills varit beroende af den 5 §, för hvilka ingen cancelii-gebiir ägt rum, och för hvilka charteringsbeloppen således ingått till Kronan.
Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 18 sistlidne April, under N:o 58, afgifna, och den 7 dennes e. rn. på bordet lagda Betänkande , i anlednirig af väckt Motion om ändring eller förklaring af 18 och ig i Kongl. Förordningen den i5 Julii 18'8, angående inteckning i fast egendom; blef samma Betänkande, på grund af dervid gjordj anmärkningar, till Lag-Utskottet återremitteradt. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Bancooch Lag-Utskottens den 14 dennes, under N:o 45, afgifna , och följande dagen Pral. Utdrag den 25 Maji 1829. 111 på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Banco-Utskottets, under N:o l3, förut meddelade Betänkande , i anledning af väckt Motion om inställelse af BancoAuctioner i de fall , der efterlefnad af nuvarande 18 oell 19 §§. uti 1818 års Intecknings-Lag kunde för någondera egaren bereda möjligt lidande. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 2 dennes afgifna , och den 11 derpåföljde på bordet lagda Utlåtanden : N:o 96 , angående yrkade förändringar i stadgandet om utkröningars beviljande å Härads-Allmänningar J N:o 98 j i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N;o la, förut meddelade Betänkande, i fråga om Hemmansdelars utaf olika numer sammanslående under en rök. S. D. Föredrogos å nyo och bi föl I os följande Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den »3 dennes afgifna , och den 19 derpåföljde e. m. på bordet lagda Utlåtanden : 112 Prat. Utdrag den 25 Maji 1829.
"Uppå derefter framställd propos. blef Hr Oxehufvuds nu föredragna hemställan af R. o. Ad. bifallen. Härefter upplästes lill justering och godkändes godkändes prot.utdr. öfver R. o. Ad:s d. 27 sistl. April fattade beslut, rör:de StatsUtsk:s utlåt. N:o 447» samt den nu beslutade inbjudn. Till pröfning företogs BancoUtsk:s den 23 sisth April e. m. på bordet lagda memor. N:o i3i med hemställan, att i blifvande bnncoreglemente måtte intagas ett stadgande, hvarigenom Fullmägtige berättigas att anhålla om K. M:s nåd biträde för upptagande af utrikes creditiv till förstärkande af Bankens silfverfond. Gr. Frölich, Dav.: Bland de efter memor. antecknade reservanter finnes, såsom Herrarna behagade inhemta, blott en ledamot af detta Stånd, hvilken är närvar, bär. Jag har äfven inom Utsk. varit af skiljaktig mening med majoriteten, utan att min reservation blifvit antecknad. Min reservation går likväl icke ut på någon förändring uti hvad BancoUtsk. tillstyrkt R. St., utan blott derpå, att ett tillägg dervid bort äga rum. R. o. Ad. behagade finna, att BancoUtsk. tillstyrker, det Bancofullmägtige skall lemnäs rättighet alt, då begagnande af credit eller creditiv å utrikes ort till förstärkande af Bankens silfverfond erfordras, ingå tili K. M. med anmälan derom; men BancoUtsk. synes hafva förbisett, att det vore nödvändigt att dessförinnan ingå till K. M. med anhållan, att K. M. täcktes å en sådan fullmägtiges framställning göra afseende. Jag får upplysa , enär det icke synes af memor., att den frågan inom Utsk. varit väckt; men Utsk:s majoritet ansåg en sådan anmälan till K. M., innan Ständerna åtskiljas, vara öfverflödig och att K. M. icke skulle kunna förvägra sitt biträde, nar detsamma af Bancofullmägtige påkallades.
De la Gardie, Hans Excelleuce Herr Grefve Jacob, anför Ridderskapets och Adelns Hälsningsdeputation till de öfrige RiksStånden. Jan. Deportation, af till lifstidsfängelse dömde missdådare. Deputationer: BondeStåndets. Mars 364- Sept. P. 3g5. No v. 2 A. P. 487- Dec. 2 A. P. 413- — BorgareStåndets. Jan. Dec. 2 A. P. 417. Deputationer: PresteStåndets. Mars P. 3jo. Nov. 2 A. P. 5oi. Dec. 2 A. P. 427- — Ridderskapets och Adelns. Jan. P. 5i,65. Dec. 2 A. P. 176, 4°7> 431, 439. — Riksens Ständers, till Kongl. Maj:t och det Kongl. Huset, vid Riksdagens början. Jan. P. 4o, 42> 52. — till Kongl. Maj:t, för alt uttrycka Riksens Ständers erkänsla för Konungens omsorger för Riket sedan sista Riksdag. Febr. P. 246. B. 101. — till Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet Kronprinsen i anledning af den sednares förestående Förmälning. Kronprinsen i anledning af upproriske bref i Genera [Majoren Holsts förfalskade namn. Mars P. 357. B. 655. Kronprinsessan viddess ankomst. Junii P. 9, 3o, 428. — till Hennes Maj:t Drottningen vid dess ankomst till Hufvudstaden. Junii P. 168, 169, 3o4, 359, 421. — till Kongl. Maj:t för att öfverlemna Riksens Ständers Skrifvelse angående Hennes 105 Maj:t Drottningens Kröning. Dec. P. .822. — till Kongl. Maj:t och det Kongl. Huset vid Riksdagens slut.
Någon hillig grund funnes således icke vidare att för Medicinal-råden bibehålla lönerna vid lägre belopp än för motsvarande ledamöter i andra Statens embetsverk, och en löneförhöjning vore oundgängligen nödig, om personer med erforderlig skicklighet skulle finnas hugade alt, vid inträffande ledigheler, bland Sundhets-kollegii ledamöter inträda. Beträffande Kollegii tjenstemän, nemligen en Ombudsman och Fiskal, samt Stats-Utshottets Utlåtande N:o 139. 125 kanslipersonalen, bestående af en Sekreterare, en Kamererare, en Aktuarie och Registrator, en Notarie och tre Kanslister, vore lönetillökning jemväl för dem af billigheten påkallad, enär äfven deras göromål blifvit, i likhet med iedamöternes, mera omfattande än förr, och, hvad kanslitjenslemånnen anginge, desses likställighet i lönevilkor med motsvarande tjenstemän i andra embetsverk, kunde anses vara så mycket skäligare, som de förre icke egde utsigt, såsom de sednare, att befordras till ledamotsplats, emedan i Sundhets-kollegium Medicine doktorsgrad vore stadgad såsom vilkor för dylik befordran. Vidkommande slutligen det på Kollegii stat uppförda arfvode för granskning af de medikamentsräkningar, som skola af allmänna medel betalas, gjorde den under sednare åren tillvexande mängden och summan af dessa räkningar, hvarigenom granskningens möda äfven blifvit ökad, en förhöjning utaf arfvodet behöflig, helst delsammas nuvarande ringa belopp förorsakade svårighet att till granskningsarbetets verkställande erhålla lämplig person.