Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det hände sig nämligen, att då klockaren i denna stads församling sagda dag gick till kyrkan för att öppna dess dörr, fann han i nyckelhålet ett papper. Detta var ett projekt till en offoch defensivtraktat med hin onde och borde af denne ratificeras samt utvexlas följande torsdagsafton. Författaren hade förbundit sig till vissa vanliga vilkor, men deremot förbehållit sig att, bland andra förmåner, hvarje torsdagsqväll finna uti sin högra sko 50 rdr bko. Klockaren, hvilken intogs af skräck vid åsynen af detta dokument, ilade med detsamma till biskopen, doktor Weijdeman, hvilken – äfven förskräckt – beslöt att hålla ett extra konsistorium samt befallde klockaren blifva qvar, för att inför ledamöterna ingifva formlig angifvelse och aflemna skriften. Klockaren qvarstannade, konsistorium sammankallades, deliberationen blef allvarsam och långvarig, i anseende till ämnets vigt, så att den icke slutades förr än emot middagen. Följden blef att kyrkan icke öppnades, emedan ingen mera än konsistoriales visste hvar klockaren fanns. Och i Skara stads kyrka blef messfall för djefvulens skull Efter så vigtiga öfverläggningar hade konsistorium beslutat att åt vederbörande öfverlemna reversantens uppsökande; fiskalsembetet i Skara fick befallning att härom anställa de mest noggranna och slugt utförda forskningar. Dessa lyckades, en skomakaregesäll öfverbevisades att hafva skrifvit den funna förbindelsen. Han arresterades, komparerade inför domkapitlet onsdagen och skulle lördagen få sin dom. Klockaren påminde sig likväl, att djefvulen skulle, enligt skomakarens uppmaning, lemna svar på torsdagen; han öfverlade om icke detta kunde inträffa, befallde sig i vår Herres beskyddande band, gick helt sent på aftonen till kyrkan och fann uti nyckelhålet hin ondes svar, hvilket lydde som följer: “Man har tagit bort din handskrift, men i kraft af mitt dagliga umgänge med eder känner jag dess innehåll och din åstundan.
Vinnes första priset af en hufvudstadsbo eller för öfrigt af någon, som ej kan eller önskar begagna sig af detsamma i form af en utställningsresa, kan det efter öfverenskommelse med redaktionen utbytas mot: någon annan fullt motsvarande förmän, exempelvis någon angenäm resetripp inom vårt sevärda fosterland eller dylikt intill en kostnad af 300 kr. De tio följande prisen utgöras af lika många lotter till Utställningslotteriets juni-dragning, som bekant betingande ett ursprungligt pris af 10 kronor. Stockholm i januari 1897. Red. af Idun. Systrar. ystrar borde egentligen aldrig finnas! De äro så förskräckligt hjälpsamma. Så gör syster alltid. H v a d falls? D u känner honom icke? J a g skulle p å förmiddagskaffe till en af m i n a allra bästa väninnor, och h u r d e t var, beslöt jag mig för a t t gå; d e t ä r just eljes ej tillställningar, som jag m e d förkärlek odlar. F ö r s t en näsa frisk luft på vår vackra Strandväg och sedan till m i t t fruntimmersrep! J a g var d e n allra första. » Kära frun, förlåt att jag kommer så tidigt. » » Åh, välkommen lilla du, det var riktigt roligt att se dig. » God dag, k ä r a lilla Sigrid, innerligt välkommen! E n sådan evighet sedan vi råkades sist! » Nu k o m m e r ett p a r fruntimmer i stöten, och så i ett n u äro alla r u m m e n packade — trettio fruntimmer. Tänk er det, ni manliga individ, trettio p r a t a n d e fruntimmer!
Utgifterna för ifrågaställa byggnadsföretag, utom värmnings-apparaten, kunna likväl, enligt nu gällande priser å byggnads-materialier och arbetslöner, icke beräknas till mindre än, enligt förra alternativet, som ej afser pålning, till 179,352 R:dr B:ko eller 269,028 R:dr Riksmynt, och enligt det sednare alternativet, upptagande pålning, till 202,110 Ridr B:ko, eller 303,165 R:dr Riksmynt. På grund af allt hvad i förevarande ämne blifvit framställdt och ulveckladf, vill Kongl. Majit härmed i Nåder föreslå Rikets Ständer, att för uppförande af en byggnad för Riks-archivet på norra sidan af Carl XIIIis torg måtte lill Kongl. Majlis disposition under nästa Slatsreglerings-period anvisas en summa af 214,600 Ridr Biko, eller 321,900 Ridr Riksmynt, i hvilken summa dock, på sätt här ofvan blifvit anfördt, besparing kommer att uppslå, i händelse vid grundläggningens företagande utrönt varder, att byggnaden kan utan äfventyr för dess bestånd på bjelkbädd uppföras. Skulle Rikets Ständer icke finna skäl att delta Nådiga förslag för sin del bifalla, vill Kongl. Majit, i betraktande af angelägenheten för hufvudstadens försköning, att ifrågavarande plats å Carl XIIIis torg blefve, så snart som möjligt, på ändamålsenligt sätt bebyggd, i Nåder föreslå, att densamma, på sätt i underdånighet blifvit begärdt, Kongl. Maj-.ls Nådiga Proposition N:o 87. 27 finge åt enskild person lill bebyggande upplåtas emot högsta tomtöres-afgift, sorn kan betingas, samt under vilkor, bland annat, att den blifvande byggnaden uppföres i öfverensstämmelse med den ritning, som af Kongl. Majit i Nåder godkännes och fastställes.
Utan afseende å hvad Utskottet, uti Utlåtandet N:o 522, pag, r, 2 och 3, anfört till förment stöd för den grundsats, som blifvit följd vid upprättandet af de uti dessa punkter framstälda voterings-propositioner, fann Ståndet skäligt desamma att ogilla, och lägga sistnämnde Utlåtande, i denna del, till handlingarne. Deremot blefvo de, rörande 20 punkten af Memorialet N:o 49°» uti Utlåtandet N;o 522 framstälde förändrade voterings-propositioner af Ståndet gillade. Slutligen ansåg Ståndet Utskottets, pag. 6 uti Utlåtandet N:o 522, gjorde Prat. Utdr. den 2/f. 473 gjorde anmälan, alt frågan om det i Memorialet N:o 4go, 29 punkten, omfoimäldte anslag förfallit, ej fordra vidare åtgärd. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens på bordet hvilande Betänkande N:o 73, med förslag till sammanjemkning af Biks-Slåndens skiljagtiga beslut, i anledning af Utskottens Betänkanden jcV:ris 4 och 29. De af Utskotten framstälde inbjudningar, pag. 12, rörande 20 Jj’., och pag. i3, rörande 29 §., blefvo af Ståndet antagne, men de öfrige inbjudningarne afslogos; och blef förslaget i alla öfriga delar med de deruti uppstälde voterings-propositioner godkändt. S. D. Föredrogs ånjm Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 160, om sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i anledning af Betänkandena N:ris s 16 och 14r* Slåndet fann för sin del godt, att antaga den af Utskottet gjorde inbjudning och godkände i öfrigt hvad detta Memorial innehåller. Från Hö g lo fl, Ridderskapet och Adeln. S. D.
Emedlertid vare han vid sin lön och öfriga tjensten åtföljande inkomster bibehållen.” I 106 § Reg.F. säges slutligen: ”Finnér Utsk. af dessa prot., att någon Statsminister, Statsråd, HofCancelleren, Statssecreterare eller annan ledamot af Statsrådet, eller den embetsman, som i commandomål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot denna reg.forms tydliga föreskrift, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf och af andra Rikets gällande lagar, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådana öfverträdelse!', eller dem vållat och befrämjat genom uppsålligt fördöljande af någon upplysning, då äge Constit.- TJtsk. att ställa en sådan under tilltal af Just.ombudsmannen, inför Riksrätten” &c. Det är således tydligen föreskrifvet, att om Konungen fattar ett beslut, stridande mot grundlagen, Statssecret. är pligtig vägra sin contrasignation; att det är Statsrådets pligt i allmänhet att göra föreställningar, ej blott dä beslutet anses stridande mot allmän lag, utan äfven då det strider mot Rikets sannskyldiga nytta; men Konungen förbehållet att ensam besluta. Jag inser ej huru en större ansvarighet skulle kunna fordras, utan att större rättigheter skulle lemnäs åt rådgifvarne, eller huru sådant vore möjligt, utan att inskränka Konungens magt att allena afgöra förekommande ärender. En sådan inskränkning skulle föranleda dertill, att i stället för en Konung finge vi flera småkonungar under namn af rådgifvare, så länge deras välde räckte; om 'det, såsom under tvedrägtstiderna, blefve temligen kort för hvarje uppsättning, skulle statsförvaltningens gång blifva osammanhängande och ostadig genom de täta i68 Den 7 October. ombytena. Efter dessa allm. framställningar af de olägenheter, förslaget skulle medföra, anhåller jag att få till vederläggning upptaga de särskilda yttranden, som åtskilliga ledamöter i ämnet afgifvit, och visa, hvart deras förslag skulle leda. En vard talare har sagt, att intet beslut af Konungen borde kunna fattas, om ej en rådgifvare åtminstone deltagit deri med Konungen.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, sedan R. o, Ad. afslagit 5 § i Ulskms förslag, det nu vore endast Gr. Frölichs förslag i hans 7 §, hvilket med eller utan förändringar kunde komma i fråga; hemställande H. Ex. till en 3iS Den 16 Mars e. 1X1. början, om II. o. Ad. behagade bestämma, att nutnereringen af de §§, hvilka af R. o. Ad. antagas, finge ske, sedan förslagets granskning blifvit fulländad, bifölls. Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad., att §:ns lydelse skulle blifva följande: Sedelbanker må ej utgifva andra fördringsbevis till iunehafvaren än 1:0 credilsedlar, att vid anfordran, meri utan ränta, inlösas i den bank, hvarifrån de blifvit utgifna; 2:0 invisningar å R. St:s Bauk, i enlighet med derför gällande författningar; Skolande creditsedlar alltid vara försedda med handskrifna namn af tvenne direcCns ledamöter och bankens kamererare eller annan tjensteman. Genom bankbolagets försorg skall, före bankinrättningens öppnande, uppgift å de personer, som komma att underskrifterna meddela, ej allena tillställas Konungens Bef:h:de i länet, utan äfven i allm. tidningarna kungöras; och åligger det bolaget alt på enahanda sätt tillkännagifva, då, genom ombyte af personer, någon förändring med underskrifvandet inträffar. Hr von Troil: Det torde nu vara i sin ordning att öfvergå till den 6 § i reservantens förslag, och det är i afseende på den, som jag reserverat Ståndet rätt att besluta om en §, som, ehuru sednare afgjord, likväl i nummerföljd skulle förekomma framför den nyss beslutade §■ I fråga om denna 6 § är jag i samma förhållande till reservanten som i de flesta andra fall, nemi. att stå honom nära, men icke helt och hållet kunna instämma i hans förslag. Jag skiljer mig från honom i afseende på den pröfningsrätt, han velat tillägga K. M:s Bef:h:de.
Med afseende å här ofvan anförda förhållanden finner Utskottet väl den ifrågaställa pensions-förhöjningen för Flottans gemenskap vara af behofvct påkallad, men då utgifterna härför, i likhet med hvad vid pensioneringen af Arméens befäl egt rum och jemväl för Flottans befäl af Kongl Majit ansetts komma att inträffa, under den första tiden af den nya pensioneringens tillämpning icke torde uppgå till hela det beräknade beloppet, har Utskottet ansett det föreslagna kreditivet kunna för nästa statsreglerings-period inskränkas till en summa af 30,000 Ridr årligen, och tillstyrker således, att Rikets Ständer till ifrågavarande ändamål måtte för nästkommande statsreglerings-period anvisa ett årligt kreditiv af 30,000 Ridr, att från Riksgälds-Kontoret utbetalas på det sätt och under de vilkor Kongl. Majit nådigst föreslagit. 40 Stats-Ut skottets Utlåtande N:o 85. För Femte Hufvudtiteln är under innevarande statsreglerings-period (1858—1860) anvisadt: Ordinarie anslag enligt Riks-staten 3,241,530 R:dr, utgörande för tre år R:dr 9,724,590: — Extra anslag tillsammans för åren 1858—1860 Enligt hvad Utskottet i detta utlåtande föreslagit skulle för nästkommande statsreglerings-period (1861—1863) de ordinarie anslagen utgöra 3,344,000 R:dr årligen, eller för 3 år R:dr 10,032,000: — och de extra anslagen tillhopa » 1,170,800: — således för hela stalsregleringsperioden tillsammans R:dr 11,202,800: — eller R:dr 1,338,349: 34. mindre än hvad vid förra riksdagen anvisades för åren 1858—1860. Då Kongl.
D omGapitlen angår och de förändringar som deri blifvit föreslagne; så jemte det Utskottet tillsyrker, att anhållan om granskning äfven af denna del af KyrkoLagstiftningen måtte innefattas i den underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj;t, som här ofvan blifvit föreslagen, får Utskottet yttra dea tankan, att med afgörandet af frågan huruvida all Domsrätt bör Consijtorierne fråntagas och om vissa ärender såsom blott Administratifva böra åt Biskopens enskiltda LtiglJtskottets Eetdnkanden. fg5 afgörande öfverlemnas, torde brira anstå tills den i sammanhang med Kyrkof.agens granskning i det hela framdeles kan komma under pröfning, Vidkommande dernest Herr Lectoren Doctor Hultins förslag till det stadgande, att allmänna Gudstjensten öfver hela Riket måtte alla tider på året vid en och samma timma taga sin början. Så anser Utskottet dels de emellan Stadsoch Landskyrkorne förefallande dupplicationer, dels ock olika localförhållande inom landtförjamlingarne, i anseende till längre och kortare väg till kyrkan, och församlingarnas mer och mindre vidsträckthet, lägga flera svårigheter i vägen för antagandet af detta förslag; utan tror Utskottet sig deremot böra tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, till den underdåniga anhållan hos Kongl, Majrt, att Utan hinder af hvad KyrkoLagan och Särskildta författningar i detta ämne föreskrifva, det må blifva färsamlingarne tillåtit, att med deras Kyrkoherdar öfverenskomma om den tid för allmänna GudstjenStens början, som för hvarje ort efter loCala omständigheter kan finnas mest tienlig och lämplig^ dock att sådane överenskommelser icke blifva gällande till efterrättelser förr, ån de af vederbörande Consistorier blifvit pröfvade och faststälde; äfvensom i händelse stridigheter inom församlingarne i dylika frågor sig yppa, desamma till ConStstoriernes afgörande böra öfverlemnas.
De finna nemligen att, dä den fattigare delen af befolkningen återtager sina barn vid 16 a 17 års ålder frän skolan, kan man med skäl fordra, att desse — ej genom de klassiska studierna blifvit inledde på en föga brödgifvande bana — utan att de vid den åldern, och efter så lång skoltid, skola hafva erhållit en undervisning, som är tjenlig att upplysa och vägleda dem på den uteslutande praktiska bana, som de till förvärfvande af sitt uppehälle mäste beträda. Den sista värde talaren har till stöd för sitt anförande åberopat ett yttrande som vid sista riksdagen, afgafs af en lärare vid Carlberg; och det är med svnnerligt. afseende derpå, som jag begärt ordet. Då jag sedan flera år tillbaka är lärare vid omnämnda undervisningsanstalt, så anser jag mig böra tillkännagifva, att dit hafva kommit så väl elever frän den nya elementarskolan, som sådane hvilka åtnjutit privat undervisning, och att bland desse (som ej haft mera latinsk underbyggnad än hvad som nätt och jemt behöfves, för att vinna inträde vid Carlberg) funnits elever, hvilka gjort lika säkra och lika hastiga framsteg som någre utaf de andre. Jag tror följaktligen att det åberopade yttrandet ej kan antagas såsom något giltigt skäl till afslag af ifrågavande morn.; utan tror för min del att, om man ej vill antaga den deruti föreslagna redaction, man bör antaga Hr von Hartmansdorff-: förslag, hvaruti jag lill alla delar instämmer. Gr. Sparre: Den omständigheten att man kommit att tala om ett vilkor, hvarunder anslaget skulle beviljas, har nu medfört det resultat, hvarpå jag för en stund sedan tog mig friheten antyda, det nemi. alt vi från en lagstiftande församling gjort oss till en undervisnings-komité, som diskuterar det ena skolundervisningssättets lämplighet framför det andra. En talare har yrkat att latinet, såsom nödvändigt, mäste studeras i skolan; en annan talare har yttrat att det alldeles ej är nödvändigt, och jag tror att vi såsom goda pedagoger skulle kunna fortsätta denna diskussion ganska länge utan att öfvertyga hvarandra.
Ansev Lommitteen nödigt hans yttrande och utlåtande inhämta, kundsöre honom sädant Konungens Befallriingshafwande, och infinne han sig ä den dag, sorn förelaggd warder, tvid päföljd at ätnöjas med hwad Lommitteen i de omständigheter, deruti UP lysning welat sökaS, finner för godt bestämma. §. 10. Alla Hemman ä Landet, de maga bestå af borrtairenäeracle Kungsgärdar, eller andra Kronolägenheter, eller af Säteri, Ra och Rör, Jr - och Utsockne, Frälse, Skatte, Kronoeller LccleliaAchus och Landt - Stats - Boställen, eller hwad annan natur Hemman häldst äga, stola af Lommit» tean upstattas efter Leff godhet, beskaffenhet och Afkastning, sä midt de utrönas kunna; allt vetta jämnfördt med de i hwarje landsort gängbara wänden och snis, hwarcm af lagfarterna wid Domstolarna nödiga underrättelser kunna inhämtas. Pä enahanda sätt '.örf^res med alla sädana särstillda Lägenheter, Werk och I.r lttningar ä Landet, af hwad natur dr wara maga, hwilka icke under Hemmantal, eller Je nbruk sch Smiöesrätligpet-er m. m., kunna begripas. §. iZ. Med upstattning af B uksege"domar förfares' pä det sitt, at sedan all de til lydande Landtegendom as H mman eller andra L genhetcr blifwik derifrån asAllda och sirstilldt ansevda, beräknaS warde! af Bruks-Smidesoch Förädlings-rättigheten för hwarje skeppund hammarskatt ester följande olika Araäer, nämligen: Första Clchen. Bruk med egna kol och eget Tackjern, hwarje skeppund Hammarskatt, eller hundrade steppundS ärligt smide til R:dal. 3,022. Andra Cl asien. Med egna kol samt hälften lil tre sjerdedelar eget Tackjern — 2,802. T edje Cl asien.
Den äldre pojken ville icke lyssna till detta tal, utan lade sig att sofva; men den yngre ställde sig på lur vid dörren, för att speja hvad som tilldrog sig utanföre i stugan. Det led så några dagar. Bröderna hade ingen brist på mat; men höllos alltjemnt innestängda. En qväll, när pojken efter sin vana stod och tittade genom en springa på väggen, märkte han, huru jätten kom in i stugan och begärde fram mat. Medan resen åt, sporde han sin hustru, om icke de begge pojkarne snart voro tillräckligt gödda. Jätte-qvinnan svarade: »den ene är hullig nog; med den andre är det, som det kan.» Jätten sade: ’mig tyckes att de borde vara feta, om du eljest gifvit dem tillräcklig mat. Jag far nu bort och bjuder våra fränder på gästabud; du kan under tiden slagta pojkarne, så att vi må äta upp dem i morgon.’ När pilten förnam detta tal gick han bort till sin broder, väckte honom, och förtäljde hvad han hade hört och sett. »Det kan icke vara sannt såsom du säger,» sade den äldste, och smög sig förskräckt fram till väggen. Vid han nu koxade genom borran, hade tussen just lyktat sin måltid, och ropade åt tjenste-mön, att hon skulle gå efter vatten. »Har du glömt,» sade resen, »att jag vill dricka hvarje gång jag ätit.» Träl-qvinnan undskyllade sig, att det var så mörkt, hon kunde icke hitta vägen till källan. »Tag då min mån-lykta!» mälte jätten med hård röst. Träl-qvinnan tog nu ifrån väggen en lykta, som sken likt månen i dess fylle, och gick så att hemta vatten. När jätten hade druckit, talade han åter till sin hustru: »jag sadlar nu min guldhäst, och rider bort att bjuda gäster. För emellertid ut pojkarne, att du icke må glömma dem.» Derefter gick han bort. Men då den äldste pojken hörde detta samtal, räddes han högeligen, och bad sin yngre broder hitta på råd, att frälsa deras lif. Pojken svarade: »var tröst! jag torde väl finna någon utväg.»
Genom försäljning i Hamburg af 1,000 st. obrukade hela SpecieR:dr af äldre prägel, har det visat sig, att desse äro värda 129*sk. Banko för hvarje R:dr Specie. Då, efter hvad sålunda är vordet ådagalagdt, en ommyntning af meraomförmälda Specielskulle medföra förlust för Banken , har hos Fullmäktige i öfvervägande kommit frågan, angående fördelaktigaste sättet för Banken att tillgodogöra hennes förråd af Speciel-, efter äldre myntfot; och elium emot en försäljning af dessa Speciel-, efter det högre pris, de, med afseende å innehållet af finsilfver, kunna anses värda, torde anföras, att Banken icke bör på en i allmänna rörelsen gångbar, ännu ej aflyst, myntsort taga uppgäld, emedan i slikt fall allmänheten skulle kunna erhålla misstroende till de myntsorter, hvilka numera utmyntas; likväl, och som å andra sidan förekommer, dels att Banken icke är skyldig hålla allmänheten tillhanda annat silfvermynt, än det sorn blifvit utmyntadt efter 1830 års myntfot, och således måste vara berättigad att på bästa sätt begagna det i hennes förråd varande silfver, dels ock, att om dessa Specier säljas med uppgäld, det icke bör kunna befaras, att desamma blifva bland allmänheten utelöpande, emedan den, som på dylika vilkor förskaffar sig Specie-R:dr af gamla prägeln, icke lärer finna sin uträkning vid att använda dem till liqvider inom Riket, utan tvertom begagnar dem till utförsel och derigenom minskar behofvet af silfvermynt utaf nya prägeln; så och då berörde Specier, hvilka, på sätt här ofvan är vordet ådagalagdt, innehafva ett högre värde, än de Specie-R:dr, sorn, efter nu gällande myntfot utpräglas, alltid varit och ännu äro mycket användbare på utländsk ort, hafva Fullmäktige ansett sig böra tillstyrka: att de uti Bankens förråd redan varande och genom vexling dit ingående Specielaf äldre prägel måtte, till dem, sådant åstunda, få utlemnas efter stycketal emot ett pris, icke understigande 129 sk.
Med fästad uppmärksamhet på gjorda framställningar i de remitterade Motioner® 118 Banco-Utskottets Betänkande N;o ~2. na, skulle Utskottet, serdeles i afseende på Landtman, hvilkas producter egentligen blott en gång om året kunna i penningar förvandlas, gerna velat närmare afpassa omsätt mngs-liden efter detta förhållande. Men då i betraktande täges : 1:0 omöjlig heten att härföre kunna uppgöra sådan gräns - skill nåd, att icke ändamålet förfelades, oell helt andra personer häraf komme att njuta fördelen; 2:0 den minskade säkerhet för Discont-Verket, som blefve en följd af lånens utestående i 5 års tid, hvarunder Låntagares och Löftesmäns ställning kunde så betydligt förändras; och 3:o den oundvikliga verkan af en sådan förändring, att Lånefondernablefve vida olillräckligare i förhållande mot behofvet; har Utskottet, enär, efter det skick, hvaruti Discont-rörelsen under en längre tid råkat, det ej synts möjligt, att åt Fonderna bereda större rörlighet och deraf följande ökad kraft, icke kunnat tveka att, för dess del åtminstone, tillstyrka de hittills varande omsättnings-term iner nas bibehållande. 3) Att tvänne såkallade frespit-månader bibehållas för låns omsättning efter förfallodagen; men sedan denna tid förflutit, må omsättning e] tillåtas. Eanco-Utskottets Betänkande N-o Si. 4) Att' straff-ränta beräknas med 2 proc. utöfver ordinarie räntan för lån, som ej, senast 14 dagar efter förfa Höliden, blifvit omsatt eller inbetaldt. Utskottet, som ansett högre än 8 procents öfver-ränta i ett för allt ej böra beräknas, bar, under denna åsigt, vid förhöjning af en procent på ordinarie räntan, trott sig böra tillstyrka enahanda minskning å straff-räntan. ; Föga torde en eller annan procent högre straff-ränta verka till rättelse för den, som, vare sig af vårdslöshet eller verklig oförmåga, åsidosätter sina åtagna förbindelser.
1 tunna 1 6 40 — Lax 1 tunna 1 16 — 8 16 — Sill 1 tunna — 16 — 10 — Strömming 1 tunna — 16 — 20 — all annan 1 lunna 1 torr eller rökt: 1 16 — Gråsidor eller Seij 1 lisp. — 6 — 6 12 — Lax och Ål 1 lisp. — 30 — 1 32 — Längor och Torsk, med derunder inbegripne Rotschelsamt Klipp-, Stockoch Platteller Bredfisk Filtar; se Väfnader. Faijence; se Porslin. Fiilrerslenar; se Slen. Felb; se Väfnader. Fiskben; se Ben. Expcditions-Utskottels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 136. 321 Tullvärde. Qvantitet för Inf. Tull. Tullberäkn. Bär ko. lt:Ur sk. r. Fjädrar, ej specificerade, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de béstå. Flaskfoder förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de bestå. Anm. Flaskorne med deras innehåll förtullas särskildt. R:dr sk. r. — 12 — Flintor, huggna, utom Agat 1 skålp. — i — Flyttsaker, bestående af gamla och brukade husgerådseller andra lösöre-persedlar (hvilkas införsel, äfven såsom nya, ej genom denna Taxa är i allmänhet medgifven tullfritt eller emot tull af högst 10 procent af värdet), när de vid införseln, på särskild anmälan hos General-Tull-Styrelsen, pröfvas icke öfverstiga ’ egarens behof 100 R:dr v. 10 (Se vidare förteckningen å vid införsel tullfria varor.) 3 Fläsk ' ..