Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lön är förhällandet sä, bänt» att dä Konungen är 1802 täckter förordna mig till President l Kongl. Kammar - Collegium, blef mig genom Kongl. Brefwet ben 7:de September samma är tillagd den rättighet, att wid Presidents-Embetet derstädes ätnjula lika lön och sörmoncr, som jag i egen. skap af Landshdfdinge öfwer Stockholms Län förut innehaft, hwilkcn rättighet wid be tillfällen, dä ett Embete, utan fbrcgängen ansökning erhällcS och en mindre - 728 Den 22 September» dre Lön än den förr bestädde det nya Embetet ätföljer, manligen äger rum. Att uppbära dessa Löningswilker efim ärlig Markegäng, ivar Minda min rätt, mm hmilket jag ej ansägwäk stä tillsammans'med den befattning, som Kongl. Kammar-Coilegium med pröfningen af de upprättade Dkarkegängar tillkom , hwarföre ock, pä min wid detta tillfälle enskildt gjorde undcrdäniga begäran, till undanrödjande af all misstanka om nägon flags inflytelse i detta hänseende, Kongl. Maj:t täcktes i Fläder faststässa ett mestium af de ststförflukne iö ären, hwarefter Lön och Resepennin, gar borde mig tiil godo komma, och hwitkct bcräkningssätt desto säkrare för mig skulle medföra minskning i samma wilkor , som enligt erfarenhetens föranledande, wahruorisernr sällan eller aldrig falla, men wäl stiga; hwilket förhällanbe, i synnerhet under alla de sednare ören ifrän och nied iFoz, inträffat. För sädan orsak har äftven händt, att desse Lbningswilkor efter Markegängen altid ärligen öfwcrstigit nyssnämnde msstium, hwilken ffilnad eller öfwerskott för nästledet är uppgär till 1660 R:dr 46 ss., pä sätt det Betyg , som nu följer i ordning att uppläsas, närmare utwisar. l^u.
N:o 179, med förslag till sammanjemnkning och voterings-propositioner, i anledning af olika beslut, i fråga om anslag för innevarande år till vatlencommunica tioner. Ståndet, sorn antog den af Utskottet gjorda inbjudningen, biträder det af Höglofl. Ridderskäpet och Adeln fattade beslut, att ett anslag af 26,754 R:dr 24 sk. 3 rst. må be vill jas till fyllnad af de 50,000 R:dr, hvilka för innevarande år till vatten-communicationer böra påräknas; kommandes sålunda de af Utskottet föreslagna serskilda contra-propositionerna att förfalla. De i hufvundsaken framställda voterings-propositionerna godkändes. N:o 180, memorial med förslag lill sammanjemnkning och voteringsproposition, i anledning af olika beslut, angående anslag för innevarande år till gevärs-fabricationen. Voterings-propositionen gillades. S. D. Ståndet, som lut sig föredragas Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 188, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets Betänkande N:o 82, rörande A. Odelberg ansökning om förlängd t arrende af Edeby hemman på Lofön. N:o 189, i anledning af erhållen återremiss af Utskottets Betänkande N:o 85, rörande Assessoren C. J. Lagercrantz’s ansökning om föriängdt arrende å Barkarby Kronohemman eller skatteköp derå; och N:o 190, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets Betänkande N:o 84, angående arrendatorn M. Runstedts ansökning om prolongation af arrendet af Kronohemmanen Söderby i Löfö socken, lade de samma till handlingarna, sedan de deri åberopade Betänkanden sub N ris 82, 85 och 84 af Ståndet bifallna blifvit. N:o 191, memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets betänkande N:o 124.
De i 4, 3, 6 och 7 §§ om förening eller förändring af straff meddelade föreskrifter skola tjena till efterrättelse ej blott dä någon på en gång för flera brott lagföres, utan äfven då någon, som till straff dömes, förut blifvit ålagd annan, icke verkställd, bestraffning; och skall domstolen alltid utsätta de särskilda straff, sora å hvarje brott följa bort, och derefter, i händelse någon förändring af straffen, efter hvad ofvan sagdt är, skall ega rum, derom meddela erforderliga bestämmelser. Förekomma till verkställighet på en gång flera domar, hvarigenom samma person blifvit till straff dömd, och äro straffen af beskaffenhet, att de, efter ty i föregående §§ stadgadt är, ej kunna, jemte hvarandra, verkställas; gore Konungens Befallningshafvande om förhållandet anmälan hos Hof-Rätten, som förordnar huru straffen sammanläggas skola. 9 §. Nu kan så hända, att någon, sedan han blifvit till straff för ett brott dömd, varder öfvertygad att förut hafva föröfvat annat brott; då skall han så dömas, som hade han på en gång varit för båda brotten lagförd; och varde, vid straffets tillämpning, afräknadt hvad han af det honom förut ådömda straff redan kan hafva utstått. 10 §. Har nägon, sedan han blifvit till straff dömd, men innan han det till fullo undergått, föröfvat nytt brott; då bör straffet för detta brott, med iakttagande af de här ofvan stadgade grunder, förenas eller sammanläggas med hvad af det förra straffet återstod, då det nya brottet begicks; och skall å det sålunda bestämda straffet afräknas hvad af sagda återstod kan vara verkstäldt efter det nya brottets föröfvande. 8 Lag-Utskottets Betänkande M 35. 11 §. Der lagen utsätter särskildt straff' för den, som ånyo begår brott, skall det straff ej ådömas, utan då sådant återfall skett sedan den brottslige till fullo undergått det för förra brottet honom ådömda straff. 12 §.
Suni 1861 meb 1,1 mil eller till Särna) — ben löfs tober famina år uteb 1,6 mil eller tid ©itejla; — ben 15 Sftaj innes waraube år meb 0,9 eller till SSjörnlunba, od) ben l jiftlibne 2lugu|li meb 2 mit eller till ©parreboltn, 8,8 mil från ©torholm, ©amma bag npplätd bjela firäcfan emedan @ötl)a Äattal ocb .^mildberg famt föreningöbanau från benna ftation till Örebro, eller tillfammand 9,3 mil, tid allmänbetend begagnanbc. ©euont öppnanbet af jtflnämnba linie fatted ©ätteborg fålebed i bireft jertwägdförbinbelfe meb jiäberna SSerättelfe om fmab i Slitet ocf befö Örebro, Slrboga ocf Slöra, jamt förenabeö niet) fufnutbfaben genom en fombinerab jerntöägd Rafina årbetena unber i admänfet gpnnfantma för^ådanbeit fortffribit å fela ben fräcfa, froartid mebel blifioit amm Simen medan SJlitdfjö fatioti ocf Söttföpittg far, enär ers forberliga mebel ättitu icfe bliftoit anroifaöe för baitattd fudborbanbe intid ffnämnbe fab, ettbaft funnat beltoid bearbetad. SDocf far terrade feringen å be betar, font forbra mefa tiben, få fortffribit att, beref tidräcfliga mebel fnart bliftoa tidgängliga, benita linie fan för allmän traff öppnad unber år 1864.
Enär det härtill i Riks-staten upptagne förslagsanslag af 300,000 R:dr, oaktadt beloppet vid sistlidnc riksdag förhöjdes, likväl visat sig vara alltför lågt beräknadt, så att den verkliga utgiften för år 1858 med 88,628 R:dr 78 öre öfverskjuta förenämnde summa, har Kongl. Maj:t föreslagit att berörde anslag måtto för nästkommande statsreglerings-period förslagsvis beräknas till 350,000 R.dr och således beloppet i Riks-staten förhöjas med 50,000 R:dr. Som prisen å utfodringsartiklar under de sednare åren i allmänhet betydligt ökats, synes den äskade förhöjningen i detta anslag af verkligt behof påkallad; och enär liästarne utfodras med bestämda rationel’, hvadan do erforderliga kostnaderna ej kunna under ett visst belopp inskränkas, men åter vid möjligen inträffande prisfall de besparingar, som måste uppstå, komma Statsverket tillgodo, finner Utskottet ej heller hinder möta för anslagets uppförande såsom förslagsanslag, och tillstyrker således, att denna nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 16 Stats-Utskottets Utlåtande N:o tid. 18:o. Mathållning för manskapet vid Garnisons-regementena. Uti den Kongl. Propositionen meddelas, hurusom utgifterna å detta förslagsanslag under år 1858 uppgått till 244,879 R:dr 12 öre och under förra hälften af år 1859 till omkring 105,000 R:dr samt således för håda dessa år antagligen kornrne att öfverstiga det i Riks-staten beräknade belopp, 175,000 R:dr; men då emellertid mathållnings-kostnaderna för det sednare året något minskats, har Kongl, Majk ansett sig icke höra föreslå förändring uti detta anslag.
Jag är det så mycket mindre som jag förmodar att, för den händelse man skulle finna det vara alldeles nödvändigt att på Statens bekostnad sätta skiftesverket pä Gottland i gång, Regeringen då icke skulle vara i större förlägenhet att dertill anslå medel än förut, enär Regeringen redan en gång anslagit medel för ett mönsterskifies verkställande derstädes. För öfrigt är det en omständighet, som i högsta grad ådragit sig min upmärksamhet, nemi. att af 293 skifleslag, hvaraf ön består, endast 5 anmält sig till laga skiftes erhållande på Statens bekostnad och att endast i ett skifteslag alla delegarne varit om saken ense. Detta bevisar, att allmogen hyser en sådan motvilja för hela saken, att den. troligen icke öfvervinnes, så vida icke erfarenheten utvisar, att skiftena föranleda en öfvervägande ekonomisk fördel, dä allmogen sjelf troligtvis finner sig föranlåten att på egen bekostnad förskaffa sig denna fördel. Först då kommer saken på ett ändamålsenligt och lämpligt sätt i gång, hvarföre jag fortfarande vidblifver min anhållan om R. o. Ad:s godkännande af StatsUtskis hemställan i denna punkt. Frih. Cederström: Jag ber om förlåtelse, att jag ännu en gång begärt ordet i samma fråga; men det är för mig omöjligt att fatta, det ifrågavande anslag bör upföras på ordinarie stal. Skifteslagen i ön utgöra ett bestämdt antal: då regleringen deraf en gång blefve verkstäld, och man sålunda vunnit det åsyftade ändamålet, så vore det väl icke lämpligt, att anslaget fortfarande qvarslode såsom permanent, sedan det tillfälliga, och öfvergående behofvel deraf hade uphört. Hvad sjelfva beloppet af det begärda anslaget beträffar, så synes det mig vara aldes gifvet, att 2000 R:dr äro en för ringa summa att förslå till fördelande på 293 serskilda skifteslag. Det blefve ju knappt 10 R:dr lill hvartdera.
Ständers Stats Utskotts uti Protocolls Utdrag af den 7 dennes afgifne Betänkande, rörande den wäckta frägan om undersökning och redogörelse för de Allmänna Medlens förwaltning sedan 1800 ärs Riksdag, an 4 särffildta uti detta ämne til Högloft. Ridderffapet och Adeln ingifns sanit Ständet comrmrnieerade Mernorialer. Wid öfwcrwägands af hwad i förberörde Handlingar anfördt finnes, och dä ä ena sidan spnes billigt at Riksens Ständer, hwilka komma at godtgöra Balancerne och betala deffulder, -hwilka under sist förflutna tiden blifwit Riket äsamkade, erhälla noggranna underrättelser om förhällandet härwid, hwaremot ä andra sidan en sadan speciel redowisning uppä de skäl Stats-Utskottet anfört, hwarkcn spnes detsamma tilhöra eller afdetsamma medhinnas kan, har Presie-Ständet för desi del beslutit, athos Kongl - DkN 24 Zlu gustf. 1169 Kongl. Majit undcrdanigst anhälla, det täcktes Kong!. Majit genom tilförordnade Herrar och Män, ware sig Ämbetsmän eller andre dertil skicklige personer, som Kongl. Majit bäst synes och pä det för Staten minst kostsamma sätt, läta ofwanförmälda Revision werkstallaö med all noggranhet, samt at densamma mä i wänden framskrider, genom trycket offenteligen kungöras och sedan wid blifwande Revision öfwer Banque», och Riksgälds-Contoiret fä Riksens ^ tänders Ombud föreläggas; hwilket genom Protocolls Utdrag skulle de öfrige Respective Ständen wördsamt och '.vänligen meddelas, samt Statsutskottet til swar lemnäs. Ut supra. Ux Lrotvcollo, js. Ul. Almguist.
Jag känner ej, huru en Regerings omsorger kunna anses föranleda till ökade skattebördor, der Representationen ensam har beskattningsrätten; det ligger ju alltid i denna sednares skön att afslå, hvad som begäres, och man har äfven vid denna riksdag sett prof på denna rättighets utöfning, oaktadt inga ökade skatter varit i fråga, utan andra tillgångar för bchofveu blifvit uppgifna. Väl har det inträffat, att Regeringen måst använda tvenne af de anslagna creditiven, nemi. det för spannmålsundsuttning i missväxtår och det s. k. mindre creditivet af ^ million för särskilda ändamål, hvilket i och för cholerans hejdande blifvit användt, och det är möjligt, att ehuru det förra af dessa creditiv är af den beskaffenhet, att medlen borde åter inflyta, man likväl kanhända nödgas ater fylla det på annat sätt, ehuru det derföre icke är gifvet, att dertill erfordras ökade skatter; men i allt fall hemställer jag, om detta kan åberopas såsom bevis på någon Regeringens afsigt och önskan att öka skatterna och ändock derför blifva prisad. Må man undersöka, huru medlen blifvit använda och döma derefter. Om undsättningar, utdelade it dem, sorn sakna brödföda, hjelp åt dero, som äro före - 112 Den 3 Februari e< m. nial för en härjande farsot och sora sjelfva sakna utvägar att bestå den, om allt detta kan blifva ämne för elt gäckadt deltagande, då är sådant ej något godt tecken. Vid bedömandet af andras gerningar fordras alltid för ett rättvist omdöme, att man sätter sig i den klandrades ställe; ty annars går klandret lätteligen för långt och blir framstäldt utan all bevisning, väl sårande för den klandrade, sorn måhända redligen uppfyllt sin pligt, men också ej upphöjande den, hvarifrån det utgår. Hvad nu slutligen angår frågan om K. M:s propos. eller Hr af Billberghs förslag bör antagas, så hänvisar jag till PresteSt:s beslut, som lyder sålunda: ”1:0 Att åt fullmägtige i Riksg.cont. uppdrages att i B.
LAURA. den frågan. Och modren har ingenting att bestämma i FADREN. RYTTMÄSTARN. rätt i laga köp, och afträdt sina rättigheter mot att Ingenting alls! Hon har sålt sin förstfödslo mannen drager försorg om henne och hennes barn. LAURA. Alltså ingen rätt öfver sitt barn? RYTTMÄSTARN. gång, så lär man icke få igen den och ändå behålla pengarne. Nej ingen alls! Har man sålt en vara en sammans besluta... Men om både fadren och modren skulle till LAURA. RYTTMÄSTARN. i stan, du vill att hon bor hemma. Aritmetiska Hur skulle det då gå. Jag vill att hon bor mediet blef att hon stannade på jernvägsstation, midt emellan staden och hemmet. Detta är en fråga som icke kan lösas! Ser du! LAURA. Då måste den brytas! Hvad ville Nöjd här? RYTTMÄSTARN. Det är min yrkeshemlighet! Som hela köket känner. LAURA. RYTTMÄSTARN. Godt, då bör du känna den! FÖRSTA AKTEN. LAURA. Jag känner den också. RYTTMÄSTARN. Och har domen redan färdig? LAURA. Den är skrifven i lagen! Det står icke i lagen hvem som är barnets fader. LAURA. RYTTMÄSTARN. Nej, men det brukar man kunna veta. RYTTMÄSTARN. drig veta. Klokt folk påstår att sådant kan man al hvem som är fadren till ett barn? Nej, det påstås! Det var märkvärdigt! Kan man inte veta LAURA. RYTTMÄSTARN. LAURA. sådana rättigheter öfver hennes barn? Det var märkvärdigt! Hur kan fadren då ha skyldigheterna, eller ålägges skyldigheterna. Och i äktenskapet fins ju inga tvifvel om faderskapet. Han har det endast i det fall han åtager sig RYTTMÄSTARN. FADREN. LAURA. Fins det inga tvifvel? Nej, jag hoppas det! RYTTMÄSTARN. LAURA. Nå, i de fall hustrun varit otrogen? Något sådant fall föreligger inte här!
Hr af Ekenstam, Israel, begärde, att detta betänk, ytterligare måtte få hvila på bordet. Hr von Hartmansdorff, Aug.t Jag förenar mig uti Hr af Ekenstams anhållan, att det nu föredragna betänk, må ytterligare hvila på bordet. Hr Lagerhjelm, Pehr! Jag får göra samma bekännelse, som Hr von Hartmansdorff, alt jag icke läst de betänktn , som nu följa, hvilket torde ursägtas, emedan jag först lick deni på morgonstunden i dag; och derföre hem - Den ag April e. m. ställer jag, om de kunde uppskjutas och andra ärenden företagas. Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskts förslag N:o g till R. Sl:s lind. skrifvelse till R. M. rör:de riksdagens förlängande en månad. Hr von Hauswolff, Carl Ulrik, hade inlemnat ett anförande, som upplästes, så lydande: Jag liar vördsnml. begärt, att några anmärkn:r, föranledda af Frih. Flemings motion, ang:de Wesleyska metodisternes missionsanstalt här i Stockholm, och några documenter, hörande dit, måtte åtfölja remissen, och jag har härmedelst äran inlemna desamma. Jag får här åter upprepa, att jag ej tycker om, det frågan nu blifvit väckt; men när det så handt, och samma sak i ett annat Stånd, fast på annat sätt, upptagits, önskar jag, att den blir allvarligen afhandlad, ej endast med lösliga ord. Orsaken, hvarföre jag yttrar mig i detta ämne, har jag redan för H. Ståndet antydt. Jag var i nära 8 års tid på ön 'St Barthelemy anställd i befattningar, der jag kom i ganska nära beröring med denna sect, och måste förvärfva mig en närmare insigt uti dess egentliga väsende. Dessutom har jag, utom England och Förenta Staterna, besökt en stor del af den Westindiska Archipelagen, Derstädes har denna sect isynnerhet utvecklat sig med en ohejdad frihet; och jag vet således hvad sådant vill säga.
För att göra sitt system fullständigt har Utsk. i mom. 7 och 8 af sitt förslag äfven upgifvit huru de till Riksg:sKont. öfverlemnade upbördsmedlen jemte detta verks öfriga kontanta tillgånger skulle till allmänna rörelsen utgifvas, och i detta afs:de föreslagit att medlen måtte dels genom lån, dels genom depositioner hos Uypotheks-föreningar och enskilde Banker göras fruktbärande. Då man sålunda väckt förslag om allmänna medels öfverlemnande till de enskilde Bankerna, och jag för min del motsätter mig en sådan åtgärd, förutskickar jag likväl den högtidliga förklaring, att deri icke ligger det ringaste misstroende till dessa Banker. Tvertom vågar jag påstå att deras soliditet och förmåga att göra rätt för sig är så betryggad som någon kan önska, ty utom da i allmänt förvar nedlagda flypothekerna, finnes äfven för hvarje utlåning en ny säkerhet i Bankens ägo, och slutligen äro alla delegarne solidariskt ansvariga med liela sin förmögenhet — hvadan således i sjelfva verket en tredubbel säkerhet eger rum. Att någon förlust slutligen skulle komma att göras på våra Privatbanker är således enligt min tanka nära nog en omöjlighet, och man kan icke nog varna allmänheten för en otidig och ogrundad fruktan i detta hänseende. Men hvar och en finner, att den nu omnämnda säkerheten eller Bankens förmåga att i sista hand ovillkorligen upfylla alla sina förbindelser och göra hvar man rätt, är något helt annat än säkerheten att icke kunna bringas i en ögonblicklig förlägenhet och derigenom tvingas att afbryta sin rörelse, hvilket redan vore en olycka af oberäkneligt inflytande på hela landet. Tryggheten i detta afs:de hvilar helt och hållet på den klokhet och försigtighet hvarmed Bankerna förvaltas, och på sans oell målla hos allmänheten att icke, till sin egen förfärliga skada visa ett oförtjent misstroende mot dessa inrättningar, och på ett onaturligt sätt anstränga dem under ett kritiskt ögonblick.
Diarium eller Dagbok bör finnas öfver alla mål 2 §. Vid alla sammanträden föres, öfver de ämnen som i Directionen förehafvas, Protocoll, hvilket justeras vid nästa sammanträde. Utgående Expeditioner kunna serskildt justeras om skyndsamheten det fordrar. Dessa Protocoller med bilagor registreras och inbindas för hvarje år. Vid Utlåtandens afgifvande, så väl till Kongl. Maj:t som Ridderskapet och Adeln, äger den Ledamot, som ej förenat sig med pluralitetens mening, att låta sitt serskilda yttrande åtfölja. Diarium bör af RiddarhusSecreteraren föras öfver alla mål som inkomma, samt ankomstdagen och Actens OrdningsNummer så väl i Diarium som å Acten tecknas, hvar - Dm 19 julli e. m. sorn inkomma och till Expedition befordras, 6amt af RiddarhusSecreteraren deruti införas, sedan ankomstdagen samt Acteos OrdningsNummer blifvit ä den samma åtecknade. Sedan målen äro af Riddarhus-Secre ters ren emottagne att i Diarium införas, bör han dem i nästa sammankomst ovilkorligen fö redraga, då de efter sin serskildta beskaffenhet remitteras till vederbörandes åtgärd, för att afgifva dess utlåtande till framdeles föredragande, ifall sådant icke genast kunnat verkställas enligt 1 §. 3 Mom. efter målsn af Riddar * husStcreteraren i Directionens nästa sammankomst ovilkorligen föredragas, för att dervid erhålla den åtgärd som vederbör. Till alla Räkningar och Böcker som skola föras , åfvensom för Capitations - redogörelseme samt Consistoriernesoch RegementsChefernes uppgifter, meddelar Directionen de för ändamålet lärnpeligaste formulairer. Till alla Räkningar och böcker som skola föras, äfvensom för Capitations - redogörelserne samt Consistoriernes, Regementernes och Doin6tolarn*s uppgifter 438 Din i*-} Julti «. ta. meddelar Directionen de för ändamålet lämpeligaste forraulairer. 3 $•
Genom en återremiss skulle frågan deremot stå öppen samt kunna vid ett annat tillfälle omständligare behandlas; och ett sådant beslut skall jag för mindel, ehuru jag inom Utsk. tillhört majoriteten, så mycket mindre motsätta mig, som jag har mig bekant, att betänk, af ett eller annat af de öfriga Stånden redan är till Utsk. återremitterad!. Hr Printzensköld, Carl: De åsigter Frih. Raab anfört emot uppställningen af 1 § uti förevar, förslag, delar jag i allo, och anser honom för öfrigt hafva så fullständigt utredt ämnet, att någonting vidare icke synes mig vara att tillägga. Dock anser jag Utsk:s betänk, icke nu böra afsläs, ulan önskar, lika med Hr Gunther, att del mätte återremitteras, pä det ali Utsk. måtte blifva i tillfälle, att uppgöra ett kontraförslag och dervid tillvägagå med den försigtighet, som fordna lagstiftare iakttagit och som alltid bör äga rum, då fråga är om att göra en ingripande förändring i förut existerande förhållanden. Frih. Raab: Då 2:ne ledamöter äskat återremiss, vill jag visserligen icke motsätta mig det, utan återtager min anhållan om afslag, under förhoppning att den begärda återremissen måtte leda till det dermed af Hr Printzensköld åsyftade ändamål. För deri händelse R. o. Ad. dertill skulle lemna sitt bifall , anhålletjag vördsammast att få fästa Utsk:s uppmärksamhet på vigten deraf, alt Utsk., i fall det fortfarande tillstyrker beviljande af en allmän förlagsrätt, då måtte föreslå en föreskrift af det syfte, att med beviljande af vid ett ting begärd förlagsinteckning, borde anstå, lill det derpå följande, på det att förlagstagarens öfriga borgenärer, som derom böra underrättas, må äga tillfälle att i tid taga nödige mått och steg för bevakande af deras fordringar innan inteckningsgifvaren hunnit göra sina tillgångar oåtkomlige. Och om en författning om förlagsinteckning skall utfärdas, hemställer jag, om det ej vore skäl att, på sätt Gr.
Os skuld i oel> lör sig sjelf ketragtsd, sr något Keit snnat sn knott, ksn k^ssttning ej rättfärdigas sssom strslf. personliga frilmtens förlust för skuld sr deremot ett ganska verkssmt tvångsmedel, stt förms gäldenär stt mer! Iivsd ksn eger, godtgörs sin korgenär. Ondast ur denus synpunkt oell mer! afseende 3 elen Iielgd, som kör tillkomms kvsrjs Isglig körloindelss, ksn k^säktning försvsrss. Alen kärsf följer ock, Stt, dä medlet visar sig overksamt, kör cist icke vidsrs kegagnss, elier, med snörs ord, stt k^ssttning ej lior snvändas, sedan vissket vunnits, stt gäldenären recisn krsmgifvit sils sins tillgångar till korgensrcns förnöjsnöe.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att som den ifrågav:de motionen redan blifvit af Borgare-St. till vederbörligt Utsk. remitterad, torde R. o. Ad. finna, att densamma icke erfordrade någon annan åtgärd från R. o. Ad:s sida än att läggas till handlingarne. Ropades ja. Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 19 dennes bordlagde Utlåt, och Mern.: JVsi 4, i anledn. af väckt fråga om en sådan tillökning af den hos Riks-St:n antagna Kanslibetjening, att en sammanfattning af förhandlingarne må kunna dagen efter hvarje plenum i tidningarne införas; och M 5, ang. riksdagskostnadernas bestridande af Riksg.- Kont:t. Föredrogs Frih. .Nordenfalks, Joh., d. 19 dennes bordlagde motion J\s 31, om anslag för uppförande af en byggnad till inrymmande af Riksarkivet och Kongl. Bibliotheket. Frih. Stael von Holstein, Fab. Wilh.: För min del kan jag ej dela den värde motionärens åsigt ang. begärandet af ett anslag af 400,000 rdr till uppbyggande af nytt Riksarkiv. Enligt mitt förmenande skulle man lättare kunna afhjelpa de brister, som f. n. i delta afseende förefmnas, genom användande af Hessensteinska huset till Riksarkiv, hvartill det vid dess inköpande af Staten var ämnadt, och genom förflyttande af Riksg.-Kont:t till Riksarkivets nuvarande lokal. Derigenom skulle i främsta rummet vinnas att något anslag icke behöfdes, och för det andra tjenlig lokal för Riksarkivet hastigare erhållas, än om ett nytt hus skulle för Statens räkning uppbyggas, och således icke heller, till följd af bristande utrymme, en del handlingar i många år behöfva förvaras i fuktiga källar^ hvalf, hvarigenom de lätteligen kunna förstöras. Hessensteinska huset bar nemi. så stor tomt att detsamma mycket väl kan tillbyggas, och äfven, om så är nödigt för utrymmes vinnande, påbyggas.