Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Januarii, om Återremiss af Ståts-Utskottets Utlåtande, angående RiksdagsFullmägtigen C. F. Bergs Memorial, om Allmänna Brandförsäkrings Inrättningens ställande un» der tillsyn af Riksens Ständers Fullmägtige i Banquen och Riksgäls-Contoiret. Af den 24 sistt* Januarii, öm bifall till LagUtskottets Utlåtande, i anledning af Herr Borg» mästaren Cederborgs Motion,om Domares och Executorers rättighet i afseende på Gäldenär förunnadt anstånd i Skuldfordringsmål. Af den 24 sistl. Jatiuarii, af innehåll att Ståndet, Vid pröfning af Lag-Utskottets Memorial , i ättledning af Riksens Ständers Justitia: Ombudsmans Embets Berättelser sedan sista Riksdag , hufvudsakeligen godkändt samma Memorial, men återremitterat den del deraf, som angår Kongl. Kungörelsen den lo Maji tqt? om Konungens Befallnigshafvandes rättighet, att I Politie-Mål höra vittnen för att deröfver yttra sig i sammanhang med den till Utskottet remitterade Motion, rörande upphäfvande äf Konungens ftefallningshafvandes prörnings-ratt af Mål, som röra fylleribrott samt oloflig Brån* Vins-afsalu. Af den 24 sisth Januarii, innehållande att vid Ridd. och Ad. J?rot. lil S. 59, Den 17 Februariii Föredragning af Stats-Utskottets förnyade Utlåtande i frågan om Restitution af Regeringsrådet von Schevens Arfvingars fordran , Ståndet ej funnit skäl medgifva den ifrågavarande Pensionens utbetalande. Af ehn 24 sist!. Januarii, om bifall till LagUtskottetts Betänkanden, angående: 1:0 Föreslagen ändring i 1 §. af 23 Cap. Rättegångs-Balken, i afseende pä antalet a£ Ledamöter uti Kämnersoch Rådstufvu-Rätter. 2:0 Yrkacl ändring uti det genom 14 § af Kongl.
Gör man stora stjernor, som en dessert-talrik eller något mindre, åtgå 12 på längden, 8 på bredden för en häst. Längden blir då 6 alnar, bredden 4. Man kan göra större eller mindre stjernor. Om det blir för stora tomrum mellan stjernorna, hopvirkar man de större med små enklare sådana. En stor vacker tofs i hvarje stjerna, äfven mellan stjernorna om så behöfs. Två tjocka kordonger försedda med tofsar fastsys på ena kortsidan. A. O. H. L V I I. Tårtunderlägg. I stället för s. k. spetspapper, som ligger under tårtor, som man får från konditorierna, är det praktiskt att hafva en dylik liten duk af tyg. Man klipper en rundel af hvit piqué, litet mindre än tårtbotten, och sätter en virkad spets (omkring 6 cent. bred) i kanten. Den kan naturligtvis tvättas, huru ofta man vill, och dessutom slipper man den föga aptitliga synen af söndrigt papper under tårtan. Ä r en ytterst billig och säkert välkommen liten julklapp. H — d. * L V I I I. Engelsk arbetspirat. Tag en vanlig fallstol med hvitmålade ben, bekläd den med ett stycke stadig foderväf liksom till en sits. Tag vidare ett stycke smultronfärgad plysch, tillräckligt stort, och sy det samman till en bottenlös påse; fodra denna med ljusblå sidensars och sätt dragband i samma färg i dragsko på lämpligt afstånd från öfre kanten; nu vändes påsen » upp och ned » samt » ut och in », drag den öfver fotställningen och fastsy påsens nedre kant kring bottenväfvens utkant. Nu tages en passande sidenlapp till botten, fastsys nätt, täckande alla sömmar, och så är påsen färdig att draga rätt upp, hvilket förstås af sig sjelft. Vill man nu kring påsens nedre kant rynka en bred hvit eller crémefärgad spets samt pryda hörnen med smakfullt ljusblå bandrosetter, tager den sig väl och fulländad ut, men naturligtvis är detta ej absolut nödvändigt. Detta är nu en mycket vacker och nyttig julklapp för damer, som sysselsätta sig med stora broderier och dylikt och önska ett enkom förvaringsrum för dem under tillverkningen.
— Stockholm den 22 November 1809. Pä Riddarhus - Ulffoltets wägnar K. 6- kennet, A.äam Lrucs, Ibure von I^Lckreii - Pro - Den 24 NovemberrsZZ Project till Instruktion för Riddarhus Direktionen Riddarhus Secreteraren och Riddarhus Fiscalett, Riddarhus Directionen skall bestå af ärne Ledamöter af Grefwar och Frihekrar och fyra as Rids dersoch Adelsman, der den Directeur sou, enligt matrickeln är den äldste bland Grefwarne eller Fris herrarne, blifwer Ordförande, Till Ledamot i Venna Pireekion Ma icke mäkjas den, som bekläder ett Riks Ämbete enligt Ridderffapets och Adelns Bestut wid Riksdagen 1786, elter i Stats Rådet är Ledamot , och i kraft af samma Beslut wäljes hädanefter icke eller nägon Gurni,Mekaire Pcäses eller Öfwer s Directeur i samma Dis teckion. Emellan RiksdagarNö wäljes, Wi8 yppande ledighet, därtill Ledamöter af Directeurernt samfält, eller per LiapitL Med lyckta sedlar, Zjerde Band. ^ r§Z4 Den 24 November - §. 2. Skulle den högst olyckliga händelse af , Kellunge, Husets litzäng inträffa hwarom 94 af den Är 1809 fasistälde och antagne Regerings - Form handlar, ställer Direct-onen sig till efterleMad ywad sennma Regeringsform stadgar, rörande Riddarhus» Directiomns förhållande wid ett slikt tillfälle. L> 3- Riddarhus-Directionen äligger wärdén och Förivaltnwac» af RiddarhuseiSoMedel i likhet med hwad Let för Catzan wid 1789 2le§ Riksdag af Rrdoerskapet och Adeli, faststäldrc ukläuings Reglemente och Lag föresikrifwcr, samt atr, i följe deraf, med en 0- rifbruten upmärrsainhek söka befrämja ej mindre Caösans förkofran än desi säkerhet och bestånd.
Af inkommet och nu uppläst Protokoll, hållet vid Ståndets Elektorers sammanträde denna dag, inhemtades, att, i ledigheten efter aflidne Kyrkoherden Sundberg', Kontrakts-prosten Runsten blifvit vald till ordinarie Ledamot uti Rikets Ständders Expedilions-Ulskolt, hvarom Protokolls-utdrag i vanlig ordning expedieras skulle. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Maj-.ts den 17 dennes bordlagda Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o. Angående utvidgad religions-frihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen, jemte de yttranden, som med anledning deraf i Ståndet blifvit afgifne; och 2:o. Angående ogift qvinnas rätt att vid viss ålder vara myndig. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts förlidne gårdag bordlagda Nådiga Proposition till Rikets:. Ständer angående understöd af allmänna medel för uppehållande af gästgifveri vid Malmagens by i Hede Tingslag af Jemtlands län, på vägen från Långå by till Norrska gränsen. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades ett anförande af Herr Rydin jemte en bilaga i anledning af hans till Utskottet förut remitterade motion N:o 19, angående lån af Staten till en jern-bibana från Borås till vestra stambanan. S. 1). Föredrogs ånyo och bifölls Konstilulions-Ulskottets Memorial N:o 12, med voterings-propositioner rörande Konstitutions-Utskottets i Memorialet N:o 8 afgifna Grundlags-ändrings-förslag, angående Riks-styrelsens förande i vissa fall, m. m. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 37, i anledning af väckta motioner, angående stiftande af en lag emot misshandling af djur. 580 Prot.-Utdrag den 18 Juni 1857. Bifölls med tillägg af orden: och med framför ordet:
Det är ofelbart en förmon, att förbinda den med Rikets hufvudsakligaste vattencommunication, och pä canal-linien finnas flera lägenheter, som äro ganska tjenlige för anläggandet af en sådan Centralfä6tning. Jag har beständigt hört talas om — och hört klandras, att troppar användas till arbetet. Angelägen att skaffa mig underrättelse, om man hade skäl till detta klander, har jag rådfrågat flere högre och lägre Officerare af KrigsBefälet, rådfrågat Regementschefer, som äro utmärkte för deras omsorg för sin trupp, och de häfva alla försäkrat mig, att vistandet vid Canalen var högst nyttigt både för truppens moral och fysik, och långt nyttigare än de vanliga mötena. Att olyckor inträffa, är ej möjligt att undvika vid ett ar - Den 16 Junti f. ut. 5? bete slcjant som det ifrågavarande. Dock hafva de kanske varit mera sällsynta här, än vid hvad annat dylikt arbete som helst. Tillfället för Officerarne, att hafva Soldaterne ständigt under ögonen, skall narurligtvis vara af högsta vigt och verka förmonligt på disciplinen. Ofta har jag hört önskas, att vi måtte följa Romarnes exempel, att använda Trupperne i fredstid till stora riksgagneliga arbeten. Nu åter hör jag många yttra alldeles motsatsen. En betydlig förmon af Canalen blir ock den, att i hast kunna midt igenom Riket flytta SkärdgårdsFlottan ifrån Nordsjön till Östersjön. Det är redan en stor opinioosstyrka , om man igenom Canalen kan transportera kanonbåtar ifrån det ena hafvet till det andra. Jag har hört Canalföretaget omtalas, såsom skadligt för finahcerna. Men jag gör skillnad emellan en tillfällig tunga, och ett blifvande fioance-ondt. Här förbjuder väl rain ringa kunskap att söka göra min öfvertygelse gällande; men i min tanka kan det aldrig vara skadligt, att den summa, som användes till Canalarbetet, den må vara så stor som helst, utsprides i Landet, fördelt på flere håll _ aldrig skadligt, säger jag då det ej ari Tyskland vid grafva denna Canal.
Tersmeden säger nemi. uti sin reservation: ”Sorn 56 §:n Reg.Fm ålägger Coust.U tsk. att samtliga RiksStms lanke lill ett helt utlåt, i möjligaste målto sammanjemka och, om oförenliga sk i I ja k tig li eler linnas, dem derjemte lill samtliga RiksSltns behandlande anmäla, så anser jag alt Utsk. ej hort, som nu skett, ensamt anmäla dessa oförenliga sk i I ja k t ig he ter och framställa dem till votering i förstärkt Utsk., utan att IJtskts pligt varit att på samma gång uppgöra ett jemkningsförslag, och det är emot denna underlåtenhet u IJtsk.s sida, som jag får anmäla min reservation. ” Då Utsk:s förfärande likväl varit gynnande för den åsigt i sjelfva saken, till hvilken Frih. Tersmeden bekänner sig, nemi. allmänna valprincipen, men Hr Frihm ansett sin egen åsigt och dess framgång böra stå tillbaka för formernas iakttagande, och dervid gått så långt, att Hr Frih:n uti en reservation varnat sina motståndare i strid med sitt eget intresse, så har Hr Frihtn dervid förfarit som en riddersman egnar och anstår; men vi hafva icke lyssnat till denna varning, och orsaken dertill är den, alt vi voro fullt öfverlygade, att de 3 Ståndens ledamöter, hvilka förkastade principen af allmänna val och sfi varmt yttrade sig för den gamla ståndsprincipens bibehållande, äfven skulle segra i förstärkta Coust.Utsk. Man har bedragit sig, och der är fröet lill den obehagliga ställning, uti hvilken saken i delta ögonblick befinnes. Det tillhör hvarje representant, som önskar deltaga uti stora frågors genomförande, att öfverskåda den lid i hvilken ärendet skall handläggas. Det kan väl hända, all de, som yrka förträffligheten af allmänna valen, och den slags representation, som derpå vill byggas, hafva rätt. Jag kan likväl icke öfvertyga mig derom; men jag är kanske för gammal för att se så ljust. Jag har kanske sett för mycket bakom mig i historien för att kunna hafva så varma förhoppningar, då jag kastar min blick in i framtiden.
180, 194, 395, 431, A. 431. — 30:de §:n, 3:dje momentet; om ändring deri: B. I. 180, 194, 395, 431, A. 431. — 53:dje §:n, att beslut icke må af något Stånd fattas, derest icke minst Trettio Ledamöter tillstädes äro; om ändring deri: B. 1. 180, 194, 395, 431, A. 439. — 5G:te §:n, angående inskränkning af tiden för motioners väckande; om ändring deri: R. 1. 180,194,395,440, A. 440. — 76:te §:n, angående Siats-Rådets décharge för dess åtgärder; om ändring deri: B. I. 180, 194, 395, 440, A. 449. Riksdags-Predikan, angående billetter lör Ridderskapels och Adelns familjer till afhörande af dylik vid Riksdagens början: I. 15. — vid dess slut: VII. 391. —, angående inbjudning till Herr Landtmarskalken samt Ridderskapets och Adelns ledamöter för afhörande af dylik vid Riksdagens början: I. 18. — vid dess slut: VII. 390, 393. Riksgälds-Kontor, Rikets Ständers, afsägelse att vara Fullmäktig deri: se Afsägelser. Riksgälds-Kontoret, Rikets Ständers Revisorers Berättelser om granskningar af nämnde verks tillstånd och förvaltning: se Berättelse. —, angående Riksdags-kostnadernas bestridande af nämnde verk: B. I.
Fastställes räntefoten till 3 procent, böra obligationerna vara ställda på valörer af 250, 500, 750 och 1,000 R:dr, på hvilka summor räntan för en dag uppgår till 1, 2, 3 och 4 sk. Banko. A) att det må åligga hvarje förening alt öfvertaga Bankens nuvarande fastighetslån inom föreningens område, på samma vilkor, som låntagare nu i Banken åtnjuter, så framt låntagaren sjelf önskar det. Efter den af motionären uppgifna grund för beloppet af det kreditiv, hvarje förening skulle erhålla' eller bevillnings-taxeringsvärdet, komme, enligt Landshöfdingarnes sednaste 3-års-berättelser, på hvarje län att belöpa sig en kreditiv-rätt af: för Upsala län 272,000 R:dr B:ko » Stockholms d:o * 344,000 » Skaraborgs d:o 304,000 » Kronobergs d:o 132,000 » Jönköpings d:o 164,000 » Westmanlands d:o 226,000 » Östergöthlands d:o 394,000 » Södermanlands d:o 210,000 » Elfsborgs d:o r 252,000 » Kalmar d:o 230,000 » St.
Ämne stående i samband med Låne-Banken: 1:0 Angående den af Rikets Ständer vid sistförflutne Riksdag beslutade belåningen i Banken af Tackjern. (j83o års Rev. Berättelse pag. 34—36.) (d832 års Rev. Berättelse pag. 54—56.) Utom det, att den uti 4 Art. 4 A fil. i5 §. af nu gällande Banco - Banco-Utskottets Berättelse N.-_o 3f. 5 Reglemente medgifne rättighet till beläning i Banken af Tackjern förblifvit i allmänhet obegagnad, har för belåningen af Tackjern, liggande å Stockholms Våg, genast det hinder mött, att Stockholms Stads DrätseiCommission, med åberopande af ordalydelsen i Kongl. K ungörelsen den i3 Mars i83o, sig undandragit att collectivt ansvara för attesterne öfver det Tackjern, som å Stadens Tackjerns-Våg till belåning i Banken nedsättes. Sedan emedlertid Rikets Ständers år i832 församlade Revisorer funnit den omständighet, att Drätsel-Commissionen vägrat alt serskild ansvarighet sig åtaga, icke böra hindra uppfyllandet af Rikets Ständers afsigt med utsträckandet af belånings-rätligheten till Tackjerns-pant, samt i följd häraf anmodat Banco-Fullmägtige, all, utan vidare uppehåll, till verkställighet befordra Rikets Ständers Beslut, i afseende på Tackjerns-belåningen i Stockholm, hafva Fullmägtige, uti skrifvelse af den 6 December i832, uppdragit åt Drätsel-Commissionen att utse ansvarige Controleurer öfver belåningen af Tackjern, liggande å Stockholms Våg; men då nämnde Commission, i anledning häraf, till Kongl Majit i under?
– Som du vet, blef hon genom Krysanteus utvisad från Athen. Huru förvånad blef jag icke, när jag för några dagar sedan, vid ett besök i Afrodites ryktbara tempel uti vårt Korinthos, upptäckte henne bland prestinnorna derstädes! Hon är ännu ganska retande ... naturligtvis icke för mig, som är en trogen äkta man och fått blicken öppen för det oförgängliga ... men jag känner af erfarenheten, att gammalt villebråd har ett visst företräde framför det färska. Och på tal om gammalt villebråd ... hvar hafva vi den stackars Myro? Äfven hon synes försvunnen från skådeplatsen. De arma flickornas lif är som dagsländans. Men hvart taga de vägen? – Hvilken oskuldsfull obekantskap med verlden du ådagalägger, sade Karmides. – Min gode prokonsul, du påminner mig om vargen, som omvände sig och blef ärlig, sedan han förlorat sina tänder. Myro har gått sina medsystrars af ödet utstakade bana, men endast något hastigare än de. En sjukdom röfvade hennes behag. Olympiodoros, som företrädesvis var hennes vän, upplyste henne en dag, att hon var ful och ingaf honom äckel. Hon aflägsnade sig då, hvarthän det vet jag icke. Hon finnes icke mer på de solbelysta höjderna. Måhända dväljes hon någonstädes i det mörka djupet. Låtom oss icke tala mer derom. Huru befinner sig din sköna maka Eusebia? – Förträffligt, sålänge jag tillåter henne att vistas här i Athen. Hon är tyvärr ohjelpligt fången i Kristianernas villfarelser och skulle dö, om hon icke en gång i veckan finge höra den skurken Petros’ straffpredikningar. Jag har icke velat hindra henne att efter behag tillfredsställa denna sin nyck. Det är min plikt att göra allt för hennes lycka. – Du handlar klokt derutinnan. Den fromma Eusebia kan blifva en mägtig förespråkerska för affällingen Annæus, om ödet skulle foga, att en kristen kejsare ... – Tyst, min vän! Inga högförrädiska, förskräckliga förutsättningar!
Mig förefaller det såsom en njugg och otillfredsställande välgerning, att låta en qvinna först i åratal kompetera med våra talrika extra-ordinarier och dela deras lönlöshet, samt sedan erhålla en ringa tjenst, utan utsigt att stiga högre, under det att möjligen hennes inre medvetande sade henne att hon vore duglig till något bättre; och jag anser det derföre vara dubbelt orätt, att inlocka qvinnan på en bana, som på samma gång den föga öfverensstämde med hennes sanna syftemål, skulle i ännu ringare Den 3 Februari e. m. 303 grad bereda henne någon verklig trefnad. Det är visserligen en artighet, man vill visa, men en illa afpassad artighet, som icke skänker henne någon sannskyldig förmån. Ty en qvinna, vare sig husmoder eller ej, som inom den stilla kretsen af ett hem, verkar godt för liela sin omgifning, blifver mycket mera aktad, och i följd deraf äfven hedrad och lycklig, än om hon, med medelmåttig framgång och inga utsigter till befordran, har någon liten syssla i ett embetsverk. För de af Utsk:t omnämnda 283,578 ogifta, de ogifta männernes antal öfverskjutande, qvinnornas utkomst bör man visserligen sörja genom öppnandet af några flere platser, än som hittills stått dessa qvinnor till buds; men likväl ej sätta dem i paritet med mannen, förklara dem lämpliga till allting och derigenom ingifva dem förhoppning att komma till statens högsta tinnar, dit för närvide dock grundlagens bud förmenar dem att stiga. En sådan åtgärd tror jag ej skulle vittna om något välbetänkt nit för qvinnokönets bästa. Följaktligen hoppas jag, då jag nu anhåller, att K. o. Ad. ville såsom sitt beslut antaga Prof. Rihbings reservation, alt jag ej måtte blifva missförstådd såsom någon motståndare eller ringaktare af qvinnan, hvars mest vördnadsfulla beundrare jag tvertom förklarar mig vara. Hr von Ehrenheim, Per: En talare här bakom mig har på förmiddagen yttrat, att frågan om qvinnans rätt är en fråga af verldshistorisk betydelse, och att man med matematisk visshet kan räkna på att den skall tilltvinga sig en lösning.
Det är vid sådana arbeten alltid nödvändigt att gå längre tillbaka i tiden, än titeln omför mäler, emedan de händelser, som skola berättas, hafva sitt upphof i det förflutna. — Ut45 H. 2* 20 Den 12 October f. m. skottet liar sagt, att emot en uppmuntran till fortsättning af Herr Cederschjölds arbete talade den omständighet, att det utgjorde endast ett aftryck af publike handlingar, icke någon sjelfständig framställning. Men jag frågar, huruvida en tid, som ligger oss så nära, att de handlande personernes söner och sonsöner ännu lefva ibland oss, kan framställas genom annat, än facta, och om dessa kunna bestämdare framläggas, än genom Handlingar och Prolocoller? För min del tror jag, att det just är en sådan framställning af Frihetstiden, som vi för närvarande behöfve, om de handlande personerne skola blifva oväldigt bedömde. Jemte afslag på Utlåtandet, yrkar jag således vördsammeligen att de 1000 R:dr, som af anslaget återstå, sedan Herr Strinnholm fått hvad Ridderskapet och Adeln nyss beviljat honom, måtte användas till understöd för fortsättningen af Herr Cederschjölds arbete; äfven derföre, att man här, såsom annorstädes, snarast bör understödja dem, söm till någon del kunna hjelpa sig sjelfve. Den, som visar egen drift och kraft, får derigenom ökad styrka, och man kan af honom vänta mera, än af den, som endast genom penningar skall lockas till företaget; ty det fordras icke blott förmåga, utan kärlek för ett arbete, om någonting godt skall åstadkommas. Herr Crusenstolpe: Långt ifrån att bestrida vigten af en kritisk Historia om Carl Den 12 October f. ni. 21 XI:s Regeringstid, instämmer jag deri fullkomligt med Hans Exeellénce Herr Grefve Fleming, men tror det just derföre vara så mycket angelägnare, att tillse, hurudant arbetet är, innan man derföre utfäster någon belöning, ocb jag upprepar ännu en gång, att jag icke kan inse någon förlust af ett sådant uppskof med belöningen.
Derföre är ock den jemnlikt poetiska och musikaliska förädling, som vårt modersmål genom Kellgren vann, framförallt en upplenande och förljufvande. Böjligheten och mångskiftligheten till rikare rhythmiska vexlingar, än dittills i vårt språk varit försökta, blef deraf en nödvändig följd. Såsom dramatisk skald har han tvifvelsutan sin största förtjenst i den undransvärda skicklighet, hvarmed han vid sådana tillfällen var sin Konungs verktyg. Visadt har blifvit, huru fullt han derutinnan gjorde skäl för den ”Handsekreterar”-plats, hvartill utnämnandet, i en tid då eljest alla Hof-sysslor uteslutande voro Adeln förbehållna, innefattade äfven den utmärkelse, att nu första gången vederfaras en oadlig142. Men det egendomliga af hans snille förnekar sig icke heller i de åt skådebanan egnade verken, ehvar den höge uppfinnaren – liksom enkannerligen i ”Gustaf Adolf och Ebba Brahe” – styckevis hade beviljat honom utrymme till sjelfständigare diktning. Så mycket mindre hade den, som sjelf berättar att ”planen och uppränningarne till dessa skådespel icke tillhörde Kellgren”, bort af dem anse sig befogad att dömma: ”såsom dramatisk skald står han på en underordnad linea; arten af hans snille tillät honom icke att försätta sig utom sig sjelf, icke att intränga i främmande tider eller tänka sig in i främmande karakterer”. Han kunde ju ej, i tidsoch karaktersmålning, gå längre än Konungen utstakat. Man betrakte dock, i det oftanämnda skådespelet ”Gustaf Adolf och Ebba Brahe”, de bästa scenerna: och man skall der varsna en betydligt annan tonart, än det med honom samtida sällskapsoch hof-lifvets. Att i ”Gustaf Vasa” lika långt afvika från den opera-stil, som för dåvarande ”goda smak” var den enda klassiska, hade – äfven om han velat det – just nyssbemälta utstakning förbjudit.
Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Btlåtande M 47. 3 Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, till hvilket denna motion blifvit öfverlemnad, har tagit densamma i öfvervägande; och beträffande först framställningen derom, att roten JVS 792 Wallrun vid Jemtlands Kongl Fältjägare-korps måtte hållas vakant emot erläggande af vakans-afgift; så och enär frågor af denna beskaffenhet ankomma på vederbörande befäls pröfning och afgörande, anser Utskottet denna del af motionen icke böra föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Vidkommande åter förslaget derom, att Ansätts hemman måtte befrias från den detsamma åsätta rotering; så och då, på sätt ofvan är vordet ådagalagdt, ifrågavarande Lappmarks-hemman är af särdeles svag beskaffenhet och åboerne derå i en särdeles nödställd belägenhet, hvaruti någon förändring till ett bättre icke, i anseende till lokala och klimatiska förhållanden, är att emotse, samt roteringen i Jemtland blifvit så nyligen fastställd, att den tunga, som dermed är förenad, sannolikt icke blifvit tagen i beräkning vid hemmanets öfverlåtande från en till annan egare och vid hemmans-värdets bestämmande utöfvat inflytande, finner Utskottet sig icke sakna skäl tillstyrka Rikets Ständer att i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes, efter verkställd undersökning och så vidt Kongl. Majit finner dertill skäl, framställa nådig proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer om befrielse tills vidare för Ansätts hemman från utgörande af detsamma åsatt rotering. Stockholm den 26 Januari 1858. 4 Statssamt Allm. Besvoch Ekon.-Utskottets Utlåtande M 48. Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Febr. 1858, b. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner, angående lindring i båtsmans roteringen och dermed sammanhang egande frågor.