Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddarhuset och emottogs vid ingången derstädes at RiddarhusDirectio - 4 nen , RiddarhusSecreteraren och öfrige till Ridderskapet och Adelns Canzli hörande Personer, hvarefter Hr Grefven bch Landt Marskalken^ enligt 14 §, af RiddarhusOrdningen , utsatte tiden tiil lörsta uppropet af Ridderskapets och Adelns lörsta Anteckning till den nästföljande dager), Fredagen den 21 November kl. 10 förmiddagen. A nämde dag blef berörde Anteckning i närvaro af trenne af Herr Grefven och LandtMars&aiken utsedde Ledamöter af Högl. Ridderskapet och Adeln, jemte trenne af RiddarhusDirecteurerne, RiddarhusSecreteraren och [RiddarhusFiscalen, under Herr Grefvens oeh Landt Marskalkens Ordförande verkställd och andra uppropet af första Anteckningen på enahanda sätt fortsatt vid samma tid den påföljande dagen; vid hvars slut Herr Grefven och Landt Mar skalk en tillkännagaf, att andra Anteckningen likaledes fördelad i tvänne upprop, komme att, enligt 1$ §. i RiddarhusOrdningen, för sig gä dagen förr än Konungen i nåder kallar Ständerne på RiksSalen. Emedlertid sammanträdde Höglofl. Ridderskapet och Adeln första gången 5 Tisdagen den 25 November, In Pleno klockan ii förmiddagen. Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken med klubban äskadt ljud, öpnnade Han Sammankomsten genom följande Tal: Den 5 5, November; f Högvälborne och Välborne Herrar Grefvar. Friherrar, samt Ridåersoch Adelsmän. Kallad af Hans Maj;t min nådige Konung till det rum, jag nu har äran bland Högloflige Ridderskapet och Adeln intaga, gör jag det med delade känslor emellan vördnadsfull hörsamhet för Konungens nådiga Befallning, och den farhåga, som naturligen väckes vid en blid? på vidden ej mindre än grannlagenheten af de pligter, som åtfölja detta höga förtroende.
Hvad vidare angår förslaget alt Capital-räntebevillningen skulle directe till StatsContoret ingå, att upptagas ibland Statsverkets extra ordinarie inkomster; så, ehuru vid annat förhållande än det närvarande, det borde vara likgiltigt i hvilken af Statens cassör, desse medel inflöto, får jag likväl nu och sedan skillnad är gjord emellan Statsmedel och Riksgäldsmedel, med inskränktare dispositionsrätt för Rikets Ständer af de förre, anmärka, att ett medgif* \ 220 Den 8 December e. m. valide synes mig stå i strid med Rikets Ständers beslut, att Statens medel borde af RiksgäldsContoret emottagas och förvaltaltas, ytterligare förnyadt vid Riksdagen 1823, att nemligen Tullmedlen, äfven af Bevillnings egenskap,borde af RiksgrsContoret emottagas. Sedan jag nu sökt fästa uppmärksamheten vid förenämnde förslager fortskyndar jag till det hufvudsakligaste föremålet för detta anförande, nemligen förslaget till införande af Statsobligationer till icke mindre än beloppet af halffjerde million Riksdaler; i hvilken summa jag likväl förmodar att StatsUlskottet, som otvifvelaktig! ifrån KrigsCollegium och Förvaltningen af Sjöärenderne fordrar upplysning oni nuvarande behållningar i alla de Departernenter, hvartill nu anslag fordras, och som äger tillgång till calculerna vid sista Riksdag för behofven i desse afseenden, torde finna anledningar att föreslå inskränkning.
Hår äro 3 olika förslag till beslut. Det ena är Utsk:s betänk., det 2:dra är ett förslag af Hr von Hartmansdorff och det 3:dje är det sednast af Hr Bråkenhjelm framställda. Dessa 3:ne förslag skilja sig endast på ett ord, det ena är kati, det andra skall och det 3:dje är mä, men detta anser jag ingalunda af betydenhet. Deremot anser jag af vigt, att denna fråga blifver till BankoUtsk. återremitterad. Den strid, som uppkommit emellan en af riksg.- konl:s fullmäktige och en ledamot 412 Deri 12 Februari f. ui. af SlalsUtsk:s afdelning för riksgäldsverket bevisar att frågan behöfvér utredning för alt ådagalägga, huruvida det kan vara nödvändigt att aflemna till riksg.-kont. den i fråga var. bankovinsten för innevar. år genast, och för framtiden vid början af hvarje år, eller om det är till fyllestgörande att denna summa vid slutet af hvarje år aflemnas. Derjemte anser jag en utredning erfordras af BankoUlsk. huruvida det icke gör skilnad för banken att aflemna dessa 900,000 r.dr vid början eller vid slutet af ett år. Man torde kunna inse, att då den upplupna bankovinsten för förlidet år utgör ungefär 780,000 r:dr, så skulle, om 954,000 genast borde aflemnas, banken verkligen lemna ifrån sig mera, än det förflutna årets bankovinst uppgår till. Om nu, såsom förhållandet till stor del är, bankovinsten ligger i räntebärande obligationer, hvilka kunna vara af den beskaffenhet att de icke kunna uppsägas och göras tillgängliga i kontanta penningar, så uträttar man ingenting med aflemnandet af dessa obligationer, ty icke är riksg.-kont. belåtet med att få obligationer, som icke kunna göras nyttiga förrän om ett år.
1671 mål för discussioner, är frågan om ersättning till visse Handelshus i Hamburg, för en Pomerska Kammarens Vexel-Circulations skuld, hvilken nu uppgifves till R:dr H:br B:co 454,82 5t utom räntor, och hvarvid ersättnings påståendet grundas på Riksens Ständers Garantie, gifven vid Riksdagen i Orebro år 1810. Det har under loppet af tiden utgjort föremål för Kongl. Majtts omsorger att söka dels undanrödja dels till billigare förhållanden nedsätta desse fordringsanspråk, och fortfara underhår, dlingarne derom ännu: det är likväl med tillfredsställelse Kongl. Majit meddelar StatsTJtskottet sin förmodan, grundad på vissheten om Hans Preussiska Majus rättvisa och vänliga tänkesätt, att denna angelägenhet skaij erhålla en påräknad utgång, och det så mycket häldre som från Svenska sidan icke blifvit förvägradt, att erkänna de delar af genfordringar, gom på billiga grunder sig stödde. Och är det redan såsom en följd häraf att anse, det förledit års Betalnings-Summa, hvilken icke på förfallotiden erlades, i anseende till genfordringarnes betydeliga belopp, ändteligen sedan deras giltighet hunnit i väsendietig måtto vederläggas, kort före årets utgång blifvit liquiderade. Imedlertid och i den mohn dessa medel successive förföllo , samt, på sätt nyssnämdt är, i början äfven ordenteligen erlades, yppade sig den utväg, att med mindre vomkostnad, på stället göra dem användbare, i den myntsort de ingingo, till liquid af Rikets utländska gäld, emot det att Krigs-Fonden redan i förskott uppbär sin ersättning här på stället af de "367a Stuts-Visftuttets Betdninnden. medel, Kongl. Majit för nämnde Gälds liquiderande anvist. Kongl.
Till stadgande sf sin egen öfvertygelse gåsom grunden för sitt afgifvande utlåtande, har Committéen undersökt: 1:0 huru fattigdomen i Riket tillkommit och utvid - Lagutskottetf Retdnkanden, 637 gat sig; 2:0 hvilka åtgärder Styrelsen lid efter annan vidtagit till de fattiges vårdande och tiggeriets hämmande; samt 3:0 det sätt, hvarå fattigvården för det närvarande uti Rikets olika Landskaper, Städer och Socknar olika besörjes. Då Utskottet icke anse sig böra upptaga Riksens Höglofl. Ständers tid och uppmärksamhet med detaillerne af desse anföranden, få Utskotten i denina del hänvisa till Cömmittéens utförliga Betäckande) hvilket finnes för det afhandlade ämnet ganska upplysande, och är, såsom af trycket utgifvet, allmänt kändt. Dock synes i korthet böra upptagas de hufvudsakligaste omständigheter, hvilka kunna vågleda Riksens Höglofl. Ständers omdöme uti hnfvudsaken och derjemte redovisa Comiliittéens åsigter vid ledningen a£ sitt arbete» Det var en tid, nar Sverige icke egde hägre fattige, utan då, uti gide århundradet, det första Testamente skedde till de fattiges förmån, mäste man söka dem uti fremmande Landar. Våra förfäders enkla seder, härdade lefnad, stränga begrepp om heder Samt obegränsande frihet att söka och linna sitt underhåll, gjorde fattigdomen okänd eller åtminstone lätt att afböja. Den af ålder eller sjukdom vanföre, vårdades af sin slägt, som räknade allt slags fremmande understöd sig till vanära. Fattigdomens egentliga grundläggning <538 Lagutskottets Betdnkatiaetil synes således kunna räknas från Catholcis» mens införande samt en orätt tolkning af Christendomens välgörande Läror, och genom begrepp om goda verk och gerningat såsom endast bestämde uti allmosor, I syn» nerhet bragtes dessa skadliga viilosatser, likasom i system ifrån Konung Eric den heliges tid, då Landet uppfyldes med onyttige lättingar och kringvandrande tiggare, hvilka allt sedermera icke kunnat utrotas.
Regeringsformens 59 och 64 §§. åtskilja uttryckligt Ordinarie Stols-inkomster och Bevillningar, hvilka senare af Bikets Ständer anslås lill det belopp, Staten kan tarfva utöfver de förra; och samma Ständer, sorn gemensamt med Konungen fastställde Grundlagarna, vidtogo ock derföre den tillförene ej brukliga åtgärden, att i Stälsregleringen framställa dessa båda classer af Slals-inlrader från hvarandra afskiljda. Men kan bn bland Statens ordinarie inkomster upphäfvas af den ena Slats. makten ensam, så kunna de det alla. Nu liar äfven Siats-Utskottet, genom fattadt beslut i denna syftning, decreterat, att en sådan myndighet skulle tillkomma Rikets Ständer. Jag bestrider det, emedan 59 och 64 ^. Regeringsformen med detsamma voro de facto väsendtligen forändrade eller i sjelfva verket upphäfda genom den ena Statsmaktens beslut. På sådan väg får likväl icke Grundlagsförändring beredas. Svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta förblifver icke deslomindre oförkränkt, när den inskränkes inom de i 60 §. Regeringsformen bestämde gränsor; ty aldrig bar Svenska Kronan saknat ordinarie inkomster, dem hon egt uppbära, utan begifvande af den lefvande generationen. Ehuru deras benämningar omvexlat, hafva de dock i alla tider funnits bredvid de gärder, som af folket blifvit beviljade. Jag reserverar mig alltså på det högsta emot Utskottets Betänkande, så vida deruti föreslås Rikets Ständer, att endast hos Kongl. Maj:t anmäla beslutet om Kongl Nummer-Lotteriets upphäfvande, och anser Utskottet hafva bordt väcka Rikets Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten att anhålla om Kongl. Maj;ts sanction å detta beslut.” Herr Doctor Agrell, Herr Prosten Åstrand och Herr Helsingius instämde i Herr Prosten Stenhammars reservation. € Stats-Ulskoltets Memorial, N-.o 29. Af Ilevr Schartau: ”Sedan jag med majoriteten inom Högloft.
9 En motionär har deremot ansett lämpligt, att alla, som erhålla något understöd af fattigvården, genast försättas under Fattigvårds-styrelsens mfilsmans-skap och husbondevälde, då styrelsen lättare, än nu kan ske, vore i tillfälle att förskaffa en dylik understödstagare medel till sjelflorsörjning; dock borde öfver den, sorn kan sig sjelf försörja, men för maka eiler barn åtnjuter understöd eller försörjning, endast husbonderätt Fattigvårdsstyrelsen medgifvas. Utskotten anse den, som kan i någon mån sjelf bidraga till sin utkomst, icke böra, så länge denna förmåga fortfar och, då tillfälle erbjudes, frivilligt användes, endast för sin fattigdoms skull ställas under annans inseende eller inskränkas i rättigheten att, efter eget godtfinnande, använda sin arbetsförmåga. Utskotten, som således icke kunna motionärens förslag biträda, få härmed detsamma afstyrka. 8:0 Vidare är föreslaget, att stadgandet i 3 mom. af nämnde § måtte förändras sålunda, att om någon genom lättja eller liknöjdhet förorsakar, att hustru eller barn sakna försörjning, så att de, till följd deraf, i större eller mindre mån falla fattigvården till last, Fattigvårds-styrelsen skall ega rättighet, att för beredande af ersättning för sålunda uppkomna kostnader, hålla sådan person till arbete, genom användande af den husbonderätt, som andre fattighjon, enligt 1 morn., äro underkastade. Emot dem^ hvilka genom lättja och liknöjdhet förorsaka att hustru eller barn sakna uppehälle 'och således falla fattigvården till last, eger, enligt nu gällande författning, Fattigvårds-styrelsen icke annan rättighet sig tillerkänd, än den, att då full fattigförsörjning blifvit en dylik persons hustru eller barn medgifven, för sålunda uppkomna kostnader af den lättjefulles eller liknöjdes arbetsförtjenst eller annan dess egendom erhålla ersättning.
Om man såsom vårt tidehvarfs kännetecken framhöll relativiteten, vore man imellertid sanningen bra mycket närmare. Det är på förvexlingen af skepticismen och relativiteten, på förvexlingen af orden “ förneka “ och “ tro med vissa inskränkningar “ som många villfarelser bero. Att “ tro ined vissa inskränkningar “ är ännu icke att förneka. Denna felaktiga slutsats gör t. éx. pessimismen, när den säger, att derför att ingen lycka är oblandad och himmelsk, lyckan i allmänhet ingenting duger till. Så vill man också göra sanningen-oduglig, derför att den icke är universell. Men dermed att en sanning är relativ eller att den gäller inom ett visst område, t. ex. blott för vissa personer, är ingalunda förnekadt, att den icke inom detta område har full giltighet, är ett moraliskt bud, hvars öfverträdande straffar sig lika visst som dess iakttagande belönar ¿ig. Det * är också ingen, som tviflar på dess praktiska giltighet inom dét område, för hvilket den gäller. - Det är blott på sanningen som på en gång universell och kon-kret, som vårt slägte har svårt att tro. De sanningar, sqni ega en axiomatisk prägel, hafva nämligen det felet att vara lika ointressanta som de äro påtagliga. Och den sanning, som passar för alla stånd, åldrar och lefnadsförhållanden, är verkligen af en så enkel beskaffenhet, att den icke erbjuder särdeles rikt utbyte. Det är verkligen svårt att tro på uppriktigheten hos dem, som försäkra, att förlusten af tron på ett för alla gemensamt ideal gör ménniskorna olyckliga. Svårt är att inse, hvari den giftiga ingrediensen i den lära skulle bestå, som undervisar oss, att det, som är lycka för en, det är olycka för en annan. Det fins ett oskuldens tillstånd, som vissa naturer aldrig vilja förlora, men som dock erbjuder bittrare missräkningar än hvarje annat mera framskridet stadium. •Det är derför intet fel, om den andliga matsedeln bjuder på olika rätter allt efter de olika matsmältningsorganens beskaffenhet, det ville här säga allt éfter vår olika bildningsgrad och förmåga att njuta. Denna-är, som vi alla torde ' veta, eller kanske — denna är, som de flesta icke torde veta, mycket olika.
E m m a var en mönstermodell, hon satt stilla och tålig timme efter timme — en drömmande melankoli skulle hvila öfver henne, sådan hon skulle målas af Aja Borgström, men ännu var hon helt och hållet uttryckslös, ty d e t var de stora färgtonerna och isynnerhet den glada solstrålens lek i den grå atelierdagern, som hufvudsakligen intresserade Aja, och som hon hittills uteslutande ägnat sin u p p m ä r k s a m h e t åt. Uppgiften var både ny och svår, och det roade henne alltid a t t försöka sig på det omöjliga. J a g träffade dem sällan, hade mina vägar åt annat håll och kom endast då och då till restauranten vid boulevard Clichy. R i c h e r t såg jag ej till, norrmannen grinade sitt öfverlägset ironiska smil, när man frågade efter R i c h e r t, och sade, att han var upptagen af G e r m a i n e. J a g hade sett henne en gång, denna Germaine, en liten modellflicka, som var bara femton år, uppväxt och uppfostrad på atelierer berättade mig själf. T en familj blefvo två små barn sjuka i difteri. Dessa barns moder hade en väninna, också hon moder till två små barn, denna väninna kom nu på besök under barnens sjukdom, men vägrades inträde, emedan de sjuka barnens förståndiga moder fruktade, att smitta kunde öfverföras till väninnans barn. Men väninnan var envis, gick in en stund och återvände så under vidtagande af alla möjliga försiktighetsmått, men — några timmar därefter voro hennes egna kära små döda i den svåra sjukdomen. Icke nog härmed. Nu kom en väninnans släkting för att trösta de förtviflade föräldrarne. Då denna släkting sedan for sin väg, tog hon smittan med sig till sitt hem, där fanns också ett litet barn — äfven detta dukade under. Må nu dettae exmpel, ett ibland många, tala till edert förstockade hjärta. Exemplen ropa!
Uppl. o. godkänd hos Sanitl. Riks-St. d. 27 Juni! 181g Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse• till Kongl. Maj:t om verkställd granskning af de i Stats-Rädet förde Protokoll. Den granskning af de i Stats-Rådet förda Protokoll, som enligt 105 §. Riksdags-Formen och 29 §. Riksdags-Ordningen tillhörer Riksens Ständers Constitutions-Utskott är nu fulländad: Riksens Ständer få i underdånighet förklara att med stöd af 76 §. Riksdags-Ordningen Stats* Underdåniga Skrifvdser. Rådets Ledamöters oell Föredragandes ansvarighet för sina rådslag och för Utöfningen af sina|Embeten intill den dag då detta nu snart ofverståndna Riksmöte börjades, fullkomligen upphört: att under denna frikallelse jemväl inbegripes Konungens i Kommandomål för Arméen: samt att för Konungens rådgifvare i Kommandomål för Flottorne en lika frikallelse äger rum med Undantag af det mål angående utfärdade Order till Befälhafvarne för en i nåder anbefalld Kustbevaknings-Expedition d. 8 Aug. 1817 för hvilket General-Adjutanten Herr Friherre Rudolf Cederström den 2 nästlidne April blifvit af Constitutions-Utskottet under tilltal inför RiksRätt ställd. Bland ämnen, som stå i gemenskap med Stats-Råds-Protokollens granskning, förekomma de under loppet af tvenne är och sist den 27 September i8r7 vidtagne anstalter för Malmö Discont-Verks understödjande och räddning. Rådslagen om dessa mått och steg har ConstitutionsUtskottet funnit styrda och utmärkta af en tidig och fortfarande omsorg att afböja de oredor och åtminstone mildra den förlägenhet, som väckt Motionens lifliga bekymmer och påskyndat dess Representanters sammankomst. Någon anmärkning från Constitutions-Utskottet i och för detta steg har således icke ägt ram. Men Riksens Ständer tro sig häraf hafva anledning till den underdåniga önskans framförande, alt, vid möjeligen i framtiden skeende inrättningar af sådane enskilda
För 200 piaster, som allenast bestods åt Garnisonsoch Guvernements-läkaren, kunde ingen skicklig person i dessa befattningar erhållas och bibehållas, helst fattigdomen hos öns innevånare ej medgåfve tillräcklig biförtjenst genom enskild praktik. Om till Guvernemer.ts-pastorns och Skollärarens aflöning ett bidrag af omkring 230 Sp. daler skulle, efter hvad anledning vore att förmoda, kunna påräknas ifrån Svenska missionssällskapet, skulle återstoden af den i staten sålunda i underdånighet föreslagna tillökningen utgöra 1,170 Sp. daler eller cirka 3,000 R:dr Svenskt banko, så att, då de till förvaltningen erforderliga utgifter, som ej af inkomsterna utaf ön kunna betäckas, med ledning af de sistförflutna 2:ne årens erfarenhet, förslagsvis kunde antagas till ungefärligen 6,000 R:dr Sv. banko för året, 35 ilen sålunda uppkommande sammanlagda summan, som till bristens betäckande vore alt påräkna, skulle för 3 år utgöra 27,000 R:dr banko. Departements-chefen hemställde alltså i underdånighet, att Kongl. Maj:t måtte i nåder föreslå Rikets Ständer, det ej allenast nyssnämnda förslagssumma, eller bristen i förvaltnings-kostnaderna, 27,000
Söka honom skall jag, som Hittebarnet Japhet sökte sin far; dock skall jag ej så fantastiskt som han, bete mig: nej, jag skall söka honom icke i luften, icke i jorden, icke i hafvet – men i elden. – Nå, ja, kära läsare, blif icke förskräckt! »Bacalum, vi få väl se» säger Turken. Morgonen kom och med dem en mängd göromål, som höllo fantasien i styr. Verkligheten hvardagslifvet, dess bestyr och små behof äro det quos ego, som tämjer passionens stormar, och lägger band på den oroliga inbillningskraften, insluter den, som Eolus vindarne i sin säck; och de må bullra och knota, bäst de vilja, de komma dock icke ut. Aftonen kom och med den längtan och oro, och de lösgjorda tankarne började åter sitt flycktiga spel. Natten är drömmarnes tid. Man vänder blicken från yttre föremålen till inre, och fantasien påtänder sitt fyrverkeri. De olika mångfärgade ljusbilder förstorade och redde sig mer och mer, och utvecklade Arabellas bild. Sålunda stod baronen drömmande, med hufvudet lutadt mot fönsterposten, under det den inre verksamheten förrådde sig i hans bleka, allvarsamma ansigte. Hans blickar tycktes vilja genomtränga det djupa mörkret, hvilket, endast svagt skingradt af några matta lycktor, som hängde midt öfver gatan och rörde af stormen, slängde gnisslande af och an, dolde alla föremål derute. Klockan slog tio, och då han hunnit räkna sista slaget, inträdde hans väntade, underbara gäst, försigtigt reglande dörren efter sig. Baronen vände nu sina ögon från den snöiga rymden på ett vida vackrare föremål; men trogen sitt löfte lemnade han främlingen helt och hållet ostörd. Denna tog stillatigande sin plats på soffan och i det hon stödde armbågarne på bordet, lät hon de fina genomskinliga fingrarne leka på tinningarne, som nu skuggades af långa nedhängande, af vinden och af snön raknade lockar.
St. slutligen i underdånighet en Tabell, Litt. B., som visar, huru dessa Paketeller Forvagnars restourer iR. St:s tanka lämpligen kunde ordnas. Rikets Ständer framhärda etc. N:o 469* Uppl. o. godk. hos Ridd* och Adeln d. 17 Mars 1830. Preste-Ståndet d. 17 Borgare-Ståndet d. 17 Bonde-Ståndet d. 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående anstalter för Éergsharulteringens upphjelpande i Norrbottens Län. S. A. K. Sedan, uti underdånig Skrifvelse af den ia December i8a3, Rikets då församlade Ständer anhållit, att, enär utrönt vore, det de, Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrifv. IV.-o 4f>9- 35 i afseende på Bergs-handteringens upphjelpande i Norrbottens Län, vid 1818 års Riksdag underdånigst föreslagna åtgärder, medelst Linaoch Ängeså-elfvarnes bringande i farbart skick, för Malm-transporters lättande, icke skulle motsvara det dermed åsyftade ändamål, E. K. M ville i Nåder låta undersöka, huruvida, till utvidgande af den både för orten och det Allmänna högst vigtiga Bergsrörelsen, communication med Gellivare berg kunde öppnas söderut åt Luleå Elf, samt hvarest tjenligaste platsen funnes för en Mas-ugns anläggning, äfvensom lägenheter till Nybyggen invid transportlinien, o. s. v.; så har, efter det en sådan undersökning, jemlikt Nådigt förordnande, år 1825 för sig gått, E. K. M. täckts uti till Stats-Utskottet, den 26 November 1828, aflåten Nådig Skrifvelse, lemna Rikets Ständer del ej mindre af undersöknings-resultaten , än af Bergs-Collegii, på grund deraf, i ämnet infordrade underdåniga yttrande.
S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Banko-Utskottets Memorial, N:o 38, med anmälan derom, att Utskottet ännu icke fått emottaga underrättelse om det beslut, hvaruti Hederv. Bonde-ståndet må hafva stadnat, i anledning af Utskottets Utlåtande N:o 14, öfver Kongl. Maj:ts nådiga Proposition och inkomna motioner, angående Decimal-systemets tillämpning på rikets mynt. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 10, angående stämplade pappers-afgiften, fattade Ståndet beslut som följer: Utskottets å 5 sidan vid §8 5 och 6 gjorda hemställan, angående H. Ex. Herr Grefve Löwenhjelms der omförmälda förslag återremitterades. Beträffande Utskottets förslag till förändrad redaktion af stadgandet i 8 8, rörande kartering af sådana kontrakten, som å landet emellan jordegare och torpare eller andra personer upprättas om några tunland jord, dervid städja erlägges, blef detsamma af Ståndet godkändt, likväl med den ändring, att deri förekommande orden: ”värdet af de årliga prestationerne,” ansågos böra utbytas emot orden: "värdet, af ett års prestationer." Utskottets i sistberörde 8 8 föreslagna stadgande: ”Fördelsoch Undantags-kontrakter, när de för domaren uppvisas, beluggas med 34 sk. charta," gillades med den ändring, att chartaj-sigillat®-afgiften bestämdes till 12 i stället för 24 sk. Härjemte ansågos framställda anmärkningar föranleda återremiss af dels 4 §:s l:a 238 Prot.-Utdrag den 81 Maj 1854. punkt, jemförd med 7 §:s l:a punkt, beträffande kartering af ansökningar till Lärarebeställningar vid folkskolorna pä landet, der de icke med annan tjenst äro förenade, dels 6 8, i fråga om kartering af folkskole-lärares fullmagter. öfriga delar af detta Betänkande biföllos. S. D.