Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Omöjligt är väl icke, att han härvid kunnat vara ledd af sitt poetiska sinne; ty att han icke saknade ett sådant, det bevisa de i hans dramer inflätade visor, hans helgonminnen och hans latinska carmina. I ”Disa,” hans älsta stycke, finnes icke ett ord i sedolärande syftning; den framställda handlingen upptager skalden så uteslutande, att han icke får tid med annat; icke ens epilogen innehåller några goda lärdomar. ”Svanhvita” är ock i saknad af det didaktiska elementet, om man ej vill diträkna, att på tvenne ställen alla och enhvar åtvarnas att icke gifva sina barn stjufmoder. I epilogen upprepas denna förmaning, och der framställas ytterligare tvenne satser, hvilka skola innehålla moralen af stycket. Men den ena är en politisk och innehåller en hänvisning till den stora trohet danskar och svenskar fordomdags iakttogo mot hvarandra, då de strängt höllo besvurna fördrag, och kan möjligen innehålla en syftning på dåtida förhållanden. Den andra satsen har mera personlig än moralisk vigt; Messenius förklarar nemligen stycket ådagalägga, huru orättfärdigheten får sin lön och oskulden, om den än en tid lider, dock slutligen kommer till heder; men han gör omedelbart derefter tillämpningen af denna sanning på sig sjelf, hvilken ovänner genom ”stor lögn och idel flärd tänkt föra på fall.” I ”Signill,” som icke uppfördes i Upsala, utan vid en hoffest, uppträder didaktiken i satirens form, och tragedien öppnas med några scener, hvilka bilda ett litet helt för sig, och hvari skalden gisslar den dåtida ungdomens klemiga uppfostran; i stycket förekomma vidare satiriska utfall mot hoflismare. Epilogen är hållen i skämtsam ton och upptager som ”sens moral,” att ”Elskogh må man väl i ähran öfva, Och hvadh kärleek är i werlden pröfva, När blodh är varmt och kinderna röde.” ”Alt frierij bör wist medh hast gå fort På en affthon lät alting blifva giordt;” eljest komma ovännerna och förhindra det och berätta:
Dessutom skulle lättnaden för den enskilde ej blifva så stor, man föreställt sig, ty pengarne i o. f. bränvinsskatten insamlas sällan i landsorten, utan lyftas vanligen i någon i residensstaden befintlig bankinrättning. Jag yrkar afslag. Gr. De la Gardie: Den anmärkning, en föregående talare framställt mot sista strofen i Utsk:ts förslag, torde icke ega någon betydelse, ty då tillverkaren utan postqvittots företeende icke lär återfå sitt bref, kan man ju stadga, att qvittot skall qvarstanna i kontrollörens förvar. Jag yrkar bifall. Frih. Alströmer: Hvad Gr. De la Gardie och Hr Bennich anfört till stöd för Utsk:ts förslag, kan jag ingalunda anse såsom fullt giltigt skäl för lämpligheten deraf, och anhåller således fortfarande om afslag. Frih. Cederström: Hatare af onödiga förändringar, som jag är, kan jag icke annat än förena mig med Frih. Alströmer, ty nyttan af den här föreslagna förändringen öfverväges af olägenheterna för det allmänna. Den skulle dessutom stå i strid mot det nu gällande stadgandet att ett qvitto på penningar, som jag afsändt med posten, icke är nog för att en skuld skall anses vara betald. Jag mäste hafva ett ordentligt ombud, som mottager fordringsegarens qvitto, och jag kan icke inse hvarföre Kronan skall sättas i sämre förhållande till sina gäldenärer, än den enskilde. — Jag yrkar sål. afslag å Utskits förslag. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall 310 Den 14 Maj. till Utsk:ts förslag oförändradt, dels af Hr Bennich bifall dertill med uteslutande af slutmeningen, hvilken lydde sålunda: »samt, der så äskas, detsamma, efter behörig annotation i Landskontoret och mot erhållen godtgörelse af Två rdr, tillverkaren i rekommenderadt bref tillsända»; och dels slutligen afslag samt bibehållande af motsvarande stadgande i nu gällande förordning.
SundhetsKolIegium tillstyrkt, utöfver den på stat upförde lönen, erhålla: regements-läkarne 400 rdr och bataljons-läkarne 300 rdr; hvilket skulle vålla en statsutgift af 8,200 rdr att fördela på 25 garnisons-läkare, af hvilka 10 vid sista Riksdag provisioneit erhöilo särskildt tjenstgörings-arvode, dervid likväl det abnorma förhållandet inträdde, att regements-läkaren vid n. m. H. M. Konungens värfvade Husar-regemente, éom jemte regements-läkaretjensten bestrider den speciela sjukvården för en tredubbel styrka mot hvar och en af sina bataljons-läkare, ensam af alla landsortens regements-läkare vid värfvad trupp, nr i saknad af slikt arvode, under det att samtlige hans hataljons-lnkare, oaktadt Den 1 December e. m. 121 deras jemförelsevis mindre trögna tjenstgöring, upbära ett sådant; 3:o att Arméens läkare må vid kommenderingar erhålla lika dagtraktamente med de regementets eller korpsens officerare, hvilka med dem ega lika grad, samt att inqvarterings-penningarne må efter lika grund de garnisonerande läkarne tilldelas; 4:o att pensionsförhållandena för Arméens läkare må, med hänseende till pensionsålder och pensionsbelopp, fastställas, särskildt för värfvade och särskildt för indelta Arméen, till fullkomlig likhet med hvad för officerare af lika grad vid sista Riksdag bestämdes; och 5:o att indelta Arméens bataljons-läkare icke längre må varda uteslutne från delaktighet i de öfverskottsmedei, sorn bland regementets eller korpsens alla öfrige tjenstemän, ända ned till korporalen, utdelas, och hvilken lönetillökning det torde vara så mycket lättare att bevilja, som den rättvisa åtgärden icke vållar någon ökad statsutgift., men tilläfventyrs kan innebära en lockelse för unga läkare att inträda i Arméen, hvarigenom de talrika vakanserna inom bataljons-läkaregraderna komme att i någon mån minskas.
Ofta hade motionären hört upprepas af dem, som bestridde hvarje skattcncdsättning, att skatterne vid köp af cgendomarne tagits i beräkning och köpeskillingen derefter bostämts, samt att. en skattenedsättning alltså vore att betrakta såsom en opåräknad gåfva åt köparen; men dervid hade man, enligt motionärens åsigt, förgätit, huru mycket vid prisbestämmelson berodde på konjunkturförhållanden. När dessa vore gynnsamma och penningetillgångcn ymnig, vore ock spekulationen liflig, och för en egendom betingades då vida högre pris, än under andra förhållanden egde rum. I följd häraf befarade icke motionären, att upphörande af tiondetackjern och hammarskatt skulle under de förhållanden, som nu äro för handen, tillskynda dem, som på, sednare åren köpt bruksegendomar, någon opåräknad synnerlig förmån. Då Kongl. Förordningen den 20 September 1859 i fråga om tillverkningen hänförde hyttor och stångjernsbruk till fabriker och upphäfdo de särskilda bestämmelser, som förut gällt för deras verksamhet, samt i afseende å de enda fabriker, utom jernverkon, sorn för närvarande draga grundskatt, nemligen mjöloch sågqvarnar, Rikets Ständer redan vid 1854 års riksdag i underdånig skrifvelse uttalat den åsigt, att grundräntorna borde mot bevillning utbytas, syntes häraf följa att jernverken, jemväl i fråga om beskattning, bordo betraktas såsom fabriker och följaktligen åsättas endast bevillning. Bill. till B. St.
Napt tagno undsr ökvsrvägands, innan Longi. Napt dsn 16 Lskruari 1838 utkärdads körn^ad Instruetion kör dstta Rmbetsvsrk, dervid Longi. Älspt kann dsn till Rikots 8tändsrs antagande vid nämnds Riksdag ökvsrlsmnads 8tat ioks böra till personalen undsrgä annan körändring, än att sn kör ^robivi-6ontorst upptagen Lammarkörvandt skulls kran 8tatsn utsslutas. — 8s kann Longi. Nspt, lika mod bvad tillkörordnads 8tats-86or6t6rsrsn oob 8tatskädst ^ttrads, att, vid bvad redan i aksssnds ä antalst ak Rmbstsoob l^snstsmän inom Lollsgium vors körordnadt, bords körblikva; i köljd bvarak oob som lönsrnss tillökning till likbot med ds bslopp, som oktsr i allmänbst antagno grunder, blikvit uppkörds i körsnämnds vid körra Riksdags» sk Longi. Napt körsslagns 8tat, vors päkallad, sä väl ak billigbvt oob rättvisa, som ak nödig omtanka kör Lrondsnas gäng inom dstta vigtiga Rmbotsvsrk, sä kann Longi.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att såvida han rätt upfaltat Hr Hjertås framställning, densamma icke afsåg någon förändring i Banko-reglem:tet, utan endast innefattade anmärkn. emot ett af BankoUtsk, afgifvet yttrande, ronde Banko-reglem:tets föreskrifter, yttrade Hr Hjerta: Ja, om del icke hörer till Banko-reglem:tet, må min anmärkn. gerna förfalla. Förevar:de punkt blef, uppå härefter framstäld propos., af R. o. Ad. bifallen. Biföllos. 23:le punkten. Hr von Hartmansdorff: Här förekommer eli tryckfel af större vigt. Del står nemi.: ”Bankens egande, i banko-sedlar ställda, samt i fast egendom inlecknade fordringar, härunder dock icke inbegripna sådana till Den 17 Juni f. m. 253 vissa städer, domkapitel och kyrkor, på serskilda vilkor, utgifna, nedan omförmälda lån, för hvilka inbetalning till större eller mindre del blifvit lemnad.” elc. Det synes, så väl af det gamla Banko-reglem:tet, som af meningen, att här skall stå inteckning och ej inbetalning. FIr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla denna punkt, med rättelse af del tryckfel, hvarigenom ordet ”inbetalning”, i st. f. ”inteckning”, influtit. Ropades Jä. 26:te punkten. Flr von Hartmansdorff: I anira mom. står bland annat. ”ehvad inteckning till större eller mindre del blifvit lemnad.” Då del ser ut som det skulle betyda ehvad slags inteckning, etc., sä borde del väl snarare heta ”antingen inteckning”, etc. Hr Mannerskantz: Jag anser mig icke nu kunna ingå i någon undersökning, antingen del ena eller andra uttrycket är rigtigare, ulan får jag anhålla, alt det nu föreslagna, som äfven förut varit begagnadt, må fä bibehållas. Hr von Troil, Sam. Gust.:
Företog Höglo fl. Ridderskapet och Adeln val af 21 ordinarie Ledamöter och 6 Suppleanter uti Förstärkta BancoTJtskottet; och befunnos, efter valförrättningens slut, kl. tre qvart till 9 e. m., följande Ilerrar, genom de fleste rösterne, hafva blifvit utsedde, lill Ordinarie Ledamöter: rester. Grefve Posse, Arvid ioy. „ ii 4. Tott; Fullm.Grefve Gyl denstolpe, Ant. „ Björnstjerna, Magnus . 107. Frih. Sprengtporten, Jac.Wilh. 107. „ Löwen; Fullm.Herr Kö ning, Carl Fredrik 107. Adlerbeth, Jacob 107. „ 6(5. Herr Liljehök; Fullm. Hr Von Wahrendorff, Martin . 107. 5oi. „ Pålman; Fullm. Herr Rothlieb, Axel 107. 1191. „ Anckarloo, David Gustaf 107. „ 1877.B. „ Carlesson, Garl Fredric 107. ,1925. „ Ehrengranath; Fullm. Hr Blomstedt, Chr. Hejkensköld, Carl Gustaf 107. 222 Den 18 Februarii e. m. röster. Herr af Uhr, Carl Daviel 107. „ aiög. „ af Wingård, Jolia; .107. „ 2161. „ af Zellen, Nils Willielm 107. „ 2189. „ af Melin, Henric Georg 107, „ 2220. „ af Ekenstam, Israel .107. „ 2 203. „ von Lindecreutz, Justus Christopher 107. „ 2275. „ Lefren, Johan Pehr .107. „ 2297. Tamm, Pehr Adolf 107. „ 2298. „ af Billbergh, Joli. Suppleanter : N:o a83. Frih. Silfversköld, Carl 107. , 2214- Herr Haak; Fullm.
Kanske att din far har börjat ångra sin hårdhet och vill återföra dig i sitt hus eller åtminstone skicka dig någon hjälp. Om du icke så strängt förbjudit mig det, så skulle jag anhållit den lille karlen och sagt: du söker kanske Rakel, Baruks dotter. Jag skall föra dig till henne. - Nej, Myro, jag besvär dig vid Gud i himmelen, säg icke detta, om du än en gång skulle möta honom. - Din far är en hjärtlös snålvarg, sade Myro, på vilken det omåttligt förtärda vinet utövade en allt synbarare verkan. Att uppföra sig så emot sitt eget barn! Jag skall en dag riva ut ögonen på gamle Baruk. Borde han icke strukit sitt skägg och tackat sin Gud och prisat sig lycklig, för att du skänkt honom en så hjärtans vacker dotterson! I stället kör han dig på porten och lämnar dig att dö på gatan. Är det icke förskräckligt? Är det, icke hjärtlöst? O, hjärtat kan smälta bröstet, när man endast tänker därpå. Myro, som under rusets inflytelse var lika lättrörd som pratsam, torkade sina ögon, som tårats. - Säg icke ett ont ord om min fader, bad Rakel med allvarlig röst; skulden är hos mig. Mitt felsteg har dödat min moder och gjort min faders namn till en visa. Han vet icke, vart han skall fly för att dölja sin blygsel. Jag kan icke gråta som du. Jag skulle annars fälla blodtårar över min brottslighet. Må Gud miskunda sig över mig! Min börda är större, än att jag kan bära henne. - Bah, sade Myro, är du brottslig därför att du älskat och svikits? - Därför att jag brutit mot mina föräldrars vilja och mitt folks lag, sade Rakel. Vår Gud är en mäktig hämnare, som straffar fäders och mödrars missgärningar inpå barnen. Jag har genom min olydnad och mitt lättsinne dödat min mor. Det är rysligt, Myro. Jag ser för mina ögon den stund, då jag icke längre kunde dölja min belägenhet för henne. Hon vart dödsblek och mållös av förskräckelse. Jag fick icke nalkas hennes bädd, då hon låg sjuk. Hon dog omgiven av tjänarinnorna. Men jag ser henne ständigt för mina ögon, om dagen och om natten.
Härvid förekommo Författnings-förslagets: 1 Ståndet lät bero vid hvad Utskotten, i afseende bä å, yttrat i Memorialet, N;o 14. 4 §• 3 mom. Utskottens hemställan i Memorialet, N;o i4, antogs; i följd hvaraf voterings-propositionen, under N:o 1 i Memoriaht, JNT;o 12, kommer alt förfalla. och 26 §. 4 mom. Lika med Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndet, fann Borgare - Prat. Ut dr. d. i5 April 1841 • re-Ståndet frågan om panne-egarens skyldighet att betala arfvode för förseglings-bestyret böra anses vara genom trenne Riks-Stånds sammanstämmande beslut afgjord. I öfrigt lades Memorialet, N:o 14, till handlingarne. Från Hedervärda Bonde-Ståndet* S. D. Constitutions-Utskottets nedannämnde på bordet hvilande Memorialer blefvo nu åter föredragne: N-.o io3, med Utlåtande, rörande Kongl. Majrts Nådiga Proposition om ändring i Riks-Actens 7 §. Bifölls. N:o 104, angående förloppet af voteringen inom Förstärkta Constitutions-Utskottet. Lades till handlingarne. S. D. Stats-Utskoltets följande på bordet hvilande Utlåtanden och Memorialer, blefvo nu yttejligare föredragne: N:o 485, angående ett årligt understöd för förre Secreleraren lios Fullmägtige i Riksgälds-Contoret C. Sylvans enka. Bifölls. N;o 486, i anledning af Preste-Ståndets återremiss å Utskottets, angående ifrågaställd tryckning af Riks-Ståndens förhandlingar i representations-fiågan, under N:o afgifna Memorial. Lades till handlingarne. N.-o 487, i anledning af återremiss å Memorialet, N:o 438. Bifölls.
Med kännedom om de beslut, som a:ne RiksSt. redan fattat, ang:de K. M:s nåd. propos. 4 H. ' 5o 394 Den 20 Mars. om de grundlagsförändringar, sorn nu äro föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, borde jag kanhända icke länge upptaga tiden; men jag anhåller dock att i anledning af Frih. Boyes anmärkningar emot 88 §. få ännu ytterligare tillägga några ord. Frih. har fästat sig vid de i nya redact. förekommande orden: vid nä st på följande riksdag, hvarigenom en prescription blifvit bestämd för utöfningen af R. St:s rätt att ogilla utfärdade lagförklaringar. Jag skulle deremot för min del tro, att i alla sådana frågor en presciäption är nödvändig: en dom, som ej i rätter tid öfverklagas, vinner laga kraft; en styrelseåtgärd, som lemnäs utan anmärkning vid näst påföljande riksdag, kan icke sedermera åtalas, och i analogi härmed borde väl en viss tid äfven bestämmas för R. St:s rätt att ogilla gifna lagförklaringar. Jag tager tnig derjemte friheten att fästa Ståndets uppmärksamhet på slutliga tillägget i 88 §.: Och böra derföre vid hvarje riksdags början alla sedan föregående riksdag sålunda utfärdade lagförklaringar blifva R. St. af Konungen meddelade. Det blefve då icke möjligt, alt någon utfärdad lagförklaring skulle kunna undgå R. St:s uppmärksamhet; till följd hvaraf någor våda af den föreslagna prescriptionen icke heller vore att befara. För öfrigt är jag i afseende på de ytterligare skäl, som tala för det nåd. förslagets antagande i sin helhet, förekommen af Frih. Cederström. Detta förslag har hufvudsakligen afsett, att Högsta Domstolen , såsom domaremagtens högsta organ , ej måtte emellan riksdagarna utöfva större magt, än R. St. under riksdag; och denna allmänna åsigt är af den vigt, att jag tror, det R. o. Ad. ej borde dertill vägra sitt bifall. Bland mängden af de detailanmärkningar, som här blifvit gjorda och som redan till en del äro af mig besvarade, har jag hört mycken vigt läggas derpå, att Högsta
Proe, Proc. Pelteri eller Pelsverk Oberedt ’’ Gräfsvins-skinn 10 J '* Hår-skinn 1 o 1 ’5 ” Hermelin eller X-6 katt-skinn J5 1 ” ” Hiller-skinn 15 1 ’’ ’’ Hunds-kinn 10 I ’’ Järfeller Filfras* skinn 10 1 ” Kanin-skinn 10 1 ’’ Katt-skinn af Tama eller vilda Kattor J5 1 ’’ ” Lejonhud So 1 ” Leopardhud 2 0 1 ’ Loo-skinn 15 ] ’* ” Meneckereller Nerts-skinn l 5 i ” Mårdsvansar 15 1 ’’ ” Mård-skinn *5 1 ’’ Ben-skinn 1 ” Räf-skinrtallaslag *5 1 ’ Sjuppskinn ” Skäl 1 5 1 ” ” Sobel-skinn 15 1 ” ’’ Sobelsvansac 15 1 ” ’’ Svan-skinn 15 1 ” Tigerhud 20 1 ’’ ” Utter-skin s 0 1 ;36 Inkom Utgå- Tr anmande ende sitoTuilTullTull^ro c. Proc. ' Pr jc. Pelteri eller Prisverk „ Oberedt „ Varg-skinn 15 1 „ „ Allt annat i stycketal eller hopsytt W* 10 1 Penningar Se mynt Pennor, „ Blyerts; alla slag W. 20 1 „ Skrif „ „ Oberedde W. 25 5 „ „ Beredde W50 1 Penslar , alla slag W. 30 1 Peppar „ Hvit svart kryddoch Långpeppar, eller Pimento och Sernen amomi 30 „ Credit upplag 200# 1 L „ Kakor W. 50 1 „ Bot , W. 50 1 Percales Se Väfnad af Bomull. LPergament-skinn 25 1 Perlemo , oarbetad W. „ arbetad Perlegryn Se Gryn per! or „ Äkta i 9 „ Oinfattade W. 10 iä * «37 Inkom Utgå- Tranmande ende sito TullTullTullia roc. Proc. Pfoc. Perlof ” Äkta „ Infattade W. 15 ” Oäkta „ Alla slag W. 20 ”
För min del vill jag endast tillägga, att då det gäller att stifta lag, det första spörsmålet är, huruvida den grundsats, hvars tillämpning ifrågasattes, må vara riktig och rättvis. Kan detta ej bestridas, blir nästa fråga för lagstiftaren, om det innebär något äfventyr eller någon våda för samhället att tillämpa grundsatsen. I förev:de fall har ingen vågat bestrida qvinnans rätt att, i likhet med mannen, vid mogen ålder råda sig och sitt gods, d. v. s. vara myndig. I afs. på vådan af att åt henne inrymma denna rätt lia vi här i landet den erfarenheten, att, med nästan intet undantag, ingen af de qvinnor, som blifvit af K. M. myndiga förklarade, missbrukat sin frihet. Från andra länder, der myndighetstillståndet inträder i följd af lag, hade man ej heller en motsatt erfarenhet; tvertom hade man der erfarit ganska välgörande verkningar af den sjelfständiga ställning hvari qvinnan derigenom blifvit försatt. Jag tror icke, att den svenska qvinnan är mera lättsinnig, flyktig eller obetänksam än söderns qvinna, och befarar således icke andra förvillelser af myndiga svenska qvinnor, än af qvinnorna i Tyskland, Frankrike, England, Belgien m. fl. stater, hvilkas lagstiftning berättigar ogift qvinna att råda öfver sitt, gods. Man har sagt att qvinnan derigenom skulle blifva mindre passande för det husliga lifvet; men jag betviflar att någon man kan vara missbelåten dermed att hans hustru har begrepp äfven att vårda husets ekonomi. Jag tror deremot, att den familj vore ganska illa lottad der ekonomien skulle skötas af mannen och icke af husmodren, och jag tror att de flesta karlar, mig sjelf icke undantagen, förstå sig vida sämre på att hushålla med små tillgångar, än förståndiga fruntimmer. Man har vidare framkastat, att det vore orimligt, att då den ogifta qvinnan vore myndig, hon genom att träda i äktenskap skulle blifva omyndig och ställd under mannens målsmanskap. I detta hänseende vågar jag först bestrida den satsen, att Svenska Lagen ovilkorligen gör hustrun omyndig. Elfte kap. GiflermålsBalken innehåller tvertom, att om
Efter motionärens förmenande kan något kränkande af statsreligionens helgd från deras sida ej vara att i minsta mån befara, enär den mosaiska sedoläran ar till sin grund alldeles densamma, som den kristliga, och judarne, under de 6 decennier, de här vistats, aldrig visat den minsta benägenhet att göra proselyter, ej heller någonsin felat i den aktning, som de äro skyldiga vår religion; och har motionären, till stöd för berörde förmenande, ytterligare framställt flera jemförelser emellan den kristna och den mosaiska religionens hufvudstycken, samt äfven med utdrag af judarnes religions-läroböcker utförligen sökt vederlägga den allmänt gängse satsen, att i den mosaiska trosbekännelsen ingå, utom den för oss gemensamma moral-läran, äfven politiska bud och landslagar, hvilka, uti deras innerliga förening med judarnes historia och nationalitet, skola hindra dem att någonsin känna sig såsom medlemmar af en annan nation, och verka, att de alltid och allestädes, der de sätta sig ned , komm; att bilda ett serskildt samhälle eller en stat i staten. Uti nämnda läroböcker besvaras sålunda frågan; ”hvilket är vårt fädernesland”? ”Det land der vi äro födde, eller der vi åtnjuta skydd och borgerliga rättigheter; vi böre anstränga alla våra krafter för detta landets väl”. Dessutom linnas der följande lärosatser: ”Vi äro ej förpligtade att iakttaga flera än moraloch ceremonial-buden, men ej de politiska buden, tempellagarna och landsförordningarna derföre, att vi ej mera bilda en egen stat, och för en sådan voro dessa bud gifna, samt emedan vi ej mer hafva något tempel och ej äro i besittning af det förlofvade landet”. Om Messias säges: ”Messias skall föra Israél i ett nytt förbund med Gud, Guds kärleks och kunskaps förbund, och genom honom skall det gudomliga riket på jorden upprättas. Med det gudomliga riket förstås, att den enda sarina religionen skall utbreda sig öfver hela jorden, så att alla menniskor erkänna en enda Gud, tjena honom allena och älska hvarandra såsom bröder”.
Hvad åter messingstråd beträffar, så har importen deraf varit jemförelsevis mindre betydlig, och något förslag om denna varas beläggande med tull har icke förut ifrågasatts under den tid af nära tio år artikeln varit tullfri. Om för öfrigt importen af ifrågavarande artiklar ock vore större än den verkligen befmnes vara, så är det dock alldeles uppenbart alt denna import sker för att bereda tillgång å ett oundgängligt material för vigtiga näringsgrenar inom landet, hvilkas behof af dessa artiklar icke kan genom inhemsk tillverkning fyllas, och det förhållande att af jernoch ståltråd en i det närmaste lika stor qvantitet till riket importeras, som derifrån 490 Den 25 April f. m. exporteras, utvisar äfven tydligen att den här i landet tillverkade varan är af helt annat slag än den från utrikes ort införda. På nu anförda skäl ber jag att få förena mig i det af Frih. af Ugglas gjorda yrkande att, med afslag å Utsk:ts tillstyrkande, tullfrihet för artiklarne jern-, ståloch messingstråd måtte bibehållas. Efter härmed slutad öfverläggning, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på afslag derå samt bibehållande af nu stadgade tullfrihet för ilrågav:de artikel, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Attika. Utsk:ts hemställan bifölls. Utsk:ts hemställan rörande införselstariflen i öfrigt. Bifölls. Om varu-utförsel. Frih. Klinckowström: Jag vill visserligen icke begära votering i denna fråga, då jag förutser, att derpå ingenting kan vinnas, men jag kan dock ej underlåta att protestera och reservera mig mot den uppfattning af Franska traktaten, som äf ven här gjort sig gällande.