Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vördsamt Memorial! Uti frågan om Bränvins-Bränningen nu bor» 54© -Deri 37 December. de inskränkas ellef ej , har jag trodt mig icke böra upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns dyrbara tid; men då fråga nu är om Återremiss , kan jag i anledning deraf ej underlåta att yttra min farhåga för all ändring uti det Reglementariska af nu gällande Bränvinsförfattning, så vidt det rörer Pannerymder och villkoren för deras begagnande : Det är redan med så mycken sakkunnighet bevisadt, att de täta förändringar, som härutinnan öfvergått Landtmannen, för honom varit högst betungande •, och att de haft ett betydligt inflytande på mångas välstånd är utan all tvifvel. Regeringens rättighet att inställa Bränvins* bränningen är deremot uti den nu varande Författningen alltför inskränkt. Det är i alia Länder en vigtig Regerings-omsorg att tillse huru Landets mindre bemedlade Innevånare vid inträffande svåra år ej af brist på bröd må hotas med undergång , och det bör i följe deraf, ovedersägeligen vara Regeringen förbehållit att pröfva och besluta när inskränkning i Bränvins bränningen bör påkallas till förebygg nde af ett större ondt. Jag anser derföre såsom högst nödvändigt att befarad hungersnöd eller Krig blifva, hvar för sig, en tillräcklig anledning att inställa Bränvins bränningen, och att sammansättningen af dessa båda fall till en enda orsak, innefattar något så barbariskt, att döt otnöjeligen står att förlika med ett upplyst och människoälskande Tidehvarf. Jag fruktår att Lagstiftare sätta sig uti en alltför samvetsgrann ansvarighet, om de genom sina åtgärder Den ?7 December. föra Regeringen i den stallning, att åt den fattige, som begär Bröd, blott kunna lemna Bränvin. Jag anhåller att detta mitt vördsamma Memorial måtte till Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskottet remitteras. Begärdes på bordet. Herr Schönström} Pehr, förenade sig till alla delar med Friherre Anckarsvärd.
Jag har ansett de Småländska länen böra fördelas så, att södra delen af provinsen begagnade institutet i Skåne och den norra delen instituten vid Upsala och Degeberg, på hvilket sednare ställe jag äfven tror, att jordarterna äro af olika slag; och min öfvertygelse är, att den Småländning, som inhemtat bildning i landtbruket, vare sig i Skåne eller Westergöthland, äfven skall kunna sköta den Småländska jorden. Gr. Mörner, Carl: Det var i anledn. af Hr Ribbings yttrande om behofvet af ett landtbruksinstitut, der jorden är af annan beskaffenhet än på slättlandet, som jag tog mig friheten begära ordet, för att tillkännagifva, det länsstyrelsen i de Småländska länen redan nästlidet år till K. M. ingingo med und. anhållan om anslag till ett sådant institut gemensamt för Wexiö, Calmar och Jönköpings län, till det afseende K, M. kunde finna förslaget förtjena. Det är på 48 Den ii Man f. m. sådan grund jag understödjer Hr Ribbings motion, i det jag instämmer deruti, att jordbrukssättet är mycket olika i olika provinser, och att det således vöre ganska förmånligt för Småland , om ett särskildt institut der kunde anläggas. Hr Bergenstråle, Glaes Gabriel förenade sig med Gr. Mörner. Frih. R.anb, Adam Christ.: Då jag i ett föregående plenum understödi den motion, Hr von Rosen väckt om anslag för ett jordbruks-institut i Skåne, skulle jag såsom Småländning handla alltför oegennyttigt, om jag nied min tystlåtenhet nu skulle antyda, alt jag hellre understödde Hr von R.osens förslag, än det af Hr Ribbing gjorda om jordbruksinslitut i Småland.
Systern hade hängt sig fast om hans hals och guvernanten vid benet, ty den förra hade hans halsduk i handen och den andra hans stöfvel. Men unge herrn sjelf kunde aldrig oaktadt allt sökande återfinnas. Weitikka visste nog hvar han fans, hon. Just der båten stjelpte är mycket strömt, och der nere bor sjöjungfrun. När en man är allt för mycket älskad af två qvinnor, blir sjöjungfrun ond och tar honom sjelf, så säger sagan. Ack, lilla Greta, det der var fasligt rörande! Nå hur kom Weitikka till kullen? Hon fick den till skänks på lifstid af patron, som strax sålde gården och flyttade bort med sin olyckliga och brutna hustru. Weitikka har sjelf till största delen byggt upp sin håla, och man ansåg henne naturligtvis litet galen allt se'n den der händelsen. Hon blef som hon nu är Gud vet huru. Hon lefver ett för mig oförklarligt lif, men klok är hon bestämdt, ehuru man att börja med icke kan tro det. Hon lefver icke ensam, säger hon, nej alls icke. Hon har sin bibel, sin Gud och sina andar. När isen lagt sig och det blir kallt på hafsbottnen, då sliter han sig, hennes älskade, lös ifrån sin brud och stiger upp till kullen, der de förr om sommaraftnarne svärmade. Han träder in i det mörka rummet, som då af sig sjelf får ett ljusare skimmer, och der berättar han underbara historier från djupet. Och Weitikka lyssnar, natt efter natt, vinter efter vinter. När vårsolen tinar upp snön och smälter bort istäcket, då törs han ej mer till Weitikka. Då måste han stanna hos den andra der nere och hon, den gamla, sällskapar med haltian och sommarns alla naturväsen, som om vintern sofva... Och nu, Antti, har du hört allt. Se nu ut, se! Vid holmen der bor Weitikkas älskade på hafsbottnen, och der ser man ibland om höstqvällarne, just förr än isen binder vågen, en reslig gestalt liksom förföljd af en annan hvit skepnad försöka fly åt kullen till. Det är sjöbruden som vill hindra honom att gå upp till Weitikka.
De hade stigit i land i Vitznau, för att fara upp till Rigi och se på soluppgången. Hvad är den, denna andlösa rädsla, denna själens beklämning, denna väsendets fistelsveda, hvilken gör ondt som då köttfibrerna i ett färskt sår skälfva kring det hvassa instrumentet, denna allmänna lifsångest, hvilken så många af det nutida slägtet gå och bära på, – hvad är den, hvilket är dess väsen och hvilken är dess orsak? En rent fysiologisk disposition, lönliga sjukdomsprocesser i blodet och nerverna? Ja, men hvad är det för skumma vidder, i hvilka den inre blicken så ångestfullt letar efter något anadt lurande och hotfullt, hvilket är, preciseradt, innehållet i detta abnorma men konstanta själstillstånd, hvilken är den dolda giftkällan som det suger sin näring ur, hvad är det för en monstruös parasit som vuxit sig fast vid känsloorganismens midtpunkt och som der lägger sina ägg och ynglar från sig? Är det förgängelsen som kommit nutidsmenniskan närmare, döden som hon ser följa sig som sin egen skugga och som hon ständigt hör tassa tätt bakom sig och hvars isande pust hon känner i sin nacke, benrangelsmannen som sätter in till hennes ansigte sina hvita tandlösa käkar och sina tomma svarta ögonhålor? Eller är det ödet, det galna och ondskefulla ödet, som reser sitt medusahufvud framför den moderne fatalisten? Eller den konkreta synen af tillvarelsekampen, tidens framrullande jättevagn och de milliontals ihjältrampade menniskokrypen? Är det kanske universets egen sjuka väsensessens som den moderna menniskan med sin skärpta känslighet förnimmer inne i sig sjelf? Hos den person, ur hvars lif jag här nedan skall meddela en episod, hade lifsångesten frätt bort allt det genom hvilket ensamt en menniska kan växa in i och samman med lifvet.
Nådiga åtgärd, att låta vidtaga en sådan utväg för ändamålet samt bestämma afgiftens belopp, så har Kongl. Maj:t, enligt Nådiga Skrifvelser till Kongl. Tull-Directionen, af den 18 Junii samma år, och den l\ Augusti påföljde är 1819, förklarat, att, som Tull-afgiftérne för Finska till Sverige inkommande producter och deribland Victualie varor, redan Bétänkanden. 443 blifvit bestämde, så väl som Tullen för Ved, samt någon särskild ytterligare afgift å desse artiklar alltså då icke kunde ega rum, funne Kongl. Maj:t den af Riksens Ständer föreslagne utväg tili Spinnhusoch Corrections - Inrättningens underhållande icke kunna annorlunda användas, än att Kongl. Maj:t, för att gå Riksens Ständers afsigt till mötes, ville i Nåder tillåta, det en viss lämplig andel af Tull - Uppbörden för nämnde Artiklar, som från Finland tili Stockholm införas, finge årligen, intill dess annorlunda kunde föreskrifvas, utbetalas till det af Riksens Ständer ujiptagne belopp af 20,611 R:d. 3a sk., såsom , enligt gjordt förslag , erforderligt till fyllande af bristen uti Inrättningens tillgångar för underhållandet af 4°o personer; och har på grund häraf en sådan summa , de sedermera förflutne åren från Tull - Inkomsten directe blifvit till Spinnhusoch Corrections-Inrättningens Direction inbetald.
Plenum klockan half till 5 eftermiddagen, i Fortsattes pröfningen af Statsoch Banco? Utskottsns den 16 sistledne Maj gifne, samt cleo 23 i samma måaad på bordet lagde Utiå - Ridd. 0, Ad, Prot, VII B. I Afd. 26. J|0j Den 8 Juni i t. m, tande öfver gjorde anmårkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition den 10 December 1817, angående allmänna penninge-: rörelsen och myntvärdets Upprätthållande. 4:de Punct enl Hané Éxcellence Herr Grefven och handtMarjkalken hemställde, att det i denna punct omnämnde MagazinsDirectiönens Creditiv måtte förblifva oförändrädtj hvilket bifölls. Hans Éxcellence Herr Grefven och LandiMarjkalken föreslog vidare, att det årliga byggnadsbiträdet till Qötha Canal, måtte, på sätt Utskotten sig yttrat, fortfara. Grefve Anckarfvård, Michaeli jag får vördsamt underställa Högloflige Ridderskapet och Adeln, om icke denna fråga kunde få hvi-, la, intill dess Statsoch BancoUtskottens Betänkande i anledning af Kongl. Majus Nådiga proposition om Götha Canalarbetete fortgång och befrämjande förekommer» hvilket Betänkande äfven lärer vara ifrån Utskotten inkommit. Något synnerligt uppehåll kan icke härigenom förorsakas, och icke ellar någon förlägenhet för Canalen uppstå, då bidraget för innevarande åi redan blifvit beviljadt. Ulricf och Hjerta] Den 3 Jun V e.~m. 4°3 Axel, samt Herr Berghman, Amhrojius Magniis, förenade sig med Grefve Anckarsvärd.
Utskottet har vid jemförelse af denna fråga med den 13:de § i Justitim-Ombudsmannens Instruction, och då i följe deraf, Riksens Stän - 8 Riksdagen 1810. ders Justitise-Ombudsman, då han på resor stadd är, icke dess mindre sitt embete utöfvar, för sin del ej funnit för honom något hinder, att, såsom vistande å den ort, der Riksens Ständer sammankommit, äfven sjelf sina till embetet hörande göromål bestrida, häldst hans begagnande af sin Riksdagsmannarätt ej, då han sådant sjelf icke yrkar, kan anses bland de laga förfall, vid hvilka Suppleanten bör Embets-förvaltningen tillträda. Örebro den 8 Augusti 1810.' På Constitutions-Utskottets vägnar J. Cederström. J. A. Tingstadius. J. H. Hochschild. A. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Bilaga till Mern. Vördsamt Memorial! Med anledning af Riksdags-Ordningens 79 § har jag i egenskap af min Ätts Hufvudman mig till denna Urtima Riksdag infunnit. Om den föreskrift i Instructionen för Riksens Höglofl. Ständers Justitia-Ombudsman i 24 §, att hans vistelseort skall vara i Hufvudstaden, vore af den uteslutande beskaffenhet, att han utom dess Staket i intet fall kunde sitt Embete utöfva, skulle deraf följa, att hans frånvaro vid Riksdag å en annan ort än i Hufvudstaden vore af de laglige förfall, hvilka enligt 25 § af Instructionen fordra påkallandet till tjenstgöring af den man, Riksens Ilöglofi. Ständer utsett, att honom i händelse af hans dödsfall efterträda. Men då JustitimOmbudsmannens resor i Landsorterna, i afsigt att förskaffa sig upplysningar om Lagskipningens tillstånd, icke skilja honom från utöfning af Embetet under en längre Bilaga till Meni. N:o 1. 9 tids frånvaro från den vanliga vistelseorten, tager jag mig af det ena och det andra anledning att utbedja mig Riksens Höglofl.
Pä Hederwärda Bonde.Standekö Ledamöters wägnar, Leie Olaisson. 'Jod. k^almberZson. LateS pä Bordek. Rikes Högloft. Ständers Lag-Utskotts Betän» kmde, i anledning af Riksdagsmannen Jonas Icnssons frän Äkers Härad i Södermanland, ^»äsrs ^näecsson frän Åkerbo Härad i O» ftogöthland, -Vnöers Nilssons frän Jemtland genensamt, och Jonas Anclsrssons frän Kro» nviergö Län särkildt, hos Hedertvärda BonSandelS ingifne till Lag-Utjkottet remitkcrade Mmorialer, hwari hemställan blifwit gjord om den ändring i i § i »nom af 2 Cap. Ärsda Balken att Bröder och Systrar kunde este! Landsrätt ärfwa lika. Dä denna staga hos Hederwärda Bonde-Stan det - Den 2i December. izzr del söremarit, har Riksdagsmannen Jokan Ericsson frän Upland mi ett ingifwit anförande samt wils IgZkanseon frän Skäne, Jäns isaacsson frän Lysings och Dahls Härader, ^näers kskrsscm frän Kinda och Pvre Härader, Magnus Mänsson frän Brabo Härad och ksrrer Oanislsson frän CalmareLän, tilli, ka med femtiotre andra, samma Ständs Ledamöter, nri twänne särskilde Memorialer, som till Lagutskottet jämmäl ankommit, bestridr den i berörde matto gjorda hemställan; marander ätskillige skäl anförde att ådagalägga en flik lagförändrings skadeliga merkan pä jordbruket i allmänhet. Wid sädant söremettande och i anseende till flere förekommande omständigheter, drager Lag utskottet icke i betänkande alt förena sig med det asstyrkande Hederwärda Bonde - StändetS flere Ledamöter, der vmsörmälde fräga blifwik wäckt, yttrat, och anser således samma sräga böra afsiäs.
Majit för Dess Befallningshafvande och Kammar-Collegium inkomne Handlingar och i öfrigt meddeldte upplysningar, blifvit utredt, att den dagsverksskyldighet till Dahlby och Flyinge Kungs, gårdar, hvilken hittills ålegat Allmogen uti åtskillige Socknar och Härader af Malmöhus-Län, varit af tvänne slag, dels sådane dagsverken, som, under namn af hofveri, blifvit af de närmast intill Kungsgårdarne belägne Dahlby och Sandby Socknar utgjorde, mot afkortning af Hemmansoch halfva Termins-skatten, dels ock i sådane, som endast mot vedergällning af förtäring årligen utgjorts af den längre boit boende Kronooch Kronoskatte-Allmogen i Torna, Bara, Harjagers, Rönnebergs, Onsjö, Frosta och Färs Härader, och bestått uti att afslå gräset på den största ängen till Flyinge, Stuns-ängen kallad, eller Räften, såsom den i sednare tider blifvit benämnd, samt att hoprafsa och sammanlägga höet derå, hvartill äfven kommit gärdesgårdarnes vidmagthållande omkring samma äng; att förstnämnde emot afkortning på skatten utgjorde dagsverken grunda sig på ordentelige Arbets-Contract, som åren 1688 och ibSg blifvit upprättade med vissa i ofvanberörde Dahlby och Sandby Socknar dertill utsedde Kronooch Kronoskatte-Hemmans Äboer, hvilka dagsverken, inj a88 Betänk, om Dahlby o'. Flyinge Kungsgårdar! delte i 32 stycken, så kallade, Hofverier, likväl enligt den numera med Kongl. Maj:ts Nådiga bifallförändrade Oeconomie vid Stuterier,' utgå till ena hälften i penningar, efter årlig Markegång, och till andra hälften in natura tilt Arrendatorn af Flyinge Kun gsgårds-egor, emot det han erlägger den derå efter Markegång belöpande årliga betalning i penningar:
Jag tager mig friheten att hänvisa lill alla de folks historia, som haft några representativa författningar; jag hänvisar lill de gamla Grekiska republikerna och frågar, om icke, med alla de brister man kan förebrå dem, och som härflöto från andra orsaker, dä både den lagstiftande och styrande makten låg i folkets händer, man likväl mäste göra dessa folk den rättvisan, att de hade en beundransvärd takt att framdraga utmärkte män och sälta dem i spetsen för sina angelägenheter; jag hänvisar till Roms historia under republiken, hvaraf vi inhemta, att äfven efter den tiden, sedan plebejerne fått tillstånd att ibland sig utse vissa personer till beklädande af högre statsembete!!, sä begagnade de sig sällan af denna rättighet; jag hänvisar till de så myckel klandrade Förenta Slaterne, der den democratiska principen är mera conseqvent genomförd än i något annat samhälle, emedan hvarje medborgare, som hunnit fullmyndiga år, der voterar direct till representanter, utan afseende på förmögenheten, meri der man likväl icke kari göra folket den förebråelsen, att någon af dess utmärklare män bl i f ver undanskjuten ifrån deltagandet i lagstiftningen. Jag vill blott uppehålla mig ännu eli ögonblick vid de argumenter, man sökt framställa, för ali visa, alt Ulsk. gifvit för litel åt den högre förmögenheten uti de 6 röster, som blifvit föreslagna såsom maximum. Jag måste dä säga, att jag tror, det Utsk. lill en del förskylla! dessa anmärkmr, genom det misstag det begått att alls föreslå en graderad röstberäkning. Mänga af H. R. o. Ad:s ledamöter skola måhända rysa för delta påstående, men det är likväl eli factum, att Utsk. gjorde detta förslag just såsom en concession åt den eonservativa meningsfraclionen, och genom detta afsteg från principen bar det nu utsatt sig för det stränga klander, man riktat äfven emot denna punkt.
Friherre 8tjorn<;teät, Lael Lustaf, anmärkte wid rz §. at förklaras matte, om nied Allmogen förstodes, säsom bittils, endast SkatteAllmogen, eller alla af Allmogen, hwilka äga hemman och önskade för sin del, at alle werkeliga Hemmansägare mätte fä wälja och komma under wal. Herr Grefwen och Landtmarskalken frägade Grefwe körner och Herr kilvsi-stolvo, Lustaf ^brLkLm, om deras sist yttrade anmärkningar more gjorda i afseende pä projectet til Riksdags-Ordni »gen. Grefwe lVllörner och Herr Lilverstnlgs swarade härtil Ja. Herr Grefwenoch Landtmarffalken: Efter den mängd anmärkningar, som i dag blifwit gjorda wid Förslaget til Riksdags-Ordning, tror jag mig ej behöfwa proponera Ridderffapct och Adelns bifall til detta förslag, utan genast Nemitz till Constitutions-Utffottet af alltsammans, jemte inbegripande af Herr Liivei 8t0l» Den 29 Augusti. iz?5 8tolpes och Grefwe Kloi-Kers sista yttranden, öfwer hwilket allt Utskottet bör med sitt utlätande inkomma. Ropades i allmänhet Ja. Friherre bjerta och Friherre 5tLel, wille för deras del ej tilläta at Herr Grefwe ^ö,-. NSI-8 och Herr 6iiveiscoi^^8 yttranden, hwilka blifwit lagda pä bordet, nu skulle til Utskottet remitteras, emedan de ansett dem innehälla inffränkningar i Riksens Ständers rättigheter. Friherre 8tgöl von kkollstein ärinrade särffildt at Herr Landtmarskalken, wid Deliberation nens öpnande sjelf ha gjordt desi proportion blott om anmärkningar wid ConstitutionS Mskot tets, inlämnade förflag, ej om nägra andra särffildta frägor.
Den constituerande kammaren i Frankrike, lifvad af den vackra känslan att uppoffra allt för fäderneslandet, en känsla, i hvilken den, i parentlies sagdt, gick för långt, förmenade, liksom 1840 års Const.Utsk., att ett allt för stort medel till inflytande skulle lemnäs åt de afgående ledamöterne, om de, med det anseende de hade förvärfvat, genom sitt längre deltagande i de allmänna ärendenas behandling, skulle kunna återväljas; de beslöto derföre sjelfva, alt de icke skulle kunna återinträda. Följden blef att 500 å 603 personer, de mest erfarne i landet, icke voro att tillgå vid de nya valen. National-conventet tillskapades derigenom, och ur detta uppväxte skräckregeringen. Jag anser, att den lexa historien lemnat ej borde varit förbisedd, och att detta stadgande ej bör få inflyta i vår grundlag. En annan särdeles vigtig princip är, med några få ord, inryckt i 73 §, der det står: ”Val ske med slutna sedlar; alla andra omröstningar genom öppen votering.” Detta stadgande, som aldrig varit discuteradt inom Stånden vid sistl. riksdag, ehuru för öfrigt de fleste punkter då vidrördes, har influtit helt obemärkt genom Const.Utsk:s egen åtgärd. Vid första påseende kan det väl synas riktigt, men det har likväl befunnits särdeles vådligt i sin tillämpning i de länder, der det blifvit antaget som gällande lag. Uti England äger detta röstsätt rum. Englands radikaler och fria Whigs hafva dock i flera år sökt att få bort detta Den 28 Augusti. A delta omröslningssätt, hvilket leranar ett medel i händerna på makten och på förmögenheten der i landet att inverka på omlöstningarne, på ett sätt, som der visat sig skadligt och utöfvat en menlig inverkan på valens oberoende. Jag tror icke, alt Sverige står på en högre punkt i detta fall än England, hvarföre jag anser, att det stadgande i ämnet, som hittills funnits i vår grundlag, bör bibehållas. Den slutna voteringen bör således, enligt min tanka, bibehållas i det nya lagförslag, som, jag hoppas det, kommer att snart för R.
Vidkommande deremot ifrågasatt skyldighet för innehafvare af kyrkoherdeboställen att nämnde besigtningskostnader utgöra eller deruti deltaga, hafva Utskotten funnit det vara med billighet öfverensstämmande, att dessa kostnader drabba kyrkoherden i mån af den byggnadsskyldighet, som honom åligger, men tillika icke förbisett de svårigheter, hvilka, genom antagande af denna beräkningsgrund, uppstå i afseende å bestämmandet af boställshafvarens anpart tili dessa kostnader vid sådana boställen, der församlingen och kyrkoherden gemensamt, till större eller mindre del hvardera, u!i byggnadsskyldigheten deltaga. I öfverensstämmelse med ofvan antydda åsigt, utan annan förändring, än den, som, lill förekommande af tvistigheter om besigtnings-kostnadens fördelning under nyss uppgifne förhållanden, torde vara af nöden, få Utskotten alltså vördsamt föreslå Rikets Ständer att, uti underdånig skrif velse , hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj.t läcktes med ändring af hvad uti 8 § af Kongl, kungörelsen den 28 Maj 1880, rörande kostnads-ersättnings utgörande för ekonomiska besigtningar, är vordet stadgadt, i nåder förklara, det nämnde kostnad, hvad”kyrkoherde-boställen’' angår Lagsamt Allm. Besv - o. Ekon.-Utskottens Betänkande, lV:o it. 3 skall bestridas af boställs haf varén, der han ensam har bygö. nadsskyldigheten å bostället sig ålagd, och af kyrkornas medelj der församlingen ensam har samma byggnadsskyldighet, samt af kyrkoherden och kyrkokassan, till hälften hvardera, der byggnadsskyldigheten mellan den förre och församlingen är delad, ehvad de i denna skyldighet till större eller mindre mån deltaga. Stockholm den 28 April 1848. Reservation af herr kontrakts-prosten Odelberg: "Alt, såsom de sammansatta för ekonomiska besigtningar å kyrkoherde-boställen skalle, till större eller mindre belopp, ersättas af boställsinnéhafvaren, synes mig sakna all rättsgrund.
Orsaken till ökningen är att landet njutit fred och att vaccinationerna haft stor framgång. ¾ av alla barn har vaccinerats. För att underlätta inhemska transporter har större strömrensingar blivit utförda. Man försöker utröna om det går att sänka Vänerns, Tämnarens och Bolmens yta, som förorsakar stora översvämningar. Kongl Maj: t har anbefallt att på allmän bekostnad uttorkning och uppodling av Dags Mosse i förening med sänkning av den närbelägna Tåkern skall ske. Bränntorven kommer att bibehållas, då orten är skoglös. Arbetet har för närvarande hindrats av att man begärt överdriven ersättning för en kvarn som måste rivas. Detta visar nödvändigheten av att författningar om lämplig ersättning grundas. Angelägenheten och behovet av en förbättrad skogshushållning visar sig mer och mer. Kongl Maj: t har anslagit 2.000 riksdaler som belöning till den, som utarbetar ett förslag till en för Sverige mer fördelaktig skogshushållning. För att förekomma de skador flygsanden orsakar i Skåne och Blekinge har kraftfulla åtgärder vidtagits och medel till de dryga kostnaderna anslagits. För att upprätthålla och förkovra Bergshanteringen har fri handel med tackjärn tillåtits. Varje berättigad bruksägare har alltså rätt att köpa upp sitt tackjärnsbehov var han vill. Lättnader i restriktionerna kring restsmide tillåts. Man beräknar ett överskott av 10 á 15.000 skeppspund tackjärn, vilket är till bergsallmogens fördel med jämnare avsättning och pris samt att några nya smiden blivit beviljade. Nödvändiga förberedelser till beredande av anstalter för upphjälpande av bergshanteringen i Norrbotten är vidtagna. Det har visat sig att det inte går, att utan stora kostnader göra älvarna flottbara för järnmalmstransport. Därför föreslås att staten anlägger en masugn och för att få arbetskraft uppmuntrar nybyggen i trakten. För att bereda unga bergsmän och blivande tjänstemän undervisning i den praktiska bergshanteringen har inrättats en praktisk Bergsskola i Falun. Medel för lön till läraren, inköp av böcker, apparater, material, instrument och stipendier har anslagits. Dessutom har avlidne assessorn Gahns efterlämnade dyrbara samling av böcker, mineral och instrument inköpts, varigenom dessa samlingar blivit bevarade för fäderneslandet. Stuteri inrättningen vid Strömsholm är satt i skick och en Instruktion för stuterier utfärdad.