Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B:co för hvarje tunna stenkol, som bevisligen från verket försäljes. Men, i anseende till sättet och villkoren för återbetalningen af ofvannämnda summa, anser Utskottet, att någon lindring till verkets|nödvändiga drift bör kunna bolaget beviljas. StatsUtskottet har tillstyrkt, att de kommande arens premier måga gå.i betalning af den återstod af det lyftade åra bidraget, sorn kan uppkomma efter nyssberörde afräkntng, intilldess hela summan af 51,000 Rd. är betald. Vid ett sådant föritällande lära Riksens Högloft, Ständer liks jog4 Pfk Ekon. VtikBti!it\ka,ntlcn% yned Ekonomiutskottet finna, att på flere åy måhända platt intet öfverskott contant blifver till fyllande af de nödvändigaste behof föy arbetsdyiften, och att bolaget således helin ner sig uti total brist af understöd både för det närvarande och de förstkommande åren. Utskottet tillstyrker derföre dessa bägge sakers åtskilnad i så måtto, att bolaget berättigas till årlig lyftning och disposition af de fastställde premier, men ålägges att räntefritt inbetala de 22,205 Rd, 50 sk, på 5 år, efter fom året. Härigenom vin»er bolaget någon lättnad i sin närvarande förlägenhet, och statsverket vågar ingenting, enär, som här inträffar, full säkerhet är gifven för medlens återbetalning, Slutligen har Utskottet afstyrkt bevilljandet af de till borrningsförsök dessutom begärde 5000 Rd., tnen hvaruti Ekonomiutskottet anser sig icke kunna instämma, Af hvad ofvanföre är anfördt, så väl som i betraktande af allt hvad handlingarnejnne» hålla, ära dessa försök af yttersta vigt för verkets framtida bestånd.
Efter dess nuvarande tillstånd anser jag omöjligt för professorn eller astronomie-observatorn att lemna undervisning till och med i det mest elementära, eller tidens bestämmande. Det är säkert bekant, att detta ingår på flera sätt i det menskliga lifvet, t. ex. för sjöofficerare, för topographiska corpsen ro. m. livar och en, som tager philosophiska graden, borde använda någon tid derpå, och det fordras icke mycket för att vinna handlag i denna sak. Man har dessutom den stora fördelen att kunna förena den theoretiska undervisningen med handlaget vid instrumenternas behandling. Det förmånliga uti ett sådant undervisningssätt är ett axiom. Ett annat af de materiella behofven är det chemiska laboratorium. Det lär vara R. o. Ad. bekant, att detta sedan flera decennier varit i stoi’t behof, hvilket förr eller sednare gör sig gällande och måste afhjelpas. I sammanhang dermed måste jag fästa mig vid nödvändigheten att öka lönerna; ty det är svårt att stadna vid en syssla för lifstiden, om man ej får tillräckligt för sin bergning. Bland de nya professionerna måste jag fästa mig vid den i geologien. På sätt den siste talaren yttrat, har chemien utväxt till en sådan omfattning, att icke en menniskas tid förmår alt omfatta melån denna vetenskap; han måste använda hela sin förmåga för att kunna undervisa och följa med sin tid. Likaledes anser jag behofvet af en adjunctur i physiken vara alldeles gifvet. Vid Upsala finnes blott en adjunctur i alla tre de mathematiska vetenskaperna, och cxperimental-nhysiken har 8 H. 3 D cu a Juni f. m. j sednare tider betydligen tillväxt. Den allmänna rösten fördrar, att de academiska lärarne i Sverige skola följa med sin tid, skola vara författare och täfla med utländningen på vetenskapernas bana. En adjunctur i de tre mathernatiska vetenskaperna är då alldeles för litet, och jag vågar anse såsom ytterst nödvändigt, att en adjunctur i physiken inrättas.
Gör man våldsgerning å annan för det han i sak inför Rätta, hos Konungens Befallningshafvande eller vid annat Embetsverk, sin eller annans talan fört eller vittnesmål aflagt, eller för att honom från sakens utförande eller vittnesmålets a Iläggande hindra; dömes till straffarbete i högst två år. 9 § Gör man våldsgerning å annan vid valförrättning, uppbörds-, kommunaleller kyrkostämma, läsförhör, landtmäteriförrättning eller annan sådan offentlig sammankomst, eller då allmänt ärende eljest förehafves; varde den omständighet, vid straffets bestämmande för våldet, såsom försvårande ansedd. För svordom, oljud eller annan förargelse vid sådant tillfälle vare straffet böter, högst etthundra Riksdaler. 10 §. Bryter man annans hemfrid, i ty att man med våld, eller eljest mot hans vilja, intränger i hans hemvist, vare sig gård, hus eller fartyg, eller vägrar att derifrån, efter tillsägelse, sig begifva, eller ock dit sig insmyger eller der gömmer sig undan, ulan alt kunna skälig anledning dertill visa; straffes med böter, dock ej under tio Riksdaler, eller fängelse i högst sex månader. Begår någon sådant hemfridsbrott i uppsåt att annan våldföra; må, ändå att uppsåtet ej varder fulibordadt, till straffarbete i högst två år dömas. 11 §. Bry tes hemfrid genom husrunsakan af obehörig person eller i olaga ordning; vare straffet böter, dock ej under tio Riksdaler, eller fängelse i högst sex månader. 12 §. Bryter man hemfrid, i ty att man, af ondska eller öfverdåd, slår in fönster i annans hus, eller kastar i annans gård, lius eller fartyg in sten eiler annat; straffes med böter från och med tio till och med etthundra Riksdaler. Sker det af okynne; vare bot högst femtio Riksdaler. 13 § Brott, som i 10, 11 eller 12 g sagdt är, må ej åtalas af allmän åklagare, der det ej of målsegande till sådant åtal angifves. 14 §.
Då skedde Herrans ord till Hesekiel, Busi son, Prestens, uti de Chaldeers lande, vid den älfvena Chebar; der kom Herrans hand öfver honom. Och jag såg, och si, der kom ett stormväder nordanefter, med en stor molnsky full med eld, så att det glimmade allt omkring; och midt uti eldenom var det ganska klart. Och derinnan uti var lika som fyra djur, och ett af dem var såsom en menniska. Och de hade hvartdera fyra ansigte och fyra vingar. Och deras ben stodo rätt; men deras fötter voro lika som oxafötter, och glimmade såsom glödande koppar; Och hade menniskohänder under deras vingar, på deras fyra sidor; ty de hade alle fyra deras ansigte och deras vingar. Och vingarna voro ju hvar vid annan; och då de gingo, så behöfde de intet vända sig, utan hvart de gingo, gingo de rätt framåt. Deras ansigte på högre sidone af de fyra voro lika som menniskos och lejons; men på venstra sidone af de fyra voro deras ansigte lika som oxars och örns. Och deras ansigte och vingar voro ofvantill uträckte, så att ju två vingar tillsammans slogo, och med två vingar skylde de sina kroppar. Hvart de gingo, då gingo de rätt framåt och de gingo dit som vädret bar, och behöfde intet vända sig, då de gingo. Och djuren voro anseende lika som dödande kol, de der brinna, och lika som bloss emellan djuren; men elden gaf ett glimmande ifrå sig, och utur eldenom gick ett ljungande. Och djuren lupo hit och dit, lika som en ljungeld. Som jag nu så såg dessa djuren, si, då stod der ett hjul på jordene när de fyra djuren, och var anseendes lika som fyra hjul. Och de hjulen voro lika som en turkos, och voro alla fyra, det ena som det andra; och de voro anseende lika som ett hjul vore i de andro. När de skulle gå, så kunde de gå på alla fyra sidor, och behöfde intet vända sig, när de gingo. Deras lötar och höjd voro förskräckelig, och deras lötar voro full med ögon allt omkring på alla fyra hjulen.
R:dr R:mt. Antal. Skiftade mantal. Skiftade ägor i Qv.refvar. Oförmedlade. Förmedlade. Inrösningsjord. Afrösningsjord. Aker. Äng. Nås 12 och 13. Westmanlands län. Tab. N:o 12. Antal delegare. Hela kapitaltillgången R:dr Rrut. Öfverskott eller besparing öfver delegarnes andel. Af del insatt belopp. Erdi' R:mt. e g a r n e uttaget belopp. R:dr R:mt. År. Fattigvården > P 2L p* dÅ P* C CO Antal fattighjon, som erhållit full försörjning. Antal af fattigvården understödde, som ej fått full försörjning. Fatt i g v ilie n s crq a> B rn CD » 5 B p mB 1—1 »-ta CD O: <-tt-j fOO P-I 0 2 !L ri g ST 2 cd* ^ £f§ ~ 2- pT £ 1 3 I* Äldre personer vårdade Barn, vårdade i och utom fattighus. * Summa. Summa af båda könen. Inkomster. R:dr R:mt. Samtlige utgifter i och för fattigförsörjningen. cd"crq > sr s s? CD pj P ** o Mip9 hj er* ££ cd *-• Z?. puiyq cd < £ & PO 3 crq -s 'zr. P" — » B<1 B P? £: 3 S-i p n **■ Ersättning Summa R:dr i fattighus. på annat sätt. P B CD co «J ^ PS SSP“ 2L P ' S-7 P ' m. qm. qm. qm. qm. j Sum) ma. 3 ?■» » 3? P • ST CD^ g. • ' CD g, g. R:mt. R:drR:mt. Landsbygden. Jfr berättelsens text sid. 58. P. A. MOESTEDT Ä SÖNER. BIDRAG TILL SVERIGES OFFICIERA STATISTIK. #ij Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser. Ny följd.
StatsUtskottet på sådant sätt behandlar ämnet, torde det få antagas för säkert, att Rikets Ständer blifva i tillfälle, att med behörig sakkännedom besluta, och att i denna invecklade, offentligheten länge undanhållna, och så många besynnerliga omdömen underkastade, samhällsangelägenhet, vidtaga sådana åtgärder som äro öfverensstämmande med våra Grundlagars princip, att Lagstiftande makten icke skall dömma, utan en oberoende Domaremakt fälla, och en ansvarig Verkställande makt utföra, den Dom, som Rikets Ständer allenast böra yrka. Jag afstyrker alltså all partiel ersättningsfordran, å de af Utskottet så kallade Vederbörande. Jag öfverlemna!’ till C011- Den 14 Maj i. 109 stitutionsUtskottet allt hvad som angår sjelfva Styrelse-åtgärden, nemligen beslutet att sälja, samt att låta handeln återgå; men jag fordrar deremot af StatsUtskottet, att det skall noggrannare utreda de i vårt land oerhörda utrustningskostnader af 53o,ooo R:dr, som blifvit begärda för utrustning af 3 Skepp, hvilka af Staten blifvit aflemnade i segelklart skick; att det skall begära laga Dom öfver rättigheten till denna ersättning; att det skall begära laga Dom Öfver den Embetsman, som, i egenskap af Kronans Ombud, uppgjort dubbla Contracter; hvarföre äfven bör infordras den Instruction han säkerligen erhållit vid förrättandet af ett så vigtigt uppdrag; att det skall begära laga dom Öfver de Embetsman eller Embetsverk, som enligt nu gällande allmänna stadganden böra bevaka Kronans rätt vid tvister om allmänna medel; att det sluteligen bör föreslå Rikets Ständer sådane beslut, som i framtiden måtte afvända ett dylikt behandlingssätt af Rikets Skepp, Gods och Förråder, Och jag yrkar återremiss å Utlåtandet, på det att Höglofl. Utskottet måtte sättas i tillfälle, att bättre upplysa Rikets Ständer, alt bereda en väg för rättvisan, och att betrygga Svenska folket för så betydande, och hvad värre är, obehagliga förluster för dess StatsVerk.
12 i ett sammanhang upptagne varor; 4:o Artikeln bark; 5:o d:o ben; 6:o Nedsättning af införselafgifterne å art:ne bensvart, benkol, bister ro. fl. sidorne 16 och 17 upptagne rå- och beredningsämnen för näringarne; 7:o Artikeln hudar och skin; 8:0 d:o lin; !):0 d:0 stearin; 10:0 d:o ull; ll:o d:0 hleckslagarearbeten 12:o d:o bränvin och sprit; 13:0 d:o caffe; 14:0 d:o caffesurrogat; 15:0 d:o filar; 16:0 d:o fläsk: 17:0 d:o garn; 18:0 d:o jern ; 19:0 d:o knappar; 20:o d:o knifvar; 21:0 d:o kreatur; 22:0 d:o kött; 23:o d:o leksaker; 24:o d:0 ljus; 25:0 d:o malm; 26:0 d:o oljekakor; 27:o d:0 oljor; 28:o d:o ost; 29:o d:o porslin; 30:o d:0 saxar; 31:o d:o sirap; 5 H. 16 242 Den 31 Maj e. m. 32:0 Artikeln smör; 33:0 d:o socker; 34:o (1:0 spanmål; 35:o d:o strumpor, bomulls-; 36:0 d:o trädvaror, sparrar under 8 tums tjocklek midtpå; 37:o d:o väfnader; 38:o Ordalagen af det i 1845 års tulltaxa förekommande stadgande om förbjudna varor, som införas frän orter på andra sidan Goda Hoppsudden; 39:o Eventuella tullafgifteis utfärdande för sådane varor, å hvilka förbud af R. S(. bibehållas; 40:o
Då nu emedlertid, hvad som i denne del å Bankens sida hufvudsakeligen skulle komma att vidtagas, ofelbart verkade oro, och Diskontpapperens ytterligare misskredit, hvaraf Agioteuren sig nogsamt begagnade på den béböfvandes bekostnad som icke v0re i tillfälle att någon definitiv reglering afvakta; oell dä tfnligf hvad förut är anfördt, Creditivet till Götha-Canal är lemnadt under nog obestämda, och for öfrigt sådane vilkor, att det svårligen enligt lag, lärer kunna förr än efter viss Utsatt tid återfordras; så hafva dessa förenade anledningar hos BankoUtskottet stadgat den öfvertygelse, det BankoFu| Intägt ige äfven borde förständigas, att icke förr än i sista rummet vidtaga sådane åtgärder sopa, innan Riksens Ständer uti hufvudsaken hunnit besluta, kunde gifva anledning till Diskont-Verkens coecurs-mässiga behandling. Or» 4» BanÅo-Utskoitels Betänkandert. Om Rikets Ständer hade gillat Banko-Utskottets Betänkande i denna del, och BankoFullmägtige, enär sädant blifvit dem tillkännagifvit, slädnät i någon villrådighet om verkställighets-åtgärderne; dä hade Banko-Utskottet, med ledning af Riksens Ständers Beslut i afseende på ändamålet, ej kunnat eller bordt underlåta, att utan allt uppehåll meddela Fullmägtige erfordelige föreskrifter. Utskottet lemnade ej heller denna omständighet utan öfvervägande, ehuru detaillen deraf ej egenteligen syntes tillhöra Ämnets generela framställning till Riksens, Ständer; Dess tanka var i det fallet den, att då Diskont papper emoitogos till definitiv-liqvid endast vid full betalning af Lån i den mon de förfalla, men vid omsättningar deremot blott sorn deposition, befve massans tillgångar på sådant sätt i minsta måtto skingrade under den. tid som ännu kunde förflyta innan uti hufvud-s sakgn må blifva något beslutadt ; och att, om.
Regeringen anbefallt Statscont. ali, utan afvaktan af riksbokslutet och så fort en approximativ beräkning af öfverskottsmedleus belopp för ett föregående år kan ske, till Riksg.cont. öfverlemna samma belopp i rund summa, i afräkning på den blifvande lkjviden emellan Statscont. och Riksg.cont. I afseende på förslaget om tullmedlens ingående till Riksg.- cont., erinras, att då dessa medel skola, ”i den män de influtit, till Statscont., uppå skeende reqvisition, utbetalas,” så bör väl Riksg.cont., vid vissa bestämda tider, uppgifva och redovisa för Statscont. de influtna tullmedlen. Berörde medel synas derföre ingalunda böra sammanblandas med Riksg.contis öfriga tillgångar eller kunna för dess utgifter användas förr, än det i riksstaten beräknade belopp af tullinkomsten blifvit Statscont. godtgjordt. Då Riksg.cont. således endast kan betrakta tullmedlen såsom ett odisponibelt depositum, synes någon allvarsammare controll öfver desammas skyndsamma och författningsenliga levererande icke rim - 384 Den 14 December e. m. ligtvis kunna af detta verk begäras. En länk i den allmänt föreskrifna kedjan af uppbördscontrollen torde följaktligen komma att saknas. StatsUtsk. synes för öfrigt hafva förbisett den icke osannolika händelsen, att tulluppbörden ett eller annat år kan komma att understiga det påräknade beloppet, emedan för sådant fall något stadgande ej blifvit föreslaget. Utsk. har i fråga om charta*-sigillatae-medlen föreslagit, att all befattning med stämplade papperels beredande, uppbärande oell redovisande må till Riksg.cont. förflyttas; men ang:de charke-sigillalse-medlens ujlemnande innehåller Utsk:s förslag icke ett ord. Det under Statscont. nu lydande eliarlae-sigiUatae-contoi.ets tjenstemän, hvilka hafva dels K. M:s, dels Statsconks fullmakter pä sina tjensler, lära väl icke kunna, emot sin vilja, transporteras till Riksg.cont.
I frågan om huru beskaffad skolan bör vara, fast, som den kallas, hvilket lärer vilja säga, att hvar församling har en skolhusbyggnad, der undervisningen sker, eller ock ambulatorisk, nemi. då skolläraren flyttar undervisningen från den ena delen af socknen lill en annan i tur på kortare tider af året; så förekommer emot den fasta skolan den olägenhet, att om den skall kunna begagnas i större och något vidsträckta församlingar, erfordras en oerhörd kostnad, antingen för församlingen, eller för föräldrarna till de barn, hvilka begagna undervisningen, emedan, enär de icke kunna komma hem på flera veckor, så erfordras husrum för barnen, sängar och sängkläder i skolhuset, barnens vård der och spisning på stället; ty icke må man begära att barn skola gå dagligen i å i mil til! och från skolan, isynnerhet vintertiden, då skolgången egentligen bör ske. Är afståndet från skolan öfver ^ mil, blir det svårt för barnen att dagligen tåga till och från skolan. Något bestämdt stadgande bör således icke gifvas om inrättande af fasta skolor; utan synes det böra ankomma på församlingarna sjelfva att afgöra huruvida undervisningen bör ske uti skolbyggnad eller på annat sätt. Härtill styrkes jag af egen erfarenhet. Till barnaundervisningen i den socken, der jag har min gård, anslog frami. Kamreraren Stråle ett capital af 4ooo r:dr b:co, som skall innestå i den egendom han der ägde mot 6 procts ränta, hvilken skall användas till undervisningen. För 12 år sedan byggde församlingen skolhus invid klockaregården , straxt vid kyrkan. Delta hus har aldrig ännu blifvit begagnadt. Det ligger i ena ändan af församlingen, och det 38a Den 18 Februari f. m. vore icke en fjerdedel af densamma, som skulle ulan stor olägenhet kunna begagna undervisningen der. Man har således måst vidtaga den utväg, att låta barnen undervisas af hustrur eller lärare af mankön, som funnits tjenlige, och det emot bestämda arfvoden. Beträffande huruvida särskild skollärare erfordras, eller om denna befattning bör vara förenad med klockaretjensten; så tror jag att våra förfäder voro rätt så förståndiga som vi. De bestämde ju uti kyrkolagen, att klockaren skall undervisa barnen i läsa och skrifva.
Under de 43 år, som Rikets fästningsbyggnader fortgått för utförandet af det försvarssystem, som för Riket då blef gilladt och antaget, grundadt på Carlsborgs fästning såsom basis derför, uppgår de härtill anslagna medel till följande belopp! till Carlsborgs fästning med 1861 års slut 3,501,335 » Carlskrona med Kungsholmen 1,907,535 » Waxholm med Rindön 1,679,1 51 » ,Carlstén 1,18 0,6 00 » .Enholmen 281,425 » Stockholms befästande 200,000 Rtdr 8,750,046: 04 Bil. JYs 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Denna summa, fördelad på 43 år, gör något öfver 200,000 R:dr Kunt, som öfver hufvud till Rikets fästningsbyggnader varit årligen anslagna. Summans obetydlighet och tidens längd, hvarunder den utgått, är den bästa vederläggning mot hvarje framställning, att denna del af vårt försvarsverk i någon mån varit för landet tryckande, ehuru dermed Rikets sjöbefästningar till sin hufvudsakligaste del blifvit fullbordade och nära hälften af Carlsborgs fästningsbyggnad fulländad. I anledning af denna Chefens för Ingenieur-corpsen utförliga framställning i ämnet, får jag i underdånighet anföra: att ett skyndsammare utförande af Carlsborgs sedan lång tid tillbaka påbörjade fästningsbyggnad vore önskligt, derest statens tillgångar sådant medgåfve; att vigten af Stockholms befästande, i öfverensstämmelse med den af Eders Kongl.
Beträffande dernäst det ifrågaställa anslaget för uppförande af en ny läroverksbyggnad i Uddevalla, utvisa handlingarne, att nuvarande skolhus, beslående, utom boställsrum för Rektor och äldste Kollega, endast af tro skolrum, hvaraf det största, 15 alnar långt och 8 alnar bredt samt de öfriga endast 6 ä 7 alnar i fyrkant hvartdera, dels är alltför trångt och inskränkt för det antal af omkring 80 lärjungar, som för närvarande der åtnjuta undervisning, dels genom sitt läge vid foten af ett berg, hvarifrån en jemn fuktighet underhålles så väl å skolans gårdsplan, sorn isynnerhet i sjelfva skolhuset, är i högsta måtto osundt och menligt för lärarnes och lärjungarnes helsa, dels ock att byggnaden är mycket bristfällig och tarfvar ständiga reparationer. Härigenom måste anses vara fullt ådagalagdt, att nuvarande skolhus befinnes för sitt ändamål alldeles oljenligt och att ett nytt, mera rymligt lärohus, uppfördt å en dertill passande, sund och välbelägen plats, är af högsta behof påkallad t, och, i händelse Rikets Ständer bifalla Utskottets förut af gifna förslag, att skolan må utvidgas och erhålla 5 klasser, hvarigenom flera skolrum, utom ett särskildt samlingsrum, komma att erfordras, blifver en sådan nybyggnad än mera nödvändig. Hvad angår kostnaden för den nya skolbyggnadens uppförande, hvilken, enligt det uppgjorda kostnads-lörslaget, skulle uppgå till 36,500 R:dr, så enär, såsom af handlingarne äfven upplyses, mer än halfva antalet af lärjungar, som besöka skolan, tillhör den omkring Uddevalla stad liggande landsorten, samt, efter hvad Utskottet jemväl inhemtat, Stiftets byggnads-kassas tillgångar icke lära medgifva något bidrag till nybyggnaden, torde Staten icke böra undandraga sig att med det belopp af 20,000 R:dr, som motionärerne begärt, i kostnaden deltaga.
Do”maren i orten om alla den dödes efter”lämnade arfvingar samt hvars och ens uti "Kronofordringen, efter Lag, ägande del bör "dess vittnesbörd meddela, på det hvar och ”en sedan uti Contoiret vederbörlig rätt ”ske måtte och till ingens förfång någre "steg göras.” Då det icke allenast är för att undvika förlust för staten, utan äfven för att iagttaga hvar och en enskilt fordringsägares rätt, som detta är föreskrifvit, tror jag principen vara rigtig, och att man ej för något, ehuru alldrig så ringa fall, hör derifrån afvika. Herr von Hartmansdorff: Herr Rosenblad har ej bestridt grundsättsen, att man hör bevisa lagligheten af sin fordran. Han har blott föreslagit, att sättet för bevisningen skulle rättas så, att det blefve möjligt för fordringsägaren att utfå sin andel, eller också hela slägtens, om ej flera medlemmar finnas. Skall den, som anmäler sig, skaffa bevis, att ej flera fordringsägare lefva och göra anspråk på den innestående fordran, så blifver fordrans utbekommande utan tvifvel omöjlig. Tager man åter den Den 19 Mats f. m. 6r utväg, sorn Herr Rosenblad föreslagit, att nemligen RiksgäldsContoiret borde genom kungörelser i allmänna lidningarne uppmana hvar och en i riket, som trodde sig äga anspråk på den ifrågavarande fordran, att, inom en viss tid anmäla sig, så sluppe en känd fordringsägare att göra sig besvär med anskaffande af bevis, det inga andra finnas; och om dylika vore till, så hade de sjelfva vållat sin förlust, derest de ej inom behörig tid gåfvo sig tillkänna. Mig synes således, att Herr Rosenblads förslag är billigt, och länder endast att förskaffa de lefvande och anmälda fordringsägarne rätt, utan att förnärma någon annans. Jag anhåller, på denna grund, om återremiss af Utlåtandet.
N:o 269. i anledning af erhållen återremiss å StatsUtskottets utlåtande N:o 167. XII. B. 146. A. 368. — N:o 270. innehållande anledning till anmärkning emot . Konungens vederbörande Rådgifvare. XI. R. 188. XIV. U. 346. XVI. A. 452. — N:o 271. i anledning af anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o f49’ angående åtgärder till ollculturens befrämjande. XII. B. 146. A. 368. XVII. U. 3go. XVIII. A. 138. U. 226. XIX. A. 290. XXIII. E. 3. — N:o 272. i anledning af ånyo väckt fråga om en magazinsbyggnads uppförande vid Mörbylånga köping på Öland. XII. B. 146. Å. 374. XVI. U. 202. XVII. A. 62. — N-.o 27!. i anledning af 2tne till Utskottet remitterade motioner om Vexel-eontrolleurs-befattningarnes upphörande. XII. B. t46. A. 376. — N:o 274. i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, angående aflöningen för deras Secreterare och Notarier. XII. B. 146. A. 3y6. — N:o 275. angående yrkad ersättning för forslingen af Presterskapets i Lappmarkerna lönings-spanmål. XII. B. 146. Å. 378. XIV. U. 169. A. 319. XVI. E. 96. — N:o 276. i anledning af väckt motion om ändring uti fördelningen af den till Lunds Academi utgående kronotionde uti vissa härader af Christianstads Län. XII. B. 3?5. A. 457.