Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 betraktande häraf, anser Utskottet, att den för Sekreteraren i förevarande Expedition äskade lönet illök ning icke bort sättas högre, än att hans aflöning dermed uppgår till ett belopp af 5,000 R:dr, hvadan en sådan förhöjning af Utskottet föreslås. b) För Registratorn inom denna Expedition, med nu innehafvande lön af 4,053 R:dr, är den nya aflöningen föreslagen till 5,000 R:dr. Efter enahanda grund, som här ofvan i 2:dra punkten litt. b. är anförd i afseende å Registratorn i Juslitiestats-expeditionen, har Utskottet ansett denna aflöning kunna nedsättas till likhet med den, som Utskottet för sistnämnde tjensteman tillstyrkt, eller 2,000 R:dr, utgörande ändock nära dubbla beloppet af nuvarande lön. <•) Beträffande de för Expeditionens tvenne Kopister föreslagne löneförhöjningar, hemställer Utskottet, under åberopande af sitt yttrande rörande Kanslistoch KopistIjensterne i Justilie-stats-expeditionen, att sammanlagda beloppet of dessa förhöjningar, utgörande 840 R:dr, må ställas till Kongl. Maj:ts disposition för befrämjande af göromålens gång inom ifrågavarande tjeostegrad. Emot öfrige tillökningar i den föreslagna slaten har Utskottet icke haft något att erinra; och då, med iakttagande af de förändringar, som Utskottet föreslagit, nuvarande anslag för Justitie-kanslers-expeditionen, jemlikt den upprättade tabellen, erfordrar förhöjning med 3,397 R:dr, tillstyrker Utskottet, att denna anslagstillökning, 5,597 R:dr, af Rikets Ständer beviljas alt utgå, i enlighet med Utskottets i tabellen intagna förslag. Uti meranämnda motion af Riksdagsfullmäktigen Johan Johansson är äfven yrkande gjordt om nedsättning i beloppet of den lör Sekreteraren i Justitie-kanslersexpeditionen äskade löneförhöjning. Denna framställning anser Utskottet vara genom dess ofvanstående yttrande besvarad.
Vid i:sta punkten, angående Aflönings-Staten för Justitias-Departementets Expeditioner, har någon erinran hos Ridderskapet och Adeln icke blifvit gjord, hvaremot hos Bonde-Ståndet är vordet anmärkt, att organisationen bordt så uppgöras, att ökade anslag icke vore af nöden, samt att för öfrigt, på de uti Herr Schartaus reservation anförde skäl, tillökningen af en ny - Canzlist-lön i Justitiae-Canzlers-Expeditionen ej borde beviljas; men då denna punkt blifvit bifallen af Presteoch Borgare-Stånden samt hos Ridderskapet och Adeln lemnad utan anmärkning, vidblifver Utskottet sitt förra yttrande. s:dra punkten, angående de föreslagne nya Staterne för Landtoch Sjöförsvars-Departementen, har i Bonde-Ståndet äfvenledes framkallat den anmärkning, att den nya organisationen bordt ulan förhöjda anslag utföras; men då med denna punkt inträffar enahanda förhållande, som med den föregående, eller att den är bifallen af Presteoch Borgare-Stånden, samt af Ridderskapet och Adeln lemnad utan serskild anrnärknining, finner Utskottet sig böra del förut afgifna yttrandet vidblifva. Stats-Jjtskottets Udalande, JV:o 5o4.
I anledning af Utskottets yttrande, angående upprensning af Himble och Tollereds åar, har en Ledamot af Preste-Slåndet hemställt, alt någon del af den tillstyrkte summan måtte beviljas att utgå såsom anslag. Inom Borgare-Ståndet har förekommit enahanda yttrande med afseende å Banco-vinsien, som vid nästföregående punkt; och Bonde-Ståndet har, angående denna punkt, åberopat dess vid Utlåtandet i allmänhet gjorda anmärkningar. Då Utskottet vid tillstyrkandet af Stats-bidrag för ifrågavarande företag följt samma grunder, som, i afseende på alla andra af enahanda beskaffenhet, blifvit af Utskottet iagtlagne, har Utskottet val icke funnit sig kunna frånträda dess uttryckte åsigt, att ifrågavarande summa 10,000 R:dr må i sin helhet beräknas såsom lån utgå; dock har Utskottet, enär utredt är, att de jordegare, af hvilka företaget skulle komma att utföras, till största delen utgöras af allmoge, och att således svårighet möjligen må kunna uppkomma för detsammas utförande, i händelse icke någon del af summan skulle kunna få anvisas såsom anslag, utan återbetalnings-skyldighet, funnit sig böra hemställa, att Kongl. Maj:t, i likhet med hvad Utskottet här ofvan, i afseende på odlings-företag inom Rikets södra Län i allmänhet tillstyrkt, må ega att, derest omständigheterna så skulle påkalla, anvisa en del af beloppet såsom anslag. 7:0 Det i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om anslag till låne-unders'öd för uttappning af myror på Gottland, afgifne yttrande liar af Bonde-Ståndet blifvit återremitleradt, på grund af de i allmänhet förekomne, här ofvan åberopade anmärkningar, hvaremot de öfrige Irenne Riks-Slånden lemnat denna punkt ulan anmärkning. Vid sådant förhållande får Utskottet sitt förra yttrande vidblifva. c) Väg-anläggningar m. m.
Af allt detta dräver jag den slutsats, att örn också det nya Systemet möjeligen kan bringas till verkställighet, då Rikets Penningeverk en gång hunnit till stadgad säkerhet och jemte förökning i konstflit och production förmatt bereda en mera allmän välmåga och en mera beS stämd Opinion, är det å min^tone i närvarande period alldeles olämpeligt i jemförelse till det af Bevillning U>skottet föreslagna , hvars antagande jag vördsammeligen tillstyrker. 376 Den 24 Martu, f. m. Friherre brangel, Henning, förenade sig nied Herr af Brinckman. Grefve Mörner, Adolph Göran: Jag har icke ämnat tala om grunderne för Bevillningen, hvarom man visserPgen kan hysa skiljagtiga tankar, och hvilket ämnes utredande i min närvarande ställning jag tror icke tillröra min befattning Jag anhåller blott, att få tillkännagifva min förundran öfver några idéer, jag hört yttras, hvilka förekommit mig särdeles oväntade, samt att fa besvara några anmärkningar, hvilka blifvit framställde. En Ledamot * har på stått, att om Bevillning af synbar förmöeenhet antogs såcom Bevillningsgtund, Bevillnmgen lätteligen skulle kunna till Grundskatt förvanolas. Getta förefaller mig så mycket mera besynnerligt, sorn, enligt vår nu varande Regeringsf orm, Riksens Ständer äga fullkomlig rättighet att vid hvarje Riks-,tag pröfva och antaga de Bevillningsgrunder, hvilka de anse vara de lämpligaste, och som Riksens Ständers Sammankomster äio för vissa tidskif-j ten bestämda, oberoende af Bevillningens beskaffenhet. Män har vidare anmärkt såsom ett ingrepp uti Lagstiltande Magtens rättigheter, att Regeringen år 1813 tdlkännagaf, det värderingarne af Fastigheterna på Landet uppgått till ett högre belopp, än hvartill de varit beräknade, san 1 att, i anledning deraf, Pröfnings? Comité n kunde Egendomsvärdet till vissa procent ned-ätta.
För de Fidei Lommifi som hädanefter stiftas, ware sig till förmon för närmare eller fjermare Släg. ting eller oskyld person, stall Lewillning utgöras kill Tio procent af det warde ortens Taxeringsmän -ärä utsätta. Mch mä icke Fidei Commisi, Lrefrvet i 672 Den 22 Domstolens protocsll inforas , innan genom behörigt intyg ä ' styrkt at afgift, blifroik tillfullo bcta!t>'eller säkerhet derföre hos Uppbördsmannen ställd. z. Art. !. §. 2. Mom. Wid jämförelse af y-de momentet i nästföljande 2. §. finner man att husbonde, Wid sin angifning till mantalsskrifning, bör anmäla om desi tjenstfolk eller någon till des hus och omwärdnad hörande person har egendom eller näring, hwarföre skyddsafgift kan dem päföras. Detta åliggande är likmäl icke nog kyoeligen uttryckt i detta moment i anseende till Tjenstehjon; icke eller Forrnulairen till uppgift wid mantalsskrifning derefter inrättade. En särskild föreskrift fordras äfwen, hur» nied uppgift till mantalsskrifning och taxering bör förhällas i den händelse, dä omyndig wistas i annat Taxering-District an desi Förmyndare. z. tz. 2. Mom. Sista puncten i detta moment rörande röst-beräkningen wid Taxerings Comnnttrens utwäljande, kan säsom September - z. Art. r. §. 2. Mom. Utskottet finner wäl Anmärkningen grundad, ine» anser lämpeligast att uti de Formul tir för uppgift till Mantalsstrifning, ssm Utskottet framdeles skal! aflemna, gifwa anwisning till iakttagande af hwad uti momentet ej uttryckligen i anmärkte asseendtt blifwit utsatt. z. §. 2. Mom.
St. gjort sig skyldigt till en dylik ofullsländigliet, nemi. då de sjelfva anfört ett förhållande år 1832, att då K. M. bestämde proportions-grunden för ersättningen ifrån Svenska konvoj-kommissariatet till Norrige för dess deltagande uti ifrägavar. kostnader, så gaf Norrska statsverket en större summa än det gaf 1838, hvilket torde komma under beräkning, och dervid har man glömt alt den summan som betaltes 1832 utgick i pappersmynt, som hade förbättrat sig till 1838, hvilket gjorde denna summa nära lika stor som den, hvilken förut var betald. Men det är nu på det högsta förvånande, alt Utsk. har på detta sätt vidrört en så ömtålig fråga, som den, hvilken i denna punkt innehälles, innan bestämda grunder blifvit uppgjorda, (hvilket jag hoppas snart mätte komma att ske) för de unionella förhållandena de båda rikena emellan. Alt ifrån R. Sl:s sida ett sådant förhållande vidrördes, skulle göra en svår choque på de band af enighet, hvilka finnas emellan de begge rikena, och som äro så vigtiga för bibehållande af deras sjelfständighet emot andra makter. Hr Tersmeden, Nils Jakob: Gr. Anckarsvärd har börjat debatten öfver det märkliga ämne, som är föremål för dagens öfverläggning. Han har dels uppehållit sig vid innehållet af Const.Ulsk:s mera. och dels har han i pin tanka hållit sig något utom detsamma. Han har t. ex. ingått i en kritik af grundlagen i afseende å Hemliga Utsk. En sådan fråga hörer icke lill dagens öfverläggnings-ämne. Han har vidare lagt Const.Utsk. till last, aft det icke till R. St. inberättat i hvad måtto Konungens rådgifvare visat större eller mindre statsmanna-insigler vid behandling af frågor, som icke blifvit genom någon anmärkn. af Utsk. hos R. St. anmälda. Då Const.Utsk. icke funnit skäl att anmärka vissa inför K.
N11 stå uttrycken för Hr Crusenstolpes räkning. Jag hoppas, att tiden icke vidare må upptagas med sådana obehagliga ämnen. Frih. af Nordin: Det är visserligen möjligt, att man låter inverka på sig af den sinnesstämning, man ser omkring sig; men jag kan ej medgifva, att jag på något sätt haft någon känning deraf. Jag har varit en lugn åhörare af discussionen hela förmiddagen; men då jag hörde uttryck fallas af den betänkliga art, att på hvad annat ställe jag ej kunnat dröja så länge, som jag gjorde, så ansåg jag mig skyldig mig sjelf, mitt Stånd och den Regering, jag tillhört, att ej låta sådant passera. Det är möjligt, att jag fattat Hr Crusenstolpes ord oriktigt; men då Hr Crusenstolpe, här af mig underrättad, att, så snart discussionen öfver förra frågan var slut, jag ämnade väcka fråga om hans yttrande, ej funnit för godt att vara närvar., måste han underkasta sig, att jag framställer orden, såsom de för mig föreföllo. De voro: ”Jag gillar ej, att Frih. Klingspor nyttjat ett utländskt uttryck. Jagskall begagna mig af ett Svenskt; det finnes ordet skälmstycke, och jag ber att få genomgå en liten tafla af Regeringens förhållande sedan 1809.” Drage nu hvem som vill slutföljden af denna mening, om ickeKan ville framställa de förhållanden, som han, efter sin öfvertygelse, ansåg såsom skälmstycken. Om sådana saker opåtnldt kunna yttras, skulle jag önska att aldrig hafva varit i detta hus. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, alt den begärda bordläggningen af Frih. af Nordins hemställan ej kunde förvägras. 3o4 Den vj April e. m. Hr Dalman: Jag, får blott fästa Frih. af Nordins uppmärsamhet derå, att hvarken jag eller någon annan anser de ifrågaställda orden kunna försvaras; men jag upprepar, det jag anser såväl Hr Frih. sorn hans colleger vara öfver att upptaga dylika yttranden.
Nej, den ovilkorliga lydnaden är utan tvifvel den bästa. Den är af de band, som stödja. Men den måste tidigt inpräglas och måste vara en vana, lika naturlig, som att äta eller sofva. Dock är det tydligt att föräldrarne härvid måste gå till väga med förstånd och rätta sig efter olika karaktär hos barnen. Det är modrens sak att inlära denna vana hos barnen, och båda föräldrarnas att med förstånd begagna sig deraf. Så fort det lilla barnet kan sjelf taga eller hålla i en sak, bör modren vänja det — med vänliga ord och åtbörder vänja det — att gerna lemna den ifrån sig. Detta är företa grunden till lydnaden. Försummar man att lägga denna lilla hörnsten, bereder man både sig och barnet många ledsamma stunder. Den nästa är att, då man tillsäger barnet: » kom hit! » aldrig låta det springa åt annat håll, utan vänligt, men bestämdt föra det dit inan önskar. Man får aldrig häftigt rycka ifrån ett barn någonting, eller förargad och förbittrad släpa det med sig — det retar och plågar barnet onödigtvis. De, behöfves ej heller. Börjar man blott i tidt vänligt och bestämdt, söka lära barnet lyda, blir all skärpa och häftighet öfverflödig. — Sista numret I dem att försaka mycket af denna verldens goda och med tålamod bära förluster och motgångar. Ty hemmets uppfostran skall vara grunden till icke blott skolans, utan ock lifvets uppfostran, och det veta nog också alla föräldrar — de glömma det blott. Ingen är i sjelfva verket okunnig derom, om han också ej hört eller lurt det, ty det ligger i sakens natur. Och den fattigaste, okunnigaste moder känner och förstår detta lika så väl, som den omsorgsfullt fostrade, och hon glömmer det kanske icke så lätt, ty hon vet, att hennes barn blott har egna krafter att lita pä. Om hon också icke förstår eller förmår utbilda och utveckla karaktären, iuplantar hon dock ofta deri vissa drag, vissa stödjepunkter, som skola hjelpa barnen att mera säkert vandra framåt på sin bana. Den mera bemedlade litar kanske på många andra saker — på rikedom, vänner och anseende, och tänker derför icke så mycket på nödvändigheten att stärka sina barn till lifvets strid.
För dessa båda revisionsår har utaf Direktionen en Berättelse om Institutets verksamhet och förvaltning blifvit afgifven; och är således uppfyldt hvad 1843 och 1845 års Revisorer i det afseendet begärt. §. 2. Kostnaden för böckers inköp har utgjort: år 1844 988 R:dr 35 sk. 8 rst. „ 1845 1,129 — och hafva samtliga Institutets utgifter, inberäknade de ofvannämnde till böckers inköp, uppgått till: — 230 — 1 år 1844, då 163 elever njöto undervisning, 15,423: 12. —• Under det förra året erhöllo 13 och under det sednare året 3 elever gesällbref. §. 3. Räkenskaperna hafva icke till någon anmärkning föranledt. Kongl. Slottsbyggnads-medlen. Räkenskaperna, sorn äro för båda åren granskade i Kongl. Kammar-Rätten med anmärkningar, utvisa: år 1S44- år 1845 Debet. Balans frän föregående äret: Uppbörd: Af Riks-Statens anslag till nader och reparationer i holm Återlefverering Balans till påföljande Skuld .. äret: 3: 18. 1. Utgift: Dagsverkspenningar Materialier Inventarier ... Hancltverksarbeten Slottsoch logårds-trädgården . Diverse Arfvoden: till Ståthållaren å Stockholms Slott „ Sekreteraren „ Konduktören „ Material-förvaltaren „ Räkenskapsförarcn . „ Pådrifvaren, dagsverkspenningar, Byggnader och reparationer vid H. K. H. Prins Gustafs Palais „ Hofstallmästarehostället „ f. d. Oldenburgska huset . „ stallbyggnaden vid Röda bodarna „ H. M. Enke-Drottningens stall „ Kongl. Balans till paj oljande äret: Revisorerne hafva härvid icke funnit något att anmärka. - 232 — Kongl. Uof-Stallets reparationsmedel.
Att 1:0 Att Utskottet, i anledning af Kongl. Majtts Nädiga Proposition, funnit sig böra tillstyrka de uti desi betänkande upptagne afgifter och föreskrifter, för att provisionelt befrämja de Fattiges säkrare underhäll, intiildesi, enligt Riksens Ständers wid sista Riksdag i underdämghet yttrade önskan, en allmän Författning om Fattigwärden i Riket efter föregängen undersökning af alla dertill hörande omständigheter, kunde wid nästa Lagtima Riksdag blifwa fastställd. 2:0 Att Utskottets mening wore, det de afgifter, som wore föreflagne att af allt Sjöfolk wid förhyrningen erläggas, skulle utgä jemte det bidrag till de Fattiges underhäll, hwartill hwar och en icke desimindre wore förbunden i den Församling, der han funnes Mantalsskrifwen, och utan afseende pä de förut wanlige afdrag till Sjömanshusen; att Utskottet ansett de föreflagne afgifterne wara sä mättelige att stät till klagan deröfwer ej syntes äga rum, helst dä man betraktade att Sjömän, genom deras lefnadssätt, icke sällan ökte antalet af dem, som mest wore i behof af andras understöd; samt att Utskottet funnit billigt att ifrägawarande afgif. ter skulle betalas äfwen af Utländskt Sjöfolk, som i Swensk hamn förhyrdes, emedan dylike afgifter pä flere utrikes orter affordrades Swenske Sjöfarande. Zlv Att Utskottet uti desi förslag ej upp. räknadt andre till en Skeppsbesättning hörande personer, än de som funnits nämde dels uti Kongl. io8 Den ri Ockoker. Kongl. Maj:tS Nädiga Proposition, dels uti den af Directionen tvid Amiralitets, Warfs och Orgryte Församlingars Fattigwärd. Inrättning till Kongl. Mast ingifne undcrdäniga Ansökning, hwaraf Utskottet erhällit del; men att Utskottet ansäg Lär.
127 de ära, bör den med ännu lifligare tacksamhet ihågkomma de visa Institutioner hon ifrån Honom i arf fått emottaga och hvarigenom Han i synnerhet gagnat och ännu fortfarande gagnar Fäderneslandet. Att fortskrida på den bana Gustaf II Adolph anvisade, att bibehålla de af Honom stiftade inrättningar, att upplifva och utbilda dem efter tidens klaf och en stigande upplysnings fordringar, anser Utskottet vara det som i främsta rummet bör ligga Svenska Nationen om hiertat, och tillika vara den värdigaste täcksamhetsgärd, sorn kan egnas åt Gustaf Adolph den Stores minne, ett offer, sorn den förklarade hjelten säkert sjelf skulle af en tacksam efterverld häldst emottaga. Det är ur denna synpunkt Utskottet betraktat denna fråga, och på dessa grunder som Utskottet trott sig icke böra tillstyrka bifall till motionen. Utlåtande, i anledning af K. Mits Nådiga Remiss uppå underd. ansökningar, om nedsättning i Arrendet för Hemmanen Rörby oell Barkarby. (i.-Ä.) Till K. M:t har, år 1823, Arrendatorn af KronoHemmanet Rörby, i Lofö Socken, under Drottningholms Kungsgård, Eric Sundblom, ingifvit underd. ansökning, bland annat, att arrendet för nämnde Hemman, bestämdt, genom Contract d. 26 Sept. i8i5, till 128 Stats-Utskottets Si T:r Spanmål, hälften Råg och hälften Korn, måtte, såsom för drygt, varda i nåder nedsatt till 4° T:r. I afseende å hvilken ansökning KronoFogden i Orten, J.
I KammarRättens Instruction af år 1814 ligger visserligen redan ett stort steg till försämring i controllen; men den medförer åtminstone den verkan, att saken måste synas i StatsRådsProtocollet; hvaremot det sista Kongl. Brefvet af år 1824, äfven undanröjt denna controll. Det förintade så all granskning af redovisning för Statsmedlen, att jag med en högst besynnerlig känsla såg det utfärdas, likasom flere åtgärder i många andra fall, vid slutet af i8a3 års Riksdag, hvilka jag åtminstone icke önskar 112 Den 19 Mars e. m. måtte varit foster af ett uppgjort system, utan snarare vill tro varit tillfälliga åtgärder, utan all plan, och blott en följd af missförstånd om granskningsrättigheten. Jag anhåller derföre nu om rättelse häri. Hvad angår sista punkten af Utskottens Utlåtande, rörande fullföljden af KammarRättens anmärkningar mot menigheter, så medgifver jag gerna, att detta må blifva, såsom Utskotten det föreslagit. Om det skulle hända, att någon menighet undandrog sig att utgifva en kanhända olideligt tung skatt, så anser jag Konungen kunna i Nådeväg säga, att anmärkningen derom ej må fullföljas, utan böra förfalla; likasom Konungen i min tanka äger att nedsätta alla skatter, om Statsbehofvet medgaf sådant. Dock bör äfven här vara en gräns, den nemligen, då det tydligen visar sig, att falska uppgifter blifvit gjorde af TaxeringsComiteer om hemmansvärden och dylikt. För att controllera sådane möjliga missbruk, borde ordentliga Protocoll vid TaxeringsComite'erne föras, och KammarRätten meddelas. För Öfrigt vill jag i denna del bibehålla Utskottens yttrande, och begär ej förändring deraf. Men i förra delen deremot yrkar jag på det högsta återremiss, med innerlig önskan, att Utskotten må allvarligen behandla saken, och göra något till vinnande af det ändamål Motionairen åsyftat. Grefve Den 19 Mars e. m. 113 Grefve Posse, Arvid:
Herr Pereswetoff Morath, Anders Wilhelm; På frågan om Disconlerne förevar uti de sam* mansatta fJ'skotten, undersökte man noga alla de skäl, hvilka nu blifvit anförde och ännu flere emot räntans nedsättande till Fem procent. Antalet af de Ledamöter, som reserverade sig emot beslutet, visar, hvilken majoritet som röstat för den lägre räntan. En återremiss, som jag hört af flere Talare yrkas, skulle således ej leda till annat resultat än det, att ytterligare draga ut på tiden, ty det är icke prohabelt att majori' teten i Utskotten förändra gin öfvertygelse. Jag har här hört omtalas, huruledes man be' farade obehagliga följder af nedsättningen af Disr conträntan.
Det kan visserligen icke fela, att unga Tjenstemän hår i Staden då skulis både flinkare och för bättre pris verkställt ifrågavarande renskrifning, ån nu, då de af Utskottet åro antagne oberoende af Secreteraren och icke kunna endtledigas, om han med deni år missnöjd, utan medelst begifvande af de UtskotfsLed. unöter, på hvilkas förord, eller genom hvilkas inflytande, de blifvit antagne. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus: Då äfven jag är Ledamot af ett Utskott, ehuru detta Utskott kanske år af dem, som hafva minst att skrifva, tror jag mig blott böra nämna, att 5oo Riksdaler visserligen icke förslå till betalning af Utskottets renskrifning. Jag är helt och hållet af den tanken, att det år nödvändigt consultera Secreteraren, såsom Expeditionens förman, innan man antager Canzlister eller biträde. Att antaga renskrifvare år en ganska vanskelig sak, som jag högeligen afstyrker uti så vigtiga göromål. Det skulle då ännu lättare hända, hvad som redan måst ske, att uti så vigtiga documenter, sorn Grundlagar, man finge föreslå förändringar endast för tryckoch skrif-fel. Om ett Utskott ej år nöjd med sin betjening, har det correctif inom sig att hålla ordning, ty det kan förafskeda hvem det behagar, kan förminska antalet af betjening om det har flere än det finner sig behöfva. Utan afseende på om de föreslague varit slägtingar el. ler haft recornmendationer, har, i det Utskott der jag är Ledamot, de valts genom omröst;- Uo Den 12 Februariis ning, som man ansett bäst passa för ändamålet. Grefve Posse, Arvid:
§ Vill någon väcka fråga, att annan utskänkning, än den, som kan gästgifveri tillkomma, må i socken å landet idkas, gore derom framställning hos kommunalnämndens ordförande före utgången af Mars det år, då försäljningen skall börjas. Kommunalnämnden skall innan slutet af April deröfver afgifva yttrande och deri, om bifall till utskänkningen för högst tre år tillstyrkes, utsätta den trakt, hvarinom det må ske, hvarefter yttrandet öfverlemnas till Ordföranden i Kommunalstämman Denne inhemte, innan Maj månads utgång, på kommunal-slämma, som blifvit två söndagar å rad på - Sammans. Bcvilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk. Betänkande M 4. 5 lyst, socknemännens utlåtande i ämnet. Varder framställningen af både kommunalnämnd och kommunal-stämma ogillad, förfalle frågan. Har åter endera eller begge bifall tillstyrkt, sände, inom tre veckor från det kommunal-sVåmma blifvit hållen, Ordföranden kommunalsfåmmoprotohollel och kommunalnämndens yttrande till Kongl. Maj ts Befallningshafvande in. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande fatte deri sitt beslut och gifve det Äommmia/-nämndens ordförande tillkänna. Der fråga uppstår, att rättighet till minuthandel med bränvin i socken må beviljas, förfares på lika sätt, som om utskänkning nu stadgadt är. § 15. Rättigheterna för andra tillåtna utskänkningsställen än gästgifverier, äfvensom för minuthandelsslällena i socknen, varde derefter, innan September månads utgång, af kommunal-nämnden på offentlig auktion utbjudna för den af Kongl. Majlis Befall ningshafvande jemlikt § 14 bestämda tid af högst tre år åt den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannetal. Kommunal-nämnden pröfve de anbud, som dervid göras, och ege dem, med afseende ej mindre å de bjudandes behörighet och tjenlighet, än äfven å den erbjudna afgiftens belopp, antaga eller förkasta.