Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag underställer Högh Ridderskapet Adeln, om icke dessa anmärkningar påkalla återremiss af StatsUtskottets betänkande. Grefve af Ugglas, Gustaf: Vid sistlidne Riks. dag förevar enahanda fråga om Lästafgiftsfondens granskning. Riksens Ständer beslöto då, att fonden var af den egenskap, att dess förvaltning icke borde underkastas Riksens Ständers Revision. Detta är äfven nu i StatsUtskottets betänkande åberopadt; och jag hemställer då, om, efter ett sådant beslut, och enär icke några förändringar i det förra förhållandet med denna fond föregått, eller några nya skäl för den ifrågaställde grankningen uppgifvits, det icke må vara lämpeligast, att bifalla StatsUtskottets Betänkande. 322 Den 9 September /, m. Herr Riben, Carl Wilhelm; Jag yrkar icke återremiss af StatsUtskottets betänkande, men jag underlåter det blott af vördnad för Riksens Ständers föregående beslut i ämnet, och önskar, att detta beslut må blifva det sista exemplet af Riksens Ständers egen förklaring, att publika medel finnas, som icke böra af Riksens Ständer eller deras Revisorer granskas. Herr van Hartmansdorff, Auguat: Jag förmodar att en bättre insigt om hvad som är rätt och Riket nyttigt, bör förmå hvar och en, Riksdagsman eller Utskott, att fat ta j och följa en bättre öfvertygelse. Jag kan således icke finna annat än, att eå länge StatsUtskottes Ledamöter icke kunna uppgifva annan ägare till ifrågavarande medlen, än Svenska Staten, de samma böra lika mtd andra Statsmedel varda reviderade, hvilket de hittills icke en gång blifvit i KammarRätten. Jag förnyar således min anhållan om återremiss af betänkandet Herr Berghman , Ambrosius Magnus , förenade sig med Herr von Hartmansdorff, Herr Grejven och Landt Mar /holken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja.
Befallningshafvande uppgifva de källarmästare, vinskänkar, idkare af schweitzerirörelse, traktörer och värdshusidkare, hvilka å sin rörelse innehafva burskap, äfvensom de näringsidkare, hvilka rättighet lill sådan rörelse, som i denna författning med utskänkning förstås, blifvit förlänad för bestämd tid, hvilken före ingången af nästa försäljningsår icke tilländalöper. I sammanhang dermed och i samråd med Stadens Äldste skall Magistraten, efter beräkning af det kannetal bränvin, sorn genom minuthandel, och det, som genom utskänkning, må anses komma att under försäljningsåret i staden föryttras, till Konungens Befallningshafvande afgifva utlåtande, huruvida derjemte rättighet att då idka minuthandel med eller utskänkning af bränvin må andra personer tilldelas, och, i sådant fall, uppgifva deras antal, äfvensom i hvilken trakt af staden hvarje försäljningsställe finnas må, i fall föreskrift jemväl i sistnämnda hänseende anses nödig. Konungens Befallningshafvande fatte derefter sitt beslut i ämnet och gifve det Magistraten tillkänna; dock må ej, mot både Magistratens och Stadens Äldstes afstyrkande, beslutas, att näringsidkare enligt 2 mom. antagas skola, ej heller sådana näringsidkares antal bestämmas högre än det, hvarom Magistraten och Stadens Äldste äro ense. § 8. För hvarje sådan näringsidkare, som i 1 mom. af 7 § omförmäld är, skall årligen, så länge hans rättighet fortfar, den kommitté, som för be vi llnings taxering satt är, före den 15 Juni beräkna det kannetal bränvin, som må anses komma att af näringsidkaren under det nästföljande försäljningsåret i staden föryttras, i fall han sin rätt till bräqvins försäljning då fortfarande utöfvar. Besvär öfver beräkningen få anföras inom den tid och i den orduiug, som äro för öfverklagande af Taxerings-kommittés beslut i allmänhet bestämda. Yarda besvär anförda, gånge dock afgiften för försäljningen ut efter det af Taxeringskommittéen bestämda kannetal, så länge'det icke blifvit ändradt genom beslut, som vunnit laga kraft.
Tänk om någon sett mig stå invid min Gustafs säng, befallande honom att dricka, spela och öfvergifva mig, sin lagvigda hustru!!! Men det finnes tillfällen i lifvet, när man inte bryr sig ett dugg om sin moral, och nu befann jag mig vid en sådan grind. Men min sug-djes-sjon måtte inte ha varit af den rätta sorten, ty dagen därpå var Gustaf rent faslig. Han hängde efter mig som en kardborre. Till sist tyckte jag, att jag hvarken kunde röra mig eller andas, och då beslöt jag att vi skulle ta bot där vi tagit sot. Jag skyllde på, att jag måste tala vid doktorn en gång till, och så larfvade vi i väg en vacker morgonstund samma väg som sist. Den här gången var det 12 fruntimmer före oss, och i karusellen satt två herrar som tycktes behöfva få sug-djes-sjon för dåligt humör. Slutligen blef det vår tur. När Gustaf väl satt sig, spände doktorn bara ögonen i honom, och så sof han tvärt med detsamma. »Nå, hur är det?» frågade doktorn. »Super han lika styft?» »Super! Hva falls?» sa jag alldeles häpen. »Min Gustaf supa!» »Ja, det var ju mot det frun begärde hjälp.» »Nå du min skapare», snyftade jag. »Som om det inte vore nog med elände förut, utom att jag till på köpet ska beskyllas för att ha spridt ut en sådan svart lögn, som att min Gustaf är en supare! – Han som knappast smakar starkt! Men nu förvånar det mig inte alls, att det har gått som det har gått, när doktorn satt i honom en fyll-bullts-sug-djes-sjons-själ. Hvad i all världen skulle vi med den att göra!» Gud vet hvad doktorn sökte bland sina papper, men han måtte ha varit förfärligt ond, ty det lät alldeles som om han gnisslat med tänderna, och när han lyfte upp hufvudet, så var han alldeles blodröd i ansiktet. Men så sa han barskt: »Har frun läst sagan om gumman och korfvarna?»
Men sorn vid Urtima Riksdagen 1 Örebro särskilta Summor hlefvo, af Riksens Högloft Ständer beviljade till förbättrande af lönerna för tfiägra Esnbets-Vöik häri istockholm, hvarigenom • 1 Den 28 Juni, a 3 G 7 en tillökning af omkring 25 procent tillgodokom Ledamöter jemte några Tjenstemän samt äfven en del af Betjeningen i dessa Verk, samt rättvisan och billigheten fordrar, att den primitiva och till år 1812 följde grunden, att alla Embetsoch Tjenstemän med lika värdighet få njuta lika löner, bör iakttagas, på sätt förra Lönings-Stater bestämma; så anser Utskottet den sålunda vissa Verk, inen ej alla, tillagde förhöjning böra ingå i beräkning under den nu ifrågavarande tillökningen, och densamma alltså, beräknas och anslås å de, år 1811, på Stat bestådda löner; hvarjemte och då, vid den år 1810 beviljade töne-förhöjning af 33^ procent, en dol TPesninge Löntagare i Landsorten blefvo derifrån uteslutne, hvilka likväl synas både berättigade och i behof af enahanda forman, som deras vederlikar, har Utskottet ansett dem, sd vidt de endast äro Penninge-Löntagare och icke försedde med Boställen eller Bohemman, ej eller försedde med någon större eller mindre indelt lön, hvarunder äfven Boställs-Rcntor samt jord räknas, nu böra komma i åtnjutande af ej mindre nyssnäm-' de 33 j:dels procents förhöjning , än oek den nu föreslagna tillökningen ; hvarvid, när Utskottei icke är i tillfälle alt utröna förhållandet med hvar och en person, sorn i Staterna finnes upp. tagep, Utskottet trott lämpligast, att i underdånighet anhållas, det Kongl. Maj:t, efter vederbu.' rändes hörande och inhämtade upplysningar, täcktes låta tillämpa denna allmänna föreskrift. Och i B 6 3 Den a8 Juni. Och hvad särskildt angar de fyra Gabineus-, Courierer, som å Kongl. Cantzliets
För öfrigt och dä utgången wisat, at (jlonroirec ofeldart erhållit en mera saker och större Wäxel kilgang, om det af Lonroirer upköpka jern kommit uti enskillba Handlandes hander, samt ändamalet med jernhandel»!, som skolat wara at förskaffa Lomoiret sina Warel behof, således icke kunnat winnås, har Hemliga Utskottet ansett nödigt at Fullmägkige uti de InliruLUonsr, som för Riksgälds-(lontmrek komma at utfärdas, alfwar!»'- gen och wid answar förbjudas, at icke, under hrvad sö, rewändning som häldst, inlåta sig uti »lägra HandelsLp-culakionsr, hwilka alltid mäste blifwa »vadliga för et sadant Werk som RiksgäldS-Lomoirsr. Fullmägtige hafwa för Lonroirerz rakning latikexxortcra et ansenligt pani »ulMad Koppar, hwarä Lonroirsr, enligt inkomna förfäljningS räkningar och af 6ontoirsr upgjorda Lsleulsr, bör Utfalla en avancs af Riksdaler 8,676: Z2 si. 1 r. Lanea. Enligt i7yr arS assiutade Hufwud Bok war 6reäik-Sedelstocken, R:d. 8.046,098: 4»; och wid »799 ars flut utgjorde den efter Lonroirets upgifter Riksdakcr 16,057,295: 8. Under denna sidstnämirda summa inbegripas likwal Ztffilliga af Riksgälds-Lomoirsc lenmade förskott, instucken - stucken l^onä »kr visconren, Koppar til ?olettsrns, jämte ?»idana Summor, som uti Oeäik-Sedlar biifwit utgifna för npkopta waror, sasoin Jer», Lesta med mera, sä ar Oonkoiisrs werkcllga ffuld i (lrLäu>.
Då val till Konung eller Thronföljare skall förrättas, tillsättes en Nämnd, beslående af sextiofyra personer, utaf hvilka Riksförsamlingens båda Kamrar, genom Konslitutions-Utskottels Memorial, N:a 12. 35 sluten omröstning, bland sina ledamöter utse hvardera trettiotvå, med uppdrag att, vid förefallande skiljaktighet mellan Kamrarna, bestämma valet. Dagen efter, sedan nämnden är utsedd, skrida Kamrarna till val af Konung eller Tbronföljare. Förena sig Kamrarna om en och samma person, vare han utkorad. I annat fall afgör Nämnden. Dock må ej hos densamma komma under omröstning andra, än de tvenne, som i Kamrarna erhållit flesta rösterna; egande ingendera Kammaren att (lere än en under omröstning ställa. Nämndens ledamöter, hvilka ej i och för denna befattning må uteslutas från deras riksdagsmannarätt i Kamrarna, sammanträda dagen efter den, då valet i Kamrarna förrättadt är, och skiljas ej åt förr, än valförrättningen är fullgjord. Omröstningen sker per capita och med slutna sedlar, deraf en före uppräknandet förseglad aflägges. Den af de båda under omröstning komna personerna, på hvilka då inom Nämnden de flesta rösterna falla, är behörigen vald. I den händelse, som § Regeringsformen omförmäler, skall Nämnden väljas inom tionde dagen efter den, som i riksdagskallelsen är till Riksförsamlingens sammankomst utsatt. § 121. Skall tillsättning ske af förmyndare för omyndig Konung, sammanträder Riksförsamlingen sist dagen efter den, då riksdagen blifvit å rikssalen öppnad, och utser en Nämnd af sextiofyra personer, utaf hvilka hvardera Kammaren genom sluten omröstning bland sina ledamöter väljer trettiotvå. Denna Nämnd röstar per capita om de af Riksförsamlingen till antalet bestämda förmyndare, som skola vara antingen en, tre eller fem. Hvarje ledamot af Nämnden upptecknar å en sluten vallista de män, dem han anser förtroendet värdiga, och så många, att de med en person öfverstiga det af Riksförsamlingen bestämda antalet. Af dem, som dervid kommit i åtanka, ställes först den, som flesta rösterna erhållit, under ny omröstning, då Nämndens pluralitet gifver utslaget.
Och som Ja vunnit; alltså skola Borgarebref i Städerne Stockholm och Götheborg charteras för Grosshandlare med 20 R:dr i stället för 18 R:dr, oell för öfrige Handlande med i5 R:dr i stället för 12 R:dr; a.dra. Voteringen. Den, som gillar Förslaget, att alla Certificater för till Utrikes Ort gående öppna Båtar skola charteras med 4 sk*> röstar Ja. Den det ej vill, röstar. Nej. Vinner Nej; skola Båtpass för Postföring vara från slämpladt papper frie. Desse Propositioner hafva blifvit besvarade med 89 Ja, och 3o Nej. Och då således Ja vunnit, komma alla Certificater för till Utrikes ort gående öppna Båtar att charteras med 4 sk. 3:dje Voteringen. Den som vill, att undantag i fråga om chartering 2gt) Stats -Utskottets af Testamenten till fromma Stiftelser icke skall äga ruin, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; skola Testamenten till fromma Stiftelser fritagas från ehartering. Efter Voteringssedlarnes öppnande, befunnos 5o Ja och 6g Nej; i följd hvaraf och då således Nej vunnit, Testamenten till fromma Stiftelser äro från ehartering undantagne. 4-de Voteringen. Den som gillar BevillningsUtskotlets Förslag om ehartering af Fullmakter och öppna Bref å Embete eller tjenst till 5 procent af lön-inkomster, äfvensom af Afsked med bibehållande af lön, eller någon del deraf, löstalja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej. Bör förblifva vid det i K. Kungörelsen om Slämplade Pappers Afgift en af den 8 Januarii 1824 stadgade belopp af 6 procent.
– Men om det barn du icke vågar hoppas uppå vore din åsyn än närmare än det barn, du vet dig hafva återfått. Om på den väg, som är emellan dig och din Helena, Henrik skulle vänta dig, för att föra dig i din dotters famn? – Åter tvingar du mig att lyssna till dina ord och deri gör du orätt. Skall min lycka nu icke få vara för mig nog Men din röst har mycket veknat och dina ögon se icke mera på mig, såsom förut. Kanske har du då någon mening med dina ord. Så säg mig, hvilken är då din mening? – I himlens namn, säg ut – sade i sin ordning v. Nit – har du några bevis, så dröj icke med dem. Nu samlade Harald allt sitt lugn och med en röst, sväfvande och stilla såsom grafvarnes, talade han: – Den man uppå ön Rügen, hvilken ni underrättade om det utkastade barnet, var en läkare? – Ja, det var han. – Och hans namn? – Kan jag icke erinra mig. – Var det icke Thalberg? – Thalberg, ja, ack ja. Alldeles såsom ... – Mitt. – Men vidare, bevis, bevis! – Är detta bref icke nog? Med dessa ord gaf han åt v. Nit det lilla anonyma brefvet. Brefvet ifrån hans fostermor, hvilket omslutit det förra gaf han åt grefvinnan. – Ja detta bref är ifrån mig – sade v. Nit – en hårsmån felar ännu, och jag kan säga, att Gud utvalt mig till ett medel för det goda. v. Nit lade den gamla, gula breflappen i grefvinnans hand och emottog af henne det större brefvet. Efter genomläsandet begynte v. Nit att darra och hacka tänder, såsom en hvilken är anfäktad af frossen; grefvinnan deremot satt der såsom förstenad med blicken fästad på Harald, hvars lugn hade uppsmält i tårar. Harald var dock den förste, som talade: – Falsk blygsel vare fjerran från mig. Se här, min mor, denna blottade axel. Grefvinnan slets ifrån sin förstening, för att straxt derefter sanslös digna emot bädden.
Valfén, 2 §. 2 fap. fatnnta £3alf, fåban ben Ipber i Äongl. förorbningen ben 29 5Roo. 1823, famt Sötigt. förorbningen ben IS näjtpåföljbe december, reban blifmit flabgabt i affeenbe på metfflälligbet af ^onungenö SSefallningö» bafmanbeet utflag i ffulbforbringémål, ber fafen ej går öfmet ©:e äpunbta ©alet elier ber gälbenären boö åxommgcnö 23cfallningöbafwanbe uteblifmit ellet utan 46 3bibéDag$*S5eflut 1851. allt jäf ellet inroänDning jbulDen erbänt, utmätning å ^Contmgené SSefallningé» l>af\r>anDeö utjlag äfroen i öfrige mål må, utan l)inDer af Deremot anförDa be', ftttär, genafl följa, meD rättighet för Den föfanDe att Det utmätta goDfet, emot full borgen, Ipfta; t)afroe ^öi, för 'SBåt Del, bejlutat utfärDanDe af författning l)ärom famt Detta bejlut, unDer Den 3 Sftaj tnitercaranöe år, f>oé ^ottgl. 93baj:t i unDerDåntgf)Ct anmält; härefter Detfamma, unDer Den 23 2lugufbi fatnma år, erhållit ^ongl. $)iaj:tö 9båDtga ftaDfäjbelfe. §. 41. fJBi Ipafroe, unDct Den 5 fuli' ittneroaranDe år, Ifoö åbottgl. 3ftaj:t i un Dp# tncDelfb, att fXibct tnDelaö i (torre
Det är naturligt, att ett system, ju mera omfattande det är, skall beröra, i sig upptaga och tillfredsställa en större mängd olika intressen; och det är dessas rätt att göra sig gällande, under vilkor, att de icke inkräkta på det allmänna och gemensamma; Bil. till Stats-Utskottels Utlåtande JYi 62. men de skola i allmänhet icke nöja sig dermed, ulan de skola fordra systemets snara tillämpning och verkliggörande, och de skola yrka att arbetet fortgår med den största skyndsamhet och, hvad än värre är, att det börjas på alla banor och i olika sträckningar. Denna deras fordran skall blifva mera högljudd och pockande, i den mån de tro sig beroende af ögonblickets hänförelse eller frukta att deras anspråk icke äro af beskaffenhet, att de vid närmare undersökning och mognare bågrundning kunna komma till erkännande. Så vidt systemet går till mötes anspråk af nyssnämnde beskaffenhet, blir frågan om medlen, sättet och tiden för anläggningarnas utförande beroende af det understöd, sjelfva systemet af dylika anledningar erhållit; och de förhållanden, som i sagde hänseenden bort och böra verka bestämmande, blifva utan behörigt inflytande. Hvarje misstag, sorn förelöper vid systemets uppgörande, inskränker således icke sin verkan till den olägenhet, som en oriktig bansträckning i och för sig sjelf kan medföra, utan ökar den financiela vådan i en oberäknelig grad. På detta sätt skola fosterlandets stora och allmänna intressen sättas på spel och upplösas i en mängd små intressen, hvilka dock icke ens förenade bilda det gemensamma. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Rikets Högloft Ständers lill Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende valde Revisoms Berättelse, angående den granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets CommerceCollegium ställde Fonder och Medel, som blifvit förrättad år i835. Sedan undertecknade, af RiksStånden till Stats-, Bancooch Riksgäld s v eik e 11 s öfverseende valde Revisorer numera äfven granskat redogörelsen och förvaltningen af de fonder och medel, som äro ställde under Kongl. Maj:ts och Rikets CommerceCollegium, nemligen:
Hvad angår tilldelande af andel i Stärnpel-afgiften åt Fattigvården i de orter, der Barnhus icke finnas, förenar jag mig helt och hållet med Herr Lagmannen Grefve Gyllenborgs yttrade mening. Grefve Mörner, Adolph Göran, instämde deruti, att, som StatsUtskottet tillstyrkt en sak som till en viss del inginge i Bevillningsprojeclet, efter Bevillningen på Kort Den 5 Maj. sy kunde framdeles, såsom hittills, komma att dertill höra, StatsUtskottets Memorial borde till BevillningsUtskottet öfverlemnas, jemte de dervid gjorde anmärkningar, Herr LandtMarstalken proponerade, att StatsUtskottets Betänkande jemte de dervid gjorde anmärkningar, skulle till en bör. jan till BevillningsUtskottet öfverlemnas. Bifölls. Upplästes Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer i afseende på de i 41 §. RegeringsFormen föreslagne förändringar. Gifven Stockholms Slott den 3:dje Maj l8l5. Denna Nådiga Skrifvelse skulle hvila i sammanhang med de constitutionella frågorna, som ligga på Bordet. Herr af Wingård, Johan Diedric, Uppläste till Protocollet följande: Då frågan, rörande rättigheten för tjen.; stedrängar att från Fryxdalen utgå på arbete i andra provinser, ånyo blifvit under en allmännare åsigt och som en med billigheten i strid varande författning hänvist till Oeconomieoch Besvärs-Utskottets vidare 8S Dm 5 Maj, handläggning ; har jag trott mig böra upplysa» på hvilka grunder min företrädare, Landshöfdingen och Riddaren von Echstedt, stadgat sitt förbud mot dessa utvandringar,. Less Kungörelse lyder så här; Kungörelse. Å vissa orter inom Länet har Allmo* gen sedan längre tid tillbaka företagit sig utvandringar till andra Län, för att söka sig arbete. Den oftast öfverdrifne dagspenning, sådane arbetare erhållit, har vållat, att desse utvandringar med hvarje år tilltagit: att Husbönder utöfver behofvet antagit
Jag anser icke något hinder för fullmågtige i riksg:skont. alt göra det föreslagna utbytet af obligationer af Strömsholms kanalbolags direktioner mot riksg:skoni:s egna; och lika med Hr Schartau anser jag det nära löjligt om riksdiskont. skulle på det vis bilda fonder för sina förbindelsers uppfyllande i och för Strömsholms kanal och sluss-ombyggnad, ali kontoret till sig sjelf oell för att af kontoret sjelf förvaras utfärdade räntebärande obligationer. Hr Rääf, Leonh. Fredr.: Det är visserligen sannt, att uti Ulsk:s utlåt, står, att riksg:skont. skall ersätta kanalfondens obligationer, genom sina egna. Anledn. hvarföre Lisk. gjort detta tillstyrkande var, atl, dä riksdiskont. i narrande slund behöfver alla befintliga medel, Utsk. ansåg, alt så säkert beräkneliga tillgångar icke ligga ofruktbara, enär de kunde af Slaten användas. Angeläget är emedlertid, att denna fråga hastigt afgöres, dä bennes vigt icke medgifver någon tidsutdrägt, hvarföre jag önskar, att återremiss icke borde göras. Del är sannolikt för ingen obekant, att riksg:s-kont:s egentliga tillgångar ligga i det kreditiv, kontoret blifvit lemnadt pä banken, och alt della kreditiv skall återbäras den sista i nästa månad. Förr än detta mern. är bifallet, kunna fullmäktige ingalunda utfärda någon kungörelse ont låneoperationer, hvilka sedermera fordra någon tid att afslula, och då derjemte den politiska ställningen inora Europa synes blifva allt mera invecklad, blir det med hvarje försummad dag svårare att erhålla lån. På dessa skäl tillstyrker jag, att R. o. Ad. icke mätte fästa sig vid de oegentligheter i uttryck, som kunna finnas i detta mern., hvarå jag anhåller om bifall. Hr von Troil, Sam. Gust.: Emot detta betänk, har Hr Printzensköld anmärkt, all Utsk. tillstyrkt ett utbyte af Strömsholms kanalbyggnads-fonds obligationer emot andra utaf riksdiskont. utgifna.
Riksmarkegången för påföljande året 1827 uppstigit till 9 R:dr 1 g sk. och deni samma års Riks-Stat anslagna Summa folden då erforderliga Tillökningen är otillräcklig, måste dertill äfven användas ofvanstående 1826 års Besparing, hvilken i sådant ändamål till år 1827 reserveras. Då Eders Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref af den 12 September 1827 förordnat, att sedan Besparingarna å samtlige HufvudTitlarna, i följd af Riks-Hufvudboks-Arbetet för hvarje år, blifvit behörigen utrönte, Stats-Contoret bör med underdånig anmälan om beloppet af dessa Besparingar till Eders Kongl. Maj:t inkomma, innan Liqviden emellan Stat.s-Verket och Rikets Ständers Riksgälds-Contor öfver årets Öfverskott och besparingar upprättas; har StatsContoret, vid afslutningen af 1826 års RiksHufvudbok, såsom härom serskildt är uti underdånig skrifvelse af den 24 sistlidne September anmäldt, och under afvaktande af Eders Kongl. Majrts Nådiga förordnande härom, låtit under Reservationer till vidare disposition upptaga de ännu odisponerade Besparingarna för året, utgörande å Bil. till K. M. Nådiga. P ropas.. Andra D:o „ 298: 3. — Femte D:o „ 161: — Tionde D:o „ 3,911:28.— Allmänna Indragnings Stateu „ 4’714: 44* 9* Summa 9,234: 3. 9. deraf, enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 8 innevarande månad, de på Tionde Hufvud-Titein besparade 3,911 R:dr 28 sk. skola användas till afbetalning å den Summa, som Titeln bör godtgöra Stats-Verket i Liqvid för erhållna Utredningsoch Proviant-Persedlar, samt återstoden 5,322 R:dr 23 sk. 9 r:st. ingå i Liqviden med Riksgälds-Contoret.
Ex. Hr Gr. Löwenhjelms, Carl Axel, jemväl d. 15 dennes anmäldta och numera skriftligen allemnade motion, angrde föräldrars ansvarighet för barnens förbrytelser. Äfvenledes föredrogs H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelms, Carl Axel, d. 18 dennes e. m. anmäldta och sedermera skriftligen allemnade motion, aug:de rättighet för de militäre tjenstemän, hvilkas boställen af regHenas boställs-direktioner utarrenderas, att då arrendeafgiflerne ej inflyta derföre af staten erhålla ersättning. Remitterades till StatsUtsk. Upplästes följande af Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman, inlemnade motion: 1 H. 22 338 Den 22 December f. m. Till följe af en felaktig lagstiftning för banko-verkets inre styrelse, äro R. St:s egne tjenstemän hemfallne under godtycket, utan att lika med andra rikets tjenstemän äga någon garanti, alt vara skyddade af för det öfriga Sverige gällande lagar. Den ringa uppmärksamhet, som utifrån egnals de olika myndigheternas inom banken förhandlingar, jemte bristande vaksamhet öfver efterlefnad af de för verket ensamt gällande författningar, har förvandlat R. St:s egen bank till en stat i staten, inom hvilkens område Svea rikes lagar icke alltid tagits i behörigt betraktande vid besluten. Reg.F:s 47 § bjuder, att ”alla domstolar skola efter lag och laga stadgar döma”. För alt dessa grundlagens bild skola blifva en sanning, måste domsrätlen öfverlåtas åt personer, som äro beptöfvadt hemmasladde med ”lag och laga stadgar”, ty eljest urartar lätt domaremakten till en inqvisitorisk myndighet, för hvilken ingen lag linnes utom dess vilja. Sednare liders {erfarenhet och en mig enskildt rör:de händelse hafva tillräckligt ådagalagt, att lagskipningen inom banken antagit denna karakter, hvarföre jag anhåller att få fästa R. Sl:s uppmärksamhet på behofvet af reform härutinnan.