Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är utan tvifvel att hoppas, det mången nied klokhet och sparsamhet hushållar med sina förråder af detta dyr bara trädslag samt söker vårda dess återväxt; men emedlertid torde med /% 39 Säkerhet kunna antagas, att ett större förråd nedhugges, hvarpå den ymniga tillgången på allt slags Ekvirke, särdeles stäfver, redan lemnat tydliga bevis. c : ; Exporten aflrädvaror har, under de sednare åren, blifvit betydligt försvårad, genom det förhållande, att alla Ösfersjöhamnarna, hvarest afsättning tillförne kunde nied fördel beräknas, blifvit till öfverflöd fournerade ifrån Ryssland och Finnland med vida bättre produkter, hvarigenom priserna å de Svenska fallit; ett förhållande som naturligen inverkat på Landtmannélis försäljning, enär lians priser derigenom blifvit af köpmannen nedsatte; och då- afsalu af skog vanligtvis mera varit en följd af oundvikligt behof af penningar, än af omsorg att begagna en fördelaktig hushållsgren, har, afsättningen behöft i samma mån ökas, som betalningen blifvit minskad , hvarigenom således skogsödandet ännu mer förvärrats. Också är tillgången inom Provinsen på fullmoget virke, särdeles byggnadstimmer, ganska knapp, hvilket bäst ådagalägges vid de allmänna Lastage-platserna hvarest man i allmänhet endast träffar ungskog. Icke desto mindre fortfar den allmänna seden att använda träd till Husbyggnader at ana stag, niea unaantug ^.o«ia naiau, Hvarest - -__i_ af den inskränktare tillgången, Ladugårdshus uppföras af gråsten och Boningshus af tegel, hvari en del Hemmansägare visat berömlig omsorg. Anmärkningsvärd är dock den i sednare åren lins allmogen stigande luxen i byggnadsväg.' Hvar och en Bonde af någorlunda behållna vilkor, som bygger sin gård ånyo, gör ett i en vida större skala än fordom. Boningshusen erhålla merändels 2:ne våningar, med flera rymliga och väl inredda rum, och äfven Ladugårds-husen anläggas med mera urskiljning och omsorg.
Jag vill ingalunda tåga, att någon direct fördel kan väntas af näxingars sammanblandning, ty ett ringa förlags användande på flera näringar skadar dem alla, ehuru många anse det för en vinst, att kunna göia sig oberoende af andras biträde, eller att i enskild hushållning efterapa det system, som alla Europas nationer nu synas följa. Tvärtom tror jag, att näringarnes framgång skulle mera beredas, om hvar och en för sig använde sina krafter och sin förmögenhet på en enda ; mm kanske gör den, förut vissa medborgare tillerkände uteslutande rättigheten till s& kallade stadsmanna-närinears idkande dem mera liknöjde ait eftersträfva någon fullkomlighet, och denna liknöjdhet skulle försvinna, om en allmän täflan gjorde det till ett behof för dem, att förko'ra sig i sina yrken för att bibehålla öfvervigten. Då denna fråga till sina grunder, eller såvida den enskildt rörde något visst Stånds Den 2i Felmar ii. rättigheter, redan blifvit vid 1809 års Riksdag med bifall af Riksens Ständer afgjord, är nu endast frågan om tillämpning i detaljer af den då etablerade principen. Man har härvid föreställt, att tillämpningen borde med sådan varsamhet verkställas, att icke öfvergången från skråtvång till frihet blefve alltför skarp. I detta afseende får jag anmärka, att utförandet redan är väsendtligen förberedt, dels genom etablerandet af principen för tretton år sedan, dels genom förbudet emot jagandet efter fuskare och bönhasar. Det är dessutom icke fruktansvärdt, att några betydliga verkstäder eller fabriker på landet i någon hastig*, het uppkomma. Att en allmän utrikes handelsfrihet är ea helt annan fråga, torde icke behöfva sägas. 4:0.
Maj;t i nåder täcktes låta densamma utgå på Allmänna Indragningsstaten, så snart tillgång deruppå kan blifva för en sådan summa, samt Arbetshusfonden från Utgiften befrias. 4:0 Från Stats Utskottet, af denna dag, angående Lönförhöjning för Controlleuren vid det inom RiksgäldsContoiret, i afseende på Chartors Hvitstämpling, inrättade Contoir; tilstyrkandes Utskottet 50 procents lönförhejning från nästa års början och till nästa Riksdag för Controlleuren vid Chartae HvitstämplingsContoiret, och att denna förhöjning äfven utgår af Chart®- Sigillatae medlen, på lika sätt som sjelfva lönen. y.o Från Stats-Utskottet, af denna dag, i Den 4 Augusti. anledning af gjorda motioner om en gratification till Stats-Commissarie!! Widegren; och föreslår Utskottet, uppå anförda skäl, att bemälte Herr Stats Commissarie måtte, såsom ett vedermäle af Riksens Ständers välvilja, tilläggas en belöning af 3000 R.dr B:co att utgå utaf Riksdagskostnads summan. 6:0 Från Stats-Utskottet, af denna dag, angående gratification för Stats Commfssarien Frödelius; varandes af Utskottet föreslagen till ett belopp af ioco R:dr B-.co att utgå ai Riksdagskostnadsmedien. 7:0 Från Stats-Utskottet, af denna dag, hvaruti Utskottet föreslår att nästa Revision öfver Stats-, Bancooch Riksgälds-verken måtte utsättas till år 1817 den iy September. 8:0 Från StatsUtskottet, af denna dag, angående tillökte dagtraktamenten för Tjenstmän och betjening vid RiksStåndens och deras Statsutskott® Cantzlier. 9:0 Från Constitutions Utskottet, af denna dag , hvaruti den förändring föreslås uti 68 § Riksdags ordningen , att begynnelsen af Revisionen öfver Stats-, Banco och Riksgälds-Verken måtte ursattas till den 15 Augusti och meningen i samma § näst före den sidsta så förändras: ”Och må ingen Revision öfverskrida ven tid af 4 månader.” Hvilket förslag
Be län kalldén. läggning innom Utskotten, å nyo företagit skärskådande af ämnet i det hela, äfvensom af hvarje dertill hörande särskild omständighet; Och då Utskotten härvid icke funnit anledning, att i någon del frångå den af Utskotten förut yttrade öfvertygelse, och förändra de af Utskotten gjorde förslag, få Utskotten nu härigenom sådant vördsammeligen anmäla, och derjemte framställa de skäl lör ett dylikt förfarande, hvarigenom Utskotten äfvenledes anse sig, på tjenligasle sätt, kunna lemna svar å hvad som uti ett eller annat afseende blifvit emot uppställningen och innehållet af Utskottens förra Betänkande i ämnet anmärkt. Bland det som kan föras under denna benämning, förekommer först det som blifvit yttradt inom hvart och ett af de tvenne Stånd, hvilka återremitterat Betänkandet, i anledning ef det deruti, vid föreslåendet af årliga biträden till Canalbyggnaden, tillagde uttryckehga förutsättande, att Rikets Ständer antaga det sätt för bestridande af penninge-anslag till allmänna arbeten och företag, som Utskotten uti ett annat afgifvit Utlåtande föreslagit neni ilgen det, att för så stor del, som de anslag af sådan beskaffenhet, hvilka vid denna Riksdag gjordes, kunde korn - Sta ts-Uts kottets Betänkande». 87 ma att öfverstiga den tillgång dertill, som Bankens behållna vinst lemnade, upplåning genom Riksgälds-Contoiret komme att ega rum, emot Obligationer stälde att inlösas vid anfordran med ränta efter 3 procent om året.
De medel, som anslås för åstadkommandet af en folkundervisning, böra väl så anordnas, att de medgifva och befordra en ändamåisenlig"och framåtgående utveckling af denna angelägenhet öfver bela Riket; och då coniin unenia inom Sverige äro så olika i anseende tili folkmängd, förmögenhetsvilkor och utsträckning, så måste det anses för ett Statens åliggande att dem emellan fördela de medel, som anslås, på ett sådant sätt, att ändamålet i möjligaste måtto öfverallt vinnes. En af de uppgifna orsakerna till motionen är ”svårigheten att så fördela de till serskilda orter för folkundervisningens befrämjande hittills beviljade anslag, att församlingens behof och full rättvisa iagttages.” Att detina fördelning är förenad med stor svårighet, lärer icke kunna nekas. Men månne Utskottens nu afgifna förslag afhjelper denna svårighet? Efter uppgjord calcul, grundad på uppgifter, hemtade ur Tabellverket, skulle omkring halfva antalet af socknarne inom Riket icke komma att utgöra det penningebelopp och erhålla de medel, som för dem erfordras till ett någorlunda ordnadt skolväsende, så vida medlen skola utgöras och fördelas så, som motionären föreslagit. Denna calcul är uppgjord sålunda, att man antagit, att minst 400 personers afgifter till folkundervisningen (efter 12 sk. för man och 6 sk. för qvinna) torde motsvara bebofvet för en skolas underhåll och bestånd. Denna beräkning af minst 400 personers afgifter är likväl troligen för låg. När man nu derjemte tager i betraktande, dels alt, såsom redan förut är anmärkt, behof af flere skolor inom en och samma commun måste på vissa orter, synnerligast i de norra provincerna uppstå, deis att det finnes communer i Dalarne, hvilka icke alls erlägga någon capitations-afgift, men til! folknumerärn ändock ingå i calculn; så torde dessa förhållanden motväga det factum, att communer finnas, hvilkas folkmängd understiger antalet 400, men hvilka, detta oagladt, redan ega ett ordnadt skolväsende, vare sig till följd af communernas egna bidrag, eller genom donationer.
Men icke kan jag tillstyrka, att Riks-Stånden underkasta sig sådant tvång att endast med Ja eller Nej besvara någon framstäld fråga under hvad form som häldst. Hvilket Herr Biskoppen anhöll måtte, såsom tillägg till dess förut i ämnet yttrade mening, Utskottets Betänkande åtfölja. Ut supra. Ex Protocollo. Bilaga B till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 10 junii 1812. Föredrogs Utdrag af Protocollet hållet hos Högloft Ridderskapet och Adeln den 9 innevarande, angående återremiss af Constitutions-Utskottets från sistlidne Riksdag hvilande Betänkande om Grundlagsfrågornas Behandlingssätt, hvarvid Herr Rothlieb, Carl Fredric, (se nedan N:o 1) Friherre af Wetterstedt, Gustaf, (se nedan N:o 2) och Bilaga B till Mern. N:o 9. 433 Friherre Cederström, Jacob, (se nedan N:o 3) gjort anmärkningar, som nu upplästes och öfverlemnades till närmare pröfning af Utskottets Andra Fördelning. Skriftligt anförande af Herr Rothlieb, Carl Fredric, till Högloft. Ridderskapet och Adelns Protocoll, uppläst den 9 Junii 1812. Uti Högloft Constitutions-Utskottets vid sista Riksdag afgifna och nu till Ridderskapet och Adelns pröfning öfverlemnade Betänkande, angående sättet att behandla frågor om ändring i Grundlagarne, är tillräckeligen utredt och upplyst, att dylika frågor icke utan våda att föras utur deras åsyftade riktning kunna behandlas enligt 56 § Regerings-Formen, och att, då i detta afseende någon annan bestämd föreskrift icke finnes hvarken i Regerings-Formen eller Riksdags-Ordningen vidare än att Riks-Ståndens sammanstämmande beslut fordras till Grundlags stiftande, upphäfvande eller ändring, det är nödigt till vinnande af ett sluteligt resultat att stadga en bestämd reglementarisk form för Grundlagsfrågors behandling och afgörande.
Men då man, i brist på tillgångar icke ens kan meddela de lägre Embetsoch Tjenste-männen sådane löneförmåner, att de befrias från sina största ekonomiska bekymmer, ser sig tvungen att afstyrka understöd för produktiva och allmänt nyttiga ändamål, ser Statens tillgångar tagas i anspråk i och för landets försvarsverk, icke vill, eller tror sig ha råd (åtminstone i dessa stånd) att medgifva landets fattigare befolkning den från utgörande af mantalspenningarne föreslagna befrielsen, likväl vill skapa medel åt hufvudstadens nöjen, likväl vill, att de mindre bemedlade klasserna, som i hundratusental aldrig få se hvarken Stockholm eller dess Theatrar, skola deltaga i utgifterna till nöjenas underhåll der; så utsätter jag mig hellre för operavännernas klander, än att stillatigande nicka bifall till anslaget. Motionären har frågat om det är Civil-listan, som ensam bör upprätthålla Theatern, eller hvad den egentligen har att göra med Nationaltheatern. För att således visa hvad Nationen sedan år 1818 offrat åt Theaterns alltid ohjelpliga finanser och i hvad förbindelse Civil-listan framför Nationen står till denna Kongl. Theater, torde det icke vara ur vägen att i Rikets Ständers minne återföra hurusom Ständerna, vid 1818 års Riksdag, till betäckande af Kongl. Theaterns deficit bemälde år, anvisade till Kongl. Maj:ts disposition 30,300 R:dr, under det uttryckliga vilkor, att Staten för alltid skulle fritagas från ali vidare utgift till Theatern. Huruvida dessa vilkor blifvit efterlefda visas af följande öfversigt. Vid 1823 års Riksdag betäckte Rikets Ständer återigen Kongl. Theaterns skuld med cirka 18,800 R:dr, —• derefter erhöll samma Theater, enligt Kongl.
Naturligt är att landshöfdingen i och för ärendenas gång måste hafva förtroende för dem, som hafva sig uppdraget att verkställa hans befallningar, och orri någon felaktighet begås, tillskrifves den landshöfdingen, hvarföre jag icke kan anse annat än att det är af största vigt att landshöfdingen icke tvingas att använda personer, till hvilka han icke kan hafva förtroende. Man klandrar att landshöfdingar afsätta länsmän. Jag vill blott anföra ett exempel på nödvändigheten af denna hans magt. När n. v. landshöfdingen i Kalmar tillträdde sitt embete, rådde i länet en särdeles stor oordning bland länsmännen. Landshödingen skiljde dem samtlige från tjensten. Denna åtgärd godkändes och den goda ordning, som nu är i länet rådande, kan med skäl tillskrifvas denna genomgripande åtgärd. Hvad beträffar 12:te §:n i oftaberörde instruktion, är det icke sällsynt att domare uraktlåta att insända angelägna handlingar. Jag lernnar derhän, huruvida det kan anses rätt att landshöfdingen förelägger domaren vitén, men vi hafva många längder, som det är af vigt att de i behörig tid ingifvas, och jag tror icke att det är öfverflödigt att landshöfdingen eger tillhålla domaren att inkomma med dessa längder. Jag tror således att äfven detta stadgande bör qvarstå. 1 allmänhet skyller man allt som går illa och måhända äfven hvad godt göres — på landshöfdingen, och jag anser derföre, att man icke bör förlama landshöfdingens goda alsigter och beröfva honom de medel, som sätta honom i stånd att vederbörligen handhafva sitt kall. På grund af hvad jag nu anfört och under åberopande af hvad Gr. Björnstjerna både i sin reservation och här muntligan yttrat, anhåller jag om afslag å Betänk-.t. 96 Den 14 Mars f. m. Frih. Stael von Holstein, Fab. Wilh.: Jag förenar mig med de talare, som yrka afslag å Betänk:t. Hr Nordenfelt, Enar Wilh.:
Ordinarie löner m. m. ! ■ 1 Lärare i Harmonilära 1,500 I' 1 -rri 1,500 „ Instrumentation, partiturläsning och komposition 1,200 1,200 1,200 » Musikens Historia och Estetik 1,200 » Pianospelning 2,000 2,000 b Orgeispelning 1,800 — 200 2,000 T> Elementaroch kyrkosång samt körsång 1,500 — 1.500 1.500 b Solosång : 1,500 » Violinspelning 1,500 1,500 1,200 : Violoncellsoch kontrabas-spelning 1,200| w Exekution å blåsinstrumenter af trä 1,200! 1,200 d:o d:o af bleck 300 , 300 600 Orkester-anförare, mot särskildt arvode i stämningskonst, mot d:o d:o | 300 600 — ■ Embetsmin m. m. Hushyra, Ved, Ljus och Expenser 3,950 — 50 4,000 Extr a-lärare-arvoden: dels för den särskilda undervisning, som, hufvudsakligen inom Andra eller Högre Läroverks-afdelnipgen, kan komma t att, utöfver den lärarne åliggande ordinarie undervisningsskyldighet, erfordras, på sätt i reglements-förslaget närmare omförmäles, dels ock för undervisnings meddelande i de nya läroäonnen, som berörda förslag upptager; hvilka ■ 1 1 1 arvoden beräknas uppgå till ett belopp af i 6,900 För vården af instrumentsamlingen | —1 — 100i T-, Summa R:mt R:dr j 22,300| _j o o ai T—( -1 30,300j — Bil. N:o 7 till Kongl. Majda Nåd Prop. N:o 1, om Statsverket 1865 . 75 utvisande slutsumman i denna föreslagna nya stat en erforderlig ordinarie anslagstiliökning af 8,000 Riksdaler Riksmynt.
konst skall kallas till större och mera växlande verksamhetsfält än förhållandena här hemma förmå erbjuda den? » Med dessa framtidsfrågor af slutade för sex år tillbaka biografen i Idun sin essay. En sannsiare förde visserligen den gången pennan. I dag kunna vi gifva svar — den kontinentala kritikens oförbehållsamt gynnande domslut. Vi lyssna då först till Wiener Tageblatt, där den högt ansedde d:r Schoenaich, en af samtidens mest betydande musikkritiska auktoriteter, i en längre anmälan af fru G:s Brynnhilde bland annat yttrar: » Hon har till fullo rättfärdigat festspelsdirektionens förtroende och vann redan första aftonen i » Walkiire » en genomgående framgång. Hon betog genom ungdom, röst, poesi, temperament och apparition. Hennes organ utmärker sig för stort omfång, vekhet och egalisering i alla lägen och genom en särskildt ädel klangkaraktär. En högrest gestalt af äkta germanisk typ, rör hon sig på scenen med sparsamma, nobelt måttfulla gester, men kan i de afgörande ögonblicken bryta ut i en af situationen omedelbart framkallad häftighet af stor skönhet. Fru Gulbranson betonar i sin Brynnhilde mer den älskande och lidande kvinnan än det vilda naturbarnet, stridsjungfrun. Men öfver gestalten breder hon en så rörande grundton, utan att låta den förlora något af sin skönhet, att man ej för ett ögonblick upphör att fängslas af förtrollningen i en framställning, hvars kännetecken är enkelhet. Det är som om skogens doft strömmade en till mötes därur. — I Bayreuth har man alltid haft säker blick för krafter och individualiteter och därifrån har mycket af det högsta värde tillförts den tyska skå- debanan. Fru Materna är utgången från Bayreuth, Scaria utvecklade sig där till en stor konstnär, van Dyck gjordes där till en tysk sångare.
Då apothekare-societeten, enligt Stats-utskottets utlåtande N:o 124, 36:te punkten, behörigen fullgjort sin förbindelse i anledning af det för pharmaceutiska läroanstalten beviljade och å liksstaten uppförda anslag, så torde det uti 1841 och 1845 års reglementen intagna förbehåll, i afseende på detta anslags indragning till Riksgälds-kontoret, kunna och böra ur det nya reglementet uteslutas. 8 §, angående Riksgälds-kontorets ersättande förstats-anslaget till Teck nologiska institutet, är lika lydande med 119 § i 1845 års reglemente. 9 §, angående de lill Stats-kontoret ytterligare inlevererade äldre de positionsmedel, motsvarar 120 § i 1845 års reglemente, och grundar sig på Rikets Ständers beslut genom bifallandet af Stats-utskottets utlåtande N:o i56; varande stadgandet, angående den Riksgälds-kontoret, jemlikt samma beslut, åliggande skyldighet att utaf dessa medel tillhandahålla Stats-kontoret hvad sorn för verkställigheten af i frågakommande restitutioner kan erfordras, redan infördt i i6 § af förslaget till det nya reglementets i:sta afdelning, bilagdt Utskottets memorial, N:o 242. 10 §. angående a ne bland reservationerna i rikshufvudboken upptagne poster, innehåller Rikets Ständers härom faLlade beslut, enligt Statsutskottets utlåtande N:o 3o §1, och N:o 206 § 14. 11 §, angående odisponerade undsättningsmedel, svarar mot 122 § i 1845 års reglemente och grundar sig på sista punkten i Stats-utskottets af Rikets Ständer godkända utlåtande N:o 214. 12 §, angående det genom försäljning af materialierna för vattenlednin gen till Carlskrona inflytande belopp, innefattar samma stadgande, som nu gällande reglementes 124 §• 13 §, angående det för tillfälliga stats-utgifter anslagna belopp utaf sal peterfondens behållning, grundar sig på Rikets Ständers, genom bifallandet af Stats-utskottets utlåtande N:o 72, fattade beslut.
Och han kände sig djupt bedröfvad öfver att Sankte Per hade träffats af en så djup sorg, att han ej mer visste hvad han sade. Han stod en stund och väntade, att Sankte Per skulle ångra sig och förstå, att hans mor ej kunde passa i paradiset, men han ville alls icke ge med sig. Då kallade Vår Herre till sig en ängel och befallde honom, att han skulle fara ned till helvetet och hämta Sankte Pers mor upp till paradiset. »Låt mig då också se hur han hämtar upp henne,» sade Sankte Per. Vår Herre tog Sankte Per vid handen och förde honom ut på en klippa, som stupade alldeles tvärbrant på ena sidan. Och han visade honom, att han endast behöfde luta sig något litet ut öfver branten för att kunna se rätt ned i helvetet. Då Sankte Per blickade ned, kunde han till en början ej urskilja mer, än om han hade sett ned i en brunn. Det var som om ett oändligt svalg hade öppnat sig under honom. Det första han svagt kunde skönja, var ängeln, som redan hade gifvit sig i väg mot afgrunden. Sankte Per såg hur ängeln ilade ned i det stora mörkret utan all fruktan och bara bredde ut vingarna något litet för att ej falla för häftigt. Men då Sankte Per fått vänja ögonen en smula, började han se allt mer och mer. Han såg för det första, att paradiset låg på ett ringberg, som omgaf en vid klyfta, och att det var på bottnen af denna, som de fördömda hade sitt hemvist. Han såg hur ängeln föll och föll en lång stund utan att komma ned till djupet. Han blef alldeles förfärad öfver att det var så långt dit ned. »Måtte han nu bara kunna komma upp igen med min mor,» sade han. Vår Herre bara såg på Sankte Per med stora, bedröfvade ögon. »Det ges ingen tyngd, som ej min ängel kan lyfta,» sade han. Det var så djupt ned till afgrunden, att ingen solstråle kunde tränga dit ned, utan där var svart mörker. Men det var, som om ängeln under sin flykt skulle hafva medfört en smula klarhet och ljus, så att det blef möjligt för Sankte Per att urskilja hur det såg ut där nere.
Saknaden af någon författning, som bestämmer gränsorna för gode männens åtgärder, skulle ock säkerligen vålla, att dessa blefve olika på den ena orten mot den andra, allt efter som gode männen hade lust eller fallenhet att befatta sig med saken, och en kitslig person skulle kunna för förmyndarne blifva onödigtvis ganska besvärlig. Det är derföre, jag har trott, att en bestämd instruetion borde utfärdas, med förklarande, att der förmyndarekamrar blifva inrättade, der bör densamma tjena till efterrättelse; och må det vara förmyndarekammaren öppet att, om de anser ändring i någon punkt vara nödig, derom särskildt hos K. M. göra und. anmälan. Skulle en kungörelse .i detta ämne utfärdas, torde det dock blifva nödigt att särskildt meddela underrättelser om hvad med förmyndarekamrarna åsyftas, på det att allmänheten pj må misstaga sig derom och, af onödiga farhågor för ansvaret, undandraga sig att till ändamålets vinnande bidraga. Förslag till ins true tion för Förmyndarekamrar å landet och i de städer, der sådana ej redan äro inrättade. i §. Genom å allmän sockenstämma anstäldt val utser hvarje socken och stad, der förmyndarekammare ej redan finnes, inom sig trenne eller högst fem personer, hvilka åtaga sig att, såsom ortens förmyndarekammare, de omyndigas rätt och bästa iakttaga och bevaka. Vilja flera socknar eller hela häradet om en förmyndarekammare sig förena, håfve dertill lof; och valet verk - Den 4 Juli. ställes då genom utsedda electorer. Förteckning på förmyndarekammarens medlemmar aflemnas till domslolen och intages i förmynderskapsprotocollet; likaså då ledamot afgår och annan väljes. 2 §. Pastor i den församling, der förmyndarekammaren sammanträder, äger rätt att, när han åstundan, i dess sammankomster och beslut deltaga, samt är i sådant fall för sin åtgärd ansvarig, på sätt i5 §. innehåller. 3 §.