Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Theatern på detta sätt och under sådana förhållanden högst ofullständigt förmått motsvara sin bestämmelse, har motionären funnit lika obestridligt, som det synts honom obilligt, att Hans Majit Konungen ensam skall nödgas bidraga till upprätthållande af en konstanstalt, hvilken, om alla dess bemödanden gå ut på att genom sina praestationer väcka folkets aestetiska medvetande och uppmana det till medborgerliga dygder och om den förstår att ständigt anslå fosterlandskänslans ädlaste toner, det vore en folkrepresentationens pligt att under sitt beskydd upptaga såsom en nationens tillhörighet. En uppfostran i stort låge nemligen hemligt innesluten i skådespelen, hvilka endast af den mindre bildade betraktades såsom blotta tillställningar att fängsla de yttre sinnena. Men äfven den, som icke förstode betydelsen af dessa tillställningar, undginge icke 8 Slals-Vlsltoilcts Utlåtande, JW 72. emellanåt de intryck, som just med Theaterns verksamhet åsyftades. Sedlighet samt mildare och renare kiinslor vore skådespelet åmnadt att framkalla, och denn3 verkan uteblefve icke eller, fastän det aldrig kunde för hvarje tillfälle märkas. Endast då blefve det tydligt, när ett helt folk skall genomträngas af en och samma tanke, borde eldas till en och samma handling, då verkade den sceniska föreställningen med påtaglig styrka, då visade sig på en gång resultaterne i tänkesättet. Det vore således bidraget till folkuppfostran i ädlare mening, som utgjorde väsendet af en Theaters verksamhet; en andlig inverkan på den stora mängd, som på intet annat sätt kunde träffas af den högre bildningens välgörande verkningar. Och då en hvar hade sig bekant hvad en hufvudstads åsigter, vanor och tänkesätt verkade på hela landet, och det af sådan orsak vore af största vigt, att Kongl. Theatern blefve så inrättad, att den välgörande komme att verka på hufvudstadens mindre samhälle och derifrån på det gemensamma Svenska samhället, har motionären, under åberopande af hvad här ofvan blifvit anfördt, och på det Kongl.
Ständer, dels om försäljning af Tumba Bruk, dels ock om bortarrenderande för flere år af Brukets Mjölqvarn och den Bruket tillhörande Jord Bihang till R. St. Borgare-Ståndet, på grund af gjorde anmärkningar, funnit nödigt återremittera berörde Memorial; men som, enligt ankomne Protocolls-utdrag, Höglofl. Ridd. och Adeln samt Hederv. Bonde-Ståndet afslagit Utskottets omförmälde förslag och sålunda, ehvad Vällofl» BorgareStåndet biträder desse 2:ne Riks-Stånds mening, eller ock, lika med Högv. Preste-Ståndet, Utskottets berörde Memorial bifaller, följden deraf dock måste olifva, att Utskottets förslag, i förra fallet, på grund af 3:ne Riks-Stånds beslut, och, i senare fallet, enligt stadgandet i j5 §. R. O., förfaller, finnér Utskottet de inom 'Vällofl. Borgare-Ståndet emot förslaget framställde anmärkningar icke påkalla någon närmare pröfning. Beträffande dernäst de vid Memorialet N:o. ii5J, så väl inom Högi. Ridd. och Adeln som inom Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda BondeStåndet gjorde anmärkningar, så enär i:sla, r6:de och i^ide punklerae i detta Memorial innefatta sådane reglementariska föreskrifter, hvilka varit grundade på förutsatt bifall till hvad Utskottet i Mem:t N:o i i4 hemställt, förfalla, nu mera, af sig sjelf desse punkter, till följd af hvad här ofvan, yltradt blifvit. Öfrige anmärkningar vill Utskottet, i den ordning de förekomma, här till pröfning och besvarande upptaga. Vid punkten 3 är af en Ledamot anmärkt, att någon viss årlig summa icke borde tilldelas, den Fullmägtig, som hade en speciel inspection öfver Bruket, utan att hans omkostnader borde godtgöras efter afgifvande räkning, emedan un sådan utgift eljest skullo ovilkorligt utgå, fastän kostuaderne ifiko uppginge till det beviljade beloppet.
Likaså förfares, utom i flera andra litet magtpåliggande händelser, med den som utöfvat, fastän af ringaste grad förfalskningsbrott och dylika förbrytelser, hvarå årans förlust år stadgad, äfvensom i de så kallade mindre edsöre Brotten och Duellsmålen , ehuru icke dråp eller ofta ens slagsmål deri inträffat; och hvad vinner vål Staten dermed, att dess fängelser fyllas på förhand af sådane personer, sorn oagtadt felagtige, dock ej böra anses förlorade. Och månne den förolämpade eller samhället derigenom något förlorar, om den tilltalade skulle öfvergifva Fäderneslandet eller blottställa sig för efterlysning och hämtning. Jag kan icke finna sådant, men har svårt att förena det ifrågavarande alltför oinskränkta lagbudet om håcktande och det olyckliga sättet i dess verkställighet, genom arrestanters sammanblandande af alla slag med den i constitutionen lagde omvårdnad för personliga friheten och de rättigheter, som på helgden deraf åro hvilande. Den 30 Augusti f,~m, 593 I sammanhang härmed har Utskottet tillika förklarat sig icke kunna utsätta någon viss tid för en brottslings återställande i dess medborgerliga fördelar, emedan sådant beror på hans uppförande och kan ej genom lag honom tilldelas. Ehuru det ej egenteligen tillkommer mig, som icke väckt nämnde framställning , att besvara den härvid lemnade undervisning, skulle jag dock för min del önskat och ansett serdeles tillfredsställande, om Högloft. Utskottet behagat upplysa, når en för tjufnad dömd må förklaras vittnesgild, eller velat bereda Domaren rättighet, att utan hinder af Kongl. Brefvet den 27 Augusti 1792 och den 10 October 1798, pröfva hvad verkan och vitsord en sådan persons utsago kunde medföra. Hvad Höglofl. Utskottet förstår med låmpelig husaga å häcktad person, som felar i discipline, är icke lätt att fatta, enär den arresterade ej antagit tjenst hos fångvaktaren.
Brandt nickar själfmedvetet och fortsätter: – Jag hade länge med harm åsett, hur djuret negligerade kungen, till tack för allt. Och nu närmade sig ju den stund, då H. M:t skulle förevisa favoriten för Europas förnämsta furstar. Hvad skulle de väl tänka om kungens smak? Nej, det var tid att ringa i stormklockan! Och jag ringde. – Ni gjorde rätt, käre vän! gycklar Rantzau. – I synnerhet som ni själf icke ens skulle vara med bland sviten! Men berättaren är alltför intresserad af sin egen framställning för att fästa sig vid slika inkast. – Jag bestämde mig för att gå till kungen! fortsätter han, triumferande. – Men vid närmare eftertanke lät ni väl vackert bli, he? – Tvärtom! Jag är icke en man, som ryggar tillbaka. Jag gick till kungen och sade honom min mening rent ut. – Det var mig en vildbasare! Och hvad svarade kungen? – Jo, kungen var mycket nådig – försäkrar Brandt käckt, men stämmer sedan försiktigt ned sin ton. – Jag tror, H. M:t insåg, att jag hade rätt – men... – Men? – Ja, sedan har väl Holck fått tillfälle att försvara sig – ty morgonen därpå kom lifkirurgen och höll mig en snäppare under näsan och sade, att han fått order af kungen att åderlåta mig! Nu skrattar Rantzau af fullaste hals, och icke ens Struensee kan helt och hållet lägga band på sin munterhet. Endast Brandt är orubbligt allvarlig. – Det faller af sig själft – fortfar han – att djuret berättade skandalen öfverallt. Och naturligtvis fick han skrattarna på sin sida. För mig återstod ingenting annat, än att framhärda. Jag satte mig alltså att skrifva till kungen. – Nå? – Ja, två dagar senare fick jag min förvisning – ett egenhändigt lettre de cachet, affattadt i mycket onådiga uttryck: något om svarta afsikter, hvilkas motiv ingen kan misskänna och som naturligtvis ådragit mig kungens förakt – etc. Tjugufyra timmar senare var jag ur staden – i går kom jag hem till min mor och i dag är jag här. – Men min käre vän – frågar Rantzau, djupt intresserad – hvad hade ni då sagt kungen i den där skrifvelsen?
Den gratification af 2-5 Procent utöfver 1810 års Lönings-Stat, sorn, på sätt of~ vannämndt är , Kongl. Commerce-Collegii ledamöter och Betjening i likhet med åtskilliga andra Verk åtnjutit, har de förflutne åren af Manufactur-Discont-fonden utgåtl. Då Vid innevarande Riksdag ert allmän Löneförhöjning i Civile Staterna blifvit af Ständerna fastställd och anslagen, torde ofvannämnde 25 Procent icke mera på något ställe komma i fråga, och denna gratification således upphöra med den tid, då omförmälte Löneförhöjning täger sin början, i händelse Kongl. Majit skulle behaga låta gratificationen dertill fortfara. Deremot, och såsom af ett helt skiljaktigt förhållande, anser Afdelningen, att de särskilde arfvoden, hvilka enligt Kongl. Brefvet den 30 April 1800 äro i Nåder beviljade åt dem af Kongl. Commerce-Collegii Ledamöter, som i förvaltningen af Discont ärenderna deltaga, och hvilka arfvoden för närvarande utgöra 800 R:dr, samt för Föredraganden af Discont-ärenderna särskildt 200 Ridr eller tillsammans 1000 R:dr Banco, jemväl hädanefter böra äga rum. Äfvensom Afdelningen tror någon tvifvel icke kunna uppstå, att ju de Löner på Ordinarie Stat, som åt Tjenstemännen och Betjeningen vid Disconten af dess medel utgå, böra från och med nästa år beräknas med samma förhöjning, som för deras vederlikar nu i allmänhet blifvit af Riksens Ständer beviljad. 3:0 Presidenten i Kongl. Commerce Collegium njuter äfven, enligt hvad förberördt är, af 335 Den 2 7 Juli. af denna Discontfonds besparingar en ärlig gratification af 1000 R:dr.
KONUNGEN. SCHRÖDERHEIM. KONUNGEN. SCHRÖDERHEIM. 50 Hvad Sveriges skalder äro lycklige... De äro lyckligare än Roms, de behöfde en Mecænas till förespråkare, vår Augustus ser allting sjelf med egna ögon, känner med eget hjerta och beslutar med opåmindt ädelmod. Rop från Folket: En visa till! Käre herr Bellman, en visa till! Nå, får gå då! Hit med ett glas vin! Vill ni dansa gubbar? Dansa nu, så skall jag spela för er. Bjud opp nu. (Till Svärd) Hvar har du Mutter? Stå inte och häng läpp, du! Åh, hon roar sig derinne, hon... Men inte sörjer jag... Jag tar väl mig en ann', nog finns här flickor... Hör hit Cajsa Lisa! Vill hon trå' dansen med mig, lilla Lisa? "Ack sköna herdinna, räck mig nu din hand, Och låtom oss knyta förtrolighets band." Tackar ödmjukast herr Korporal... Det vill jag visst. (Bellman bultar sakta på ena fonddörren, tar sin mandolin och knäpper förslagen till Fredmans Epistel 69. Gästerna ordna sig till dans. Man hör då och då Värdinnans försök att få upp dörren.) Se så Nu skall här gå muntert till... Rör på violerna ... dra' stråkarne friskt! Undan med bord, kort och tärningar! EN AF GÄSTERNA. BELLMAN. CAJSA LISA. SVÄRD. BELLMAN. SCHRÖDERHEIM. 51 Bort med stop och glas så länge. EN ANNAN. Tyst, tyst i ledet! Nu skall man svänga om, så att det står herrliga till! Så ja! "Allting är rigtigt klareradt och gjordt." (Musiken börjar accompagnera till Bellmans sång.) Se Dansmästarn Mollberg, bröder, I vår krögar-stuga, Hur mot väggen han sig stöder, Med en röd fiol. Konstigt har han lärt sig buga, Och med foten skrapa, Aldrig såg man större apa I en Capriol. Hjelp Himmel nå!
Gyldenstolpe har sagt att jag npgjort plan till rikets sjöförsvar: delta är ingalunda förhållandet; och hade den ädle Gr:n aldrig sä litet lyssnat till min framställning i ämnet, så innehöll den ingenting annat, än att Ständerne skulle hos Konungen begära det Han täcktes tipgöta eu sådan. Jag fortfar att yrka bifall lill Utsk:s utlåt.' Gr. Lagerbjelke: Man talar om att hålla försvarsplanen hemlig: jag vågar då i minnet återföra, att en Kongl, propos. blifvit till R. St. vid innevarande riksdag öfverlemnad angående ordnande af sjöförsvaret, i följd af hvilken StatsUtsk. i sitt deröfver afgifua utlåt, som af R. St. och bland dem af R. o. Ad. bifölls, uttryckte ett lofordande just öfver den öppenhet hvarmed planen var framlagd samt tillkännagifvandet af ställningen hvaraf man ibland annat fick veta att flottan vore uprultnad. Om berörde öppenhet var lofvärd, så måtte det väl icke vara farligt om Ständerne få öfverlägga huruvida en fästning skall raseras eller icke. R. St. företogo sig vidare att afslå Konungens förslag alt nedhugga Linieskeppen och ibland de afslående befann sig äfven delta Stånd. Vid öfverläggningen om frågan framställde en ledamot härstädes att sådant vore stridande mot Konungens prerogativer: R. o. Ad. var af en annan tanka. Det måtte ej vara mera stridande mot Konungens prerogativer att Ständerne anse sig böra få deltaga i beslutet om en fästnings raserande än om de anse sig böra få deltaga i beslutet om flottans nedhuggande eller förändrande. 104 Den 5 Augusti. Jag kan således icke finna annat af föregående tillgöranden äfven vid denna riksdag än att R. St. och särskildt R. o. Ad. varit af annan tanke än de ledamöter som här ordat om hemlighållande af planer samt om ingrepp pä Konungens prerogativer inom den nu föreslagna sktifvelsen.
Lag stiftades för Rikets Ständers Bank för 160 år sedan, och man tänkte i början icke på att ge några instructioner. Sedan har instructionernas tid kommit, och resultaterna hafva visat sig uti trenne påföljande banqueroutter. Det är detta banquerouttillstånd, som man nu vill göra slut på, och åter införa bruket af lag, likasom man nu vill hafva den enskilde mannen ställd under lagen. Friherre Cederström bar gjort anmärkning deremot, att Utskotten satt de i4 millionerna inom linien, och tillika, i afseende på Creditivet å RiksgäldsContoret sagt, att RiksgäldsContorets existance berodde på Bankens skyldighet att inlösa dess förbindelser. På detta sätt skulle columnen inom linien beständigt växa; och en tusenårig vinst kunde beliöfvas för att liqvidera en bundra-årig skuldsättning. Dessutom ber jag att få erindra, att större delen af de poster Utskotten satt inom linien, icke äro reverserade. I sednare tider hafva, af fruktan förmodligen för StatsObligationssystemet, BancoFullmäktige fått utbetala betydliga summor, på grund 32 H. 9 i3o Den 9 Julii e. m. äf företedde ProtocollsUtdrag. Något, som säger: valuta bekommet, har icke blifvit produceradt. Af sådan beskaffenhet äro alla summor, som blifvit anslagna till Canalerne, och flere af samma natur. Antingen desse summor stå eller icke stå inom. linien, kan dock ingen derföre, att han står upptagen på Debet Uti Bankens böcker, af domare åläggas att betala den summa, för hvilken han Står debiterad. Jag anhåller, att ytterligare få fästa Uppmärk* samheten på den reservation jag gjort i anledning af hvad Utskotten kalla grundfond. Jag har af tvänne Värde talare hört, att de anse alldeles obehöfligt, att Banken skall äga en grundfond. Deremot vore intet att säga, om Banken icke hade annat att skota, än växlingsrörelse. Men en Bank, som drifver lånerörelse, måste ovilkorligen lia eg* na fonder dertill, samt till belopp, i förhållande till den Utsträckning, som den vill ge åt sin rörelse. Petersburgsko
Directionens öfver Arméens Pensions-Cassa disposition, eller ock öka det nuvarande anslaget å Indragnings-Staten för blesserade Officerare och Under-Officerare; hvarjemte Kongl. Majit till Rikets Ständer öfverlemnat att besluta, i anledning af Arméens Fullmägtiges tillika gjorde underdåniga anhållan, dels att accordsfondens styrelse måtte tillerkännas rättighet, antingen att, emot framdeles återbetalning, få på en gång lyfta det anslag af 100,000 Rldr, som Rikets Ständer, i och för regleringen af accorden, såsom creditiv redan anvisat, eller ock att årligen tillgodonjuta räntan å denna summa, efter fem för hundradet räknad, dels ock, att accordsfondens obligationer må få belänas, så väl af Direclionen Qfver Arméens Pensions-Cassa, som af enskilde till enahanda belopp 8 Stats-Ulskotlets Utlåtande IV.-0 5j. och lika ränta, som för de med Rikets Ständers garantie utfärdade obligationer redanblifvit fastställde eller framdeles kunna bestämmas. Till följd af A denna Nådiga Skrifvelse ifrån Riks-Slånden erhållen remiss, liar Stats-Utskottet tagit kännedom, så väl af Aromens Fullmägtiges i ofvanberörde ämnen aflåtne underdåniga skrifvelser, som af det anförande, hvilket, vid remissens meddelande ifrån Bonde-Ståndet, blifvit af Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson ifrån Elfborgs Län afgifvet, och hvari åtskillige af Ståndets Ledamöter instämt. Beträffande nu först frågan om ökadt årligt Statsanslag till PensionsCassan, så, enär Stats-Verkets bidrag till denna inrättning redan utgöra, efter ett för 10 år uträknadt medium, vacanceoch liggemånads besparing 12,3i4: 41- 4* samt |:delar af Wadstena Krigsmanshus medel 48.564: 36.
Det torde derföre äfven vara en nödvändighet , för att förekomma dylika missbruk för framtiden, att undersöka med hvad anledning Uppbördsmännen tillåtit sig detta ovanliga och olagliga steg, samt hvem som derföre uppburit rentan, så val som ock, huruvida dessa medel ännu i Canal-Disconten innestå, eller af Kongl. Rente-Kammaren blifvit disponerade, i hvilket sednare fall StatsContoiret icke tyckes härom kunna sakna all Jcännedozn.” Sedan Stats-Utskottet genom Remiss från Högloft. Ridderäkapet och Adeln erhållit del af detta Memorial , har Stats-Utskottet hos Herr Hof-Cantzleren, Riddaren och Commendeuren m. m. Friherre af Wetterstedt begärt, att Kongl. General Tull-Directionen matte blifva anmodad att meddela Stats-Utskottet upplysning om forhållandet med ifrågavarande 696,037 R:d, C sk. Banco, Soto af 1813 års Sjö-Tulls Uppbörd uppgifvits vara insatte i Götha CanalDtscont. De Upplysningar, sora Kongl. GeneralTull-Directiönen, i följd häraf, uti FrotocoUsUtdrag af den 4 i denna manad, xneddelt , får Stats-Utskottet härjemte sub Litt. A. B. C. D. SC E.?bifV>ga, och hvilka utvisa, att en sadan Summa, som uppgifven blifvit, är af 1813 års Tullmedel uti Gotha Canal-Discont insatt, 'att insättningen skött på Kongl, Majus Nådigste befallning, samt att den derå belöpande Bentah blifvit uti Räkenskaperna behörigen upptagen och redovist. Då detta förhållande med så väl insättningen i Götha Canal, sorn den nu utredde och på afslutade Räkenskaper grundade skillnad i uppgiften af Tull-intraderna för år 1813, hvilka nu befunnits utgöra omkring 45.000 R:d. mera än förut, efter de. uppgifter, sorn till Stats ifrån Tull-Verket förslagsvis blifvit meddelte, hvarken varit uppgifvet för'
Maj:ts Nådiga Proposition sorn angår inväxling af BancoSedlar, hvilka äro 10 år gamle , och hvarom något i de förenade Utskottens Betänkande ej finnes nämdt, får j#g föreslå, att en dylik inväxling må påbjudas, och inom 2 års förlopp varda verkställd , vid äfventyr att de efter denna prasscriptionstid utelöpande 10 år gamla Bancogedlar skola blifva annulerade. Grefve Spenss Carl Gujiafi Jag begärde ordet, för att föreslå ett annat tillägg till Betänkandet, men då nödigt är, att hvar sak särskilt företages, får jag nu instämma i Herr Strussenfelt» motion, samt anhålla, att blifva uppropad, »edan den är ventilerade. Herr Cederfch'öld: Jag har visserligen ingen ting deremot att BancoSedlarne blifva hvart io:de ar förnyade, så vida detta blott ej skall blifva ett vilkor för deras giltighet, i hvilket fall jag deremot måste på det högsta protestera. Derigenom skulle nemligen många olägenheter och förluster för enskilta kunna uppkomma, utan att ens någon egentlig nytta vunnes* helst man ej en gång derigenom kunne utröna, huru stor den i Sverige circulerande Sedelstocken verkligen vöre. På Sedelstockens öfverflödiga storlek synes mig sjelfva myntets vanvärde vara det säkraste beviset. Herr Strusfenfelt: Jemte det jag anser det vara värdigt att instämma j Kongl. Maj:ts fram* 492 Den g Junii /, in. ställning, är jag fullkomligt Öfvertygad att 2 års praescriptionstid är ganska tillräcklig för innehafvarne sf ifrågavarande BancoSedlar, att desamma till inväxling förete; ty om ock innehafvaren vistas i främmande land, är ock väl ej att supponera , Ett h*n icke kan hinna innom 2 år bevaka sin rätt, så vida han icke dväljes till exempel på Americas aflägsnaste kuster och dit lärer man ej gerns föra våra BancoSedlar. Friherre Wrangel:
Det lärer väl icke finnas någon ledamot af detta Hus, som icke är öfvertygad derom, att egendomarnes proportionella värde tilt hvarandra är det enda, hvarefter man bör rälta sig vid taxeringsvärdets bestämmande, dä ingen klagar, och minimilariffen ej understiges för län eller stad. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: I anledn. af den motion, som den siste värde talaren gjort, anhåller jag att dertill få göra följande tillägg. Jag har låtit mig berättas, att bär i Stockholm författningen skall vara sådan, att hus böra taxeras till det belopp, som är högst, antingen den sista köpesumman eller brandförsäkringsvärdet. Dervid äger det förhållande rum, att mången låter brandförsäkra sitt hus mycket högre, än det verkligen är värdt, blott för att få större belåningsrält derpå, och den som sedan blir ägare af ett sådant hus kommer att blifva lidande, för den förre ägarens lånespeculationer. Jag får derföre, i sammanhang med den siste talarens motion, vördsamt hemställa, om icke sista köpet må vara rätta grunden för be1 H. 41 322 Den 20 Augusti. stämmande af taxeringsvärdet pä hus i Stockholm, och anhåller, att delta yttrande matte fä åtfölja remissen af motionen lill Utsk. Hr Aminoff, Johan Fredr.: Jag är skyldig upplysa den siste värde talaren, att det icke är någon bestämd föreskrift, som ålägger taxeringscomileen i Stockholm att taga det sista köpet till grund för taxeringsvärdets bestämmande, om ock detta köp vore högre än brandförsäkringsvärdet. Vanligen haiman ansett brandförsäkringsvärdet böra gälla såsom bestiimningsgrund för taxeringen, och delta är i allmänhet icke för högt, utan merendels hälften af försäljningspriset. Då jag är ledamot af Bevillu.Ulsk., och arbetar på den afdelning, der detta ärende förekommer, sä blir jag i tillfälle ali i detta ämne meddela Utsk. närmare upplysningar. Remitterades till Bevilin.Utsk. Ånyo föredrogs SlatsUtsk:s d. 17 dennes f. m. på bordet lagda mein.
Localen för sänkningen obestämd: mäktigheten af nedre flötsen vid Ryd ännu icke tillförlitligen undersökt, att verkligen vara sådan, den, efter äldre borrnings-försök, af Verkets Mechanicus Standford blifvit uppgifven : de stora och kostsamma uppfordrings-machinerne onödige, derest kohl skulle kunna anträffas på en nedre flöts inom gamla Grufvans område, som har mindre vatten-tillopp; samt framför allt en mycket större tillgång af stenkohl i gamla Grufvan, än förut var kändt; så att någon brist för sänkningen vid Ryd eller annan mera tjenlig local icke behöfde befaras; hvarigenom ett vida större rådrum gafs för detta arbetes verkställighet, än förut var påräknadt. Om Directionen sålunda hittills bordt följa den, vid 1823 års Riksdag, bestämde arbetsplan, och Ingrnachiners anskaffande för vattu-uppfordringen och sänkningen vid Ryd till följd deraf intagit första rummet bland angelägenheterne, måste likväl, denna plan tills vidare af brytas, med afseende på utlåtanden, afgifoe af förut omnämnde erfarne Engelske Kolilgrufve-Föreståndare och Mechanister, hvilka så väl examinerat Chartor och Handlingar, som på stället tagit kännedom örn Verket. — I den osäkerhet, hvari Directionen sålunda blifvit försatt, genom skiljaktigheten i åsigterne om arbetsplanen, kunde Directionen desto mindre tveka, att följa den förändrade riktning för arbetets bedrifvande, hvartill nyssnämnde utlåtanden föranledde, som den samma ostridigt, i valet emellan 2:ne osäkra vägar, framställde sig med minsta risque för da 43o Stats-Utskottets disponible tillgångarnes användande utan ändamål; det vill säga, att, under uppskof med sådane arbeten för sänkningen vid Ryd, hvilka möjligen kunde inställas, anläggningarne för den eldfasta lerans förädling, såsom det andra af R. St:r stadgade villkor, hufvudsakligen befordrades.