Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att den Person, som fått sig tillerkänd Assigneringsrättighet på Banken, ålades att skrifva Assignationerne på stämpladt papper, efter förutnämnde beräkningsgrund, och blefve ovilkorligen förbunden att genast derefter, inom vissa timmar, i Hufvudstaden, och nästpåföljande postdag, i Landsorterne, underrätta Banken om numera, beloppet, orten och datum af den eller de Assigna tioner han uthändigat; samt att den, som icke uppfyllde dessa åligganden, skulle genast vara sin assigneringsrät - Banco-XJtskottets Utlåtande N: ■0 28. | tighet förlustig', och dessutom, om uppen; bär vårdslöshet eller bedrägeri utöfvats, plik•' ta efter Lag, som af offentliga Åklagaremagten borde, på Bankens anmälan derom, | utan tidsutdrägt göras gällande. Motionairen anser de nu omförmäldta I båda sätten, (utaf hvilka han förmodat det I senare vara antagligast) såsom de enda, hvarigenom icke blott Banken skulle sältas i tillfälle att vederbörligen och oaflåtligen, som sig borde, kunna controllera assignationernes förhållande till den presterade säkerheten, utan äfven, både Banken och den enskilde bringas utom all farhåga för de förfalskningar och missbruk, sorn nu kunna ega rum, och hvilka såmedelst måste, om de likväl skulle lyckas att någon gång insmyga sig, genast blifva upptäckte och tillintetgjorde. Banco-Utskottet, som ej underlåtit att R öfver dessa framställningar höra Bankens " Commissariat, får, efter öfvervägande af ämnet i alla dess delar, derom vördsamt yttra och upplysa följande: Det uti första alternativet gifne förslag, att af Blanquetterne, i Banken numererade och förvarade, endast så många skulle ut - B anco-U t skottets Utlåtande N:o aS« lemnäs, som vöre svarande mot det serskildta säkerhetsbeloppet i Pant eller Borgen, låter sig ej tillämpa utan en föregående total förändring i de hufvudgrunder, som, för Assigneringsrätt på Banken, hittills varit utstakade och följde.
Cederström, att det för formens skull vore nödvändigt, att de öfverlemnades till K. M. på ett sådant sätt, att de kunde i constitulionel form af K. M. sanctioneras; men med detta enda undantag anhåller jag att få vidblifva min mening, att bestämmelserna i bevilln.förordningen icke röra den ekonomiska lagstiftningen, samt alt de kunna till K. M. öfverlemnas i sammanhang med bevilln.förordn. på samma sätt sorn hittills ägt rum, äfvensom att de, då K. M. promulgera! författningen, måste anses fullt tillämpliga och gällande för både domare och executorer. Det förslag, som Ilr Rosenblad framställt, innefattar, att Hevilla Utsk. skulle erhålla en föreskrift af R. o. Ad. att bereda detta mål på annat sätt, än Utsk. ansett lämpligt. Jag öfverlemna!- lill Ståndets bedömmande, huruvida det kunde stå tillsammans med Riksd.Ordn., att R. o. Ad. skulle besluta luiru ett Utsk. skall behandla ett detsamma tillhörande ärende. Enligt mia tanke är R. o. Ad:s rätt inskränkt till att föreskrifva en viss tid, inom hvilken Utsk:n skola inkomma ined sina memorialer; men huru Utsk:n skola behandla ärendena, torde icke annorlunda än på grund af motion eller de beslut, som fattas efter föregången remiss af enskild ledamots motion, kunna föreläggas Utskotten. Frih. Nauckhoff: Frih. Sprengtporten har sagt, alt, af samma skäl sorn hittills, den form må passera, som Bevilln. Utsk. iakttagit i sitt förslag, och hvilken varit gällande under 3o år. Jag tror detta just vara ett skäl att nu frånträda denna form, på det man icke vid nästa riksdag må återkomma med ett åberopande af dess häfd, och derpå stödja yrkandet om ett fortfarande. Om oordning eller brist på form varit att förebrå föreg:de bevilln.författn:r, så synes nu tiden vara inne att, åtminstone så vidt sorn möjligt är, undanrödja oformligheten. Frihtn har sagt, att då betänk, nu för andra gången förekommer, vore det mindre lämpligt att införa nya former för behandlingen.
I betraktande häraf och af innehållet i såväl Rikets Ständers underdåniga skrifvelse vid 1840—1841 årens riksdag, hvarom ofvan förmäles, som ock sednare delen af den underdåniga skrifvelsen den 10 December 1857, anser Utskottet borttagandet af den theoretiska undervisningen och examen från Carolinska ruedico-kirurgiska institutet, långt ifrån att öfverensstämma med Rikets Ständers uttalade önskan, tvärtom strida mot både ordalydelsen och meningen i Rikets Ständers berörda skrifvelser. Dessutom kan man ej undgå att i den ifrågavarande anordningen anmärka en annan inkonseqvens. Emot komiterades hufvudförslag, att inrätta ett enda fullständigt medicinskt läroverk i Stockholm, har erinrats, att det vore skadligt i vetenskapligt hänseende att skilja medicinska fakulteterna från universiteten i och för det samband, som finnes alla vetenskaper emellan; men en vida större skada måste tillskyndas den medicinska vetenskapen och läkarebildningen, då från det fullständigaste medicinska läroverket frånskiljes en del af de ämnen, som ingå i den medicinska kursen och hvilka alla så nära sammanhänga med hvarandra — frånskiljas just de ämnen, som äro de grundläggande uti den medicinska bildningen. Utskottet anser det på detta ställe lämpligt anföra ett yttrande af komiterade, i hvilket Utskottet till alla delar instämmer. »Då det väl kan antagas såsom afgjordt, att mellan alla former af menskligt vetande, mellan alla särskilda studier och forskningsarter, hvilka samtliga, oaktadt sin skenbara olikhet, arbeta på att befordra kulturens gemensamma mål, som är utvecklingen af njenniskans intellektuela och moraliska förmögenheter, ett sammanhang eger rum, så måste naturligtvis detta sammanhang vara starkast och tydligast mellan dem, sorn tillsammans bearbeta de olika delarne af ett och samma forskningsfält, ty ju närmare ämnena eller föremålen för forskningen ligga hvarandra, desto flera beröringspunkter erbjudas för de särskilda disciplinerna sinsemellan. Detta sammanhang blifver således allt mera och mera innerligt, ju mindre omfångsrikt detta fält är, och slutligen oupplösligt, der föremålet för forskningen är en och samma sak, ehuru sedd från olika sidor och undersökt på olika sätt.
Då Utsk. ännu icke inkommit med förslag till provision för dem, som skola debitera utminuteringsoch utskänknings-rättigheten, kan jag icke bedöma den saken, men då Riksdagen, som jag hoppas, är nära sitt slut, torde det vara problematiskt, om något beslut i detta afseendet blifver fattadt. Om det beslut, som jag anhåller att R. o. Ad. måtte fatta, skulle komma att verka derhän, att beloppet öfversliger hvad det hittills gjort, ligger ju deruti en tillräcklig vedergällning åt vederbörande, och något ytterligare kan väl icke vara hehöfligtoch torde icke heller vid denna Riksdag komma att beslutas. Att vidtaga den åtgärd, att gifva provision ät dem, som hittills icke haft någon sådan, anser jag vara mindre hushållning med Statens medel, än att fortfara såsom hittills skett, hvarigenom skyndsamhet befordras, samt ordning vinnes. Utsk:s förslag förorsakar derjemte ett hvarje år återkommande beslut om reparation af provisionen. Frih. Raab har visserligen sagt, att beloppet icke skulle öfverstiga 6,500 R:dr, men jag förmodar att bränvinsskatten har, dock icke alltid, upgålt till mer än 650,000 R:dr, och då Utsk. icke sagt huru lång tid man får gå tillbaka, torde det blifva besvärligt alt söka reda på det högsta belopp af provision, som blifvit anordnadt. Men detta besvär är öfverflödigt, och raan kan icke säga att det år något slöseri med Statens medel, om för hvarje million, sorn till Statskassan ingår, redogörarne erhålla 2000 R:dr. Om man antager att det finnes 200 Kronofogdar och Häradsskrifvare, blir det 10 R:dr å person för hvarje till Staten Den 20 November. 145 Slaten ingående million. Jag anser det derföre vara högst origtigt att sila denna mygga, då under denna Riksdag så många kameler blifvit sväljda. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Såvida icke alltför stora olägenheter skola upstå, synes det enl. mitt förmenande vara nödvändigt att bifalla Utsk:s tillstyrkande på det sätt Frih.
Det är en känd sak, att i många *f våra Småstäder, finnas inga Handelsmän; de hafva ram-' lat, och deras förra Bodbetjening. med ringa förlag, ringa credit, kämpande mot penninge - brist och trög afsättning, drifver mer en slags commissionshandel, än någon på egen solidité grundad rörelse. Det vere slika Grosseurer, som skulle täfla om, att till skäligt pris handla vår Säd, denna vahra så svår att träns? portera, så tiögsåid, att den stundom fordrar flera års förlag, det vöre dessas fyllda Magaziner, som vid dyr tid och hungersnöd, skul* le öppna sina portar, för att rädda medborgares lif, qvarhålla inom landet vårt guld och sälja, utan öfverdrifven vinst! Hvilken inser ej, huru detta skulle vara, att förflytta oss som ordspråket lyder, utur askan och i elden. Till följd af dessa framställningar, dristas S4S Den 21 Februarii, jag i stället föreslå en Magazinslnrättning t stort. Menade jag med Magazinslnrättning en sådan, som den nuvarande, då borde min framställning väcka motvilja. Hvem inser icke bristerna dervid, och huru den, utan gagn för Landet, sjelf arbetat på sin ofärd, med sådan framgång, att den troligen ej öfverlefver innevarande Riksdag? Många allvarliga anmärka ningar, vore dervid att göra, dem jag för denna gång lemnar å sido, under ärkännande det saknaden af kloka och bestämda inötruetioner, baft stor del i det onda. Men om ofullkomlighet ar ett vilkor för alla menskliga inrättningar; om endast ärfarenheten förmår pröfva rätta värdet af våra teorier, och om det är just från sina misstag den dödlige bor söka utveckla en större fullkomlighet; så hafva vi ju i detta ämne redan genomgått vår Skola, och kunna ju undvika de kända klippor, hvarpå vi förut strandat. Jag menar alltså en annan, helt annan Magazinslnrättning, grundad på enkla principer, försedd med bestämda instruetioner, oberoende, inom sin verkningskrets, af all annan makt, än Rikets Ständers, och underkastad dess Revisores årliga granskning.
Han uttalar ej tomma ord, titan ett heligt löfte, hvars betydelse så klart i orden uttryckes, att man ej kan föreställa sig något missförstånd derom, så framt den, sorn lofvar, vet hvad han gör, d. v. s. är begåfvad med så mycket förnuft, att honom kan tillåtas alt vittna. Visserligen är det af Utskottet föreslagna formulär kortare, än det nu gällande; men ali saken lidit på förkortningen, derom har Utskottet ej blifvit ölvertygadt genom de gjorda anmärkningarne. Mångfaldiga andra omständigheter kunna inverka på vittnen än de, som gällande formulär upptager. Men dessa omständigheter hafva ej eller sin plats i formuläret, hvars ändamål är alt angifva de ord, hvarmed vittnen böra förbinda sig att vittna eller i sådant afseende uttala edlig förpligtelse, och ej att undervisa om edens betydelse att, utan afseende å några omständigheter, tala sanning, ty den bör vara förut känd. Bih. till U. Derföre att den är gammal, synes eden ej eller böra bibehållas. Det är lifvets gång, att det gamla får vika för det nya, det som ej mera passar för tiden för det passande och bättre; och om än en och annan skulle ”tycka” sig finna mera högtidlighet i det äldre mångordigare formuläret, än i det af Utskottet föreslagna, är likväl dermed någon vederläggning ej åstadkommen af Utskottets åsigt, alt det högtidliga har sitt bästa uttryck i enkelheten. Om domarens beqvämlighet i någon mån kan genom vittnes-edens förkortande befordras, skadar det ej. Det kan ej vara angenämt för honom att ofta flere gånger om dagen upprepa en mängd ord, som ej gagna, utan snarare missleda; men tanken på denna beqvämlighet har dock ej bidragit till Utskottets förslag, hvilket, likasom andra ur Lag-beredningens arbeten förut hemtade stadganden, med fördel kan inympas på gällande lagstiftning. Utskottet får således oförändradt till Högv. Preste-Ståndets pröfning vördsamt återlemna ifrågavarande Betänkande. Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Aug. 1854, kl. ^ e. m.
Jag skulle förmoda att då vi redan i mångfalldiga ål sett Konungen icke begagna rättigheten att nedsätta tullen, bör man ej bestämma den så hög , på det man ej måtte vara på gamm» punkt sorn förut. Grefve Cronhjelm'.' Jag skulle tro att det vöre en billig medelväg emellan producenten och consumenteh f om en praescriptionstid bestämdes, till exempel af ett år , då visserligen det lager som nu kan finnas vore försa idfEn sådan prjescriptiobstid är ej utan exempel förut i denna taxa, i afseende på trädvirker jag hemställer således om icke ett sådant Stadgande i afseende på vin , alver kundé vara tjenlig». tierr Munck af Rosenskjöld". jag förenat1 fnig med Flans Excellence Kerr Grefve Mörner i dea anmärkoing , att d-f är för mycket Ben SS Augusti /. m'. lemnndt at tullbetjeningens arbitrage, om vitl sorterne ej nogare bestämmas , än genom orden gröfre, fina och finare. Propositionen bör i det afseendet förändras. Friherre Wrangel: Det är visserligen ingen tvifvel underkastadt , att icke det är mycket vin som ej blifvit förtulladt , men det kunde ju hända, att just det som finnes qvir, är behörigen inkommit , och det är lagstiftningens skyldighet att tillse, det de enskilte ej blifva förstörde. Man mäste i detta afseende vara noga i sina beslut. Hant !Ex alfonce Herr Grefve Märner: jag Vill endast erinra, att vininförseln ej är lika för bvaije år. När det vinforbud upphörde , som ägde rum ännu 1818. bief en s-or qvantitet införd 1819. De viner sorn då inkommö, b lefvo dyrt förtuiiade, och vörö ung», för att få dem för bättre pris , samt behöfde ligga. Införseln var emedlertid så stark , att den betydligt bidrog att höja coursell.
Som ett upplysande bidrag till dessa inskränkningars följder, må det tillåtas mig an: föra, att en Engelsman, vid namn Hurrison, som jemte åtskilliga andra Köpman år 1815 Den 2 I Maji. kom till Götheborg för att afhämta Träfva» ror undersamma vilkor, som föregående krigsåren, nödgades, ehuru i Götheborg då fanns ett ganska betydligt förråd af dessa varor, afsegla till Memel, för att lasta sitt behof, åtföljd af öfver 40 andra Engelska Skepp Samm» man har nu varit i Wermeland, för att tillika med en annan Engelsman köpa, enligt derasuppgifter, 20 Skeppsladdtiingar Trädvaror, dem de funno färdigajor sig, men som hvarken Köpare eller Säljare kunde åtaga sig Tullens liquideran. de, ehuru man sökte rätta priset derefter, blef ingen handel utaf, hellst Svenska Skeppsägare äfven fordrat 36 och en half procent dyrare frakt för varornas transporterande till England, än hvartill de kunnat öfverföras i Engelska Skepp, Hvilka betydliga förluster Riket gör härigenom, torde hvar och en lätteligen kunna inse. När härtill kommer , att i Götheborg föga penningar finnas hos dervarande Köpmän att lägga i en handel af denna beskaffenhet, skall naturligtvis följa, att den slutligen helt och hållet afstadnar. Bevis på vår handels aftagande håfve vi nyligen deruti, att den förste Amerikan, som ankom i år till Götheborg, med en laddning, hvars värde ej lärer uppgått till mer än 4,000 Pund Sterling, fann der ingen Köpare, hvarföre han måste gå till Köpenhamn, för ;itt sälja sina varor och förse sig med kanske Ryskt Jern, i stället för Svenskt han ämnat taga. Jag hemställer till hvar och e:n, hvart detta slutligen skall taga vägen, och hvilken Fi* Den 21 Maj. nanceplan kan uttänkas, som hjelper Landets ställning, så länge band på Näringarne och brist på medel att bedrifva dem, motverka alla möjliga industrieusa företag.
Den nedsättning i fastighetsvärdet af omkring en million Riksdaler B:co, som Tabellen för Landet 1111 utvisar, emot det, som i 1833 års Tabell finnes udptaget, är icke en följd af något fall i priset å jord-egendom, hvilket snarare är i stigande, utan af samma års Profilings-kommittes beslut, att nedbringa detta värde närmare den för Länet fastställda minimi-summa, som dock ännu icke obetydligt öfverskjutes. Stats-bidragens totala belopp öfverstiger med omkring 23,000 R:dr den summa, hvartill densamma uti 1833 års tabeller blifvit utförd; och, enär grunderne för deras beräkning varit enahanda, äro orsakerne dertill: högre varuprisers inverkan på markegången, nya skattläggningar, samt den i mån af folkmängdens tillväxt årligen inträffade tillökning uti de skattskrifnes antal, hvilkas personella utskylder, på sätt jemväl i förra Berättelser i underdånighet blifvit anmärkt, äro påförde de hemman eller egendomar, hvarest de skattskyldige blifvit i mantal tecknade. Politi. I de flesta Socknar uti Länet finnas skolor för ungdomens undervisning, ehuru denna i allmänhet inskränker sig till innanläsning och bibringande af de första religions-begreppen; men, äfven i åtskilliga af dessa Sockneskolor, äro barnen i tillfälle, att jemte en fullständigare undervisning i Christendomen, få lära räkna och skrifva samt att erhålla någon kännedom i Fäderneslandets Historia och Geografi. Icke eller är det numera sällsynt att se den förmögnare allmogens barn besöka de allmänna skolorne uti Städerne, af hvilka en del, och synnerligast Trivialskolan i Örebro, länge varit i åtnjutande af ett förtjent förtroende för det nit, hvarmed ungdomens så intellektuela som moraliska bildning derstädes blifvit befrämjad.
Den ut 6eneru!-^.djulunlen solEnmoen srum8luIIolu krä^u unZin^e 8älundu iclre de uf8lredude IniA8mun, Ilvillru ej innellgkvu IlLMMUN oell uk deliöri^en 8l^rlil 8rueIiIiAl>el 8Aml i 8ulinud uk ur8el8förmäj;u ielie liunnu 8IA 8jelkvu kör8Örju, enär lie, jemtilil okvun äl)6ropude körtullninFur, ulan uk8eende pä älder, redun äro krän per80nella ul8li^1der tor eZns per80ner kria; oell dä näAon 8er8lrild söre8lrrisl i della uk86ende ulllsä, ekler I^ummur-8ullen8 lormenunde, iclie vors uk nöden, 8sml i osriel koreltoin, ull Aemendiupen uk !rriA8solIr, 80M, esler erllällel us8lred ur liri»8tjen8len, jolle innellukva pen8ion, men e^u unlin^en !lemmun88rulr eller oell körmä^a, ull ^enom e^el ur8ele korvurkvu 8in ullrvM8l, enliZl nu fällande De8liullnin^8-sorsallninA3r, uro undei liU8tade tilra 8li^IdiAllel, ull till I^onzl.
Förfarandet i omförmälda hänseende hafva motionärerne ansett oförenligt med god ordning inom lagstiftningen, hvars uppgift det Vore Sammansatta Ijigsamt Allm. Bcsv.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 20. 3 att, i hvad på densamma berodde, bereda skydd såväl åt den fattige som åt den rike utan så beskaffade omvägar och utgifter, som de nyssnämnda; och de hafva fördenskull hemställt, att de nu ölliga vitesförbuden måtte upphäfvas och, i deras ställe, lör alt slags åverkan eller ohägn å andras ägor stadgas ett generelt bötesbelopp, enligt Adolf Fredrikssons förslag 40 R:dr Runt, men, enligt Pehr Nilssons åsigt, 23 Ruhlinåverkan å skog, äfvensom för ololligt begagnande af väg öfver annans besådda åker oller oslagna äng, samt la R:dr för annan skada eller ohägn af hvad beskaffenhet som helst. Dessa motioner, jemte de vid remissen af desamma föranledda yttranden inom det Hedervärd» Ståndet, hafva öfverlemnats till Lag-Utskottet, som behandlat dem tillsammans med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Det sålunda sammansatta Utskottet har vid pröfning af motionerna icke kunnat undgå att, lika med mo~ lionärerne, inse behölligheten af en förbättrad lagstiftning rörande ifrågavarande ämne. Men då, efter hvad Utskottet har sig bekant, Rikets Ständer innan kort kunna förvänta från Regeringens sida förslag till en ny Skogsordning eller
– George Brandes, Hovedstrømninger i det 19de Aarhundredes Litteratur. IV. Naturalismen i England. Byron og hans Gruppe. – Karl Elze, Lord Byron. A Biography. 1870; eng. övers. 1872. – Robert Emmet, Les derniéres années de Lord Byron, återfinns ej i bokkatalogerna. Kan vara en uppsats. Den 14.10 1879 har VB skrivit i sin almanacka: ”Fick ’Les derniers années de lord Byron’; skräp!” Teresa Guiccioli, född di Gamba (1800–1873), gift 1818 med greve Alessandro Guiccioli, som hon senare lämnade för lord Byrons skull. Omgift 1851 med markisen de Boissy. Mirra, tragedi i 5 akter av Vittorio Alfieri (1749–1803), är ett psykologiskt drama byggt på incestmotivet. Mirra som är dotter till konung Ciniro, känner sig onaturligt dragen till sin far och kan efter en slutlig bekännelse endast taga sitt liv. Corinne ou l’Italie, roman av Mme de Staël (1766–1817) utgiven 1807. Den 5 juni har Victoria antecknat i sin almanacka att hon sänt ”hvarjehanda småsaker till S.F.T.” På sid. 42 överst i Fol. I skrev hon upp precis vad hon sänt iväg, vilket flyttats fram, för att stå före svaret från Svensk folktidning. Den sexstrofiga dikten ”Naturandar” och den lilla enstrofiga ”Till en salongsdam” trycktes den 18.8 1882 i Folktidningen. De var signerade Ernst Ahlgren, trots att svaret i ”breflådan” var till O. Tvist. Den 24 nov. infördes ”Haur hjertat sad”. Från Färs härad i Skåne. Berättad af E. Ahlgren.
Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 10 November 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Nov. 1834. Preste-Ståndet den 3 Ånyo föredraget och godkändt hos Borgare-Ståndet den 21 *) Bonde-Ståndet den 23 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående erforderligt statsbidrag till upprätthållande af den Arméens Pensions-kassa åliggande pensionering. (Stats-Utsk:s Uthden N:ris 278 och 325.) S. A. K. Hos E. K. M:t har Direktionen för Arméens Pensions-kassa i underdånighet anmält, att bristen i kassans inkomster år 1851 utgjort 8,397 R:dr 6 sk. 3 rst., men att åter för år 1852, då, genom de till kassan förut anslagna löne-besparingarnes och krigsmanshus-inkornsternas utbyte mot kontanta anslag, dessa inkomster mot föregående årets minskats, under den förra titeln med 10,272: — 11. och under den sednare med 12,480: 15. 2. eller med tillhopa R:dr 22,752: 16. 1. samt deremot pensions-utgiften stigit med 12,646: 32. —, en brist hufvudsakligen genom dessa förhållanden yppats, till belopp af ej mindre än 42,234 R:dr 45 sk. 2 rst.; och då pensions-utgiften under åren 1852 och 1853 visat sig ungefärligen lika, samt förhållandet innevarande år kunde antagas blifva enahanda, skulle kassan för de 3:ne åren 1852, 1853 och 1854, utöfver del hittills beviljade år - *) Jfr Expeditions-Utskottets Mern. N:o 15. 500 Expediliohs-Ulskottels Förslag till underd.
Klockaredrängen, sorn tillika är Kyrkoråds Vaktmästare och har uppsigt vid kyrkogåidtn, hvarvid ett luis. på Kyrkans bekostnad, åt honom är uppfördt, har äfven anslag al Kyrkan , enligt samma Myndigheters beslut. *• I Agmuntorp njuterOrgelnisten lön, enligt Kongl. Brefvet den 9 Maj 1827. Till alne Skollärare finnes inora samma Församling årligt anslag, enligt särskilta KonglResolutioner, hvilka alltid till åi och datum upptagas i Räkenskaperna. I Tofta finnes äfven anslag till en Skollärare och tili uppköp af skolböcker m. m., till följd af Kongl, skrifvelse, som är åbeiopad 1 Räkenskaperna för den tid detta anslag yaiit be vilja dt. Barnmorskornas lön i Landtförsamlingarne åberopas ej här till sitt ursprung; men det är Kongl. Brefvet af den 23 Augusti t8o5 och den 29 Januari 1812 till Consist. Eccles. i Lund, som gifvit sanktion å't denna åtgärd. För en del mindre årliga utbetalningar vid Landtkyrkorna, till Orgeltrampare, Kyrkovaktare> Ky/kovardar m. m., finnes ej öfverallt annan sanktion, än Församlmgarnes enhälliga beslut; men dessa utbetalningar arn, i samma mån som de äro nödvändiga, tillika så obetydliga, att de icke böra föranleda till billiga anmärkningar. Det årliga arfvode, som tillfaller Artis Obstetricice P/ofessorn i Lundy grundar sig på uppmaning från högre ort till Försarulingarne. Åtgärden härvid stöder sig således på en antieiperad sanktion. Angående Räkenskaperna för Stångby och Wallkärra Kyrkor. På Rikits Ständers Revisorers i underdånighet afgifna Berättelse Öfver den förrättade Stats-Revisionen, och dervid gjorda anmärk-ningur öfver K vrkoräkenskaperna i allmänhet, får undertecknad, så vida dessa anmärkningar kunna röra Stångby oeh Wallkärra Kyrkors Räkenskaper, alJerunderdånigst afgifva följande Förklaring: