Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kan det, som är i saken muntligen taladt och svaradt af parterna i Hofrätten, med skälen till domslutet, ej vara tillika färdigt; då skall det utan dröjsmål försegladt insändas. “ Derest, hvad Utskottet här ofvan föreslagit ej mindre om revisionsskillingens afskaffande, än äfven om upphäfvaude af lagens stadgande angående borgen för kostnad och skada vid revisionssökande, blefve godkändt, så skulle de i 6 § af 30 Kap. Rättegångs-Balken meddelade stadganden om hvad iakttagas bör, då revision sökes i fattigdomsväg, endast hafva afseende på sökandens oförmåga att erlägga lösen för Hofrättens protokoller, hvarom i alla fall expeditionstaxan innehåller lämpliga föreskrifter; och då dessa stadganden alltså blefve ölverhödiga, samt det synes olämpligt att ett lagrum qvarstår, sedan det iörlorat all betydelse, får Utskottet, för den händelse att hvad Utskottet så i det ena som det andra af ofvanberörda hänseenden hemställt, varder af Rikets Ständer godkändt. vidare vördsamt föreslå, att Rikets Ständer, för sin del, må besluta, att 6 § af 30 Kap. Rättegångs-Balken skall upphöra att vara gällande. Hvad slutligen angår Anders August Anderssons förslag, att den, som kan styrka sig icke ega mera än Femtusen Riksdaler, må ega att, utan nedsättande af revisionsskilling, söka Kongl. Majit emot Hofrättens dom, så torde, derest Utskottets förslag om revisionsskillingens fullkomliga afskaffande al Rikets Ständer godkännes, frågan om bifall till Anders August Anderssons berörda förslag få anses hafva förfallit.
Direktörs resor till och från de egendomar, hvarest de enskilda schäferiernas tillstånd och beskaffenhet skola af honom undersökas och hvilkas egare önska att genom hans biträde kunna åstadkomma en ändamålsenligare och fördelaktigare schäferi-handtering, har Utskottet funnit sig föranlåtet föreslå, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, hu - 4 Stals-Ulskoltets Utlåtande, N:o 192. ruvida icke Kongl. Maj:t, derest Direktören Hofman Bångs biträde för fårskötselns och ullproduktionens förkofran anses fortfarande vara behöfiigt, skulle, med afseende å gamla ull-diskont-fondens nuvarande ställning och otillräckliga inkomster samt härvid föröfrigt förekommande omständigheter, linna lämpligt förordna, att i det eller de kontrakt, som hädanefter varda med honom afslutade, bör stadgas, att ersättningen för hans reseoch traktamenls-kostnader vid besökandet af enskilde personer tillhörige schäferier bör utgöras af de schäferi-egare, som önska af hans råd och upplysningar sig begagna. 4:o Angående bevakningsoch indrifnings-åtgärderna för ett utaf Manufaktur-diskontens medel fabriks-idkaren L. G. Kling tilldeladt län. (1851 års revisions-berättelse sid. 8—9. Kongl. Kominers-kollegii utlåtande sid. 33. Advokat-liskalen C. Rydqvists förklaring sid. 34—38). I fråga om bevakningen och indrifningen af de i Kongl.
H., so können wir eine deutsche Musik haben “, precis som om Händel, Bach, Haydn, Mozart och Beethoven icke existerat. Men de existera och skola existera så länge den europeiska kulturen fins till. “ Den gamla tiden är dömd! “ säger en ^naturalistisk tuppkyckling. Dömd? Törs jag fråga af hvem? Äro Sofokles och Shakspeare, Beethoven och Mozart, Rafaël och Leonardo dömda? Må vara, men det biter rasande litet på dem. Stundom berätta oss naturalisterna,- att romantiken går igen och spökar, men den strid som väntar naturalismen är icke en strid med döda spöken, utan en strid mot realismen, som lefver och vill slå ett slag för sin rätt. Positivt gör skolan fordran på, att vara den förste, som har studerat “ le document humain “, studerat naturen. Men detta “ document humain “, som Zola har på läppame, är det någontiug annat, än det menniskostudium, som alla sanna skalder och alla sanna konstnärer i alla tider hafva utöfvat? “ Ja — de ha idkat detsamma omedvetet. “ Nej, till på köpet medvetet uttaladt. “ Låt naturen vara föremål för ert studium! “ Boileau har sagt det, la Bruyère har sagt det, Mad. Staël har sagt det, hvar och en med sina ord, och det lustigaste är, att just detta ord var ett af den romantiska skolans slagord i dess kamp mot akademisterna. Man skulle nästan kunna tro, att naturalismen icke blott har mördat romantiken, utan också i den mördades fickor funnit det recept, hvilket den nu utbjuder såsom ny vara, ty hvad naturalismen utgifver för sitt verk, har varit hela århundradets sträfvan. Hvari ligger då det nya? I behandlingen af de lägsta klasserna i samhället? De skildras än som det oförderf «vade folket — detta har redan herdepoesien under förra århundradet gjort — än som förderfvadt afskum: det har Parisermysterierna med ty åtföljande romaner gjort.
45,856 » » qvinnor Skattskrifne män 55,380 » » qvinnor 57,282 » Befriade män 47,337 » » qvinnor 48,035 208,034. Skattskrifne män 56,259 » » qvinnor 58,125 » Befriade män 46,590 » » qvinnor 49,005 ggg 979 Medium häraf: År 1847 beräknades folkmängden i Länet till 206,521 män och qvinnor, och rlen har således under de d:ne derpå följande åren ökat sig med 3,458 personer, hvilken folkmängdens tillväxt är betydligt mindre än den, som förefunnits under lika tidrymd af de nästföregående 5 åren, och uppgår icke ens lill det tal, 4,213 själar, hvarmed folknummern steg från 1846 till 1847. Väl Lief kolerafarsoten, sorn om hösten år 1850 härjade på åtskilliga orter i Skåne och Elfsborgs Län, äfven då spridd till några ställen här i provinsen; men de offer, som denna farsot här skördade, voro ganska få, och andra smiltosamma sjukdomar, såsom koppor, skarlakansoch nevv-febrar, hvilka under ifrågavarande tidrymd, likasom ofta tillförene, vid vissa årstider förekommit i åtskillige socknar och släder, hafva icke orsakat en sådan större mortalitet, att folkökningen derigenom kunnat i märkbar mån nedsättas.
vända mina ord, så bedrar du dig. Inbillar du dig att komma någonstans med att förKRISTOFER. tjäna till någonting, Sigrid, och att konsekvenserna i våra utmärkta realistböcker inte finnas i verlden och aldrig skola komma dit af det enkla skälet att de förvrida hufsiktigare än de gamla ideala änglarna. WOLFF, afbryter häftigt. Jag vill bara visa dig, att abstrakta resonnemang inte vudet på folk och göra dem mycket olyckligare och vattu Hör du, Kristofer... KRISTOFER. någonting att säga Hvarför göra vi mer af andra än de äro, och hvarför nöjas vi inte med det lilla vi äro Tyst, Wolff! Du skall vara tyst, när du inte har VÄRFLOD själfva. Ty inte äro vi några fenomen, fast vi vilja väl och ha godt hufvud! SIGRID. förnuft? Hvad har du för rätt att stå här och predika snusWOLFF. att inte egoismen lider något intrång? Man skall hålla sig inom sitt distrikt menar du, så KRISTOFER. utstakar, det är lagom stort det. Ja, håll dig, du, till det distrikt, som din förmåga WOLFF. Kälkborgerlighet... SIGRID. Hvad har du för rättighet att anklaga? KRISTOFER. själf, så att han inte kan gå säker utan att som en bot Ni anklaga PASTORN, för att han har kastat bort sig färdig Magdalena ha sin Gud bakom sig och framför sig någon att skjuta sin skuld på eller bli jämförd med för att befinnas bättre? Vi anklaga Marie för att hon slösat bort heder och krafter och ungdom. Men äro vi själfva bättre? Hvar ha vi gjort af vårt pund? WOLFF. Inte har jag gräft ner mitt! FJÄRDE AKTEN KRISTOFER. slagit det till småmynt och kastat bort det. Hvarenda Nej du, det ha vi inte gjort någon. Men vi ha tanke, hvarenda förhoppning, som varit vår egen, hvarenda liten smula af oss själfva, af det, som skulle göra dig till varit vår dygd och gjort oss till fria själfständiga mänförmåga till.
Majit sfi funne för godt, förständiga vederbörande derom, att i afseende å de Trippska hemmanen i Halland något lösningsanspråk från Kronans sida hädanefter icke komme att väckas; hvaremot den rätt, som Kronan ännu kunde ega till inlösen af ifrågavarande hemman, finge af deras nuvarande egare eller innehafvare för egen räkning begagnas, om de dertill funne sig belögade. Enär, på sätt anlördt blifvit, Kronans rätt till ålerlösen af de Trippska hemmanen numera kan ifrågasättas, sedan Kronan försummat alt inom 1850 års slut genom inteckning i hemmanen förvara sitt derom i köpeafbandlingarne gjorda förbehåll, hafva Rikets Ständer, vidkommande de hemman, som fortfarande disponeras af Adrian Tripps utrikes boende arfvingar, funnit sig icke kunna på hemmansinnehafvarne öfverlåta en rättighet, som endast är tvifvelaktig och hvars begagnande lätteligen kunde föranleda till ovissa rättegångar med nämnde arfvingar. Deremot och dä såväl Kongl. Majit som Expeditions-Utskottets Forsla«• till anderd. Skrifvelse, A7.-o ///. 5 Rikets Ständer, vid 1823 års riksdag, funnit innehafvarne af Trippska hemman, som forenämnda år kommit i Svenske mäns hand, böra af sådan orsak förblifva i sin besittning orubbade, så all (Vågan om berörda hemmans inlösen af Kronan finge helt och hållet förfalla, hafva Rikets Ständer funnit giltigt skäl vara för handen att nu medgifva enahanda förmån i afseende å de hemman, som med all den rätt, Trippska arf vingarne dertill egt, sedermera öfvergått till Svensk man; hvarför, i motsats mot hvad som eger rum i fråga om de förstnämnda hemmanen, hindel' icke eller möter af Kronans t vi f velak tiga lösningsrätt, dä, genom ett dylikt beslut med hänsyn til! nu ifrågavarande hemman, tredje mans räll icke beröres.
Nej, vågar jag säga, det är ej så. Med delta trägna skolarbete kan dock, om saken ordnas förståndigt, en praktisk utbildning i hemmet förenas. Alltid blifva några timmar på dagen öfriga, sedan skolans fordringar äro tillfredsställda. Hvarlill användas de af flickorna? Att läsa » roliga böcker », hvilket snart betyder romaner, eller på sin höjd till ett litet handarbete, som måste bli färdigt till en stundande födelsedag. Hvarför kan ej då en mor, om hon f. ö. själf är huslig, låta flickan på sina lediga stunder hjälpa till vid några hushållsbestyr, helst sådana, som kräfva rörelse och litet kroppsansträngning. Mor svarar kanske: flickan orkar ej, sedan hon läst hela dagen. Jo bevars, ty omvexling i arbetet är hvila, det är vederkvickelse. Hennes ansträngda hjärna hvilar sig, och nerverna lugna sig, medan hon skyndar ut för att göra något litet uppköp för hushållet, eller medan hon dukar bordet eller stryker en underkjol. Ser hon sin mor i spetsen för arbetet, vänlig, glad och intresserad, skall hon ej undandraga sig att vara med däri, om hon uppmanas. Hon skall kanske t. o. m. själf erbjuda sin hjälp. Men afvisa den ej då, goda mamma, om den ock endast kan göra dig ringa nytta, utan uppmuntra i stället från början heärjé det minsta af din dotters försök på detta viktiga område! Skulle det ock under terminerna » bli så litet af » med dessa på småstunder gjorda försök i huslighet, så förakta dem ej därför! Snart komma ferierna. Äfven då behöfver flickan j u läsa, svarar modern. Nej, det hvarken behöfver eller får hon, och hon gör det ej heller i 19 fall af 20. Tag då under dessa somrar, dessa julstök hennes hjälp i anspråk för de husliga bestyren och låt henne arbeta med kroppen lika duktigt, som hon under terminen arbetat med själen! Visar hon i början motvilja, så kommer det sig af att hon känner sig generad af sin okunnighet i dylika saker; men småningom ger det sig, då hon medels vänlig handling kommit till rätta med de ovana göromålen.
Ja; Den det ej viii, Nej; vinner Nej; kommer att till kontra-proposition i hufvudvoteringen antagas, att, i enlighet med Preste-Ståndets beslut, Litt. g. af 45 punkten skall erhålla följande lydelse: »Ränta beräknas, för hvarje kalender-månad, på det minsta belopp, som räkningshafvare under månaden i Banken haft innestående» b) i hufvudsaken: Den som anser, att Litt. g. af 45 punkten skall, på sätt Utskottet föreslagit samt Borgareoch Bonde-Stånden gillat, lyda sålunda: »Ränta godtgöres icke å medel, som kortare tid än tretio dagar å räkning innestått.» , röstar Ja; Den det ej vill, Nej; vinner Nej; l:a alternativet, Ridderskapet och Adelns beslut. 2:a alternativet, Preste-Ståndets beslut. att Utskottets framställning i 50 punkten angående förminskning af fonden för utlåning med omsättningsrätt blifvit godkänd af Ridderskapet och Adeln samt Bih. lill it. St. Preste-Ståndet; men afslageh af Borgareoch Bonde-Sländen; med föranledande hvaraf, och som denna fråga icke kan förfalla, Utskottet inbjuder' sistbemälde två Rus-Stånd att biträda det af de två öfrige Riks-Stånden fattade' beslut, samt får, för den händelse alt inbjudningen icke skulle af någotdera Ståndet antagas, föreslå följande voterings-proposition, för frågaiis afgörande i Förstärkt Banko-Utskott:
Jag hemställer åter om två Stånd antagit denna garanti, och två Stånd en annan, t. ex. en partiel utvexling för högre curs, såsom Engelska Banken, och således två Stånd slädnät mot två i frågan om garantierne, huruvida alla garantier, enligt Herr Cederschjölds påstående, och tvärtemot ^3 §. Riksdagsordningen, borde förfalla, ehuru samtlige Stånden varit eniga, att garantier behöfts, fastän skiljaktiga i valet? Sedermera har Herr Cederschjöld anfört en händelse från förra Riksdagen, huru frågan om mindre afbetulningar i Disconten kom att förfalla; men skillnaden består deruti, att fråga då var 4° Den 17 December f. m. om att förändra en gällande föreskrift, en fråga, sora genom tvänne Stånds afslag förföll. Men så är icke förhållandet här, ty myntbestämningen kan icke förfalla; den är af 4 Stånd antagen, och en af dess garantier kan ej från densamma afskäras. Herr Ribbing har haft den godheten förklara, att depositionsräkningen på intet vis tillhörde mynlbestämningen. Denna mening må vara Herr Ribbings, men Herr Ribbing torde ursägta, om tvänne RiksStånd varit af en alldeles motsatt tanka, och om jag tillåter mig instämma med dessa RiksStånd. De största hinder, som kunna uppkomma mot realisationens början vid den förmodade tiden, vore cursens höjande, och såsom ett medel mot della höjande är depositionsräkningen af mycken vigt, och vigtigare än om Banken betalar 1 sk. mera för sitt silfver. Herr Tham har omtalat reservationerna vid förra Riksdagen. Jag afgaf då en af de skarpaste i financefrågan, och det är sant, att så olyckligt är icke tillståndet nu, som jag då befarade; men jag tror dock, att Landet mera vunnit, om det 5 år förr fått stadga i sitt m3'nt. Två facta bestyrka detta.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att numera i afseende på ifrågavar:de 9 § endast återstodo följande yrkanden, nemi. af Gr. Björnstjerna m. fl. talare, bifall till Utsk:s förslag, af Gr. af Ugglas bifall till Utsk:s förslag till förändring af 9 §:n, så vidt det alser skeppsredare och fartyg, men godkännande i öfrigt af nu gällande 9 §, utan annan förändring, än att afgifterne utföras i Rmt,- samt af Frih. Raab att R. o. Ad. måtte besluta minimi-tariffens borttagande ur 9 §:n och återremittera denna g för att undergå en efter detta beslut lämpad redaktions-förändring. De härefter till bifall å hvart och ett af dessa yrkanden framställde proposme besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag till förändring af §:n 9, såvidt det afser skeppsredare och fartyg, men ansåge att nu gällande § 9 i öfrigt ej bör undergå annan förändring, än att afgifterne utföras i Rmt, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte många Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Björnstjerna begärde votering. Frih. Raab: Jag anhåller, det Hr Gr. o. Landtm, behagade inhämta Ståndets mening, huruvida äfven mitt förslag måtte blifva antaget som kontra-propos. Sedan sålunda 2:ne kontra-propos:r blifvit ifrågaställde, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. till kontra-propos. vid voteringen behagade antaga bifall till Utsk:s yttrande och förslag; och ropades härvid starka Ja jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Uplästes till justering och godkändes en så lydande voter:spropos. : 494 Den 28 Mars e. m.
Därför skall jorden utom Öustinkentå användas till äng, bete, plantager, nödvändigt vedfång och även begravningsplats, som skall anläggas utanför staden. Innevånarna skall efter anmälan äga rätt att idka handel, fabriksyrke eller hantverk efter den kunskap han förvärvat. De som bosätter sig där i början skall få 10 frihetsår för alla utskylder till Oss och Kronan. Staden lyder i ekonomiska och polisärenden under landshövdingen och den vanliga kronobetjäningen på orten. Justitiemål faller under häradsrätten samt kyrkoväsende under Öustinkentå församling tills borgerskapet hunnit bygga kyrka och underhålla präst. Örebro slott 20 maj 1812. CARL Kungörelse angående en vidare utsträckning av kungörelse av den 23 januari 1811, om förökade avgifter till Vadstena krigsmanshuskassa, vid skatteköp förordnat blivit. Örebro den 2 juni 1812. Ständerna har förklarat att avgift med 6 % skatteköpeskilling för kronan blivit beviljad, endast undantaget båtsmansindelningen i Blekinge och Södermöre anslagna hemman, som erlägger sin avgift till amiralitets krigsmans kassa. Vi förordnar, att skatteköp av kronlägenheter må inbegripa rusthåll, kvarnar, utjordar, urfjällar av vad beskaffenhet som helst, vilka inte är till mantal satta. Örebro slott den 2 juni 1812. CARL Kungörelse angående frihet för Gotlands innevånare, att till seglation inrikes orter emellan begagna sig av däckade fartyg till 20 à 25 läster dräkt. Stockholm den 2 juni 1812. Kungl Maj: t har funnit skäligt att låta allmogen och andra lantmän på Gotland vid seglation mellan inrikes orter, där de säljer sin avel och egna produkter samt vid strömmingsfisket, få begagna sig av däckade fartyg till 20 à 25 lästers dräkt. Stockholm den 2 juni 1812. J LILJENCRANTS. Reglemente för fältläkarkorpsen. Örebro den 9 juni 1812. Ordinarie fältläkarkorpsen. Fältläkarkorpsen består av en ordinarie och en extra ordinarie korps. Den ordinarie utgöres av regementsläkare, bataljonsläkare, pensionärer och stipendiater. Den extra ordinarie av överfältläkare, fältläkare, sjukhusläkare och underläkare. Regementsläkare.
Stegringen af priset på apotheks-privilegierna »synes under de sednare åren hafva saktat sig; apotheks-innehafvarne, i al 1- » mänhet burgne, utan att kunna anses hafva oskäliga fördelar af yrket, sköta i »allmänhet detta med rättskaffens omtanka och den vetenskapliga bildningen hos »dess idkare, främjad genom undervisningen vid Pharmaceutiska institutet, för»säkrar åt apothekarne ökad t förtroende och anseende, samt bereder dem nya »utvägar att, genom användande af sina kunskaper i teknisk riktning, gagna »det allmänna och förbättra egen ekonomisk ställning: med ett ord, apotheks»väsendet i Sverige, sådant det är. torde kunna anses fullt jemförligt med andra »länders och öfverträffar tvifvelsutan det i flera biand dem. »De fördelar, hvilka af privilegii-handelns successiva afskaffande skulle här»flyta, kunde alltså till en början icke synnerligen inverka till förbättrande af »det skick, hvari apotheksväsendet sig befinner, utan vore det först i en framtid, »som den för det allmänna och yrket dermed förenade nytta kunde komma att »spörjas.»
Cronhjelm redan an märkt bar Bevilln.Utsk. erkänt riktigheten af de grundsatser, som både Frih. Palmstjerna och Hr von Hartmansdorff uttalat. Det är endast ronde sättet att göra dessa grundsatser gällande hvarom frågan nu är. Jag tror, lika med Gr. Cronhjelm, 3lii Den 15 Mars. det vara alldeles omöjligt att, såsom saken nu står, kunna tillvägabringa ett beslut med den kraft, att det ändamål, sorn Frih. Palmstjerna oell Hr von Hartmansdorff söka, varder uppnådt. Skulle deremot II. o. Ad. bibehålla stadgandet i nu gällande bevilln. förordn., så bryter man å ena sidan icke grannlagenhetens fordringar, emedan man endast bibehåller hvad som stadgadt varit och stänger sig icke vägen alt för framtiden vidtaga det beslut, som man (inner lämpligast. Om nu Hr von Hartmansdorff anförande skulle erhålla formen af ny motion, så kunde, pä sätt Gr. Cronhjelm erinrat, en förändring derigenom lättast ernås. Jag tillstyrker således H. o. Ad. att vidtaga denna utväg och finner icke att bifall till Ctsk:s betänk, i någon män häfver bundit händerna på H. o. Ad. alt i anledn. af denna motion vidtaga ett lämpligt beslut. Hr von Hartmansdorff: Jag vill, med anledning af Gr. Björnstjernas anmärkning, lämpa min framställning efter hans. Det enda, som R. o. Ad. hehöfde besluta vore, alt godkänna lltsk:s förslag i afseende pä Svenskar och ulländningar, men derifrån utesluta stadgandet om Norrmännen. Pä sätt Hr Gr. Cronhjelm önskat, ville jag derjemte föreslå såsom ny motion, att K. M. täcktes föranleda afgifternas bestämmande för Norrmän, då de utnämnas till consuler, samt ali K. M. täcktes för framtiden afgifva nådig proposition lill Sveriges Ständer och Norrige» Storling rörande lika afgifter för sådana diplomer. Afgifterna komme dä såsom jag förmodar att ingå till den gemensamma Handelsoch Sjöfartsfonden. På detta sätt blefve saken, såsom jag tror, för tillfället rättast afgjord. Frih.
Då Hr Rydberg testamenterade medlen lill navigations-skolan, så var det väl hans mening att dessa medel skulle komma nämnde skola till godo; men om nu statsanslaget för navigations-skolan skulle nedsättas, derföre att skolan fått testamente, så är det ett sätt för R. St. alt göra sig lill arfvingar af testator. Jag anser detta å ena sidan vara ganska obilligt och å den andra ett säkert sätt att förekomma, att någon hädanefter faller på den idéen alt göra dylika testamenten. Hvarföre jag för min del vördsamt tillstyrker återremiss af denna punkt. Gr. von Platen: Jag instämmer visserligen med den siste värde talaren i afseende derå, alt det möjligen var testalors afsigt att, i så hög grad som skett, donera Stockholms navigations-skola. J*g tror dock för min del icke att så var, enär det tvertom lärer vara lemligen kändt, att den verkliga donation som tillfallit skolan är större, än som testator trodde skulle ske då testamentet uppgjordes. Skolan har blifvit ansedd nödig och nyttig samt derföre försedd med statsanslag. Alt nu, då skolan genom en särskild donation blifvit betryggad, och mycket mera än betryggad (ty den fond, som blifvit donerad, motsvarar ett långt högre räntebelopp, än som skolan verkligen erfordrar), att då, säger jag, slaten skall ytterligare fortfara med anslag, deruti inser jag intet skäl. Jag för min del intresserar mig visserligen för myckel för allt som står i beröring med denna skola, för att icke jag gerna skulle se att den får ett många gånger större anslag af Staten; men jag anser allt sådant numera obehöflig!. Frih. Tersmeden: Det är ej längesedan, som Staten beviljade anslag till navigations-skolan. Man kan således icke anse Den 2i Mart 373 den vara en bestämd slats-anstalt. Konna sedana skolor uppstå, utan att Staten behöfver dertill bidraga; så finner jag alldeles ingen förbindelse för Staten, att dermed fortfara, äfven om den förut bidragit dertill. Nu är del en känd sak, att medel blifvit af enskild man föreslagna för navigations-skolan i Stockholm, men att dessa medel ännu ej kommit denna skola lill godo. När då R.