Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven de öfrige, ej rörlige ansedde tillgångarne omvexla ständigt till deras belopp, så att t. ex. spanmålslagret, utestående upbörden, fordringarne i allmänhet, förskotterne m. m. äro stundom större, stundom mindrej — hvadan Capitalets form blifVer beständigt olika. Enligt nedanstående Tabell har denna ombytlighet den 31 December å der anmärkte fem år, det vill säga, vid fem tidpunkter, förhållit sig som följer: Tabell öfver Stats-Verkets tillgångar den 3i December nedannämnde år, deruti de hos Förvaltande Verk befintliga tillgångar blifvit uteslutne och endast StatsVerkets d. v. s. under Stats-Contoret hörande tillgångar upptagits, varande det slutligen afdragne skuldbeloppet efter enahanda grund uppfördt, nemligen: 1833. 1834. 1835. 1836. 1837. Att de å Hufvud-Tillarne uppkomne Brister, som icke af StatsRegleringsfonden blifvit ersatte, minskat, men besparingar åter, till godtgörande af dylike brister, ökat Capitalet; 4:o Att en utgift, anordnad enligt 1809 och förre årens Riks-Stater, efter praxis, afförts å Grund-Capilalet; samt 5:o Att öfverlåtelser af fastigheter och inventarier skett emellan Stats-Verket och Allmänna Magazinsfonden, hvarigenom Grund-Capitalet blifvit ömsom minskad t och ökadt.
Sedan förekommer härvid den omständighet, att då det icke finnes Fabrikanter af stämpelbara fabrikater i allmänhet, mera än i Stockholm, ty i Norrköping och Götheborg inskränkes deras antal inom några få slags fabrikater och i de öfrige Rikets Stapelstäder finnas inga väfnadsfabriker, så skulle detta stadgande i fall det åtlyddes, endast komma att gälla för Stockholm, oansedt flere slags väfnader importeras i andra Städer. Ytterligare kan jag icke inse någon större säkerhet erhållas att en Placatstämpel ej förfalskas, derföre, att en Fabrikör eller Handtverkare undertecknar densamma, och i afseende på den anförde lättheten för öfverenskommelsers uppgörande emellan Tullbetjente och Tullförsnillare vid dessa tillfällen, emot hvilkas til 1 väga br i riga nd e dessa Ombud naturligtvis skulle vara ett hinder, så har jag redan haft äran visa, huruledes Controllväsendet å varustämplingen vid Tullverket är stäldt, och torde deraf synas, att det fordras en utgrening - » Den 19 Junii e. m. ning af öfverenskommelse!’ med flere både af stämplande, bevakande och reviderande Tulltjensteman, för att med deras medgifvande eller deltagande åstadkomma en falsk afstämpling. Tillvarelsen af en hel kadja bedrägerier skulle således äga rum, för att åstadkomma dylika missbruk, och kan man misstänka flere Tjenstemän om slika företag, då skulle man ju äfven kunna utsträcka denna misstänksamhets-böjelse till de controllerande Ombuden sjelfve, ty hvar finnes gränsen för misstankar, då man tror, att egennyttan och tillfället till dess tillfredsställande icke kunna motstås. För min del anser jag emedlertid de nuvarande controllerande anstalterne i detta fall, leda till något för Staten och Fabrikerna vida gagneligare, än obevista misstankar, jag menar upptäckter af missbruk, enär de verkligen äro begångne.
Då i allt fall återremiss, när ämnets vigt, eller utredning sådan fordrar, icke förbjudes, utan rättighet blott medgifves, att undvika sådan omväg, i de fall den befinnes onödig, synes ock den af mig åsyftade besparingen af tid och kostnader ingalunda blifva för sakernas grundliga behandling menlig eller vådlig. Uti en annan punkt af Utskottets nu afgifne förslag har jag ock varit af skiljaktig mening. Utskottet har, under vidhållande af den, vid förra Riksdagen äfven yrkade, men, såsom det synes, icke af samtliga RiksStånden godkände grundsalts, alt ingen fråga eller motion bur till handläggning af mer än ett Utskolt remitteras, föreslagit den förändring af 43 §. R. O., att endast ”Upplysningar skola kunna af det ena Utskottet det andra meddelas helst genom Protocolls-Utdrag, eller i annat fall genom Deputerade.” Ulan att misskänna den goda syftningen af detta förslag, hvaruti jag gerna instämmer, befarar jag dock detsamma icke göra tillfyllest för det ändamål sorn sökes. Flere Riksdagars erfarenhet vittnar, att Stånden och deras respective Talmän ieke anse sig af nu varande Grundlagsbud förhindrade att hänvisa väckta frågor lill två eller flera Utskotts gemensamma beredning, och medgifva.? måste väl ock, att vissa mål äro af den sammansätta beskaffenhet, att icke så lätt vid en remiss urskiljas kan> till hvilket Utskotts behandling de företrädesvis höra. Då denna Riksdagspraxis följaktligen, efter ali sannolikhet, kommer att fortfara och kanske verka just till förkastande af Utskottets nu framställde förslag (N:o 4)> så dristar jag i detsammas ställe eller, om så godt synes, jemte detsamma, såsom ett serskildt moment af 43 §. R. O. föreslå följande stadgande: Skulle något ärende erfordra två eller flere Utskotts gemensamma behandlings utses dertill af hvartdera Utskottet ett lika antal Deputeradej. hvilka ega att Utlåtande deröfver till Rikets Ständer afgifva. Det lika otjenliga, som tidsödande sammanträdet af sammansatta.
Emb.-Ber. den 74 Jan. 1840. 115 Herr JustitieRddet Backman yttrade: ”Då jag till afgörande företager den af Rikets Ständers Justitieombudsman i denna sak utförda ernbetstalan, samt dervid, hvad först angår HofRältens, under handläggning af tryckfrihetsmålet rörande Assessoren Crusenstolpe meddelda beslut, derutinnan förklaras, att den i 1777 års Kongl. Bref föreskrifna anmälan, icke var i samma mål lämplig, af parternes hos Kongl. Maj:t vexlade skrifter inhemtat, hurusom, å ena sidan, Rikets Ständers Justitieombudsman, under yrkande, att de af svaranderne, hvilka i samma beslut deltagit, matte förklaras hafva orätt förfarit, i sammanhang dermed hemställt om ansvar, enligt 1 Kap. 12 §. RättegångsBalken, hvaremot, å den andra sidan, bemälte svarander, efter anförande af de flera skäl, lill ådagaläggande af beslutets förmenta lagenlighet, påstått, att JuslitieOmbudsmannens talan i denna del måtte, såsom i alla afseenden obefogad, helt och hållet ogillas; anser jag mig böra ingå uti en fullständig pröfning af den på ofvanherörde sätt, under Kongl. Maj:ts Nådiga bedömande hänskjutna fråga, om, uti tryckfrihelsåtalet emot Assessoren Crusenstolpe, Idof-Rätten, enligt då gällande laga föreskrifter, ålegat att, före åtalets upptagande, iakttaga den anmälan, som uti 1777 års Kongl. Bref anbefalles. Beträffande alltså omförmälde fråga, så förekommer: att 1777 års ofvanberörde
Med anledning af Eders Kongl. Majrts Nådiga Beslut den ag Augusti 1827 och 20 Augusti 1828, hvarigenom Magazinsförvaltaren vid Vestra Eds Magazin, FältKamereraren D. Ekelund blifvit på förekomne bevekande skäl och ömmande omständigheter af Gunst och Nåd befriad från ersättning af 248 R:dr 28 sk. 3 r:st., utgörande värdet för en utöfver ordinarie afskrifningen i Magazinets uppbörd befunnen afgång af 135 Tunnor 1 g kappar Hafre, samt med afseende å de af KammarRätten anförde omständigheter, Magazinsförvaltaren vid Luleå Magazin J. Holmström äfven af Gunst och Nåd njutit eftergift af halfva summan, utaf den honom med 2567 R:dr 3o sk. 7 r:st. ådömde ersättning för i Magazinet yppad Spanmålsbrist, emedan Spanmålens beskaffenhet vid emottagningen led t till minskning i Lagret, och detsamma dessutom lidit genom åverkan af råttor så väl som af mask, hvaraf, efter sannolikt bedömmande, Magazins-Inrättningen fått vidkännas en, emot eftergiften svarande, förlust, derest Holmström i Laga tid och ordning till extra ordinarie afskrifnings erhållande sig anmält, hafva Rikets Ständers Revisorer yttrat sig bålla före, "att som hvar och en "Magazinsförvaltare, enligt författningarne, åtnjuter viss bestämd afskrif"nings-procent, för så beskaffade förminskningar i Spanmålsförråden, "sorn, genom de i ofvan omförmäldta tvenne fall anförda orsaker; "■kunna inträffa, Revisorerne ansett afskrifning derföre, af Gunst och 22 ( 11° ) ”Nåd, möjligen ledande till mindre uppmärksam vård å Kronans förråder, och derföre funnit sig böra Eders Kongl. Majits ofvanhögst”berörde Nådiga Beslut för Rikets Ständer anmäla.” 2:0 Då, till underdånig följd af Eders Kongl.
Om R. o. Ad. icke skulle finna för godt att afslä betänk., så tror jag, lika med Hr Nordenanckar, lämpligaste åtgärden vara ali återremittera det, dels för att emedlertid afvakta hvad som komma må i afseende på Bankens befattning och för att tillse om icke prsemium snarare behöfver utsättas för Riksg.contis bästa, dels på det att sjelfva framställningen måtte blifva så fullständig som vederbör. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde Hr Frih. och Ordför., om R. o. Ad. ansåge de emot BancoUlsk:s förevar, betänk, gjorde anmärkmr föranleda återremiss. Ropades staika ja, blandade med nej, hvarefter Hr Frih. o. Ordför. förklarade, det han trott sig finna, att proposm blifvit med öfvervägande ja besvarad. Föredrogs ånyo BancoUtsk:s d. 11 oell 14 dennes på bordet lagda, under N:o 27 afgifna berättelse, ang;de verkställd undersökning af Bancoverkets tillstånd samt burti detsamma efter nästförflutne riksdag slvrdt och förvaltadl blifvit. Della betänk, blef, uppå derom af Ilr Frih. o. Ordför. gjord hemställan, punktvis förelaget till afgörande. § 1- B. o. Ad. lät vid Ulsk:s i denna § afgifna yttrande bero. §§ 2 och 3. Hvad Utsk. i dessa §§ tillstyrkt och hemställt, blef af R. o. Ad. bifallet. § 4. R. o. Ad. lät vid Utskrs yttrande bero. §§ 5 och 6. Utsk:s yttranden biföllos. § 7. Ansågs ej erfordra annan utgärd, än att läggas lill handlingarne. § 8- Utsk:s yttrande bifölls. Den 16 December. 421 § !>• Vid Utsk:s yttrande i denna § lät R. o.
Vid slutet af denna §. hade 1809 och 1810 af ConstitutiönsUtskottet eftef ordet ”bibehållna” blifvit föreslaget följande tillägg C likasom under hittills medgifna vilkor jus.. prcesentanai ma äga rum. , \ Bifölls, 35:te §:n. Häruti föreslogs 1809 och 1810 »tt efter orden”Ministrar och Sändebud,” skulle tilläggas: och Agenter för Handeln. Bifölls, Den 12 Juiri. 207 ConstitutiönsUtskottet 1812 föreslog följande förändringar: i första Momentet: StatsMinistrarne, med undantag af JustitieMinistern samt efter ordet ”UnderStåthållaren” i Hufvudstaden samt PolitieMästare, HofCanzleren , Konungens Högste Ombudsman eller JustitieCanzler, StatsSecreterare eller andra DepartemeritsChefer i Konungens Canzli: efter orden ”Sändebud till främmande Magter” tillika med HandelsAgenter samt alla de Embetsoch Tjenstemän, som uti Konungens Canzli, med undantag af Justitie RevisionsExpedition, nyttjas, eller vid utrikes beskickningar antagas, hafva förtroende-sysslor t hvarifrån Konungen md dem entlediga, eller om deras entledigande förordna, när han pröfvar Rikets tjenst sådant fordra. Afslogos. Likaledes afslogs det 1812 af Utskottet alternative framställda tillägg efter ordet ”Lands* höfdingar:” och alla andra personer, som utgöra eller höra till den sa kallade LandtRegeringen.
Utlåtande i denna del låggesad acta, och ali påföljd af saken förfaller. Flere hördes häruti instämma. Grefve von Platen: Den värde talaren som sist yttrade sig, har med så mycken både kännedom och skicklighet förekommit mig uti allt hvad angår användande* af de 1,100,000 R:dr, och derjemte lämnat mig så många smickrande vitsord, att jag i denna del endast får tillägga, det jag villigt lämnar denna punkt till Ridderskapet och Adeln* upplysta afgörande; och afvaktar med mycket lugn äfven klander, enär anmärkningarna leda sitt ursprung derifrån, att man gjort fort, hvad som borde göras. Värre hade varit, om man funnit arbetet hafva gått för långsamt. lo Den 2 Junii. En värd Ledamot har sagt, att man liand» lat utan aktning för Konungs och Ständers Be. slut. Jag hoppas vara så känd af denna aktningsvärda Samling, att jag med mycket lugn kan afhöra denna ogrundade beskyllning, oell vågar åberopa till vittnesbörd min 59 åriga tjenstetid , sådan, att fråga ej hos mig kan uppstå om respecterande af Konungs och Stånders Beslut, der det varit bestämdt uttryckt; men väl har jag yttrat, att, om samma föreskrifter, som de närvarande, bestå, så, med den ovishet deraf måste uppstå vid samma förhållanden, skulle och mitt handlingssätt blifva detsamma, som nu, och detta bekänner jag vara enligt mina grundsattsen Deremot åkallar jag hela Svenska Allmänheten, om någonsin jag brutit mot bestående Lagar, Jag ställer hår min Embetsmannabana 1 jemförelse med den värde Talarens! Man har sagt, att arbetsplanen vore den, som årligen af Konungen stadfästes; detta år sant och enligt föreskrift; men på ett annat ställe år äfven föreskrifvit, att den stora Arbetsplan af 18 15 , hvarpå alia beräkningar åro grundade, som i Banken förseglad förvaras, bör oryggligen efterlefvas såsom allmän grund.
För att göra arbetsfolkets besparade förtjenster fruktbärande, har i staden inrättats en Sparbank, som dock ännu icke hunnit blifva så allmänt, som önskas, begagnad. Inom staden finnes en Källarmästare, som tillika ansvarar för stadens gästgifveri, fyra Värdshus eller Krogar samt ett Schweitzer]’. Prohibitiva författningar till fördel för staden finnas icke. Hudiksvalls stad. Folkmängden i staden uppgick vid 1855 års slut till 2,283, hvaraf 1,030 män och 1,253 qvinnor, oell har således sedan år 1850, då den utgjorde 2,016 personer, blifvit ökad med 267. De näringar, hvarmed stadens invånare sysselsätta sig, äro handel, sjöfart, fabriksrörelse och fiske. Handel idkas af 31 personer, som hafva till biträde 29 betjenter, i så väl gross som minut med diverse varor, men hufvudsakligast med linneväfnader, bestående af buldan, segelduk, bolsterväf, foderväf och gröfre lärfter, som uppköpas från kringliggande landsorts invånare och sedermera afyttras i Stockholm och ä marknader i Sala. Handeln med nämnde varor uppgifves hafva under sistförflutne fem åren i medeltal årligen uppgått till ungefärligen '1,700,000 alnar. Stadens Handlande kunde förr inköpa och afyttra mycket mera af nämnde varor; men dels har linodlingen i Helsingland under sednaste år något aftagit, och dels har allmogen, sedan ångbåtsfarten emellan Hudiksvall och Stockholm blifvit mera utvidgad, börjat att sjelf i Stockholm afsätta sine produkter. Deremot har handeln med trädvaror under sednare år blifvit något utvidgad.
Den enda betänklighet jag härvid skulle kunna hysa är, att då den högre tullen af 8 sk. naturligtvis är utsatt till fördel för de schäferiägare eller andre landtmän, som in förskri fvit får af ädlare race för att åstadkomma finare ull, men nästan ingen af dem är här tillstädes, så torde det anses vara mindre lämpligt att, dem ohördan, öfver deras sak besluta. Jag anser mig derföre icke böra instämma uti Hr Rosenblads bevekelsegrunder. 94 Den 15 Juli f. m. Hr von Hohenhausen: Jag befarar äfven att resultatet kan blifva sådant som Hr von Hartmansdorff framställt det, men anser likväl saken vara af för stor vigt för att kunna tillstyrka Ståndet att frångå sitt förra beslut. Ty då uppmuntran genom högre tullbestämmelser en gång blifvit gifvit åt våra landsmän i och för fårafvelns förädlande och detta har inledt en stor mängd af våra jordbrukare uti ej obetydliga kostnader, sä vore det ej skäl att genom en rubbning i tullbestämmelserna beröfva dem det erhållna skyddet. Det är af delta skäl som jag anser att man bör underkasta sig chancen af en votering i förstärkt Utskott, hvilken chance, jag medger det, är ganska obetydlig. Hr Rosenblad: Hr von Hohenhausen skulle hafva rätt i sin åsigt om nemi. Svenska klädesfabrikanterne alltid vore försäkrade om lika stor afsättning på sina varor och således alltid kunde tillverka lika mycket; men ju mera man tillökar premierna för den utländska smuglingen (och detta gör man i samma mån som man utöfver en viss grad ökar tullafgifterna på de artiklar som i främmande länder uppmuntras till utförsel) så gynnar man den utländska fabrikationen (och i detta fall den Engelska och Tyska klädesläbrikationen) till skada förden inhemska produktionen. Således anser jag den höga tullen vara lill men för den Svenska klädesfabrikationen, hvilken de talarne som här yttrat sig eljest så omsorgsfullt velat gynna och som jag äfven för min del anser vara förtjent af understöd, ehuru jag icke kan dela deras tanke i afseende på sättet.
Den 28 April, 261 fruktade då liksom nu, att han icke skulle lyckas flista mångas uppmärksamhet vid sin philosophiska deduction, ej eller draga några till sin mening genom sina exempel, så länge Husets uppmärksamhet egentligen var riktad på frågans politiska natur. Del var derföre jag ville framställa de politiska sidonie till åskådning, såsom ett hufvudföremåi, under hopp, att Husets majoritet liksom skulle baxna för alt denna gången instämma med sin ledare. Mer än en gång hade jag haft tillfälle att genomskåda denne ledares taktik; för dess ihärdighet behöfver jag ej ånyo betyga min respect, och jag var icke nu blind för den framgång, som kunde vinnas genom ouppmärksamhet å hvad som visserligen icke eljest tillhörde den egentliga lagstiftningsfrågan, eller här endast betraktade dess intrinseka natur, men hvaraf dess öde nu troligen skulle hero, just derföre, att flere ledamöters åsigler voro så klent politiska, att de dels icke observerade hvarthän Hr von Hartmansdorfls taktik och hans politiska syftemål skulle föra utöfver den gräns majoriteten såsom parti kunde vilja ernå, dels ock huru vissa personer rangerade sig på hans sida ulan all hänsyn till det politiska, för hvilket de lika med Gr. Mörner hyste en viss afsky. Jag skall strax! återkomma till den mer positiva förklaringsgrunden häraf, men her att fä försl utmärka en annan nuance med en viss anstrykning af politicerade, som likväl, ty värr! enligt min oförgripliga mening, är af den ari, der man invecklar sig genom bruket af den eclecliska skolans mystiska statslheoris termer, så att abslractioner och sinnebilder åstadkommer ett fullkomligt virrvarr i begrepp och slutsatser, allt mer och mer aflägsnandc lagstiftaren från enkla och klara sakförhållanden, äfvensom frän det verkligen sanna rörande de högsta principerne.
Fröt■ 1834■ $ Sami. 1 d/d. 1 io:de Häftet. Bevillning-Utskottets Betänkande IV:o i3: förmoda, att de uppgifter som omfattade Bevillnings-stämpTingen skulls vara öfverensstämmande med dem, som upptogo Halbtämjdiugen, så har likväl ett annat förhållande visat sig af de tili Utskottet aflemnade förteckningar i detta afseende, och hvaraf inhemtas att 5r 1829 Buvillningsslämplades 48.170 lekar och Hallstämplades 48,708. år i83o —• *—• 89,956 dito 44.4oo. år iS3r — —, 4i.346 11110 — “ 42*426' år i832 33,654 dito 4‘>96a. Huru eller genom hvilka medel denna försnillning af ifrågavarande stämpelafgift ti 1 Iväga bringas, det hvarken kan eller hör Utskottet för Rikets Högloft. Ständer uppgifva. Ulskottet har endast ansett sig pligligt, alt å det uppgifne förhållandet fästa Rikets Höglofl Ständers uppmärksamhet, samt att undersöka de controler och lagbud, som i detta hänseende för närvarande finnas och derigenom vinna erfarenhet om några nya af behof ve t påkallas.
Motionen är af den beskaffenhet, att den, om den än vore aldrig så grundad, icke skulle kunna bifallas, sedan den blifvit så sent handlagd. Utskottet upplyser sjelf, att, i anledning af en del af denna motion, bestämda specialstater för Postverket och NummerLotteriet äro uppförde på Andra HufvudTiteln. Häraf synes, att Grefve Gyllenborgs förslag ej kan komma i betraktande derföre, att det blifvit senare liandlagdt än SlatsRegleringen. Jag anser nödigt, att någon erinran göres dervid, att motioner icke företagas i Utskotten i deli ordning och sä tidigt soia vederbör. I Den n3 December f. m. 217 Uppå derefter gjord framställning, Lief StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln hifallit. Å nyo föredrogs StatsUtskottets den 21 sistlidne November under N:o 334 afgifne, och den 4 dennes e. m. på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion, att Förteckningarne öfver Kronans Hus och Byggnader måtte till trycket befordras. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Jag anser StatsUtskottet icke hafva besvarat motionen, som sig bör. Motionären har begärt, att de förteckningar, som finnas, skola till trycket befordras. Han har ej begärt mera, än att de, som Utskottet bar, må blifva tryckta. Deruppå har Utskottet svarat, att som Utskottet ännu ej fått in förteckningar öfver alla Kronans bus och byggnader, Motionären ej kunnat få sin önskan uppfylld. Detta är conclusioner, hvilka äro så märkvärdiga, att man icke kan göra sig begrepp om sådant. Jag anser likväl af vigt, att man får kännedom 0111, hvilka hus Kronan har, och hvad de gifva. Jag har upplyst, hvad Magazinslnrättningen ensamt har, och det är flere andra Verk, som begagna många hus. Dessutom måste jag anmärka ett af Utskottets skäl, att det nemligen vore i saknad af uppgift från flere authoriteter.
Det är visserligen sannt, att BancoUtsk. hittills icke varit sysslolöst, och Hr Rosenblad har icke underlåtit att dertill i sin mån verksamt bidraga genom de mångfaldiga förslag, hvilka han dels såsom riksdagsman och dels såsom Bancofullmägtig afgifvit, och jag förmodar, alt Utsk., äfven om det vore permanent, skulle genom Hr Rosenblads försorg få tillräckligt att göra med pröfningen af hans projecter. Vidkommande åter den värde ledamotens påstående, att myntsystemet skulle hafva ett obetydligt inflytande på bancoreglementet, så beklagar jag, att han icke varit ledamot af den afdelning utaf Utsk., som det ålegat att uppgöra detta reglemente; han skulle då troligen hafva funnit, att icke blott sedlarnas |form, utan, snart sagdt, hvarje föreskrift rörtde åtgärder föV underhållandet af Bankens vexlingsoch lånerörelse, äga mer eller mindre omedelbart sammanhang med frågan om myntenheten. Hr Rosenblad har genomgått memor. Jag skall också genomgå detsamma, men dervid framställa förhållandet, sådant det för närvar, är. Beträffande således först de reglementariska stadganden, hvilka skola motsvara 4> 5 och 6 art. i nuvar. bancoreglemente, så hvilar betänk, om den förste af dessa art. på Utsk:s bord; frågorna rörrde 5:te art. äro af Utsk. afgjorda, och i afseende å den 6:te afvaktas ännu Bancofullmägtiges utlåt. Hrr Lefre'ns och Santessons motioner äro äfvenledes redan afgjorda. Hr Rosenblads motioner, upptagna under litt. i & c i memor., har Utsk. jemväl afgjort, äfvensom motionerna under litt. d och e. Återremissen af Hr Hallings motion är af Utsk. redan besvarad och betänk, är aflemnadt till tryckning. Utaf de administrativa målen äro icke några andra oafgjorda än sådana, som bero på Den 5 Mari f. A. fullrriägtiges utlåt. Hvad angår de frågor, sorn Utsi. Lör gemensamt med LagUtsk. behandla, så Sr uterremissen å betänk. N:o 2 besvarad.
Wid walsedlarnes öpnande befunne? hafwa blifwtt utsedde: N:o Röper till Grdiuarre Ledamöter 106 Grefwe SlrömtLll, bläns ltteZric, Lag man ,z 76 Friherre iirute, fullmägiig Herr HiLm, kakr, Öfwer Intendent - ^ ^ Z28 Friherre af käke, fulmagkig Herr 31 lrlmteborZ, VVi!ke!m) LandS!)öfd,rq § Z39 Friherre ak llLkalllon, ^näers, Lands höfding , - ^ A? Andra DelN-s 28. 4Z4 Den i Augusti N:o Röstett Z40 Friherre VörVerilltlölcl, Lalomon, Lands howing 52 66 Herr vchelrök, FullmägligHerr vu^erUeim, Olof lokan, Kammarjunkare - . - 4Z Till Suppleant Z Grefwe ve v 6ar6w, ,jacsb, General Major 5? Höglofl. Riddeissapet och Adeln acffildcs klockan 9. vt luxra In protocolil. 6. Lilverkolpe. Mändagcn den I Augusti. Plenum klockan 9 förmiddagen. Justerades pleni-protocollerna förden zo Julii och r Augusti. Herr Landt-Marffalken erindrave att Allmänna Beswärs-och Leconomiä-Utstottet den 9 Julii inkommit med ett betänkande rörande inrättandet sf en practist bergsskola i Fahlun. De!ta betänkande hade i anledning af inom Presteständet gjorde anmärkningar till Mffoklet blifwit äterremitteradk; i anledning hwaraf Herr Landt-Marftalken hem» siälde om ej detta mä! finge widare hwila pa bor - Den 3 Augusti. 4zs det intill desi Oeconomiä.Utffottet nHd siik swäb ^ vswannämnde ättrrreMisi inkommit. Bifölls.