Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet öfvergår till fjerde punkten, angående kungsoch krono-skjlitsén; och beträffande först riksdagsmännen Petter Jönssons, Jahob Lindbys, Nils Anderssons m. flis yrkanden 0111 förhöjning af den för kungsoch krono-skjuts utgående lega, får Utskottet fästa uppmärksamhet dervid, att genom den här ofvan föreslagna förhöjning i allmänna gästgifveri-skjutslegan, hvilken enligt Kongl, förordningarne den 6 Maj 1830 och 18 Augusti 1819 jemväl tillgodokommer dem, sorn verkställa kungsoch krono-skjuts, nämnde motionärers syfte blifvit till en del boredt; men vidare förhöjning af ifrågavarande skjutslega anser Utskottet ej skäl att förorda. Vidkommande dernäst riksdagsmannen Magnus Månssons från Östergöthlands län uti första punkten omförrnälda förslag, ratt all i hemmantal skattlagd jord må vara skyldig att under krig för rikets försvarsverk, samt i fred för transport af kronans effekter utgöra krono-skjuts,a så enär detta förslag hav till syfte att utsträcka skjutsnings-skyldigheten äfven till sådan fastighet, som hitintills varit derifrån befriad, får Utskottet, under åberopande af dess härofvan afgifne yttrande öfver hr Sandströmers motion, hemställa, att Magnus Månssons ifrågavarande förslag icke må vinna afseende. Rörande riksdagsmannen Jöns Perssons från Blekinge län yrkande, att fortskaffandet af båtsmän hädanefter måtte verkställas sjöledes, får Utskottet erinra, att uti Kongl. Maj:ts Nådiga förordning örn truppers och persedlars förskaffande den 6 September 1842, uttryckligen finnes stadgadt, att, till lindring uti in qvart eringsoch krono-skjuts-skyldigheten, fortskaffning af trupper, tillhörande arméen eller flottan skall företrädesvis ske sjöledes med begagnande af kronans egna eller enskildes dertill hyrda seglande eller ångfartyg; och finner Utskottet sig, i anledning häraf, böra vördsamt hemställa, det något afseende icke måtte fästas vid Jöns Perssons berörde framställning.
Stödd på Vanloos arm lemnade hon för en stund de dystra murar, inom hvilka hon bortsuckat den bästa delen af sitt lif, och erfor en underbar vederqvickelse, då hon, utkommen i den fria naturen, inandades vårflägternas svalka och betraktade den lugna nejd, som utbredde sig för hennes blickar. Insjöns spegel och de vågformigt stigande och sjunkande markerna, hvilkas gulgröna, om den förflutna årstidens härjningar påminnande färgskiftning här och der afbröts utaf mörka grupper af björkoch al-dungar, öfvergötos af aftonsolens rosensken, och deröfver spände sig en hög, blå himmel, beströdd af orörliga småskyar, hvilkas silfverfärg mer och mer öfvergick i en blek purpur, allteftersom solen sjönk mot synranden. Vid denna anblick rörde sig i Agnes bröst en längtan efter frihet, en trånad efter ett obekant, lyckligare fjerran. Hon hade länge erfarit en sådan längtan, men dess mål hade varit himmelen; i detta ögonblick, vid Vanloos arm och uppfriskad af vårvinden, fann hon, att äfven jorden var skön, och anade, att äfven den kunde bereda henne fröjder. Ankomne till kyrkogården uppsökte Agnes och Vanloo Hedvigs graf, och sedan de under tystnad dröjt en stund vid denna, satte de sig på en grafkulle i dess grannskap, och Agnes anförtrodde sin barndomsvän hvad som om morgonen tilldragit sig mellan henne och Drake. Vanloos panna rodnade af harm och vrede, medan Agnes skänkte honom detta förtroende. Men på samma gång var denna vändning af saken honom välkommen. Genom att skilja sig från Agnes, beröfvade sig Drake, utan att veta det, sitt sista värn, och Agnes kunde aflägsnas så långt från skådeplatsen för hans fall och förnedring, att ryktet derom ej behöfde nå henne oberedd och hon undveke att dela den skymf, som måste drabba hans namn.
Frih. Hedeström har upplyst, huruledes tionden är inom landet ganska olika, dels inom och dels utom bergslag. Denna olikhet är alt jemföra med olikheten i beskattningen af ett säteri och ett skattehemman i landslagen. Äganderättens helgd betor derpå, alt man icke rubbar sådana förhållanden. Vill man göra nedsättning, så må man icke göra den på det sätt StatsUtsk. föreslagit, nemi. att nedsätlningen blir lika för alla, utan afseende derpå, att den ena betalar högre oeh den andra lägre. Frih. Palmstjerna och andre med honom hafva sagt, att tionde af tackjern är bevillning, eller att dermed jemföra. Jag medgifver att så förhåller sig med det tackjern, som tillverkas inom landslag, derföre att hvarje hemman har der sin grundränta, som utgår oberoende af tackjernstillverkningen. Men jag bestrider riktigheten af denna sats så vidt den angår bergslagen inom Sverige, ty inom bergslag hafva hemmanen lindring i grundräntorna, såsom allmänt bekant är. De äro befriade från rotering och mera sådant. Nu säger man: oaktadt allt detta, så bevises likväl att lackjernstiondeu, år bevillning, deraf att om ingen blåsning verkställes vid en hytta inom bergslag, så betalas ingen tionde. Men jag svarar, alt det väl kan gå an på ett år alt undandraga sig grundräntan, det går dock icke alf i längden; ty den bergslag, 256 Don 23 October t. m. som upphör att bläsa, upphör att vara bergslag och får betala sin grundränta. Om R. o. Ad. ville bifalla StatsUtsk:s betänk, sådant som det nu är, hvad blefve följden? Jo, att man borttager grundräntan för de hyttor eller den tackjernstillverkning, som äger rum inom bergslag, under det att man låter grundräntan stå qvar för dem, som tillverka tackjern utom bergslag. Det är alldeles samma billighet, som om Ståndet ville förklara, att skatte-nedsättning skulle äga rum till större belopp för säteri än för skattehemman.
Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Chefen för Finans-Departementet, Stats-rådet Sandströmer, uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut fattade beslut, uppsatt förslag till Nådig Proposition till Rikets Ständer, angående anslag för beredande af rättelse uti beräknandet af salpeteihjelpen inom provinserna Småland och öland.] Kongl. MajUs Nåd. Preposition, N:o il. 43 Kongl. Maj:t behagade i Nåder gilla berörde förslag samt befallte, att Nådig Proposition skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständer afgå, sådan den finnes protokollet bilagd. Ex Protocollo, C. Hallberg. Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den ig Oktober i85o. Närvarande: Oans Excellens, Justitie-Stats-Ministern, Herr Grefve Sparre. Statsråden: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Sedan anmäldt blifvit, att H. E. Herr Stats-ministern för Utrikes ärenden, Friherre Stjerneld på grund af förfall var förhindrad att i dag komma tillstädes, upplästes till justering protokollet öfver Finans-ärenden för den 12 innevarande månad, hvarefter Chefen för Finans-Departementet, Stats-rådet Sandströmer i underdånighet föredrog följande ärenden, nemligen: 3:o Kammar-Kollegii den 7 Maj nästlidna år, efter vederbörandes hörande, i underdånighet afgifna utlåtande öfver en af åtskilliga af Bonde-ståndets fullmäktige vid 1840 och 1841 års riksdag, nemligen 3:ne af fullmäktige från Calmar län och samt - u Kongl. Maj:Is Md.
Då sålunda orsaken till felet är utredd, samt hufvudboken, jemte dertill hörande verifikationer, blifvit uti Eders Kongl. Maj:ts 40 — 314 — och Rikets Kammar-Rätts Öfver-Revisions-Departement granskad utan anmärkning, torde Revisorernes erinran anses vara nöjaktigt förklarad; och då Revisorerne för öfrigt icke uppgifvit någon speciel omständighet, som påkallar hufvudbokens genomgående å nyo, torde yrkandet derom få förblifva utan afseende. Ehuru uti 1844 och 1845 års hufvudböcker utbalanseras en skuld till allmänna Magasinsfonden af 1,000 R:dr, utgörande ränta å 5,000 R:dr, köpeskilling för en försåld byggnad i Norrköping, hafva Revisorerne af räkenskaperna för sistnämnde fond dock icke inhemtat, hvarken alt fonden äger denna räntefordran af Stats-verket, ej heller kapitalbeloppet, hvarå densamma blifvit beräknad, som likväl, om förberörde påföring, 1,000 R:dr, varit riktig, bordt Magasinsfonden äfven till godo krediteras, hvilket kapitalbelopp, 5,000 R:dr, deremot upptages såsom en Stats-verkets fordran Enligt Rikets Ständers år 1830 af Kongl. Maj:t i nåder gillade beslut, skulle alla de fordna allmänna Magasinsfonden tillhöriga fastigheter, som för Stats-verkets behof erfordras, till Stats-verket utan ersättning öfverlåtas, men de öfriga försäljas. Vid den reglering med krono-magasinerna, som år 1832 ägde rum, ansågs, att de då befintliga magasinshusen i Norrköping borde för Stats-verkets räkning behållas. Sedermera blef likväl utrönt, att det så kallade stora magasinshuset derstädes kunde umbäras, såsom följd hvaraf, detsamma, med Kongl. Maj:ts nådiga bifall, försåldes till Handlanden Svartling i Norrköping, som betingade sig 5 års anstånd med köpeskillingens betalande, mot godkänd säkerhet och förbindelse att under tiden å kapitalbeloppet årligen betala 5 procents ränta med 250 R:dr.
OJtajrtd itåbiga pröfning; äfwenfont till Sagtftabga, l)waröfwer ögögfta ©omftolend utlåtanbe blifwit inforbrabt. ©loggodj ©fogdod) 3ägeri)iaten, l)ward perfottal imber be febttare åren 3äcjeri«jtaten. t .r . åtnjutit prootfortff aflöntugdförljöjntitg af ©fogdplaitterntgdfafiand nte Sätt förenabt till ett gemenfamt £)fwer Sän; fluttigen genom fattabe beflut ont följaitbe tjenfiemänd ocb betjented anffällaitbe i Säit, ber @fogd Sätt famt en Sägmäftare i bmarje af 3emtlaitbd, ©efleborgd, kopparbergd od) ©ottlanbd Sätt. Huber afbibait af en fulljlänbtg re 99 beforbriitgar anitorlitnba, än genom förorbnanben att tjenjlerna tidé mibare iitttel)afma. Seträffanbe ttttbermiöniitgcit t be ämnen, forn för ffogarnaö ättbas ©fogs Snfti* tutet. målöeitliga mårb od) jagteitö npprättl)årianbe erforbraö, förefontnter, att, efter fullborbab tillbtjggitab af ©fogö Snjfititteté f)ttö od) febatt en ffjuts bana blifmit berftäbeö inrättab famt åtffilliga anftalter för öfrigt mib Äoitgölabttgårb fjörattbe flög att, imber för* mattning od) aitfmar af ©fogösSnflitutetö lärare i ffogö[)uöf)ållitiitg, be Sätt od) 23öba Ärottoparf på Ölaitb famt nt Säit od) i föbra belett af ©Iföborgö
Herr Friherre Ludvig Boye har deremot hemställt, att Utskottets tillstyrkande rörande confiscerade varors försäljning till export mätte antagas; deruti Hefr af Brinkman instämt, med tillägg att utskeppningen , deraf må få verkställas ifrån alla Städer, der varorna blifvit förbjudna, Herr Prosten Svedelius har väl gillat Utskottets antagna grundsats, att allt sorn är 052 Besv. och Ekon. lTtsk. Betei nkanden. förbjudet till inFörsel, äfven bör vara förbjudet till förbrukning; men deremot ansett Utskottets tillstyrkande i fråga om Cafféförbudet ej kunna medföra åsyftad verkan, hvilket tillräckligt skall blifvit ådagalagdt af, i detta afseende utfärdade och ännu gällande Författningar. Herr Frosten förmodar dessutom, att ordet samqväm ej skulla kunna bestämmas, och att ett sådant partielt förbud, som Utskottet, i afseende på dessa, föreslagit, skulle bereda tillfälle för de ledsammaste chicaner, utan att någon hufvudsaklig vinst deraf vore att förvänta. På dessa skäl, och enär Riksens Ständer redan fattat det beslut, att bruk af öfveiflödsarticlar, hvaribland Caffe visserligen kommer att räknas, skall taxera» till Bevillning; tror Herr Prosten ej, att en ÖFverflödsFörordning kan tillstyrkas, så framt Statens påräknade inkomster skola utgå, och anser rådligast, att tili Kongl, Maj:ts Eget Nådiga godtfinnande öfverlemna denna sak, utan att dervid något tilleller afstyrka. Pierr Comminister Bergegren har föreslagit, att öfverflödsvaror må till förbrukning tillåtas, men under villkor af beskattning, i synnerhet på Utländska öfveiflödsarticlar, hvilken beskattning likväl ej borde blifva så ringa, att det derigenom sökta vigtigaste ändamålet, förminskningen af de Utländska öfverflödsvarornas förbrukning, ej förfelades. Hvad Caffe beträffar, h ar Herr Comministern, i anseende till dess höga pris för de mindre bemedlade, äfvensom förnämligast för dess skadliga inflytelse på .handelsvågen, önskat, Besv. och Ekon.
För nämnde rättighets utöfvande torde det fortfarande böra medgifvas rätt alt uplaga under omförmälde omständigheter anträffade svinkreatur. 1 händelse denna utväg icke anses ändamålsenlig, kan det kanske lemnäs till menigherna att å Sockneslämmor besluta om förbud emot oringade svins utsläppande och om vile derför under elt visst stadgadt belopp, att gälla till efterrättelse, sedan vilet blifvit af K. Beflude faststäldt som, enl. Sockneslämmo-förordningen, i allmänhet erfordras för tillämpning af menighets vilesbeslut. 3:o. Till upfostringshjelp för fattiga barn utgår årligen lill hvarje län i Riket ett visst belopp, hvilket utbetalas af Serafimer-OrdensGillet och tillsändes K. Beflude, som utdelar medlen dels till faderoch moderlösa barns fosterföräldrar, dels till fallige föräldrar, som hafva egna barn atf upfostra. Sammanlagda beloppet af de medel, som i hela Riket sålunda utdelas, lärer upgå till omkring 12,000 R:dr b:ko för året. Tillgången å dessa medel har, såvidt jag haft tillfälle att inhemta, upkommit derigenom, att sedan Konung Carl XI, genom Bref d. 27 Nov. 16S2 och den 8 Juni 16S3, anslagit till ett Barnhus i Malmö, som dä inrättades, en del af Kronans Tionde i Skåne, upgående till 1,887 tunnor, 14 kappar spannmål i råg, korn och bafra, äfvensom 2,000 D:lr s:r:mt lära blifvit af enskilde personer dertill gifna; så har, i följd af K. M:s beslut d. 9 Juni 1789, denna Barnhusinrättning blifvit uplöst, i det ändamål, att inrättningens tillgångar, hvarmed allenast ett mindre antal barn kunde å Barnhuset njuta vård, skulle lemna utväg för underhållande af ett större antal barn, genom deras ulaccorderande till vård hos fosterföräldrar; hvarefter af Barnhusets tillgångar den fond lärer hafva upkommit, som lemnar medel alt på ofvanberörde sätt använda till upfostringshjelp.
Magni omtalar i sin krönika, att vid menniskooffer skulle den, på hvilken lotten föll, lefvande nedsänkas i en källa, som upprann nära till offerplatsen, och om ”samma menniska lätteligen uppgaf andan, så uttydde deras prester det vara ett lyckosamt tecken och samma menniska blef straxt dädan tagen och uti en lund, som der straxt hos var, af presterna hängd, den de mente helig vara, och således sade de, att samma menniska blef straxt till Gudarna uppförd. Der med trodde den menniskan, som genom sådant offer vardt upptagen, sig alldeles salig varda”322. Ett sådant menniskooffer framställer Messenius med stor utförlighet i ”Svanhvita,” och då offret icke står i något egentligt sammanhang med hufvudhandlingen, så har tydligen hans afsigt varit, att just genom det rätt åskådligt måla tiden. Nu framställas visserligen de danska fångar, som skola offras, såsom mycket glada öfver den ära, dem vederfares. Men svenskarna tycka äran vara måttlig; en tempeltjenare af dansk slägt, som gör invändningar mot offret, får höra speglosor för sin jutska börd och sin partiskhet för landsmän, och sjelfva vaktmästare Grymmer tycker det vara oskickligt, att på sådant sätt behandla krigsmän, fångna i slag, ty ”all krigslag” förbjuder att döda dem. Der Messenii kunskap icke längre räcker till, tager han sin uppfinningsgåfva till hjelp och pådiktar de gamle de besynnerligaste plägseder. Då t. ex. ”Svanhvita” skulle slutas med bröllop, med M. ej hade sig något bekant om hedningarnas vigsel, så hopsatte han sjelf en vigselceremoni. Regner och Svanhvita träda fram för presten Torgod; Regner begär Svanhvita till hustru, och hon säger sig skola älska Regner ”i lust och nödh.” Då beder Torgod de tre gudar välsigna dem med barn och stor ätt, förmanar dem att väl sämjas och slår eld af en flinta, så att gnistorna falla ned på handen, sägande: ”Lijka som i then hårda steen Eeld ligger fördåld, liws och reen,
4 Enligt 'geologernas mening består Gottlands grund al sandstensberg ölverdragne med en kaikstensmassa af olika höjd; kalkhällen är pa de llesta ställen betäckt af djupare eller grundare jord af omvexlande beskaffenhet, men i allmänhet kalkbiandad; endast på sydligaste delen al ön kommer sandstenen i dagen. Öns stränder, synnerligast på vestra sidan, äro i allmänhet höga, i de bugter Stränderna bilda med utanför varande grund, äro goda hamnar lör mindre fartyg; största delen af dessa hamnar finnas på östra sidan af ön,.der älven 2:ne hamnar för större fartyg finnas, nämligen Slitö och Fårösund, samt en god redd utanför Rohnehamn. Landet är i allmänhet slätt; största landthöjden följer i norra delen nära vestra kusten, men drager sig mera midt i landet i medlersta och södra delen af ön. Mindre åsar finnas äfven, hvilka i förening med fördjupningar i marken, åstadkomma en mängd träsk och myrer, flera af betydlig vidd. Åtskilda kalkstensberg finnas pa flera ställen, ehuru icke af betydlig' höjd; de märkligaste deribland äro: Thorsborgen och Grogarnsbergen på östra sidan, Hoborgen på öns sydligaste udde, Klinteberget näia hamnen af samma namn, samt några kullar i Linde socken uti midten af Landets södra del. Jordmånen består, närmast stränderna, .mest al kalkstensklapper och sand, endast på få ställen af lera; i medlersta delen af ön finnes deremot djup lera och mylla. Vattendragen bestå endast af ofvannämnde träsk och myrer, upptagande en vidd af öfver 50,000 tunnland; de derifrån till hafvet löpande bäckar och åar uttorka nästan allesammans under sommaren, likasom myrerna, hvilka da bill va sa torra, att (odret ä dem, de flesta ur, med lätthet kan afbergas. Ler och mylljorden är ganska bördig, äfven kalkstensklappern under år med ymnig nederbörd, men endast lör Råg-sädet, hvilket ock nästan uteslutande'på denna jordmån begagnas; säden blifver der fri från ogräs, och mjölet af en ovanlig hvithet, hvarföre detsamma med begärlighet uppköpes.
Om dessa privilegier skola liksom grundlagen, ovilkorligen efter ordalydelsen tolkas, skulle den gjorda anmärkn.-n hafva mycket skäl för sig, men vid privilegiers tolkning bör vanlig lag-tvdning få gälla. Vid den tid då privilegierna skrefvos, brukade man, i st. för att säga PresteSt., upräkna alla de delar hvaraf Ståndet bestod. Så är äfven förhållandet med denna §. När man ville säga, att PresteSt:s inkomster skulle detsamma oförryckt bibehållas, har man sagt att Biskopar, Superintendenter m. fl. skola sina praebenden oförändradt behålla. Om den af mig först omnämnde tolkningen skulle gälla, kunde någon jemnkning i Presterskapets löneinkomster icke ega rum, utan alla 4 RiksStms sammanstämmande beslut, en så - 104 Dien 5 Juli e. m. dan orimlig tolkning har likväl aldrig vunnit burskap, utan den tolkningen, hvilken jag i andra rummet sökte framställa, har alltid » varit den som gjort sig gällande, hvarpå oek åtskilliga exempel blifvit under f. m. plenum anförde. Jag kan således icke finna att den § i privilegierna, som blifvit åberopad såsom af Konungens Rådgifvare öfverträdd, verkligen blifvit det. Rörande den 4:de punkten, angide aflöning åt Landsh. v. Troil, hvilken såsom t. f. upbar ett arfvode, lill beloppet motsvarande bela den enl. stat åt ordinarie Landsh. anslagne lön, men derjemte bibehöll de löneförmåner, som åtföljde hans militära befattning, endast med undantag af ,';:del, som borde till vikarien afstås, har en ledamot yttrat, att Chefen för Civil-Depart:tet icke kunde göras ansvarig, för hvad som kunde uti saken från LandlförsvarsDepart:let åtgöras. Mig vill likväl synas, att ärenderna icke blifvit väl beredde, om de icke före föredragningen blifvit sedde från alla håll, och uplysningar infordrade frän det StatsDeparl. dit ärendet möjligen äfven kunnat höra.
Uf)f)f(attabt »»arbe I O _»o' © gaftftaflb betinltning. co o 2: © Snfomft - -er -cr 3.3 3 fff. co^"5 CC~ co SSt« ni ä r b 3 be Sätt, ber icfc alta imber 3:bje Strtitetn upptagna afgifter förelomma, 4 (15) 1 Väx 15:o. San föv a* 18.. öfter 3:bje 31 r 11 f e l n. Sänets (jeta SöenriftningS* f umnta. kluittmng. © c s <>2 3 ö- 3 2 Ö J¥i. sr.« P* 3. r* co o» ?r Sebiterabc SSenrillttingS^afgiftcr. 3. *io 3 a co 3- *Sr> O erco » 2 « 3 0*^2 3 Sca « o 3-'3> co Si CD f Ef co 3 ♦ o a <39 O: S_L 3 »" |fg ? ? <9Ö f ® 2.3 «3 3.3 a o co ning: minffa? foltimnevnas antal efter ontftänbigfjetevna, gormu* 0antmanbrag, upptagonbe antalet perfotter, font avo frtc från fri från SSennlltttttg efter 2:bra 'Jlrttfeln 3tntal pcrfoitcr, forn äro frie frän ffylbig* ©emenffapett af Strmécn Öfwerårtge famt tttf|tyfe& @tab 0umma q (16) Itir 16:o. perfonitg fft>bb$afflift, famt ttmrbet af foft genbom, forn or uti Sou år 18 ♦ * Ijet att erlägga pevfonltg flQbbeafgtft efter l:fta Slrtifeln. gaft ©genbom, fri frän ©emittning efter 2:bra 21rtileln. Unberärige. (gumma. Siffiförig gtaten.
O., clc.parteiiient,sclief,: Keli.ii, M. T,., fru, Stoc1; lioliii. Stockholiii. Reljestrniid, Aiiiin, fröken, Ström, Snltskog. ILiilphers, H. W, lifiiiedilii~s, Stockholm. 3Eellberg,l !r i tliiof, rednktiir, Stockl.101 iii. 1-Iiilt, Amniida, frii, Rödel~yholiii, Eöcleh e l l e l ~ e r y, Anna, frii, Boden. by. Hellerström, Gnlli, fru, Marie.luiic1, Nettmby. Ii~iiltrnnn, ~o ' linii, dispoiieut, Malmö. j3ellerströinI Göthilcla, Frökca, HnrlsHiiiiible, J. rektor, Stockholin. liaiiin. Hiiiiiiiiel, Atalin, fru, Kosta,. : EI: n sberg, Aliila, fru, i,iiIeA. J-felling, Vesta, frn, Stocklioliii. IXel.lrnnn, Auu: i., fröken, Upsala. Husberg, Nina? fröken. Vexiö. Gerda, fröken, Stocklioli~i. S HAka,ussou, Maria, irökeu. Hemberg, Alice, fröken, Srn.edstorp. 1ri: ' ird af Segerstad, A., IZhdiiinii, StockHenckel, Agiies, frökeii, Stocliholiii. Jienclcel, Idn, fru, Helsiiigbosg. Herlitrh, Gerdn, frii, StoCklioliii. l-IArA a£ Segerstad, Aliua, fru, Stock-: klermarin, Ebba, frn, Stockliolin. Iiolm.
Horn, men har trott, att felet dock alltid qvarstår för Konungens rådgifvare, emedan det vore Styrelsen, hvarifrån förslag-borde utgå till reformförändringar i vår statsförfattning. Jag ber Hr Dalman begrunda, huruvida det skulle vara visligt bandladt af Styrelsen att under närvar, förhållanden fram - Den i Juli e. m. komma med förslag, då hon kunde vara öfvertygad, att de skulle blifva afslagna, hvilket skulle försvaga henne i allmänna opinionen. Att afslag skulle möta sådana förslag, derom är jag öfvertygad; och jag grundar denna öfvertygelse på hvad jag hört inom detta rum, då personer, som mest yrka på reformer, satt sig emot förändring af R. o. Ad:s egen representation, den del af vår statsförfattning, som måhända först fordrar reform. Jag stödjer denna öfvertygelse ytterligare derpå, att då vi icke längre tillbaka än vid sista rikdag hade på vårt bord hvilande grundlagsförslag till ändringar, som åsyftade en ministeriel styrelse, blefvo dessa grundlagsförändringar enhälligt afslagna. Det är således obestridligt, att det är inom oss sjelfva, vi måste söka hindren för reformerna; och då jag beklagar, att så förhåller sig, har jag likväl ansett mig skyldig att fästa uppmärksamheten härpå, pä det skuggan icke må falla, der den icke bör falla, och för att uppfylla den pligt, som tillhör hvarje rättskaffens medborgare, och, som Gr. Cronhjelm sagt, bereda Styrelsen den kraft, den så väl behöfver. Frih. Boye, Ludv.: En värd ledamot, Gr. Cronhjelm, har kommit mitt minne lili hjelp på ett sätt, hvarföre jag förklarar honom min förbindelse. Han har påmint om de märkvärdiga motiverna till banklag, som jag förbisåg just derföre, att jag ansett och ännu anser dem onödiga till deras grund och ingenting bevisande till deras egenskap. Jag kan icke påminna mig det öfriga af Hr Gr:s erinran; men för att icke träda in på obehaget att gifva eller emottaga motsägelser, vill jag gå i loyaute' ända till frikostighet. Jag vill antaga, att allt förhåller sig så, som han föregifvit.