Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad slutligen anginge anmärkningen i afseende på det belopp 1,085 K:dr 30 öre R:mt, hvilket till följd af Kongl, brefvet den 18 Mars 1856 blifvit utbctaldt såsom bidrag till aflöning för en predikant vid helsobrunnen i Carlsbad, ansåg Departementschefen, som fann betänkligt att under nuvarande förhållanden föreslå, att Staten icke vidare skulle för detta ändamål lemna sitt biträde, sig likväl böra hemställa, att Kongl. Majit täcktes uti de genom förenänmda nådiga bref för bidragets beräkning bestämda grunder stadga den förändring, att berörde bidrag skall från och med detta är utgå med ett bestämdt belopp af 600 K:dr Kunt och att Erkebiskopen, sorn fatt sig uppdraget att till predikants-befattningens bestridande lämplig person utse, måtte derom underrättas. Och framställde Departements-chefen vidare, dels att förutnämnde utlåtanden måtte få genom note ur protokollet öfverlemnas till i mans-departementet för att, i ändamål att till trycket befordras, Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor tillställas, dels ock att de förklaringar, sorn i anledning af 1 ikets Ständers Fevisörers anmärkningar framdeles inkomma och ej till någon åtgärd föranleda, måtte, utan föregången ny anmälan, till Finans-departementet i samma ändamål öfverlemnas. Uppå Stats-rådets öfrige ledamöters tillstyrkande behagade Kongl. Maj:t i nåder bifalla hvad Departements-chefen sålunda hemställt. Ex protocollo: Edv. Heijkenskjöld. Westerås’ stills Konsistor!! underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Konsistoriernas räkenskaper för år 1858. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Sä stå rågpriserna t. ex. i Malmö och Götheborg i 22 å 24 R:dr, under det råg kan köpas i Nerike, Westeroch Östergöthland för 17 ä 18 R:dr. Hvad bevisar detta, om icke, att det är på utskeppningsorterna och i grannskapet af stapelstäderna, der utskeppning kan komma att ega rum. som man håller på rågen, för att kunna begagna sig af utlandets höga priser. Deremot äro vårsädspriserna icke serdeles högre än under vanliga förhållanden. Båda dessa af Utsk. anförda liufvudskäl äro således oriktiga, .lag beklagar att Utsk. tillgripit sådana skäl, som de bort kunna underrätta sig om, voro stridande mot kända factiska förhållanden ; ty det är alltid beklagligt att en samling af personer, som man utväljer för att utreda en fråga, verkställer detta på sådant sätt att de framkomma med påtagligt origliga upgifter, synnerligen när det varit lätt för dem att skaffa sig säkra underrättelser i ämnet. Jag kan icke annat än begära afslag på Utsk:s Betänk, i afseende på Doktor Sandbergs motion. Men då jag bestrider ett frambärande af en önskan till K. M. i denna syftning, så bekänner jag likväl att jag anser att nugot korrektiv borde man verkligen söka åstadkomma emot den med skäl fruktade, ökade bränvinsproduktionen i April månad, ty om alla bränvinspannor lössläppas i April månad, så befarar jag att ett sådant förhållande kan upkomma och alt man närmare den tiden, då bränvinsbränningen skall ega rum, kan finna sig nödsakad att vidtaga den restriction, som nu önskas, men som då får ett långt skadligare 384 Den 4 Februari e. m. inflytande, emedan det icke varit påräknadt af dem, som anmält sig alt bränna i April månad. Här bar blifvit taladt om ett exportförbud. För min del bekänner jag att hellre än jag nu skulle vilja ingå till K.
Commerce-Collegium upplysta förhållanden, och då den för Borgmästaren i Eskilstuna från Extra Licenlfonden eller manufacturmedlen utgående lön, äfven efter densammas förhöjning, vida understiger de årliga löner och arfvoden, som af samma fond och medel måst bestridas, under det de åligganden, i afseende på tillsynen öfver fristaden, som numera äro åt Borgmästaren uppdragne, besörjdes af serskilde tjenstemän, anser Utskottet sig böra hemställa, alt Revisorernes, rörande ofvanberörde löneförhöjning, framställda anmärkning må förfalla. Stockholm den 20 September 1844. Reservation af Herr C. Walley: 6:te Puncten. "Jag reserverar mig emot Utskottets, genom en knapp majoritet, tillkomna beslut, och vidblifver den mening, som 1843 års Revisions-Berättelsff, pag. 13, innehåller, nemligen, alt, då förlagslån utur ManufacturDisconten meddelas mot säkerhet, bestående dels af förlagsinteckning uti fabriksinventarier, machinerier, m. m., dels af borgensförbindelser, dessa sistnämnde förbindelser hädanefter höra vara på det sätt ulhändigade, att Manufactur-Disconten må varda i tillfälle att, omedelbarligen och ulan behof att afbida fabriksinventariernes realisering och en möjligen flerårig, för andra låneberältigade menlig tidsutdrägt, med inträffade concursers slutliga utredning, för lånesummans återbekommande, vända sig till de personer, som borgens-ansvaret sig iklädt.” ll:te Puncten. “Jag reserverar mig emot principen och anser, lika med 1843 års Revisorer, origtigt vara att för Landtbruks-Academiens Secreterare å manufacturmedlen anvisa lönetillökning, såsom ett för den fonden alldeles främmande ändamål och banan, i sådant afseende en gång beträdd samt af Rikets Ständer godkänd, torde gifva anledning till allt för många missbruk.” I denna reservation instämde Per Persson från Örebl o Län, David Andersson, Johan Johansson, Petter Persson, Jonas Jokansson och Sandstedt.
— Nej, mylord har icke varit hemma här sedan dess, ehuru jag hört, att han på en kort tid återkommit till London, ty mr Crawford, hans juridiska biträde, skref derom till förvaltaren, på samma gång han meddelade honom några befallningar ifrån mylord. Mrs Banks, som under allt det hon pratat haft ett vaksamt öga på personalen i köket, genom hvars öppna dörr hon kunde se allt, som passerade derinne, reste sig till hälften och utdelade några befallningar eller gaf en tillrättavisning och med en stämma, som icke medgaf någon ohörsamhet, och jag ritade tankfull med min käpp figurer i sanden, under det jag helt tyst inom mig kommenterade hushållerskans nyss gjorda meddelanden. — Huru gammal var lord Astley, då ni kom hit i huset, mrs Banks? — sade jag efter en temligen lång paus. — Åh, han var väl en fjorton eller sexton år, kan jag tro, ty jag har nu varit här i tio år. Lord Percy reste det året till Italien igen, och unga mr Astley var i Oxford, så här var mycket tyst och ensligt ända till jul, då båda herrarne kommo hem på ett par veckor. — Finnes ingen qvar af de tjenare, som funnos den tid, då den unga lady Hawerfield lefde? — Jo bevars, på godset finnas visst många. — Jag menar någon af domestikerna i huset. — Nej ingen; den sista var gamla miss Spencer, som dog för ett år sedan, hon bodde i ett rum i ena flygeln. — Miss Spencer? — Ja, hon hade varit i huset sedan gamla ladyns tid, hon var nära sjuttio år när hon dog. — Men vet ni icke, hvar någon af de fordna tjenarne nu finnes? — Nej, i fall ni menar ända sedan den tid, då mylady lefde, då vet jag ingen, jag kände ingen af dem, det är tjugotvå år sedan, hon lefde icke, som ni vet, mer än tvenne år efter sitt giftermål, och vid hennes död var jag bosatt långt härifrån. Den enda, som jag kan påminna mig, var Morris, lord Percys kammartjenare, han var qvar, då jag kom, och han hade varit hos lorden, allt sedan han var ogift.
Men är skilnaden egentligen så stor på Kalle och Petter, som slåss om en bandstump, och stora pappa och hans kamrater, som kämpas de också — om en bandstump? Motsatsen mellan det stora i laterna och svagheten och ofullkomligheten hos personligheten — är denna motsats icke ungefär lika slående i bägge fallen och lika frestande till en liten dragning på smilbandet? Reträtt. c e n parsamma Fruar! Thelbergs, » en vän upplyste mig därom, då vi mötte henne på gatan. » » Nej, hvad säger herr Brink! » utbrast fröken Emelie öfverraskad, » det är en bekant till mig ... » Ännu större öfverrasknmg från Fredrik Blinks sida. Så släppte han icke fröken Emelie, förrän hon lofvat honom att en förmiddag inbjuda fröken Noréus, då han själf också skulle komma liksom ä propos. » Men ingen allusion på hennes hemliga skriftställarskap, herr Brink! » bad fröken Emelie nä- stan oroligt. » Det vore ett öfverfall ur bakhåll. » Några dagar senare presenterades han af frö- ken Emelie för ett yngre fruntimmer, fröken Noréus. Han kände strax igen henne. Hon förrådde ingen synbar rörelse, då hon hörde, att herr Brink var medarbetare och litteraturkritiker i den och den tidningen. Hon såg ut » som folket gör mest », röjde ingen påfallande högre intelligens och förhöll sig tämligen stel i sitt sätt att vara. » En genomgående ledsam människa, » tänkte Brink, » ja, sådana där äro de i det privata. » Fröken Noréus sade snart adjö. » Jag tycker mig ha mött fröken en dag i trappuppgången till vår redaktionslokal, » sade Brink. » Ja, det var ett bref, som jag för en väninnas räkning lämnade, » sade hon intresselöst. Och därpå gick hon » Det var baddarn hvad hon kunde förskansa sig väl! » utbrast Fredrik förbluffad och stirrade på fröken Emelie, som smålog åt hans tydliga missräkning, att den unga damen skulle förråda sig sig själf. » Men naturligtvis, » fortsatte han, » narrades hon kallblodigt beträffande bref vet och väninnan! » » Nå, hur fann ni henne föröfrigt? » » Odräglig — som alla af hennes sort måste vara.
KM. i Nåder förmält, att då från äldre tider Lotsoch Bak-Inrättningen, i anseende till dess närasamband med Rikets Sjöförsvar, varit ställd under Flottornas styrelse, med undantag af någre åt enskilde under entreprenade nppiåtne Fyrar och Bakar, hvaribland nu endast befinnas Landsorts och Korsö Fyrbåkar, hvilka af enskilde, emot uppbärande utaf vissa andelar af.LotsBak-' och Last-penningarne, underhållas; meri ' E. K. M:ts Nådiga uppmärksamhet icke kunnat undfalla, å ena sidan, olämpligheten deraf, att Inrättningar af så allmänt och stort inflytande på handeln och sjöfarten stå tinder enskild förvaltning, samt å den andra, huru det, både för Kronan och det allmänna, vore af mycken vigt, att ofvanberörde, genom Contract,åt enskilde under entreprenade upplåtne Fyrbåkar blefve för Statens räkning inlöste och satte under samma publike tillsyn och styrelse, som de öfrige Bukarne i Riket, E. K. M. föröenskuld i Nåder anbefallt Förvaltningen af Sjö-Arenderne, att höra egarne af ifrågavarande Fyrbåkar, huruvida och till hvad pris de vore hugade , att dem till E. K. M. och Kronan afstå, samt genom Öfver - 86 Underdåniga Skrifvelser. > Intendents-Embetet låtit besigtiga och värdera samma Båkar; hvarefter Förvaltningén af SjöÄrendérne i ämnet afgifvit tvänne särskildta Utlåtanden , deraf inhemtas, att egarrie af Landsorts Fyrbåk förklarat sig vilja aflåta densammai med Fyrvaktarehus och kolbodar samt alla Inventarier, hvaribland ett större parti stenkol, för 35,000 R:dr samt att egaren af Korsö Fyrbåk likaledes vore hugad, att densamma, med dertill hörande inrättningar, hus och inventarier, till Kronans evärdeliga ego, för s8,000 R:dr försälja; vid hvilket förhållande och enär E. K.
Herr von Hartmansdorff har anfört, ’’att Lagens anda alltid först bör betänkas, och tillämpningen ske derefter, så vida icke ordalydelsen är så bestämd, att afvikelser från bokstafven kunde leda till Lagens för tydning.'" Om Lagen skall vara öfver hvarje individs vilja och ännu mer öfver mängdens, tror jag rådJigast vara, så vida Lagen icke är alltför ofullkomlig, att först efterse Lagens bokstaf, och följa den om den är tydlig, och endast när den är otydlig efterforska och utleta andan, för att genom anaiogie sluta till Lagens mening i den mörka punkten. Andan af en Lag är icke alitid en lätt sak att utfinna, tillämpad till hvarje serskilt fall, de upplystaste män Den 23 Octoler J, m. 1X5 män hafva deruti ofta skiljaktiga tankar; Men bokstafven måste vara klar, då lagen ej står skrifven i ett mystiskt språk eller med en för närvarande tid oförsvarlig vårdslöshet. Om en orättvisa eller mindre billighet skulle vederfaras en person, fördrager han den nästan alltid vida häldre om den kommer från La. gens bokstaf, än ifrån Medborgare, som tilläm' pa Lagens anda utan förening med bokstafven. Motionairen anförer att han sjelf anser, att enligt S3 och 98 §. §. Regeringsformen ordalydelfen bjuder det intet nytt val bör förrättas till JustitiaeOmbudsman, om han dör under påstående Riksdag, sedan han under samma Riks* dag dertill blifvit utvald, utan Suppleanten ovilkorligen vara JustititiaeOmbudsmannens sur-’ vivancier intill nästa Riksdag, men att detta lagstadgande är både fÖrnuftvidrigt och stridande mot Grudlagens anda. Jag hyser likväl en helt annan tanka, och skall i korthet anföra skälen till, att jag i deni na Grundlagens ordahjdelfe igenfinner både för* nuft och Grundlagens esprit.
det större belöper sig till 300 kronor. Då täflingsskrifterne för denna pristaflan skola vara inlämnade först den 15 april innevarande år, tillhör den utförligare redogörelsen för den samma en följande årsberättelse. Komith för utredning af de till Danmark ntvsndrande svensks allmogeflickornas stlillning och arbetsförh&amp;llanden. Komiten har under året haft glädjen mottaga meddelande frkn Köpenhamn att en ny lag blifvit antagen angående ~ f ~ s t e k o n - toren .. Förslaget till denna lag, som afser afskaffandet af de icke autoriserade kommissionskontoren var af regeringen framlagd för den danska riksdagen. För att riksdagsmännen skulle kunna bilda sig ett begrepp om dessa icke autoriserade kommissions~ontors fördarfbringande verksamhet, inbjöd Dansk Kvindesamfund mot slutet af förlidet &amp; r riksdagens ledamöter till ett diskussionsmöte. Bar framhölls afven den för svenska arbeterskor vådliga sidan af saken, och aftryck af fröken G. Adelborgs uppsats &gt;Svenska tjanstflickors utvandring till Danmark. utdelades till mötets besökare. Komiten har under året fått af konsul 0. Ekman mottaga en gåfva af kr. 250, hvilka anvandts, dels till betalande af skulder, gjorda redan förlidet år, dels ock till tryckanadet och utsändandet af en ny liten skrift, hvilken i 1,500 ex. utsandts till de trakter dar utvandringen flitigast pågår. Skriftens innehåll afsåg att fästa uppmärksamhet å de faror, som möta våra unga landsmaninnor vid arbetssökandet i Danmark. * - 8: g: KomitBn fiir ordnmalet af kaiaees i tahEdlgbrdssdPiaig f&amp; kvinnor. I de af herr Abelin fi Norrvikens trädgårdar utanför Norrköping anordnade tradgårdskurser för kvinnor hafva under året de tv % elever, hvilka af förbundet åtnjutit stipendier, deltagit. En af dem afslutade emellertid icke sin kurs därstädes, utan afreste till utlandet för att dar fortsätta sin utbildning för tradgårdsmastareyrket. Ett nytt stipendium å 100 kr. har tilldelats fröken Isa Damm, som nu genomgår. andra årets kurs vid ofvannamnda skola.
Å nyo föredrogs och bifölls StatsUtskottets den 5 dennes under N:o 341 afgifne, och den 7 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver Herr LandtMarskalkens och Talmäutiens samt Herr Ordförandens i StatsUtskotlet förslag till vedergällning för Hemliga Utskottets Canzlioch Yaklbetjening. Justerades tvenne ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 7 dennes e. m. fattade beslut. Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från ConstitationsUt skottet: Af den 8 dennes: N:o 60. Med utlåtande öfver återremissen å Memorialet N:o 3o, rörande Allmänna Beredningens grundlagsenliga befattning. Den ii December e. m. 123 Frän StatsUtskottet: Af den 5 dennes: N:o 342. I anledning af skiljaktiga beslut inora RiksStånden i fråga om förlängning af ArrendeCoritractet på Starby Kungsgård för Majoren Yult von Steijern. Frän Statsoch BancoUtskotten: Af den 3 dennes: N:o 22. Angående den Extra StatsRegleringen intill nästkommande Lagtima Riksmöte. Frän BevillningsUtskottet : Af den 5 dennes: N:o 55. Med Voterings-propositioner, angående tull å spannemål. I anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o 5i, angående motion om upphörande af Städernas SaluAccis. Från Lagutskottet: Af den 3 dennes: N:o i52. Med förslag till sammanjemkning af RiksStåndens särskilta beslut, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 62, och Utlåtande N:o ioo, öfver åtskillige motioner om ändringar i ConcursLagen af den i3 Julii 1818, samt Kongl. Förordningen 124 Den i5 December f. m. den 22 October samma år om Edsformulair i Concursmål. Lades på bordet. Höglofl.
Redan förledit är hafwa de til Engelska subsidiernes indragande Herrar Committerade uti deras den ,6 Julii til Konungen afgifne och nu mera tryckte Promemoria - 198 Den 1Z Irr!ri. memoria tämmeligen tydeligen föreställt BancoWerkets dä warcmde stick "efter si q ä lagen ,5 millioner Niksgäldssedlars realisation emot dertil erhällne 82 million i silfwer samt Zoo.ooo R:drs ärlig amortisiements-fond i 15 är; at Banken ökat sin sedelstock med 5 a 6 millioner Redr ät Discontwerken til näringarnes uprätthällande, samt mäst biträda jern - och kopparwcrksidkare med wida större län än nägonsin tilförcne; at Banken med den utbetalde Creditiv-summan ökat desi ä credit utelöpande sedelstock; at ehuru det silfwer, svin i subsidier instutit och til Banken blifwit försaldt. ökat desi reele fond, Banken likwäl betalt silfret til sädant pris, at desi förlust wid utmpntningen deraf stiger til 10 procent, samt at wid sä fatta omständigbeter Banken medelst desi salunda widt ulsträckta credit gansta latt kunde störtas, om den midare tillitas stulle. Och om nu wägarncs upgifter ä för det närwarande pantsatt jern i Banken stulle granstas, manne ej beloppet af desi aldre län dä funnes utgöra en owanligt stor summa? Läggom bartil de utom creditivet nära ^ millioner R:dr som utgått til Rikets räddning. Männe ej da denne nu intenderade tilökning i creditmpnt kunde äterfora Riket i den olyckliga belägenhet, at agio toges emellan Speciempnt och Bankens sedlar, samt at i werelbandel Spee^iempntet och sedlarne blefwo til olika stilling - Dm 15 Juiri. 199 tal beräknade. Följder lika olyckliga för riket, som för Baneo-wcrket. I desia följder wil jag ingen del äga.
Staten för 1778 ansäge Hans Exeellence wara den rätta att vpgifwa, och jnsäge för sin del ingen swärigbct, att läta trycka en Tabell öfwer den samma , äfwen svin en för i8OZ - emellan hwilka sedan jämförelse kunde göras; men trodde för öfrigt, att Riksens Ständer skulle erhälla tillräckelig och nöjaktig uplysning, enär, säsom Grefwe ölörner redan nämtit, Stats - Utskottet hunne med sina upgifter i detta ämne inkomma. Fri - -32 Den 6 September. Friherre LtsLi von ksioUstpiu yttrade stg förmärka, att hans metting ej blifwit rätt förstädd. Han hade blott yrkat sädaNa Upgifter , som ukwisade ffillnaben emellan 1696 och närwarande Stater. Han hoppades, att Herr Grefwe» och LandtMarskalken ej funne denna begäran innefatta ttägot olagligt eller stridande mot Regerings r Formen, och anhille derföre om proposition. Härwid ropades hwarjchanba, hwarundck Herr 8l1ver8to1pL, 6u8taf ^brskam , hördes anhälla , att om Stats - Utskottet hade god tid, mätte det med sina upgifter gä tillbaka till Calmarc-Union är IZ97. Herr kiamMLr8köI<i, i^oren/cj, ansäg det skola blifwa ett utmärkt prof pä Friherre Ltaels patriotism, om hatt sjelf skulle behaga sphclo fätta sig med författandet af de Tabeller han önssat. Herr Grefwe» och Landt» Marsk al ken frägade om, dä detta ämne endast borrttoge tiden till ett myckenhet wigtigare ärcnderS afgörande , Herr Baron LmLl icke wille afstä ifrän alt widare yrkande af sin motion.
Grefwe lL tt Lrcl i e, sacoh, förenade sig i samma önskan, och frägade derjemte, om den Riksdags-Ordsing Riksens Ständer nu antaga, genast skulle komma at sättas i actiwitet, dock med undantag af de Stadgar som skulle kunna werka rettoaetuvt. Elter en kor rt öfwerläggning och sedan Herr Grefwe» och Landtmarffalken derom gjort hemställan, stadnade Ridderffapet och Adeln i den öfwerenskommelse, at ventilationen öfwer den af Grefwe ck la Oln-Nle wäckta fräga stöde Riöderffapet och Adeln sedermera öppen. Uplästcs första §. af Förstaget tilRiksdagsOrdningen: Grefwe lövenhjelm. Emot denna §. får jag anmärka först och framst ordet Folks Representanter som jag sinner här lämpadt med orätta pä Ridderffapet och Adeln. Ridderffapet och Adeln representerar ingen de! af Swensta Folket, Ridderffapet och Adelns rättighet at jämte Konungen göra Lag är af urminnes tiders häfd. Denne rättighet och flere mahanda utsiräkte utöfwer de gränsor, som wörö förenlige med Nationens wälsiand, bafwa tid efter annan blifwit modincerade . , och Swerige erhöll smämngom den Regeringsform, som indeld uti 4 Ständ med sine särskilde Privilegier, sedan med olika förändringar utgjort Swensta Folkets Eonftitution. Den 29 Augusti. 12L3 Ridderstapet och Adeln bär af ädel nit för det allmännas wal, af ömhet för sina Med Ständer, och omtanka at gä Folkslagens uplysning til möte, afsagt sig be sillsta af betz rättigheter. Men den at deltaga uti Lagstiftningen igenom desi bartil arfda ratt, är snart sagdt del enda som äterstar — och denna bwilar ingalunda pä den lyckan at representera nägon större ell»r mindre del af Swensta Folket.
Utskotts-betänkanden blifva färdiga ät dem utdelade. samt att de således dels sällan äro i tillfälle lemna Utskotts-Iedamöterna något väsendtligt biträde vid arbetets förberedning, dels äfven under nuvarande förhållanden icke kunna undvara behörigt rådrum till bestämmande af sitt omdöme örn de utlåtanden, Utskotten afgifva. Likaledes har den förmodan blifvit framkastad, att, i händelse riksdag uppskjötes, blefve riksdagsmännen, som då under en längre tid fått vistas i sin hemort, derefter icke vidare så angelägna att påskynda riksdagens afslutande, utan komme möjligen att, genom vidlyftiga debatter, densamma onödigtvis uttänja. En sådan farhåga tror Utskottet desto mindre vara befogad, som sjelfva riksdagsmannakallet, hos dess innehafvare förutsätter såsom ett oundgängligt vilkor, att, med åsidosättande af alla biafsigter, endast söka befrämja det allmännas bästa; och örn, efter ett dylikt uppskof i riksdagen, hos Stånds-ledamöterne uppkomme ett lifligare intresse för riksdagsärendena, innebure det, i Utskottets tanke, icke någon olägenhet, utan tvärtom, samt undvekes derigenom det klander, man någon gång hört tramställas, eller att Riks-Ståndens ledamöter mot slutet af en långvarig riksdag icke skola visa samma nit och lifliga intresse, som vid riksdagens början. Slutligen har man emot förslaget anmärkt, dels att genom uppskof i riksdag skulle kommittenterne komma att drabbas af dubbel kostnad för ombudens resor till och Konstitutions-UtsJcottets Memorial iV:o 23. 9 oell ifrån riksdagsorten; dels ock att en olikhet mellan de särskilda valkorporationerna skulle uppstå derigenom, att de valkorporationer, hvilkas ombud vore ledamöter uti de ä riksdagsorten qvarvarande Utskotten, befriades från en utgift, som drabbade de öfriga.
I förestående reservation instämde Herr Friherre Boije, med tillägg:: ”att Herr Friherren så myeket mindre kunde anse Rikets Ständers förfarande, vid sista Riksdag, i frågan om tiden, hvarifrån Bevillningen borde erhålla verkställighet, innebära någon annan åsigt, än den till hvilken Fri-, herren slutat sig, sorn Friherren trodde, att då Ständerne, i Fébruarii månad , hos Kongl. Majrt i underdånighet begärt skyndsam promulgation af Tulltaxan, sådant, må hända, härrörde från förutsättning, att den kunde Bih. till R. iSt. Prot. 1834 ooh 1835. 5:te Sami, i sta AJd. 2>dra Band» 2 7r.de 6 Bcvillnings-Utshottets Betänkande N:o 55. tillkomma tidigt nog, att förekomma missbruk; men dermed må hafva varit huiu sorn helst, så låg dock, i Friherrens tanka, uppenbart, att då Förordningen icke utkom förr än den Augusti, så återstod af det årets skeppningstid, så litet, att missbruken derigenom voro, de facto, i det hufvudsakligaste förekomne. Friherren trodde sig äfven böra förklara, att efter hans öfvertygelse kunde Bränvins-Bevillningen icke sättas i verkställighet förr än med den i Januarii 1836 af den serskilda orsak, att då i83oårs Förordning i ämnet bestämmer tiden för Bränvinsbränningsrättigbeten böra räcka hela det år, för hvilket jordegaren sig anmält; så kan denna rättighet nu icke, i strid deremot, inskränkas till ringare tid, än den i förlitande hvartill jordegaren i utöfningen ingått;” af Herr Grapengiesser: ”Jemte det jag instämmer i Herr af Ekenstams reservation, i hvad den angår den inom Utskottet gjorda grund lagstolkning, anser jag, hvad hufvudfrågan beträffar, densamma redan af Rikets Ständer vara afgjord, i följd af det beslut Ständerne fattat, att Statsregleringen med innevarande år skulle taga sin början, emedan jag med Statsreglering, i enlighet med 58 §.