Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men dottern var bestämd, o c h med en vänlig blick tog hon arbetet från ' mig o c h sade: » Ni är sjuk, fröken Maria. Barnen kunna godt vänta med sina klädningar. Ni måste gå hem. » Dotterns uppträdande gjorde, att modren ansåg sig ej kunna fortsätta i samma anda s o m förut, hon sade också något vänligare: » Ja, ni ser verkligen sjuk ut, det är öfveransträngning, jag känner till sådant der. Ni behöfver absolut hvila under en tid, och fullkomligt lugn, men ni kommer väl med klädningarne i morgon. » » Det behöfver ni visst inte, » afbröt dottern, » flickorna ha ingen brådska. » Gud välsigne, den flickan! Gud välsigne alla dessa hjertan, som ömma för de fattiga och svaga, ty det finnes några, hvilka, fastän uppfödda i i lyx och öfverflöd, likväl genom någon gudomlig ingifvelse tyckas fatta o c h förstå, att en fattig har känslor o c h behof som andra menniskor. Mamma sof, när jag kom hem, och jag ville derför ej väcka henne, hon sofver fortfarande lugnt och godt. Den 25 april. Min älskade moder vaknade aldrig mera. Jag vet inte, när hon dog, det var så tyst o c h lugnt hela natten. Jag har nu gjort henne den sista tjensten, så långt jag kunnat. Jag har skrifvit till morbror W., o c h han kommer hit i morgon för att ställa om det öfriga. Han är en mycket snäll man — hvarför har jag ej skrifvit till honom förr? Nu är det j u för sent. Det är besynnerligt, men jag känner ingen sorg eller smärta, endast trötthet. Jag skrifver med svårighet, men jag vill, att morbror skall se, hur vi haft det. Jag är så trött, så trött — det skall bli skönt att få sofva — Ett par dagar derefter omtalade tidningarna, hurusom en gammal, obotligt sjuk qvinna jemte sin dotter af en slägting, som kommit för att besöka dem, blifvit funna döda i sitt rum. Flickan hade dagen förut skött sitt arbete s o m vanligt, på den syateliern, der hon hade anställning. Läkaren förklarade, att hon dött af hjertslag.
V än, angående tidens förkortande riksdagarnes hållande; § 2:o. Josef Oscar Almqvist från Norrbo Hens län, angående äntiri Brefvet den dt April 1844; .c. 100 Prot.-Uldrag dea i December 1S59. 4:o. Mäns Mänsson från Kalmar län, derom alt dels sammandrag af gällande författningar rörande rustningen må af trycket utgifvas, dels ock att stadgandet om planpenningars utgörande för infanteri-torp äfven mätte på kavalleri-torp få tillämpas; 5:o. Jöns Persson från Blekinge län, derom alt Blekingska Indelnings-båtsmännen icke må i fredstid besväras med mera än fyra månaders årlig tjenstgöring, m. m., jemte vid remissen algiliia yttranden; ö:o. Ola Lasson från Christianstads län, angående reglering af kronobrefbärings-skvldigheten inom Jerrestads härad; 7:o. Samme Ledamot, angående lolmötens afskaflande vid Skånska kavallerireg emenlena; 8:o. Johan Lönn från Jönköpings län, angående hällre ordnande af Institutet för döfstumma och blinda; jemte vid remissen deraf afgifvet yttrande; 9:o. Jan Andersson från Kopparbergs län. om ändring i Kongl. Förordningen den I Okloiier 1858, angående tillverkning, vård och försäljning af krut; samt 10:o. Jonas Andersson från Ostergötlands län, om uppgjord pastoraliekonventions bestånd intilldess ny Kyrkoherde pastoratet tillträde Den 1 December. Frän Högloft. Riddershapet och Adeln. S. D. Remitterades lill Stats~UIskottet: l:o.
Komme flera än en trosbekännelse att blifva erkända såsom lika berättigade; så skulle inom hvarje territorialförsamling, der liera religioner blefve rådande och prester af hvarje särskild bekännelse anställdes, tvist kunna uppstå, hvilkendera af dessa prester borde åtnjuta de presterskapet tillhörande valrätt och valbarhet till riksdagsman. Men för Presteståndets bibehållande och för bevakande af det interesse, detsamma representerar, synes det angeläget att undvika en rivalitet af denna beskaffenhet; och ej ens en säker beräkning af ledamöter, som tillhörde hvarje kyrka, — af hvilken beräkning företrädet presterna imellan förmodligen komme att bero — skulle kunna — 80 — äga rum, derest öfvergången från den ena till den andra sanktionerade kyrkan stöde alltjemt öppen. Det interesse för religionens bibehållande, som genom deltagandet i lagstiftningen Presteståndet åligger att bevaka, blefve på detta sätt obestämdt, då plviraliteten i Ståndet ömsom kunde tillkomma den ena, ömsom den andra kyrkans presterskap. Så vida, i följd af dessa förhållanden, frågan handlar om Presteståndets tillvarelse eller upplösande i egenskap af Riksförsamlingens beståndsdel; bör således uppmärksamheten fästas på detta Stånds betydelse och ändamål i sådan egenskap. Presteståndet representerar ingen materiell del af s\enska folket, men utgör icke desto mindre en oumbärlig beståndsdel af det svenska, och troligen af hvarje annat folks representation, der christendomen bekännes. Under denna trosbekännelse är folkets undervisande i religionen en befattning af så stor vigt, att den ej må besörjas af andra, än som dels styras af dem, hvilka innehafva högsta graden af den i samhället befintliga vetenskapliga bildning, och dels sjelfve innehafva densamma. En viss åt dessa förtrodd hierarkisk inflytelse (för att ej säga makt) — eller ock vidskepelse och svärmeri lösgifna bland folket — äro säkerligen de alternatifver, imellan hvilka det christna samhället äger att välja.
Man står da i anseende till utgiften på samma punkt, men i förra fallet hade ssken fått gå sin naturliga gång; man hada låtit den enskilta omtankan ut^ 373 pen 27 Oclöher /, m. vecklas, och naringarne stadga sig till sjelfbestånd. Allt delia motarbetas genom allmänna försörjnings-institut, hvilka derföre ju förr ju häldre torde böra upphöra. Man har sagt, att åkerbruket blifvit upphjelpt genom Magazinslnräuningen. Det må vara, sä länge Ständerne lemnade nya summor att skänka borrt; men så snart dessa togo slut, måste den öfver behofvet drrfna Productionen minskas, i brist på afsättning. Man har omtalat andra Lände.rs Författningar, och visat, hvad inflytande de haft på folkens lynne. Jag tror ej att vi behöfva gå längre, än till vårt eget Dand, för att se, huru tanklösheten rotfästat sig genom de anstalter man vidtagit! för Folkets försörjande. Hvad man anfört »ra behofvet af allmänna Magaziner, emedan folket vant sig att räkna på understöd af Regeringen, bevisar sådant. Jag anhåller således om Proposition till bifall å Utskottens framställning. Herr Cederfehold: Atskillige Ledamöter hafva bedt att icke blifva missförstådde, såsom skulle de velat yrka, att Staten borda handla med Spannmål. Men oaktadt alla dessa protester, har jag ej kunnat fatta annat, än att de just yrkat det. Jag får i detta afseende åtminstone beklaga min fattning. De hafva sagt, att Staten bör ”uppköpa” i goda år, och ”sälja” i onda. Således skall ju Staten ”köpa och säljs”; och jag kan ej annnat förstå, än att den som ”köper för att åter sälja,” ju nödvändigt miste sägas ”handla.” Det är naturligt att hvaije sådan upphandlig hindrar den enskiite, att inga uti pagra speculationer.
Kollegium har ansett orsakerne hvarföre de förra af dessa yrken stigit och de sednare fallit till ej ringa del härflyta från endast tillfälliga omständigheter, så att efter Kollegii bedömmande endast sidenfabrikationerna kunna i egentlig mening anses vara i stigande, och klädes-, samt linneoch bomullsfabrikationerna i fallande; varande af Kollegium i dessa hänseenden åberopade de uppgifter, idkarne sjelfva afgifvit om orsakerne till deras yrkens stigande eller fällande, i hvilka afseenden blifvit anfördt: af Sidenoch Bandfabriks-Societeterne, att sidenfabrikationens stigande bör sökas i det skydd, hvarmed densamma fortfarande af tullförfattningarne blifvit hägnad och idkarnes oafbrutet fortsatta bemödanden att tillfredsställa förbrukarnes billiga' kraf att hålla tillverkningens godhet i full jemnhöjd med den utländska, samt att följa och genast tillegna sig alla derstädes gjorda uppfinningar; men att bandfabrikationen under de nu ifrågavarande tre åren kan sägas hafva förhållit sig stationär, hvartill orsaken ansetts ligga deruti, att sidenband, med undantag af några få enklare sorter, till största delen utgör en modeartikel, ständigt vexlande till mönster och färger, och hvars beskaffenhet, då varan är tillåten till införsel och förbrukarnes tycken, med de nu så snabba kommunikationerna, genast kunna utifrån tillfredsställas, följaktligen icke medgåfve någon betydligare tillverkning inom landet; af Stearinljus-tillverkare, att detta yrke, såsom en ej längesedan uppkommen ny fabrikation, under de trenne ifrågavarande åren tilltagit, i följd af ökad komsumtion, hvaremot såptillverkningen under samma år icke kan anses hafva undergått någon särdeles förändring i tillverknings-beloppet; af Bomullsoch Linnefabriks-Societeten, att förnämsta orsaken till bomullsfabrikernas oupphörliga och betydliga nedgående af Societeten anses ligga i den t 21 höga tullen å råämnet eller bomullsgarnet, till följd hvaraf det för idkarne är omöjligt att kunna konkurrera i priser med utlandets tillverkningar; af Klädesfabriks-Societeten, att hufvudsakliga orsaken till den inträffade minskningen i klädestillverkningen, utom en försvårad afsättning, borde tillskrifvas den omständighet, att tillverkningen hufvudsakligen flyttat sig till andra orter inom riket, såsom exempel hvarpå Societeten anfört att en af de betydligare härvarande klädesfabrikerne, sedan sista femårsberättelsen afgafs, blifvit flyttad till Landskrona; af Kardfabriks-idkarne, att deras rörelses aftagande till en stor del kunde tillskrifvas att handeln med denna vara på Finland blifvit alldeles utesluten, äfvensom att klädesfabrikernas behof af kardor årligen minskats; och af Färgeri-Societeten,
Alla slags lätta orientaliska tyger omvexla i deras klädningar, som de 1 8 8 9 buro så långa, att de stötte i marken, och med stora, vida ärmar, allt med afsikt att vara så svalt som möjligt. På dessa aftonpromenader bära också de fina damerna juveler och pärlor, i synnerhet pärlhalsband, som äro mycket omtyckta i Italien, — naturligtvis äkta. Ingen bär i Italien oäkta smycken. Bondkvinnorna bära korallhalsband eller guldkedjor; i Toscana lägga ofta bondflickorna ned sin hemgift i ett halsband af äkta pärlor, men endast främlingarne köpa de oäkta romerska och veuetianska pärlorna. Det händer, att man kan se italienska damer i mycket frappanta och skrikande färger, sådana som man finner mycket brunetta personer gärna föredraga, men som oftast förstå också de att kläda sig väl efter sin person, och deras figurer ha mera mänskliga och fria rörelser än de franska damernas. Pariserdamerna påminna ibland något om dockfigurer. Hvad de italienska damerna för resten angår, tror jag icke man gör dem orätt genom att säga, att de, när man talar om medelklassen, hufvudsakligen kläda sig för promenaden. De tillbringa sin lyckligaste tid ute, och då man i Italien oftare trätfar sina bekanta på gatorna och promenadplatserna än mottager dem hemma, är det för promenaderna damerna göra toalett. Hemma torde man ofta finna dem ganska vårdslöst klädda och, så snart det blir varmt, i så litet som möjligt. Det skulle icke öfverraska en att finna samma dam, som.-man en afton mött på promenaden i en spetsklädning eller sammetsdräkt, i sitt hem en morgon klädd i underkjol och peignoir. Naturligtvis gäller icke detta de förnäma och rika damerna, utan om den klass, som representeras af ämbetsmän, militärer och köpmän med moderata inkomster. För resten gäller säkerligen detsamma med afseende på de franska damerna af motsvarande klass. Toaletterna i hemmet negligeras ofta, för att man må kunna uppträda med mer effekt ute. * * * Hvad de engelska damerna angår, är för dem alltid det viktigaste vid toaletten, att den är så praktisk som möjligt. D å de flesta engelska damer, åtminstone de yngre af dem, tillbringa en stor del af sin tid med sport af alla slag, gäller det för dem hufvudsakligen att finna sådana dräkter, som passa för tillfället.
I öfverensstämmelse med samma beslut har, sedan ofvanberördc af Majoren Lilliehöök upprättade plan med förslag blifvit af Kongl. Maj:t den 5 November 1858 gillad, Direktionen för Carlstads nya hamnanläggning genom ingånget kontrakt den 14 Mars sistlidet år tillförbundit staden Carlstad att fullborda hamnarbetet inom den 1 Oktober 18G2, nöggrannt enligt den af Kongl. Maj:t fastställda planen, ”utan att anspråk på ytterligare bidrag dertill af allmänna medel må framgent kunna väckas,” samt ”att genom egna tillskott utgöra hvad utöfver statsbidraget kan erfordras.” Någon grundad anledning till antagande att, på sätt den i förevarande ämne väckta motionen innehåller, medel skulle komma att af Rikets Ständer anslås till betäckande af kostnaderna för inlösen af den förut befintliga och för den föreslagna nya hamnoch kanalanläggningen hehöfliga hamnen vid Kanikenäset, lärer sålunda så mycket mindre kunna hemtas af Rikets sednast församlade Ständers, i fråga om det då beviljade statsbidraget fattade, beslut, som det i öfverensstämmelse med samma beslut upprättade och ömsesidigt godkända kontraktet uttryckligen stadgar förbindelse för staden att, utan erhållande af ytterligare dylikt bidrag, fullborda hamnarbetet enligt den fastställda planen. Då det icke blifvit styrkt, att de redan bestridda eller förestående ökade utgifter, hvilka af Direktionen i den till Kongl.
Men Utskottet tillstyrker derjemte: alt Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit ville vara i Nåder betänkt på en förändrad organisation af dessa Verk och Stater, hvarigenom Äsft. tia n. St. Pri. 1S34. 4 Sami. 1 Afd. a Bundet. a nite Häftet. Siats-Utskottets Utlåtande N;0 2i£ åe förutvarande tillgångarne må finnas tillräcklige* eller, ont någon förhöjning deri b lifver af noden, uppskjuta regferm» gens definitiva fastställande till dess Rikets nästsammankommande Ständer blifvit i tillfälle att af förslaget taga kanner dora ocb yttra sig örn anvisandet af dem i anslaget erförder_ liga tillökning. Stockholm den 12 Julii i83/£- Reservation : Vid 4 punkten af Kerr Biskop Thyselius: "Under öfverläggningarn** inom afdelningen har jag varit af den tanken, att Rikets Ständers åsigt och önskan, men icke något deras beslut, orre besparingarne»användande, borde i underdånighet framställas. Om verkställigheten kunna i alla händelser vi icke förordna. Visserligen medgifver och erkänner jag Rikets Ständers fullkomliga och ifrån sjelfbeskattnfngs-principen oskiljaktiga rätt, att besluta orre öfvei lemreandet, eller icke öfvei leranandet af besparingar och öfverskott till Kongl.
(Forts.) Bröllopsgåfvan. Af Lilly. er ute på gatorna rådde en häftig snöyra, och nordanvinden svepte kallt omkring husknutarne. Så mycket mera behagligt och inbjudande tog sig derför matrummet gt, upplyst som det var af elden i den stora gammaldags kakelugnen. Dess sken spelade uladt öfver de mörka, med antikt porslin prydda väggarna, den djupa fönstersmygen och den lilla familjegruppen omkring frukostbordet. Så väl öfversten som hans hustru tycktes ännu något trötta efter den stora balen föregå- ende afton hos ministerns, men lilla fröken Signe såg så frisk och solig ut i sin ljusa morgondrägt, att man ej kunde tro, att hon dansat nästan hela natten igenom. Ofverstinnan och hon samtalade just om föregående aftons tillställning, hvilken de funno ovanligt lyckad, då betjenten inträdde med morgonposten, bestående af de sedvanliga tidningarna jemte ett bref med utländsk poststämpel till öfversten. » Hvad ser jag, underrättelser från bror Nils, » utbrast denne förvånad, i det han bröt kuvertet.- Med stort intresse genomläste han de tre tättskrifna sidorna och smålog sedan åt fruntimrens förvånade och nyfikna ansigten. » Nå, kära Bobert, hvad skrifver han då? » utbrast öfverstinnan, resande sig ur sin beqväma länstol. » Primo, att han ämnar sig hit till Signes bröllop, i fall detta kan ställas fjorton dagar tidigare, sekundo, att inneliggande » anvisning på Wall &amp; söner är ämnad till bröllopsgåfva » Pappa, låt mig då få det, o! » och Signe nästan skrek till af glädje, när hon fick se summan på anvisningen. » Nils skrifver, att du får använda dem alldeles efter eget godtfinnande, till möbler, smycken eller klädningar, » sade öfversten, sedan Signe gifvit aflopp åt sin glädje genom att företaga en solodans omkring rummet.
Till åtlydnad af Eders Kongl Maj:ts genom remiss meddelade nådiga befallning, får Dess och Rikets Stats-kontor härmed i underdånighet afgifva utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers berättelse om den innevarande år af dem verkställda granskning af statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1861, uti de delar, samma berättelse kan anses påkalla yttrande från Stats-kontorets sida. I afseende å den forsellöns-ersättning, hvilken med 63,935 R:dr 44 öre under berörde år anordnats, hafva Revisorerne yttrat, att det vore lämpligt samt ledande till enkelhet och reda, om å behöriga hufvudtitlar i riks-staten uppfördes årliga, efter behofvet lämpade ansi.g, å hvilka ersättningen för forsellönen kunde under löpande året definitivt anordnas. Ifrågavarande forsellöns-ersättning grundar sig på föreskriften i 2 § af Kongl, kungörelsen den 11 Maj 1855, angående sättet för grundräntors och kronotiondes utgörande, och med dess anordnande och redovisande tillgår så, som Revisorerne omförmält. Lika med dem anser Stats-kontoret också, att anslag derför borde uppföras å behöriga hufvudtitlar, men enär, enligt 1 § i den åberopade nådiga kungörelsen, embetsoch tjenstemän med äldre fullmakter äga rättighet att uppbära sina indelningar efter de före är 1855 gällande stadganden, torde för närvarande lämpligast vara att till undvikande af årlig liqvid med Riksgälds-kontoret i berörde hänseende, å 7:de hufvudtiteln uppföra ett förslagsanslag af 60,000 R:dr, för att dermed bestrida nämnde godtgörelse, hvarefter och sedan alla äldre löntagare afgått och forsellöns-ersättningen blifvit till siffran känd, tidpunkten lärer vara inne att å de hufvudtitlar, der indelningar förekomma, höja vederbörliga anslag med ett belopp, som, efter i Stats-koutoret verkställd utredning, motsvarar berörde ersättning.
Kom och läs din rol titt exempel för mig! Om vi skulle göra något nyttigt i stället för MODERN. någon, emedan man lär mig det som är orätt... MODERN. Direktören har sagt att jag inte får läsa för DOTTERN. Och allt hvad jag gör är det dumt förstås! DOTTERN. Jo, det är tacken det för att man vill hjälpa! jag få skulden när du gör det som är galet! KLÄDERSKAN. Hvarför gör du det så, då; och hvarför skall uppfostran! Fy så simpelt! Du vill påminna din mor om att hon saknar det icke. Men när mor vill lära mig det som engagemang skall ta' slut och vi stå på bar backe! Moster säger att jag vill det, men jag gör DOTTERN. är orätt, så måste jag säga ifrån, om icke mitt 119 dig. Men vet du hvad du är skyldig moster Och så få vi veta det också att vi lefva på MODERN. Augusta här? Vet du att det var hon som tog hand om oss båda när din dåliga far öfvergaf oss; att hon försörjde oss, och att du således står i en skuld till henne som du aldrig kan betala! Vet du det? DOTTERN (tiger). MODERN. Vet du det? Svara! Det svarar jag inte på! DOTTERN. Svarar du inte! MODERN. det blir ett sådant prat! Lugna dig, Amelie! Grannarna hör oss, och MODERN (till dottern). Se så, lugna dig! KLÄDERSKAN. Ta' på dig nu, och kom med ut och spatsera! DOTTERN. Jag vill inse spatsera i dag! spatsera med din mor! (Eftersinnande.) Skulle det vara möjligt? Gå ut på verandan, Hélène, medan jag talar vid moster Augusta. Det är tredje dagen i dag du nekar att MODERN. DOTTERN (drar sig ut påverandan). 120 Andra scenen. MODERN. KLÄDERSKAN. MODERN. Tror du att det är möjligt? Hvad då? KLÄDERSKAN. Att hon fått höra något? MODERN. Det är inte möjligt! KLÄDERSKAN.
Jemväl få Riksens Stander i underdånighet föreslå, att, i likhet med hvad uti Kongl. Förordningen den 30 Januari 1778 för Under Domstolar är föreskrifvet, lösens belopp alltid å de handlingar , som från Högsta Domstolen och Cantzli-Expeditionerna till Parter utlemnas , må varda antecknad. Hvilket allt Riksens Ständer härmed få Eders Kongl. Majits Nådiga pröfning och stadfästelse i underdånighet underställa. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majtts underdånigste , tropligtigste tjenare och undersåter På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner J. A. Lindblom h. t. Landtmarskalk. n. v. Talman På Borgare-Ståndets På Bonde-Ståndets vägnar vägnar H. Selwan Lars Olsson h. t. Talman. E. v. Talman. Upp - Den il Juli. 991 Uppläst dea 11 Juli. Stormagtigste Allernådigste Konung! Hos Biksens Ständer har fråga blifvit väckt, om ej mindre de svårigheter och den betydliga kostnad, som genom utvidgande af landsvägarna till 10 alnars bredd, förorsakas, än äfven, ont denna utvidgning på några ställen skulle anses nödvändig, kostnaderna dervid måtte genom Ha» radernas gemensamma bidrag bestridas. Biksens
Hon gick ut i matoch utropade: » Tant Gustafva! » salen, der en väldig brasa sprakade i kakelOch så brast hon i gråt. Och Gustafva ugnen. Taklampan var tänd, och dess sken föll på det prydligt dukade bordet. Duken tryckte den lilla varmt till sitt hjerta och börlyste så hvit, silfver och glas och äkta porslin jade gråta äfven hon, medan Anna-Greta, på I qvinnofrågan. fingo en sådan glans i detta ljus, som föll uppafstånd, betraktade dem båda och torkade sig ifrån öfver allt sammans. De syltade körsbä- i ögonen med förklädssnibben. » " ^plann qvinlighet » — få ord äro väl så » Ja, har jag inte alltid sagt, att fröken är ren i kristallskålen skimrade så mörkröda, som JtZe&amp;S gängse i hvar mans mun, oeh få äro god som guld,« mumlade hon; » det beror bara väl så obestämbara, då det fordras en närmare om de nyss blifvit plockade. förklaring eller utredning af deras betydelse. Gustafva gick ut och in i rummen, och henpå, huru man tar henne! » nes hjerta klappade så oroligt, som om hon I allmänhet förstås väl dermed, gent emot haft trettio år af sitt lif tillbaka. Och under begreppet manlighet, om hvilket ords betydelse dessa få minuter lefde hon detta lif om igen, jag aldrig hört någon tvist, något ljult och men ack! huru annorlunda föreföll det henne vekt, något omhuldande och vårdande, något icke nu! Huru ångrade hon icke, att hon förEn stund senare sutto fröken Gustafva och som eger förmåga att sjelf lida och som dock spildt så mycket af de flydda åren med hat hennes skyddsling till bords, medan Anna-Greta alltid bör hafva tröst och balsam för andras och bittra tankar! Huru mycket godt hade passade upp oeh med glädjestrålande ögon trusorger. Delvis tror jag äfven att från männens hon icke kunnat göra, om ej viljan dertill fegade » fröken Sigrids flicka » att äta mera af sida i begreppet qvinlighet ofta ingår en för lats!