Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är i dessa scener, som de mest burleska upptågen försiggå, och der påträffas ock de flesta grofheterna. Men utom den större utförlighet och omväxling, som häxscenerna i ”Judas” hafva framför dem i ”Tisbe,” äro i de förra så väl djefvulen och häxan hvar för sig, som förhållandet emellan dem både bättre och mera poetiskt fattade. Då Jarib i ”Tisbe” alltjemt bemöter Holfredh med vänlighet och först då, när han icke längre behöfver henne, låter hånande sitt förakt för henne framträda: så bibehåller Karich mot Glorela samma ironiska ton hela stycket igenom, han spelar henne det ena sprattet efter det andra, och under det hon utför hans uppdrag, är hon på samma gång oupphörligt en skottafla för hans råa humor. Hans behof af detta verktyg är bättre motiveradt än i ”Tisbe”: ty enligt den förklaring han sjelf afgifver, kan ingen annan än den, med hvilken han dagligen umgås, se och höra honom, och det är derföre fullt konseqvent, att Glorela försvinner, och Karich i egen person närmar sig Judas, när denne är så långt hunnen på brottets bana, att han kan betraktas som en värdig djefvulens adept (IV. 4). Karich är vida mer än Jarib folkkomediens lustiga djefvul; då Jarib har ett djupt alvar med sitt arbete i det ondas tjenst och synes drifven dertill af sin egen naturs tvång, så är Karich, ehuru han gör helvetet vida redbarare tjenster, dock på samma gång upphöjd öfver sitt värf, han tyckes handla friare, mera för sitt eget enskilta nöje, mera som ”amatör.” Karich har sålunda i sig mycket af narren; men han har äfven, till föga fromma för konseqvensen i sin karakter, erhållit ett uppdrag, hvilket stundom i skolkomedien gafs åt djefvulen: han tjenstgör nemligen som härold, han framsäger prologen och den moraliska epilogen samt gifver under styckets lopp mången varning till åskådaren281. Så hålla komiken och moralen hvarandra jemvigten i hans person, liksom de göra det i hela dramat282.
Det torde förtjena tagas i öfvervägande, att det är origtigt skilja allmänheten ifrån den rättigheten, att hafva äfven den andra instancen local, om det är möjligt, Och så nära att de munteligen kunna framställa sina saker och låta afhöra vittnen, utan att de, såsom nu, behöfva försg 50 å 60 mil till HofRätterne. Jag instämmer således deruti, att det ännu är förtidigt att indraga LagmansRätterne, helst innan det genom LagCommittéens förslag blifver utbedt, huruvida det icke torde blifva HofRätterne* öde, att varda indragne. Grefve Posse: Det har blifvit yttradt, att Herr Thams anförande, att LagmaDsRätternes indragning skulle öka arbetet i HofRätterne, icke vore så säkert, som att Rättegångarne genom LagmansRätterne blifva förlängde. I ad* ledning deraf får jag anföra, att under Christianstads HofRätt finnas blott stne Lagsagor, nemligen Blekinge och Skåne. iFrån den sednare, där jtg någon tid förrättat LagmansTing, hafva icke mer än ungefär en tredjedel af målen blifvit fullföljde. Då nu LagmansRätteti hålles i samma Stad der HofRätten är, är det ganska gifvit, att äfven de öfrige målen blifvit dragoe dit, om icke LagmansRätten variti m lien Junti t. ni. Dera? hade varit eo säker följd, att HofRättift behöft kanske tre Divisioner. Det är för öfrigt alldeles icke för att vara envis, sorn jag yttrar detta, ty jag har ingenting emot en åtet remiss. Herr von Hartmansdorff, August: Jag delaf den åsigt Herr Munck a t Rosenskjöld yttrat» Det är måhända rigtigt, att en sådan förändring i gamla inrättningar uppskjutes, till dess den nya organisationen jemte den nya lagen blifva satte i verket. Men på de skäl, som i det serskildta yttrandet blifvit anförda, torde dst icke vara så svårt, att göra den äfven tidigare, i händelse det skulle draga länge ut, in^ nan Lagförslaget antages.
St. ansett sig böra förrberörde å mindre Creditivet anvisade belopp till godtgörande af NordAmerican. ska Medborgares fordringar med i52,5oo R:dr till afskrifning bevilja; med tillkännagifvande hvaraf, samt att vid den öfver dispositionen af de influtna medlen, genom den år 181 i i Stralsund verkställda försäljning af sequestrerade varor, till E. K. M. afgifna och till R. St. genom deras Statsutskott öfverlemnade redogörelse någon anmärkning icke funnits böra ega rum. Rikets Ständer framhärda etc. Exp. Utsk. Förslag tilt und. Skrif a. N:o 291- 227 N:o sqi. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adela d. 28 Dec. 1829. Presle-Standet d. 30 Borgare-Ståndet d. 30 Bonde-Ståndet d. 4 Jan. 1830. Rikets Ständers underdåniga Skrif velse om tillgångs anvisande j då Riksmarkegångspriset på den under Lönerne inberäknade Spannmål äf verstiger 6 R:dr Banco Tunnan. S. A. K. I sammanhang med den nu mera fulländade Statsregleringen intill nästa Riksdag, få, hos E. K. M., R. St, i underdånighet anmäla, det R. St. beslutit, att, i den händelse Riksmarkegångspriset för den under Lönerne inberäknade Spannmål något år öfverstiger 6 R:dr Banco, skall den härigenom uppkommande brist folden del af berörde Spannmål, som öfverskjutaKronans behållna Spannmål, af RiksgäldsContoiret Statsverket ersättas. Rikets Ständer framhärda etp. 228 Exp. Vtsh. Förslag till und. Skrifa. N:o zgz.
Utsigten var herrlig, samtalet interessant, återvägen i det klaraste månsken gaf mig sköna stunder. Schubert är en man att tala med under stjernhimmeln. Schelling, som med sin fru äfven visat vår bortgångna vän så mycken godhet, var ej i staden, utan hade rest till Karlsbad. Platen följde M*** till hans svägerska, som var hemma med barnen. Dessa söta små barn kommo sedan till oss med bref till sin pappa och mamma; ty vi ha nu beslutat att till Dresden taga vägen öfver Karlsbad. Dresden d. 6 Sept. Den 26te Aug. kl. 6 om morgonen ser du oss således på resan till Konungariket Böhmen öfver Baireuth, dit vi kommo samma dag om aftonen, på en väg öfver och emellan bergen, full af vackra utsigter. Äfven här hade Amalia anmält oss till det bästa hos sin slägting, en Friherrinna von Imhoff, som här lefver tillika med sin dotter. Den senare, tillika med en Fru von Reitzenstein, hämtade oss om morgonen den 27de i vagn ut till det fordna Markgrefliga Lustslottet Eremitage, anlagdt af Fredrik den stores syster. Vi sågo der en något af sig kommen prakt, i ett torrt land, och voro mer uppbyggda af våra artiga ledsagarinnor. Genom Fröken Imhoff hade vi den lyckan att bli införda hos Jean Paul, som bor i Baireuth, men nu, sjuklig, nästan blind och nedtryckt efter förlusten af sin enda son, som dog vid 18 års ålder, sällan ser någon. Vi emottogos af hans vänliga, hyggliga fru och en ännu hyggligare rätt täck dotter med svarta, lifliga ögon. Jean Paul kom också slutligen, i surtout och toflor, och med en stor grön skärm för ögonen. – Han såg sjuk ut, men syntes under samtalet lifvad, sade infall och blef munter. M***s förträffliga minne kom väl till pass. Det tycktes smickra honom, att höra ett Svenskt fruntimmer så hemmanstadd i hans skrifter, att finna det dessas norrskenslika glans i sjelfva verket också sträcker sig öfver Norden.
Denna anAeläAenliet rörde väl endu8t llolKätten8 ledainöter ji6r80n1iAen oell vore följaktligen ak underordnad vigt, i j6Nlforel8e ined den för det allinänna 8ä liög8t magt^äliggande oin tillokning i 1edaniöt6rii68 antal; nien ldof-lkätten Irade doek au86tt 8ig kunna vid detta tillfälle vidröra äfven den, i forliosmiuug, att den underdäniga frani8tä11nin»eu deraf icke siv »ille onådigt u^it»ga8. <7) I/o/-Kätten« ,7/uer Ku/re oe?r nnderda?r/^« skrZ/rie^e a/ den Lik 8r8///dne Ma/ Hvarjemte llof-llätteu, du ^etuarien8 göromål, l>ville» utgjorde, livad i lliket8 öfrige Ilof-llätter tillkoinme ej inindre ^etuarierne, än llegittratorerne (le>8täde8, oell i Oötlia llol-llätt jemväl dreliivarien att verkttälla, numera 8ä tilltagit, att de8amma omöjligen kunde gf en oell 8amma ^ei'80N med erforcleilig drift oell 8k^nd8aml>et 8köta8, uinlerdauig8t aidlällit, att lvongl.
Små flaggor här och där äro en effektfull och nu högst modern dekoration. Den franska serveringen (service a la franeaise), som består i att på bordet framsätta alla rätterna till ett slags exposition, för att sedan borttagas, skäras och kringbjudas, har nu mera blifvit utträngd af den ryska (service å la russe), som lå- ter rätterna inkomma från köket fullkomligt varma, men redan skurna och skickligt hoplagda, så att de ändock bilda ett helt; det är således af maten endast de kalla rätterna, som tillåtas utgöra skåderätter, och nekas kan ej att dessa i hög grad bidraga att öka bordets retande behag, hvarför man ej bör underlåta att framsätta dem. Om belysningen från kronan ej är tillräcklig, placeras på bordsändarna ett par kandelabrar, men böra ljusen, för att ej genera någons ögon, vara försedda med ljusskärmar. En stake med ett ljus viel hvart kuvert går också an. För hvart kuvert beräknas sextio centimeters utrymme för herre och åttio för dam — puffärmar och gasade kjortlar måste nämligen medtagas i beräkningen. Det framsatta kuvertet utgöres af en flat tallrik och, enligt det engelska bruket, af två vanliga matknifvar, fiskknif, knifläggare och matsked till höger o m den och två matgafflar och fiskgaffel till vänster, eller, enligt det franska bruket, af en knif, matsked och en gaffel. Båda sätten användas hos oss. Det förra kräfver större uppsättning af bordssilfver, men förenklar uppassningen. Glasen ordnas efter storlek, så att vattenoch champagneglasen stå längst till vänster, därnäst rödvinsoch fiskvinsglasen och sherryoch madeiraglasen till höger. Peppar och salt vid hvartannat kuvert. Därpå komma vi in på serviettfrågan. Skola servietterna vara vikna eller brutna? Min fransyska sagesman påstår, att det i Paris är en öfvervunnen ståndpunkt att bryta dem och att de blott vikas i en tresnibb, hvarvid som grund för detta bruk anföres, att servietten därigenom är angenämare vid användningen.
R:dr, hvilken vore anvisad att användas till gratifikationer åt desse tjenstemän jemte vak (betjeningen, numera icke lemnade tillgång till skälig ersättning åt den för deras arbete, liar E. K. Maj:t uti den nå. diga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof äskat att berörda anslag måtte förhöjas med 1,000 R:dr; Och hafva Rikets Ständer, med bifall härtill, funnit skäligt medgifva att årliga anslaget till gratifikationer åt extra ordinarie tjenstemän och vaktbetjeningen hos Finans-Departementets Expedition må från nuvarande beloppet, 1,000 R:dr, till 2,000 R:dr förhöjas. Expeditions-Utskottets Förslay till anderd. Uti underdånigt Memorial af den 15 September nästlidne år hade Kammar-kollegium anhållit, alt de hos Kollegium anställde Vaktmästares aflöning måtte, i anseende till ökade göromål och höga lefnadskostnader, höjas med 150 R:dr för dem hvardera; men E. K. Majit har, på anförda skäl, endast föreslagit, alt, med undantagför första Vaktmästaren, hvilken i aflöning åtnjuter 600 R:dr, en lönelillokning af 50 R:dr måtte beviljas åt hvardera af de 7 öfrige vid embetsverket anställde vaktmästare, hvilka nu hafva 450 R:dr i lön; Och hafva Rikets Ständer funnit godt den af E. K. Maj:l sålunda begärda anslags-tillökning med tillhopa 350 R:dr bevilja. 3:o.
Jag underkänner visst icke behofvet af en kasern för Svea artilleri-reg:te; men Stats-Utsk:t måste se till, Mina Hrrl huruvida staten verkligen tål vid alla de utgifter, som erfordras, utan att derigenom en skatteförhöjning blir en nödvändig följd. Ställningen är nu också en helt annan än vid den tid, då den K. Proposm afgafs. Om alla af K. M. äskade anslag skulle beviljas, och inkomsterna inflyta till sitt beräknade belopp, så skulle nemi. uppstå ett öfverskott af 1,887,000 rdr, hvilket K. M. ansett böra användas till liqvidering af ränta och amorlissement på den utländska jernvägsskulden, med ett belopp af 1,303,333 rdr. Således återstår 583,667 rdr årligen, eller för 3 år tillsammans omkring 1,750,000 rdr. Härifrån få vi ytterligare draga 5 proc:s ränta på de 5 millioner, som K. M. äskat af bankovinsten, då det återstår omkring en million. Hvad som deremot är begärdt utöfver K. M:s Propos:r, uppgår till 2,638,134 rdr, och dertill kommer ytterligare mera än 400,000 rdr, hvarmed statens inkomster blifvit vid denna riksdag minskade genom upphäfvande af qvarritullen och nedsättningen i mantalspenningarne. Alltså måste det uppstå en brist af 2 millioner, och man kan då ej annat än finna nödvändigheten för Stats-Utsk:t att noga betänka sig, innan något anslag af betydligare belopp tillstyrkes. Jag har velat yttra detta, på det man må veta hurudan ställningen i sjelfva verket är, och ehuru jag på detta rum icke hoppas framgång deråt, vågar jag dock anhålla om bifall till hvad Utsk:t föreslagit. Gr. Mörner, Carl Göran: Då det var fråga om att afskaffa qvarnräntan eller att gifva anslag till skarpskyttekårerna, då var det minsann icke ondt om medel; meri nu, då det gäller att förse ett af arméens förnämsta reg:ten med passande bostad, nu har man inga pengar.
Den 29 Maji. 5 33 den, att uppmuntra industrien och Inrikes handeln, finner jag likväl förslaget till partielle fördelar på allmän bekostnad i synnerhet i närvande tidepunct icke vara antagligt ; om ock det skulle hända, att priset å ved och victualier i Stockholm för några år något uppstegrades, och detta förhållande skulle något verka till inskränkning i lefnadssätt, och behof af boningsrum, samt bereda minskning i antalet af dem, som blott med afseende på nöje eller beqvämlighet öka Stockholms innevånares antal, så torde tillgångarne, vid derigenom minskade behof, blifva tillräckligare, och med beräkning af flere år, och på det hela dei på blifva för Stockholmsboarne mera vunnit än förloradt. I alla fall, då Starsutgifterne emot förmodan i flere vägar nu ökas, anser jag mig såsom Representant icke berättigad , att medgifva användande af Statens medel, på sätt Utskotten föreslagit, i ändamål att minska lefnadskostnaderne för Stockholms innevånare, och tillstyrker derföre vördsammeligen afslag på Utskottens betänkande, eller åtminstone återremiss af betänkandet till besvarande, huruvida icke StatE-Utskottet gemensamt med Bevillnings Utskottet, kunde, i stället för nu föreslagne åtgärd , befordra ändamålet i en hög tull å Finska producter. Skulle, emot hvad jag borde förmoda, HögloflRidderskapet och Adeln icke anse anledning vara, att häruti instämma, utan till betänkandet lemna bifall, anhåller jag att min reservation deremot lår i Protocollet inflyta, och öka anta* 534 Den 29 Maji. let af de vanmägtige försöken till inskränkning i Statens utgifter. Herr Munck af Rosensköld, Eberhard: De sammansatte Utskotten hatva icke blott åt nöjt sig nied att ej göra synnerligt afseende på min motion , utan ock påbördat mig en mening, som jag aldrig yttrat.
Alla hästarne, som vid Stuteriet under sommarmånaderne stått på stall, hafva blifvit ulfodrade med gräs och grön vicker från en i närheten belägen, odlad betesmark, igenlagd med Alsike-väppling och timothej, undantagande en fjerdedel, som årligen besås med vicker och bafra, och hvari - genom cirkulationen underhålles. Denna utfodring lemnar en god besparing af så väl hö som bafra samt bibehåller hästarne friska och vid godt hull. Vid gräsfodringens början, sorn sker med gräs, blandas dertill ^delar hö, som småningom minskas, intill dess denna tillsats af hö efter 10 å 12 dagar upphör. Då utfodringen med vicker tager sin början, uppblandas densamma med |:delar gräs, som minskas allt efter som grästillgången blifver ringare; och fortfar denna tillblandning af gräs 3 å 4 veckor, för att hästarne småningom må vänjas vid den starka vickerfodringen. Halm, skuren tillsammans med grön vicker, hälften af bvartdera slaget, har befunnits vara för hästarne, äfvensom för oxar och ungboskap, en ganska god och födande utfodring, ehuru den är mindre tjenlig för mjölkande kor, som deraf lägga mera på hullet. Härvid iakttages den försigtigheten, att icke mera vicker afskäres, än som blandas och utfodras för hvarje dag, emedan, om vickern får iigga så länge tillsammans, att den tager värme, den befunnits mycket farlig för kreaturens helsa och lif. Får af goda racer, såsom Elektoral-, Soutbdownsoch Islands-racerne, äro väl i provinsen införde; men för farafveln hafva konjunklurerne icke varit gynnande. Angående afsättningen af ladugårdsprodu k ter, åberopas hvad min sista Berättelse innehåller.
Till stöd för den af Utskotten vid nyssnämnda riksmöte uttalade mening, att tiden för husagans borttagande ännu ej vore inne, yttrade Utskotten, att, ehuru, såsom en motionär och jemväl Lagberedningen anmärkt, förhållandet emellan husbonde och tjenare grundade sig på ett emellan dem, såsom frie kontrahenter, ingånget fördrag, finge likväl icke förgätas, att delta fördrag, sådant det i allmänna lagen och gällande Iegohjonssladga framstode, hade en egendomlig karakter, vida skiljd från den af andra arbetsbeting. Tjenstehjonet vore nemligen medlem af den familj, inom hvilken det tjenade; hvarföre ock 36 kap. Missgernings-balken, hvilket bestämde ansvar för man, som slår sin hustru, och hustru, som slår sin man, jemväl innehölle stadgande om husbonde eller matmoder, som slår sitt legohjon. Med grundsatsen, att tjenstehjonet vore familje-medlem, sammanhängde på det närmaste föreskriften, att tjenst ej bör, utom i Stockholm, antagas på kortare lid än ett dr, och från nämnde grundsats härledde sig åliggandet för husbonde, att förse tjenstehjon med kosthåll, att vårda sig om sjuka och arbetslösa tjenstehjon o. s. v. Sedd från denna synpunkt förlorade husagan mycket af den förhatlighet, som annars vidlådade densamma. Den blefve då att betrakta såsom grundad på föräldramakten; och det kunde ej vara särdeles förödmjukande för tjenstehjonet, alt, i likhet med husfadrens och husmodrens egna barn, vara aga underkastadt. Denna aga utdelades sällan i närvaro af annan person, än någon af familjens medlemmar, och vöre ej ansedd förenad med skymf, så att den ingalunda kunde jemföras med de från fordna tider qvarstående, med offentlig vanära förenade, kroppstraff för brottslingar.
"För öfrigt följer ock af det förslag Utsk. framställt, att, då för de stater, för hvilkas aflöning indelta räntor nu äro anvisade vid uppgörandet af nästa riksstat och sedermera allt framgent, likasom för öfriga stater och corpsen, bestämdes contaota löneanslag till det belopp R. St. anse behofvet påkalla, tillgången för dessa löneanslag icke mera än för andra utgiftsposter blef\e särskildt beroende af inkomsten utaf de indragne lönings-räntorna, hvilka bland kronans öfriga behållna räntor såsom statsverkets inkomster beräknades.” Detta yttrande synes väl icke vara fullkomligen klart, och vid lörsta genomläsningarna fattade jag icke heller rätta meningen med denna strof, förrän jag jemförde densamma roed följande fi sid. i3 stående mening, som jag ber att äfven få uppläsa : ”Beträffande sedermera de olika erinringar, som blifvit gjorda i fråga om förändringens bestånd; så kan Utsk. för dess del, icke anse lämpligt, att R. St., derest en sådan förändring, som nu är i fråga, skulle varda antagen, tillika besluta, att ilen endast på försök eller för någon viss lid skall införas, bolst sådant otvifvelaktig! skulle leda lill en osäkerhet, som kornme att menligt inverka på flera af de åtgärder, hvilka för ändamålet böra vidtagas; samt för öfrigt kommande Ständer icke kunna förhindras att vidtaga de förändringar uti nu fattande beslut i ämnet, hvartill de möjligen skulle kunna anse sig befogade; och lika så litet finner Utsk. lämpligt att, i afseende å de contanta löneanslag, hvilka, i stället för indragna indelta lönerna, anvisas, mera än för andra dylika anslag stadgas, att rubbning deruti icke utan Konungs och Ständers sammanstämmande beslut må äga rum; hvadan Utsk. hemställer, att de i berörde hänseende framställda förslag och erinringar må lemnäs utan afseende.” R. o. Ad. finner här klart uttryckt, och jag tackar särskildt StalsUtsk. för denna uppriktighet, alt den plan förehafves alt undandraga K. M:s sanction förändringar uti sådana beslut, som angå de indelta räntorna.
Och då Ilypolheks-föreningarne äro inrättningar, som hafva till ändamål, alt med, för otidiga uppsägningar säkra, lån, på längre tider och med viss årlig amortering, understödja landets hufvudnäring jordbruket, på det för denna näring mest fördelaktiga lånesätt — tror jag dessa föreningar, som derjemte ega fullkomlig säkerhet, att erbjuda för det understöd, som åt dem kan lemnäs, framför mångå andra inrättningar, som äro gynnade med lån eller kreditiv från Banken, vara behöriga alt af Banken understödjas. — Emot dessa föreningar invändes visserligen att de, med uteslutande af alla mindre jordegare, äro bildade ensamt till fördel för de större jordegarne, och alt de derföre böra hjelpa sig sjelfva och icke skäligen kunna hafva anspråk på något slags allmänt understöd. Men ehuru jag för min del tror, att Hypotheks-föreningarne, så väl i landets allmänna, som i deras eget enskilda intresse, ju förr dess heldre både borde och kunde upphöra, att från sig utestänga de mindre jordegarne, mäste jag dock anmärka, att om fråga blott vore att rättvisligen emellan landets större intressen fördela det understöd Riks-Banken har alt erbjuda, del väl icke kunde anses obilligt, att medelbarligen genom Hypotheks-föreningarne lemna de större jordegarne ett kreditiv äfen million R:dr, då de mindre jordegarne redan förut hafva uteslutande ål sig från Banken anvisad en lånefond af flere millioner lt:dr. — Det iir likväl icke för att jemnl utmäta Bankens lånetillgångar emellan några större eller mindre enskilda intressen, som derpå göra anspråk, ulan af det för mig ensamt giltiga skälet alt landels allmänna nytta derigenom skulle befordras, som jag anser kreditiv böra åt Hypotheks-IÖreningarne beviljas. — Man klagar med rätta öfver den bristande tillgång å hopsamlade kapitaler, som inom vårt land förefinnes. Men en af de förnämsta orsakerna till denna brist svnes mig vara, alt inga anstalter bär finnas, sorn uppfånga och genast göra fruktbärande alla mindre besparingar, i den män desamma bildas och innan de lätt åter hinna förskingras.
Proposition N:o 76. Stats-Rådet, som ansåg de omständigheter, hvilka Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anfört, utgöra giltiga skäl för en förändrad reglering af de nu ifrågavarande två fögderierna, tillstyrkte i underdånighet, att Kongl. Maj:t måtte föreslå Rikets Ständer, att, för tillvägabringande af en sådan reglering, på sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hemställt, anvisa dels nya löneanslag för en Kronofogde och en Häradsskrifvare i Calmar län med 2,500 R:dr för den förre och 2,000 R:dr för den sednare, dels ock såsom hyresersättning åt hvardera enahanda belopp, som bestås andre Kronofogdar och Häradsskrifvare, hvilka äro i saknad af boställen; samt att Kongl. Maj:t derjemte täcktes förklara, att af den nya Häradsskrifvarelönen komme att afdragas och till Häradsskrifvarne i de nuvarande två fögderierne utgå, såsom ersättning för den förlust af extra inkomster, de i följd af den förändrade fögderiregleringen uppgifvit sig komma att vidkännas, ofvanberörda belopp, tillsammans utgörande 461 R:dr 40 öre, emot det att i staten för blifvande