Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härefter går man åter tillbaka med minskning och ökning på samma sätt för att forma andra hälften af hufvuddelen och " andra bandändan. När stickningen är färdig, fuktas fanchonen, utspännes o c h pressas väl med ett varmt strykjärn, hvarefter den rundt om ' garneras med en smal, knypplad, svart spets. Kaima. Dammskynken öfver vaser, nipper m. m. Beskrifningen på dessa praktiska skynken — hvilka o m kvällarna samt under sopningen på morgonen skola skydda fina nipper, konstgjorda blommor m. m. för damm — blir nog tydligast, om jag nämner, hvad s o m ingaf mig första idéen därtill, nämligen att använda en gammal parasoll af ljusgul alpacca. Den öfversta, spetsigt ihoplöpande delen bortklipptes och öppningen ersattes med en rundel (12 c m. diameter); de 8 skarfvarna voro ungefär 16 c m. långa o c h hvarje fält i midten 14 cm. En något rynkad volang af samma tyg med markerade uddar och broderi i brunt (- 4 muscher 1 hvarje tredelad udd) pryder skynket rundt omkring, o c h en likadan volang nedfaller från det öfre runda locket. Af kulört sidentaft kan man åstadkomma särdeles vackra sådana skynken, i alla händelser bör väfven vara ogenomtränglig för damm, men ändock så lätt som möjligt. Stenia. Dockmöblemang. (Mammas gåfva till småttingarne.) 6 st. kubiska träklossar med 5 cm. kant samt 6 st. skifvor af cigarrlådsträd med en längd af 9 cm. o c h en bredd af 5 cm. utgöra trävirket till de stoppade stolarne. Träskifvan belägges med litet bomull för att åstadkomma stoppningen på ryggstödet, kreton öfverspännes och fastlimmas med syndetikon på baksidan, hvarefter en afpassad kretonlapp med invikta kanter fastfästes på stödets baksida. Nu stoppas sitsen på samma sätt, hvarefter ryggstödet fastspikas vid sitsen sålunda, att ryggstödets höjd blir endast 7 cm.
- ' Det later underligt i era Uron ", svarade Emil, och hans ton lat bitter, " men det harr funnits kvinnor som ha sagt: d u stlr vid styret, och dab filljer jag hvtart det e&amp; rna bara! - FrOken Hedvig, om ni hade en gnista kilrlek för mig, skulle ni inte resonnera pi detta satt-. " ' Karlek! Om en manniska f~rsrniiktor af tarst, och en maan dricker i fulla ' drag utan att ge henne en droppe, skall d&amp; den som grstar falla den som dricker om halsen och saga: jag alskas dig! ' " N i blir allt orimligare! Bvad i r det nia egentligen som jag skulle ha och som .ni törstar efter? " 121 - " Hvrid ni har ni har allt: arbete, intressen, kamratskap, viinskap, tankar, sympati " " Jag tigger er ju att ta emot det som Hr mycket mer Hn sympati - kgrlek! " " Det har jag aldrig bedt om ", svarade Hedvig häftigt och ngstan htirdt. Han kande sig stirad, djupt shrad. " Allts&amp; itersthr. for mig ingenting annat &amp; n att taga afsked ", sade han stelt och aflagset, " jag ber om urstikt att jag s&amp; lange besvarat er. Det &amp; r sent. Jag har stamt möte med en viin kl. Hvad denna iterghng till det stela officiella sallskapslifvet pltigade ' henne! Midt upp i all harm och bitterhet hade det varit en sorts njutning att f&amp; tala ut, en njutning att bhde höra och saga skarpa saker som sades pti allvar. Hon strlckte fram sin hand. " Förltit ",. sade. hon p&amp; ett oandligt mjukt satt, " om jag har gjort er ledsen, jag vet att jag ä r s i underlig. " Nar han gick genom salen, mötte han Hedvigs mor, som just nu kommit hem. Hon kom emot honom med en tydlig oro i sitt bleka ansigte. E n blick p&amp; hans tittryck satte henne genast in i situationen. " Ni gtir redan? "
Sven Ersson i Hult, Nämndeman „ Svensson. Lisa, hans hustru Fru Bock. Erik, deras son Hr Strandberg. Ola i Gyllby, förmögen bonde „ Pfeiffer. Britta, hans dotter M:lle Torsslow. Jan Hansson vid Sjön, torpare Hr L. Kinmanson. Annika, hans hustru Fru Wennbom. Anna, deras dotter „ Hjortsberg. Anders, deras dräng Hr Söderberg. Per, Sven Erssons dräng „ Jolin. Stina, Sven Erssons piga M:lle Ström. Bengt på Åsen ⎱ ⎰Hr Pettersson. Hinrik i Backa ⎰bonddrängar ⎱„ Dahlgren. Nils Jonsson, kallad Löpare-Nisse, en äldre bonde „ Hjortsberg. En Betjent hos Brukspatronen „ Lemos. Bondfolk. FÖRSTA AFDELNINGEN. INDELNINGEN ELLER TAFLAN (Gårdsplatsen framför Sven Erssons präktiga, rödmålade byggning. I fonden landsväg. På alla sidor löfskog.) FÖRSTA SCENEN. PER och STINA (komma från skogen, bärande en hvalfbåge, sammanflätad af löfqvistar) Per. Så ja, Stina, nu ha vi pynta’ och klädt alle uthusa så gröne med midsommers-löf, så det ser, förbann’ mej, ut som hele Wermlands Fältjäger-regemente stog oppstäldt der nere på bakgåln. Stina. Ja, nu fattes bare slutsusen, du, te styre ut sjelfve storstuga. (De sätta upp löfbågen öfver stugdörren.) Per. Hej, nu ser fader Nämndemans byggning rar ut, så det förslår, sa’n! (Vexelsång) Per. Se, nu står ju stugan så rar och grann Som en herrgålspiga på dans; Är röder i syna och ser oss an Ur en löfvekrans Stina. Det är bra – Hoppsasa! I måronafton är midsommarsvak – Per. Jänta mi’, Då ska vi Kasta bena kring vägg och tak! Och tänk, när vi kläda med löf en gång Våran egen stuga, min snut! Och dansa kring egen vår majistång Säj, hur ser du då ut? Stina. Jo, så kry Som ett ny,
Ständer härtill bi-. Stats-Utskottets Bctänkanden. 136 f falla, lärer sådant få vid Stats-Regleringen iakttagas, samt underdånig anmälan derom hos Kongl, Maj:t göras i afseende på verkställigheten. Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers ompröfvande vördsamligen hemställes. Och varda några Ledamöters häremot anmälde Reservation, enligt begäran, bifogad. Stockholm den 27 Junii i8a3. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Höglofl. Stånders Stats Utskott den 9 Junii 1823. S, D. JEmot Stats-Utskottets nu fattade beslut, att tillstyrka en förminskning af 3,000 R:dr i anslaget för MedicoTheologiska Stipendier, reserverade sig Herr Prosten Anjou, och afgaf ett så lydande anförande ”Då jag icke kunnat instämma i Höglofl. Utskottets beslut, att anslaget för de vid 1809 och 18/0 årens Riksdag vid Rikets Universiteter inrättade så kallade MedicoTheologiska Stipendier borde ifrån 5,ooo, till 2,000 R;dr B:co nedsättas, får jag vördsamt anmäla min reservation, med anhållan, att densamma må till Rikets Höglofl, Ständer få åtfölja Betänkandet. Jag medglfver, att det ändamål, som roan roed denna inrättning ville uppnå, innebar en förvillelse, och således icke kunde efter önskan vinnas. En rättskaffens Prestman underlåter aldrig, att, så vidt hans öfriga och egentliga göromål medgifva , afhjelpa l 3(j2 Stats-ZJtskottets Het änkan deri. sina åhörares bekymmer uti äfven yttre och timliga angelägenheter. Han meddelar derföre gerna upplysningar och råd vid uppkommande sjukdomshändelser inom Församlingen. Den kunskap, han härtill beliöfver, vinnes, utan vetenskapligt Studium af Medecinen, genom allmän bildning, erfarenhet och läsning af goda böcker i ämnet, Län. gre bör ock icke hans åtgärd sträckas.
På motionärens ord kan i detta fall afseende icke fästas och icke heller har han uttryckeligen tillkännagifva denna stadens beredvillighet; men deremot har han gjort anspråk på större anslag, än som blifvit beviljadt de öfrige navigationsskolorna i riket, med undantag af den i Stockholm. Om nn äfven R. St. skulle bevilja anslag för upgifna ändamålet, är, jag uprepar det ännu en gång, ovisst om staden vill vidkännas de med anläggandet af en sådan skola förenade kostnader. Genom anläggandet af en navigationsskola i Westervik skulle Calmar län erhålla 2:ne sådana skolor, ett företräde framför andra län, som på intet sätt är motiveradt. De Norrländske provinserne hafva vida större anspråk på erhållandet af flera navigationsskolor än de nu äga. Skolan i Calmar kan icke flyttas till Westervik, sedan den förra staden gjort icke obetydliga uppoffringar för densammas erhållande, och hon är dessutom der behöflig. Jag medgifver, att en dylik skola i Westervik kan vara gagnelig, men Wisby är på icke längre afstånd beläget derifrån, än att man kan på några timmar komma dit från Westervik. Äfvenledes är det rigtigt, att icke endast stadens innevånare utan ortens innebyggare kunna, i händelse de önska begagna en navigationsskola, besöka den i Calmar. Jag kommer således till den conclusion, att, ehuru Statsmedel icke fattas, jag anser anslag icke böra beviljas, enär alla uplysningar saknas om stadens beredvillighet alt fullgöra de vilkor, som i fråga om inrättandet af navigationsskolor i rikets öfriga städer, blifvit föreskrifne, och jag anhåller alltså om bifall till Utsk:s försl ag. Hr Bildt, Didrik Gillis: Sedan Frih. Palmstjerna så fullständigt besvarat Hr Carlesons anmärkn., har jag intet alt tillägga, utan förenar mig med bemälde Frih. Frih. Cederström Rud.:
H o n såg ej, att äfven där hade Kristi brud kunnat ha en mission att fylla. Det var den strängaste klosterorden hon valt: S:t Annasystrarna på Kleinseite. H o n skulle aldrig mer få visa sitt ansikte för någon utom klostret, aldrig tala med någon utom klostret. Mari var död för världen. Och hon gick ifrån den som till en fest, fylld af sin sjuttonåriga entusiasm, som skulle vara ett helt lif. Stackars Maril Bevingade vänner. i. Några ord om kanariefågeln och dess vård; för Idun af L. E Björkman. nder en resa i Tyskland gör man den iakttagelsen, att i de flesta hus finnas burfåglar, isynnerhet kanariefåglar och hör man en tysk tala om sin » gelber Liebling », misstager man sig ej, om man antar, att han därmed menar sina kanariefågel. Denne är hela familjens fröjd och omhuldas på det ömmaste, barnen lära sig därför från början vara aktsamma om det lilla värnlösa djuret, som alla hålla utaf; och så bidrager den gula älsklingen till att hos barnen utveckla milda känslor för djuren. Här i Sverige hålles kanariefågeln icke på långt när så allmänt. Orsakerna äro nog flere. De ädlare raserna äro här föga kända, man känner knappast någon anv 157 nan, än den simpla » landtrasen », och individer af denna äro i allmänhet hvarken utmärkta för vackert utseende eller för vacker sång; ofta skrika de så, att det blir en öronpina, i stället för en fägnad att höra dem. Och så hafva många en fördom mot att hafva fåglar i bur: det är onaturligt, säger man, fågeln bör få flyga fritt i Guds natur och från trädets grenar stämma upp sin jubelsång. Härpå kan svaras, att alla husdjur lefva i onaturliga förhållanden, men finna sig i allmänhet mycket väl uti dem; hvad nötkreaturen vidkommer går man ju så långt, att man till och med klafbinder dem, så att de icke kunna taga ett steg, och på många ställen få de stå så hela vintern, utan att en enda gång få röra sig (hvilket onekligen är både grymt och ekonomiskt oklokt).
lag vill nu endast erinra om de många fall, då kännedom för målets bedömande i läkarekonsten är behöflig. En sådan besitter naturligtvis icke domaren, men han infordrar då upplysningar och utlåtande från läkare, ej sällan till och med frän sundhets-colhm, och på detta sätt går det ganska väl för sig att döma i dylika mål. Jag skulle emedlertid icke nu vara envis att motsätta mig återremiss, om jag trodde att dermed något kunde vinnas; men först och främst är riksdagen snart slut (åtminstone hoppas jag det) så att LagUtsk. troligen ej får rådrum, alt vidare handlägga ärendet, och för det andra ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå att ingen enda ledamot inom LagUtsk. varit skiljaktig i denna fråga; och att det således är att förmoda det Utsk. fortfarande förblifver vid sin en gång uttalade mening, ehvad än här må yttras för åstadkommande af ändring i betänkandet. nllr Lagerhjelm: Jag ämnar icke yttra något i anledn. af Hr Åkermans sista anförande. Jag glömde endast att då jag sist hade ordet nämna all blaud de ärender LagUtsk. rätteligen uppräknat såsom nu tillhörande bergstingsrätlens handläggning, förekommer en klass nemi. utsökningsmulen, hvilka både kunna och böra behandlas af de allmänna domslolarne, utan att en särskild embetsman dervid behöfver vara tillstädes. Jag nämner detta emedan del verkligen är med sanna förhållandet öfverensstämmande. Det är således endast de återstående ärenderne eller öfrige tvistemål samt brottmålen, som äro af beskaffenhet att särskild sakkännedom erfordras för all kunna rätt bedöma dem. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad samt Hr Gr. 0. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bi folie LagUlsk:s förevande betänk., ropades ja och nej; hvarefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot detta betänk, gjorde anmärkn:r föranleda lill återremiss, samt då härvid ropades starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna att R. 0. Ad. med öfvervägande ja besvarat den sednare proposm.
At Protocoll hällne hos Konungen i Ministeriella ärenden och Commandomål, eller Stats Rådets Protocoll och handlingar, eller Riks Ståndens, eller hem - 1 Jfr beredningsprotokollet 15 juni f. m., ovan sid. 183, samt pleniprot. 19 juni, ovan sid. 211 ff. "■ Jfr C. U. M. 1810—1815, sid. 63. 8 Jfr T. F. O. 9 mars 1810 och C. U. M. 1810—1815, sid. 63. Bilaga till protokollet den 19 Juni 1812 231 liga Utskottets eller Constitutions Utskottets rörande Stats Rådet eller Banco och Riksgälds Werken eller Bancooch Statsutskottens, eller Revisorers öfver Banco och Riksgälds Werken, rörande samma verks hemliga ärenden icke kunna til tryckning fordras eller, utan wederbörandes tilstånd utbekommas. Utgifvas sådane handlingar af trycket utan wederbörandes tilstånd, straffes Utgifvaren, om han varit betrodd at dem vårda, och förpligtad at dem hemliga hålla, efter allmän lag och särskildte stadgar. Gör någon annan NB. det bote han derföre 100 Rdr eller mera efter brottets beskaf
Under fängelsetiden bör fången till arbete hållas. [ de fall, då förbrytaren, jemte böter efter denna Författning, äfven åläg ges böter för sabbatsbrott, böra förstnämnde böter först uttagas, och, i hän delse tillgång lill sabbatsbrolts-böterne saknas, skall förvandling deraf ega rum, enligt de grunder, som allmänna Lagen i 5 Cap. \ Straff-Balken utstakar. 14 Hemlin.-, Bag§ 65. Besvär rörande debitering ocb taxering af de för tillverkning eller försäljning af bränvin bestämde afgifter fullföljas i den ordning, sorn för behandling af frågor örn debitering och taxering af allmänna Bevillningen är -föreskri Iven. Besvär öfver Kongl. Majrts Befallningshafvandes beslut i frågor om tillåtelse till bränvins-försäljning i minut, äfvensom angående omflyttning eller indragning af värdshus, spisqvarter eller näringsställen, så val i städerna sorn på landet, anföras hos Kongl. Maj:t genom vederbörligt Departement inom den tid, sorn för besvär öfver Kongl. Maj:ts Befailningshafvandes beslut i Politi-mål stadgad är. Förbrytelser emot denna Förordning böra, så i stad, sorn på landet, vid allmänna Domstolarne åtalas och afdömas, med undantag af frågor om oloflig bränvins-försäljning i de städer, der Polis-inrättning finnes, och i hvilka dylika frågor, uti hittills vanlig ordning, behandlas. Då den tilltalade skriftligen anmäler sitt erkännande af förbrytelsen, må personlig inställelse undvikas. Åklagare, som besvärar med oskäligt åtal, vare skyldig gälda kostnad och skada. § 66. Af denna Förordning bör alltid ett exemplar finnas å hvarje källare, värdshus, spisqvarter eller näringsställe, der försäljning af bränvin eger rum, i försä 1 jnings-rummet uppspikadt, vid bot af Tio Riksdaler Banco. Hvad i denna Författning förordnats, skall tjena till efterrättelse ifrån och med början af är 1842. Reservationer.
N.o 2. 20 § 14- I den högst osannolika händelse, att Bolags-Bank finnes hafva gjort förluster till en fjerdedel af dess teckningssumma, skall dess rörelse genast upphöra och Bolaget, efter gjord utredning, upplösas. § 15- Den, som Offentlig Bolags-Banks sedel förfalskar, efterapar eller utprånglar, vare underkastad det straff, som i afseende på förfalskning, efterapning och utprångling af Rikets Ständers Banks sedlar finnes utsatt. § 16. I alla de fall, der någon vill talan föra emot Offentlig Bolags-Bank, vare Allmän Domstol, i den stad eller ort der Bankens hufvud-rörelse förlagd är och till hvilken målet, 1 afseende på dess beskaffenhet, enligt Lag hörer, behörig att sådan talan upptaga. 2:dra Kapitlet. Actie-Bariker. § 1? Delegare uti Actie-Bank svare endast för beloppet af deras tecknade Actie-summa. Bankens namn eller firma utmärke alltid, att den är en Actie-Bank, och vare sådant jemväl tydligen utsatt å de förbindelser, som af den utgifvas. § 18. Actie-Banks teckningssumma utgör dess grundfond och får ej i något fall understiga 4>ooo,ooo R:dr Courant. Pröfvar Kongl. Maj:t ändock, att rörelsen i den del af landet, der Actie-Bank anlägges, kräfver en större grundfond, ege Kongl. Maj;t att fastställa minimi-summan till än högre belopp. Ej vare någon berättigad till mindre teckning i Actie-Bank än 4000 R:dr courant, hvilket belopp räknas för en Actie. § 19- Actie-Bank tillätes ej i verksamhet träda, förrän Bolaget nedsatt, i controlleradt guld och silfver eller räntebärande och lätt realisabla papper eller inteckningar, ett belopp, som motsvarar a5 pr. af hela det tecknade Actie-Capitalet, eller den så kallade Grundfonden, hvilket belopp, sedan alla Bihang till R. St. Bancooch Lag-Utskottens Bet. IV.o 2. dithörande papper och handlingar blifvit af Kongl.
Då nu det lagtima riksmöte ingår, till hvilket Svenska Folkets Ombud ärö kallade alt rådslå om fäderneslandets angelägenheter, fullgör BorgareSt. en angenäm pligt, dådet till IL R. o. Ad. framför sin första vördsamma helsning. Af djupt ingripande beskaffenhet, af hög samhällsvigt äro många af de frågor, som komma att utgöra föremål för Representationens öfverläggningar. De äro således egnade, dessa frågor, alt påkalla och tillvinna sig den största uppmärksamhet. Mången gång blifva tvifvelsutan de åsigter skiljaktiga, som vid de allmänna ärendernas behandling skola söka göra sig gällande. Måtte dock de blifvande besluten lända till fäderneslandets välgång och ära — till allmän och enskild belåtenhet! 64 Den 23 Januari. Uti H. R. o. Ad:s välvilja, vänskap och förtroende anhåller BorgareSt. att städse få vara inneslutet. Hr Frih. o. Landtm, svarade: R. o. Ad. ernottager med sann erkänsla Yällofl. BorgareSt:s helsning; och får jag på R. o. Ad:s vägnar anhålla det Hr Rådmannen och Hrr Deputerade till Yällofl. BorgareSt. måtte återföra försäkringarna om R. o. Ad:s vänskap och förtroende för Vallöf]. BorgareSt. Frih. Boye: Öfvertygad att R. o. Ad. gerna skyndar att komma från ämnet, hemställer jag, om icke det sätt, Gr. Anckarsvärd sist föreslog, är det bästa, och anhåller, i följd deraf, att Hr Frih. o. Landtm, ville förklara, att Hr Landtm, icke finner hinder för anställande af bänkm:s-valet. Jag gör denna hemställan så mycket hellre, som jag icke hört någon önska uppskof dermed. Hr von Hartmansdorff: Jag får erinra, att Hr Gr. Anckarsvärd-? framställning var fullständigare och, efter min förmodan, äfven riktigare än Hr Frih. Boyes, hvarföre jag äfven med Gr.
Frihm skulle nemi. då hafva funnit, alt om en liten hemmansdel, t. ex. -gj-, stöter intill ett halft hemman, men detta större hemman för localens skull fått lof alt särskilja några tunnland åker och äng, hvarigenom det större hemmanet får mindre ägor af hvardera slaget på gränsen, än det mindre hemmanet, så kan det mindre hemmanet komma att stänga mera än det större. Af Gr. Lagerbjelke är jag förekommen i bevisningen, att genom inköp af |f kan verkligen det förhållande inträffa, att den återstående ,'A:delen kan få stänga den större delen af den gemensamma hägnaden. Förhållandet är också, att jag verkligen har egendomar, der en sådan förmän tillfallit dem, på de angränsande mindre egendomarnes bekostnad. Jag skulle således förlora på den nya författningens antagande, och det är emot mitt eget intresse, som jag tillstyrker den; men en 15-årig erfarenhet har lärt mig, att det icke finnes någon annan grund, som någorlunda rättvist kan öfverallt tillämpas. Derföre vill jag icke öfvergifva denna grund, utan anhåller om återremiss, hvilket R. o. Ad. sällan plägar neka, då återremiss begäres. Gr. Mörner: Då jag förra gången hade ordet, ansåg jag icke nödvändigt att särdeles vidlyftigt gå in i granskning af förslaget, i hvilken händelse åtskilligt skulle varit att tillägga. Jag är endast skyldig medgifva, att jag begagnat ett oegentligt uttryck, då jag talade om uppskattningsgrunden i st. f. delningsgrunden. Men då likväl den, som efter delningsgrunden är berättigad till 616 Den 19 April f. m. större andel i byn, jemväl får större del i hägnaden, och då tipp skattningsvärdet tages till grund för stängselskyldigheten, der storskifte inom byn föregått, så förändras icke förhållandet af den härifrån föranledda anmärkning. Vill man gå till det, som vore principenligast i fråga om stängselskyldigheten, så vore det väl icke rätt att ålägga en person att hägna omkring sig, derföre att han har en egendom, utan det borde väl snarare vara hvars och ens skyldighet att bevaka, att han icke gjorde intrång på andras ägor. Det egentligen rationella torde derföre vara att valla kreaturen.
Regeringformen försvinner snart, om man besinnar, att ett af Constitutionen sanctioneradt, i henne införlifvadt undantag från allmänna principen just härigenom blifvit upphöjdt till princip ; att denna undantagsrätt lemnäs St Konungens i 55 Jf., sora visserligen icke derföre står i strid med de nyssnämnda två Jf:na; att undantaget, i afseende på Högsta Domstolens Ledamöter, icke lämpligen bort införas i 56 Jf., hvilken blott handlar om sådana Ämbetsoch Tjenstemän, dem Konungen ej eger att afsätta, utan tarfvat ett särskildt stadgande, eller det i 203 §. emedan afskedandet de facto verkställes genom Riksens Ständers Nämnd, fastän afskedsbrefvet af Konungen utfärdas, C? ’ samt änteligen att, med kännedom af de bestämda förbehåll, hvarunder sysslan uppdrages, den Ämbetsman, som förlorar Nationens förtroende , icke har större skäl att klaga öfver entledigandet, än den, som förlorar Konungens. Mot DomareMagtens missbruk anvisar val Regeringsformen materiela 00 atro - ler, i de nya Institutionerna af Justitie» Ombudsmans-Ämbetet och af RiksRätten. Men äfven för en oredlig eller en mindre kicklig Domare skall det blifva lätt att våida sina pligter jemt så pass att han undviker laga näpst och bestraffning; och den Högsta Domstolens Ledamot, som genom Dom skildes från sitt Ämbete, hade säkert aldrig förtjent att en enda dag bekläda det. Odugligheten på Domare-sätet, alltid för Samhället vådlig, är det likväl mindre i de Instancer, hvarifrån Appel eger rum, och hvilkas Utslag kunna Casseras ; I den högsta åter, hos hvilken Samlället ock gör anspråk på den högsta duglighet, det klaraste förstånd och den renaste vilja, skulle ansvarslösheten, i händelse, mot all förmodan, dessa anspråk icke uppfyldes, leda till vida betänkligare följder ; Och här vidtager sålunda användandet af det correctif Lagstiftaren nedlagt, i uttrycket af ett allmänt tankesätt. En oväldig och rättsinnig
Det var vid 1828 och 182g årens riksdag, som R. o. Ad. uppdrog åt sin Ridd.direct. och de öfriga 3 Stånden åt sina Cnneelli-directioner att ombesörja anskaffandet afen tjenlig local till en samfälld klubb, eller gemensamt samlingsställe. I anledn. deraf, gick Ridd.direct. i författning, om hösten 1333, om anskaffande af en sådan local, på det att den gemensamma klubben skulle kunna börja med riksdagen nästfölj. år i8>4- rectionen gjorde flera försök att skaffa local: man frågade sig för i Peterse'nska huset, här vid Munkbron, man frågade sig för hos Bryggare-societeten och Börs-directionen oell på ändå flera ställen, som jag ej så noga minnes; men det var öfverallt lika fruktlöst att kunna erhålla någon local, emedan alla voro borllofvade lill ordenssällskaper och dylikt. Ordför. i Directionen, H. Ex. Hr Gr. De la Gardie, gjorde sig särskild möda i detta fall, och lyckades att af Konungen få det nåd. löfte, att Konungen ville upplåta den stora salongen på Carl Xllljs torg. Ridd.direct. inkom till R. o. Åd., under d. al Dec, i83J, med sitt yttrande i ämnet, hvari Diteet, gaf tillkänna förhållandet. Detta project föredrogs inför R. o. Ad. på riksdagen 1834 d* 24 Ja,o blef då bordlagt, upptogs åter den 3i Januari; och då man fann, att hvarken Ridd.direct. eller de öfriga Ståndens Canc< IJi-direct, lyckats att få någon local, blef resultatet, att saken försvann, då dervid icke något vidare var alt tillgöra. Emedlertid, då det är onekligt, att ett sådant allmänt samlingsställe skulle hafva förmån med sig, hvilket äfven fle-e talare på f. m. ådagalagt, och då jag anser det huf\ulsakliga