Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Obligationerne, som å Riksgälds-Contorels, men ej å långifvarens sida bora vara uppsägbare, skola dessutom, utan afseende på uppsägning, ställas på viss förfallotid, hvilken Fullmägtige, efter omständigheterne, vid lånets upptagande, må bestämma, likväl aldrig längre än i5 år efter obligationernes utfärdande. De skäl, som inom Utskottet emot detta förslag hafva blifvit anförde, äro: 1:0 att, då 2:ne Stånd godkänt Utskottets förra Förslag, fordrar aktningen för dem, att Utskottet vidblifver detsamma; 2:0 att Utskottets Förslag ej lägger hinder i vägen för Fullmägtige i Riksgälds-Conloret att vidtaga elen åtgärd Afdelningen tillstyrkt; 2:o att, då lånets slutliga återbetalning måste vara verkställd inom en tid af högst i5 år, torde upptagande mot högre ränta till pari vara fördelaktigare; och slutligen 4:0 att Afdelningens Förslag innehåller ett närmande lill del förderfliga Statsskulds-systemet. Jag anser deremot: att då ett Betänkande af tvänne Stånd blifvit återremitterad t, är uet Utskottets ovilkorliga pligt alt uttala den öfvertygelse, det efter sakens förnyade öfvervägande hyser, och att det ej eger rätt låta afhålla sig derifrån af något slags consideration; att om Utskottets Förslag medgifver detsamma som Afdelningens, så måste ett förtydligande i den föreskrift Rikets Ständer lemna sina ombud icke kunna vara något fel; att, om lånens upptagande på kort lid med mera fördel verkställes StatsUtskottets Utlåtande N:o 317". a3 tilt pari mot högre ränta, sä lägger A fdel ningens Förslag intet hinder der för.
Seraljens luft har förlänat hans väsen en vinnande smidighet, som kommit honom väl till pass på den post, han nu bekläder. Hans namn har inga gamla anor, men hans bror, generalen, är genom sitt giftermål med Sofie Ahlefeldt nära befryndad med flere af Holsteins förnämligaste ätter, och han själf har, tack vare sin personliga älskvärdhet, redan från första stund trädt i det bästa förhållande till jorddrottarna rundt omkring. Hela Holsteins adliga societet har också stämt möte på denna årets första lysande fest, dit endast ett utsökt fåtal af stadens borgare inbjudits. Dansen är redan i full gång, då Struensee stiger in i salen. Öfver det bonade golfvet trippa med sirlig gratie pudrade damer, djupt urringade, i vida kjolar med fladdrande falbolaner, förda af broderade kavaljerer i krithvita peruker med små hårpiskor, som röra sig i afmätt takt, parodierande gavottens plastik på de dansandes ryggar. Vaxljusens lågor flämta i kristallkronorna, det rasslar af siden och glittrar af juveler, violiner kvittra näpet och kuttra smäktande, tonerna flyga som fjärilar, viftande med brokiga vingar i cirklad rytm, och ett stigande och fallande sorl dallrar i luften öfverallt. Hans hjärta klappar i takt med musiken... det var en gång en bedårande ung kvinna, hvars gunst han njöt i den elfte timmen och som sedan försvann, lämnande honom ensam med sin saknad och sina drömmar och sin heta längtan att nå fram dit, där hon var. Sedan dess har det gått både nätter och år, och känslan har bleknat, medan han burit den med sig genom världen, men i dag har den ånyo kvicknat till lif, väckt af det vaknande hoppet – skulle han återse henne nu? Hans blickar flyga spanande öfver vimlet: han ser så många andra damer och kavaljerer från hofvet, på besök i sin hembygd under helgen. Hvarför skulle icke också hon vara här? Någonting snuddar vid hans skuldra och han vänder sig om, men framför honom står endast Brandt med ögonen uppspärrade af det varmaste intresse och de djärfvaste förhoppningar för egen del:
Adeln för godt, att berörde Utlåtande gilia, endast med den förändring, att den af Utskottet föreslagna Summa, 600,000 R'.dr Banco, borde genom en allmän gärd, under namn af Bröllopsgärd, utgöras: Och skulle Beviilnings Utskottet anmodas, att med förslag till lämpligaste sättet för denna gärds utgående, till Riksens Ständer inkomma. S. D. e. m. Föredrogos å nyo Constitutions Utskottets den 9 och 10 dennes, under N:o 15, 16 och 17 afgifne, samt den if derpå Fröt. Hit dr. cl. 21 Maj 1923. E51 följde e. m. på bordet lagde, trenne Memorial, innefattande förslag, dels till förändrade redactioner af 37 §. RiksdagsOranin ten och 60 §. Regeringsformen, samt dels ertill, att sednare delen af 7 Mom. och hela 9 Mom. af 5 §. Tryckfrihets-Förordningen måtte uteslutas; och fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde förslag, till den behandling 56 §. Regeringsformen stadgar, godkänna. S. D. e. m. Föredrogos å nyo och biföilos StatsUtskottets den 17 dennes afgifne, samt den 15 derpå följde e. m. på bordet lagde Utlåtanden: N:o 152, om inköp för Statens räkning af Geograpbiska Inrättningens ChartaVerk och dess öfverlemnande till General Landtmäteri-Contoiret. N:o 153, Om Byggningshjelpens förvandling och säkrare bestämmande. S. D. c. m. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottes den 13 dennes, under N;o 154 afgifne samt den 15 derpå följde på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om all jords lika beskattning samt om en allmän ny refning och skattläggning, blef samma Ulåtande, på grund af de utaf åtskillige Ledamöter, dervid gjorde anmärkningar, till Stats-Utskottet återremitteradf. S. D. e: ra.
Ett billigt afseende på prebendeföinsamlingens rätt bjuder derjemte att låta henne komma i åtnjutande af den fördel, andra församlingar ega, att nemligen hafva sm själasörjare bosatt midt ibland sig och icke nödgas i hvarje angelägenhet söka honom ofta en eller annan mil utom församlingens område. I betraktande af nu anförda omständigheter hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Eders Kongl. Maj:t täcktes taga i öfvervägande, om icke prebendepastoraten kunde, i den mån mnehafvarne afgå, indragas, samt att Eders Kongl. Maj:t i sådant fall ville till nästkommande Riksdag aflåta nådig Proposition i ämnet, jemte förslag till ersättning åt vederbörande för de löneinkomster, som för närvarande från dessa pastorat utgå. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 12 Juni 1866. Uppläst fich godkändt hos Ridd. och Adelil den 9 Juni Preste-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 11 — Bonde-Ståndet den 12 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, avgående ömsesidig frihet för undersåter inom Sverige och Norge att vistas och bosätta sig inom ena eller andra riket, äfvensom att derstädes idka handel och vissa andra yrken. (Ekonomi-Utsk:s Betänkande N:o 36, samt Mern. N:is 64, 78 och 92.) S. A. K. Med anledning af särskilda hos Rikets Ständer vid innevarande riksdag väckta förslag angående ömsesidig rättighet för Sveriges och Norges innevånare att hvar inom andra riket idka handel, handtverk och andra yrken, hafva Rikets Stän - 32 Expeditions-U Iskollets förslag lill Rikeis Ständers tind. Skrifvelse, N:o 13. der funnit sig föranlåtna att hos Eders Kongl. Maj:t göra följande underdåniga framställningar.
Jag anhål ler likväl att få erinra , att detta ämne är af en annan natur, än de frågor, hvilka från andra Utskott inkomma, uti hvilka Utskottens Betänkanden kunna, jemte alla dervid gjor* de anmärkningar, till Utskotten återremitteras. I afseende å den föreslagne nya Redaetionen af 107 i Regeringsformen, hafva tre eller fyra särskilda meningar blifvit framställde. Någre Ledamöter hafva talat mot den af UL skottet uppgifne förändring, andre hafva ani 198 Den 23 Maji - sett §:n vara fullkomligt tydlig, och andra hafva åter instämt uti Herr Ctderskjölds förslag. Enligt 56 §. i Regeringsformen, later Ridderskåpet och Adeln till grund för återremissen böra antaga en af dessa olika meningar, såsom utgörande Ridderskapets och Adeins gemensamma tanka och jag hemställer således, om icke Ridderskapet och Adeln nu skulle behaga a‘göra , hvilken af de Iramställde anmärkningarne skall såsom Ridderskapets och Adelns tanka anf.’as, derest icke Ridderskapet och Adeln skulle anse lämpligt, att alla de gjorde anmärkningarne' kunde, såsom Ridderskapets och; Adelns gemensamma tanka , till ConstitutionsUtskottets granskning och sammanjemkande ofverlemnas. Grefve Mörner: I anledning af hvad nyss blifvit y:tradt, vill jag endast utbedja mig få erinra, att då MontesquieU talat om nödvändigheten af en Aristocratisk magt, såsom intermediaire emelian Konungen och Folket, ät det isynnerhet under analysen af Engelska Constitutionen och i Ofverhuset, som han igenfunnit denna mägt den gifves också verkligen der, emedan Öfverhuset har en gifven Constia tutionel verknings-förmåga. Men Montesquieu har icke sagt, att Ministéren i England ufe-j gjoide den Aristocratiska inagten. Med ännu mindre skäl kan det sägas om StatsRådet här.
Björnram gör, halfhögt, en bön, lyfter derefter purpurmanteln från hyendet och renar den öfver altarets offerlåga. Under tiden vinkar Plommenfelt åt ynglingarne Horn och Reuterholm, som träda fram bakom hertigen och lyfta af honom den blå furstliga sammetsmanteln, hvilken Plommenfelt emottager och håller, kastad öfver sin venstra arm. Medan Björnram renar purpurmanteln vid offerlågan, ropa dolda röster! «Helig! Helig! Helig!» Starka vällukter sprida sig kring rummet. Vackra, men späda barnröster uppstämma en hymn. Ett förhänge hindrar sångarne både att synas och att se hvad som tilldrager sig i kapellet. Björnram kastar den invigda manteln öfver hertigens skuldror, knäpper ihop den vid halsen med ett lås af jaspis, lägger sina händer i kors öfver hans hjessa och mumlar några ord mellan tänderna. Sedan ger Björnram hertigen en vink att stiga upp, tar emot af den äldste Riddaren, som medföljt hertigen, den blå sammetsmanteln, som denne håller, och lägger den på bönepallens hyende, der purpurmanteln förut legat. Nu yttrar Björnram, vänd till hertigen: «Du skall söka hvad som är i det som varder, och hvad som varder i det som är, och höj dig till Ursprungets enhet.» Plommenfelt utsträcker sin högra hand åt hertigen, som lemnar honom sin venstra. Sålunda ledsagad, förfogar hertigen sig till thronen, vid hvars fot Plommenfelt bugar sig och går tillbaka till altaret. Carl sätter sig på thronen och ser högst belåten ut. Björnram går till bordet vid altarets venstra sida, sträcker ut sina begge händer öfver de der liggande skärpen och läser, halfhögt, en korrt bön. Derefter tar han tre skärp från högen och vinkar åt Plommenfelt, som på ett hyende bär dem till hertigen och ställer hyendet på ett litet rundt bord, öfverklädt med rödt sammet, vid sidan af ländstolen, i hvilken han sitter. Plommenfelt ledsagar alla tre de Vetande till foten af thronen; hertigen stiger upp och hänger skärpen öfver deras axlar.
Om Snöskottning, 27.—Om rätta för ständet af g punkten i Förordningen den 2g Jamiarii i8l>, rörande ökad afgikt till Wadstena Krigs manshus-Cassa, 27. ^m eftergift till General Major kaulbars af räntas erläggande, 27. — Om hushäfl - Register9 hushållningen wid Strömsholms och Ksngsöhrs Kung gärdar, samt Strömsholms Sluten-inrättning, 27. — Lm Fjerdingsmans boställen 27. — Om ny wäg emellan Wermeland och Iemnanv, 27. — Om lag-öl ändringar förestagne af Zustitia-Lmbudsman, M2. — Om förändring af 4 Cap. 6 och 7 Z. §. Misig. P. >l2. — Om förändring af 7 Cap. ! §. Jorda Ä. lis. — Om lösen för gravations.benus, 112. Om enättning at Major ll.emerlkölcl, ,12. — Om förhöjning i Postskjutslegan, 217. —Om inrättning af Hushällsnamnder, 217. — Om ändring i 10 Cap. 2l §. Rätteg. B. 217. — Om ersättning för kostnaden af extra Roteringsmanffapets Capotter, — 217. — Om förhöjd beläning pä jeni i Banqucn, 217. —. Om näringsidkares rätt att besöka fri marknader, 217. Om inrättning af fyrbakar wid Ömarken och pä Gottland, 217. — Om den till fromma Stiftelser ansiagne Kronotionde spaimemälens för.auctionerande, 218. — Om flagafgiften wid auctioner, 2-8- OM rättighet att begagna ekeffogap, 221. O>n ersättning af hjelprotar tiy stamrotar för Soldatctorp m. m. 224, — Om pension för Chirurgiä. Magistern Osbeek, 224. — Om revision öfwer förwaltningen af alla Rikeis medel sedan igoa ars Riksdag224. Om tillölning i Hrottninghusets inkomster, 224.
Kongl. Majtt behagade derefter genom Nådigt Tref af den 22 Januarii 1799 förordna, att Controll-afgiften å Guld Si fveroch Tenn Arbeten, hvilken efter Riksens Ständers vid 1756 års Riksdag gjorde tillstyrkande, faststäldes till 2* Procent af Metallens värde, elier i öre Silfvermynt för 1 lod Silfver, sam den tiden gälde 40 öre samma mynt, skulle thädanefter betalas med Riksgälds-Sedlar, samt, i afseende på Metallens sedermera förändrade värde och till vinnande af nödig säkerhet för Afgiftens rätta beräkning i större och smärre delar, erläggas för Guldet med 1 skilling på Qvintinet, för Silfret med 4 runst. på lodet och för Tenn med 3 runst. på skålpundet, hvilka afgifter Kongl. Majit derefter uti Nådigt Eref af den 20 December 1803 förordnade skulle ifrån 1 804 Stats-Utskottets Betänftanden. 1723 ars början erläggas 1 Banco-inyt.t oafkortadt och till lika belopp, som de dittills i Riksgäldssedlar utgått, hälst desse afgifier, äfven i Bancomynt erlagde, ändock voro -?-:del mindre, än hvartill de efter den år 1758 fäststälde grund eller procent af Metallens värde, jemförd med det Silfver, efter 1776 års rnynt evalvation, åsatte värde, sig hel öp o, samt det i öfrigt år 1799 icke annorlunda, än tills vidare, blifvit tillåtit, att den då stadgade afgiften med B i k s g ä 1 d s s e d 1 a r erlägga.
Dina händer äro blodiga; jag afskyr dig men Gud får styra! Farväl! (Han går, men mötes i dörren af rättstjenare och vakt.) Scen VIII. OLOF, GERDT, RÄTTSTJENARE och VAKT. Gerdt Boktryckare! Tillhör Sankta Ursulas gille, hvilket sammansatt sig mot Vår Herres och Konungs lif; skyldig eller icke skyldig? Skyldig! GERDT. RÄTTSTJENAREN. RÄTTSTJENAREN. Magister Olaus Petri har afvetat och förtegat sammangaddningen; skyldig eller icke skyldig? Skyldig! Vakt! OLOF. RÄTTSTJENAREN. (Olof och Gerdt gripas.) Det var då icke hans lif du ville, Herre, utan mitt! Ännu har riket icke kommit, men det kommer! Tyst, när Gud talar! (I dörren.) Mitt barn! Christina! _________ OLOF. GERDT. OLOF. AKT V. I Stockholms Stadskyrka (Storkyrkan). bänkar vid väggarna. En kyrkopall fristående på golfvet till höger. En del af kyrkan i närheten af stora ingången. Till venster dörr till sakristian; Scen I. MÅRTEN (tiggarklädd, sitter på en bänk till höger). GÖRAN ([f. d. Novicius] kommer in från höger. Han är klädd i trasor och ser aftärd ut). Du är redan här? GÖRAN. MÅRTEN. Jag kom aldrig för sent utom när jag föddes; det skulle ha varit femtio år förut. Det var länge sedan vi träffades; hur gå dina göromål? Du är illa klädd! Hur är det med dig? Du är ju som ett såll? Jag är verkligen dålig! GÖRAN (betraktar sig). MÅRTEN. MÅRTEN. GÖRAN. Mycket dålig! Men så är det icke goda tider för oss andlige, sedan klostren afskaffades. Tacka vet en förr, då man tog fem öre för en själamessa Mäster Olof.
Seders erfarenhet btkräftat, och det vid sådant förhållande utan tvifvel vöre för en Stat med Sveriges inskränkta resourcer högst orådligt, att öppna för främmande Fabrikanter tillfällen till en medtäflan, som i andra länder är den Svenske Slöjdeidkaren förnekad. jag har ansett det vara enligt mia Den 28 Juni i f. m. 233 pligt sorn medborgare och representant, att ge? nom detta vördsamma anförande , som tillika innefattar en framställning af de grundsatser, dem jag, i egenskap af Embetsman trott mig böra taga till rättesnöre för mina handlingar och åtgärder, söka fästa Höglofl. Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet på de flere vigtiga skäl och considerationer, som efter min öfvertygelse förekomma till öfvervägande vid detta ömtåliga ärendets granskning; och får jag sluteligen tillägga, att, ihändelse det skulle anses nödigt att införsel tillåtes af visse Manufacturtillverkningar, som hittills ej varit före. mål för den inhämske slöjde-industrien och dem modet och luxen i sednare tider till äfventyrs gjort nödvändige, Kongl. Majit ej lärer underlåta att i detta afseende vidtaga de åtgärder, som omsländigheterne kunna fordra. Jag anhåller om återremiss af Högloflige Bevillningsutskottets Betänkande och att detta mitt vördsamma yttrande må ej allenast öfverlemnas till bemälte Utskott, utan äfven meddelas Allmänna Besvärsoch OeconomieUt6kottet, i det fall att Höglofl. Ridderskapet och Adeln skulle finna godt , att den väckta frågan om förtullningsfrihet för främmande till införsel nu förbudne varor må till sistnämnde Utskotts granskning remitteras. 254 Ben 28 Junti f. mi N:o 4. Herr Lefrén, Johan Pehr: Bevillningsutskottet har bland andre grunder för den blifvande Tulibevillningens utgörande i främsta rummet föreslagit: Att fri införsel af alla främmande varor hädanefter skulle äga rian mot erläggande af Tull.
Sjuk har jag varit hela dagen, så att jag icke kunnat arbeta, endast sofva. Och icke en skymt af det der lilla svarta odjuret! Nej han lemnar mig nog vackert åt mitt öde. Man kan väl inte tänka sig något ändamålslösare än att sitta här på ett hotellrum och låta tiden gå! Nej tack! på torsdag reser jag allt. Om jag kan; jag är kär som en galning. Hur skall jag bli det qvitt? Jag är fullkomligt lugn, medveten och nykter, men Ja man är icke mer än en menniska. Om blott icke Hörby vore så dödande enformigt och tråkigt! Om man blott hade en hufvudstads teater och musik att tillgå! Alla dessa små förhållande qväfva min arbetshåg. — Ut! Bort! — Om jag blott hade penningar! – Nya menniskor, nya bilder; kamp, lif! Hvad är detta? Ett långsamt förtvinande utan att någonsin ha känt sig fri. Sådant är lifvet för qvinnorna. – Bah! Hvad är detta för svaghet? Du har ett år på dig åtminstone. Hvad kan ej hända mellan December 1886 och December 1887?! I ditt arbete är du fri, lika fri som en man. Hvad lipar du för? Hvad skulle du icke allt kunna vinna genom ditt arbete, om du vore duktig! ”Än kommer dag, än är ej allt förbi.” Är du galen att splittra dig nu och att låta något tränga sig emellan dig och arbetet! Endast om du säljer dig med kropp och själ åt arbetet skall det ge dig hvad du begär. Och om du offrar det hvarenda blodsdroppe i din utmärglade varelse, då skall du kanske – trots allt – lyckas aftvinga det just hvad du begär. Ett år – ett års frist har du. Tänk på det. Ett helt år! Icke endast dessa fattiga dagar till jul. Och så bort med romantiken! Hvad vållar din melankoli i dag? Att du ätit en smula mer än din usla, försvultna mage kan tåla, sedan du en gång förstört den med den vansinniga Tanner-kuren.109 Hur kan du tro att du skulle kunna äta som andra menniskor? Är du tokig, tror du tillvaron är så slösaktig att den unnar en kropp i fall man begär en smula själ. Nej pass! Svält är lagom åt dig, tänk inte på annat.
Constit.Utsk., som ej kan ursägta sig med samma hänförelse, som kan tjena till ursägt för vissa ledamöter inom Stånden, måste pröfva lugnt och,oin det {inder något oformligt i RiksStms beslut, anmäla sådant, och Stånden böra då lätt finna, om någon olaglighet blifvit begången. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Constit.Utskts framställning, att R. o. Ad. 22 H. 22 Den 16 Maj. malte godkänna de i Constit.Utskrs förut afgifna niemor. N:o 107 föreslagna voter:spropos:r. Ropades ja och nej. H. Ex. förnyade samma propos. Ropades starka nej, blandade med många ja. Då H. Ex. i anledn. häraf förklarade sig hafva funnit nej hafva öfverröstat ja, begärde Frih. Cederström votering. Upplästes till justering följande voter:spropos:n: Den, som bifaller Constit.Utskrs hemställan, att R. o. Ad. måtte godkänna de i Constit.Utskrs memor. Nro 107 föreslagna votei-rspioposrr, voterar ja; den det ej vill, voterar »ej; Vinner nej, förklarar R. o. Ad., att Ståndet vidblifver sitt x anledn. af Constit.Utskis memor. Nro 107 fattade beslut. Hr El järner Jag vågar föreslå, att contraproposrn må innefatta bestämdt afslag på Utskrs betänk. Underteekn. Ridd.Secret.: Anledningen till contraproposms uppställning till vidblifvande af beslutet rörrde Constit.Utskrs memor. Nro 107 är, att det nu ifrågavar. betänk. innehåller 2:ne alternativer, nemi. att R. o. Ad. antingen måtte biträda de öfriga RiksStms godkännande af de voteitsproposrr, Utsk. föreslagit, eller ock göra den redactionsförändring deri, som anses nödig.
Höll hon mycket af henne? — Åh, ingen på jorden är som mamma! — Madame var väl enda barnet, eller hade hon kanske en bror? — Nej, bara två systrar, bägge yngre: Anna, hon som kommer näst efter mig, är sjutton år och mycket vacker; Elin är fjorton, hon ser inte så bra ut, men hon är ofantligt begåfvad, precis som mamma. De äro blonda. Dem skulle madame se. — Och madames far? — Han dog, när jag var tio år, och sedan dess har mamma skött hela den stora egendomen. Ja, hon är ett märkvärdigt fruntimmer. Madame de Brachet hade Maja att berätta om allt i sitt barndomshem, från de gamla trotjänarinnorna ända ner till hundarna. Också naturen, den hvita björkskogen och den mörka granskogen, de ljusa sommarnätterna, roddfärderna på insjön om sommaren och isfärderna och skridskogången om vintern beskref hon. Och så frågade madame hur hon blifvit bekant med sin man, och som Majas hjärta var fullt af all hennes unga lycka och hon kände sig så tacksam för det intresse man visade henne, talade hon om hur det gått till, på samma gång uttryckande sin undran, att han just fäst sig vid henne, hon som var så ... Det fann madame mycket naturligt. Men arrangerade inte svenska föräldrar sina döttrars giftermål ? — Nej för all del! Maja skrattade. Det är ju de unga, som skola gifta sig, och inte föräldrarna, så det få de allt i allmänhet själfva bestämma. Det vill säga, det händer naturligtvis i bland, att föräldrarna äro emot partiet, men om han och hon riktigt hålla af hvarandra och äro envisa, så få de hvarandra alltid till slut — nu för tiden. Madame var mycket intresserad af det hon hörde och ville riktigt ha reda på hur en svensk förlofning var, och hon blef ofantligt häpen, när Maja talade om att hon och Robert fått promenera utan »förkläde» och att de suttit ensamma timtals. Maja hade till och med föredragit om madame ej härvidlag varit fullt så intresserad. Hon tyckte det var indiscret att vilja veta hvad fästfolk sade och gjorde, när de voro ensamma, och ville inte ingå i några detaljer, undantagandes att hon svarade ett hastigt:
Men den tid skall komma, kanske redan under nästa generation elter oss, då man skall lika mycket förvåna sig öfver huru dödsstraffet kunnat inflyta i 1864 års strafflag och att man ännu 1866 söker försvara detta straff. Jag tror fullt och fast på civilisationens segrande makt, och likasom den förut ur vår lagstiftning fördrifvit stegel och hjul och bål, spö- och risstraff och skampålen, så skall ock samma makt rätt snart, jag hoppas det, ur vår lagstiftning utplåna den sista qvarlefvan af medeltidens barbari — dödsstraffet. På grund af hvad jag sålunda haft äran andraga, vågar jag vördsamt anhålla om afslag på Lag-Utsk:ts Betänkande och bifall till Biksdagsfullrnäktigen Rosenbergs motion på det sätt, som jag i min till Betänk:t vidfogade reservation föreslagit. Gr. Mörner, Garl Göran: Den siste talaren har upp gifvit, att detta Betänk, skulle vara af 2 Stånd bifallet. Jag får anhålla, att Riddarh.-Sekreteraren måtte få upplysa, huruvida så förhåller sig. I ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att Presteoch BorgareSt:n bifallit Lag-Utsk:ts förev:de Betänk., men att Bonde-St. afslagit detsamma Den 17 Mars e. ni. detsamma och för sin tiel antagit en författning af följande lydelse : »Med nppliäfvande för en tid af tio år af allt hvad strafflagen af den 16 Februari 1864 innehåller ang:de dödsstraff, förordrias sorn löljer: För brott, som enligt strafflagen med dödsstraff belagdt är, skall till straffarbete pä lifstid dömas.» Gr. Mörner; l)å vid sådant förhållande frågan redan är för denna riksdag lallen, torde det icke vara skäl att derpå spilla inånga ord. Enligt min åsigt kan det, lindrigast sagdt, vara tvifvel onderkastadt, huruvida det beslut, Bonde-St. i denna fråga lättat, är fullt grundlagsenlig!.