Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
V . \ " t den utdelas, samt i öfrigt hållas Allmänheten tillhanda, öfver hvilket Förslag Stats - Utskottet skulle anmodas att skyndsammast sig utlåta samt uppgifva tjenligaste sättet till tryckningens verkställande; dels ock att Borgareoch BondeStånden uti hvad Preste - Ståndet sålunda föreslagit instämt, under tillägg af Borgare-Ståndet: Att ett Exemplar af alla ofvannämnde Berättelser borde till hvarje Stånds Ledamot utdelas. Uppå derom af Herr Grefven och Landt Marskalken gjord Proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, att Riksens Ständers tillförordnade Revisorers Berättelser angående Banco - Verket, RiksgäldsContoiret, Allmänna Magazins-Inrättnin. gen, Stats-Verkets Förvaltning och Räkenskaper, de under Kongl. Commerce. Collegii Förvaltning stående Fonder och Medel samt Hospitals och Lazaretts Räkemkaperne genast borde på Stats - Verkets bekostnad tryckas, och ett Exemplar deraf till hvarje Riksdagsman utdelas, samt i öfrigt hållas Allmänheten tillhanda; och skulle StatsUtskottet anmodas, att skyndsammast uppgifva tjenligaste sättet till tryckningens verkställande. Föredrogs å nyo Hans Excellence Herr Grefve von Engeströms, Lars, den 6 dennes på bordet lagde Memorial, angående en Fristad för sådane personer, hvilka blifvit bragte till förseelser, hvarigenom de förlorat Medmän - Den io December. 249 niskors agtning, hvilket Memorial remitterades till Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottet. Föredrogs Öfversten Hans Leonhard Svedenhjelms och Bruks-Patronen Carl Fredric Flachs, den 6 dennes på bordet lagde, Memorialer angående Brännvis-bränning.
Ombudsman insända, hwilken, i egenskap af ordförande, dock utan rösträttighet, genast föranstallte om Nämndens sammankallande till wiss dag. Denna dagbör på det tids afstånd utsättas, att bref emedlertid kunna ifrån R : St :rs Just: Ombudsman till Domstolen afgå och swar ifrån Domstolen till honom återkomma. R: St :rs Just: Ombudsman öfwersände då till Domstolen, Namnförtekning på Nämndens Ledamöter, så wäl Ordinarie som Suppleanter samt underrättelse om Dagen då * (om) parternes rätt at anNämnden skall samlas, och om * 1 1 Genom denna asterisk hänvisas till tillägget i marginalen, vilket också är försett med asterisk. Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll 789 föra Jäf emot Nämndens Ledamöter och at ytterligare, antingen munteligen eller skrifteligen sjelfve eller genom fullmägtige inför Nämden påståendet utföra ock besvara.1 Wid Listans uprättande öfver Suppleanterna iagttage Just: Ombudsmannen, att Classvis upföras hvar om annan de af Konungen nämnde och af Rikets Ständer valde ledamöter, likväl så, att främsta rummet (tillkommer) innom hvarje dass tillkommer en af Konungen nämnd Person. 2 * Men om laga hinder möta för jäfvens skyndsamma anmälande och afgörande, skall Domaren vid laga ansvar genast derom underrätta Justitia) Ombudsmannen, som i sådant fall eger, att Nämnden utsatta samankomst upskjuta.5 Will.6 (den åklagades rättighet att jäfwa Tolf Ledamöter af Nämnden, tillika med bägge Parternes rätt, att ytterligare förklaring, antingen mundtelig[en] eller skrifteligen, sjelfwe eller genom fullmäktige inför Nämnden afgifwa. —) (Denna) Ofvannämnde3 underrättelse skall Domstolen genast låta Parterne tydligen kungjöra, och sist innom fjorton dagar efter undfåendet af R: St :rs Just:
Efter pröfning af hvad sålunda mot Betänkandet blifvit anmärkt, får Utskottet vördsamt anföra, att Utskottet häraf icke funnit sig föranlåtet att frånträda sin yttrade mening, i afseende på Herr Cederschiölds förslag om utarbetande af en ny Cateches för menige man. Såsom grundskäl hvarföre en ny Cateches borde författas, uppgifver Herr Cederschiöldatt Catechesens utarbetande hittills skett i orätt riktning; alt man måste göra en radicalare förändring och utgå från andra principer, än dem, hvilka hos våra Cateches-författare gjort sig gällande; att denna Lärobok icke uteslutande eller ens väsendtligen bör innehålla religionens positiva sanningar, utan derjemte och lika hufvudsakligen sedelärande och äfven naturhetraktelser. Utskottet kan ieke dela denna åsigt, ntan tror att Catechesen endast pcb allenast bör innehålla Christendom oth dess positiva sanningar, med biblisk enkelhet och allmän fattlighet, samt utan alla tillsatser framställda; och Allm. Besvärsoch Oeconomie-Ulshottets Utlåtande JV:o 835 detta ej derföre, att undervisningen i de moraliska begreppen skulle vara mindre vigtig, utan derföre att Christendomsläran i sig sjelf innefattar den dyrbaraste och osvikligaste sedolära. Den religieusa undervisningen är derföre alltid, då den rätt bibringas, moralisk; hvaremot hvarje sedolära, sorn framställes afsöndrad och utan grund af religionen blir vacklande och otillfredsställande, emedan den saknar det stöd, som endast förmår att gifva de sedliga begreppen deras sammanhållning och positiva förklaring. Att således yrka, det den Catechetiske Christendoms-undervisningen skulle vara mindre positivt religieus, men mera moralisk, är att misskänna de uppenbarade sanningarnes verkliga värde och beskaffenhet, och vilja utom Christendomcn söka eller med densamma amalgamera, hvad som deri redan finnes förut på ett vida fullkomligare sätt och som utgör dess innersta väsende.
Majit i ofvunberörda hänseende förordat; i följd hvaraf ett förslagsanslag, motsvarande värdet af 183 tunnor eller 1,165,5 kubikfot spanmål, hälften råg och hälften korn, blifvit efter ett antaget pris af 2 R:dr kubikfoten, men i rundt tal förvandlad! till 2,400 Riksdaler Riksmynt, för hvardera af åren 1861, 1862 och 1863 lör det afsedda ändamålet å Riksgälds-Konloret anvisadt lill Eders Kongl. Majrts nådiga disposition » »För att vid nu förestående statsreglering förut omförmälda belopp, 2,400 Riksdaler, mätte såsom förslagsanslag till uppgiäfvet ändamål å Sjette Uufvudliteln uppföras, hemställer jag i underdånighet, alt nådig framställning derom må till Rikets Ständer aflålas.» Häruti instämde jemväl Stats-Rådets öfrige ledamöter. Ulflyttningshjelp efter laga skiften. 1 afseende härå anförde Departements-Chefen i underdånighet: »1 Eders Kongl. Majlis, med anledning af särskilda, jemväl af Rikets Ständer derom gjorda framställningar, den 18 Februari 1850 utfärdade nådiga Kungörelso örn förändrade föreskrifter i afseende å besutenhetsoch skiftesväsendet i Stora Kopparbergs län, är förordnad!, att, i afseende på de utflyttningar, hvilka i sammanhang med storskiftes-förrättning bestämmas och hvarvid grunderna i 1827 års Skiftes-Stadga i allmänhet äfven hurde följas, skulle för öfrigt lända lill efterrättelse hvad angående understöd af allmänna medel till utflyttningar i följd af laga Skiften inom länet blifvit förordnadt, dock att understöden lill utflyttningar i följd af storskiften icke borde intagas i de ingående årsförslagen å dylika understöd i följd af laga skiften, utan särskildt i den ordning, som i allmänhet vore stadgad, hos Eders Kongl.
Herr Adlerstam _, Gustaf Ulrik j anförde skrifteligen: Den olycka mig öfvergått, är så allmänt känd, och så mycket ingripande i äganderätten, att jag vågar hoppas Herr Grefvens och LandtMarskalkens, samt Ridderskapels och Adelns benägna öfverseende, om jag vid ett tillfälle, då min egen och en stor familjs störda välfärd framställes såsom föremål för Ridderskapets och Adelns fördomsfria och rättvisa pröfning, bryter en tystnad, som eljest skolat vara för mig helig. Må det alltså vara mig tillåtit, att i största korthet först omtala det factum, som Den i4 September f. m. gifvit anledning till de flera inom representationen gjorda Motioner, hvarå BancoUtskottets afgifne Betänkande kommer att utgöra ämnet för denna discussion; och det är på grundade anledningar jag vågar hoppas, att de skäl jag ämnar förebringa'; skola bestå inför en upplyst och rättvis Representation, om än de icke, under felaktige och oformliga lagar uthärdat profvet inför Rikets Högsta Domstol. Jag kallar dessa lagar felaktige och oformlige; ty Rikets Ständer hafva sjelfva nyligen, på Bancooch LagUtskottens tillstyrkande beslutat, att de såsom sådane voro att anses, och derföre böra försvinna ur lagstiftningen, då man insedt, huruledes de, i stället att trygga och befästa äganderätten, tvärtom på det grymmaste sätt våldfört den, hvilket jag nu går att visa. När Sysslomannen i C. Nordbergs Concursmassa den i5 December 1821 låto genom offentlig Auction försälja Norrkjärrs och Strömsviks Landtegendom i Götheborgs och Bohus-Län, deri då endast funnos 2:ne Inteckningar, nemligen till Riksens Ständers Bank för med inberäknade räntor circa 4,61 1 R:dr, och lill Enkefru
Farhågan för en vidsträcktare granskning gifver anledning miss. tänka, det förvaltningen kunde förhålla sig annorlunda, än räkenskaperna sedermera utvisa. Jag hoppas, att så icke är, och just derföre anser jag det ej heller vara skäl, att vägra Riksens Ständer hvad de i detta afseende kunde önska. Skulle än Regeringen vid något särdeles tillfälle finna nödigt vidtaga åtgärder, dem hon sedermera ej ville hafva kända, och de voro af så lindrig beskaffenhet, att sporr derefter icke syntes i räkenskapen, när den blefve afslutad: så synes de mig vara föga frugtansvärda. Man torde derföre, och då Styrelsens organer tyckas fästa så stor vigt dervid, att StatsRevisorerna ej må sträcka sin granskning utöfver de inom behörig tid afslutade räkenskaperna, böra låta dervid bero. Likväl skulle jag tro, att Revisorernes granskningsåtgärder borde, under detta förbehåll, sträcka sig till så många år som möjligt, emedan StaisUtBkottet i annat fall skulle vid inträffande Riksdag blifva så öfverhopadt af granskningsgörornål, att det ej finge nog tid öfrig till löpande förrättningar. Den enda frågan är, huruvida Revtsorerne må kunna hos Kongl. Majit till den påföljd 30 §. Riksdagsordningen förmår, anmäla de anmärk, ningar, sorn af dem mot vederbörande Etr.bets - Den 89 Octoher /, nt, 515 män göras! Jag kan icke betrakta Revisorerna annorlunda, än såsom ett emellan Riksdagarne endast granskande Statsutskott. Detta åter under Riksdagarne, utöfvande sin fulla magt, äger ej rättighet att omedelbart vända sig till Kongl. Maj:t med några anmärkningar; utan till Riksens Ständer, sora i sin ordning yttra sig till Kongl. Majit. Hvad sjelfva StatsUtskottet icke äger göra under Riksdag, dertill anser jag Revisorerna ännu mindre berättigade mellan Riksdagarne, och tror följagteligen, att detta stadgande borde ur Instructionen borttagas.
Rikets Ständer halva ta«it detta ärende i öfvervägande; och då den, genom Kammar-Rättens, af E. K. M. i Nåder gillade, Utslag af den 9 December 1839, Häradsskrifvaren Thysenius ålagda skyldighet att godtgöra Kronan de för åren 1831—1834 dubbelt afkortade mantalspenningar och bevillningsmedel, i cfseende hvarå anmärkning först vid granskning af 1835 års räkenskaper för Fögderiet blifvit af Revisionen framställd, icke kommit alt till mera än halfva beloppet drabba bemälde Häradsskrifvare, så framt å proclamadagen efter den med honom gemensamt redovisningsskyldige Kronofogden Crona Stals-Vérkets ersättningsanspråk blifvit, på sätt för 1835 års räkenskaper egt rum, reservationsvis bevakadt, jemväl i afseende på sådana af Kronofogden upprättade äldre räkenskaper, i och för hvilka, enligt Kammar-Collegii och Kammar-Rättens Kungörelse af den 18 Februari 1811, hans sterbhus kunde finnas böra fortfarande ansvara; så och enär det icke är med billighet öfverensstämmande, att den af vederbörande härutinnan begångna uraktlåtenhet skulle för Thysenius medföra vidsträcktare betalningsskyldighet, än som egentligen skolat på honom belöpa, halva Rikets Ständer godtfunnit alt, i enlighet med hvad E. K. M. Nå - Expidiiions-Uiskottets Förslag, (ill lind. Skrifvelset N.o /^2.' 345 Nådigst föreslagit, förunna Häradsskrifvaren Thysenius eftergift af halfva beloppet, eller 90 R:dr 1 sk. 6 r:st banco, utaf ifrågavarande för åren 1831, 1832, 1833 och 1834 origtigt afkortade och honom lill ersättning åd örn d-a Kronoutskylder» Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer få hos E, K. M. härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 26 Mars 1845.
Af nämnda fem för hundrade om året beräknas vid liqvidens verkställande fyra procent såsom ränta å det kapitalbelopp, som å liqvidationsdagen qvarstår oguidet, och hvad derefter af samma för hela den ursprungliga kapitalsumman beräknade fem för hundrade om året återstår, afräknas såsom afbetalning å den oguldna kapitalskulden, hvilken sålunda år efter år i stigande förhållande minskas. 4:o. Jemte ofvannämnda hufvudförbindelse afleninar Hypotheksbanken till Riks-banken ett motsvarande belopp partial-obligationer, ställda till innehafvaren, iöpande med fyra procent ränta och lydande å olika valörer, minst 200, högst 3,000 R:dr R:mt, att efter utlottning i bestämd ordning inom 00 år till fullo infrias; Bih. till R. St. Statsoch Banho-Uiskottets Utlåtande M 24. börande dessa partial-obligationer vara skrifna på så väl Tyska som Svenska språken, och lyda på såväl Riksdaler Hamburger Banko, sorn Svenskt Riksmynt, samt åtföljas af vidhäftade ränlekuponer, ställda att inlösas antingen i Rikets Ständers Bank eller hos denna banks ombud i Hamburg. 5:o. För beloppet af den kapital-afbetalning, som af Hypotheksbanken tili Riks-banken, enligt. 3:dje punkten, årligen verkställes, skall till den förra återställas ett så stort belopp i dess till Riksbanken aflemnade partial-obligationer, som mot den sålunda verk ställda kapital-afbetalningen svarar. 6:0 Riks-bankens Styrelse vare obetagel att, när den finnér sådant med bankens säkerhet och fördel förenligt, dessa partial-obligationer inom eller utom landel försälja lill det pris, som derför högst kan erhållas; men vare på andra sidan förpligtad att, när Riks-bankens ställning det åter medgifver, de sålunda försålda eller andra af Hy polheks-hanken utgifna obligationer till motsvarande belopp åter inlösa; börande de medel, som genom de från Hypotbeks-banken årligen ingående kapital—afbetalningar inflyta, till sådant inköp, så vidt ske kan, anslås. 7:o.
Vid hennes sida låg på sina knän en ung gråtande flicka, och när den döende ändteligen dragit den sista sucken, gjort den sista krampaktiga ryckningen, för sista gången försökt att lefva, men för första gången misslyckats, då brast flickan ut i häftig gråt och sade i sin outsägliga smärta, oaktadt ingen mer än den döda det hörde: «Ack Gud! hvad skall blifva af mig arma! som förlorat hela mitt goda, kära stöd i verlden, min dyra, älskade moder! Nu har jag ingen ingen i verlden som bryr sig om mig, mer än syster Lena.» Men nu kommo gråtande grannqvinnor, ty Elins moder, en god, from, rättsinnig och gudaktig qvinna, var särdeles älskad i hela kyrkbyn der hon bodde, och nu började dessa ängsliga dyningar efter döden, dessa förberedelser som föregå förgängelsen och som äro lika svåra och motbjudande i hyddan och palatset, helst när de fuktas af en verklig och hjertlig saknads bittra tårar. Detta var här mera än någonsin händelsen. Elin hade varit moderns ögonsten, och modern hade varit Elins hela lif. Nu var den ena kall och liflös, och den andra fader-, moderoch medel-lös! Modern hade haft ett litet årligt understöd och mycket hjelp från många håll, och var dessutom en ganska skicklig sömmerska och väfverska, så att hon och Elin stått sig mycket väl, boende ytterst snyggt och nätt i ett litet hus på sidan om byn, hvilket Elins moder hade under sin lifstid. Men nu var allt på en gång slut och Elin husvill. Till höger och venster bjöds Elin nu likväl en tillflykt för ögonblicket, ty allena i det tomma huset, med den döda modern, kunde hon ej stanna. Den närmsta grannqvinnan, som alltid varit särdeles god vän med den aflidna, tog Elin hem med sig. Hon var en förmögen bondhustru, hade blott en enda son, jemnårig med Elin, uppfödd tillsammans med henne, och som «gått och läst» på samma gång som hon, hvaraf i denna klass nästan alltid uppstår ett vänskapsoch föreningsband, som ofta varar hela lifvet igenom.
Stjernstedts motion eller, kanske rättare benämndt, amendement till Hr Anreps nyligen återremitterade motion. Vid sistnämnde ärendes handläggning inom Ståndet visade sig å ena sidan en sympatlii och ett intresse för förslaget, så till vida öfvervägande, att Utsk:s afstvrkande hemställan icke blef bifallen, utan ärendet återremitteradt: men å den andra sidan tycktes förslaget ej heller äga så afgjordt värde i dess närvar:de skick, inför B. o. Ad:s bedömande, att Ståndet ville deråt gifva ett obetingadt bifall, hvilket eljest vid samma tillfälle torde hafva lemnats. Utan att nu vilja ingå i någon pröfning af den ena eller andra åsigtens företräde i dess framtida definitiva tillämpning, utbeder jag mig endast att få hos Höglofl. Riddarh.Utsk., till hvilket remiss af Frih. Stjernstedts nyss afgifne förslag, jemte dervid anförda yttranden, torde få äga rum, uttala min öfvertygelse att, derest utgifningen af våra genealogiska tabeller må bekostas, blifva både gagneligheten och afsältningslrolighelen deraf betydligt ökade,'om innehållet förut undergår den granskning och de erforderliga rättelser, hvartill Hr Anrep trott utgifningen böra förmodas framdeles gifva anledning: men som naturligtvis då först blefve i en sednare uplaga synlige; och hvem vet dock om en förnyad uplaga, under »uvande förhållanden, kornme i fråga? I alla händelser (.ror jag Frih. Stjernstedts hemställan leda till en ändamålsenlig utveckling af frågan om de, för Adelns existens så vigtiga, genealogiska tabellernas vård, kännedom och bevarande; hvadan Höglofl. Utslc. säkerligen lärer egna Frih. Stjernstedts idé all förtjent upmärksamhet, samt all den omsorgsfulla pröfning Utsk., vida bättre än Ståndets enskilda ledamöter, Den 14 Mars. 201 nu vid förslagets väckande, är i tillfälle alt deråt, efter uplyst och moget öfvervägande af innehållet och syftningen, benäget egna.
Barnavården är härutaf det vigtigasle och som mer och mer liödvändiggöres af den mängd hvilken uppväxer, dels utan far och utan moders ömhet, dels ock hos föräldrar, hvilkas hela tid åtgår för dagens näringsomsoi ger. Sådane barns upptuktelse försummas mestadels, och de tillväxa i ett halfvildt tillstånd, utan att erhålla rikliga begrepp om samhällets loista fordringar, ulan grundsatser och ulan de goda vanor sorn kunna välgörande träda i dessas ställe. Böjelserna blifva ulan band af tanken eller känslan, och allt leder derhän alt ungdomens första steg föra dem på lättsinnighetens eller brottets väg. Att saken blir af vigt för samhället visar sig påtagligen deraf, all uti Linköpings stad är 1 barn, bland 4, oäkta, och på landsbyggden finnas aflägsna kojor, der ogifta qvinnor uppföda 5 å G egna barn. Anstalter till förbättrad uppfostran måste vidtagas; ej allenast till den uppfostran som lemnar undervisning uti elemenlerne för boklig kunskap, ulan äfven och förnämligast den, som jemte sinnets vänjande vid ett ordentligt, gudfruktigt, lill nyttiga ändamål sträfvande lif, äfvenledes meddelar förmågan att genom arbetsamhet, flit och omtanka, utföra och verkiiggöra de förhoppningar om sjelfbestånd, dem ungdomen är snar att göra sig. Den som med helsa och kroppskrafter äfven äger några uti god riktning utbildade själsförmögenheter, samt anvisning till de - 43 ras användande på elt »ytligt sätt, han faller ej gerna samhället till last; och mängden af sådane medborgare uti en stat skall utgöra dess styrka och dess säkerhet, långtifrån att vara föremål för bekymmer och farhågor. Undervisningsverken uti landsbyggderne inskränka sig lill sockenskolor och bruks-skolor och någre särskiidte private, alla verklige folkskolor. De fleste äro fasta skolor, och någre äro flyttbare på det sätt, att läraren viss tid på året meddelar undervisningen uti en del af en större socken och viss tid på året uti en annan del.
På den tiden vordo män förskickade öfver skattkistona, der häfoffer, förstling och tiond uti var, att de skulle samka tillhopa af åkromen omkring städerna, till att utdela efter lagen för Prester och Leviter; ty Juda hade en glädje af Presterna och Leviterna, att de stodo. Och de höllo sins Guds vakt, och reningenes vakt; och sångarena och dörravaktarena stodo efter Davids och hans sons Salomos bud. Förty i Davids och Assaphs tid vordo stiktade öfverste sångare, och lofsånger, och tacksägningar till Gud. Men hele Israel gaf sångarena och dörravaktarena delar uti Serubbabels och Nehemia tid, hvar dagen sin del. Och de gåfvo af det helgada Levitomen; och Leviterna gåfvo Aarons barnom af det helgada. Och på den tid vardt Mose bok läsen för folkens öron; och vardt funnet deruti skrifvet, att de Ammoniter och de Moabiter skulle aldrig komma uti Guds församling; Derföre, att de icke mötte Israels barnom med bröd och vatten, utan lejde Bileam emot dem, att han skulle förbanna dem; ändock vår Gud vände den förbannelsen uti välsignelse. Då de nu hörde denna lagen, afskiljde de allt blandningsfolk ifrån Israel. Och tillförene hade Presten Eljasib lagt Tobia håfvor uti offerkammaren, i vår Guds hus. Förty han hade gjort honom en stor kammar, der de hade tillförene lagt spisoffer, rökelse, redskap och tiond af säd, vin och oljo, efter Leviternas, sångarenas och dörravaktarenas bud; dertill Presternas häfoffer. Men i allt detta var jag icke i Jerusalem; ty uti andra och tretionde årena Arthahsasta, Konungens i Babel, kom jag till Konungen; och efter några dagar förvärfde jag lof af Konungenom. Och jag drog åter till Jerusalem; och jag förmärkte, att det icke godt var, som Eljasib med Tobia gjort hade, i det han gjorde honom en kammar i gårdenom till Guds hus. Och mig förtröt det svårliga; och jag kastade all Tobia hus tyg ut för kammaren,
I Theriac, Boskaps 15 t t, Venedisk *54 Inkom Utgå- Tranmande ende sito TullTullTtiilProc. Proc. Proc. Thermometrar se Barometrar Timmglas se Glas Tineal se Borax Tja ra ,8 5 4 „ Creditupplag 100 Tunnor ■ 4 Tjär barm a eller Vraktjära 20 'I obak „ Blader 35 1 „ „ Creditupplag 2000 tt 1 „ Karvad „ „ i Carduser eller Ids i Fastager 50 „ „ Knaster 50 1 » », »Creditupplag 500 1 , malen eller rlfven se Snus „ spunnen ■ „ „ i stänger eller Carotter 5» 1 „ Stjelkar i fat eller Packo r 40 1 Fat och Packor, hvar uti Stjelkar inkomma, bora alltid öppnes och stoltas „ Cigarrer 50 1 *55 Inkom Utgå- Tranmande ende sito Tnl 1- TuliT11UProc. Prcc. ProC, X. TobaksPipor af Lera W. Truffel 5° Trummor se Musikaliska Insirumenter Trompeier se Musikaliska Instru menter Tråd „ af Silfver och Guld L. „ s. äkta, dragen eller X. spunnen W. 9 b 1 , , oäkta eller Gespint W. 9 5 1 X. „ af Jern och Stål „ „ fin till Kardor YV. „ , till Strängar forin* , stru menter se 50 1 X. Strängar „ ali annan Jernoch Ståltråd W. 100 1 , af Koppar och Messing , „ fin eller så kallad Svärdfäjaretråd, fdrsilfrad eller oforsilfrad W. 50 1 X. „ all annan af Koppar och Messing W. 100 1 356 !