Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller att få korteligen anmärka, det Skollagen torde vara den enda fullständiga organisation, som följt af de mångfaldiga Comittéer, hvilka sedan 1809 blifvit nedsatta. Arbetet har varit ganska vidlyftigt och fordrat mycken tid; naen de goda resultaten deraf ligga för öppen dag, och Riksens Ständer kunna uti de många förbåttringarne af Skolverken inom Hufvudstaden, sjelfva se och pröfva frugterna af UppfostringsComittéens bemödanden. Bland annat har äfven ett Gymnasium här i Stockholm blifvit inråttadt, från hvilket ynglingar redan utgått, hvilka med heder blifvit emottagne vid Upsala Universitet. Hvad beträffar Hr Hammarskjölds yttrande, att många anmärkningar vid Skolordningen blifvit gjorda, får jag bedja honom ihågkomma att UppfostringsCJomittéen sjelf uppmanat Allmänheten att så vål skrifteligen sorn genom tryck göra sådana vid Skolordningen, och &tt de som nu tadla henne, således haft ett förträff - Den i Martti. 35 träffligt om ån af dem obegagtiadt tillfälle, att göra sina påminnelser innan hon kom ut. Friherre Adlerbeth: Jag förbehåller mig att få råtta ett möjligt misstag, jag kan ej med visshet erinra mig, orri icke redan vid 1815 års Riksdag fråga varit våckt angående ökade löneanslag åt Lärare vid de allmänna Skolorne. Huj ru förhållandet härmed ån må vara, lärer dock ingen kunna bestrida riktigheten af hvad jag redan anfört, att, nemligen behofvet af löneförbättring för de SkolLärare, hvilka tillförene icke ens kunde påräkna den tarfligaste Utkomst, var ett värdigt ämne för Llppfostrings-Comittéens uppmärksamhet. Herr Grefven och .LandtMarskalken hemställde, att så vål Herr Hammarskjölds ofvannåmnde Memorial, som de, i anledning derafs nu afgifne yttranden, måtte till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet remitteras. Bifölls.
RegeringsFormen bestämmer. 3:0 Från Oeconotniesamt Särskildta Utskotten, af den 18 Juli, angående frågan om den vissa Städer LeviJijade oinskränkta Néderiagshandel. 4:0 Från Bevillningsutskottet, af förlidne gårdag, hvaruti Utskottet på en gång för RiksensStänder framlaggéren allmän öfversigt af den beskattning, sorn under namn af Bevillning uppå diverse Titlar efter Utskottets förslag utgå bör, och efter bifogad beräkning stiger till ett belopp a Fyra Millioner 357,549 B;d. sk5 rstBanco. 5:0 Från BevillningsUtskottet, af den &3 Juli, i anledning af de anmärkningar sorn blifvit gjorda vid Utskottets Memorial, med förslag till förändringar i 1812 års ChartasSigillatae Förordning;och har Utskottet åtskilliga af de gjorda anmärkningarna godkändt, men å andra åter ansett sig icke böra göra afseende. ; 6:0 Från BevillningsUtskottet, af den 17 Juli, hvarigenom Utskottet öfveriemnar ett anförande af Pierr Ofverste Drufva, hvaruti han sökt vederlägga Herr Stallmästaren von Törnes särskilda anmärkningar emot den calcul, Herr Ofverste Drufva för - 976 Den 2o Juli ». m. fattat för att vederlägga bemäld© Herr Stall mästaresr-särskilda förslag tili allmänna Bevillningens utgörande. 7:0 Frän Lagutskottet, af den 15 Juli, rörande de anmärkningar som blifvit gjorda vid Utskottets Betänkande i anledning af väckt fråga om yrkad skärpning i straffet för åverkan å Skogsplanteringar ni. m. Utskottet, som, i afseende på* bestraffningssättet af ifrågavarande brott, icke ansett sig böra frångå sin förut fattade mening, föreslår endast att 64 §. af 1805 års Skogsordning må en gång hvarje år från Predikstolarna i de orter, der Skogsplanteringar äro eller varda anlagda, uppläsas.
Mången rostig kugge, månget bristfälligt hjul, mången slak fjäder hade hon snart upptäckt i det gamla maskineriet, trots det att hon ännu ej förstod dess komplicerade mekanik. E o l i g t någon outredd naturlag brukar det gemeuligen vara felen och bristerna, som först falla i ögonen. Med eitt köns medfödda instinkt att hjälpa ville hon vrida det vränga rätt, gnida det rostiga blankt, ersätta de nötta delarna med nya; ja, vore det icke rent af möjligt, menade hon, att det gamla i sin helhet ersattes af ett nytt och ändamålsenligare? Ack, allt för snart märkte och insåg hon tyvärr sin vanmakt! Denna hade emellertid sin grund ej i hennes mycket utbasunade » svaghet » — ty huru mäktig kände hon ej den jäsande kraften inom sig! — utan i hennes okunnighet. Innan hon kuude tänka på att något uträtta, måste således denna brist afhjälpas. D e t första, hvarom hon skaffade sig upplysning, var om sig själf. H o n inhämtade den viktiga kunskapen, att hon var människa, ej endast ett mannen underordnadt väsen, kalladt kvinna. Och med denna nya insikt vidgades hennes vyer; med den fick hon mod I \ " W " » V©Flll&gt;d * SJ Ur fabrik ÖP och dristighet i den kamp mot vrånghet och lögn, för frihet och sanning, hon ville kämpa, dugande kraft i det arbete, som förelåg henne. Med en ifver, som är höjd öfver allt beröm, började hon detta med odlandet af sin egen själ. H o n ville, hon måste hinna upp mannen, som var så långt före henne. H o n studerade medicin för att upptaga striden mot den fruktade fienden till släktet: sjukdomen; juridik för att komma de förorättade till undsättning; statsekonomi i hopp att kunna bidraga till lösningen af de krångliga problemen af vår tids största fråga; religionsfilosofi för alt om möjligt få ljus i tillvarons djupaBte hemligheter. Men hon har ej blott studerat; sitt vetande har hon omsatt i det praktiska lifvet, och hon har redan hunnit verka ej obetydligt. H o n har talat för sitt köns frigörelse och rättigheter; hon har skrifvit värdefulla böcker; hon har arbetat för de förtryckta, de svaga.
Huruvida nu dessa stycken under olika namn tillhöra en och samma eller flera »gudinnor» är emellertid af ringa vigt. Hufvudsaken är och det betecknar just skalden att det allmän-menskliga träffar oss i de enskilda förhållandena och bibehåller sig friskt bortom seklerna. Och dessa sånger, huru sköna äro de icke i all sin enkelhet! De äro inga produkter af konstnärliga sträfvanden och studier, inga rosenhaneska sonetter, ej heller så ädelt finpolerade som »Myrtillus af Bergen» förstod att göra det. De äro bara visor till att sjungas, men Lucidor intager dock genom dem en lika hög och säker plats inom vår första litteratur som någonsin Columbus eller »Elisandras» skald. Med undantag af en och annan ordlek och besynnerlighet, som tiden ej kunde undvara, äro de författade på korrekt och flytande meter. Det karakteristiska hos dem är ej innehållets omvexling, liknelsernas glans och fantasins rikedom, utan endast språkets lena välljud, den melankoliskt veka stämningen och känslans innerlighet. Våra damer skulle kanske finna dem mycket enfaldiga, men säkerligen skulle de önska sina tillbedjare något af deras känslighet. Här uppvaktas ej den käraste med någon grannt utstyrd bukett från orangeriet af främmande rosor, utan med några blommor från den svenska ängen, hvilken våra förfäder kände och älskade. Och man kan ej undgå att tycka sig se den ännu ungdomlige Lucidor njuta någon af dessa herdestunder, hvilkas saknad han efteråt begråter. Det är simpla blomster han räckt sin älskade. Och flickan och hennes mor öppna sin smårutiga och blyinfattade fönsterluft för att låta sin qvafva kammare dricka aftonens vind, medan de öppna sitt hjerta för sångarens verser och sakta melodi. Det är det enkla som utgör deras behag. Och det är en betecknande omständighet, att just han, hvars lif var så stormigt, hvilken »omkom, genomborrad af svärd», och som gifvit oss våra hemskaste psalmer, i dessa poem äfven skänker oss, vi veta icke hvilken ålderdomlig och ljuf flägt från den gamla goda tiden.
Medeltalet af tullinkomsterna under dessa år har utgjort 14,061,993 R:dr, och då uppbörden under denna tid varit i jemnt stigande samt för sista året uppgått till mer än 15,000,000 R:dr, anser Kongl. Maj:t, att, äfven om någon nedsättning i närvarande tullsatser för vissa artiklar med anledning af den ifrågasatta handelsoch sjöfartstraktaten med Frankrike eller af andra skäl skulle komma att ega rum, tullinkomsterna under nästa statsregleringsperiod likväl med trygghet kunna i brutto beräknas till R:mt R:dr 14,000,000: — Transport Runt R:dr 14,000,000: — Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. Transport Rimt Ridr B) Saluaccis af städerna. Sedan Kongl, Maj:t befallt, att de få bland rikets städer, hvilka ännu erlägga saluaccis, skola höras, huruvida de ej äro villige att, i likhet med alla öfrige städer i riket, mot befrielse från denna afgift medgifva upphörande af den nuvarande inskränkningen i afseende på tillverkning och försäljning i städerna af bröd, dricka och kött, vill Kongl. Majit föreslå, att denna obetydliga inkomsttitel nu må från beräkningen af statsverkets inkomster uteslutas. Dessa, som användas för Postverkets stat och omkostnader, äro nu i riksstaten beräknade till 1,400,000 Ridr, men hafva uppgått år 1858 till 1,486,501: — » 1859 » 1,528,538: » 1860 » 1,621,125: — eller i medeltal 1,545,388: — Denna titel bör derföre utföras, i närmaste öfverensstämmelse med verkliga förhållandet, till D) Stämpelpapp er smedel.
Vikomt de Ville-Rosnys ögon och instinkt hade ej bedragit honom, och om han sent på aftonen af samma dag kunnat blicka in i signora Annunciadas innersta kammare, så hade han fått se hennes barndomsleksyster, den vackra Marietta, Ceccos syster, med beställsam omsorg upptaga och framlemna ett bref, ännu vigtigare än det Annunciada mottog under den märkliga afton, när man ännu en gång såg en sällskapscirkel samlad i huset Montefioris salonger, ty detta sista bref angick det då vidrörda mötet, nu med utsatt plats och tid. – Ack, Marietta, min goda engel, du kommer att häfva min oro och att i aningen sända mig till paradiset. Säkert glömmer jag att somna i natt. Annunciada uttalade dessa ord, medan hon öppnade och uppvecklade brefvet. – Ni gör mig alltid lycklig, signora, med edra vänliga ord. Ni vet huru högt jag tillber er. Ack, ni skall förstå det, då jag säger er att mitt samvete ibland pinar mig grufligt, när min biktfader frågar om jag ej har något mera på hjertat. Men snarare kan jag draga den synden att föra den nådiga exellensan bakom ljuset än förråda er; och när ni sjelf låtit slöjan falla, så att er slägt får se kärleken mellan er och er kusin, då skall jag kasta hela samvetsbördan på min biktfader. Han skall bära den, och jag hoppas att jag slipper med en dags fasta och ett litet bidrag åt hans fattiga, ty min biktfader har många sådana. Den heliga jungfrun välsigne honom för hans fromhet! Marietta kunde hafva fortsatt att tala huru länge som helst. Annunciada hörde ingenting. Men icke förr hade den unga qvinnan läst och besvarat sin älskares bön med ett bifallande ord, hastigt gömdt i vecken af Mariettas mantilla, än den gamla prinsessan, som sällan eller aldrig besökte sin dotters rum, trädde in och såg sig omkring med misstänksamma blickar. – Har du besök vid denna tid, min dotter? – Jag hade några utvalda oranger att bjuda min herrskarinna, skyndade Marietta med en djup och ytterst ödmjuk nigning att förklara.
Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik: Då mina åsigter ang:de qvinnan, och hvad hennes bästa, efter min öfvertygelse, rörer, äro allmänt kända, anhåller jag endast att få till prot. antecknadt, H. II. 21 322 Den 3 Februari e. tn. att jag kommer att lemna min röst till det af Hr Huss framställda förslag, ehuru jag till och med tror att med hennes sannaste intresse vore mest öfverensstämmande att de åsigfer gjorde sig gällande, hvilka innefattas uti Hr Biskop Beckmans reservation. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade afgifvits följ:de yrkanden, nemi.: l:o att Utsk:ts hemställan måtte utan förändring bifallas; 2:o af Hr von Koch, att densamma skulle bifallas med tillägg af orden: »och derifrån hon icke enligt grundlag eller civillag är utesluten» efter ordet »lämplig», så att förslaget erhölle följ:de förändrade lydelse: »att R. St:r må i underd. skrifvelse till K. M:t, med anmälan, att It. St:r anse befordringsrätt till tjenster och befattningar, hvartill qvinna kan pröfvas lämplig och derifrån hon icke enligt grundlag eller civillag är utesluten, hädanefter böra henne tillkomma, när hon visar sig dertill ega erforderliga kunskaper och skicklighet, och fördenskull rättighet böra medgifvas qvinna att såväl vid de högre elementarläroverken undergå s. k, afgångsexamen som vid rikets universiteter och dithörande anstalter deltaga i undervisningen och aflägga inom de verdsliga fakulteterna förekommande examina, anhålla, att K. M:t läcktes vidtaga de åtgärder, som för genomförande af en sådan förändring i hittills bestående förhållanden finnas erforderliga;» 3:o af Hr Huss, med hvilken flere ledamöter sig förenat, att R. o. Ad. skulle för sin del fatta följ:de beslut: »att R.
Ehuru Utskotten finna det vara skäligen likgiltigt, hvilketdera af de hufvudsakligen liktydiga uttrycken på dessa ställen begagnas, men uttrycket: ”utskylder” tydligen blifvit valdt såsom varande ett Svenskt ord, och enligt den gällande föreskriften att i Författningar och allmänna handlingar undvika nyttjandet af ord och uttryck från fremmande språk, samt ordet: "underhållas” blifvit begagnadt till afvexling med det i begynnelsen af §. redan nyttjade uttrycket: ”hafva sin bergning” j torde afseendet å språkets renhet och välljudet tillräckligen rättfärdiga bibehållandet af de ifrågaslällda uttrycken, helst någon vinst för lagstadgandets tydlighet icke genom deras utbytande synes vara att ernå, enär, i händelse ordet ”utskylder” kunde sägas innefatta endast utlagor i penningar, men icke de hemman åliggande natura-praestationer, uttrycket: allmänna onera deremot utesluter de enskilda servituler och bördor, såsom frälseräntas utgörande, m. m., hvilka äro vid en del hemman fästade. Utskotten inbjuda alltså HögloQ. Ridderskapet och Adeln samt Wällofl. Borgare-Ståndet att, med frångående af deras beslut, förena sig med de båda öfriga Stånden om den redaction, som Kongl. Maj:ts JNådiga förslag, enligt Utskottens tillstyrkande, i denna §. eger. Men skulle denna iubjudning icke antagas, få Utskotten till votering uti Förstärkt Ekonomi-Utskott föreslå följande proposition: Den, som utan förändring bifaller 2 §. 1 Capitlet af förslaget till förnyad Förordning, angående grunderne och vilkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring af jord eller annan lägenhet från hemman , voterar Ja ; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nejj kommer, enligt Ridderskapels och Adelns samt BorgareStandets beslut, ordet: ”utskylder” att utbytas mot allmänna oneraj och ordet: ”underhållas” mot uttrycket: hafva sin bergning. 3 $. Lagsamt Allm. Besv.- och Elcon.-Utskollens Memorial, JV:o 72. 17 3 §.
Lill fDfajoren v. Steijern alt, efter bet nuroaranbe SlrrcnbetS utgång, få imtc&afiva ocf> begagna be ifrågafomne 2ägen Sif öjöerr Gommerce*3tåbet Santesson: £>e (Fät jag anfört uti ben Stefereation, font åtföljbe ©tatMttffottetö förra betänfanbe öfroer betta ämne, unber 9?:o iöt, för en förlängning af ben tib UtfTottet bå l;abc tidftyrft af blott 20 år, för öfwcrlemnanbc nyttjanbe rät* ten af Utlägcnf;eterna imber ©tarby åfungögårb, Be* nämnbe SBattajlätten ocf Jj>errfjö*ängen, åt SKajorn v. Steijern, till 3o år, anfcr jag mara lifa talanbe för, att ben tttt af UtfTottet, uti fmar pä be inom 31. ©tånben gjorbe an* mävfningar emot nämnbe 33etänfanbe, i ftället tiHfiyrfta 10 åré ^rolongationötib på l;ela arrenbet af ©tarby öhmgögårb meb tillf;öranbe l;entman ocf; lägenheter, f&ränbraö till i5 år; för att i någon nion motfmara broab bernteb affe6, en billig crfättning för bet af 3D?ajor v. Steijern neb* lagba arbete oel; foftnaber till åfungégårbenS för5 Bättranbe oel; bringanbe i bet goba fficf ben nu Befinttcö; ocf) benna min fär]Tilba mening ber jag måtte forn reformation få åtfölja UtjTottetö 23etänfanbe till 3t. £>. ©tänber. Jgmaront fig förenat äfroen Jperr ©rcfroc Hamilton, ööerr 33ijTopett Soctor Wallenberg fallit Jgen groffe!! Grewillius.
— N:o 12. i anledning af väckt motion om upphörande af rättigheten att börda jord å landet. V. B. 100, 198. A. 222. VI. U. 163. A. 397. — N:o 13. i anledning af väckta motioner angående upphörande af bördsrätten i stad. — N:o 14. i anledning af väckta motioner om arfsrätt för oäkta barn. — N:o 15. i anledning af väckt motion om förändradt formulär till vittnesed. VI. B. 22, 27, 98. A. 108. XI. U. 286, 314. A. 371. — N:o 16. i anledning af väckt motion om Urtima Tings hållande för handläggning af Civila mål. VI. B. 22, 28, 108. A. 112. E. 560. — N:o 17. i anledning af väckta motioner, angående rättighet för ( lil ) qvinna alt vid viss ålder blifva myndig. VI. B. 162, 396. VII. 128. A. 143. E. 243, 315, 345. A. 350. Lag-Ulskoltets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 18. i anledning af väckt rnolion angående vilkoren för vinnande af lagfart A fast egendom. VI. B. 162, 396. A. 143. X. ö. 15, 244. XI. A. 5.
Jag anhåller om afslag å Utsk:s hemställan samt bifall till K. M:s Propos. Krih. Tersmeden: Det har länge varit öfverklagadt att unga tjenstemän, när de slutat sin akademiska kurs och kommit in i Statens verk, under loppet af många år hufvudsakligen blifvit använda till renskrifuing, hvilket haft till följd att personer med bättre anlag vid en mera framskriden ålder icke innehaft den skick - lö Den 3 Juli. ligbet och duglighet, man annars af dem kunnat påräkna. Utsk. har äfven utgått från denna synpunkt samt ansett Kopistoch Kanslistgraderna vara af en sådan beskaffenhet, att en förändring af deras tjensteåligganden borde åstadkommas, och med afseende härå har Utsk. tillstyrkt att de nu föreslagna tillökningarne skulle ställas till K. M:s disposition för befrämjande af ärendenas gång inom dessa tjenstegrader. Bet är gifvet att de som för närv:de äro i tjenst och befinnas dugliga, komma i åtnjutande af de föreslagna löneförhöjningarne, men man har ansett tjenstgöringen inom Expedrne lättare genom denna åtgärd kunna organiseras, än om ett anslag såsom fix lön åt de nuvrde tjenstemännen beviljades. Det är detta förhållande som ligger till grund för StatsUtsk. tillstyrkande. Beträffande Frih. Cederströms yttrande rörande dessa tjenstemäns pensionsrätt, så kan jag ieke finna att den är förändrad, då man icke fråntagit de nuvrde innehafvarne de löner de f. n. åtnjuta. I afseende på den nedsättning som är föreslagen för Kanslisterne från .2,000 till 1,800 Rdr, så är den lika för alla dylika befattningar så väl inom KansliExped:ne som äfven motsvarande inom Kollegierne. Man har ansett skillnaden i aflöningen väl stor, då för Irsta graden föreslagits 1,000 lidr och för den 2:dra 2,000.
Ar börja och, med Ståndets samtycke, afstuta klenuin; hans rättighet dock obetagen, at i de fall Riksdags-Ordningen stadgar, förklara öfwerläggningen hwilande. z:o At anordna och leda Ridderstapets och Adelns öfwerläggningar, hwarwid noga iakttages hwad 42 §. af denna Riddarhus-Ordning stadaar; rilkännagifwa hwad til förewarande frågor hörer oller icke, och hwad i sammanhang dermed kan eller - Den 29 Mars. e. m. 1595 ler bör uptagas; warna dem som sig otilbörligt förhalla, hwilken rättighet likwäl ej ma sträcka sig dertil ar göra warningen allmän för hela Stander; inhemta Ridderffapets och Adelns ranka om sävane ffrifcliga eller mundrliga anförandens ureflutande urur ?> otO!-oIlet, som kunna anstörlige wara, eller emot Grundiagarne stridande, samt i öfrigt noga tilse och deröfwer hand halla, ar Nidderffapers och Adelns allmänna sammankomster allid pä et med Ståndets wärdighet och anseende öfwerensstämmande satt warda hällne» 4:0 Ac hos Nidderffapet och Adeln ali Konungfligan rätt styrka och likaså inför Konungen Nidderffapets och Adelns. 5:0 At, pä sätt Riksdags-Ördningens 40 H. stadgar, L alia Utfforr aga filtrade för at kunna tilse göromälens oafbrutna gang. 6:0 At til werkställighet befordra alt hwad Nidderffapet och Adeln besluter och som ej einor Regerings-Formen och Rikets öfrige Grundlagar finnes stridande» 7:0 At för sin person af hwarje Nidderffapers och Adelns Ledamot njura det anseende och den aktning, som hans Embetes wärdighet åtfölja. §- Z8.
Hvad beträffar den stora stridsfrågan om export af tackjern, så förenar jag mig i allo uti hvad Utsk. derutinnan har framställt. Jag anser denna framställning så val grundad på både statsekonomiska och rättsgrunder, att jag dervid har föga eller intet att tillägga. Emot hvad en värd talare, Hr Ribbing, har anfört, får jag blott invända, att hvad jernhandteringen beträffar, så är det verkligen icke möjligt nu för tiden att genom lättja och försummelse derpå blifva rik ; det tror jag, att en hvar, sorn sjelf handlägger denna näring, snart skall öfvertyga sig om. Den farhåga, som samme värde talare äfven yttrat, att vi försumma att taga ur våra grufvor så mycket de kunna gifva, delar jag icke heller. När vi veta, alt ett qvantum af omkring 65o,ooo skeppund stångjern tillverkas, och när man dertill lägger hvad som åtgår för gjulerierna; sääldet sannolikt, att man calculationsvis kan beräkna att 1 millioner skeppund malm årligen uppbrytas ur våra grufvor. Jag tror verkligen, att detta qvantum är så stort för de armar, som dervid kunna användas, att man ej bör frukta, att någon försummelse dervid äger rum, och jag önskar lifligt, att dessa 2 millioner skeppund malm i evärdeliga tider kunde fourneras ur våra grufvor, af hvilka en del redan torde vara på undergång i så måtto, att malmen der upphört att finnas; och en annan del börjar blifva så litet vinstgifvande, genom det betydliga djup, hvarifrån malmen måste hemtas, att man ej behöfver hysa den ringaste farhåga för att någon försummelse äger rum i detta afseende, och att man ej tager så mycket ur våra grufvor, som man kan taga derifrån. Att för öfrigt skydda stångjernstillverkningen genom en hög exporttull på tackjernet, skulle jag för min de! anse såsom en verklig inconseqvens. Då må så gerna förbudet qvarstå. Jag får i denna punkt förena mig med Utsk., men instämmer i öfrigt med dem, som begärt ålerremiss. Hr von Troil, Emil:
Ständer måtte dels så snart ske kan, till fortsättning af arbetet ä jernvägen emellan Falköping och Jönköping, bevilja ett förskottsanslag till belopp af Femhundratusen Riksdaler Riksmynt att af tillgängliga medel i Riksgälds-kontoret vederbörande tillhandahållas, dels ock, vid definitiva pröfningen och bestämmandet af det för full - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 4. 5 bördande af denna jernväg erforderliga anslag, förordna att, återstoden af detsamma må användas, i män af behof, äfven under år 1866 och således före början af nästa statsregleringsperiod. Om remiss till Höglofl. Stats-Utskottet r.nhålles vördsamt. Stockholm den 1 November 18C2. J, Ä. Lemchen. JW 4. Af Herr Blanche! Orri anslag och annat, understöd'från Statens sida för skarpskytt#föreningar ne i riket. Då jag nu går att framlägga ett förslag angående understöd från statens sida för det fosterländska sträfvande, som under namn af skarpskytterörelsen åsyftar attfö rbereda en allmän folkbeväpning i Sverige, må det först tillåtas mig att meddela hurui, enligt fleras omdömen, skarpskytteföreningarne böra och kunna medverka till fäderneslandets försvar. Sverige, innehar i de Europeiska staternas krets den ärofulla bestämmelsen, att i högsta Norden vara Europas förpost mot den ryska kolossens fortgående påtryckning mot vestern. Men denna bestämmelse jemte värnandet af egen sjelfständighet pålägger Sverige, som eger ett ringa antal innevånare, kringspridda på en stor yta, större uppoffringar för sitt försvarsväsende, än de liesta andra länder med mindre blottadt läge. De måttgifvande omständigheter, sorn bestämma storleken af ett lands krigsraagf, äro af treggehanda beskaffenhet, nemligen: landets 'tillgångar, dess belägenhet och den väntade fiendens styrka. På alla tre måste afseende göras. De flesta europeiska stater underhålla i fredstid, då tillgängarne i främsta rummet böra afses, ungefärligen en procent af landets befolkning såsom stående armée.