Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt böra laxeringsmännen härvid (aga i betraktande, huruvida talrik familj, cmbetsåiiggande eller annat förhållande nödsakat till begagnande af flera eller dyrare rum än vanligt, och om af sådan anledning kan vara skäligt att bifalla yrkad nedsättning i den efter nyssnämnda grunder beräknade inkomst, eller om underhåll af hästar och åkdon, talrik betjening m. m., som, då sådant icke för den skattskyldiges yrke erfordras, utmärker ett yppigare lefnadssätt, lemnar anledning till beräkning af högre inkomst;» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej. komma berörde sladganden att, i enlighet med Ridderskapet och Adelns beslut, utur Instruktionen för Taxerings-förrättninearne uteslutas. 13:0. Den, som gillar Utskottels af tre Stånd godkända förslag, att uti § 21 skall inflyta ett så lydande stadgande: »Förluster af hvilka kapitalet drabbats under äret näst före det, hvarför bevillning påföres, afräknas från egarens kapital - 14 Bevillnings-Utskoltets Memorial N:o 39. förmögenhet och erlägges bevillning för den afkastning, återstående kapitalbeloppet anses lemna,)! röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Borgare-Ståndets beslut, något sådant stadgaude icke att uti Instruktionen för Taxerings-förrältningarne inlagas 3:o Förslaget till Förordning, angående mantalsoch skattskrifningarnes förrättande. § 4. Denna §, sådan den lyder uti det vid Betänkandet N:o 20 fogade Förfatfningsförslaget, har blifvit gillad af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden( hvaremot Borgare-Ståndet, sora i öfriga delar godkändt §:s innehåll, afslagit 2:dra momentet i punkten 3:0 samt i samma punkts 3:dje moment uteslutit ordeu »eller disponent». Som likväl ifrågavarande § är af reglementarisk beskaffenhet, lärer Utskottets af tre Stånd godkända förslag utgöra Rikets Ständers beslut. § 5.
De i föregule §. nämnde prester eller föreståndare böra, innan de i sådan egenskap erkännas, för den civila myndigheten på stället styrka, att de af vederb:de samfund äro antagna, samt derjemte till samma myndighet ingifva en skriftelig ed eller försäkran, som går deruppå ut, att de i sin befattning vilja ställa sig Statens lagar till efterrättelse och vara sanning och pligt trogne, i hvilket hänseende de äro lika med Statens embetsmän ansvar underkastade. De böra nöjaktigt föra de prot., som af Konungen anordnas, samt framlägga dem, när så fordras, för vederb:de myndighet till granskning. Vid hvarje års slut böra de till vederbdig auktoritet ingifva förteckning uppå församlingens medlemmar samt de under årets lopp ingångna äktenskap, äfvensom nativitetsoch mortalitets-tabeller. De äro derjemte förpligtade att utfärda attester och meddela öfverheten uplysningar ronde sina församlingar, i likhet med hvad statskyrkans prester åligger. De till sådana församlingar hörande Dissenter äro frikallade, från andra utskylder till statskyrkan och dess tjenstemän, än tionde, samt de vid egendomar, hvaraf de kunna vara i besittning, häftande afgifter eller pålagor. §. 4. Innan någon byggnad för Gudstjenst af Dissenterförsamling begynnes, bör det anmälas för vederbörlig civil myndighet på stället. Gudstjenst må icke hållas för slutna dörrar. För öfverträdelser af någon af dessa bestämmelser straffas presten, föreståndaren eller den, som vid sammankomsten hållit föredrag, med böter. g. 5. Dissenter, antingen de tillhöra en ordnad församling elier icke, böra för pastor loci anmäla barns födelser och dödsfall inom en månad sedan de hafva inträffat, vid vite af 5 speciedaler för hvar vecka anmälningen derefter uteblifver. Vid anmälandet af barns födelse skall barnets födelsedag, kön och namn, äfvensom dess föräldrars namn upgifvas. Dissenter, som tillhöra en ordnad församling, böra derjemte i nohl 3 månader, vid samma ansvar, för siri egen prest eller föreståndare anmäla så väl barns födelser och dödsfall som ock ingångna äktenskap. §. 6.
Sandberg för fortfarande vål d och kompletterande af åtskillige utaf honom gjorda samlingar i Kameralväsendet. (159.) Af Kongl. Majit afgjord den 26 Oktober 1860, i sammanhang med Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 12 Februari 1858 angående anslag af medel till inköp af ifrågavarande samlingar, hvarvid Kaminar-kollegium och Statskontoret genom särskilda nådiga Bref erhållit befallning att för verkställande af Rikets Ständers tvenne förenämnda beslut vidtaga de på bemälda embetsverk ankommande åtgärder. 198:o af den 29 Oktober 1860, angående upprättadt nytt reglemente för Riksgäldskontoret. (212.) Den 9 November 1860 i underdånighet anmäld och skulle, såsom ej fordrande åtgärd, läggas till handlingarne. 199:o af don 29 Oktober 1860, med ny Riksstat. (211.) Berörde Riksstat liar under den 9 November 1860 blifvit till Statskontoret i nåder öfverlemnad, för att tjena till efterrättelse. 200:o af den 26 Oktober 1860, angående ifrågastäldt upphörande af den s. k. Näs kungsgårds-hjelpen. (190.) 1 underdånighet anmäld den 9 November 1860, då Krigsoch Kammar-kollegierne erhållit nådig föreskrift att, efter utredning af frågan, afgifva underdånigt utlåtande och förslag angående den s. k. Näs kungsgårds-hjelpens upphörande, och sedan denna nådiga föreskrift blif vit fullgjord, är ärendet den 19 September innevarande år inför Kongl. Majit föredraget; hvarvid Kongl. Majit beslutit att till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig proposition i ämnet. 201:o af den 22 Oktober 1860 i fråga om förtydligande af Rikets Ständers beslut angående tull å ättika. (180.) Denna underdåniga skrifvelse är den 7
På Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande af bifall till detta Förslag, såsom öfverensstämmande med Kongl Majits förut fattade Beslut, täcktes Kongl. Maj:t samma Förslag, sådant det vid detta Protocoll finnes bilagdt, i Nåder gilla, och befalla att skrifvelse skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo C. R. Kökeritz. Kongl. Majds Nådiga Propos. N.o g. 17 Nio 9. KONGL. MAJ:TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer> angående utnämnandet af BondeStåndets t vänne Notarier; Gifven Stockholms Slott den i3 November 1828. Kongl. Majit har i Nåder låtit Sig föredragas Rikets sist församlade Ständers underdåniga skrifvelse af den 12 Maji 1823, rörande den inom Riks-Slånden väckta frågan, om rättighet för Bonde-Ståndet att, efter eget val, tillsätta sina tvänne Notarier. Efter den noggranaste pröfning af ordalydelsen i 24 Riksdags-Ordningen, har Kongl. Majit ingalunda kunnat dela den af Rikets Ständer yttrada mening, som. skulle nyssnämnda §. uttryckligen medgifva Bonde-Ståndet någon rättighet att utse sina Notarier; utan har Kongl. Majit, fastmera af denna pröfning liemtat ett nytt stöd för Dess öfvertygelse, att då samma §. å ena sidan uttryckligen bestämmer, huru så väl Riks-Ståndens Secreterare, som Utskottens både Secreterare och Betjening skola tillsättas, saknas deruti, å den andra sidan, allt tydligen uttryckt stadgande Bih. till R. St, Prot. 1828 och 182g. Maj.ts Nådiga Propos. N.o 9. om huru förfaras skall meri tillsättandet af samtlige Riks-Slåndens Betjening i allmänhet, hvilken sistnämnde i denna §. endast är till antal och benämningar uppgifven.
Kärleken till de ringe och fattige och sträfvandet att minska klyftan mellan de olika samhällsklasserna är därjämte ock hufvudtendensen i alla tre skildringarna. Denna samstämmighet framträder såsom så mycket mera betydelsefull, då man betänker, huru olika de författareindividualiteter äro, som i de skilda böckerna stå bakom orden. A ena sidan den kvinnlige författaren från hufvudstadens salongsvärld, den aristokratiskt anlagda, estetiskt förfinade belletrister Å den andra den grofkornige, kärnfriske skämtaren från Småland, landsortstidningsmannen i sin prydno. Och så bredvid dessa på olika sätt konservativa personligheter » Christer Swahn ' s » oroliga fribytarenatur, pamflettisten ocli oppositionsmannen. Och alla tre dessa blifva dock uttryck för en och samma tidsanda, som därigenom så mycket säkrare konstateras såsom den allmänna kulturströmningen hos oss för närvarande. Ett återuppväckande af den kristna religiositeten och en allvarlig sträfvan till lösning af arbetarefrågan — så lyder för närvarande den allmänna lösen inom vårt kulturlif. Bland de tre ifrågavarande arbetena torde det största litterära värdet böra tillerkännas fröken Roos ' » Genom skuggor ». Man möter där den vane, säkre berättarekonstnären, som ej gärna säger hvarken ett ord för mycket eller ett ord för litet, men med flytande ledighet förtäljer och skildrar. Mot förfis föregående arbeten har man stundom anmärkt, att kompositionen lemnat något öfrigt att önska med afseende på den stränga konstnärliga enheten. Skildringen har emellanåt väl mycket upplösts i själfständiga situationsbilder. Denna brist har förf. i detta arbete fullständigt vetat att Öfvervinna. Hvarje enskild situation är visserligen tecknad såsom ett afrundadt helt, men icke fristående för sig, utan organiskt förbunden med det hela. Karaktersstudien är också allvarligare än i något af förfis föregående arbeten, konflikten djupare och den konstnärliga uppgiften högre. Inledningskapitlet känner redan förut denna tidskrifts läsare, enär det här införts i ett föregående häfte. Och ämnet för den följande framställningen kan man ju redan, ana af detta uppslag. Det gäller nämligen förhållandet mellan414 LITERÄRA NOTISER. den där uppträdande unge prästen och flickan, hvilka framdeles förenas i äktenskap.
Och de korsfäste med honom två röfvare, en på hans högra, och den andra på hans venstra sido. Och så blef Skriften fullbordad, som säger: Ibland ogerningsmän vardt han räknad. Och de, som gingo der framom, hädde honom, och riste sin hufvud, och sade: Tvi dig! Skönliga slår du omkull templet, och i tre dagar uppbygger det. Fria dig sjelfvan, och stig neder af korset. Sammalunda ock de öfverste Presterna gjorde spe af honom emellan sig, med de Skriftlärda, och sade: Androm hafver han hulpit, sig sjelfvom kan han icke hjelpa. Christus, Israels Konung, stige nu neder af korset, att vi måtte det se, och tro. Och de der korsfäste voro med honom, försmädde honom ock. Och i sjette timman vardt ett mörker öfver allt landet, till nionde timman. Och i nionde timman ropade Jesus med höga röst, sägandes: Eloi, Eloi, Lamma Sabachthani? det är uttydt: Min Gud, min Gud, hvi hafver du öfvergifvit mig? Och somlige, de der när stodo, och hörde det, sade: Si, Eliam kallar han. Så lopp en till med en svamp, uppfylldan med ättiko; den satte han på en rö, och böd honom dricka, och sade: Håll, låt se, om Elias kommer, till att taga honom neder. Då ropade Jesus med höga röst, och gaf upp andan. Och förlåten i templet remnade i tu stycke, ifrån öfverst och neder igenom. Då höfvitsmannen, som stod der när gentemot honom, såg att han med ett sådant rop gaf upp andan, sade han: Sannerliga var denne mannen Guds Son. Och voro ock qvinnor der, som långt ifrå detta skådade; ibland hvilka var Maria Magdalena, och Maria, litsle Jacobs och Jose moder, och Salome. Hvilka ock, medan han var i Galileen, hade följt honom, och tjent honom; och många andra, som med honom uppfarit hade till Jerusalem. Då aftonen kom, efter det var tillredelsedagen, den som går före Sabbathen,
Bland exemplen , som ådagalägga Presternes förhållande i detta fall kunde nämnas ett i Strengnäs Stift, der Bönder försedde med Jordägarens full magt, dock blifvit förmente rättigheten att föra talan för de hemman, de bruka och bebo. Huru illa skyddas icke medborgares rättigheter, då förölåmpanden emot helgden deraf ansvarslösa få äga rum? Kyrkoråd tillsatte för handhafvande af Kyrkodisciplinens och Religionens samt sedernas vård, utgöra Domstolar, som äga att ålägga böter, förelägga vitén, döma till arbeten och stockstraff, Hår framträder Prestmannen såsom Do-? mare , och då man icke får lemna utan uppmärksamhet, att Ledamöterne, mindre skyd?? dadé ån Presten , vanligen i Landtförsamlingar bestå af den Class, som sällan känner annan Lag ån den medfödda , så år ostridigt att Prosten , om han annars åger någon förmåga att leda sina åhörare, bljfver ensam Domare och Verldslig Sockne-Administrator, eller som år detsamma , han öfvergår från Religionens Tjenare och väktare på Sions murar, till den förhatligaste af alla spioner på enskildta lifvet, och dömer deröfver sjelf. Det fordrar i sanning ingen djup forskning att inse, att af de ämnen, som enligt Förordningen tillhöra Kyr^ koRåd, åro en del sådane, att de äfven tillhöra Domstolarna och att, ehuru man velat inskränka Kyrkoråds verksamhet, dymedelst, Den 5 Martti, 395 att man tillagt det egentliga' lagbrott, eller såelane snål, som tillhöra Domstols handläggning, böra undgå Kyrkorådets Domsrätt, torde det dock vara svårt, att uppdraga linien emellan livad, som af det lagstridiga år lagbrott eller icke. Denna svårighet har ej längesedan verekat derhän, att ett Kyrkoråd ålagt öfvermaga qvinna ris för stöld eller siiatteribrott, som ovedersägeligen icke böra komma under denna nya Domstols pröfning.
Ehuru hufvudändamålet med Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandés femårsberättelser alltid varit att skildra landets ekonomiska tillstånd eller näringarnes ståndpunkt och förkofran, så lider det intet tvifvel, att vi i afseende på den fortgående statistiska redogörelse, som i detta fall utgör den enda säkra måttstocken, ännu stå långt efter hvad som vore önskvärdt, ja till och med behöfiigt. Hvar och en som gjort sig reda för de vilkor, som måste fyllas för tillvägabringandet af en tillförlitlig och fullständig näringsstatistik, inser Tab. Litt. År. Enligt Kongl. Sundhets-Kollegii uppgift mönstringspligtige efter födelseåren. Utskrifuingsmanskap enligt mantalslängderne (samtlige beväringspligtige af alla fem klasserne). Första åldersklassens mönstringspligtige, hafva motsvarat nedanstå- ende procent af födelseårets nativitet i riket. Af l:sta klassen. Af 2:dra—5:te klasssrne. Mönstringspligtige af alla 5 klasserne. Summa. T städerna. Å landsbygden. Förslag til! särskild jordbruksstatistik. ock skälen härtill. Så lätt det kan vara att på officiel väg skaffa vissa hithörande uppgifter, så svårt ja omöjligt är det att jemväl vinna direkt upplysning om de förnämsta faktorerna eller produktionens mängd, värde, den mer eller mindre ändamålsenliga förbrukningen af råämnen och arbetskrafter o. s. v. Härom kan, der den industriela verksamheten är frigjord, värdefull upplysning vinnas endast på 2:ne sätt, nemligen antingen genom frivilliga sanningsenliga uppgifter från producenterne sjelfve eller genom speciel undersökning af personer, som äga nog insigt i hvarje särskild yrkesgren, för att af vissa lättare åtkomliga faktorer kunna säkert sluta sig till andra. I den mån man i andra länder kunnat använda någotdera af eller båda dessa sätt, har man ock lyckats vinna många tillfredsställande resultater, ehuru man måste erkänna, att äfven dessa i flera delar ännu ej för landet i dess helhet uppnått det verkliga värde, som afsetts med det oftast mycket kostsamma sättet för uppgifternas insamlande och granskning. Någon annan utväg att komma målet närmare finnes ej heller hos oss, och dess anlitande blir alltså förr eller senare en nödvändighet.
Uppä gjord proposition blef härefter i6:de puncten af Utstotteks betänkande bifallen. i7.-de puncten af Utstottets betänkande upla-' sies och bifölls. ig:de puncien uplastes jemte Lidra §. af Herr' Lrukvss förftag. Zerr von LcNlleät trodde detta wara ett mäl som borde öfwerlemnas ät Konungens wishet. Herr Landt-NarskalkeN förmälte att sadan More ock Oeconomia-Utftotte^s tanka.- , Zerr Landt Marskalken gjorde derefter proposition pä denna i8:de punct som godkändes. Sluleligen uplastes 19 och 20 punckerne af Oecvnvmiä-Utftotkers förftag, hwilka biföllos. Under Den 9 Julli. Under dek Herr Landt-Marstalken kemnade plenum för ait spisa middag, intogs Landt-Marstalkssiolen af sullmägtigen för N:o 8 Grefwe Öxenåsen» af Korsholm, Herr Sraks Rådet m. m. Friherrs Ores klo mi Uplästes ckk ifrån Oeconomia-Ukstolket inkommit betänkande af den 4 Julli öfwer Gref,ve vs la 6ur6w8 motion rörande ärlig leverering af spannemäl och foder litt Kongl. Maj:>s och Kronans dispvsinon för behvfwande provincer i Riket, ä hwilken motion Utskottet uppå anförde skäl ansett sig icke kunna tillstyrka bifall. UplasteS samma Utstötts betänkande af den 8 Julli öfwer Grosshandlaren U. kbergs ^nöarstons Memorial angående ett serskilt Landshöfdingedömes upratkande för Bohus Län, hwitket Memorial Utstoklet i kraft af upgifna'anledningar icke trott sig kunna understödja. Uplastes samma Utstotis betänkande af den z Julii öfwer Riksdags fnllmagtige väkan kei-glons frän Jönköpings och LenAt Svensfon.-; fran Östergöthlands
Långt ifrån att, genom sin tillkomst hafva tjena t till minskning, synes alltså denna Författning snarare hafva medfört förökning i barnamordens antal. Den förminskning, som nu, sedan år 1848 — sjutio år efter Författningens tillkomst — inträffat, måste alltså ega någon deraf oberoende orsak. Såsom sådan kan icke osannolikt betraktas ökadt välstånd och lättare utvägar till arbetsförtjenst, samt derigenom äfven till oäkta barns underhall, mahanda jemväl minskad känslighet för den vanära, obarns framfödande utom äktenskap i allmänna tänkesättet medför. Åtminstone är det visst, att uti domstolarnes upgifter till Hr Just.StatsMinistern dessa motiv allt mindre ofta förekomma såsom ledande till barnamord. Reservanten, Hr Adlercreutz, anmärker med rätta, att, »under sken af att söka förekomma barnamord, lemnar den ifrågav:de Författningen åt häfdad qvinna, som önskar dölja sitt hafvande tillstånd och göra sig qvitt det för hennes framtid besvärliga barnet, uttrycklig frihet att kasta det ut i verlden, utan vård af sin moder eller ens kännedom om henne; ja, än mera, den bereder den lättsinniga och samvetslösa modren det yppersta tillfälle att, okänd och ostörd af andra, genom våldsam eller vårdslös behandling, sluta det arma barnets lif.» Han tillägger: »och att Författningen blifvit för sådant ändamål begagnad, derom finnes månget ojäfaktigt vittnesbörd.» Uprörande erinringar om sådana, allmänt kända »vittnesbörd och om andra afskyväckande följder af denna Författning, hafva af motionären och Hr von Koch blifvit gjorda. Jag vill derföre inskränka mig till att endast söka ådagalägga, huru mot all sund lagstiftnings princip stridande Författningens innehåll är. Det är en i alla tider erkänd och af erfarenheten på det mest afgörande sätt bestyrkt sanning, att hoppet och lättheten att kunna dölja brott och förseelser äro bland de vanligaste anledningar till lagöfverträdelser. Huru många sådana skulle icke hafva blifvit ogjorda, om gerningsmannen vetat eller med sannolikhet väntat sig att vara bevakad, och att missgerningen skulle blifva uptäckt?
Likväl enär öfverläggningen kan vara nödvändig för att npplysa detaillerne gf ämnet, och modificationer af vigt derigenom kunna uppkomma, blifva genom voterings-propositionen sådana tankar klart uttryckte, och man bör förmoda hos de Embetsmål!, som yarit frånvarande, att de kunna äga så pass slutförmåga, att, då de se i propositionen ämnets uppfattning, de äfven kunna sluta till hvad som kan vara förnufts-, enligt sagt. Herr Cederschjöld har yttrat, att då ingen votering äger rum, hafva de frånvarande förlorat sin röst, Dervid har lian förgätit, atf der ingen votering äger rum, der är ej eller opinionen delad; der är ej något behof af votering och röstberäkning; men der votering äger rum, har man ej åsyftat att utröna Talarnes, utan majoritetens mening, på det sakerne må afgöras efter de fleste rösternes, och ej efter minoritetens tanka. Samma Talare har föreslagit, såsom ett sätt att undvika andra uppropet, men ändå bibehålla röstberäkningen, att man skulle få aflemna sitt votum i för - Den io Augusti f. m. seglade couvoluter. Det vore besynnerligt, om de voteringssedlar, sorn aflemnades i förseglade couvoluter, skulle vara mindre uttryck af den blinda lydnaden, än de, sorn hoprullade vid upprop aflemiias af öfvertygelsen. Derom kan i alla fall icke nu blifva fråga, efter det är i lagen förbudit. Man bör ej, i frågan 0111 andra uppropet, inveckla oss i öfverläggning om en sats, som i uppställningen är oriktig och skadlig i tillämpningen. Jag tror, alt sunda förnuftet talar för den tanka, alt Renresentaiiterne måtte beredas möjlighet att afgifva deras röster, der röstberäkning äger runi. lag yrkar således, att 42 §. i nuvarande Riddarhusordning måtte bibehållas, och intagas i det nya förslaget till 3i §, såsom första Momentet deraf. Herr Rosenblad, Bernhard: En del af hvad utaf de värde Talarne för bibehållande af andra uppropet blifvit anfördt, skall jag ej upptaga.
Det är obehöjligt, emedan allmänheten, såsom hittills, äfven hädanefter, intill nästa Riksdag åtminstone, tvifvelsutan lärer ihågkomma, att 10 Rtdr Banco motsvara |5 R:dr Rgs, o. s. v. Biskopen styrktes i denna sin öfvertygelse äfven deraf, att man i de landsorter, der Silfvermynts-eller Kopparmyntsräkningerr följes, väl känner, att 16 sk. B:co motsvara 8 daler silfvertr^ynt eller 9 daler kopparmynt i Riksgäldsmynt o. s. v., ehuru dessa värden på långliga tider icke varit å sedelmyntet utsatte. Sedan ändtligen Rikets Ständer beslutat, alt småsedlar på 8, 12, 16 sk. B;co skola, intill nästa Riksdag, oförändrade, d. ä, utan på dem utsatte värden i Riksgäldsmynt, utgifvas, vore det — utöfver hvad redan anmärkt blifvit — enligt Biskopens tanka, äfven inconsequent, alt på de nya Bancosedlarne utsätta Riksgäldsvärdet. Har man hittills funnit det vara obehöfligt, att å en Bancosedel utsätta dess värde i Riksgäldsmynt, så trodde Biskopen, att denna åtgärd väl icke då först lämpligen kunde anses nödvändig, när man vill skilja sig ifrån Riksgälden. | - STOCKHOLM, tryckt i Eckstein ska Boktryckeriet iS35. •BancoUtskottets Memorial Is'.o i36. t N:o 136., Ankom :till Exp.-Utsk. d. 29 April. Memorial, med förslag till sammanj emie ning af HiksStändens slciljaktiga beslut, i anledning af Utskottets under N:o 117 afgifne Utlåtande. Af de från respective Riks-Slånden ankomne Prötocolls-Utdrag, har Utskottet inhemta t, att dess under N:o 117 afgifne Utlåtande, i anledning af de inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar vid Utskottets Memorial N:ogi, blifvit af Högv.
I detta, som i vissa andra af StalsUtsk: behandlade mål, har Hr von Troil haft den förtjensten att framställa goda reservationer och förslag till bättre beslut än dem, som, med all aktning för pluraliteten af StatsUtsk. synas mig i dess betänk, innefattas. Jag tror dock, att Hr von Troils reservation i detta fall behöfver jemkning. Han säger : att Ständerne skulle i underd. skrifvelse tillkännagifva: ”«) att de för deras del medgifva, att ljuspenningarne må, vid skeende löneregleringar för de ordinarie tjenstemännen, försvinna och inbegripas under lönerne; och b) att K. M. ville till näst sammanträdande Ständer afgifva förslag till förändradt användande af de ljuspenningar, som till e. o. tjenstemän utgå, grundadt på hvarje Statsexpeditions, Collegii, Hofrätts eller embetsverks verkliga behof, och under vilkor att hela den summa, som till gratifikationers utdelande skulle anslås, ej finge öfverstiga 10,000 r:dr, eller det belopp hvartill ljuspenningarne för extra-ordinarie tjenstemän ungefärligen upgå, då Tullverket, Postverket och Fångvårdsstyrelsen ej tagas i betraktande Jag ser icke hvarföre Konungen skulle behöfva afgifva nytt förslag till Ständerne. Om de 10,000 r:dr icke öfverskridas, så bör det åt Honom öfverlemnas alt fördela dem, embctsverken emellan, ty det kunna icke Ständerne göra. Vidare förekommer: e) ”att de nuvar. extra-ordinarier tilldelade ljuspenningar må för dem personligen bibehållas, och gratifikationsmedlen således icke blifva disponibla förr än i den mån extraordinarierna afgå:” Jag tror icke alt i något verk kunna upgifvas extra-ordinarier, som bestämdt äro på förhand berättigade till ljuspenningar, ty det beror l:o på huruvida dessa personer lefva och 2:o huruvida de göra tjenst. En förteckning öfver dem kan följaktligen icke i förväg upgöras. Vidare heter det i reservationen: mom. e) ”Att R. St. medgifva, att K.