Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse N:o Fäå. förhöjda anslag, 232,000 Ridr, till nämnda munderingars underhåll, dels ock del i nådiga Propositionen, angående Statsverkets tillstånd och behof, jemväl i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Krigs-kollegii framställning för Kollegii intendents-afdelning äskade årliga anslag af 1,260 Ridr, för roteringskassans befrielse äfven från den återstående beklädnadskoslnadeu för Häsljägare-korpsen, kunde af anförda orsaker förminskas till 1.207 R:dr 76 öre, har E. K. Majit nu föreslagit Rikets Ständer, att, för Jemtlands roleringskassas fullkomliga befrielse från underhållet af Hästjägare-korpsens beklädnad under nästkommande slatsreglerings-period. Rikets Ständer mätte bevilja ej allenast det för närvarande utgående anslaget 1,016 R:dr, ulan äfven den erforderliga tillökningen 1.207 R:dr 76 öre, tillhopa 2,223 R:dr 76 öre, att, i stället för redan begärda 1,260 R:dr, tilläggas Krigs-kollegii Inlendenls-afdelnings anslag för materielens underhåll; äfvensom, hvad anginge ersättningen till rolerings-kassan och Krigs-kollegiuin för den utbetalda högre kostnaden lill Hästjägare-korpsens beklädnad under åren 1858—1860, utöfver hvad för ändamålet vid förra riksdagen anvisades, E. K. Majit i nåder äskat, ali jemväl denna kostnad, eldigt den af Krigs-Kollegium lemnade utredning, uppgående till 3,617 Ridr 20 öre, deruti ersättningen lill bemälda Kollegium inginge med endast 158 Ridr, måtte, genom beviljande al eif anslag, för en gång af 3,617 Ridr 20 öre, varda vederbörande godtgjord.
öre 1 ti 3| öre )9) 1 ti 6 öre 1n) 1 ti 6 öre 6) Undantagandes Palmolja, som drog 1} öre i tull per skålpund. 7) I vigten inberäknades flaskorna. 8) Tullbehandlades såsom ”Kött”. 9) Afven för ”kortoch polérpapper”. n) Enligt Taxan för: ”kardusoch sug-, färgadt eller ofärgadt; makulatur-; tryck-, olimmadt; tapetoch poléreller smergelpapper". XXIV Fr o. m. 1825 Fr. o. m. d. '/61826 Fr. o. m. 1831 Fr. o. ir . 1836 till den Vj 1826. t. 0. m. 1830. t. 0. m. 1835. t. o. m. 1841. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Förb. Förb. Förb. andra pjeser Förb. Förb. Förb. Förb. äkta: hvitt eller enfärgadt , 25 % 1 tt 25 öre 1 tt 19 öre 1 tt 25 öre förgyldt eller måladt i figurer eller med blommor 25 % 1 tt 50 öre 1 tt 37! öre 1 tt 37£ öre Portföljer: af heleller halfsiden 25 % 25 % 25 % 25 % ’) I Taxan icke nämnde. 2) Afven för ”Kortoch polirpapper ’. 3) Enligt Taxan för: ”kardusoch sug-, färgadt eller ofärgadt; makulatur; tryck-, olimmadt; tapetoch polireller smergelpapper”. 4)
Man torde väl af bJationens stigande upplysning och kunskap om 3ndra Länders exempel kunna vänta den omtanka för framtida bestånd, att detta icke äfventyrss genom ett för vidsträckt begagnande af detta hjelpmedel, äfvensom af Styrelsemagten den omvårdnad om landets väl, att icke ökade utgif* ter föreslås, som kunna påkalla ett sådant begagnande. Jag inser väl, att garantien för fortfarandet af en Myntbestämning utan realisation icke är större, än för fortfarandet af en såda© med realisation; jag medger äfven att principen för den föreslagna realisationen icke egentiigtn innefattar någon orättvisa; men vid til - 33^ Den 17 April f. m. lämpning af förslagen finnes den märkliga olikhet, att fördelarne kunna vara desamma, men olägenheterna icke. Misslyckas realisationen genom blist på förtroende, hvilket FinanceComittéen äjven ansett möjligt, då den föresett hela Fondens utttagande och reserverat utväg till upptagande af metalliskt lån, kan Statens undergång deraf följa. Misslyckas eller fulliöijes icke myntbestämningen på det sätt jag föreslagit, blir enda’ olägenheten den, att de påräknade fördelarne uteblifva, men vår ställning blir icke försämrad. Jag, för min del, afstyrker från begagnandet af en utväg, scm kan medföra så vådliga följder, hvilkas möjlighet icke kan bestridas. om än man skulle vilja säga, att'spökräds* lan förstorat dem. N Herr Ehrenborg, Casperi I anledning af Friherre Focks, uti Plenum den ii dennes, uppläste dictamen samt den deraf föranledde discussion , rörande allmänna Magazinslnrättningen och dess förvaltning, utbeder jag mig att några ögonblick få upptaga Högloft. Ridderskapets och Adelns tid och uppe märksambet. Det synes höra till menniskolynet, att gerna vilja morn sig sjelf uppsöka orsaken till det lidande man vederlares, elier tillden mindre fördelaktiga ställning, hvaruti man blifvit
Dy är efterföljande Puncter och Artiklar uppsatte, samtyckte och af dern sorn vederbör enhälligen beviljade: iso. Eftersom af ålder häfver varit brukligit, att när Hustru eller Bonde dör, då en Oxe, Stuf, Ko, eller hvad der kan finnas efter hvars och ens ämne och förmögenhet, gifves lill Själesörjaren och Kyrkan; dy är ock nu belefvat, att densamma seden skall hållas vid magt, och Presten denne likstolen med Kyrkan och dess Föreståndare parlera och skifta, så att Bresten bekommer tvådelarne och Kyrkan en tredjedel. 2:0. Emedan på hela landet häfver varit sedvanligt, att på vissa tider om året offra några penningar till Kyrkoherdens underhåll: så är fuller intet mer -ai4 Den 8 Mars1 mer än billigt,1 att den som tjenar till Altaretj ock deraf kan lefva, hvarföre ock är samtyckt, att hvar och en skall efter sitt förråd, ännu vidare icke underlåta Kyrkoherden sitt skäliga underhåll tillställa; men alldenstund uti detta offrande någre olägenheter finnas, hvilke hvarken Presterskapet eller åhörarne kunne vara tjänoch beforderlige; dy är dermed således förafskedat, att sjelfve offren opphäfvas och i deras ställe af hvart helt hemman gifves En daler, af hvart halft hemman En half daler, och af ett fjerdedels hemman En mark Sölfvermynt, hvilket Kyrkovär» darne, eller där emot förmodan det icke sker, då Domarne skola uti Tre Terminer, nemi. om Juul, Påska och Pingst Presterskapet behörligen tillställa låta, utan någon vedergällning eller lön,' att derföre taga eller begära. Och är detta så till förståendes, att icke Ponden och hans Hustro allena detta förenämnde utgöra skola, utan alla de, som på hemmanet bo och vistas oell fördetta offrat pläga, skola denna hjelp sammanskjuta, efter hvars och ens ämne och förmögenhet, och till sin Själasörjares underhåll församla. 3:o. Öm
En sadan framställning ar ljkwäl ännu ichZ gjord, Min ivprdsammq tanke är derföre: r:o Akt ett bestämt Stats-pris pq SpannemälkN ti!: z R'd id st och pä de öfriga Persedelrän, tor i lika förhållande nu genast antages, hryilkec pris till nästa Riksdag fortfar, dä Rikets Ständer ester siq da företeende omständigheter der samma kunna hka elier nedsätta, och att efter berta pris alsqStatsgnsiag hädanefter stola Märtas, 2:0 Som en Riks Stats-Bok ej möjligen kan pä flera är, i anseende till sakernes gäng, hmnq hlifwa uprattad, stall Kongl, Stars-Conroiret, som hör äga en generel öfwersigt af alla Rikets hade ständiga och tillfälliga inkomster, deröfwer föra en Huft MUdbok, inraitav pä dubbla partier, grundad pä de af Riksens Ständer uti stiiks^Stqten gifne förestrift ter, hwjlkqs egenwilliga förändring uppenbart strider emot H2, 64 och 6g Zme af Regerings-Formen, och stplle göra Stars.Urflkotrers längwaftga arbetk till en ren nullitet och utom hwilken en sädan Stats, ffontoirels Hustoudbck all granstning af rätta förhällandet blifwer omöjlig, g:o Att atta Embersoch Tjenstemän, som in, nehafwa Lön pä Rikers Stat, efter deröfwer författade forflager, ifrån mederbörqnde Collegier och Emhetswerk, ware sig pä indelning eller penningar, stola stna löner endast pä Stats-Eontoirets anordnin, gqr till Räntekammaren, Magazins-Directiynen, elfer Konungens Befaltningshaswande i LandsorkernZ stmartalsmis genom deras Chefer utbekomma, 4?Y Den -o Zebruarii. ^ 895 4:0
Sedan härefter 3, 4, 5, 6, 7, 8 och 9 momme af Utskrs förslag till reglementariska föreskrifter i och för kreditivrörelsen blifvit uppläste, anmälde och yttrade sig Hr R os en blad: Jag förmodar att, ehuru här har fortsatts med uppläsningen oafbrutet ända till och med det sista morn., så måtte det ej anses att de föregående, hvaröfver ej är beslutadt, äro bifallne. — Jag lager mig då friheten att förnya densamma anmärkning i afseende pä 3:dje morn., som jag gjorde förra gängen detta ärende här förevar, nemi. att der bör uttryckligen sägas: ”Emot säkerhet, antingen af inteckning, af goda dokumenter, eller namnsäkerhet, som af verbör. direktion pröfvas och godkännas, beviljas kreditiv etc. etc.;” ehuru Utsk. blott säger ”Emot säkerhet, som af vederbör, direktion pröfvas och godkännes, beviljas” etc. Det synes visserligen deraf att Utsk. ej haft för afsigt att utesluta någon slags säkerhet som kan komma under benämningen af goda dokumenter eller namn; men uppmärksamhet hade dock mera bordt fästas derpå. — Derjemte anhåller jag att fä erinra nu, likasom förra gången, att ehuru den § i bankoreglementet, som tillåter att mottaga säkerhet på namn och reverser, att såsom hypothek mottaga reverser, stadgas der dock att dessa reverser skola ej få vara intecknade, samt att derjemte finnes vid slutet af bankoreglementet ett tillägg (mot hvilket jag visserligen mångfaldiga gånger har stridt, men som dock Den 17 Juni. 143 qvarstår), som lyder så här: ”kommande dock derjemte de äldre oförändrade stadganden, instructioner och förordningar att tjena till efterrättelse. ” Nu finnes ett af K. M. ar 1816 på R.
Då, vid sista Riksdag, Bevilln.-Utsk. hade inkommit med grunderna till den bevillning, som dä skulle uppgöras, hade jag den äran att, såsom anmärkning emot samma grunder, begära ett återgående till 180g års bevillningssystem och den deri antagna progressiva method; och jag yrkade på införande af den s. k. consumtionsoch öfverflödsbeskattningen. Jag erhöll återremiss till Utskottet, som likväl i slutliga betänkandet hade antagit ingenting af hvad jag begärt. För att icke nu onödigt upptaga R. o. Ad:s tid, nöjer jag mig med att åberopa mina nyssnämnde anmärkningar, intagna i R. o. Ad:s protocoll för d. 3o Mars 1829 och befintliga i i8:de häftet af R. o. Ad:s tryckta protocoll, sidan 217. Och på de der omständligare anförda skäl föreslår jag nu vördsamt, att de grunder för den blifvande bevillningens bestämmande må antagas, hvilka der finnas uppgifna. Jag anhåller att denna min motion må varda till Bevilln. -Utsk. remitterad. Dessa 3 memorial lades på bordet. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., uppläste följande: Uti K. M:s Nåd. Förordning om lotsoch båkafgifter stadgas, att alla från öppna sjön kommande fartyg skola utan undantag, vid påföljd af 70 R:dr vite, taga lots till nästa lotsstation. Dervid har förmodligen ej den händelse varit förutsedd, att äfven en helt liten öppen båt kan komma från öppna sjön och sålunda blifva underkastad en afgift, som är i högsta grad obillig. Sådant har likväl handt mig. Jag anlände i förliden Sept. månad från öppen sjö till Landsorts lotsstation uti en öppen fiskarebåt, och blef tvungen att taga lots från Landsort till Dalarö. Afgifterna dervid gingo till 8 R:dr 18 sk. B:co, utom lotsens underhåll ombord; och för 8 R:dr 18 sk.
Hår år blott fråga om minimi-afgifteri för jord, och hurti den skall fördelas; och deri kan lått bestämmas; då hela surriman år känd; nemligen genom fördelning af Fullibåktige i Banken och RiksgåldsContoiret. Jag begagnar äfven detta tillfälle att reservera mig emot grunderne för BevillningsFörordningen. Jag har förra gången; då årnnet förevar; anfört motiverne för denna reservation. Friherre Boije: I anledning af hvad här; af andre Ledamöter, blifvit yttradt; ville jag göra några erinringar. Må härida har jag fattat Herr Lefréns mening orätt; mert om den varit, ätt hvarje Provirice borde få beskatta sig> så ser jag sannerligen icke, hurti det Skulle verkställas. Med de Ledamöter, sorn trott; att deri bevillning, som jordägaren ej lriägtade utgöra, borde läggäs på de andra riäringarne , kari jag ingalunda instämma, emedan jag anser den be vi II* riirig, som lägges på jorderi; och kallas Hemmans - Den 2 Jutii f. m. 49 afgift, oell för livars belopp en viss summa vid b varje Riksdag beräknas, saint Minimi-beskaltningen är anlagen, icke vara för hög, utan alF deles proportionerlig med de öfrige naringarnes bevillning; och vid detta förhållande, synes mig naturligt, att jorden också utgör hvad henne är ålagdt. Men belt annat är taxeringssätfet ef.- ter Minimi-tabellen; ett sätt, för hvars bibehållande inan egenteligen framställer farhågan för osäkeihet, att bevillningen annars icke utgår. Men ännu en gång frågar jag, utgick icke bevillningen alltid förut, innan detta påfund, vid sista Riksdag, antogs? eller kan man neka till den sanning, att man förut aldrig hörde talas om osäkerheten?
Med fullkomligt ogillande af den utaf Herr 6Men8VL3n wäckte motion, såsom til intet gagnande, kan jag dock ej imdga, at re8ervera mig wid det af Högloft. Ridderskapet och Adeln fattade beslut. Jag hade önffat, at Herr Oyllemvaans sak, enligt iio §. af Lon8titutionen blifwit behandlad; jag önskade at händelsen med honom ej matte landa til något presiiöicat i en framtid, dä nägvn Ledamot af detta Ständ har fritt yttrar sina tankar. Högloft. RidDerffapets och Adelns beslut ar orubbeligt; ware det derföre längt ifrån mig, at med dessa mina yttranden deruti åsyfta nägon ändring. Min enda sira, min enda önskan ar, at da Vefta tideböcker wittna om min wördnad för detta Stånds beslut, he äfwen mä wittna at jag warit frihetens warn. ku8terLcles kleni-krotocollet för den 6 Mars eftermiddagen I anledning af den deruti förekommande ven. tiiLtion om Riddarhus-Ordningen, yttrade sig Friherre 8tsel von k4ol8tein: At om i Riddarhus-Ordningen förut icke wore stadgadt nägon wift längd för Ridderskapets och Adelns ?l-^- önskade halt, at deruti Mätte bestammas, arve . icke ??8 Den iz Mars. icke mätte kunna förlängas öfwer en witz timme pä aftonen t. ex. kl. 8, hwilket Friherre äcgei ansag sä mycket lättare kunna bifallas, som vet syntes böra instämma med Landtmarikalkens och Ridderstapets och Adelns gemensamma beqwämlighet. Herr Grefwen och Landtmarskalken erindrade, at om en witz timme bestämdes, sa kunde möjligen et klenum komma ac simas midt under äiscussioncn öfwer et angeläget ämne.
Diskont-lönden, med uppgift tillika om beloppet af de förbindelser, hvarför hvardera personen blifvit godkänd; dock kommer detta åliggande, hvad beträffar Låne-kontoret Banko-Utskottets Memorial N:o 51. 15 i Wisby, att inskränkas dertill, att nämnde kontor insänder så beskaffad underrättelse allenast till Diskont-verket i Stockholm. På samma sätt förhållos, der kassa-kreditiv af någondera Diskont-direktionen beviljas. (De följande §§ i l:sta afdelningen från och med § 80 lill och med g 88 bibehållas oförändrade.) Andra afdelningen af 4:de Artikeln upptager, under §§ 89—93, Diskont-verkens aflönings-staler och de tjenstemännen vid dessa verk i öfrigt tillkommande förmåner. Genom bifall (ill Utskottets i Utlåtandet N:o 42 gjorda hemställan hafva Rikets Ständer, i anledning af vederbörande tjenslemäns och vaktbetjentes ansökningar om löneförbättring, från och med början af innevarande år 1857. till och med slutet af år 1859, beviljat en tredjedels förhöjning ej mindre å den för hvar och en tjensteman, vaktbetjent och husdräng vid Bankodiskont-verket i Stockholm samt Låne-kontoren i Götheborg och Malmö uti §§ 89 och 90 al Banko-reglementet upptagna län, än äfven å de för Banko-ombuden vid berörde 2:ne Låne-kontor bestämda nr/boden. I nyssnämnde Utlåtande bade Utskottet förbehållit sig att. i sammanhang med granskningen al Banko reglementets föreskrifter, i hvad de omfatta nu gallande aflöniugs-slatr i. lä lös Rikets Stander föreslå de törandriugar al tjenster m. m., hvartill omstäiide,' i ine i eif eller annai arrende kunde föranleda.
Undanrödjer man denna häfdvunna grund, så veta icke taxeringsmännen om deskola bibehålla egendomarne vid de värden, hvartill de nu äro taxerade, eller om de skola nedtrycka dem lill minimitariffen. Meningen med minimitariffen borde dock endast vara, pä sätt Gr. Horn har nämnt, att utgöra ett värn derföre, att bevillningen skall komma statsverket till godo lill del belopp, som R. St. påräknat. Jag tillstyrker således, att ordalagen i den gamla bevilln.författn. må bibehållas. Frih. von Krsmer: Jag anser, alt minimitariffen är alldeles oundgängligen nödvändig. Deremot kan jag icke gilla den af Frih. Raab föreslagna redactionsförändring, men jag finner icke eller ordet rättmätig små riktigt god svenska; jag skulle tro, att ordet tillbörlig vore bättre passande. Gr. Cronhjelm: En värd talare här midtemot har yttrat, att han förmodade det Utsk. önskat, att de rätta värdena skulle förbises och egendomarne i stället taxeras efter minimitariffen. Jag kan försäkra, alt, så vidt jag vet, har icke inom Utsk. varit fråga om att söka nedsätta hemmanen jemnt och rätt till den ifråga var. minimitariffen. Jag får ännu en gång nämna, att ordet rätta värdet kunde visserligen vara riktigt första gången hemmanen underkastades taxering, men alt det numera icke leder till någon annan följd, än att ålägga taxeringsmännen att, efter försäljningen af någon egendom, uppbringa den till högre värde, än han, i jemförelse med alla andra, bör erhålla. I alla fall, och om afsigten än vore, såsom man tyckes förmoda, att nedgå rätt och jemnt till minimitariffen, så vore sådant väl icke så farligt; men jag vill fästa uppmärksamheten derpå, att såsom 2 mom. 50 § nu är uppstäldt, innebär det en tydlig motsägelse. Det står nemi. der: ”med iakttagande deraf, alt hemmanen icke uppskattas under deras rälta värde, äga comiteerna rättighet alt göra den nedsättning behofvet verkligen fordrar.”
Då denna underhandling numera, i följd af de inom Frankrike inträffade förändrade förhållanden, icke lärer kunna, åtminstone icke i den närmaste framtiden, bringas till sådant slut, som dermed var afsedt, samt olika tullbestämmelser för serskilda slag af bränvin och sprit sannolikt skulle vid tillämpningen medföra olägenheter af ganska väsendtlig art, har Utskottet, som funnit den i gällande taxa, efter olika tillverkningsämnen, gjorda klassifikation af bränvin och sprit numera, då införselsförbuden för vissa slag af denna artikel, enligt Utskottets åsigt, böra upphöra, hvarken vara erforderlig eller lämplig, på grund häraf, och för vinnande af tulltaxans förenkling, ansett sig böra, lika med herr Rosenblad, tillstyrka, alf, med upphäfvande af nu stadgade införselsförbud, bränvin och sprit alla slag, må under denna rubrik i tulltaxan upptagas och åsät tas gemensam införselstull. Hu ruvida förtullningen må verkställas, såsom hittills, efter kanntal, eller, på sätt herr Rosenblad föreslagit, efter vigt, utgör en fråga, hvarom Utskottet här nedan skall vidare sig yttra; och torde emellertid vid tullsatsernas bestämmande det hittills gällande förtullningssätt lämpligast böra tjena till grund för besluten. Härvid möter först frågan, huruvida olika gradtal bör föranleda skiljda tull satser? I afseende härå innehåller herr Rosenblads motion, hurusom det från mönstret af danska tulltaxan hemtade förslag, att bestämma skiljaktiga tullsatser för hvarje grad, hvarmed bränvin och sprit öfverstiger 8 graders styrka, skulle medföra mycken omgång och olägenhet utan motsvarande fördel. Årrak och rumm, skeppade färska, och medan de ännu äro i jäsningstillstånd, visade icke sällan högre gradtal, än de i sjelfva verket egde. Stannade profvaren nätt och jemnt vid den linie, der en högre afgift skulle vidtaga, blefve ständiga tvister att förvänta; och sådane förekommo icke sällan nu, hvarvid General-tullstyrelsen mången gång funnit sig höra 14 lie vill nin g s-Uf skottets Betänkande, JYs 5. vidtaga den förmedlande åtgärden, att tillåta nedsättning i gradtalet medelst utspädning.
Om något motiv låg till grund för detta fru Snabbecks förslag, lemna vi osagdt; visst ville malicen påstå, att den trettiofemåriga enkan ej varit emot att göra en ny färd på äktenskapets skridskobana; men malicen säger så ofta saker, som aldrig äga någon grund. I mångas tanke hade detta likväl varit bättre, än att lemna hus och barn i Britas vård; men Smitt var icke hågad för ett nytt gifte, och sade sig ej vilja gifva sina flickor en styfmoder. Fru Snabbeck hade som enka flyttat till Lovisa; genom sin skicklighet med synålen och strumpstickan, blef hon snart bekant och var mycket omkring i de bättre husen. Sträng i sina egna seder, ännu mer i omdömet om andras, var hon intolerant mot det som verlden anser för små synder; det vill säga: öfverflöd och öfverlastande, lättsinne och behagsjuka, m. m. Det oförlåtliga i dessa fel, bevisade hon genom många exempel ur verkligheten. I yngre åren husmamsell hos herrskaper, såväl i städerna som på landet, egde hon ett outtömligt förråd af anekdoter och lätthet för att berätta dem. Ehuru hon alltid höll sig vid det sanna i detaljen, hade hon urskillning och fintlighet, att så krydda sin soppa, att den föll i smaken: eller med andra ord: hon förstod att utleta sina gynnares svaga sidor, och derefter rätta sina reflexioner, — och dessa äro ju qvintessensen af saken. När fru Snabbeck åtog sig den lilla flickans vård, betänkte hon ej, det hon hädanefter uti henne erhöll en uppmärksam åhörarinna, som besannade att «små möss ha äfven öron.» Hvad fäster sig väl lättare i barnaminnet än omtalade sagor, i synnerhet om de ofta upprepas; ehuru barn, anmärkte Maria snart nog att frun i sina berättelser gjorde både undantag och tilläggningar. En gång i ett sällskap, föll flickan henne i talet med den naiva anmärkningen: «moster kommer icke ihåg den sagan,» ty förr hade hon sagt så och så. Man skrattade — men hemma fick hon aga för denna sin näsvishet.
Nu är det utom all tvifvel att denna jernvägssträckning på ett — såsom orden lyda — “ännu ringare afstånd ifrån Mälaren1' just är linien öster om 8igtunafjärden och man får sålunda anse att det ifrågavarande hufvudargumentet, tydande på olämpligheten af en jernbanas utläggning utmed segelled, blifvit uti förberörda reservation vederlagdt på ett sätt, fullkomligt tillfredsställande för dem, som önska norra stambanan dragen vester om Sigtunafjärden. Norra stambanans erkända uppgift är att öppna en jernvägsförbindelse emellan de spanmålsproducerande och bergsbruksidkande orterna norr om Mälaren och denna uppgift bör vara hufvudsakligen bestämmande i afseende på sträckningen Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 69 genom det inre af landet. Den annorstädes antagna grundsatsen att de gamla handelsvägarnes rigtning äfven bör afgöra de blifvande jernvägarnes, antyder äfven hvarest den jernväg bör framgå, som är ämnad att sammanbinda Stockholm med de inre delarne af dess norr om Mälaren belägna förnämsta handelsområde. — Då nu dessa vilkor endast kunna uppfyllas genom norra stambanans ledande hufvudsakligen uti den rigtning Kongl. Maj:t föreslagit, så synes ock deraf följa att universitetsstadens fordran att på närmaste väg blifva med hufvudstaden förenad, icke får godkännas på ett sådant sätt, att banans egentliga ändamål dervid förbises. Det beslut uti hvilket Utskottet stadnat innefattar visserligen ett erkännande att denna hufvudrigtning är den som bör antagas, men Utskottet har dock, efter min åsigt, på ett alltför knapphändigt sätt utredt skälen derför. En af de väsendtligaste fördelarne af don rigtning ifrån Gran emot Sala Kongl. Majit föreslagit är otvifvelaktigt den, att derigenom förberedes en betydligt lättare jern vägskoinmunikation med de vesterut belägna orterna. — Till en del har vål detta blifvit af Utskottet antydt, dock med uttryck, som synas förutsätta att fördelen häraf skulle egentligen tillfalla Westerås och dess omgifning. Så är dock ingalunda förhållandet.