Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någon tid derefter förefann han tillsändt ett obekant blad, hvari diktsamlingen affärdigades von oben herab, af en öfverlägsen ande, som af natur såg på de menskliga fenomenen artificielt-skolpojkssatiriskt. Inunder läste Truls namnet Ringstedt. Samtidigt kom ett bref från kritikern, hvari denne upplyste sin nyupptäckte medbroder i andanom, att han i medsända artikel plockat sin fågel, men att han till gengäld hade för afsigt att med snaraste å annan ort säga allt det bästa om Truls, som han på något vis kunde åstadkomma. Sedan ytterligare någon tid förflutit, anlände äfven denna ljusschattering, – en bjert solplump, inpassad i ett kändt skandalblad. På tredje dagen af Truls’ Stockholmsvistelse introducerade sig hos honom en ung herre med vaxade mustascher, monocle, slätpomaderadt hår och bena ända ned i nacken, med den anmärkningen, att när Muhamed icke komme till berget, så måste berget komma till Muhamed. Det var herr Ringstedt. Kränkningen öfver att icke först ha erhållit visit tog uttryck i en förläget resolut nonchalans. Herr Ringstedt visste tydligen rakt inte, hvar han hade sin vis-à-vis; och Truls hade intrycket af en medmenniska, som med illa dolda grimaser slukade het gröt. Herr Ringstedt tog afsked med rådvilla ögon och ett energiskt handslag. Ett par dagar derefter gjorde Truls återbesök hos sin nyfunne kamrat. «Ni spelar piano?» «Naturellement!» Herr Ringstedt log hemlighetsfullt-smärtsamt, satte sig till instrumentet och exekverade något osammanhängande bullersamt. «Nå,» sporde han, i det att han vände sig halft på skrufstolen emot Truls, så att denne kunde varseblifva samma hemlighetsfullt smärtsamma leende. Truls genmälde med ett par komplimanger. «Det var Napoleons tåg öfver Alperna,» upplyste herr Ringstedt. «Så-å!? Af hvem?» «Oui! Af mig.» Truls baxnade: alltså en symbol af kompositörenförfattarens andliga gerning! Han kände sig humoristiskt liten. Grannskapet förde dem nödvändigt samman.
Banko, men nu afverkar det 1,080,373 skålpund till ett varde af 480,341 R:dr Banko; förut svsselsatte det 190 arbetare, men sysselsätter nu 278. 2:o. Slottsmöllans klädesfabrik, som, tillhörande fabriks-bolaget under firma f. R. Wallberg & Söner, under denna period blifvit betydligen utvidgad. Under är 1855 hafva vid fabriken användts och upparbetats 187,699 skålp. utländsk och 3,363 skalp, inhemsk ull, dels lill kläden, dels till filtar. Pappersbruk finnes tvänne, nemligen vid Wärestorp och vid Marbäck, båda i Laholms fögderi. A båda bruken tillverkas cirka 5,000 ris papper till ett värde af 10,000 R:dr Banko. Tegelbruk finnes 10 st. i länet, der taktegel säljes för 50 ä 60 R:dr pr 1,000:det och mursten för 30 å 40 R.dr pr 1,000, allt R:gs. Pollaske-raffinaderier finnas i länet fem stycken. Surna eks l Ulv er k n ing af mjölbärsris bedrifves i Knäreds socken. Från Malmö och Köpenhanm har derom kontraherats med tillverkaren å 2,500 Lispund. Trädgårdsodling har hitintills nästan uteslutande idkats å de större egendomarne och kring städerne, men sedan aflidne Stadsmäklaren Thomé i Götheborg, född i Halland, disponerat till detta läns Hushållnings-sällskap 10,000 R:dr Banko, hvaraf räntan skall användas till premier åt allmogen för trädgårdsskötsel och honingsodling, torde hågen för denna nyttiga och vackra binäring snart tilltaga. Slöjder. Möbeltillverkningen uti Lindome by i Fjäre fögderi, som omtalats i föregående femårs-berättelse, har betydligen förbättrats så väl till godhet som till prydlighet i formerne. Ärliga tillverkningen anses belöpa sig till 100,000 R:dr R:gs.
rörtde nyttan för detsamma alt afstå från brännvinsbränningen, är något som jag ej vill tillstyrka, ehuru jag med godt mod 1829 skulle, genom att då hafva fullföljt det sysleme, som från i8i5 var börjadt, hafva påtagit mig alt tillstyrka det resultat, som blifvit en frivillig öfvergång till fabriks-systemet, men hvilket jag numera ingalunda anser rädligt, hvarken för Regeringen alt vidtaga, eller för Representationen att tillstyrka, ty det låter icke verkställa sig. Att åter, som Frih. Hamilton föreslår, lägga en så betydligt högre skatt på den större s. k. fabriksrörelsen och snart sagdt förunna skattefrihet eller lägga vida mindre skatt på de smärre pannorna, är, efter min öfvertygelse, alldeles oförenligt med vårt lands construction, och blotta blicken på dessa 120,000 pannor visar omöjligheten alt åstadkomma en rationel beskattning å en större brännerirörelse, i bredd med en skatt för husbehofsbränning; och dessutom, hvar äro väl gränserna för hnsbehofsbränningen bestämda? Jag har åtminstone ingenstädes sett denna gränslinie uppdragen, hvilken dock nödvändigt måste finnas, för1 all kunna rättvisligen åsätta en sådan olika beskattning, 4 3 i Den 27 Juni f. m. proportionerad till afverkningsbeloppet. Jag föreslog i8’4> att alla bröder skulle ske lika rätt, att alla brännvinspannor af hvad storlek som helst skulle upptagas, och hvars och ens tillverkningsförmåga bestämmas och skatten erläggas, allt efter hvad som ansågs kunna brännäs med hvarje särskild panna efter dess olika kannerymd, och att hvarje ägare af en dylik panna skulle äga rätt att anmäla sig till brännvinsbränning för en eller för tolf månader, efter eget behag, ehuru deråt ej lemnats afseende. — Hvad ångans verkan på brännvinspannan beträffar, så är här ett teckniskt misstag begånget under discussionen.
Proposit. ler Skrifvelser. CO p B, 5' qp Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. Sr U1 Ou P Cft? 03 tö m 2L B4 etRidd. o. PresteBorgareBondeN:o N:0 Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N-.o T Postremiss-vexlar, om begagnande vid penningeförsändningar mellan de förvaltande verken i Stockholm och myndigheter i städer, der privateller filialbank finnös sf . 4 2 35 b. 8 Okt. b. 3 Okt. b. 8 Okt, b. 5 Okt. Postverket, om fortskaffande af Domkapitlens och Kyrkoherdarnes embetsbref genom, se Klockare. » se Sjunde Hufvud-Titeln. Maj 65 29 Prediholexter, förslag till nya, se Kyrkohandbok. Predikstol, om aflemnande in dupplo af handling, som skall upplä- sas å — 8 — 33 — b. 3 Mars b. 3 Mars b. 3 Mars b. 3 Mars Preskription, angående ny lag om tioårig, m. m — 7 1 34 — 14 Juli 17 Juli 14 Juli 17 Juli I anledning af anmärkningar — 7 1 50 — 19 Sept. g. 18 Sept. g. 15 Sept. g. 15 Sept, 161 49 Prest som saknar medhjelpare och vill begå nattvarden, huru förfaras skall då, se Nattvarden.
— Fattigcassans föreståndare funno för godt, att till dessa fattiga nu utdela endast halfwa summan och den andra hälften fram åt Olofsmässan, för att förmå dem, att desto bättre med denna stora nådesgåfwan husholla och hvartill de efven n uförestellningar undfingo. § 3. Jnlämnades och uplästes följande Räkning: St. Malms Kyrka 1790 Till Bänkbyggnaden och golfwets planering Plåtar till skottriglar 13 skr —:26.—. 93 par nya gångjärn och 18 par lagade do, 168 netnaglar och 75 skottriglar med spik 13:14. 8. Forssjö Bruk den 24 februarii 1726 Gerhard Lind. Efter upläsandet och ärkännandet af denna räkning gaf H(er)r Bruks-insp.(ector) Lind tillkänna, att församlingens Patronus Wälborne Herr David Gotthard Hildebrand förärar denna summa till Kyrkan, hwar-öfver församl(inge)n betygade med största fägnad sin wördsammaste tacksamhet. Och skulle denna gåfwan i denne dags protocoll och i Kyrkans annotations bok intagas. § 4. Jonas i Heden yrkade åter, å g(rannen)s smedens och dess hustrus i Heden wägnar, som för ålderdoms bräkligheter i dag ej kunde wara närwarande, att de måtte i fattighuset intagas. Han framgaf af klockaren Nylin öfver deras lösa egendom författad förteckning och wid den å förteckningen nämnde kon gorde Jonas den erhindran, att de lofvat honom få kon för det han födt och de mjölkat henne. Församl(inge)n beslöt, att de skulle intagas i fattighuset, en säng tillagas för dem begge och tils vidare åtnöja sig med en hel fattigdel tillsammans. Men Jonas ålades, att med vitnen visa, det han af dem fått löfte om kon, innan de fått löfte om rum i fattighuset. § 5.
Mst i underd:het anhålla, det täcktes K. M:t låta utfärda förnyade och fullständiga stadganden om val af Orgelnister, Klockare och andre Kyrkobetjente, samt antagit, att för sådant ändamål K. M:s Nåd. pröfning underställas, det förslag i berörde hänseende, hvilket finnes i förevarsde Betänk, intaget, likväl med dels tillägg af ett sålydande nytt mom. vid slutet af 3:dje §:n : ”Ar Folkskole-lärarebefattning med endera eller begge dessa tjenster förenad, då erfordras tillika betyg och tillsättas befaltningarne enligt (ide §:n l:sta och 2:dra. mom. Folkskole-stadgan; dock böra särskildta prof afläggas för den eller dem af öfriga tjenste!', som äro med Folkskole-lärarebefattning förenade,” dels uteslutande af de i 19:de §:n förekommande orden: ”i brist af3:ne behörige sökande, varde ny ansökningstid kungjord,” föredrogs i sammanhang härmed ett från PresteSt. ankommet prot.-utdrag N:o 401, innehållande inbjudning till instämmande i det Högv. Ståndets förenämnde beslut. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Som PresteSt. bör ega vitsord i denna fråga, och då R. o. Ad. fördenskuld, innan det fattat sitt beslut, afvaktat PresteSt:s, anhåller jag vördsamt, att, då sistmde Stånd icke allenast afgjort frågan, utan äfven framställt en inbjudning, R. o. Ad. mätte antaga henne och förkasta Utsk:s hemställan. Frih. Cederström, Rud.: Visserligen har R. o. Ad. beslulit, att icke företaga detta ärende, förr än man erhållit officiell kännedom om PresteSt:s beslut; men, ehuru ett sådant förfarande till en viss grad tyckes innefatta en ani. för detta Stånd att i frågan fatta enahanda beslut, som PresteSt., måste man likväl alltid låta sakens egna inre beskaffenhet hufvudsakligen bestämma vårt eget beslut.
RegeringsFormen ifrågastäldte förändrade redactioner, samt 8 och 9 §§. med de nyssnämnde stodo i bestämdt sammanhang, Ridderskapet och Adeln behagade, rörande sistnämnde §§. fatta enahanda beslut, eller jemväl afslå de af berörde §§. tillstyrkte nya redactioner. Ropades Ja. 10 §. Innan ärenderna hos Konungen i StatsRådet föredragasj skola de, genom nödiga 86 Den 23 Februarii. e. m. uply sn in g a rs inhämtande ifrån ■vederböran• de EmbetsVerk, af den Föredragande beredas. Friherre Cederström, Jacob: Den nu förevarande 10 §:s förändring medför, om den vinner bifall, indragning af Rikets Allmänna Ärenders Beredning. Denna Beredning har ej kunnat, ända sedan RegeringsFormens antagande, någonsin fullgöra sina functioner, emedan det ej är möjligt för någon StatsSecreterare, att där föredraga alla ärender, likasom det är omöjligt för Beredningen att pröfva dem .alla, med mindre än att större delen af de administrativa äreriderne skulle alldeles afstanna. Derföre hafva i Beredningen endast blifvit föredragne rättsfrågor, mål i hvilka tredje mans rätt varit i fråga, eller så kallade Besvärsmål. Jag underställer Ridderskapet och Adeln, hvad nytta en sådan anstalt kan medföra. Denna institution, hvars medlemmar ej hafva någon ansvarighet, är för beredningen af ärenderne af intet intresse.. Deremot har StatsSecreleraren ett i lag bestämdt ansvar, derest han ej förelägger Konungen fullständiga uplysningar, och fullgör det förtroende-embete han bekläder. Jag tillstyrker alltså bifall till den nya redactionen af jo §., och anhåller om Herr G i efvens och LandtMarskalkens proposition derå. Herr Hjerta, Gustaf: I händelse Ridderskapet och Adeln hade antagit 5 och Den a3 Fetmarii e. in. 87 6 §§. af den nya redactionen, skulle jag visserligen hafva förenat mig med dem, som önska uphäfvande af Allmänna Ärendernes Beredning.
9 Belåningen af guld och silfver, afhandlad uti 158 —163 §§ af Banko-reglementet, har icke vid denna riksdag föranledt till något inom Riksstånden vackt förslag, åsyftande förändring i en eller annan del af de derför meddelade föreskrifter; och Utskottet, som ej eller ansett skäl vara för handen att för närvarande föreslå någon afvikelse från berörda föreskrifter, får alltså hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka, 11:0 att omförmälda lånerörelse måtte oförändrad bibehållas; dock med följande mindre förändringar i redaktionen af föreskrifterna, nemligen: 1:o att, med borttagande frän § 158 af den del deraf, som har afseende på verkställigheten af vid nästlidne riksdag fattade förändrade beslut om minimi-lånebeloppet, stadgandet i nämnde § uppställes sålunda: 12:o Af Bankens låne-afdelning utgifvas lån emot pant af guld och silfver, arbetadt eller oarbetadt, som är försedt med svensk kontroll-stämpel, Svenska och Holländska dukater samt guldoch silfver-medaljer, dock ej något lån till mindre belopp än Tio r:dr banko. 2:o att, enär denna låne-inrättning begagnas icke allenast af invånare i Stockholms stad och orter näst deromkring, utan äfven i atlägsnare delar af riket, de kungörelser, hvilka omförmälas uti 162 § af reglementet, måtte få införas 13:o uti Postoch Inrikes-Tidningar samt Stockholms Dagblad; samt 3:o, alt, då Fullmäktiges depositionsräkning N:o 1 numera upphört, 1 i: o benämningen afN:o 2 i 163 §, måtte få uteslutas. I afseende på belåningen af jern, koppar och andra vågförda effekter, uppräknade i 164 § af Banko-reglementet, hvarom något till förändring ledande förslag ej är vordet inom respektive Riks-slånden vid denna riksdag väckt; har Utskottet skolat hemställa, 15:o att nu gällande och i Banko-reglementets 164—I70§§dels Bih. till B. St.
Utskottet, som tagit denna motion i öfvervägande, anser väl, alt omförmäl te i 8 Cap. 8 § Utsöknings-Balken bestämda ansvar för egenvillig!; rubbande eller förskingring af egendom, som blifvit med qvarstad belagd, ej varit så afskräckande, alt ej understundom lockelsen att begå den öfverträdelse, emot hvilken det är stadgadt, kunnat segra och föranleda till ansvarets förbiseende; men då förslag till en ny hrottmåls-lag är vid innevarande Riksdag alt förvänta, deruti, så vidt man lar döma af det redan allmängjorda förslaget Lill sådan lag, den öfverträdelse motionären alsett, jemväl lärer komma att upptagas och ansvar derför bestämmas, samt Utskottet ej finner den partiella förändring i lagstiftningen, som motionären yrkat, vara så af behofvet påkallad, att den nu genast, utan afvaktan på brottmåls-förslagets pröfning, bör vidtagas, får Utskottet vördsamt tillstyrka, alt ifrågavarande motion ej må till någon serskild pröfning föranleda. Ank. till Exp, Utsk. d. 12 Sept. kl. 2 e. ra. Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition’ angående tillägg i 3 Cap. 5 *$*. Handels-Balken, samt förklaring öfver 32 $. i Ridderskåpets och Adelns Privilegier den iG October ij23, i af seende på der stadgade afgift er vid utflyttning till utrikes ort.
Men till huru många icke alla kunna det, ja, att de flesta icke Mathilda Lang / et. procent af menskligheten kunna dessa räknas? kunna det. Derför bör hvar och en efter Hon klär sig enkelt — hon som mannen. I Stockholm kan, liksom i Berlin, en herre styra ut sig i den brokigaste kostym, och han Sådan hon är och sådan hon icke är. anses elegant ändå. Fransmannen deremot, (Från Iduns pariserkorrespondent.) och framför allt parisaren, fordrar af en man, fn fransk författare — om det är Catulle som vill gälla för att vara distinguerad, att Mendés, de Banville eller kanske någon hans drägt är elegant, men hållen i mörka annan, det erinrar jag mig lDte precis — liar färger. Cylinderhatt, violblå cravatt och svart i en liten förtjusande saga berättat om en fé, bonjour, antingen dubbelradig eller af engelskt som, • — det var naturligtvis för » mycket, snitt — parisaren imiterar gerna det engelska mycket länge sedan » — gaf hvar och en af — är den vanliga klädseln för en person, som jordens qvinnor en skänk. Den ena fick skönvill uppträda som gentleman. het, den andra godhet, den tredje blef kärParisaren är rädd att väcka uppseende, det lekselden beskärd, på den fjerdes lott föll beär skälet. haget, o. s. v. Men fransyskan, hon fick Vill ni kläda er parisiskt, min läsarinna? — allt. Nåväl, kläd er då enkelt! Det är snittet, eleNi protesterar kanhända, min vackra läsagansen kommer an på. Parisiskan älskar det rinna? Ni har läst franska romanförfattare? stålgrå, det grå med de blå eller violetta skiftningarne, och, Gud, hvad det klär henne! Ah! ni behöfver inte rodna för det! Men jag vill säga er en sak, detsamma f. ö., Hvilken form sedan tyget får, det bestämmer hvarom baronessan Harel upplyste stockmodet, och hon lyder modet, men trotsar det holmarne förlidet år: romanliteraturens franockså ibland, om det blir för extravagant.
Ånyo hördes en vagn rulla in på borggården, och korrt derefter inträdde Badin, hållande lilla Charlotte vid handen. Flickan hoppade först i prinsessans utbredda armar, kysste derefter enkedrottningens hand, räckte sin lilla rosenmun åt hertigen och sprang så tillbaka till Sofia Albertina. – «Du har låtit länge vänta på dig i afton, Badin» – tog prinsessan nu till ordet – «vi började nästan bli oroliga öfver det långa dröjsmålet.» – «Högheten må tacka Gud, att jag nu är framkommen lyckligt och väl med barnet, lifslefvande och helbregda» – svarade morianen. «Huru då? Hvad har händt? Berätta oss det!» – utropade nästan på samma gång mor och dotter, medan hertigen fästade på negern blickar, lika frågande, som de begge andras ord. – «Först drog det ut på tiden innan flickan blef i ordning att följa med; ty när jag kom till undervisningsanstalten hos fru Forssberg voro alla barnen sysselsatta att leka; glädjen stod högt i taket och både frun och jag tyckte det var synd, att störa deras nöje. De bli alltid så ledsna, då jag hemtar Charlotte ifrån dem, och nu tycktes hon sjelf vara hågad, att leka leken till slut. När vi sedermera åkte från fru Forssberg, lät jag kusken köra öfver Norrmalmstorg, för att visa Charlotte den granna transparenten; men, du himmelens store Gud, hvilket oväsende och hvilken olycka! Glädjen har i hast blifvit förvandlad i sorg och hurraropen i ångestskri och dödssuckar. Man hade glömt att göra tillräckligt många utgångar på byggnaden, som blifvit uppförd på torget, der mat och dryckesvaror gratis utdelas åt menigheten. Alla strömmade naturligtvis in, men trägseln hindrade dem, som redan ätit och druckit sig mätta och som derföre ville gå sin väg, att slippa ut. Stockningen ökades med hvarje ögonblick, äfvensom förskräckelsen och faran. Slutligen brast olyckan lös.
Lån i PrQtocojl^t cfejj £orta an; io* BancoUtsbottets Betänkanden, teckning , det^Directionen , uppå de af närvarande Banco - Fullmägtigen N. N. gifne upp. lysningar och med stöd af dess lemnade förord, laner beviljat. 3:0 Flere Motionairer, särdeles af Hedervärda Bonde-Ståndet, hafva klagat öfver en förment obillig stränghet hos Discont-Directionen vid pröfning af Fåne ansökningar; och har Banco Utskottet, jemte PruiocollsUtdrag från Hedervärda Ståndet, af den 25 förlidne April, erhållit cornmunication af 4 särskilde Dane. Beversalbr, mot hvilka, ehuru försedde med fullständige vederhäftighets-betyg, de begärde Dånen förmälas hafva blifvit af Directionen vägrade. Såsom correctiv i detta afseende , hafva åtskillige Dedamöter yrkat, att vid Directionens sammanträden sådane Protocoller eller Diarier måtte föras, hvilka i korthet upptoge skä'en, hvarföre Dån blifva afslagne, eller omsättning af äldre Dån vägras, samt den missnöjde vara berättigad, att af desse anteck, ningar undfå del, för att hos Banco-Fullmägtige e ler Bevisarerne söka ändring i Directionens beslut. De från Hedervärda Bonde-Ståndet cornrounicerade Dåne-documenter hafva, innan äm. net hos Utskottet undergått slutlig behandling, blifvit återbegärde; hvadan Utskottet ej finner sig i tillfälle att något speciel! yttrande. deröfver lemna. Utskottet får endast åberopa de till Bevisions - förrättningen utsedde Deputerades gifne förklarande, att ingen anledning förekommit, det personer af Bonde - BancoUtskottets Betänkanden, Ståndet blifvit mera an andra folkclasser från Lå ne-biträde uteslutne, sam t för öfrigt ej lernna obernäldt, att, då vid förre Riksdagar och Revisioner
Preste-Ståndet ankommet utdrag af dess protocoll för den 16 i denna månad, hvarigenom bemäldte Riks-Stånd inbjudit de öfrige Riks-Stånden att sig med Högvörd. Preste-Ståndet förena uti dess nyssnämnde dag fattade beslut, att -f af de s. k. Stämmoböterne • böra Prot. ZJtdr. d. 3 Febr. iS4>- böra tillfalla Socknens fattige och i Krono-uppbördsmannen, hvilket sistnämnde ord Preste-Ståndet ansett böra i stället för Kronofogden begagnas. Bonde-Ståndet fann för sin del ej skäl, att denna inbjudning antaga. Den 3 Febr. 1841 f. m. Från Höglofl. Ridderskapet ocii Adeln. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet ett denna dag afgifvet anförande af Herr von Schantz, Malcolm Gustaf, innehållande anmärkningar vid Utskottets återremitterade Betänkande N:o 35, angående stämplade pappers-afgiften. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärs• och EkonomiUtskottens Utlåtande N:o 28, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 3, angående grunderne och vilkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman. Ståndet, som till en början genomgick hvad af Utskotten anfördt blifvit i anledning af de mot förra Betänkandet afgifna anmärkningar, fann för godt detsamma godkänna, hvarefter Ståndet i betragtande tog förslaget till förnyad förordning, angående grunderne och vilkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord och andra lägenheter från hemman, hvilket förslag ock bifölls, med följande förändringar och tillägg. l:o Vid 1 Cap. 9 5-2 mom. ansåg Ståndet alt den der åberopade 6 §. af Kongl. Majrts
Portarna stodo öppna, fönstren svängde. Hufvud stacks mot hufvud i undrande hviskningar. »Han har rymt.» Människor hviskade, sparfvar skreko, trätofflor klapprade: »Han har rymt. Den gamle skomakaren har rymt. Det lilla husets ägare, den unga hustruns man, det vackra barnets fader, han har rymt. Hvem förstår det? Hvem förstår det?» Så här lyder en visa: »Gammal man i stugan; ung älskare i skogen; hustru, som rymmer; barn, som gråter; hem utan matmor.» Visan är gammal. Den är ofta kväden. Alla förstå den. Detta var en ny visa. Den gamle var gången. På verkstadsbordet låg hans förklaring, att han aldrig ämnade komma åter. Där bredvid hade ock legat ett bref. Det hade hustrun läst, men ingen annan. Den unga hustrun var i köket. Hon skötte inga sysslor. Grannkvinnan gick fram och åter, ordnade beskäftigt, satte fram koppar, lade på bränsle, klippte klarskinn, grät så smått och torkade tårarna med disktrasan. Kvarterets visa kvinnor sutto styfva kring väggarna. De visste hvad som passade i sorgehus. De höllo tystnaden vid makt, höllo sorgen vid makt. De firade fridag för att stöda den öfvergifna hustrun i hennes sorg. Grofva händer lågo stilla i skötet, väderbitet skinn bröts i djupa rynkor, tunna läppar knepos ihop öfver tandlösa käkar. Hustrun satt bland de bronshyade, mildt ljus, med ljuft dufansikte. Hon grät ej, men hon darrade. Hon var så rädd, att fruktan höll på att döda henne. Hon bet ihop tänderna, så att ingen skulle höra hur de skallrade. Då steg hördes, då knackningar ljödo, då tal ställdes till henne, spratt hon till. Hon satt med mannens bref i sin ficka. Hon mindes än en rad därur, än en annan. Där stod: »Jag kan ej längre uthärda att se på er båda.» Och på ett annat ställe: »Jag har nu fått visshet om att du och Erikson ämna rymma. Och åter: »Du skall ej göra det, ty folks onda tal skulle göra dig olycklig. Jag skall rymma, så kan du få ut skilsmässa och bli ordentligt gift.