Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer matte såsom en underdånig önskan hos Kongl. Maj:t anmäla, att den påtänkta Comitéen genast blifvit försatt i verksamhet, till bearbetande af Stadgar för de Län, hvilkas Herrar Landshöfding gar redan med de affordrade upplysningarna och förslagen inkommit, under det de öfrige erhöllo förnyade anmaningar att ofördröjligen den ålagda skyldighet fullgöra; och borde, enligt Riksdagsmännens tanka, till vinnande af eri allmänt gällande Skogs - Ordning, på det sätt förfaras, alt -en fullständig plan af betnälte Comité upprättades för någon eller hågra Provinser, oell ett successiv försök derefter anställdes, huruvida samma plan på hvarje annan ifiågakommande Provins användas, eller i annat fall, en särskildt stadga, för ilen provins, på hvilken denna plati befanns olämplig, antagas; hvarförutan Riksdagsmännen yrkar, att Riksens Höglofl. Ständer jemväl ville i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t i Nåder täckes bifalla Riksens Höglofl. Ständers vid sista Riksdag, uti g:de punkten af deras underdåniga Adresse, gjorda hemställan: att se dan en ny besigtning i de orter, hvarifrån transport af Ekevirke med förmån kan ske, blifvit verkställd, alla för Kronans räkning stämplade Ekar å sådana hemmans ägor, iler åboen är jordägare, må antingen för Kronans räkning fällas, eller ock, iler de ej äro för dess behof erforderlige, genom allmänna Auctioner, till Stats - Lassans - 52 Den 3 Juni. sans förmon, inom viss tid föryttras, efter hvars förlopp alla Ekar borde
Skri fp. N:o 82,83- vexelundervisnings-anstalterne, Rikets Ständer funnit sig böra i underdånighet anhålla, det täcktes E. K. M. i Nåder förordna, att icke någon Sökande till inträde i Religions-LärareStåndet hädanefter må varda till Prestexamen admitterad, innan han inför vederbörande Consistorium ådagalagt, att han i någon vexel-undervisnings-schola förvärfvat håde erforderlig Öfning i vexelundervisnings-methoden och fullständig kännedom af en sådan Scholas organisation. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 4 Junii 1829* Pi’es te-Ståndet d. 9 Borgare-Ståndet d. 9 Bonde-Ståndet d. 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om anslag af allmänna medel till en väganläggning i Wermland. S. A. K. I anledning af åtskilliga hos Rikets Ständer väckta frågor om anslag af allmänna medel till vägars anläggande, förbättrande och indelande inom Wermland, och sedan Rikets Ständer inhemtat, att en väg ifrån Årjängs Gästgifvaregård förbi Kyrkeryd, Brevik, Blomskog, Ränkeforssen och Trankil till Sandviks färjeställe Exp. Utsi. Förslag till und.
Förordningen den 20 Januari 1779, hvilken ändrar bestraffBih, till R, St, Brot, 1840 7 Sami, 1 Afd, 15 Haft, 1 Lag-Utskottets. Betänkande, N\o 51'. ningen för dessa1 förbrytelser. Deremot qvarstår uti a3 Cap. den allmänna ansvarsbestämmelsen å de gamla edsöresbrotten, eller ärans förlust oell Etthundrade dalers böter, hvilka senare, för den, sorn annan gång bryter, skola, fördubblas;, äfvensom, der stadgas, att, oro i edsöre dråp eller rån sker, gerningsmannen skall mista högra hand och lifvet Efter den förändring uti Lagens först ofvan åberopade rum, som genom) Kongl. Förordningen den20- Januari 1779 blifvit stadgad och påbuden, , kan det uti 23, Gap. Missgernings-Balken fqr edsöresbrott, hvari dråp eller rån ej kommit, bestämd» straff af ärans förlust och böter nu mera ej tillämpas, utom i det fall, att Riksdagsman, under påstående Riksdag, eller under resa till och ifrån Riksdagen, med ord eller gerning ofredas, sedan. han tilikännagifvit, att han i sådant ärende stadd är* eller han efter Riksdagen, i och. för Riksdagsgöiomålen, på våldsamt sätt antastas, —då likmätigt 111 § Regerings-Formen och 77 § Riksdags-Ordningen, ofredandet bör såsom edsöresbrott anses och straffas; men samma» 23- Cap. Missgernings-Balken innehåller tillikaett stadgande, hvilket, ehuru, numera icke af så vidsträckt tillämpning, som före 1779, likväl icke upphört att gälla i flera af de fall, der edsöre fordom ansågs brutet.. Detta stadgande är, att, om elen, sorn edsöre bryter, varder i samma gerning dräpen, sargad eller slagen, då är ogild t allt det, han får:
Han har dock dervid ansett mig hafva begått ett hufvudsakligt misstag ronde summans användande. Jag vill icke heller bestrida, att man ju i afseende på del formella kan göra en sådan invändning, men om man tänker på statsverkets hushållning i sin helhet, så, om det blir brist på ett ställe, måste väl fyllnaden tagas på ett annat ställe. Om jag således skulle anses liafva begått ett misstag ronde resultatet (för nu förevar, fråga) af bränvinsskattens och tullmedlens ingående till högre eller lägre belopp, så må till svar derå lända, att mitt yttrande derom likväl blifvit fäldt för alt med citerande af exempel tillämpa dem, icke med ensidigt afseende på detta ämne, utan jemväl med hänsyn lill analogien med mycket annat å samma väg. Hvad åter bankovinsten beträffar, så är dess belopp visserligen gifvet; men om det skulle vid denna riksdag befinnas att den i ett eller annat afseende behöfdes, för fyllande, till större eller mindre mån, af uppkommande brist i påräknade inkomster för statens behof, så hafva R. St. i detta hänseende alldeles icke bundit sina händer; och man torde i sådant fall blifva ganska belåten med att hafva någon del af bankovinsten att i nödens stund anlita. I afseende på summan, så får jag nu såsom förut yrka att man borde fästa något afseende på BondeSt:s yttrade åsigt. Detta Stånd torde ganska väl veta hvad som i anslagsväg kan utan landels alltför stora betungande möjligen beviljas, och det vore, enligt 072 Den 23 Februari, f. m. min tanke R. o. Ad. värdigt, att lemna deras önskan i detta afseende hehörig uppmärksamhet. Jag begär alltså, nu såsom förut, återrcmiss, med yrkande att StatsUtsk. måtte bestämma byggandet af länshäkten såsom föremål för ifrågavar., till 300,000 r:dr, med -y:del deraf årligen utgående nedsättning underkastade anslag. Gr. Björnstjerna, Carl Magn.: Det är i anledn. af ett yttrande af Hr von Troil, som jag vågar taga R. o. Ad:s uppmärksamhet i anspråk.
Fru Bark och Lissi sitta tillsam låta mycket det är vår lott, vi vinna ingenting med att uppresa oss mot den. Reformera männen lära vi inte kunna vi bli bara själfva olyckliga på försöket. Och utan tålamod och mildhet kunna vi häller inte riktigt vinna männens hjärtan ser du! En man tröttnar alltid snart på en hustru, som gör honom scener och förebråelser och LISSI. de vilja och vi ska bara hålla till godo? FRU BARK. mitt söta barn. Så har det ju varit från verldens begynnelse Och vi böra inte knota öfver detta Skola således männen få lof att vara hurudana det är så ljuft att förlåta den man älskar. LISSI. man har hållit af sin man som jag gjort och så, denna skymf FRU BARK. Jag vet hvad det vill säga, mitt barn. LISSI. mot mamma i många fall men detta FRU BARK. detta. Detta, ja. Mer än en gång. Tror du inte jag har gått igenom LISSI. Mer än en gång. Och du har förlåtit ändå? FRU BARK. gått med er? Skulle ni vuxit upp utan far hos en Om jag inte hade förlåtit hur skulle det då Ja jag vet nog, att pappa uppfört sig illa Men mamma vet inte, hvad det vill säga när mor som hade den tvätydiga ställningen af en frånskild hustru. Och dessutom jag har aldrig upphört att hålla af er far. LISSI. bara att han skall ångra sig riktigt att han rikhan igen i dag, tror mamma? Jag håller också af Wilhelm men jag vill tigt skall känna, hur han förorättat mig. Kommer FRU BARK. Jag fruktar, att hon framstält dig som oförsonlig. LISSI. riktigt skall råka i ångest för att mista mig att han skall få gå igenom lika mycken sorg, som jag fått lida. Men jag kunde inte få veta, hvad grad underlig i morgse när Wilhelm gått hon Ja det skadar inte. Åh, jag vill att han Det beror väl på, hvad Berta har sagt till honom. Berta och han sagt hvarandra Berta var till den svarade mig inte, när jag talte till henne hon var slutligen sade hon bara: »nu skall jag gå till mitt arbete på kontoret» och så rusade hon i väg.
Jag instämmer hufvudsakligen i de åsigter, som af Utsk. blifvit yttrade, och vill ej betydligt förlänga discussionen, då jag förutser, att en återremiss bifalles. Jag får blott åberopa min reservation i afseende på de delar, i hvilka jag icke delat Utsk:s åsigter. Jag tror, utan att hafva någon bestämd förkärlek för Utsk:s förslag, att det åtminstone har den stora fördelen att utgöra en öfvergång till något bättre, såsom ledande till tvångskjutsens borttagande och att göra skjutsningen frivillig, hvaraf framledes forvagnsoch diligence-liniers inrättande och mera allmänna begagnande än hittills kan blifva en följd. Min fullkomliga öfvertygelse är, att skjuts-entreprenader kunna tillvägabringas på de flesta ställen, och tvifJar ej, att det åtminstone inom Upsala län skall ske. Jag har talat med många af allmogen, och de synas gilla den åsigten, att öfvergå till entreprenader. Derigenom att entreprenören icke behöfver hålla hela hästanlalet vid skjuts-stationerna, utan kan hafva dem på något afstånd derifrån, och då det är Konungens Bef:h:de, som bestämmer tiden, inom hvilken hästar skola erhållas af dem, hvilka ej begagna förbud, så bladet lätt att träffa öfverenskommelse!- med de kringboende att hos sig emottaga entreprenörens hästar eller vid uppbudning biträda med skjuts, men hufvudsakliga skilnaden blir, att sådant sker frivilligt, så att jag, ehuru närboende, kan säga: jag deltager ej i skjutsningen, utan må entreprenören vända sig till en annan; hvaremot jag nu tvingas dertill, och det kan ej anses annorlunda än såsom ett onaturligt tvång, att jordbrukaren skall nödgas utlemna sina hästar till fortskaffande af dem, som resa för egen nytta eller endast för sitt nöje. Detta synes ej vara rättsenligt, och för alt komma ifrån denna orättvisa tror jag lämpligt att antaga detta förslag, som hufvudsakligen öfverensstämmer med det D e n io Juni e. na. förslag, sorn Sfven vid sista riksdag framställdes och da af 2:ne Stånd godkändes.
Kom till ett annat land bara, der det är republik, och man står på näsan för min portiers inte! Jag ar inte född till att stå på näsan, för det fördomar, som man har lärt livré på näsan ska man stå, se! men jag ska det fins stoff i mig, det fins karakter, och bara jag får tjent i dag, men nästa år är jag proprietär, om tio fatt i första grenen ska ni se mig klättra! Jag är beår är jag rentier, och sedan reser jag till Rumänien, låter dekorera mig, och kan märk väl jag säger kan sluta som grefve! Vackert, vackert! FRÖKEN. JEAN. så blir ni grefvinna likafullt! Min grefvinna! FRÖKEN. Ah, i Rumänien köper man sig grefvetiteln, och kastar bakom mig! Säg att du älskar mig, eljes ja, hvad är jag eljes? Hvad bryr jag mig om allt det der, som jag nu JEAN. inte här! Och framför allt, inga känslor, om icke allt skall vara förloradt! Vi måste ta saken kallt, som kloka menskor. tar upp en cigarr, snoppar och tänder den. vi, som om ingenting skulle ha inträffat. FRÖKEN förtviflad. Jag skall säga det, tusen gånger sedan! Bara Sitt nu ner der! så sätter jag mig här, och så språka O, min Gud! Har ni då inga känslor! Jag! Det fins ingen menniska så känslofull som JEAN. jag; men jag kan lägga band på mig. FRÖKEN. Nyss kunde ni kyssa min sko och nu! JEAN hårdt. Ja, det var då! Nu ha vi annat att tänka på. Tala inte hårdt till mig! FRÖKEN. JEAN. inte fler! Grefven kan vara här när som helst och innan dess måste våra öden vara afgjorda. Hvad Nej, men klokt! En dårskap är begången, begå synes er om mina planer för framtiden? Gillar ni dem? De synas mig rätt antagliga, men blott en FRÖKEN. fråga: till ett så stort företag fordras stort kapital; har ni det? JEAN tuggar cigarren. oerhörda erfarenhet, min språkkännedom! Det är kapital som duger, vill jag tro! Jag! Helt visst! Jag har mina fackkunskaper, min FRÖKEN. biljett.
Ja, jag vet inte, men jag tyckte han sa... Hör du pappa, om han också skulle vilja fara bort, så låt honom inte få det, för då kan ju inte vi resa. ­ 132 ­ DAHLMAN. Han också! Hur kan du tro det? Jo, det anar mig liksom. Fastän det kan ju KERSTIN. hända, att han inte tänker på det. Och om han ovilkorligen vill bort, så bjud honom högre lön eller också kan du ju... skulle du inte kunna be honom bli din kompanjon? DAHLMAN. vudet? Kompanjon! (Paus.) Han har väl inte friat och fått ja? KERSTIN. DAHLMAN. KERSTIN. DAHLMAN. KERSTIN. Ä' du galen, flicka! Hvad har du fått i huf Hur kan du inbilla dig... Jaså, nej? Åh, pappa...! Jaså... Jaså... (Paus.) Ä' det verkligen sannt? Sannt...! Hvarför ska du fråga mig? DAHLMAN. KERSTIN. Och då vill du han ska bli min kompanjon? Det ä' ju så förskräckligt synd om honom. Ja, det har du nog rätt i. DAHLMAN. ­ 133 ­ KERSTIN. Åh, pappa, vi får lof att hjälpa honom. Om vi bara kunde det. Stackars gosse! KERSTIN DAHLMAN. så att han inte känner sig så ensam. DAHLMAN. Vi ska vara riktigt vänliga mot honom, pappa, När man inte får den man vill ha, ser du, så ä' många vänner. Ja, ja. Men nog blir han ensam, ändå. man ensam i alla fall, om man än har aldrig så KERSTIN. så blir det väl bättre med tiden. Men nog kan det väl trösta en något, och DAHLMAN. lära sig lefva ändå. Det ä' många, som får göra som får lefva riktigt. De andra få se på, de. (Paus.) Ja, man får sätta ner sina pretentioner och det. Det ä' bara de färdiga och friska och unga, Bara se på... KERSTIN (lutar hufvudet mot hans arm. Tankfullt).
Föredrogs ett memorial fran ConstirntionsUlstotter, af denna dag, hwaruti, i anledning af rennsi frän Presteoch Borgarc-Scanden af Konungens Nad:ga proposition om swensta utkrama» rinsta pcsteosioncrnes styrelse och drätsel, Utstottet sig uppä anförde stal yttrar, att detsamma icke ansäge sii kunna i någon pröfning stf detta mål in« gä, hälst Utstottet an^ge de uri ingrcsien till Re ' ge - 88 Den zo Ap^il gerings, formel, införde orden? Swea Alke sch thy underliggande länder, icke rill alla delar kunna lämpas kill andra an dem hwilkaS ombud i swensta lagstiftningen deltaga, kades till handlingar»?, Uplästcs ett memorial af denna dag fran Bane ro>Utstoltet i anledning af Ridderstapek och Adelns kemist angående de anstalter Banco-fnIImägtige widtagit till Banqnens sörwaltgnde under största delen as Banco-fullmagtiges wistande härstädes; innefattande detta memorial hufwudsakeligen det yttrande, att någon osäkerhet eller olägenhet uti A-erketS styrelse under denna Riksdag ej more genom vestg anstalter att befara, kades pä horvet, Justerades följande; Utdrag af Protokollet, hällit hos Högloft, Ridderstavet och Adeln w'd Urtima Riksdagen i Orebro den zo April 1812, S. D. Föredrogs ä nyo allmänna Beswarsvch Oeeonomiä-UtstotkekS förledne gärdag pä bordel lagda memorial, rörande bränwinsbränningens snara inställande, och blef hwad Utstottet deri förestagit, af Häglof!, Ridderstapek och Adeln till alla delar bifallit.
Stföbmänbigfjeten bjttber ocf, att 0tateåfigterna och $tnance'-0p|temet må tid ett fpfte fatnmerfa. ^pntbeffämutitgö-fagett af bett 1 SQfarö i83o utgör mår (ebttittg; ben utffafar måra ömfefibiga för bit t be (fer. $ör|Iag tid (agar om Rattfelt och om be|i gud* mäftigeö attfmarighet fotttma att ©ber förelägga^. görgåtom ej att danfelt ett’ Statens» att golfet är DerättigaDt att fanna af ten pröfningörätt font lemttaö åt förmaftartte af ett capital, gruttDett för Den utelöpauDe feDelftocfeité märDe; farnt flutltgcn, att 33anfené fa Döra mara tpDfiga, enfla, lätt merfiMDa» ra, ocf) Derföre äfmert oDemefliga. 58i uppfplfe alDrig Dättre 58åra pltgter emot op fjel fina, än Då ?löi erinre op att efterfomntanDe pola jförDa fntfterna af måra DemöDattDen. Sen euffilta menitipattö jorDtffa mål är DöDen. ^ortfafanbe lif mätttar Deremot Nationerna.
Att rotera all orotcrad jord ar rattwist och billigt, dä det ankommer pa Fäderneslandets fvrswar! men män' ne wid en sädan Rotering det icke bör, sä mycket möjeligt är, iakttagas, att jämka den efter Hemmanens beskaffenhet, ärliga utsäden och olika j o r d m a n e r? Männe ejmi, dä alla Hemman i Riket, liksom stola undergä en wärdering för Bewillningcns siipu. lation och utgörande, det icke med det samma skulle blifws wcrkstälbart, att efter wista förestrefne grunder, utstaka hwor - 4o4 Den 13 Apkik. hwarje oroteradt Hemmans Noterings-skyldighet, lampad efter Hemmanets jord r qvantitet och qvalitet. En ny resning och skattläggning kunde eller borde detta icke kallas, emedan öswerfigtcn af Hemmanets beskast fendet icke hade till afseende annat, an en nästan provisionel syn i afseende pä Roterings-bcswärets jämnare fördelning, som för den gängen skulle utstakas. Om derföre till exempel/ det antoges till grund, att 4° , 5», eller 60 Tunnors ärligt utsade af sirid säd, hwcte, räg eller korn i sädan jord, som ansägcs i medelmättigc ärs-wäxter böra gifwa 6:te kornets afkastning skulle utgöra en Soldat, samt större eller mindre Hemman i proportion, sa synes mig, att Roterings-beswärct blcfwe jämnare fördeladtoch medförde säledes en rättwisa och billighet, som thy förutan swä-ligen willnes, halst dä en sä beskaffad undersökning allt för lätt kunde werkställas pä sätt och wid det tillfälle» som oswansagdt är. Widare önskade jag äfiven, att Höglost. Utskottet hade sträckt sitt förslag till en wida högre tillgäng af manskap, än de projceterade 50,000 man, och deremot icke fritagit frän krigstjensts-skyldigheten en hop folk, som ester min tanka icke böra undantaga?
M emorial, deruti han» under åberopande af Kongl. Brefvet den 27 Juni 1791, och Kongl, KammarCollegii Kungörelse dea 5 December 1821 , anhållit, att den skjulsSiingsfrihet» som blifvit tillerkänd ordinarie och tjenstgörande Nämndemän för de hemman de bebo och i sambruk hafva, måtte utan undantag få tillgoddnjutas, och sådan© Nämndemän följaktligen icke eller af Kronofeetjeningen uppbådas till utgörande af någon skjuts» synnerligen inom Stockholms Län» dar Nämndemännen skola vara, mera än i de öfrige Länen» besvärade med Urtima Ting» och således» framför alla andra Nämndemän» i behof af befrielse från ett onus» sorn i Motionairens tanka icke kunde förenas med Nämndemanna-tjenstens bestridande» RiksdagsfuIImägtigen från Upsala Län Casper ETijkinan har härvid åberopat dess. ofvan intagne yttrande till Ståndets protocoll, i anledning af Eils Insulins, Motion i samma ämne» 'Allm. Besv. ae.h Oee. Visk.
Landtm, behagat gifva åt go §:n Reg.Fm, och då jag anser min motion fullt öfverensstämmande med Go §:n Riksd.- Ordn., vågar jag yrka propos. å densamma, och anhåller, att Hr Frih, o. Landtm ville till Ståndet hemställa, huruvida en sådan propos. ej af detsamma yrkas, Hr Frih. o, Landtm, erinrade, att han, genom det yttrande han nyss afgifvit, förklarat sig icke kunna framställa propos. till remiss af Hr Munck af Rosenschöld* motion. Hr Munck af Rosen shöld: Då vågar jag, såsom jag nyss sagt, hemställa till Ståndet, huruvida det icke yrkar propos. på den af mig framställda motion, och vågar, till fullföljd deraf, begära votering. 38 Den 16 Maj e, m. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag finner !Ir Munck af Rosenschölds yrkande vara alldeles utom ordningen för föredragningen; emedan det betänk.sorn Hr Landtm, föredragit, ej liar någon rapport med den anhållan, som Ur Munck af Rosenschöld gjort, hvilken bort komma förut, ifall han funnit sig dertill äga anledning. Jag bestrider helt och hållet, att vi återgå till ett redan afgjordt mål. Hr Munck af Rosenschöld: Som Landtm, icke, enligt vanligheten, genom tecken med klubban tillkånnagifvit, att det första målet var afgjordt, kunde jag ej förmoda, att Hr Landtm, skulle företaga ett nytt mål, förrän det förra var afslutadt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt, då Hr Munck af Rosenschöld yrkat propos. till remiss af sin motion, men Hr Landtm, förklarat sig ej kunna framställa en sådan propos. , och Hr Munck af Rosenschöld sedan begärt, att Ståndets tanke häröfver måtte inhemtas, Hr Landtm, ansåg sig icke kunna neka att till Ståndet göra följande hemställan, om nemi. R. o. Ad. yrkade framställande af propos. till remiss å Hr Munck af Rosenschölds motion. Ropades nej.
Hvad åter sjelfva hufvudfrågan beträffar , bin billigheten och nödvändigheten af en förbättring i Bancö-Statehs nu egande lönöinkomster, så har Bancö-Utsköltet, såsom derföj re talahde skäl, ej kunnat Utan afseende lemna*, dels den förbindelse» som inom Banken övilkorligen åtföljer de båda högre» eller tiar Bih. till Riks-St. Prot. 1828 — rödo, 6 Saini, 3 B, gide Hd. io Sanco‘Utskottets Memorial N.o 112 mererareoch Commissarie-graderne , ati afsäga alla andra tjenstebefattningar, hvarigenom innehafvarens oeconomiska ställning kun-’ de något förbättras, och dels den trägnare sysselsättning, som i allmänhet är fästad vid de öfrige tjenstegraderne; och då Utskottet i samband härmed fästat uppmärksamhet å de i äldre tider fastställde, samt de nu utgår ende lönernes belopp , i förhållande till andra med Banken närmast jemförlige Embetsverk , har Utskottet funnit sig ega allt skäl att med Herrar Banco-Fullmägtige instämma i det yttrande; att någon förbättring i BancoStatens nuvarande otillräckliga 15- nevilkor är både i och för sig sjelf billig, och af ett verkligt behof påkallad. Hvadan Utskottet ock ansett beslutet derom ej böra till en obestämd kommande tid uppskjutas. Utskottet har dock, i förening härmedj ansett följande uttryckliga förklaranden böra meddelas : a) att den förökning å lönerne, som nu beviljas, må blifva endast ad inJ terim , i egenskap af serskildt årligt arfvode, så att till? vidare en-: Banco-Utskottets Memorial N.o. 112.
Lån, skedde sådant under förbehåll, att de återstående Tjugofem Tusen Riksdaler skulle ovillkorligen infordras och till Riksgälds-Kon^ toret lefvereras, den ena hälften deraf eller 12,500 R:dr år 1816 och den andra hälften år 1817: att, enligt den uppgift, .Konungens Befallningshafvande i Norrbottens Län meddelt Kommissarierne i Riksgälds - Kontoret, skola, efter fördelning båda Länen emellan af de till återbetalning fastställda 25,000 R:dr, erläggas ifrån Norrbottens Län 10,768 Bulr 27 sk. 2 r.t att härå blifvit till Riksgälds-Kontoret lefvere-. rade inom 1816 års slut 5,381 R:dr 13 sk. 7 r. Banko eller hälften äf den på samma Län belöpande andel: men att någon lefverering ännu icke skett i afräkning på den andra hälften, som för är 1817 bort betalas. Hvad nu beträffar E. K. M:s Befallningshafvandes i Norrbottens Län underdåniga hemställan ; så, ehuru han synes icke hafva bort kunna från Kongl. Brefvet den 10 Oktober 1 817, som endast angår Krono-utskylder, hämta någon anledning att inställa förut anbefallda åtgärder till infordrande af Låne-medel, vilja Rik. seris 44 Under/I. Skrifvelser. sens Ständer, då detta likväl skeft, samt den tid, inom hvilken Lånet till fullo skulle vara återguldet, i alla fall nu kommer att öfverskridas, och fråga endast är om ett uppskof på kortare tid, lemna bifall till hvad E. K. M:s Befallningshafvande föreslagit, så att med fulla inbetalningen till Riksgälds Kontoret af de Fem Tusen Trehundra Åttio Fyra (5 3 84) Riksdaler 13 sk. 7 r. Eanko, hvilka inom 1817 års utgång boit vara från Norrbottens Län lefvererade, må anstå till instundande Februari månads slut: Men Riksens Ständer få härvid tillägga den underdåniga anhållan, det E. K.