Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är att hoppas, att hon verkligen till sist fyller en mission: att blifva genomskå- dad och inför både sig själf och alla andra reducerad till sin rätta valör, så att äfven denna typ af frätsvamp på umgängeslifvet så småningom må oskadliggöras. Erny. * Fredrika-Bremer-förbundets sjukkassa. Jijå Fredrika-Bremer-förbundet för snart 11 cSf år sedan stiftades, stod redan på dess program bildandet af en sjukkassa. Nyttan af själfhjälp i dess olika former hade allt mer och mer gjort sig gällande inom alla områden, men ännu saknades dock tillfälle för den bildade kvinnan, som arbetar Pör sitt eller de sinas uppehälle, att försäkra sig om hjälp under sjukdomens dagar. För att afhjälpa denna brist, bildades år 1887 förbundets sjukkassa, sedan det bestämda 1895 antalet medlemmar antecknats, och har kassan alltsedan varit i oafbruten verksamhet och framåtskridande. Sjukkassans ändamål är att lämna penningunderstöd åt de delägare, som af sjukdom äro oförmögna till arbete. Denna sjukhjälp utgår med 1:50 om dagen. Arsafgiften växlar mellan 1 2 — 1 7 kr., beroende af åldern vid inträdet. Tillträde till kassan äga lärarinnor och de kvinnor, hvilkas lefnadsställning med afseende på sjuklighetsförhållanden ej är ogynnsammare än lärarinnans. Medlemsantalet utgjorde vid 1894 års slut 238. Under de 8 år sjukkassan varit i verksamhet, har vid 400 tillfällen sjukhjälp lämnats till 186 medlemmar för sammanlagdt 12,150 dagar, med ett belopp af ungefär 17,300 kronor. I synnerhet under iiifluensaepidemierna har kassans hjälp i hög grad anlitats. A f flere välvilliga gifvare ha vid olika tillfällen större och mindre gåfvor emottagits, och särskildt i år har kassan kommit i åtanke, då fru Benedicks testamenterat densamma 5,000 kr. Genom de många, som fått åtnjuta understöd från kassan, har man erfarit dess stora nytta och välsignelse, och för mer än en af dessa har den erhållna sjukhjälpen utgjort den enda inkomsten under sjukdomens bekymmersamma dagar.
De stego ned för torntrappan och kommo genom en bakport till stranden der riddarens fiskarbåtar lågo. I den minsta af dessa båtar rodde honom Sorgbarn öfver sundet med så tysta årslag, att väktaren svårligen kunde höra det, fattade derefter hans hand och förde honom in i skogen. Den hemliga kraften verkade nämligen så, att riddarens vilja, så stark och oböjlig hon annars var, underordnade sig gossens; ja, sammansmälte med denna till en. Riddarens själ såg in i Sorgbarns, såsom den trogne tjenaren ser i sin herres ögon, hvad han vill, tänker och känner. Snart skulle den hemliga kraften verka ännu djupare. Såsom i det vexande trädet årsringarne bilda sig kring kärnan och förtorka, i den mån nya sådane lägga sig omkring de gamla, så vexa omkring det menskliga väsendets kärna årsringar af lidelser, känslor och tankar, som hvar efter den andra förtorka, medan nya lidelser, känslor och tankar, lägga sig utomkring de vissnade och saftlösa. Men själens äldsta årsringar äro dock de, som ligga närmast dess kärna; derföre äro barndomens minnen så ljufva: de äro närmast andens hjerta. Medan nu gossen förde Erland mellan skogens stammar, trängde den hemliga kraften allt djupare in i hans väsen, från årsring till årsring allt närmare kärnan; och allt som den inträngde, lifvades på nytt de förvissnade och förgätna lidelserna, svällde de åter af lifssaft ur minnets rot. Erlagd blef densamme han var för tio år tillbaka, då han plockade blommor vid bäckens rand med den bruna flickan. Skuggan, som dvalts i hans själs afgrund, steg upp i känslans ljusaste dager; ungdomskärlekens känsla, den ljufvaste, den som annars aldrig återvänder, ilade genom hans varelse, och han tänkte, han kände Singoalla. – Sorgbarn, sade riddaren, då de hunnit ett stycke in i skogen; – låtom oss sitta ned och hvila. Natten är så skön. Ser du stjernan, som glänser deruppe öfver ekens topp? Jag älskar dig som en son, som om du vore min lille Erland; ja jag älskar dig mera, bleka barn, och jag ser i din själ, att du älskar mig.
Äfven af den orsak, att utländingar göra bär besök, böra väl båtar finnas till hands för hofvets räkning, när de behöfvas. I den olyckliga händelsen af ett krig, då fienden skulle intränga i vår skärgård, voro dessa båtar nödvändiga alt begagna, dels emellan våra egna escadrar, dels mellan dem och hufvudsladen. Om åter sjelfva jaktvarfvet skulle försäljas, funnes ingen plats för båtarna, och kostnaden för deras lierbergerande skulle uppgå till mer än försäljningssumman. Jag hoppas, att StalsUtsk. noga betänker dessa omständigheter, och jag tror, att Ständerne icke böra göra något, som de kunde komma alt ångra. Remitterades till StalsUlskottet. Föredrogs ånyo Hr Dalmans, Wilh. Fredr., den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, ang:de subscription af R. St. för bildandet af en uppfostrings-anstalt för fattiga sjömäns söner, under benämning af Louis De Geers uppfostringsanstalt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Så vidt jag fattat, är en subscription på Ständernas vägnar, som jag tror att ordalagen lyda, någonting alldeles nytt för StatsUtsk. och för anslagsfrågor. Är det meningen, alt hvar och en riksdagsman skall subscribera på sina hemmavar. committenters eller sina egna vägnar? Jag kan icke föreställa mig, att Ständerne kunna taga befattning med frågor om utgifter, med mindre en begäran om anslag framställes. Således, ifall frågan af Ständerna skall behandlas, så måste den betraktas som en anslagsfråga. Måhända har ordet subscription nu blifvit användt, på det att Hr Dalman skulle slippa uttala det förhatliga ordet anslag. Jag vill fästa Stats Utsk:s - Den n Mar» e. m. 73 Utsi:» uppmärksamhet på hvad motionen, oaktadt detta kringgående, egentligen åsyftar. Remitterades till StutsUtskottct. Ånyo föredrogs
För att, efter den fördelning Kongl. Maj:t i nåder pröfvar lämplig, användas till dels anläggning af nya, dels förbättrande eller omläggning af backiga eller el jest mindre goda vägar, hafva Rikets Ständer anslagit och ställt till Kongl. Majrts Stats-Vlskoltels Memorial, M 347. nådiga disposition en summa af 123,000 R:dr under hvart och ett af åren 1834, 1833, 1836 och 1837, eller tillsammans Femhundratusen R:dr; af hvilken anslagssumma dock någon del, eller högst 10,000 R:dr årligen, må användas för strömrensningar samt smärre hamnoch brobyggnader. Yid dessa medels utbetalning skola de bestämmelser och stadganden, som förekomma i § 100, tjena till efterrättelse. § 96. För byggande af en ny bro öfver Helgeå vid Christianstad, hafva Rikets Ställder beviljat ett statsbidrag af Etthundratusen R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå med 66,666 R:dr 32 sk. såsom lån och med 33,333 R:dr 16 sk. såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet; börande, med hänsigt till ej mindre detta statsbidrags utbekommande och återbetalning än de med detsamma förenade vilkor och åligganden, iakttagas hvad ofta åberopade § 100 innehåller. § 97. För att befrämja utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar, till beredande af odlingsföretag, har en summa af Ettbundratusen R:dr anvisats att, enligt Kongl. Maj:ls nådiga disposition, under åren 1854, 1855, 1856 och 1857 från Riksgälds-kontoret utgå med 25,000 R:dr årligen; af hvilken summa högst Tjugetusen
Bevis om Rågångar, i —- ur Diarier m. m. h lika med Attester. —• ifrån Vårt Canzli J Bilagor, sorn åtfölja Inlagor m. m. och ej serskildt i denna Förordning nämnas, lika med Afskriften Bofasthets-Betyg, lika med Attester. 6 Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 44. Borgensskrifter,Xi\z med Ansökningar. Cautionsskrifier, lika med Ansökningar. Deductioner och Contra-deductioner, lika med Domar och Utslag. Depositions-Jttester eller bevis, ~| Diard-bevis, lika med Attester, Domboks-Ut drag, Duppliker, lika med Ansökningar. Egendom, bevis om ograverad, lika med Allester. Executorial, lika med Domar och Utslag. Exceptioner, lika med Ansökningar. Frejd-betjg, lika med Attester. Fullmakter, Rättegångsm. m„ lika med Conslitutorial. Förklaringar, lika med Ansökningar. Förordnanden till förrättningar, lika med Conslitutorial. Gravations-bevis, lika med Attester. Handlingar eller Utdrag derutur, lika med Attester. Immissioner, lika med Domar. Inlagor, lika med Ansökningar. Instrument ‘Husesyns-, Besigtningsoch Värderings-, m, 11., lika med Attester. Kallelser i concurser, lika med Stämningar till parter och vittnen. Libell er ) jjj,a mcj Ansökningar. Lojtesskrijter\ ö Mandatorial, lika med Domar. Notificationer, lika med Stämningar till parter och vittnen, Pensioner, Resolutioner derom, fria. Permissions-ansökningar, lika med Ansökningar. Preliminair-Utslag, lilsa med Domar. Promotorial, lika med Domar. Protester, lika med Ansökningar. Protocolls-Vtdrag, lika med Ättester. Repliker, lika med Ansökningar.
Jemte de genom Konung Gustaf II Adolfs stadfästelsebref af den 4 Januari 1620 gamla staden Brätte tillförsäkrade jordägor och lägenheter, blefvo genom Drottning Christinas privilegier af den 12 November 1646 för Wenersborgs anläggning donerade Hufvud näs säteri med derunder lydande hemman och herrligheter, hvarförutan staden sedermera inköpt till mulbete tvänne mindre hemmansdelar, så att stadens hela område, svarande emot 7% hela mantal, utgöres af vid pass 3,000 tunnland jord, deraf omkring 2 3 äro till åker och äng uppodlade, samt iunehafvas och brukas till ungefärligen halfva arealen af stadens invånare och andre, som derå hafva förvärfvat besittningsrätt, hvaremot andra hälften, bestående för det mesta af gammelstadsjorden, ännu är bibehållen åt staden till gemensam disposition och utarrenderas för stadens räkning tillika med Hufvudnäsön och sågverket derstädes. Staden är indelad i 433 hela tomter, hvilka efter 1834 års brand nu blifvit till största delen bebyggde och i allniänhet pä ett prydligt sätt. Stadens bestånd grundar sig hufvudsakligen på handel och sjöfart. Jordbruket bidrager äfven betydligt dertill, och handtverkerierna något; äfvensom den omständigheten icke är utan inflytande, att länsresidenset med thy åtföljande inrättningar här befinnes. Handeln har till föremål dels att förse staden och kringliggande orter med salt, sill och dylika förnödenheter, samt utländska drycker och specerier, jemte vanliga kramoch bodvaror, äfvensom efter missväxtår med spanmål, dels kommissionsaffärer från Wermlands invånare i afseende på deras jernoch trävaruhandel, samt i allmänhet med spanmål, bränvin och andra landtmannavaror af ortens produktion; varande sparimålshandeln i sednare åren betydligen utvidgad, så att under år 1855 härifrån utskeppades omkring 60,000 tunnor. Sjöfarten är likaledes i tilltagande.
N.-o 44^- 165 lat med dessa uppoffringar, från Statens sifia, bereda, hafva R. St. dock ansett sig ej böra meddela några föreskrifter, inom hvilka delar af Riket Strömrensnings-medlen hädanefter böra användas, hvaremot R. St., under öfvertygelse, att sådana företag, åt hvilka serkilda anslag eller lånebilräden blifvit af R. St. beviljade, eller de företag, som redan blifvit fullbordade, böra för framtiden af dem, som dessa biträden bekommit, underhållas, vid anslagets beviljande fästat det förbehåll, att medlen icke måga till sådana företag blifva använda. Äfvensom R. St., vid jemförelse af anslagets belopp, samt efter inhemtad kännedom om de arbeten, som, med större eller mindre bidrag af de till strömrensningar och lättade communicationer hittills anslagna medel, äro påbegynta, men ännu ej fullbordade, ansett det vilkor böra ega rum, i afseende på medlens användande, alt desamma måga företrädesvis utgå till fullbordande af så beskaffade arbeten. Och hafva R. St. i öfrigt fullkomligen instämt i den af E. K. M. Nådigst yttrade åsigt, så väl om nyttan och angelägenheten deraf, att de, som draga förnämsta fördelen af ett företag, äfven böra åläggas deltaga uti den kostnad, som för utförandet deraf erfordras, som ock att lcdnin - *66 Exp.-Utsk, Förslag till und. Skrif v. N:o 44^* gen af det hela anförtros åt en för ändamålet enkom beräknad Styrelse, på det ej frugterna af vunnen erfarenhet må gå förlorade, eller skadliga afbrott genom olikhet i åsigter inträffa. På grund af hvilket allt R.
Endast på ett enda ställe, uti Utskottens yttrande, är i förbigående omnämdt förvaltningarnes skiljaktiga förhållande, dock utan upplysning hvilken varit bäst, och nästan vå-* gar jag säga, i frugtan för något mot det ön, skade resultatet stridande intryck, strax beledsagadt med den jemoande meningen, icke bora föranleda till en olika behandling af Borgenärer och Gäldenär er uti den ena eller den andra af dessa Discouter. Malmö Discont-Di* reciions förhållande är kändt, och detta är ali den upplysning Utskotten funnit för godt lemna om Administrationen af den andra i samma Categori ställda^ Ganska kall för alla ^omdömen hvad mig individuelt angår (en känsla åtföljd af villrådighet om jag skall lyckönska elier beklaga mig deröfver), fordrar dock min pligt, att j dag lemna några upplysningar, sorn, om de endast åsyftade eget försvar, förmodligen uteblefvo; men nu, om de ock af någon skulle tydas till sjelfberöm, måste för sakens skull framställas, efter jag nu en för alla gången förklarar, att hvarken Canaleller DisconDSty - Den 17 Martu, m.
Bevilln.Utsk. har iakttagit denna regel, samt sökt att förskaffa sig upplysningar om de serskilda förhållanden i afseende på tillverkningen m. m., synnerligen genom de ledamöter af Utsk. som derom hafva en närmare kännedom. Men skulle Utsk. med denna undersökning fortgått ända till de minsta omständigheter; så tror jag att både detta och flere andra betänkanden från Utsk. måst uteblifva. Såsom en slående artikel, yttras här beständigt, om de förluster Staten kommer att göra, genom nedsättning i tullafgifterne. Och man har äfven i afseende på förevar:de ämne nämndt denna förlust till siffran. Men om det nu skulle visa sig att denna nedsättning i tullafgifterne skulle tvärsöm öka inkomsterne genom en större import, samt dessutom tillintetgöra lurendrejeri och smuggling, sä vore derigenom en dubbel vinst för samhället erhållen. Framtiden skall öfvertyga, såväl om det ena som ock det andra. Man har yttrat om det skydd som bör lemnäs Eskilstuna, och jag instämmer häruti, dock med vilkor att detta skydd icke sker på det allmännas bekostnad, och att några goda resultater följa från detsamma. Visserligen får man från Eskilstuna vackra och väl polerade ytor. Men då man undersöker den inre halten, är den merendels dålig. Man fortgår att klandra Utsk:s tillgörande, och man går förbi att det grundar sig på kommilterades förslag och K. M:s nåd. propos., tvenne omständigheter som måst hafva fullt ut så goda vitsord, som en och annan individ härstädes. Jag instämmer med dem som yrka bifall till Utsk:s förslag uti ifrågavar:de ämne. Många ledamöter ropade på propos. Den 3 Juni f. m. 363 Hr von Wahrendorff: Jag har anmält mig i afsigt att understödja en mening, som yttrades af en föreg-.de värd talare bakom mig, nemi. att ekonomiska frågor här i Sverige afgöras allt för lättsinnigt. Jag har länge vistats i England, hvarigenom jag haft tillfälle att se den myckna omsorg, hvarmed dylika frågor der ständigt behandlas, och huruledes man dervid alltid tillkallar män, som mycket väl känna till förhållandena.
Det i sådan riktning fattade riksdagsbeslutet utgör en anmärkningsvärd afslutning af februari månads händelser. Otto Sjögren. Våra döttrars vänskapsförbindelser. ||äg mig, med hvem du umgås, och jag skall säga dig, hvem du är », heter det bke med orätt, men ordspråket kan blott finna sin användning på utvecklade karaktärer. I frågan om våra barn böra vi sålunda förändra ordspråket till: » Säg mig, med hvem du umgås, och jag skall säga dig, hvad du blir. » Det är påfallande, hur liten uppmärksamhet mödrarna i allmänhet skänka sina döttrars umgänge, oaktadt detta har det största inflytande på utvecklingen af deras karaktär. Fåfängan, som spelar så stor roll vid uppfostran, är äfven i denna riktning afgörande för föräldrarne, i det hufvudsaken för dem är, att deras döttrars umgängeskrets är förnäm. Hvilken ära för hökarfru Pettersson att kunna tala om, att hennes dotter Anna är god vän med konsul Hansons Amelie. Det frågas ej efter, om konsulns Amelie är en älskvärd och god flicka. Men lätom oss antaga, att så är fallet. Så länge barnen äro i den åldern, att de icke göra anmärkningar öfver den fina klädningen och den eleganta kappan, deras lekkamrat än iklädd, kan en sådan vänskap icke ha något skadligt inflytande. Men annorlunda blir det, då den unga flickan märker, att lifvet i hemmet hos hennes väninna är af helt annat slag än i hennes eget. Då uppstår strid om valet af klädningar, som icke äro goda nog för hökarens dotter. Amelies klädningar äro vackrare och elegantare, och de ha väckt Annas afund. Det finnes nämligen blott få anspråkslösa naturer, hos hvilka icke åsynen af bättre förhållanden särskildt väcker önskningar, som det är svårt att bekämpa hos barnen, som icke ha öga för skilnaden i den sociala ställningen. Högmod, fåfänga och praktlystnad väckas lätt genom dåligt umgänge. Utom det att mödrarna böra taga hänsyn till, att deras döttrar välja sina väninnor inom sin egen krets, böra föräldrarne omsorgsfullt lägga märke till de små väninnornas karaktär. Döttrarnas böjelse för inbundenhet, deras beräknande väsen böra vara en varning för föräldrarne.
Det torde dock vara otvifvelaktigt, att hvilken domares, som helst, vare sig högre eller lägre, utslag, då det är laga kraftvunnet, måste respekteras. Ar man icke nöjd dermed, kan det öfverklagas. En talare har sagt, att samma rätt bör i ifrågav:de afseende lemnäs hvarje Riks-Stånd, som representationen i dess helhet. Jag får i anledning häraf fästa hans uppmärksamhet derpå, att representationen i sin helhet, lika litet som något särskildt RiksStånd, kan ega att upphäfva sig till domare uti mål, som redan är af domaremagten afgjordt. 428 Den 10 December f. m. Hr Sandströmer: För att riktigt fatta denna fråga, torde vara af vigt att fästa uppmärksamheten derpå, att domaremagten eger att pröfva och bedömma endast de skäl, som inför densamme blifvit andragne. Om andre veterliga skäl förefunnos, men, vid besvär öfver riksdagsmannaval, icke anfördes, skulle de, enligt den juridiska lagstiftningen, sedermera icke ega talan. På det att emellertid Riks-Stånden skola vara tryggade mot obehöriga ledamöters inträde, har Grundlagen gifvit dem en pröfningsrätt, som jag anser vigtig att i hela dess utsträckning bibehålla. Enligt min åsigt, som jag öppet vill uttala, är det af ingen mehn för domaremagten, hvars pröfningsrätt är inskränkt, att öfver den, i en fråga sådan som denna, en högre och friare pröfningsrätt är representationen förbehållen, äfven om derigenom ett domaremagtens laga kraftvunna utslag komme att upphäfvas. Detta utslag kan ju dessutom, tillfölje af försummadt svaromål eller andra formella skal, blifva helt annorlunda än domaren sjelf skulle velat. Jag anhåller att få förena mig med dem, som yrka afslag å denna punkt. Gr. Mörner: Då Frih. Stjernstedt sist hade ordet, uppläste Frihm första delen af 21:sta §:n R. F.; men förbigick h. o. h. den sednare delen, som säger, att då frågan om en ledamots kompetens är otydlig, skall saken hänskjutas till laglig åtgärd.
Att börja med torde man böra inskränka import af nu förbudna varor till de stapel-städer, hvarest credit-upplag är föreslaget att ega ram, nemligen Stockholm, Götheborg, Gefle, Carlskrona, Carlshamn, Malmö, Norrköping, Calmar, Wisby, Helsingborg, Westervik, Ystad, Uddevalla och Christianstad, men tillika föreskrifva vissa få år, hvarefter importen till alla Stapelstäder bör våra tillåten. Hvad tull-bestämmelserna angår, har det, efter de upplysningar, jag kunnat inhemta, förefallit mig temligen gifvet, alt, till skydd för våra fabriker och näringar, ett maximum af a5 procents införsel-tull i allmänhet skulle vara nog, om icke allt för högt. I eonseq nence härmed, har jag, med några få undantag, såsom vid ai tiklarne Jern, Linneväfnader, Linnegarn och Tråd, författat min speciella reservation, som härjemte vid fogas. Utan att betvifla den omsorg, hvarmed Tnll-Committerade utarbetat sitt förslag, vågar jag likväl tro, att ännu mera torde böra göras för behandlingen af en så mångsidig och kinkig lagstiftning som Tulltaxan. Jag tror nemligen, att, för att vara fullt eompetent som lagstiftare häri, det är nödigt att icke allenast hafva en fullständig kännedom om alla handlande och fabriksidkande nationers Författningar i denna väg, såväl i afseende på näringar sorn handel, utan äfven att noga vara underrättad, hvad verkningar dessa nationers mesurer i sådant hänseende haft intill den tiel, då man vill för oss upprätta en både på theoretiska och practiska grunder fotad Tull-lagstiftning. Efter min åsigt, vore det väl, om Rikets Ständer till ernående af allt detta, anslogo en tillräcklig stimma penningar till resor i främmande länder för en eller 2:ne skicklige personer, endast i ändamål alt förskaffa fullständiga underrättelser härutinnan, hvarefter en jemn och oaflåtlig uppmärksamhet och conespondence borde underhållas genom vederbörande Bil. till Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N.o 3o. it Consuler, hvars embeten endast borde beklädas af Svenske eller Norske män och undersåtare.
Jag kan icke gifva en så vidsträckt tolkning åt 56 §:n Riksd.Ordn., som åtskillig? talare har velat göra gällande; ty om en så vidsträckt tolkning kunde äga rum, skulle ock, såsom mig synes, ludö verkan af 56 §:n komma att förfalla. Om det vore lagstiftningens mening, alt, i händelse några nya tillgångar under Den 6 Februari f. 11». en riksdag företedde sig, sorn förut ej varit kända, tnan deraf skulle erhålla rättighet att väcka en motion, sorn blott hade den gemenskap med händelsen att den kräfde penningar, ty någon annan gemenskap förekommer här icke; sä tyckes mig sorn lagstiftningen hade förlorat sitt ändamål ined den stadgade prsescriptionstiden för motioner, och alt en sådan föreskrift finnes synes dock vara rätt nödvändigt. När dessutom lagstiftningen funnit en särskild § nödig, deri exceptioner från regeln äro stadgade och således äfven de former, under hvilka undantag få äga rum, så måste deraf följa, att det slag af gemenskap, som här är åberopadt, icke är gilltigt; hvarföre jag för min del icke anser skäl vara att yrka en sådan framställning till R. o. Ad., som blifvit begärd. Gr. Horn: Såsom ledamot af StatsUtsk. har jag en för mig enskild anledn. att hoppas och önska, att R. o. Ad. måtte bevilja ifrågavar. remiss, emedan det är mig bekant, alt redan är till StatsUtsk:s handläggning öfverleronad en motion, som här blifvit nämnd af Gr. Frölich, nemi. den i PiesleSt. af Professor Geyer väckta, hvilken hvilar på samma grund, som den nu af Gr. Frölich åberopade. Skulle nu ett RiksSt. anse tillkomsten af en sådan motion vara grundlagsvidrig, så tillstår jag alt jag skulle anse mig, såsom ledamot af detta Stånd, på sätt och vis bunden att så tolka lagen och afslå anslag för det nyttiga föremål, som Professor Geyer åsyftat. Skulle 56 §:n kunna så tolkas, som sist af Hr Lagerhjelm blifvit yrkadt, så vet jag sannerligen icke huru man skulle kunna medgifva, att någon händelse, timad under riksdagen, kunde gifva anledn till en motions väckande.