Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter angår Utskottens förslag till förändring af de i slutet af i momentet i § af Folkundervisnings-Stadgan förekommande orden vederbörligen Hedkund Lärare; så, enär under discussionen i Borgare-Ståndet någon anmärkning emot beröide förändring icke förekommit, och densamma endast innefattar det, jemväl af Herr Doctor Gumcelius yrkade, förtydligande af momentets innehåll, alt lärare vid de fly liba ra skolorne icke ovilkorligen skulle vara fräd folklärare-seminarierne utexaminerade, hvilket förtydligande kan, ehvad ordet helst ulcslules eller bibehålies, utan rubbning af innehållet i öfrigt, verkställas; hafva Utskotten antagit sitt yttrande i denna del vara äfven af Borgare-Ståndet godkändt; hvadan och då de återstående af Utskotten föreslagna förändringar i Folkundervisnings-Stadgan, dels i afseende på förlängning af tiden, inom hvilken lärares anskaffande och folkskolors inrättande borde sällas i verket, dels om ett tillägg i 4-'de §:ns l\:de moment icke blifvit föremål för återremiss, Utskottens förslag i dessa delar jemväl måste anses hafva blifvit af 3:ne Riks-Stånd, eller Preste-, Borgareoch BondeSlånden, gillade. Då, efter hvad sålunda förekommit, alla cle i Utskottens Betänkande N:o 4° förekomna yttranden, hvilka ej blifvit af samtlige Riks-Stånden godkände, äro af trenne bland dem gillade, anse Utskotten, med stöd af ^5 §. Riksdags-Ordningen, Borgare-Ståndets återremiss icke kunna till vidare åtgärd å Utskottens sida föranleda. Stockholm, den 4 April 1845. Ant. till Exp.-Utst. d. 6 April, ki. 7 et re; Utlåtande, angående väckt fråga om förbättrade lönevilkorför ContractsProstarne i Bolms Län.
Sa vida imedlertid icke allt gifvande och gåfvotagande skall förklaras ogildt derföre, att positif lagstiftning i ämnet saknas, kan väl icke rättsregeln vara någon annan, än att låta gåfva' gälla, när den verkligen är öfverlemnad, icke sedan återtagen, och emottagandet icke bevisligen af gåfvotagaren ,0) Men allt detta följer endast af satsen om accepterandets samtidighet med gifvandet, och följer eljest icke "i Acceptation kan lika litet umbäras vid gåfva af fastighet; och någon formel för denna finnes i lagen lika litet. Men har man väl derföre ogillat en sådan gåfva, så snart acceptationen icke samtidigt med girvandet skett? Eller efter huru lang tid har man ansett den komma för sent? Om gåfvan ar fastighet skett på dödsbädden, och gåfvotagaren intill girvarens dödsstund varit frånvarande; har man då ogillat gåfvan derföre, att den ej var accepterad, innan gifvaren dog? 2) Lagkommittéen har yttrat sig om skillnaden imellan verkligen öfverlemnad och emotlagen gåfva och blott löfte om en sadan. Deremot har Lagkommittéen icke yttrat sig om det fall, sorn här är i fråga att gifvandet verkligen rör sig gått genom gåfvans öfverlemnande i annans förvar för gåfvotagarens rakning, sa att endast acceptationen å dennes sida felar. Om ock lagförslaget vore antaget; så stöde denna fråga dock lika öppen för tvist, som den nu står. Genom återläsande af lagförslaget och dess motifver skall Kongl. Hofrätten kunna härom öfvertyga sig. <3) Men att Kongl.
Bifölls, Föredrogos å nyo och biföbos följande LagUtskotfets sedan den 3 Juni på bordet hvilande Handlingar: 1:0 Tvänne Memorial, angående 14. Momentet uti Kongl FörlagsOrdiiingen den .24 Februari 1748. 2:0 Ett Memorial om förlängning af tiden, inom hvilken en Part bör tillkännagifva det han vill söka att Konungen må pröfva HofRätts Dom och Utslag. Friherre Cederström, Anders, hade inlemnät följande, sorn upplästes, så lydande: I anledning af de utaf Herr Friherre Henning Wrangel gjorde anmärkningar rövde jag, blott för att ej hafva lemnat någon al de rill ämnet hörande synpunkter obetraktad, böra •rinra: Att den af Friherre Wrangel föreslagna rättighet för Låntagaren att på skuld, i Egendom - 1 IV* Den § Junu é. tHi m dom afdraga Revillnings-beloppet, för att ef* ter en lika fördelning af Långifvaren utgöras, synes hafva emot sig: att, med suppo* sition af de mest grannlaga grundsatser för Långifvare , skulle dock de samma, ledde a£ fruktan för Bevillnings-afdraget, i allmänhet hellre välja att hafva sina penningar instuckfte i andra Rörelser, der de ej till afgift kunde åtkommas, än i Jordbruket. Deras egenskap af försträckare för detsamma skulle derigenom upphöra, och således den brist ytterligare uppkomma, till hvars afhjelpande en del till och med ansett inrättningen af Allmänna jordbruksDisconter böra införas. Rörande antalet af SockertComitéens Ledamöter, såsom för talrikt, torde denna anmärkning i synnerhet böra lämpas till Socknar af första storleken j men häremot kunde sägas, att till desses fullkomliga kännedom och beskrifning ett större antal personer synes erfordras, an till de mindres. Socknens Kyrkoherde tyckes, i följd af dess många och dagliga göromål, böra från Protocolls-besväret undantagas.
Arrendeoch andra Conlracter, angående egendomar, hus, rum, hodar, källare, tomter och trädgårdar, så på landet, som i Städerne, samt åkrar, ängar, beteshagar, qvarnar och sågar m. m., ehvad de äro på landet belägna eller Städerne tillhörige, skola, utan afseende å det sätt, hvarpå de finnas upprättade, jemväl om de blifvit för vederbörande Embetsverk och genom deröfver meddeladt Protocolls-utdrag afsluladc, antingen skrifvas på eller beläggas med stämpladt papper, beräknadt efter den arrende-summa, hyra eller afgäld, som för ett år i penningar eiler penningars värde utgöres, och för kortare tid i förhållande derefter, dock aldrig lägre än 3 skillingar, på följande sätt, nemligen: Under 15 R:dr — 3. — från och med 15 till 20 R:dr — 5. — från och med 20 till 25 „ ... — 6. — från och med 25 till 30 „ — 9. — från och med 30 tiil 40 „ — 12. — från och med 40 till 50 „ — 24. — från och med 50 till 75 „ — 36. — från och med 75 till 100 „ 1: för fulla 100 R:dr 1: 24. — och derutöfver för hvarje fulla 50 R:dr — 24. — Begagnas Contract utöfver den deruti bestämda tid, bör chartan derefter läm [>as, dock ej till högre belopp, än som svarar mot ett års arrende eller hyra; och beägges ej Contract med ny charta förr, än nytt sådant upprättas, eller, i följd af nytt aftal, arrendet eller hyran förhöjes, då chartan derefter lämpas, eller när Contract efter arrendetidens början på ny arrendator eller hyresman transporteras.
Jag anhåller derföre, att den rätt att öfverklaga beslut i kommunalfrågor, som nu förefinnes, äfven framgent måtte bibehållas. Gr. Sparre: För att icke åstadkomma någon splittring vid beslutets fattande, afstår jag från mitt förra yrkande och förenar mig i den af Hr von Koch framställda propos:n, endast med det tillägg att de på andra raden förekommande orden »uti kommunens gemensamma angelägenheter» måtte utgå. Hr von Koch: Jag förenar mig med Gr. Sparre i det af honom till mitt förslag gjorda amendement. Hvad sjelfva saken vidkommer, vill jag endast tillägga, att om det verkligen är af vigt att afklippa pröfningsrätten och spara myndigheterna besvär, tror jag sannerligen icke att det nu är rätta tillfället att göra detsamma. När en författning af så genomgripande art som den ifrågav:de skall införas, och man måste göra ett försök, huruvida den skall lyckas eller ej, kan det icke vara riktigt att göra sådaue inskränkniugar, som här äro ifrågasatte. Den 5 Oktober f. m. Jag anhåller således att §:n måtte få den af mig föreslagna lydelsen. ■v Gr. Liljencrants: För min del får jag förklara att jag instämmer i den af Gr. Sparre och Hr v. Koch uttalade åsigt. Af diskussionen tyckes man kunna sluta att man tror klagomål öfver sockenstämmobeslut höra till ordningen för dagen. Jag kan visserligen icke veta huru dermed förhåller sig i andra län, men nog är det säkert att inom det mig anförtrodda län höra dessa klagomål till undantagen. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till §:n oförändrad och dels att densamma skulle erhålla följande förändrade lydelse: »Enskild medlem af kommunen, som åt kommunalstäm mans eller fullmäktiges beslut ej nöjes, eger rätt att deruti rättelse söka etc.» (lika med komiterades förslag). Härefter framställde H. Exc propos. på bifall till §:n oförändrad och då dervid svarades flere både ja och nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Sedan Gr.
Hade Utsk. iakttagit detta, hade det ovilkorlig! bordt finna, att arrestanter, som dit förflyttades, kunde så sysselsättas och underhållas, ali Slaten derföre icke med någon utgift betungades sedan kolonien blifvit inrättad. Förslaget innehåller i öfrigt icke något behof af ökade utgifter för staten, utöfver hvad som nu utgår till fångars underhåll, ty de 700,000 r:dr jag tillstyrkt af fångvårds-anslaget skulle disponeras för användande till ränta och kapitalafbetalning, å det kapital af 11,000,(i6G| r:dr såsom nödvändigt för anläggningen af railvägarne och byggnaderna af alla slagen i och för kolonisationen. Man äger full änledn. att förvänta, det, inom de 28^ år kapitalets amortering fordrar, Staten, utom en besparing af 700,000 r:dr årligen, skulle erhålla betydligt utvidgade kolonisationer och en ofantlig mineralie-produktion. Enligt min åsigt, var denna summa af 700,000 r:dr beräknelig, hvaremot Utsk. dervid förbisett, hvad som af räkenskaperna är synbart, att nemi. statens nuvar. utgift till fångarnes underhåll årligen ökas med betydliga summor. Väl vet jag, att K. M. i Sin propos. om Stats-verkets tillstånd och behof icke begärt såsom förslagsanslag för fångars vård och underhåll mer än 600,000 r:dr, ehuru förslags-staten för året till detta ändamål öfverstiger 800,000 r:dr, men detta äro kända säker som, då Stats-Utsk:s betänk, öfver stats-regleringen en gång till il. St. inkommer, lärer blifva ådagalagdt. Förhållandet är nu emellertid, att fångarne kosta staten öfver 800,000 r:dr och man kan vara förvissad, att, om man bifallit mitt förslag, en stor behållning för staten skulle uppkommit från och med det är, då fångarne till väganläggningarne och kolonisation blifvit till de Norrska fjällarne uppsände.
Detta allt hafva Utskotten behörigen öfvervägat; Och får Bevillnings-Ulskottet, lill hvars pröfning frågan om nedsättning af Bevillnings-afgiften hörer, forida! a, det Utskottet icke funnit sig af någre verkande skäl föranledt, att i denna Bevillningsafgift af Spelkort, som, utom den hälft deraf, hvilken till Riksgälds-Contoiret ingår, i öfrigt är anslagen tili välgörande ändamål, tillstyrka någon nedsättning. Hvad dernäst angår de af Herr Hiessleiter föreslagne förändringar i sjelf - 4:deSaml. 5 Band. 666 Stats-Utskottets Betänkan den. va Stämplings-sältet, så anse Utskotten detta ämne visserligen förtjena uppmärksamhet, så vida, med bibehållande af en högst nödig Controli mot underslef i detta hänseende, det åsyftade ändamålet af en mera enkel method Jor Stämplingen kunde vinnas; hvilket dock, sedan Stämplingen nu mera icke verkställes vid något Rikets Ständers Verk, torde böra på Kongl. Maj:ts pröfning och godtfinnande få ankomma. Beträffande Herr Hiessleiters yrkande om en mera fri export af Svenska Spelkort, så få Utskotten, hvad i denna del blifvit föreslagit, i så måtto tillstyrka, att den Fabrikant, som exporterar, i Sverige tillverkade, Spelkort, må, om han ifrån, den Utrikes ort, dit så beskaffade Spelkort blifvit afsande, med Svensk Handels-Agents eller annat af Kongl.
Jag älskar dig, jag älskar dig outsägligt, jag vill inte lefva utan dig! – Öfvergifva dig, Nora? frågade han förvånad. Hur kan du sätta det i fråga? Älskar jag då inte dig? Har jag ej gifvit dig bevis på min kärlek? Hvad vill du då, att jag skall göra? – Ack, min vän, nu tror jag dig. Nu älskar du mig. Men skall du alltid göra det? – Hur kan du fråga så? – Om en tid kan en annan komma, som är skönare än jag. – Det fins ingen skönare än du! – Åh jo. Din fästmö till exempel. – Hon? Hvad är hon i jemförelse med dig? En liten gås, en obetydlighet, som ingen frågar efter. – Inte ens du? – Nej, inte jag en gång. – Men du är ju förlofvad med henne? – Nå, än sedan? Det lilla tycke jag fordom hyste för henne har för länge sedan försvunnit. Det försvann då jag såg dig för första gången. Tro mig, jag har ej sett henne på en hel månad. – Men, jag kan ej förlika mig med att du på detta sätt vacklar mellan mig och henne. Bryt fullständigt med henne, eller med – mig. Men jag vill inte lefva utan dig. – Ah, var det endast detta du ville? Nå väl, Nora, så vill jag blifva din och endast din. Jag skall bryta med henne. – Tack! Jag väntade detta af dig. Och sedan? – Sedan? – Skall du väl vilja gifta dig med mig? – Gifta ... gifta mig? Han hade aldrig kommit att tänka på detta. Brytningen med fästmön föreföll honom helt lätt. Han hade försummat sin fästmö så länge, så oförlåtligt, att hon helt säkert glömt honom eller åtminstone upphört att älska honom. Men att gifta sig med Nora? Detta var något annat. Visst älskade han denna qvinna, hon var skönare än någon han hittills sett, han var öfvertygad att hon höll honom kär, och han förestälde sig att lifvet utan henne skulle blifva tomt och ödsligt. Men, ändå, att gifta sig med henne! Nora var så medveten, så erfaren, så öfverlägsen till förståndet, att han kände sig för ung för henne. Och hvad skulle han kunna bjuda henne?
I det Betänkande, som blifvit afgifvit i anledning af väckte Motioner om ändring i Kongl. Förordningen af den 19 December 1827 angående afsöndring af jord, eller andra lägenheter ifrån hemman, hafva Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten, ibland annat, sig utlåtit, att sorn stadgandet i 2 Cap. af högstberörde förordning tillkommit i anledning af Rikets Ständers derom till Kongl. Maj:t yttrade underdåniga Önskan, vore ock allmänna Lagens föreskrift i 4 Cap. 9 §. Med ali aktning för denna mening, kan jag icke dela densamma, såsom oförenlig med mitt begrepp om 87 §. i Regeringsformen, hvars föreskrifter, tagne antingen för sig, eller i sammanhang med 89§., synas mig alldeles tydliga deri, att på grund af Rikets Ständers underdåniga föreställningar och önskningar kan gammal Lag ej upphäfvas, eller förändras, ej eller annorlunda dermed förfaras, än att det förslag, hvarom Rikets Ständer i sådant afseende öfverenskommit, skall genom Talemännen till Konungen aflemnas och Dess höga samtycke dertill på Rikssalen meddelas. Så har icke tillgått i anledning af det, som Rikets Ständer i underdånighet anhållit, dels vid 1815 års Riksdag, att obehindrad rättighet måtte gifvas till torps afsöndring ifrån hemman under full eganderätt med de vilkor 1807 års EnskiftesFörordning innehåller, dels ock vid i8a3 års Riksdag, att en så beskaffad rättighet måtte varda tillagd egare af enstaka hemman» hvilkas egorymd befinnes genom sitt naturliga läge vara i ett sammanhang från angränsande liemmansegor skild, hvilka underdånige önskningar ändock blifvit af Utskotten lagde till grund för den af Kongl. Maj:t gjorda lagförändringen. Och det synes mig alldeles klart, att då Kongl. Maj:t icke på RiksSalen förklarat, eller låtit förklara Dess samtycke till berörde förslag, har all deras kraft och verkan till någon lagförändring förfallit med Den i3 April. slutet af den Riksdag, då förslagen blifvit afgifne.
Herr Grefwe» och Lan'otH?arskalken, gjorde äler proportion pä Belänkandet i hela ftn widd, Hwtlken befwarades med Ia och nägra Nej. Grefwe körner, föreflog att proposition pä Betänkandet malle göras punclewis. Serr Grefwe och Landt-Marskalkcn, gjorde derefter proposition pä den söreslagne anm mg i 2 Cap. z ^ Giftermåls - Balken i Lag-Utskottets Betänkande, rörande rättighet till ag.enstap med syskon barn, utan Konungens dispense. BisöllS. Der - I2O Den 4 November. Derefter upplästes förslaget till ändring i 2 Cap. 5 § GiftermälsBalken on?. Swägerffap ä sidone. Herr von IlauxsavolK',' anförde att det work nud denna Z han tillstyrkt tillåtelse, utan att nägvn Lispense ftulle behösivas. Herr Grefwen och Landt Marskalken, gjorde proposition litt bifall pä U. stoltets fvrstag, hwit-, ken befwarades metz Ia och Nej. Herr Grcfwen och Landt Narflalken, för reflog, att dä denna proposition nu med Ja och Nej, blifwit beswarad, desi afgörande mätte hwila till desi Ridderstapet och Apeln yttrat sig om de öfrige, punes terna i detta Betänkande. Gjordes proposition pä Utskottets förslag rörande 6 § 2 Cap. Misigernings. Balken om ägtenstäp i andra Dwägerlaget. Ropades Ja. hlandadt med nägra V7ej Widare gjordes proposition pä Utskottets för-, stag rörande Lägersmål med Syskonabarn. Bifölls.
Utstottet kan således för dest del af denna anledning icke tillstyrka nägon indragning eller minstning un de för Akademien ä Star ansiagne 1522 R.d. Uti Starens knappa tillstånd är det icke blott en skyldighet ulan äfwen en nödwändighet, att upsöka alla källor, som kunna bereda tillökning i Statens - Den 12 Zebruarli469 tens Inkomster, och omfatta alla tillfällen, fom kunna qifwa anledning till minskning i dest lUaifler; Men walet af föremålen mäste ste med granlagenhet och wärdighet. Hos snart sagt alla Folkslag, fom formerat or dentelige och laglige Samhällen; Unver nästan alla tivehwarf, äfwen i dem, son, i fle^e än ert afseende med rätta burit namn af Barbariets, har likwäl renhet och förädling i Landels Sprak, en stadgad och bildad smak hos Nationen i det som den tidens uplysning ansett för det sanna och ratta, utgjort en liflig önskan hos den uplystare delen af samtiden. Lange hade Swerige warit i behof, och lika lange hade det saknat en sadan Inrättning, som kunde bereda upfyllandet af denna dubbla önskan. Under ärhundraden hade dest r sig sjelf rena, men oupodlade Sprak warit till mer än hals en upfylr af främmande Ord. Och det ivar först i Sweriges sednare lyckligare dagar, som en uplyst Konung, Konung lil. insag wärdet och nyttan af en sadan Inrättning; Och Han stiftade Swensta Akademien. Ingen Inrättning af sä publique nytta sonr denna, har njutit mindre understöd af Staken; StatsUtstöliet är långt ifrän att jemföra Swerige i dest nu warande belägenhet med andra Lander, der stora tiugängar lemna utwagar till mera upmunlran och tillräckligare understöd ät Werenstaperne; Men Stats Utskottet har likwäl icke ansett sig wärdigt, att tillstyrka Riksens Högloft.
Jag tror derföre 444 Den 16 April f. ra. icke att man kan bestämdt säga, att man skall draga in på sedlarne under den dåliga tiden, d. v. s. när den metalliska cassan redan är förminskad och sedelstocken äfven till följd deraf förminskad, men jag erkänner, att sådant äfven kan få lof alt ske, om nödvändigheten fordrar det för Bankens egen säkerhet; men rättast är likväl att draga in på förhand. Då jag utgår från dessa åsigter, kan jag icke instämma i det bindande förslag, som Hr von Hartmansdorff hår förordat och som BorgareSt. lärer hafva antagit, ty jag tror, att stadgandet i den gamla §, eller ännu hellre det sorn Hr von Hohenhausen föreslagit, är det rätta, nemi. att man skall fästa Bancofullm:s omtanka derpå, att de skola söka bibehålla den metalliska cassan i förhållande af 2 till 5 emot sedelstocken; men huruvida det skall komma att ske derigenom, alt man indrager lånerörelsen, alt man minskar sedelstocken, eller derigenom att man köper mera silfver, det måste bero på Bancostyrelsens uppfattning af befintliga förhållanden; ty vid det ena tillfället kan man möjligen böra förhålla sig helt annorlunda än vid det andra. Men deremot tror jag det vara nödvändigt att fästa Bancostyrelsens uppmärksamhet derpå, alt förhållandet alltid, så vidt möjligt är, bör vara såsom 2 lill 5. Man må icke säga, att det är nog, alt, såsom Utsk. föreslagit, fastställa ett minimum för metalliska cassan, ty ett minimum är det yttersta, hvartill man skall komma; men man bör icke alltid hålla sig vid minimum, utan man mäste äfven bestämma ett normalförhållande, till hvilket man skall sträfva, och detta bör man sälta lemligen mycket högre än det aldraminsta, der de mest kraftiga åtgärder måste vidtagas och då man är förpligtad att köpa silfver ehvad det än må kosta.
Yid den, i följd häraf, verkställda granskning af högstberörJa förslag, har Utskottet funnit: Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 12. 3 att förslaget till ny Regeringsform icke innehåller andra väsendtliga ändringar af den nu gällande, än dels sådana, som blifva nödvändiga följder af den nya Riksdagsordningen, i händelse den antages, dels ock uteslutningar af åtskilliga stadganden, hvilka nu uti så väl Regeringsformen, som Riksdagsordningen äro intagne, men vid utarbetningen af de nya förslagen bibehållit sin plats endast uti den sednare, dels slutligen, såsom en följd häraf, en omställning och förändring af §§:nas nummerföljd; och att den serskilda artikel, som åtföljer den föreslagna nya Riksdagsordningen, blott innehåller föreskrifter om hvad iakttagas borde vid den riksdag, då den nya Riksdagsordningen, efter dess antagande, komme att sättas i verkställighet. Reträffande förslaget till ny Riksdagsordning, så är det väl, såsom grundadt på principen för så kallade samfäldta val, med serskiljning likväl af stad och land, afvikande från den organisation för valrättens utöfning, hvilken, såsom ofvan är sagdt, Utskottet antagit. Det innehåller derjemte uti flerfaldiga enskilda delar stadganden, dem Utskottet icke obetingadt kan godkänna. Men då, till följd af grundlagarnas föreskrift, angående huruledes Kongl. Majrts afgifna nådiga propositioner med förslag till grundlagsändringar behandlas skola, det åligger Utskottet att utlåta sig om förslaget i dess helhet, och hvarje afstyrkande af en eller annan enskildhet deruti nödvändigt alltså skulle hafva det helas afstyrkande till följd, har Utskottet, som ej kunnat lemna utan uppmärksamhet, att behöfligheten af en representationens ornbildning inom samhället allmänt är uttalad och medgifven, ansett sig böra främst taga förslaget under öfvervägande i dess helhet och till dess allmänna syften.
Alla Författningar om Banko-Rån eller om afbetalningar uppå redan gjorde Banko-Lån på fastigheter, hvarutinnan Banko - Utskottet kunde finna nödigt att göra någon förändring; likaledes sådane Ekonomiska ärender, hvilka ick^_å'ro af den egenskap att de för Verkets bästa och tjenst böra hemliga hållas, har Banko-Utskottet att an.' draga hos Riksens Ständers Plena, hvilka, i anledning af Banko - Utskottets derom tillgifvande Betänkande, om sådane Ärender öfverlägga och Deras Beslut deröfver till efterrättelse meddela. 3- §• Banko -Utskottets förnämsta afsigt ogIi föremål bör vara derhän stäldt. att Bankens säkerhet och Credit må varda styrkt och befrämjad ; I hvilket afseende Banko - Utskottet har att öfverlägga och förordna på hvad sätt Bankens operationer kunna så inrättas och föras , samt dess redan ägande och framdeles erhållande fonder jå disponeras, att en jämn och oafbruten förkofran ina äga rum, till befordrande af Sedlarnes inlösen med metalliskt mynt; I den händelse åter, att någre andre utvägar och medel, än sorn uti Verkets nu ägande eller framdeles inflytande fon - BanJio-Utsfiottets Betänlanden'. 6G3 der aro att tillgå , till befordrande af förenämde ändamål , behöfde sökas och vidtagas har BankoUtskottet att dem föreslå och till Riksens Ständers Plenorum godtfinnande och bifall att anmäla. 4- §•