Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lands-sekreterarne blefve lossade från någon del af de dem nu åliggande tjenstebestyr, fruktar jag likväl, att motionen, i hvad den afser de deri omnämnde skuldfordringsmålen, icke kan vinna bifall. Det måste nemi. förefalla temligen oegentligt att tillskapa tvenne särskilda föredragande i ursprungligen likartade mål, hvilkas egenskap att tillhöra den enes eller den andres föredragning ofta icke torde med visshet kunna bestämmas förr än efter föredragningen, då vid sjelfva pröfningen, som tillhör Kon:s Bef:de, det blifvit afgjordt, huruvida målen skola expedieras genom så kallade tredsko-utslag eller genom vilkorliga utmätnings-resolutioner. Det har förmodligen varit motionärens mening, att, sedan målen ansetts vara komplette, Lands-sekreteraren skulle till Läns-notarien öfverlemna handlingarne i de mål, som borde af honom föredragas; men, om då inträffar, hvad ock mången gång egt rum, att de mål, hvilka af Lands-sekreteraren ansetts böra tredskovis afgöras, af Kon:s Bef:de pröfvas böra såsom tvistige under domaren hänskjutas, eller att de lagsökningsskrifter, dem Lands-sekreteraren funnit böra genom vilkorliga utmätnings-resolutioner expedieras, af Kon:s Bef:de anses böra till gäldenärens förklaring utställas, så skulle deraf följa en återremiss till Lands-sekreteraren, hvarigenom omgång, dröjsmål och obehag skulle uppkomma. En annan väsendtlig omständighet, som motionären icke vidrört, är, huru rättigheten till lösen för expeditioner i dylika mål bör betraktas. Hittills har denna lösen utgjort en bland Lands-sekreterarnes förnämsta, åtminstone lättast förvärfvade och med minsta arbetet förenade sportler; men, enligt vanlig sed, oger en tjensteman med egen föredragningsoch expeditionsskyldighet, rätt till lösen för de beslut, som på hans föredragning falla.
Den förre var — lugn och stillsam, och endast helt undantagsvis fick han recidiv af sin benägenhet att ge oriktigt uttryck, både till uttal och innebörd; åt de ord hans roll lägger honom i munnen. Fröken Bäckström reproducerade fullkomligt omotiveradt sin halffjolliga Eugenie från » En räddande ängel ». För Svenska teatern har det för att tala i Bräsigstil gått rikligt » coulamment » nu under en längre tid, tack vare den Fristrupska bearbetningen af » Lifvet på landet ». I och för sig är pjesen visserligen icke ovanligt märkvärdig. Men den eger den för pjeser i den genren ingalunda vanligaste eller sämsta egenskapen att kunna med nöje ses flera gånger om, naturligtvis i främsta rummet tack vare hr Holmqvist, som den från början till slut med sin talang dag efter dag firar verkliga triumfer. Pjesen är emellertid väl hopsatt och sammanhängande och personerna deri ganska lefvande och naturliga, så att intresset äfven derför hålles vid makt hela pjesen igenom. Uppsättningen på Svenska teatern är mycket vårdad och utförandet i allmänhet förtjenstfullt. Bland de utom hr Holmqvist i pjesen deltagande tilldrages väl uppmärksamheten af hr Nilssons tilltalande bild af Hawerman, af hr Warberg ss. prokurator, fröken Lundqvist ss. Frida och den kostliga Pomuchelskoppskvartet-ten, i synnerhet den kvinliga delen. Hr Lundberg ger en ganska karakteristisk typ af godsegaren, men den skämmes dock af några vidlyftiga egendomliga manér i de känslosammare momenten. Det har funnits tider, då det bör ha varit hett om öronen för hr Aug. Lindberg i följd af den höga värmegraden både hos beundrarnes och de klanderlystnes känslor. I de förras ögon tedde han sig snart sagdt som en ängel från en bättre verld, som en messias, hvilken skulle pånyttföda vår svenska teater. För de andra åter tycktes han tvärtom som en exponent af det mest motbjudande och löjeväckande i konsthänseende.Han kunde knapt röra p&amp; sig, ej ens uppträda som gäst p&amp; annan ort, förrän han hade efter sig en viss, som nafsade i hälarne och bjäbbade riktigt otäckt.
Riksdag gjort enahanda framställning, hvilken likväl blifvit Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utlåtande} N:o g. utan påföljd, tillika föreslagit, att den nye Läkaren må berättigas att äfven tillhandagå invånarne i Södertelje med Läkarebiträde, helst sådant icke varit fördem att oafbrutet påräkna, sedan det år 1777 i staden inrättade Lazarett för några år tillbaka indrogs. Utskotten hafva ofvanberörde motion till öfvervägande förehaft; och som Stats-Utskottet i afgifvet Utlåtande (N:o 41) angående regleringen af Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel, tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte bevilja de af Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof äskade anslag af 5,666 R:dr 3a sk. till reglering af ProvincialLäkarevården i Riket, utöfver det belopp, som för detta ändamål vid föregående Riksdagar blifvit anvisadt; anse Utskotten förevarande motion icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stock holm den 1 November 1844- N:o 9. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Nov., kl. 1 e. na. Utlåtande, i anledning af väckt motion om uppförande af en brygga vid Blockhusudds tull eller om rättighet för mindre farkoster att vid Tullkammaren i Stockholm erlägga luimn umgälder. Från Hederv. Bonde-Ståndet har till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens handläggning blifvit öfverlemnadt ett al Riksdagsfullmägtigen Olof Jansson från Stockholms Län ingifvet memorial, hvaruti förmäles, att, ehuru den af Stephan Andersson från nämnde Län vid sistlidne
Med afseende på dels den skiljaktighet, som vanligen eger rum i tyngden af de öfre och nedre lagren i en salt-last, dels de betydande olägenheter och kostnader, som med uppvägningen af en vara utaf denna beskaffenhet skulle blifva förenade, har det likväl synts Utskottet mindre ändamålsenligt att bestämma qvantiteten för tullberäkningen af koksalt efter vigt, och har derföre rymd-måttet blifvit såsom beräkningsgrund antaget. En tullsats af 10 öre per kubik-fot motsvarar i det närmaste så väl nu gällande tull å koksalt per tunna som den af kommitterade per centner föreslagna; och Ris. Sall. 38 BeviUnings-UlskolMs Betänkande J\i 10. Silke. Smör. Socker. Si rop. dä Berg-sal(, deraf införseln är af jemförelsevis ringa betydenhet, sami Glaubersalt, derå samma tull som för koksalt blifvit af kommitterade föreslagen, synas lämpligen kunna inbegripas under en och samma tullbestämmelse, får Utskottet alltså hemställa, att införsels-tullen å salt, oraffineradt, kok-, Bergoch Glauber-, vattenfritt, må fastställas till 10 öre per kubikfot. I afseende på öfrige i tulltaxan upptagne slag salt, raffineradt och medicinskt, tillstyrker Utskottet, att de i enlighet med Kongl. Maj:ls proposition uti bifogade tu 11 — taxe-förslag upptagne införsels-afgifter måtte godkännas. För färgadi Silke hafva kommitterade föreslagit nedsättning i införsels-afgifterne från 1 R:dr 38 sk. 10 r:st. Banko, hvartill de nu uppgå, lill 1 Ridr 80 öre riksmynt; och får Utskottet, enär denna vara hufvudsakligen utgör ett material för vissa näringar äfvensom för husfliten, och del ofärgade silket får tullfritt inkomma, hemställa, alt berörda af Kongl. Majit godkända förslag må bifallas. 1 öfverensstämmelse med Kongl. Majlis
För kontrollören att vara vid bränneriet närvide när bränningen börjar är omöjligt, då en och samma kontrollör ofta är anställd vid flera sådana, och på mera än ett ställe kan han icke vara på en gång. Samma förhållande äger rum i afseende på bränningstidens utgång. Kontrollören är icke nödsakad att då vara närv.-de. Han kommer till bränneriet när han behagar under dygnet, och upmäter då det färdigblefna bränvinet, och jag anser så myrket mindre någon kontroll härvid vara nödig, som jag svårligen kan föreställa mig att någon bränvinstillveikare skulle vilja utsätta sig för att blifva angifven och dömd för oloflig bränvinsbränning för den ringa fördel som skulle tillskyndas honom genom att börja bränvinstillverkningen en eller annan timme för tidigt eller sluta den för sent. Snarare tror jag, att utan afseende på den föreskrifna tiden för bränningens början, bränvinstillverkare i större bränneri, om det är förenligt med bans beqvämlighet, börjar sednare, ty det står honom alltid öppet att medhinna sitt minimi-qvantum eller erhålla restitution af skatten. Vid de små brännerierna åter finnes ingen kontrollör, utan dessa äro öfverlemnade åt sig sjelfva att börja när de helst gitta; men äro naturligtvis underkastade ansvar om de öfverträda författnm. Sålunda tror jag mig tydligen hafva visat, att någon olägenhet ej upstår hvarken för bränvinsbrännaren eller kontrollören af den hittills stadgade tidens bibehållande, men anser deremot att det möjligen skulle kunna medföra menliga följder, om den förändrades; ty enhvar vet, att allmänheten icke alltid kan följa med upläsandet af en förordning. Då de nemi. höra att de äga rätt att börja d. 15 Okt., skulle de ganska lätt, icke anande den föreskrift att dygnets ingående skulle beräknas vid middag i st. f. vid midnatt, som i alla tider varit brukligt, kunna tro sig äga att efter vanlig ordning begynna på natten emellan d. 14 och 15 kl. 12, och skulle således ganska oskyldigt kunna komma att begå brott emot författn:n, blifva pliktfällde och förlora sin redskap m. m.
Men att då Utskottet af dessa skäl icke kunde i anseende till hufvudfrågan af Herr Mannerstams motion ingå uti något förslag till förändring i närvarande Grundlagar, ville likväl Utskottet, i anledning af den nu företagna Allmänna Lagens omarbetning och den ännu hvilande frågan om rättegångssättet i Trvckfrihets - 1 Meningen har börjat med orden: 1 saknad ..därefter har ordet Att tillskrivits. Den 1 Augusti 1812 383 mål, till R. H: St :er hemställa om icke när den nya Allmänna Lagen blefve antagen citationerna i Tryckfrihets Lagen må kunna rättas efter dem som uti den nya då antagna Allmänna Lagen stå i ett motsvarande förhållande. Med gillande af hvad sålunda blifvit anfördt till svar på Lagman Mannerstams Memorial, beslöt Fördelningen, att såsom dess eget utlåtande deröfver, till Utskottets Plenum öfverlemna Herr Grefven och Ordförandens förslag dertill. Beredningen åtskildes Kl. 2. Justerat d. 11 Aug. 1812. A. G. Mörner. Tisdagen den 4 Augusti kl. 10. f. m. sammanträdde Constitutions Utskottet in Pleno, hvarvid Herr Öfverste Schönström och Riksdagsmannen Pehr Nilsson från Christianstads Län voro frånvarande. Protokollet för den 1 Aug. justerades, hvarefter Herr Grefven och Ordföranden erinrade, att först i ordningen vore att afgjöra den utaf 2 :dra Fördelningen beredde och sedan förra Pleni dagen på bordet hvilande fråga, huruvida ändring uti 37 § Regerings formen borde äga rum, och hvarom Fördelningen sig utlåtit, att densamma i anledning af Herr Regerings Rådet Hall enst jernäs och Herr Protocolls Secreteraren Rotkliebs väckte motioner, icke kunde tillstyrka annan förändring i nämnde § än att ordet efter utgår och ordet jemte sättes i stället; hvilket förslag Herr Grefven och Ordföranden framstälde till Utskottets bifall.1 Herr Envoijen Baron Adlerberg oell Herrar Biskopparne Doctor Tingstadius och Faxe förenade [sig] med den af Herr Regerings Rådet Hallenst jerna yttrade mening. Herr Professoren Doctor Wijkman:
Ridderskapet och Anmärkningen synes Adeln: att wid slutet förfalla, emedan fullmag af Riksdagsfullmagtcrne terne alltid referera sig matte tilläggas: med de pä gällande Grundlagar af Kongl. Majit och Rikoch således ästven till defens Ständer derwid gjorras tid efter annan i de tillägg och förbättrinsöreskristven ordning begär. slutne förändringar, hwil ka enligt 82 8 RcgeringsFormen äga kraft af Grundlag. De i Preste-, Borhar Utskottet ej ansett gare-och Bonde-Stänkunna leda till nägon den gjorda särskilda pä- säkrare Controle eller minminnelser rörande fullmagdre omgäng, och tillstyrterms underskrift ker derföre §:ens oför ändrade bibehällande. 8 23. , 8 23. I anledning af de flehar §:en erhällit den re anmärkningar rörande förändrade ordalydelse, tiden tillLandt-Marskalkssom af bifogade Project och Talemäns utnämnanär att intaga, de, deras Eds asläggande, vice Ordförandes förordnande m. m., Ridderskapet och Ehuru wilkorligt det Adeln: yrkande af rätän är, har Utskottet ej tighet för Ridderskapet kunnat upptaga detsamma och Adeln samt Prestetill öfwerläggning, säsom och Borgare-Ständen att, tydligen innebärande en 256 Expeditioner till Niks-Ständen. i likstämmighet med Bonde-Ständets wid Regerings-Formens antagande gjorda förbehåll, fä till Landtmarskalk och Taleman underdånigt förslag upprätta. Bonde-Ständct: nämde förbehäll, säsom gjordt innanRegerings-Formens antagande, 8 24. Bonde-Stäudet: att detsamma kunde i likhet med de öfrige Ständen fä wälja Secreterare. Samina Ständs önskan om tillökning af en Cancellist Ridderskapet och Adeln: I anledning af gjord erindran wid det nog inskränkta antalet af Betjening i Utskotten 8 26.
Fa mittens underhällssumma m. m., framstäldra alternativ, innehältande, att berörde summa hädanefter, som hittills, bör utgå i Swenjkt Bankomynt; äfwensom till Ulsi.öttets yttrande om Bellevue Lustpark; hwaremot Ständet bestöt äterremist i anledning af gjord anmärkning wid förra Kongs - Den iZ Augusti. 7§r Famillens upgifna skuld, pä hwilken Ukstottet tillstyrkt qvittning för meubicrna. Ständet förblifwit wid dest en gäng fat» rade beslut i afseende pä Almänna Befwärs-och Oeconomiä-Ut stöttets Utlätande om Salpeter tillwerkningen i Riket. Af den io Augusti. Bifall till Bewillnings-Utskottets först afgifne betänkande angäende bewillningen för Branwinsbränningen, med de deruti genom Utskottets sednare aflätne betänkande förestagne förändringar; jemte anmodan till Utskottet, au med förstag till ny redactivn af föreskrifterna om afgifler för bränwinebränningen skyndesammeligen inkomma. Bifall till Stats-Utstvltets betänkande om tillökningi arswodet för Riksens Ständers deputerade till deltagande i Öfwer Revision af Krigsräkcn» staperna. Att Ständet lagt lill handlingarne Stats-Utstottets meddelte Utlätande i anledning af Riksens Ständers för deltagande i Öfwer-Rcvision af krigsräkenstaperna utsedde deputerades afgifne berättelse, rörande krigsredogörelse och revisionswerket.
Majit och Kronan tillgodoberäknas till afkortning å sjelfva ersättningsbeloppet för kronoförläningarne, som komme att indragas; samt 4:o) om och till hvad belopp den sålunda jemkade och närmare bestämda ersättningen skäligen borde beräknas att utgå, i den händelse Kongl. Majit, efter Rikets Ständers hörande och sedan nödigt anslag dertill blifvit af dem anvisadt, skulle finna för godt att, i stället för viss årlig afgift, med ett bestämdt, en gång för alla utgående, stats-anslag genast tilldela Bruksegarne godtgörelse för svafvelbrukets till rörelsens upprätthållande hittills från frisocknarne anslagna förläningar. Do genom Kongl. Brefven den 18 December 1845 och den 13 Mars 1846 för verkställandet af den sålunda beslutade undersökning och utredning, utsedde Kommitterade hade den 9 Mars 1848 afgifvit sitt underdåniga betänkande, hvaruti först meddelades följande upplysningar om Dylta svafvelbruks uppkomst och utvecklingen af de förhållanden, som grundlagt dess nuvarande ställning. Dylta svafvelbruks första anläggning vore helt och hållet Kronans verb. Enligt sägen skulle Finnar på 1500-talet hafva upptäckt svafvelmalmen på Åbytorps skattejord, och med den rätt till grufvor, såsom ett regale, Kronan den tiden egde, på hvad grund de än vore belägna, hade Kronan låtit bearbeta denna malm samt för detta ändamål anlagt det svafvelbruk, som nu bär namn af Dylta. Det fortdrefs med kronans medel, och till dess understöd skulle hela provinsen Nerike utgöra utskylder i dagsverken, jordrymning, koloch vedkörslor m. m. Med Kronans fördel hade dock derefter funnits mera förenligt att öfverlemna bruksdriften åt enskilda, hvarföre bruket utarrenderats först år 1631 åt Hans Leffler och sedermera år 1639 åt dennes måg Henrik Barkhausen.
Skulle nu R. o. Ad. bevilja en tillökning deruti genom bestämmandet, att vissa anslag fortfarande skulle utgå under 6:te året, så skulle R. o. Ad. derigenom med \ öfverstiga de af K. M. uppgifna bchofven. Jag anhåller således om propos. på afslag å den framställning, att anslaget skulle utgå äfven under 6:te året eller det år, då riksdagen inträffar; men i händelse ett sådant afslag icke skulle meddelas, hemställer jag, om icke prolongationen af anslagen bör inskränkas till anslagen för lättade vattencommunicationer. Hr af Billbergh: Det skulle för mig vara obehagligt, om flera af R. o. Ad. kunnat så missförstå mitt yttrande som Hr Cederchjöld. Långt ifrån att vilja tillstyrka R. o. Ad. att fatta något beslut, stridande mot grundlagen, sade jag tydligen, att min öfvertygelse vore (deruti jag efter §:s uppläsande ytterligare blifvit styrkt), att den af Hr Cederschjöld citerade § icke hade afseende pa så beskaffade extra statsanslag, som här äro i fråga, meri att, för den händelse J skulle kunna anses hafva afseende derpå, min önskan vore, att R. o. Ad. för mera säkerhet skull ville fatta det af mig projecterade beslutet; d. v. s. med andra ord, att jag erkände Hr Cederschjölds mening, men ville blott, att densamma genom ett uttryckligt beslut ytterligare skulle bekräftas, icke i strid, utan i öfverensstämmelse med grundlagen. I afseende på hvad Hr Stuart anfört, finner jag icke , att, om R. o. Ad. vill göra afseende på hvad en reservant önskat i denna fråga och sakens natur synes fordra, samt stadna uti det beslut, jag föreslagit, detsamma kan anses stå i strid med beslutet om anslagets utgående till -jl om året, emedan det förra endast i det fallet kommer att utsträckas öfver 5:te året, om R. St. dessförinnan fatta sitt beslut om anslagets fortgående; och är det således att anse såsom ett nytt anslag, hvilket icke ovillkorligen skall fortgå, emedan Ständerna inom loppet af de 5 åren kunna hinna att fatta sitt beslut. Frih. Franc Sparre:
Nu frågades, o m de icke ämnade sig till b y n lite längre fram, m e n de tyckte, att här var godt ram, o c h de ville bli kvar. Att försiktigt afråda hjälpte ej, o c h när jag uttryckte farhåga för, att hästen skulle frysa ihjäl, för att på så sätt få d e m att resa, tog karlen o c h ledde in djuret i förstugan. Frun ansåg sig behöfva en vinterkappa, o c h då jag förklarade, att jag ägde bara en, sade hon, att det var nog, mera behöfde h o n inte. Men hur gick det med hönsen, s o m ju voro hufvudsaken? Jo, det gamla ladugårdstaket visade sig icke kunna bära upp den m y c k n a snön, utan störtade in o c h begrafde de mest hårdsöfda. De andra fick jag lof att taga in i köket, fast jag aldrig ämnat bli så intim m e d släktet. Och som jag inte förstod att b e d ö m a en hönsålder, så visade det sig för snart, att de voro öfveråriga o c h inte ansågo sig behöfva skatta till mitt uppehälle, hvarför de måste » nackas ». Min goda granne, s o m gärna ville försäkra sig o m tystnad i fråga o m saxaffären, b j ö d en dag på kyrkskjuts, hvilket tacksamt antogs, men till kyrkan k o m m o vi aldrig, utan blefvo vid ett sidokast af Pärla handlöst kastade i diket. Sedan den betan har jag lärt skrifva m e d vänstra handen, lämnat hönsrörelsen, realiserat husgeråd o c h torp sam dragit mig tillbaka på en vindskammare i en stad, där tillfälligt handarbete, strumpstoppning o. d. förskaffar mig en mindre äfventyrlig bärgning än hönseriet gjorde. A. * En » hönsgummas » minnen. Med anledning af uppsatsen i I d u n n:r 4 1. » Ett råd » v JKtt råd » af Bien har jag följt — för 20 år sedan. «äp Jag har haft bönseri, det låg så nära till hands. Det var ett litet vackert beläget torp jag » k o m öfver » för just den föreslagna summan, 1,000 kr. hvilka jag hade i sparbanken.
Att det är en ansträngande syssla som husmodern i denna asyl åtagit sig, inses lätt; hon har till hjälp en enda kvinna, som biträdet vid matlagning m. m., men det personliga arbetet med » gästerna » åligger henne själf; hon måste ofta — oftast — afkläda dem, som skola bada, och hon får hvarken rysa tillbaka för smuts eller ohyra. Ett exempel bara! Helt nyligen en kväll uppkom en kvinna, försagd och rädd, och frågade ängsligt: » Jag får väl ej komma in, jag är så och så. » — Men den stilla systern förde den olyckliga in i badrummet, afklädde henne och lyfte henne upp i det ljumma vattnet: hennes hud var bokstafligen förtärd af all slags orenlighet, och hon jämrade och stönade af smärta; hon blef öfver hela kroppen ingniden med glycerin och sedan iförd ett af de långa, rena linnena; när hon kom i sängen, var hennes ansikte liksom för klaradt; bon orkade ej tala, men bon såg med stora ögon på allt: en ny värld hade öppnats för henne; hon hade rönt oegennyttig omsorg, blifvit vårdad af vänliga händer, låg i en ljus, glad sal, från hvars vägg bilden af den evige tröstaren sträckte armarne emot henne; hon var ren åtminstone till det yttre, en renhet som, meddelad på detta sätt, helt visst är en väg äfven till inre förbättring, och hon kunde med välbehag hvila sin arma kropp på hela, rena lakan. När hon lämnade asylen, var hon klädd i fullkomligt nya kläder; hennes egna måste bit för bit brännas upp. Hvarifrån hon kom och hvart hon gick? Det vet ingen. Men sannolikt välsignar hon de människor, som så tjäna de aima och hugsvala de olyckliga. • — Äfven högtidsdagar firas inom asylen: så t. ex. gör kapten Lagercrantz på egen bekostnad hvarje år en julbjudning inom asylen, och gä- sterna äro fattiga familjer, tjänarinnor, kvinnor, som genom asylen fått plats och arbete m. fl. I den stora salen är middagsbordet dukadt, prydt med grönt, blommor oeh ljus.
Friherre Leijonhufvud, Carl Gustaf, Bevisions-Sekreterare. » Lode, fullm. Friherre Leijonhufvud, Sten, Kammarherre. » Silfversvärd, Gustaf Reinhold, Kapten. » Rääf i Småland, fullm. Friherre Stiernstedt, August Wilhelm, Ceremonimästare. » Bäck i Finland, fullra. Friherre Leijonhufvud, Broder Abraham, Kapten. » Klingspor, Carl Arvid, Ryttmästare. » Svinhufvud i Westergötland, Carl Axel Christian, Bruksegare. » Lind af Hageby, Carl Magnns Georg Ludvig, Ryttmästare. » Ramsay, Anders Henrik, Hofrätts-Assessor. » Fitinghoff, Conrad Bleckert, Bruksegare. » Stråle af Sjöared, fullm. Grefve Hamilton, Adolf Gustaf Wathier, Possessionat. » Jägerhorn af Storby, fullm. Friherre Wrangel von Brehmer, Tönnes Wilhelm, Löjtnant. » Stårck, fullm. Herr Lagerbjelke, Bror Johan Syrach, Lands-Kamererare. » Anrep, Frans Gustaf, Civil-Ingeniör. » Gyllensvärd, Gustaf Harald, vice Häradshöfding. » Philp, Oscar Magnus Wilhelm, Under-Löjtnant. » Lilliecrona, fullra. Herr Tornerhielm, Rudolf Victor, Förste Hofjägmästare. » Svenske, fullm. Friherre Cederström, Rudolf, Kammarherre. » Planting Gyllenbåga, Erik Wilhelm Casimir, vice Häradshöfding. » Silfverlood, fullm. Herr Drakenberg, Carl Wilhelm, Tull-Fiskal. » Lilliebielcke, fullm. Friherre Fleetwood, Gustaf Jacob Svante, Bruksegare. » Giös, fullm. Herr Wijnbladh, Herman, Kammarskrifvare. » Schildt, Bengt Axel Robert Ludvig, Ryttmästare. » Hästesko till Fortuna, Gustaf Henrik Albert, Uppbördsskrifvare. » De Geer, fullm.