Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdagsfullmägtigen Anders Larsson åter har hemställt om antagande af de af honom vid sistförflutna riksdag framlagda förslag till tillägg: a) till 19 § i Inteeknings-förordningen, af följande lydelse: »Då fast egendom eller afsöndrad lägenhet, som graveras af gemensam inteckning och eges af särskilda personer, säljes å exekutiveller konkurs-auktion; åligger det försäljningsman att först utropa hvardera egarens lott särskildt i uppslag och, om dervid erbjudna summan finnes tillräcklig för betäckande af intecknade skulderna, fastställa högsta anbudet, så vida inroparen presterar nöjaktig säkerhet; men om vid första utropet brist uppkommer till gäldande af inteckningsbeloppen, sammanslås hela fastigheten och ånyo utropas i ett sammanhang. Det härvid uppkommande högre belopp repartiseras mellan de särskilda delarne i proportion mot de vid första utropet stipulerade värden och anses utgöra priset å hvarje särskild del»; och b) till 29 § i Intecknings-lagen af detta innehåll: »Vid exekutiv auktion å fastighet, hvartill någon förvärfvat arrendeeller panträtt vare sig till hela eller viss del af samma fastighet, äfvensom då gravationsbeviset eller åtkomsthandlingarne upplysa, att inteckning är sökt eiler fastställd för undantagsaftal eller andra förbehåll från hemmanet; då skall det åligga den, som öfver utropet satter är, att först verkställa utropet under förbehåll, att de inskränkningar i egandeeller dispositionsrätten, hvarom i gravationsbevis eller andra tillgängliga handlingar vinnes upplysning, skola lända inroparen till efterrättelse; men om hemmanet dervid icke uppgår till så hög köpeskilling, att alla inteckningar med äldre eller lika rätt kunna fullt betäckas, och icke de, hvilkas rätt är i fråga, förmå fylla den brist, som uppstår, må hemmanet vid 6 Lag-Utskottet* Betänkande N:o 62. förnyadt utrop säljas utan förbehåll och alla inteckningshafvare ur köpeskillingen njuta hvar sin tillbörliga rätt, så långt den förslår, börande i ty fall de förmåner, som icke äro till bestämd summa utsatta, värderas af tre gode män, deraf hvardera rättsegaren utser hvar sin och de sålunda utsedde tillkalla den tredje, med rätt för vederbörande exekutor att i den tredskaudes ställe god man tillkalla.»
Det ligger i sakens natur, att den fasta egendomen är ett vida bättre medel för åstadkommande af realkredit än den lösa. Till följd af den utveckling lagfartsoch inteckningsväsendct erhållit, kan nemligen i fast egendom lemnäs en panträtt, som kan göras gällande emot en hvar, utan afseende på besittningen. I fråga om den lösa egendomen åter är besittningen hufvudsak, så i fråga om egandesom panträtt. Således kan, om handfången pant kommer ur låugitvärens värjo, denne ej vidare vindicera sin rätt till panten, och i de fall, der säkerhet i lös egendom för cn fordran enligt nu gällande lagstiftning eger rum, beror denna säkerhet deraf, att den lösa egendomen ännu finnes qvar i gäldenärens värjo. Sådana aftal om pant i lös egendom åro ej obekanta för nu gällande Svenska lagstiftning. Exempel derpå äro författningarne om förlag. I 14 § af Eörlagsordningen den 24 Februari 1748, sådan den blifvit ändrad genom Kongl. Förklaringen don 80 Juni 1762, är nemligen förordnadt, att, ”der en brukspatron hos sin förläggare stadnat i förlagsskuld och denne ej ville hafva fördrag med betalningen, får lian, så snart den i förlagskontraktet öfverenskomna tid tilländagå», eller ock, om förläggaren förut skulle se sin säkerhet fordra att icke på förlagstagaren våga något mora förlag; efter uppsägning ett år förrän smidesåret ånyo börjat, först '‘‘‘hålla sig till brukets effekter och materialier samt deruti njuta promt utmätning, och hvar de ej räcka till, då förlijelpas till sin betalning af annan lös och redbar egendom, men i brist deraf utan uppehåll njuta laga utmätning i sjelfva den fasta egendomen'’'; dock med förbehåll af annans bättre rätt. Den säkerhet förlagsgifvaren sålunda erhållit, är alltså beroende deraf att de materialier och effekter, hvari säkerheten lemnäs, fortfarande befinna sig i gäldenärens värjo. Enahanda är förhållandet med förlager till manufakturi er, fabriker, nordsjöfiske och Eskilstuna fristads arbetare.
Revisorerne anse sig derjemte böra anmäla, att granskningen af denna räkenskap försvårats dels genom räkenskapens mindre ordentliga form, dels derigenom, att verifikationerne icke alltid med tillräcklig noggrannhet varit ordnade. räkenskaper äro i Kongl. Kammar-rätten granskade utun anmärkning. Uti 3:ne särskilda hufvudböcker lemna dessa räkenskaper redovisning: a) för anslaget till socken-kartors upprättande; b) för de General-landtmäteri-kontoret tillfallna böter och vitén, hvilka, jemlikt 56 § uti den för bemälda Kontor, Provins-landtmäteri-kontoren samt Landtmätarne i riket den 4 Maj 1827 utfärdade nådiga instruktion, skola användas till inköp af matematiska instrumenter, för geografiska kart-verkets fullkomnande, eller till andra nödiga utgifter; och c) för det af rikets sednast församlade Ständer, till bestridande af kostnaderne för anskaffning af måttoch vigt-likare samt modeller åt Generaloch Provins-landtmäterikontoren, beviljade extra statsanslag å 20,000 R:dr R:mt. Ställningen inhemtas af följande tabell: l:o Anslaget lill Socken-kartors upprättande: § 3. Koii”!. Geiieral-landtmäteri-koiitorets Debet. Balans från år 1856: Uppbörd: Utgift: För kartor och beskrifningar m. m 2,703: 16. — Balans till år 1858: Balans från år 185b': Inkomster: Credit. Balans till år 1858: — Revisorerne hafva ej egt anledning att emot dessa räkenskaper framställa någon anmärkning. 5 Kongl. Post-verket. Dess räkenskap, som med anmärkningar undergått granskning i Kongl, Kamtnar-rätten, utvisar följande förhållande: Debet. Salans från år 1856: Tillgångar Uppbörd: Porto för inrikes samt Norska, Finska och Ryska brefvexlingen.
Då det likväl ligger i sakens natur, att Postväsendet, beräknadt äfven såsom en inkomstkälla för Staten, bör underhålla sig sjelft, utan att jorden för sådant ändamål ytterligare betungas, och då det senare skulle inträffa, om nya Hemman blefve anslagne till Postföring och i stället erhölle befrielse från skjutsningsoch andra skyldigheter till i samma nion ökad tunga för andre hemman, så anse Utskotten, att en sådan indelning endast kan och bör ske med vilkor, att de hemman, sorn skola understödja vid Post/oringen, fortfarande utgöra sina förra onera, men, efter frivilligt intagande af delaktighet i Postforingen, derföre erhålla ersättning i Contant af Postmedlen, till det belopp, som, efter godvilliga och lämpliga ofverenskommelser, kunde komma att bestämmas; B) att, efter förändrade Myntoell andra förhållanden lemnäs en passande tillökning uti den å Stat af ålder anslagna ersättning för Postens fort* skaffande öfver Elfvar och på ställen, der andra naturhinder försvåra forslingen ; lG Bevilln.- och Oec.-TJtsTi. Bet. N:o 22. hvarom Kongl. Majrt, efter anställda undersökningar och vederbörandes hörande, i Nåder lärer täckas närmare förordna; samt C) att, efter olika förhållanden, medgifves en lämplig förhöjning 1 Postskjutslegan. Härvid synas de af Ofver-Post-Directeuren framställda grunder hilliga och rättvisa; och Utskotten få, med tillämpning deraf, föreslå, att, inberäknadt betalningen för åkdonets begagnande, Postskjutslegan må på nedannämnde sätt förhöjas; nemligen : 1:0 från Sex (6) till Atta (8) skil - lingar för enkel Postföring, hvarmed förstås Postens forslande en gång fram och en gång åter i samma vecka; 2:0 från Åtta (8) till
I öfrigt anser Kammar-Rätten sig höra biträda det af Revisorerne i Berättelsen framställda förslag till sådan förändring i afseende på anslaget till ljuspenningar, att, med bibehållande af det belopp, som, efter beräkning af, till exempel, de sista Fem åren, per medium blifvit för Embetsverket utanordnadt till ljuspenningar åt extra ordinarie tjenstemännen, samma belopp ställes tili Verkets disposition, för att användas tili gratifikationer åt de extra ordinarier, som genom flit och skicklighet sig utmärkt 59 - _ 46a — Med återställande al den i nåder remitterade handlingen, framhärdar Kammar-Rätten med djupaste vördnad, trohet ö ' och nit, Stormäk tigste A Iler 11 åd i gs te Konung! Eders Kongl. Maj/.ts Bnderdänigste, tropligtigstetjenare och undersåter, AUGE von; HARTMA1SDORFF. O. A» Tauvon. C. E. Ålander. Joh. Aug. Södergren. A. Wilh. Edman. J. A. Björkman. S. M. Tham. C. J Fahnehjelm. Stockholm den 13 Februari 1846. RIKETS IIÖGLOFL, STÄNDERS REVISORERS a a BERÄTTELSE angående den år 1845 förrättade granskning af de under KONGL. MAJ:TS och RIKETS KOMMERSE-KOLLEGIUM ställda fonder och medel; jemte KONGL KOMMERSE-KOLLEGII, i anledning deraf, till K o 11 g 1- M a j : t aigifiia underdåniga rTLÅTAHDE. CrC CH-O STOCKHOL]», TRYCKT HOS ISAAC MARCUS 1846. Sed ;in undertecknade, af Riks-Stånden lill Siats-, Bankooch RiksgäldsVerkens öfverseende valde Revisorer, vid fullgörandet af nämnde uppdrag, jemväl granskat redogörelserna för oell förvaltningen af de under Kongl.
1 af andra tyger, samt af saffians-, karduans-, färgade, pressade och tryckta skinn 1 skålp. 60 becksömsoch s. k. sjöstöfiar 1 par 50 andra slag 1 skålp. 40 Skor af yllefilt utan lädersulor; förtullas såsom yllefilt. Skriftaflor, alla slag Fria Skrifstil!; se Pennstift. Skrubbor; hänföras till Maskinerier, Redskap och Verktyg, ej specificerade. Skyfflar och Skaror af jern; hänföras till Maskinerier, Redskap och Verktyg, ej specificerade. Sköldpadd: oarbetad Fr . arbetad 1 skålp. 2 — Slöjdvaror, eller Fabriks-, Handtverkerioch Manufakturvaror, i taxan ej nämnda, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, eller om detta ej kan bestämdt urskiljas R:dr 100 R:mt. 15 — 10 Smergel Fri Smink och Sminkilor ' F ria Smör Fritt Snickarearbctcn; se Trävaror, arbetade, ej specificerade. Snus; hänföres till Tobak, arbetad, andra slag. Snäckor; se Naturalier. Snören; se Gulddragareoch Snörmakarearbeten. tarm-; se Strängar, andra slag. Snörmakarearbeten, såsom fransar, galoner, gramaner, aiguiletter, snodder, snören m. fl., ej specificerade: af heleller halfsiden 1 skålp. 2 — 1 50 andra slag, derunder inbegripna sådana äfven af silke, hvari kautschuk, guttapercha eller likartade ämnen ingå 1 skålp. 1 75 Socker: raffineradt, alla slag, såsom topp-, kandioch kaksamt krossadt eller pulveriseradt socker 1 centner 13 50 67 Q-vantitet för 1867. 1868. Tullberäk InförselsInförselsningen. tull. Riksmynt. tull. Riksmynt. Socker: R:dr. öre.
Dä en Rotering är pä origliga grunder bygd, skall det nödwändigt bljfwa destomcr tryckande och för mängen swär om ej omöjelig att utgöra. Är det dä skäl att begära en sädan Rotering permanent? Författare», säger wäl att de allmänna klagoljuden skola wäcka en mild och rättwis Regerings uplysta och ömmande upmärksamhet. Derom är en och hmar fullt förwisiad, men som tillen Noterings onigörande fordras wida längre tid om ändamålet skall winnås än som ätgick, dä den förstagän» gen werkstäldes, sä tyckes nödwändigheien och försigtigheten fordra, om ej den orätrwist betungade skall digna under bördan, att, innan Noteringens permanens sättes i fräga, jämkningen förut werkställes. Jag will för en stund med författaren medgisrva, alt Extra Noteringen kunde i en framtid med - Den; Iunii47Z nedföra mera nytta sä för Staken, som Rusthålls" re VIII dell blefwe permanent, men dä bör den också blifwa i sä wäl förmoner som skyldigheter lika med den gamla rotcringen, således af Kongl. Mayr och Kronan bekläda» ock icke isrän arbetScommen» dcringar befrias. Författarens ytlrade önflkan, om befrielse frän det sednare, finner jag således oiämpelig.
Academiska Jurisdictioner, Consistoriernas, Borg-Rätters, Landshöfdingars med de liera enskilta, tillstyrker jag må blifva oförändrade, såsom med mål af helt egen beskaffenhet, och icke utan genom enskilta Lagar utstakade. Lagmans-Rätternas upphörande är allmänt godkändt. Sjelfva allmänna opinion är för deras, afskaffande. Det synes ock vara allmänt nyttigt och likasom en påkallad nödvändighet för att förkorta vårt nu varande Rättegångssätt, da, genom deras bibehållande, en - sak endast vid, denna Instantiep nu kan vara oafgjord öfver 2;ne ax-. Och om man skulle antåga att Härads-Ting borde hållas 3 gångox o.in året och straxt derpå 3 Lagmansting, livad biefve då vinsten? Inom Lagmans-, Tingets sjul ku,nde samma sak vara i Hofi Rätten afgjord, då en sidan instance blott vöre att för. dubbla rättegångs-kostnader och rikta Sakförare, Vid den vigtiga frågan huruvida, efter Lagmans-Rätteraas afskaffande, de flera Di visioner, af 3480 Den 28 Juni. af hvilka Hof Rätterna nu hesta, borde bibehållas på det nu varande sätt, eller utflyttas till särkil. ta orter i Riket, och erhålla, efter .Landskapens vidd och folkmängd , hvarthera sin afmatta Domkrets, utan tillökning af Presidenter, blott den äldste Ledamoten blefve ordförande, så möta härvid, i afseende på flera förekommande omständigheter, så mångå betänkligheter, att jag för min del ej vågar för närvarande tillstyrka någon förändring med dessa Oi ver-Rätter.
Om detta erkånnes, så torde jemväl medgifva*, att Staten bör bekosta l:o den, från Ragvaldsbro till bron öfver Riddargården och derinnanför emot slussen utlagda, tillåggningsbro för att i någon mån lindra de svårigheter, som för seglationen uppkomma genom jernvågsbron; 2:o den utfyllning vid Kungsholmen, som på kartan uppgifves vara ämnad ”till lastkaj”, tift ersättning för den tillåggningsplats å norr, som nu finnes och till stor del genom jernvågsanlåggningen borttages; 3:o Kungsholmsbrons ombyggande, så att det blir möjligt för fartyg att komma till lastkajen vid central-bangården i Clara sjö; och 4:o jernvågsbrons öfver Norrström skyddande medelst bommar och duc d’alber, på sätt å ritningen blifvit upptaget för jernvågsbron öfver Riddargården. Då alla dessa arbeten icke innefattas i kostnadsförslaget och således ett definitivt beslut om sammanbindningsbanan nu skulle medföra ytterligare kostnader för Staten till belopp, som ingen känner, så anser jag att man för närvarande bör inskränka sig till begäran om en utredning af definitiva kostnaden för alla hithörande arbeten. På samma grund anser jag, att, innan oåterkalleligt beslut i hufvudfrågan Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 99 fattas, bör man gifva Stockholms kommun tillfälle att inhemta huru stora kostnader, som komma att drabba densamma till följd af sammanbindningsbannn. Jernvågsbyggaren, som år Staten, borde befria kommunen från alla risker på dessa arbeten genom att utföra äfven den del af arbetena, som åligger kommunen, mot det att denna sistnämnda tillhandahåller de belopp i penningar, som de blifvande, af begge parterne granskade, kostnadsförslagen upptaga. För att undvika vidlyftighet har jag icke vidrört de hinder, som sammanbindningsbanan förorsakar den öfriga trafiken både till lands och sjös. Men den uppenbara fara, som uppkommer genom att ur en krokig tunnel komma ut på en vindbro ifver Riddarfjärden, synes mig vara ensamt skål nog att förkasta denna del af projektet.
Rids derskapet och Adeln nbdwändigt önskar att twä tredjedelar af hwart Ständ mäste wara tillstädes, blifwer det ätminstone oundwikcligt att Utsätta ett wite för dem som Uteblifwa. Härwid Uppstod ibland Ridderffapet och Adelil nägon oro. Herr I'kam: Jag wet cj hwarföre matt skulle supponera att ett helt Ständ uteblifwer. En sä, dan Den 20 Gctober. 449Z dan casim har alldrig existerat. Oet är owärdigt att mitztäuka sädan t. Herr La^erkeim: Med samma skäl font Herr Grefwe Ilorner projecterat wike för det Ständ som utcblcfwc, fär jag äfwen tillstyrka answar för de individUer sam ej komma till fullt antal. Jag tror eljest det wara en tillräcklig kontroll att Utskottet i Ständcns ?lonL kan anmäla uteblifwandet, och hoppaatt Ridderfkapet och Adeln täckes göra afseende pä hwad jag förut härom yttrat. Friherre Legerström: Hwar och en af o§ känner wäre Ständs organisation. Wi bchöfwe när wi hälle vh sjelfwe wid Riksdagarna, emellan ät sköta wära egna ärender. Wi böre derföre kunna tidtals aflägsna ost, emot behörig anmälan hos Ordförande och Landt-Marskalk, och bör för Adelns Ledamöters »tcblifwande intet wite kunna äläggas. Skulle äter wid alla sädana tillfällen nya Ledamöter inwäljaS, sä blefwc ombytena täta, hwarwid ärcnderne föga wunne. Det är troligt, att de Ständens Ledamöter, som hafwa betalning för sitt wistande wid Riksdagen ej sä ofta aflägsna sig. Jag sär derföre begära proposition pä twä tredjedelar af hela matzan, eller om Ridberskapek och Adeln sä finner lämpligare pä tre fjerdedelar. Herr I^Ltzertieim:
Då härvid så tillgår, att allmännings-interessenterne inom. sig utse deputerade, hvilka, med tillhjelp af antagen extra vaktbetjening, handhafva närmaste uppsigten och vården af desse skogar samt besörja utförandet af den hushållsplan, som i vederbörlig ordning blifvit af Konungens befallningshafvande samt skogsoch jägeri-embetsmännen uppgjord och föreskrifven, lärer någon betänklighet icke kunna uppstå, att en sådan delaktighet å menigheternas sida skulle leda till inskränkning af den öfveruppsigt å skogshushållningen, som staten genom sistbemälde auktoriteter hittills utofvat; hvaremot, om menighelerna rätt inse och uppskatta sin egen fördel af denna vård, deras biträde i denna, dem sjelfva närmast rörande, angelägenhet måste utgöra ett verksamt medel för vinnande af det åsyftade ändamålet, eller en omsorgsfullare hushållning med dessa skogar. Utskotten hemställa fördenskull, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder förständiga samtlige Dess befallningshafvande att uppmana de menigheter, hvilka ega härads-allmänningar, dels att sig emellan utse deputerade, för att, med biträde af den underlydande extra vaktbetjening, hvilken af desse deputerade för sådant ändamål kan varda antagen, deltaga uti uppsigten och vården af allmänningen, dels ock att för bemälde deputerade utfärda instruktion, som af Kongl. Majrts Bilt. till R. St. Prot. 184? och 1848, 7 Sami, 2 Afd. 2 Haft. 2 10 Zagsamt Allm. Besv.- o. Ekcn.-Utskottens Betänkande, N.o i3. befallningshafvande granskas och godkännes; börande detta likväl icke leda till upphörande eller inskränkning af den öfveruppsigt, staten, genom Kongl Maj:ts befallningshafvande samt skogsoch jägeri-embetsmännen hittills utöfvat. Stockholm dea 11 Maj 1848.
; ar0 utsatta, ej. blott .för de frestelser till naturalism, som en mogen, i vissa fall öfvermogen civilisation alltid frammanar, ' ut.an ocksA för det materialiserande inflytande, som vAr tids. triigna och framghngsrika naturvetenskapliga ', forskningar medföra. Det ' oaflAtliga arbetet med afslöjandet af naturlagarna, med uuderkufvandet af naturkranerna; med. förbiittringar af vilkoren: för manniskans fysiska tillvaro; alla dessa strafvanden hafva dragit uppmllrksamheten och intresset fr&amp;n de andliga spörsmhlen. Den. naturliga följden haraf har ej - uteblifvit: bortseende frin, ringaktning., ja förakt for, stundom förnekelse af. den öfversinnliga varlden, eller hvad man med ett modernt uttryc.k kallar ') ag !aostici.sm.n Dessa förluster pA det. högre Iifvets omrAde. hafva varit de. offer, som utgifvits för naturvetenskapens segrar. Men ostraffadt offras ej böga sanningar. Var civilisation stoltserar med sina upptackter och uppfinningar, med sina förbiittringar-och - sin fördomsfrihet, och hennes. stolthet ar s i till vida .berättigad: - Men förbländad af sina framsteg, ser .hon ej de svaga sidorna. Hon yfves öfver sina segrar inom materiens varld, men blir ej varse sina nederlag inom andens, och att hon, rik p&amp; varldsligt vetande ar arm p&amp; andligt lif, att hon oaktadt förbättrade fysiska lifsvilkor, dock ar sjuk intill bjllrteroten. orngifven af allt, hvarmed konst och forfinhg rikedom och industri försköna lifvet, gripes kulurmänniskan af lifsleda; ty hon har förlorat den helsobringande kanslan af att hennes lif ar: " af det stora, det drömmande hela .en del, Som förnimmer att skapelsen drömmer om Gud. " Beröfvad tron p&amp; en högre tillvaro och. de idéela magterna, söker hon förintaelsen.
S. D. Följande motioner blefvo, efter skedd föredragning, remitterade till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, nemligen fftl:o Johannes Holms från Jönköpings län, angående prestval; | 2:o Olof Olofssons från Westmanlands län, om förlängning i tiden för auktioners hållande å landet; 5:o Josef Smedbergs från Elfsborgs län, om ändring i Kongl. Kungörelsen den 5 Mars 1851, angående utsträckning i tiden för auktioners hållande på landet; 4:o Jonas Anderssons från Östergöthlands län, om nedsättande af en kommitté för reglering af pastoraterne i riket; 5:o Per Östmans från Wester-Norrlands län, om ändring af 66 § af gällande Landtstats-instruktion; 6:o Tobias Linds från Götheborgs och Bohus län, om fri handel inom riket med salt; 7:o Efraim Larssons från Elfsborgs län, rörande själavården för jernvägsarbetare ; 8:o Carl Dahlgrens från Elfsborgs län, om afgift af vägfarande till allmänna landsvägars underhåll; och 9:o Erik Olssons från Södermanlands län, om ändring i tiden för auktioners hållande å landet. S. D. Till Banko-Utskottet remitterades, efter skedd föredragning: Anders Anderssons från Calmar län motion, om privatbankers upphörande och filialbankers inrättande. S. D. Föredrogs och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: Nils Svenssons från Christianstads län motion, angående fyra sqvadroners, hvaraf 2 af Skånska Dragonoch 2 af Skånska Hussar-regementet, afsittning. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stals-Utskottel. l:o Friherre
Ej ina i bankbolag antalet af de solidariske bolagsmännen någonsin understiga det, som i § 2 är stadgadt. 4:o) Lottegare, hvars ansvarighet är begränsad till fulla beloppet af hans lotter, må sina lotter till annan person öfverlåta, efter anmälan hos bolagets styrelse och under iakttagande i öfrigt af de föreskrifter, bolaget i sådant afseende bestämt. § 8. Bankkontor må endast i stad öppnas. § 9. Rätter domstol i sak mot bankbolag, äfvensom då bankbolag råkar i konkurstillstånd, eller söker årsstämning å sine borgenärer, vare Rådstufvurätt i den stad, der bolagets hufvudkontor är beläget. § 10. De solidariske bolagsmännen i bankbolag skola bland delegarne i bolaget utse en styrelse, sorn eger att, enligt den instruktion, som af bolaget utfärdas, och under sådan kontroll af offentlig myndighet, som i denna lag stadgas, banken.förvalta och i alla mål för bolaget lagligen tala och svara; skolande ledamot af styrelsen, äfven om han icke är solidarisk bolagsman, lika med sådan ansvara för bankbolagets förbindelser, intill dess han afträdt från förvaltningen och för sine åtgärder erhållt decharge. Ledamot af styrelsen kan från sin befattning skiljas, efter beslut, fattadt på lagligen utlyst bolagsstämma. § IL Bankbolag må ej drifva handel med annat än guld och silfver, inoch utrikes vexlar samt allmänna räntebärande papper, ej heller ega annan fastighet, än som för bankens inrymmande är behöflig; men vare oförhindradt att inropa pantsatt eller utmätt egendom, som utbjudes på auktion, dervid bankens rätt och säkerhet kan vara beroende, dock med iakttagande deraf att sådan egendom äter varder försåld, så snart detta utan förlust för banken kan ske. § 12. Då utlåning ej är ställd på längre tid än sex månader, eger bankbolag att vid lånets lifgifvande afdraga den lagenligt betingade räntan för hela lånetiden. Betalar ej låntagaren å förfallodagen, erlägge derefter, till dess betalning sker, den ränta, sorn för sådant fall kan vara, enligt lag, föreskrifven; börande lagsökning inom en månad från förfallotiden anställas.