Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan samtlige Riks-stånden, enligt ankomna protokolls-utdrag, godkänt det i Stats-Utskottets Memorial M 271 afgifna förslag till voterings-proposition i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande väckt motion i förestående ämne, har Förstärkta Stats-Utskottet, jemlikt 69 § Regerings-formen, denna dag verkställt omröstning öfver nämnde, så lydande, voterings-proposition: »Den, som i öfverensstämmelse med Stats-Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet gillade, hemställan, anser, att den väckta motionen om anslag eller lån till staden Christianstad, i anledning af dess' kostnader till följd af kolera-farsotens härjande under sistlidet års höst, icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beviljat staden Christianstad, till lindring i de genom kolera-farsotens härjande derstädes sistförlidet år staden åbragta kostnader, ett lån af Tjuge tusen R:dr Riksmynt, att från Riksgälds-kontoret utgå och under Bih. till St. Prof. 1856—1858. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 31 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Memorial M 286. nästföljande tio år med en tiondedel årligen återbetalas, jemte det Fyra procent årlig ränta å skuldsumman erlägges.» Och har denna votering utfallit med 62 Ja och 57 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen; Hvilket Förstärkta Stals-Utskottet skolat härmed anmäla. Stockholm den 27 Februari 4858. Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Febr. 1858, kl. 6 e. m. Memorial, angående verkställd omröstning i anledning af Riks-slåndens skiljaktiga beslut i fråga om ålerlyftande af de lill säkerhet för jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hull i Kongl. Statskontoret deponerade medel.
Majus Nadina Proposition af den iz sistlcdne Maji, angående medels anstående till ny mågs anläggande emellan Wermland och Jemtland, tillika med de i sammanhang dermed nödiga ansedde Afwttkrings och Storlkiftes förrättningar; hwaeom Kongl. Maj-.t i Näder Sig yttrat: att "sedan Kongl. Maj:t funnit godt anbefalla en undersökning om möjligheten och tjenligaste sattet, att till communicationens och rörelsens befordrande i dec inre af Landet, anlägga en ny näg, frän stränder ne af Wenern till Rikets nordligare Promimer, 06) i sadant ändamål, under den 22 Marti näst - Den 22 Juni,'. 8rz nastledit är beordrat OfweEdjukanlen Majoren I. Ekenman, att, i öfwerensstämmcise med den för honom under samma dag utfärdade Nådiga Jnstruction, företaga en resa genom Wermland, Dalar, ne och Herjeådalen, anda till Frös-ön i Jemtland, för att under ledning af redan lemnade anwisningar, pa stället göra nödiga recognosceringar och observationer, till utrönande af bästa sträckningen för denna wäg; har bemälte Major nu mera fullgjort Kongl. Majus Nådiga uppdrag, och i underdånighet ingifmit, ej mindre de af honom i berörde afseende författade generela och specksta Chartor, jemte detaillerad beskrifning af förekomna locala omständigheter, an en fullständig berättelse om hela förrättningens fortgång, med statististe anmärkningar och uppgifter samt ungefärligt kostnadsförslag. "Kongl.
Sir Stafford Northcote yttrade till och med i en ofleiitlig skrifvelse till en af röstrattsföreningens ledarinnor: s01n v i shUc komma derhän att vidtaga Ittgärdcr for nedrättm~de af valceirnrs, s&amp; bör örruifsutan fidgan om pinliga rratepayers&gt; i sainband dermed upptagas:. Men det s8lunda till visshet stegrade hoppet slog helt och hållet fel. Den nya vallag, som 1885 blef stadfastad, utsträckte valrätten till mastan alla mana, men utestangde derifrh fortfarande alla qvinnor! riDe stackars qvinnornas strafvan att göra sina anspråk på lagstiftarnes uppmarksanihet gällande liknar; klagas det 1885, &gt;ryckandet på en klocksträng. som saknar klockas. Icke desto mindre stälde sig skaror af qvinnor till partiledarnes tjenst, d4 den nya val-lagen första gingen skulle tillampas. * The Prinirose Leaguew, ypperligt organiserad, verkade och verkar, säges det, ännu i stor skala för de konservativa, och en annan likaledes talrik förening af qvinnor för den gamle Gladstone, hvilken nu soni alltid ar redo att begagna sina adla landsmaninnor som verktyg för sina syften, nien icke gjort eller gör det minsta för att främja deras. Visserligen har man vid den nu, 1886, pågående parlamcntsessionen, medgifvit den qvinliga röstrattsbillen en andra Iasning, men, enligt bref fran sakens vänner i England, liter man den antagligen falla,då det galler tillsättande af ett utskott för frigans utredning. e a C Detta ar i korthet gingen af den qvinliga röstrattsrörelsen i England. Hvad deraf ar att lära för qvinnorna och deras vänner i Sverige, skall Dagny en annan gång söka framhilla, i öfverensstanimelse med den åsigt i ämnet, som hon (se marshäftets omslag sid. z) redan uttalat i sitt svar pil en brefskrifvares friga, ~hvarför hon icke ännu vill påyrka politisk rösträtt för vara qvinnon.
Herr tt^ron von 1 imens förslag stulle tagas ifrän Regementerna, ehuru förminskat deras antal blifwit, hwad nytta kan man wäl för det närwarande märtta sig af denna med omilia samlade hop, som för en längre tid oskicklige til ändamälet, endast stulle betaga Landtmannen en mängd nyttiga armar, utan at öka förswaret emot en fiendes öfwade troppar: Är ej det efterdöme andre länder, det märt eget gistvik tilräcklige bewis häraf. Förwiflad at de wärde Herrar, som tali för detta ämne, som yrkat en utstrifning ej kunnat följa annan inflytelses än hwad deras öf wertygelse - tzZtz Den r.3 Iun!i. wertygelse dem älagt, skulle jag anse mig fela emot dem om jag ej lemnade deras wälwiija, de medel de upgifwit, ehuru i min tanka feltagne, all den rättwisa de möjligen kunna förtjena; men brottslig skulle jag anse mig sjelf, borde jag af Ridderskapet och Ädeln anses, om jag ej ifrade emot en sak, enligt min öfwertpgelse stridande emot Författningar, sä stridande emot wära tagne beslut, af sä ringa nytta för det allmänna, sä högst impoluisivt mot wära MedStänder, ensamt tjenande at werka mistnöje i landet, at i en stund dä Landtman trockes af lika oundwikliga som dryga skatter, da dest barn utffrifne, antingen fallit et ros för fiendens swärd eller et offer för sjukdomar, okunnigheten och wanffötseln, ä nyo twingä honom lemna de öfwerblifne til lika död, til lika öden.
För öfrigt vågar Konsistorium i underdånighet hoppas, att det sätt, som af Konsistorium under förutnämnde förhållanden, hvilka otvifvelaktigt hade sin grund deri, att ny stat för elementar-läroverken det året skulle utarbetas, användes för lönernas utdelande till elementar-läroverkens Lärare och för deras redovisande, äfven deruti skall finna en gällande ursäkt, att redovisningen blifvit, om icke verkställd i full öfverensstämmelse med åberopade Kongl, författning, åtminstone till sin riktighet lemnad utan anmärkning, samt att, enligt Konsistorii förmenande, lönerna för en större del af Lärarne vid stiftets elementar-läroverk derigenom kunnat med mindre omgångar och mindre tidsspillan utfalla. Från och med 1859 hafva emellertid lönerna reqvirerats och redovisats i full öfverensstämmelse med föreskrifterna i det åberopade nådiga brefvet. Hvad angår anmärkningen om saknadt reqvisitions-förslag å lönen till Konsistorii-notarien, så torde det nådigst tillåtas Konsistorium upplysa, att det åberopade nådiga brefvet ingenting innehåller, på grund hvaraf något synes kunna anmärkas såsom uraktlåtet i fråga om reqvisition och redovisning af denna lön. Till de underdånigst bifogade förklaringar, som afgifvits af Rektorer vid stiftets elementar-läroverk, i anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorde vid granskningen af deras för ifrågavarande år afgifne räkenskaper, har Konsistorium för sin del ingenting att tillägga. Beträffande åter de anmärkningar, som blifvit framställde mot de räkenskaper, som inkommit från stiftets paedagogier, och öfver hvilka vederbörande redovisare fått afgifva förklaringar, hvilka likaledes underdånigst bifogas, har det icke undfallit Konsistorii uppmärksamhet, att de hufvudsakligen tillkommit hinder den förutsättning, att Kongl, brefvet den 17 September 1856 skulle äga tillämpning äfven på psedagogierna.
Ian af Rikets Ständer, att Kongl. Maj:t täcktes i Kader förklara, att de Judar, som med vederbörligt tillstånd i Riset inflyttat, och sig härstädes bosatt, samt deras barn må ega frihet att besöka och njuta undervisning vid alla publike Skolor samt Gymnasierne och Academierne i Riket, med vilkor, att de underkasta sig gällande SkolOrdning och Lagar3 så att, i afseende å undervisningens meddelande, något undantag för Judar icke eger rum. Hvad Motionairens sisla förslag angar, så förekommer härvid, att, enligt ofvanberörde Reglemente, Judarne icke få etablera sig annorstädes, äir i Stockholm, Götheborg och Norrköping, eller drifva handel å landet, och alt Kongl. Kungörelsen den 10 Sept. 1828 förbjuder dem, att, utan Kgl. Majlis serskilda Nådiga tillstånd, afsluta köp om jord, bergsbruk, rnanufacturinrättningar och andra lägenheter å landet, och sorn en stor del af de i Riket vistande Judar förnämligast drifva handel med galan leri varor och hvarjehanda andra öfverflödsartildar, samt, vid detta förhållande, deras bosättning i Rikets smärre städer, eller på landet, troligen skulle föranleda lill utbredande af luxe ibland allmogen och de mindre bemedlade folkclasserne, anser Utskottet betänkligt, att för närvarande tillstyrka någon ändring uti de stadganden, som i delta afseende redan finnas, och får alltså vördsamt hemställa, att riiotionen i denna del icke måtte viima bifall. Hvilket dock till Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemna^. Stockholm den 17 Arkom till Exp. Utsk. den 17 April kl. 6 eft. m. Betänkande y i anledning af vackt fråga om Artillerihästars begagnande i stället för Kronoskjuts, till forsling af Kronans spanmålsoch mjölförråd för vissa Garnisonsorters behof. Hedervärda BondeStåndet har till Utskottets handläggning remitle* Allni. Besv• och Oecon. Utsk.
O. egnar desför en hel afdelning åt undersökning af den Malthusska läran, att naturens produktiva krafter hafva en tendens att minskas vid de h$gre anspråk, som genom den växande befolkningen ställas på dem. Af stor vigt för G. är att tillfredställande kunna uppvisa, att - denna lära är allt igenom oriktig, ty såsom vi senare skola se, anser han, att all fattigdom har sin yttersta grund i sociala missförhållanden. Först och främst gendrifver han Malthus ’ ryktbara teori om den olika tillväxten af folkmängden och näringsmedlen. Den förra har enligt Malthus en tendens att tillväxa i geometrisk progression, d. v. s. såsom t. ex. talen 2, 4, 8, 16, 32, o. a v„ den senare i aritmetisk progression, d. v. s. som t ex. talen 1, 3, 5, 7, 9, 11 o. s. v. Folkmängden skulle således alltidsträfva till att växa betydligt snabbare än den motsvarande mängden lifsfömödenheter, hv$raf nöd och elände med nödvändighet skulle resultera. Denna lek med siffror, detta försök att gifva exakt uttryck åt förhållanden, som det är nästan omöjligt att annat än tillnärmelsevis kunna beräkna, hånar G. Han, uttrycker derför sitt gränslösaste förakt, ty dessa satser uttrycka rakt ingenting. De så val yttre som inre förhållanden, som modifiera tillväxten af menniskoslägtets antal, äro så mångfaldiga och så kraftiga, att man icke kan tala ens om någon tendens hos befolkningen att tillväxa i geometrisk progression. Han frågar, hvarför vissa slägter gå under, hvarför vissa store mäns afkomlingar, som aldrig saknat underhållsmedel, och der således den förökande kraften fritt kunnat verka, endast uppgå till ett relativt fåtal. Man har, säger han, lika litet skäl att frukta, det menniskoslägtet skall tillväxa lika snabbt i antal under en hel period som i början af ett folks tillvaro, som Adam behöfde frukta, det hans barn skulle blifva oändligt större än han sjelf, på den grund att dess vigt fördubblades under de första veckorna.
Jag frågar nu Hr Stuart, som genom sina yttranden i Utsk. och sin tappra reservation först och kraftigast gjort motionen motstånd, och som varnat för mitt bemödande att "icke uppskräma opinionen,” utan att i stället hafva sökt ”vänja den,—” jag frågar honom, om jag icke yttrat mig lika bestämdt härom inom Utsk., och huruvida det icke är han, som ådragit sig en beskyllning af motsatt, men derföre icke mindre eftertänklig art, den nemi. att onödigtvis och grundlöst hafva uppskrämt opinionen? Ja, jag är säker, att den värde representantens sunda omdöme, en gång återkommet till lugn pröfning, skall instämma med mig i den reflexion, att han åstadkommit, som Fransmännen säga, trop de bruit pour une omelette. Återstår nu att redogöra för ordställningen, och är det en karakteriserande omständighet dervid, att icke mindre fin 3:ne reservanter velat hafva hvar sin, och att Hr Stuart, rörande den Utsk., i enlighet med min motion, nyttjat, fällt det omdöme, "att den antyder en för Representationens värdighet förnärmande tvekan rörande lagligheten af dess fattade beslut. Det måtte vara de orden: "anhålla, det K. M., i händelse han finner förenämnde stadgar och reglemente icke strida mot de i banklagen” &c. hvilka Hr Stuart ansett förnärmande. IVå väl! nu måste en hvar, sorn vet, alt samma sak kan utan förändring i mening uttryckas antingen med en positiv eller negativ sats, finna, att: icke strida mot är i saken det samma som: stå i öfverensstämmelse med. Orsaken, hvarföre jag nyttjade det förra uttrycket hellre än det sednare, var den, att, enligt mitt begrepp om stylus curiae, passade det den statstnagt bäst, som uppgjort reglementet, att icke i förväg yttra sig så absolut om öfverensstämmelsen, i händelse någon grundad anmärkn. skulle vara att från andra sidan deremot göra. Ej heller visste jag, att R.
Dito dito åt en dito i Trehörningssjö kapellag Lönelyllnad åt Rektorn vid Piteå skola J. P. Huss, för sednare hälften af år 1859 saint förär 18(50, å 500 R:dr om året Till ordnande af samt till inköp af möbler m. m. för Seminarium till bildande af Lärarinnor . För fullständigande af de Zoologiska samlingarne vid Universitetet i Upsala Till uppförande af ett ändamålsenligare Växthus vid Universitetet i Lund För behof vid Veterinär-inrättningen i Stockholm: Till sådane byggnadsarbeten å Inrättningens egendom, hvilka pröfvas vara mest behöfliga 13,000: — För iståndsättande af inrättningens smedja 15,000: — För inköp af kemiska och fysiska glas, apparater m. m 2.000: — 3,500: 2,000: 4,500: 750: 5,000: 2,000: 33,000: K:dr. 209,100 Till uppförande vid Veterinär-inrättning i Skara af ett nytt sjukslall samt ett mindre rideller ino tioneringshus För tillbyggnad af Vetenskaps-Akademiens hus; ytterligare, att i mån af behof utgå under nästa stalsreglerings-period Till iortsatt inredning af Historiska Museum och Myntkabinettet För fullbordande af Hospilals-byggnaderne i Wexiö, Wadstena och Hernösand ; att utgå i mån af behof Till bestridande af utgiflerne för lörsta ordnandet af den invid hufvudstaden uppförda Hospilals-inrättning för sinnessjukes vård, äfvensom tili inköp af utredningspersedlar vid inrättningen Till förändring af läroverkshuset! i Carlstad Till uppförande af en ny byggnad för det högre Elementar-läroverket i Örebro; att utgå i mån af behof Till utvidgande af läroverks-byggnaden i Helsingborg Till uppförande af en ny läroverksbyggnad i Fahlun Till utvidgande af Lunds Kalhedral-skolas undervisningslokal Transport: 745,750: — 209,100 240 E.vpeditions-Ulskn Itets Färsing till underd.
Här talas om den, som »gjort försök tili mord», men hvad dermed menas, lemnäs åt en hvars uppfattning och mer eller mindre upplysta omdöme, utan annan ledning, än den, som må förefinnas i det från en uttolkning af Österrikiska strafflagen hemtade tillägget: »att brottets fullbordan endast blifvit förhindrad genom omständigheter, som voro af gerningsmannens vilja oberoende». Men att denna enda bestämning icke är nog, för att bibringa säker och fullständig kunskap om hvad i begreppet om försök till brott ingår, derpå kunna öfvertvgande bevis hemtas utur såväl nämnde uttolkning, som de flera nyare lagstiftningar, i hvilka läran om försök vunnit vidsträcktare tillämpning. Det är oemotsägligt, att ett brottsligt uppsåt icke får göras till föremål för borgerlig straffrätt förr, än det framträder i yttre handlingar, hvilka hafva det tänkta brottets verkställighet till syftemål. Men en del handlingar, som ske i dylikt syfte - ‘Kongl. MajUs Nåd. Proposition M 31). mål, äro likväl af beskaffenhet, att ej mindre Lag-beredningens förslag än äfven närande lagstiftningar funnit dem icke böra, utom i vissa fall, underkastas åtal och straff. Innefattar handlingen en blott förberedande åtgärd till, men icke sjelfva verkställigheten af brottet, kan och bör den i de flesta händelser bedömas såsom icke samhällsvådlig. Blotta förberedelser till brott blifva derföre i allmänhet undantagna från straffpåföljder. I hvarje lagstiftning, som utförligare behandlar frågan om försök till brott, förekomma bestämmelser, som utmärka, alt dertill icke må räknas sådana åtgärder, som endast förbereda brottet. Hvarken i gällande lag eller uti förevarande förslag är någon upplysning i detta hänseende att söka. Det måste således med skäl befaras, att, vid tillämpningen af förslaget 2 g, blotta förberedelser mången gång kunde komma att förvexlas med försök till brottet. Till egenskapen af ett dylikt försök hörer egentligen, alt den handling, som man i brottsligt uppsåt begär, är en sådan, hvarmed sjelfva verkställigheten af det åsvftade brottet mäste anses vara börjad.
— - „ Skrifmaterialier, expenser, ved och ljus för Collegierne m. fl. Verk och Inrättningar 6,000. — - „ LandsStaten 24,297:10. 8. S:a R:dr B:co 236,863:34- 8. hvarifrån afgå: 1:0 Minskning i Summan för NummerLotteriets Stat och utgifter, seUtl. Den vid Regleringen af KrigsIiofRättens Stat uppkomne besparing af 5i6:32,. - 3.'o Öfverskott vid Landtmä teriStatens reglering ; 1,002: i4- 10. 4:o Den genom LagmansTjensters hopslagning redan uppkomne besparing af i,74°-‘ 4 6,819: 2.IQ. så alt, tillökningen i Contant på denna HufvudTitel, utöfver hvad den samma enligt sista Riksdags Beslut, utgör, blir a3o,o44: 3i. 10. Re - Betänkanden, JV:o 128. Reservationer: i37 I anledning af Utskottets tillstyrkanden i i.-sta. och 3:dje Puncterne. Af H:r Öfversten Lefrén.- Delande Utskottets tanka om nödvändigheten att anslå löneförhöjningar för åtskillige Eiubetsoch Tjenstemän å andra HufvudTiteln; har jag icke kunnat i allo instämma i Utskottets förslag rörande lönernes belopp. Så väl vid förra som vid innevarande Riksdag harden satts blifvit rätteligen yrkad: att Konungens Högste Embetsman och Rådgifvare böra aflönas på ett för deras Rum i samhället och deras ansvarsfulla kall passande sätt. Skälen för rigtigheten af denna satts ligga för öppen dag och hafva icke heller af Utskottet blifvit ogillade. Men Utskottet har, i betragtande å ena sidan af de flerfalldiga behof som sig framställa, å den andra af tillgångarncs knapphet, icke ansett sig kunna göra denna grundsatts i verkligheten gällande. Utskottet har föreslagit: För Justitia?
Att fröken Ek hvarken med hänsyn till röst eller föredragssått hör hemma i Naumanns musik, är ju uppenbart, men då ingen enda af öfriga sångerskor kan sägas göra det bättre, bör ej denna rolbesättning klandras, så mycket mer som fröken Ek både i spel och utseende verkade särdeles tillfredsställande som Kristina Gyllenstjerna. Äfven öfriga fruntimmersrolej voro i goda händer, särdeles engelens parti, der timbren i frk. Karl-sohns röst var mycket väl på sin plats. Hr Sellman hade återigen bryderiet att efterträda Oscar Arnoldsson, hvarpå sångpartiet ej, kunde undgå att lida. Synnerligast i hymnen saknades klang och sonoritet samt vederbörlig konstnärlig stil i föredraget. Att hr S. inlade rätt mycken värme i sin sång, vilja vi ej förneka, och den dramatiska framställning, hr S. lemnade af den frihetskämpande hjelten var — % om ock ej särdeles imposant — dock ganska liflig och anslående. HrrStrömberg och Sellergren utförde sina baspartier så godt sig göra lät och de många bipersonerna föredrogo temligen korrekt sina anföranden. Kör och orkester förtjena loford, uppsätt ' ning och den stundom rätt invecklade mis-en-scénen ännu mer. Grupperingarna, i allmänhet effektfulla, lemnade rum för en eller annan anmärkning. Så hade det utan tvifvel varit vackrare på samma gång som enklare om skyddseogeln på sitt moln hissats ned mer au niveau med den sofvande Gustaf pch fastat segerkransen på hans hjessa, i st. för balettdamernas många hyss och slingringar med dem. Också de små flickorna på molnet hade kunnat lemna rum för något mera karaktäristiskt och mera uttrycksfullt arrangement. En opera, som lätt nog svingat sig upp till favorit hos vår operabesökande allmänhet, är » Carmen », Georges Bixets charmanta fransk-spanska tondikt. I denna opera har fru Edltng som kändt är ett af sina bästa partier. Hennes malmrika mezzosopran gör partiets vokala effekter all heder och äfven den individuella karaktäristiken lyckas sångerskan i denna opera ganska bra.
Det har måhända varit förhastadt, men det är helgadt af gudomliga och menskliga lagar. Hör mig, Clementina; jag har talat vid din fader; han ångrar sin eftergifvenhet emot dina hatfulla bröder; han sörjer öfver din bortgång ur verlden; han är färdig att gifva oss sitt samtycke. Vet, Clementina, jag har genomrest ett konungarike för att träffa honom; jag har sedan genomletat alla kloster i ett annat konungarike för att träffa dig; jag har offrat trenne år åt dessa bemödanden, och nu, när jag ändteligen finner dig, nu skulle jag först för evigt förlora dig? Clementina darrade och hennes färg blef ännu blekare. I stället för att svara, drog hon ur sin bouquet en violblomma, kysste den och räckte den åt Agostinho. Ynglingen var icke obekant med detta söderns stumma språk. Han visste, att detta tecken betydde afsked. Vild kastade han blomman på golfvet, störtade fram, ropande: Clementina, du måste följa mig. Du måste! Sedan du lemnat dessa vidskepelsens murar, skola dina tänkesätt förändra sig, och du skall åter i den lefvande verlden, i mina armar finna lyckan. Clementina upphof ett rop och sökte slita sig ur hans armar. Hvilken halsstarrighet hos denna dufva! utfor Villaflor bittert. Men det är icke förgäfves, sem Andradas blod rinner i hennes ådror! – Clementina, var förnuftig! Äfven din far ogillar, fördömmer dessa kloster-inrättningar: han sjelf har i Brasilien upphäft en mängd sådana. Tänk dessutom derpå, att det icke är du, utan det är jag, som begår denna synd, ifall det är någon; att det är jag, som inför den Eviges thron åtager mig ansvaret derför! Kom, kom då! Han lindade sina armar fastare kring hennes lif och ville med våld bortföra henne. Clementina stötte honom tillbaka och uppgaf åter ett rop af fasa. I detta ögonblick inträdde Abbedissan. Förvägna, öfverdådiga yngling! är det så, som du belönar min godhet, mitt deltagande? utfor hon med vrede. Släpp ditt rof!