Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under 1846 och 1847 var Herbert Spencer sysselsatt med uppfinningar och tog patent på en sågoch hyfvelmaskin, men genom en tilltänkt kompanjons afflyttning till Indien afstannade företaget. Dessa år var han medarbetare i » Phi-losophical Magazine » och » Zooist ». År 1848 började han skrifva » Social Statics ». Samma höst blef han medutgifvare af » Economist », och det var medan han ännu beklädde denna post, som han utgaf sitt första mera betydande arbete, » Social Statics » (1851), hvarpå närmast följde » Prin-ciples of Psychology » (1855). Efter Comtes förebild började han 1860 en sammanhängande följd af filosofiska verk under den gemensamma titeln » A system of synthetic phi-losophy », hvari » efter deras naturliga ordning » principerna för biologi, psykologi, sociologi och moral skulle utvecklas. Utgifvandet af dessa verk pågår ännu. Att börja med väckte Herbert Spencers böcker föga uppseende och fingo ringa afsättning, så att enligt hans egna ord han på de första femton åren förlorade nära 1,200 pund på dem, hvilken summa han måste tillskjuta för att få förläggare till dessa skrifter. Under de senare åren har spridningen af Spencers arbeten i hög grad ökats, så att de nu lerana honom en tillräcklig inkomst, och synnerligen karakteristiskt är i detta afseende, att för några veckor sedan bekymmer uttalades i tidskriften The Christian öfver den dagligen tilltagande försäljningen af Spencers och andra kättares skrifter. Om man närmare betraktar det orubbliga lugn, hvar-med Spencer särskildt i det nu på svenska utkomna arbetet logiskt dissekerar de religiösa fördomarne, så är det lätt att förstå den ortodoxa förskräckelsen, ty vederbörande känna instinktmessigt att här är en farlig fiende, hvilken borde stekas vid sakta eld, om ej ty värr kättarbålen vore af-skaffade. Låtom oss höra t. ex. huru han undersöker konseqven-serna af läran om sjelfforsakelsen, som de kristna bekänna på söndagarne, men som de försigtigtvis icke följa på hvar-dagarne.
Majit föreslå Rikets Ständer att, för skolans i staden Skenninge utvidgande till ett lägre tvåklassigt elementar-lärovcrk, bevilja nödigt anslag af lön till en Rektor med Tvåtusen Riksdaler Riksmvnt. •i 17:o. i) Förhöjning reservations-anslag, 2,000 R:dr, som af Rikets sednast församlade Stän i anslaget Hilfer beviljades till aflöning åt Bibliothekarier vid elementar-läroverken, har medgifBibliMhekarir vit arfvodeus anvisande åt sådane tjenstemän endast vid de läroverk, hvilkas böker »«* rfe högsamlingar varit af särdeles betydenhet. Då likväl liera af de öfriga högre elemen 'läroverket!'. ' tar-läroverken redan ega boksamlingar af ganska stort värde, hvilka, sedan den för ut till statsverket ingående skol—afgiften blifvit anslagen till anskaffande af böcker och undervisnings-medel elier eljest behöflig materiel, komma alt oafbrutit tillvexa, och då det är af vigt, att dessa bildningsmedel i möjligaste måtto komma läroverken och allmänheten till gagn, i hvilket fall Bibliolhekarie-befattningen måste upptaga så mycken tid, att svårligen någon torde finnas villig att utan ersättning åtaga sig densamma, hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maji måtte föreslå Rikets Ständer ofvanberörda anslags förhöjande från 2,000 till 5,000 R:dr Riksmynt, att,' stäldt till Eders Kongl. Majis disposition, användas till arfvoden åt Bibliothekarier vid de högre elementar-läroverken, med vilkor att boksamlingarne vissa timmar i veckan hållas för allmänheten tillgänglige. Bil. N:o Ö till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. Hos Eders Kongl. Maj:t har Rektorn vid Piteå lägre Elementar-läroverk J. (^ Liine/Ör P.
Hon hade gått sig trött på verldsstadens vimlande boulevarder och vikit af hit in för att söka hvila och svalka. Här inne var det lugnt. Det feberaktiga lifvet på gatorna, skriken och ropen, vagnarnes buller och de tusen brådskande menniskornas fotsteg — allt detta trängde hitin endast som ett dämpadt sorl; och luften under trädens kronor var svalkande och ren. Sparfvar och dufvor hoppade, sprungo, flaxade af och an i det våta gräset. På bänkarne sutto bonner, med hvar sin barnvagn framför sig. En och annan ledig blusman läste sin tidning i skuggan af ett träd. En och annan uniformerad medborgare lät sin älskvärdhet spela öfver någon näpen bonne. Det var som en landtlig idyll midt i hjertat af verldsstadens bullrande lif. Då och då kom en flock lekande barn stormande förbi bänken, der den unga kvinnan satt, och hon följde dem med ett egendomligt uttryck, på samma gång varmt och skyggt, i de blå ögonen. Hon tycktes vara omkring 25 år. Kring hennes lilla fågelansigte med de stora drömmande ögonen och den skälmska uppnäsan hängde det ljusbruna håret i lockig rikedom. Det var ett ansigte, i hvilket alla kontraster tycktes ha stämt möte: käckhet och vemod, stormande lefnadslust och resignerad sorg. Dragen voro mjuka som ett barns, hyn var sjukligt blek, munnen liten och väl bildad, med ett par röda läppar som tycktes törsta efter lifvets lycka; men kring denna lefnadsglada mun hade lifvets tunga hand rispat två skarpa, nålfina streck. Det lilla ansigtet beherskades fullständigt af de stora blå ögonen, hvilkas uttryck alltid låg som en reflex öfver dragen. Hon var klädd enligt tidens mod. Öfver sin mörka sidenklädning bar hon en mantilj af svarta spetsar. Underärmar af hvit lenong pöste fram från armbågen till handleden. Ett luftigt konstverk af svarta spetsar låg lätt öfver hennes hår. I ena handen höll hon sitt parasoll, i den andra ett hoprulladt nothäfte, sirligt ombundet med ett ljusrödt sidenband.
Vare detta sagdt emot det argument, som jag hört andragas, att man nemi. icke borde vidröra en författning derföre att den är ny. Men här är icke fråga om att göra några väsendtliga förändringar i de nya kommunal-författningarne. Fråga har tillförene varit om en härads-representation; deri väcktes i kommunal-komitén af en ledamot, som framför de fleste andra, vare detta sagdt utan allt förnärmande af de öfrige ledamöterne inom komitén, otvifvelaktig! egde den åtminstone längsta och mångsidigaste erfarenhet angående kommunala värf på landet. Denne ledamot tillstyrkte en representation för häradet. Saken vann understöd af en annan ledamot, hvilken, orri lian också icke hade så stor erfarenhet om kommunala angelägenheter på landet, dock hade stor kännedom om deras tillämpning i stad, och i allmänhet om allt hvad författningar heter. Här är nu blott fråga om en representation för häradet. Hade häradet såsom sådant blifvit afskaffadt, skulle det naturligtvis vara olämpligt alt antaga ett förslag, hvarigenom det ånyo skulle upplifvas. Men det liar icke blifvit afskaffadt; det qvarstår ännu med en mängd för sig egna angelägenheter. Dessa kunna icke fråntagas det utan ganska betydliga lagförändringar. Huru skola emellertid dessa angelägenheter behandlas? Personer, som otvifvelaktig! härutinnan ega mera kännedom än jag, hafva erkänt, huru omöjligt det är att åstadkomma ett gemensamt beslut, så framt man icke inför en representation. Denna är en af sednare tiders former, som blifvit alldeles nödvändig, åtminstone der man icke, såsom i fordna dagar, kan samla menige man på torget eller på tinget. Inga rådhus eller tingssalar räcka till att mottaga dem aila, utan derföre har man måst tillgripa den representativa formen. Det är sjelfva frågan, visserligen icke stor, men stor nog, för att tagas under allvarligt betraktande. Man har sagt alt det skulle förskräcka folket, om man införde en fjerde beskattande myndighet. Men den finnes redan; ty vissa onera och skyldigheter utgå häradsvis. Frågan är nu blott, på hvad sätt bidragen skola bestämmas; huruvida åter häradet bör h. o. Ii. försvinna, är en annan fråga.
När jag förra gången yttrade mig, så var det verkligen med en känsla af räddhåga och tvekan 438 Den 23 Mars e. m. huruvida jag skulle våga framkomma här med saker, som jag trodde vara allmänt bekanta inom detta hus, som till så stor del består utaf officerare af indeldta arméen. Det har derföre icke kunnat nog förundra mig att tvenne talare, Frih. Raab och Hr von Troil, som båda tjenat vid indeldta arméen, förklarat, att de icke känt hvad de i detta fall bordt känna och äfven underrätta manskapet om. Detta förringar likväl visst icke styrkan af min argumentation efter hvad jag kan tro. Jag delar Frih. Raabs tanke att detta Stånds beslut icke kan i någon mån förhindra K. M. att anbefalla dessa kompani-möten, men jag tror det vara angeläget att manskapet icke frånvänjes den tanken alt de hafva detta åliggande, och jag tror icke att öfverallt. samma okunnighet råder uti afseende på den mötesafgift, hvilken här söker göra sig gällande. Hvad beträffar Hr von Troils yttrande, att dessa möten ieke skulle sedan år 1723 blifvit hällne, får jag uplysa honom att stadgandet i 1724 års författning om en afgift af 1 daler S:mt icke afsåg befrielse ifrån alla kompani-mötena, utan att ett eller tvenne sådana dock skulle hållas och att serskildt vid Lif-Ueg:tet 2:ne af dessa möten blefvo sammanslagna med reg:ts-mötet, hvarigenom ett af dessa blef 14 dygn. Således höllos kompanimöten fortfarande, ehuru tillsammans med reg:ts-möten. Hr von Troil har äfven hemstäilt till R. o. Ad. huruvida det nu kunde åläggas soldaten att hålla dessa mölen pä egen kost, derföre att han under
Hvilken af oss, mine Herrar, erkänner icke, att det Folk år lyckligt, som styres af en Konung, hvilken jemte det, Han gom Fältherre och Statsman, tillvunnit sig verldens beundran och från ett tillstånd af vanmagt, återfört Svenska krigsäran till dess fordna anseende 74 Den 2g Januarii bland folkslagen och Riket till aktning af Europas mäktigaste Regenter, dermed förenar de patriotiska och liberala grundsatser, som äro ett constitutionelt folks säkraste borgen, att Han är deras Grundlagars och helgdens af deras rättigheters säkraste värn och beskyddare. Inom mig, hos hvilken denna tanka öf~ vergått till full öfvertygelse, har väckts en billig förundran öfver adressens första behandling, okunnig huruvida den annorlunda borde behandlas. Friherre Boije, Ludoigs Då Ständerne, |r i S18 öfvertogo uppå Sig FilialDisconternes utredande, ansågs en tid af fem år tillräcklig, för de der skuldsatte, att deras skulder sig afbörda, och med tillåtelsen för dem att, till en tiondedel hvarje gång deras afbetalningar verkställa, fastställdes det stränga äfventyr, att den som någon gång, inom två månader efter förfallodagen, omsättningen icke iakttagit, vöre af förmånen förlustig, och borde öfverräntan med tolf procent vidkännas, De fem åren äro nu förflutna, och utgången visar, att en ganska störj del, man säger en tredjedel af skuldersie ännu äro obetalde. Orsakerne dertill totn Den 29 januarii. 75 de böra tillskrifvas mera sjelfva allmänna penningeställningen i landet, än de skyldiges brist af vilja j och smärtsam är den tanka, att tusendetals Familier äro i detta ögonblick, blottställde att se sig, genom lagsökningar, alldeles förstörde. Statens förmån befordras visseligen icke derigenom; och man har således all anledning att hoppas det Rikets nu församlade
Maj:ts Befallningshafvande icke må äga att utan fordringsägarnes tillstånd, tillåta Gäldenärer anstånd med förfallne skulders betalande; se Kongl. Maj:ts Befallningshafvande. 57 Domare, om anmodan till Lagutskottet att lemna upplysning om någon Lag eller Författning funnes, som kunde tillägga Domaren i vissa fall rättighet att pröfva och bestämma, huruvida en anklagad må njuta bevisnings-rättigheten till godo eller icke, Jan. I. 365, 663. Jan. II. 202. Domför, om ändring uti Lagens stadgande om domfört antal Ledamöter uti Rådstuguoch KämnersRätter, Jan. I. 133. Jan. II. 144, 428, 455. Konungens Svar, Junii II. 28. Domstolar och EmbetsVerk, om rättighet för enskillda att med posten till dem direele insända sådane handlingar som icke fordra annan åtgärd än deras inlemnande, Jan. I. 24, 654- Di amaliska Theaterhuset, om anslag af allmänna medel till ersättning för verkställde reparationer å; se Operahuset. Drottningen, Hennes Maj:t, om underhållssumma i händelse af Enke-tillstånd, samt om Disposition af Rosersbergs Kungsgård, April II. 5,201, 337,346,356. Exp. 553. — om EnkeDrottningens dödliga frånfälle; se Skrifvelser. Drottningholms Lustslott, om medel till Broars iståndsättande vid, Mars I. 478. Mars II. 264,271,281. Exp. 462. April I. 162. Drufva, Friherre Thure, yttranden, Jan. II. 190, 247, 323. Drängar, angående; se TjensteDrängar. Diiben, Friherre Joachim von, yttrande, Jan. I. 518. Duben, Friherre Carl von, yttranden, Jan. I. 668, 673. Jan. II. 216. Duben, Friherre Gustaf von, yttrande, Mars I. 346.
Vidkommande åter förslagen att markegångs-prisen måtte bestämmas efter 10 års medelvärden å ränlepersedlarne, att Landshöfdingarne icke vidare må vara ordförande i comileerne för markegångssättningen, utan valet af ordförande på comiterade sjelfve ankomma, samt all ordningen vid omröstningar inom berörde comileer måtte ändras; så enär Stats-Ulskotlet uti utlåtandet, N:o 287, tillstyrkt förändrad reglering at sättet för indeldta räntors och tiondens utgörande och uppbärande, samt det beslut Rikets Ständer i afseende härpå fatta, mycket inverkar på grundel ne och ordningen för markegångstaxornes upprättande; kunna Utskotten icke anse tjenligt att nu afgifva något vidare yttrande i afseende på raotionärernes ofvanberörde förslag, utan hemställa, att samma förslag för närvarande icke måtte ..till någon Rakets Ständers åtgärd föranleda. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Maj, kl. C e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om krono-t ionclens, inom IVesteräs och Örebro Län, lösande med penningar. Uti ett till Ilederv. Bonde-Ståndet ingifvet samt till Allmänna Be - Stalssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 125. 7 svärsoch Ekonomi-Utskottet remitteradt memoria], har Riksdagsfullmägtigen Eric Ericsson från Westerås Län anfört, alt då det för krono-liondegifvare inom nämnde Län, hvilka utgöra sin tionde till ecclesiastikeoch andre statens tjenstemän, vore i hög grad tryckande, att indelningshafvarne egde rättighet att fordra krono-lionde in natura med 6 mils forsling och i följd häraf vore i tillfälle att å tionde-spanmålen bestämma ett alltför högt lösningspris, motionären ansåge sig böra föreslå att krono-tionde inom Westerås Län måtte hädanefter af vederbörande indelningshafvare emoltagas i penningar efter Länets markegångspris med 16 sk. B;co förhöjning på hvarje tunna såsom forsellön.
Hvilket, till svar å den Nådiga remissen, R. St. få i underdånighet meddela, och framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 29 Aug. i 829- Preste-Ståndet d. 1 Sept. — Borgare-Ståndet d. 1 Bonde-Ståndet d. 10 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i anledning af Kongl. May.ts Nådiga remiss uppå gjord underdånig ansökning om upplåtelse af en Örebro Slott tillhörig Tomt j, för uppförande af ett nytt Scholcehus i Örebro Stad. S. A. K. Hos E. K. M. hafva Dess Befallningshafvande 312 Exp. Utsi;. Förslag till und. Shrifv. N:o 133. i Örebro Län, samt Biskopen i Strengnäs Stift, å Consistorii vägnar, i gemensam underdånig Skrifvelse, anmält, att, då förberedande anstalter skolat trä/fas, till uppförande af den nya byggnad åt Carolinska Triyialscholan i Örebro, hvartill E. K. M. i Nåder täckts gilla och fastställa ritning, förslag blifvit väckt, att en liten jordlägenhet af icke fullt ett geometriskt Tunnland, belägen vid nya Quäien och tillhörig Örebro Slott, samt den E. K. Maj:ts Befallningshafvande derstädes anslagna Boställsjord, måtte för everldeliga tider få upplåtas till Tomt åt den nya Scholbyggnaden.
Huru skall man kunna se, om en person är 12 eller 15, 18 eller 21 år? Hvad äter beträffar den omständighet, att utminutera en mindre qvantitet bränvin, än hvartill man eger rättighet, kan det väl icke vara tveksamt, huruvida sådant skett med eller utan vilja. Jag tror det således icke vara lämpligt, att för sådane fall, då man icke med säkerhet kan afgöra, om förbrytelsen skeft med afsigt eller icke, föreskrifva samma härda straff, som för verkliga förbrytelser. Jag anhåller vördsamt om bifall. Frih. af Ugglas: Jag vill icke inlåta mig uti diskussion öfver sjelfva ämnet, men jag anhåller likväl om äterremiss, ehuru på andra skäl, än dem Gr. Sparre anfört. Det står uti §:n, att böterne skola, då tillgång brister, förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, i enlighet med 5:te Kap. Straffbalken. Enligt detta Kap. skola 41 R:dr 16 sk. b:ko böter förvandlas till 28 dygns vatteu och bröd. Då nu för 2:dra resan oloflig bränvinsförsäljning skall bötas 40 R:dr, blefve, om förbrytelsen sker på en Söndag, förvandlingen ju allaredan 28 dygns vatten och bröd, eller högsta kroppsplikt. Jag återkommer således till hvad jag förut sagt, alt det icke går an att sätta så höga straff på brott, som icke äro af den beskaffenhet att de böra med högsta kroppsplikt bestraffas. Till följd af hvad jag nu tagit mig friheten yttra, tror jag det blir nödvändigt för Utsk, att, då det be - Den 9 Augusti e. m. 207 stämt så höga böter, som nu skett, uti författningen intaga en serskild förvandlings-tabell. I enlighet med hvad jag i början af mitt yttrande nämnde^ får jag vördsamt anhålla om återremiss. Hr Printzensköld: Jag kan icke instämma med Gr. Sparre deruti, att Utsk. handlat oriktigt uti att bestämma, att, för dö i författningen förutsatte förbrytelser, böterne skola till fängelse vid vatten ocb bröd förvandlas, utan synes mig Frih.
Knappt finns det något, som människor försvara så hårdnackat som just sina lidanden! Sammanträdena, som Enoch lyste ut, blevo endera döda gravar eller surrande — och stickande — bikupor. En gång stängde Enoch in hela bylaget i värmestugan vid kyrkan, »för att få erfara vad verkan Guds ord haft på församlingens. Guds ord hade ingen annan verkan haft på församlingen än att beslå den med en stumhet, som inte ens två timmars instängning kunde lösa. Då slog till sist Enoch näven i bordet, så gubbarna hoppade, och röt: »Dika ska ni ändå, om jag så ska bruka er själva som gräv!» Prästen, av utspädd bondesläkt, höll med bönderna av kärlek till budordet: »du skall inga andra gudar hava för mig». Det gjorde motståndarna trygga. Hemma var Enoch nästan aldrig på den tiden. Han for omkring i socknen, talade, predikade, grälade, köpte, sålde, gav löften, ja, mutade med, när sådant bar sig. Var det då underligt att han inte såg, att Lisa numera levde sitt liv i en annan? Det var en besinningslös kärlek, hennes, en kärlek i kvitter och jubel — utan tanke på ansvar och följd — en äkta vårkärlek! Han var inte ung, mannen hon älskade, men tycktes vara det, inte vacker, men tycktes vara det. Han var fäst hos prästen för en tid som rumsmålare och kunde berätta, inte om kungar och om troll, men granna historier om sig själv. Snart tyckte Lisa de historierna vara de underbaraste och skönaste hon hört. Han var »greveson», må du tro, uppfostrad i smyg på ett gammalt slott, som skulle bli hans en gång, när en viss grym någon dött, och då skulle Lisa bli hans grevinna. Vad kunde hon göra annat än tro, hon, hon, som bara fått en gåva — trons? Nej, henne dömer jag inte nej, nej men modern! Hon skulle kanske ha ropat som under mördarekniv, om jag sagt henne, att hon velat flickans fall! Nå ja, kanske hon inte ville det, precis, men låta henne bli litet suddad av en »nedöverbo», så Enoch skulle få se hur den flicka var, som han i allt satte framför henne, hustrun, det ville hon.
Eehöfdes det ej mer, än att Reger:n gjorde en propos. för att förmå R. St. att antaga den, då bekänner jag, att hela förslaget vore obehöfligt; men så långt äro vi ännu ej komne i förtroende till Regerrn, och jag befarar, att vi aldrig skola komma så långt, att Regerrn blott behöfver framlägga en propos., och att R. St. tacka derför och äro nöjde, utan att sjelfve ingå i någon pröfning deraf. Gr. Spens har visserligen icke vid detta förslag sett så stora farhågor, emedan Grefven har rätt visat mina moliver derför; men Grefven har föreställt sig, alt man möjligen kunde utsträcka denna princip afven till andra vigliga reformfrågor, J.a. Den 2 December f. m, såsom t. ex. af vårt statsverk och vårt indelningsverk. I detta fall får jag fästa särskild uppmärksamhet på den stora skilnaden under vår nuvar. representationsform vid behandlingen af en ekonomisk reformfiåga, eller af en juridisk reformfråga. Vi veta att den juridiska kunskapen är ganska tunnsådd inom vår Representation, och att till författande af ett lagverk, erfordras dock sådana studier och en förmåga att skrifva och redigera, som jag betviflar, att pluralileten inom vår Representation äger. Sådant är ej förhållandet med de stora ekonomiska frågorna. De fleste ledamöter kunna i sådana frågor hafva ett eget omdöme, emedan de äro mera praktiska, och der ligger.det mindre vigt på sjelfva redactionen, särdeles som redaclionen kan öfverlemnas åt Utsk. Så lifligt sorn jag för min enskilda del understödjer detta förslag af Const. Utsk., så lifligt skulle jag emotsätta mig ett förslag, som åsyftade att andra förhållanden inom samhället, än de juridiska, skulle på detta sätt behandlas. Jag kan således icke af de skäl, som emot förslaget blifvit anförda, frångå att fortfarande yrka och anhålla om R. o. Ad:s bifall lill att detsamma måtte få hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag har egentligen be gärt ordet för att få förena mig i det yttrande, som Gr. Spens afgifvit.
Då likväl denna föreskrift synes mindre nödig, tued särskildt afseehde å de mål, i hvilka, enligt 89 §- RegeringsFormen, Riksens Ständer endast kunna besluta underdåniga förestälningar och ön kningar, samt då ett undantag härutinnan Irån allmänna regeln skulle, utan någon menlig inflytelse, hvarken på Riksens Ständers pröfningsrätt, eller på sakens difinitiva behandling väsendtligen befordra Riksdagsärendenas skyndsammare gång, får, såsom supplement till hvad, uti Memorialen N o 48 iroder den 6 sistlidne September och N:o 60 af den 13 derpå Bihang till R. S. Fröt. $:djt Sami. 56 282 ConstitutionsUtskottets Bctänkanden. Constitutions-Utskottets Betänkanden. 285 följande October, redan blifvit tillstyrkt, ConstimtionsUtskottet, för Grundlagsenlig åtgärd, vördsamligen öfverlemna det förslag, att i ofvannämnda Regeringsformens 56 §. må, efter oiden: ”antaga eller ock aldeles förkasta”, tilläggas en ny punct, så lydande : ”Dock md i önskningsmed, Utskotts förut framställda förslag genast af Stånden kunna vied ändringar antagas". Stockholm den 11 November 1825. Anbom den 19 November 1825. Memorial till Riksens Ständer, röranclt de, i Särskilta Utskottets förslag, til en ny reglering af Styr else Werker., förekommande Grun dlagsfrågor. Till ConstitutionsUt kottet hafva, tid efter annan, Respective RiksStånden remitterat:
Stockholms län 0*4 proc. af länsarealen, Calmar län 0*6 proc. af länsarealen, Upsala • » 4*5 » » Elfsborgs » 0*9 » » Södermanlands » 2*8 » » Skaraborgs » 1*8 » » (Ostergötlands » 2*9 » » Örebro » 1*5 » » Jönköpings **) » 0*1 » » Westmanlands » 1*5 » » Förutom det, att inom 8 af de här ifrågavarande 18 länen kronoparker och häradsallmänningar alls icke finnas, belöper sig sålunda inom 7 län af de återstående 10 dessa skogars ytvidd till mindre än 2 procent af länets hela fastlandsareal. Närmast efter denna framställning af vissa allmänna skogars areal torde det vara lämpligast, att Tab Litt. p. meddela en öfversigt af de vigtigaste upplysningar, som Eders Kongl. Maj:ts Befällningshafvandes femårsberättelser innehålla öfver hushållning ssättet ä de allmänna skogarne. Efter hvad redan ofvanför blifvit antydt, äro, med undantag af några få kungsgårdars och boställens skogar, kronoparkerne och häradsallmänningarne de enda allmänna skogar i riket, hvilka ännu blifvit till en ordnad hushållning indelade. Endast med afseende på de senare skogarne meddela ock länsberättelserna uppgifter öfver årliga afkastningen. Dessa uppgifter hafva blifvit begagnade i och för den tabellariska sammanställningen, Litt. P, å följande sida. Af denna öfversigt visar sig, att årliga medelafkastningen under åren 1856—1860 å samtlige kronoparker (förutom Mössebergs och de 2 Edsmären) skulle hafva utgjort 1,166,373 kubikfot virke, som uppgått till ett värde af 59,786 R:dr Emit, samt å häradsallmänningarne (utom de i Calmar län belägna samt 5 allmänningar i Skaraborgs län) 2,215,735 kubikfot virke, till ett värde af 106,788 R:dr R:mt. — Kongl.