Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är lifvande o c h uppfriskande o c h det alstrar munterhet osh glädje mer än något annat. Allvar ha vi så nog af, vi vuxna menniskor, att vi väl behöfva den rekreation, som ligger i att utan alla tankar på dagens arbete och studier då o c h då en kort stund få bängifva sig, o c h odeladt, endast åt lek o c h glam. — Q V i n n o r. Det ovala ansigtets regelbundna linier, den bågtecknade öfverläppen, den fina näsan med sina lättrörliga vingar, alltjemt i dallring som blåklockans kalkblad, de stora ögonen med långa ögonhår och sitt beständiga uttryck, äfven midt i löjet, af frågande skygg förvåning — allt förenade sig att bilda en fullfärdig typ. Hennes hy hade den gulnade marmorns genomlysande färgton och hennes gestalt denna smärta spänstighet, som följer den unga jungfrun åt som racens yppersta kännemärke. Käthe — hon hade namnet såväl som sin kroppsliga adel till arfs af en moder, den hon knappast sett, i hvarje fall icke mindes. I yngre år hade fadern, som då tjenstgjorde vid den franska marinen, gjort sin hustrus bekantskap i Indien. Hon var engelska till börden. Kort der efter lemnade han fransk tjenst och förde sin unga brud till hemmet i Stockholm. Detta lyckliga äktenskap fylde ej ens sin första årsdag. När denna ingick var den unge sjöofficeren redan enkling och fann den enda trösten i sin häftiga sorg hos en blåögd liten minnespant i spetsprydd linda, som bevakades likt en skatt af en storväxt amma med vänliga ögon och hvita, styfstärkta mössband. * * Ja, sedan de dagarne voro nu nitton år gångna, nitton långa år, som strött sin snö öfver den unge sjöofficerens hufvud, allt medan han passerat graderna från befordran till befordran genom lifvets dust. Nu satt han, en gammal man med ynglingens lynnnesspänstighet i fullgodt behåll, och njöt sitt otium cum dignitate jemte en rundlig pension som kommendör i flottans reservstat.
Då den emellan Riksgälds-kontorets hus och Riddarholms-kanalen belägna del af den med detta hus förenade tomt, genom sin olämpliga och förfallna åbyggnad, sin bristfälliga stängsel och sitt nuvarande skräpiga skick, onekligen utgör en serdeles märkbar vanprydning för en bland de mest Stats-litskottets Memorial, N:o 230. 9 mest besökta och för öfrigt bäst bebyggda delarna af hufvudstaden samt ingalunda motsvarar de anspråk, man, hvad beskaffenhet och utseende beträffar, med skäl eger å en staten tillhörig och till lokal för ett allmänt embetsverk anvisad egendom, delar Utskottet den af fullmäktige och öfrige vederbörande yttrade åsigt, angående borttagandet af de å nämnde tomt befintliga, missprydande och för Riksgälds-kontoret icke behöfliga uthus samt gårdens planerande och förseende med en ny, mera ändamålsenlig och passande stängsel. Likaledes instämmer Utskottet i Fullmäktiges yttrande, angående verkställigheten af uthusbyggnadernas borttagande genom deras ,försäljning med skyldighet för köparen att inom viss tid från platsen bortföra de materialier, deraf desamma bestå; hvarvid dock, på sätt fullmäktige jemväl tillstyrkt, torde böra undantagas de källarhvalf, som befinnas under vestra delen af norra uthusbyggnaden och hvilka sammanhänga med hällarne under en del af stora huset ; varande kostnaden för dessa källarhvalfs förseende med en i samma plan som den öfriga gården liggande, betäckning beräknad till endast 300 r:dr.
Jag skall derföre fatta mig ganska kort, ehuru stor lust jag än har att uttala hvad jag i detta ämne velat säga. I sjelfva saken instämmer jag med de talare, som önska återremiss på det alt medel måtte erhållas till de ifrågavande lärare-seminarierna. De äro naturligtvis lika mycket, och än mera, behöfliga för elementarläroverket, än för folkskolorna. Den siste värde talaren klandrade nyss folkskole-lärare-seminarieVna; men orsaken hvarföre desse icke burit så goda frukter, som vederbordi, har redan blifvit omförmäld, nemi. den, ali man i början behöfde för många lärare på en gång, och derföre skyndade sig för mycket med deras utsläppande från seminarierna. Men sådan brist förefinnes ej vid elementar-läroverket. För öfrigt borde det vid dem tillgå aldeles på samma sätt, som vid folkskole-lärare-seminarierna. De seminarister, som infinna sig i Stockholm t. ex. hvilket hvar och en af Eder, mine Hrr, kan se, orri han vill besöka härvarande seminarium, får tjenstgöra såsom medhjelpare åt den ordinarie läraren. När den förre befinnes hafva inhemtat tillräcklig erfarenhet och skicklighet, så ställes han i kalhedern att leda skolundervisningen och föreståndaren sitter bredvid, för att bevaka hennes gång, likasom på ett fartyg, kadetten får stå på kammando-pallen med roparen i handen, under det att Officern står bredvid och låter kadetten föra fartyget. På annat sätt torde icke ett lärare-seminarium kunna lämpligen inrättas. När nu vid hvartdera universitet finnes en kalhedral-skola, så tyckes denna allt för väl kunna begagnas till seminarium. Setninaristerna finge då biträda läraren, och han kunde till dem, när han sä för godt funne, D e n 22 A p r i 1 f. m. 315 öfverlemna skolans skötande. Jag tror icke att delta skulle möta sä stora svårigheter, som Hr Bildt föreställer sig, ty lärarne Liefve i allmänhet belåtne med biträdens 'erhållande till lärjungarnes eftersyn och förhörande. Jag anser således inga svårigheter skola i det hänseendet möta.
Stockholm den 22 april 1819. CARL JOHAN Cirkulär till befallningshavande angående fordringars för utborgad spannmål verifierande med restlängder. Stockholm den 27 april 1819. Kungl Allmänna Magasinsdirektionen skall vaka över redovisningen av de medel som är tillställt dem. För att redovisningssättet skall vara säkert och fullständig kännedom om låntagarens förhållanden och då förfallna fordringar för utborgad undsättningssäd inte blivit uppskrivna i restlängder, anser man nödvändigt att upprätta sådana längder. Sedan magasinsinrättningens fond år 1815 förökades av ständerna har spannmåls undsättningarna ökat betydligt och en väsentlig del av fonden är utestående. Den som har någon befattning med spannmålens utlämnande och indrivning av betalningen må fullständigt känna till vad som honom åligger. Direktionen anser det lämpligt att med särskilda regler i avdelningar uppta både magasins uppbördsmannens och kronofogdens skyldigheter. Art I Magasinsförvaltaren I Brev av den 7 november 1811 stadgas att magasinsförvaltaren levererar undsättnings spannmål efter sockenlistor. Kronans säkerhet bör på det noggrannaste iakttagas, så att ingen som inte har jord som säkerhet eller kan ställa borgen, får undsättnings säd. Befallningshavande skall pröva varje ärende innan order om leverans till magasinsförvaltaren sker. Han skall sedan upprätta debiterings extract. Magasinsförvaltaren skall ställa sig följande till efterrättelse. § 1 När undsättnings spannmål lämnas ut på kredit från magasinet, skall förteckning upprättas enligt formulär Lit A och insändas till landskontoret. § 2 Undsättnings säd får inte utlämnas utan befallningshavandes assignation. Låntagaren skall kvittera och om han inte är skrivkunnig teckna sitt bomärke, som av någon ojävig person attesteras. § 4 Vid årets slut skall magasins förvaltaren infordrafrån landskontoret av kronfogdarna upprättade restlängder över obetalda spannmålslån. Han upprättar då på formulär Lit B ett ytterligare summariskt sammandrag, där hela utborgningen blir synlig år för år. § 5 Sammandrag över restlängder, där man ser den totala skulden. § 6 Alla medel för utborgad undsättnings spannmål skall i fortsättningen inbetalas av kronofogdarna till lantränteriet. Redovisningen görs av magasinsförvaltaren. § 7 Om spannmål säljs kontant från magasinet förs särskild förteckning.
För hvarje sådan närings-idkare, som i 1 mom. af 7:de §. omförmäld är, skall årligen, så länge hans rättighet fortfar, den kommitté, sorn för bevillnings-laxering satt är, före den 15 Juni beräkna det kannetal bränvin, som må anses komma att af nä rings-idkaren under det nästföljande försäljnings-året i staden föryttras, i fall han sin rätt till bränvins försäljning då fortfarande utöfvar. Besvär öfver beräkningar få anföras inom den tid och i den ordning, som äro för öfverklagande af Taxerings-kommittées beslut i allmänhet bestämda. Varda be svär anförda, gånge dock afgiften för försäljningen ut efter det af Taxerings-kommittéen bestämda kannetal, så länge det icke blifvit ändradt genom beslut, som vunnit laga kraft. Närings-idkare, som icke före den lista Juli sin rätt till bränvins försäljning hos Magistraten uppsagt, vare underkastad den afgift, som bör, under det nästföljande försäljnings-årét, utgå för det kannetal, hvilket i nu stadgad ordning blifvit bestämdt. §. 9. Burskap, som hädanefter meddelas, medföre ej rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin. §• 10. De i 7 §. 2 mom. omförmälda försäljnings-rättigheter varda, jemte dem, sorn Magistraten, sedan Stadens Äldste hörde blifvit, finner skäligt låta, i uppsagda eller förverkade rättigheters ställe, under nästföljande försäljnings-år utöfvas, innan Juli må - Expedilions-Ulskottets Förslag till underd. Skrifvelse, Nio 203. 639 nads utgång af Magisiraten utbudna på offentlig auktion, för högst tre år i sender, åt den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannetal. Magistraten ege att, efter Stadens Äldstes hörande, bestämma, om flera rättigheter skola utbjudas samfäldt i ett utrop eller hvarje rättighet särskildt. Auktions-anbuden profves af Magistraten, som ege dem, med tillbörligt afseende å de bjudandes behörighet och tjenlighet, antaga eller förkasta.
Bengtsson från nämnda län hemställt, att då detta företag, för hvilket kostnaden i upprättadt förslag beräknats till 50,623 R:dr 28 öre, vore allt lör stort för att utan statsbidrag kunna utföras af de tili största delen mindre bemedlade strandegarne, Rikets Ständer måtte »af Statens medel härtill anslå ett kapital motsvarande tvåtredjedelar af kostnadsförslaget»; varande jemte kostnadsförslag med dertill hörande planer och ritningar vid motionen fogade dels handlingar, som visade att ett bolag för detta företags verkställande blifvit bildadt, dels äfven ett af chefen i södra vägoch vattenbyggnads-distriktet Majoren A. Remmer afgifvet utlåtande, deri, bland annat, förklarats, att detta arbete otvifvelaktigt borde medföra den dermed afsedda nytta och sålunda vore förtjent af understöd. TJtdikning af Vidare har uti en annan motion (Nio 171) samme motionär påkallat Rikets mossar morn Ständers uppmärksamhet på ett annat, jemväl inom Sunnerbo härad af nämnda län socknar in om ifrågasatt vattenaftappningsarbete. Redan år 1845 hade nemligen fråga blifvit väckt Kronobergs om utdikning af den mer än 2 mil långa sträcka af mossar, som äro belägna i Rysslän. by, Berga, Tutaryds, Ljunga och Agunnaryds socknar, men i anledning af de anmärk - Slats-Utslcottets Utlåtande N:o 78. 43 ningar, som förekommo mot det då upprättade kostnadsförslaget, kunde något bidrag af allmänna medel icke för arbetet erhållas. Ärendet har sedermera till förnyad handläggning återupptagits af länets Hushållningssällskap, på hvars föranstaltande ny undersökning under sistförflutna tvänne år blifvit verkställd af Landtbruks-ingeniören A. V. Uddman, som deröfver afgifvit utlåtande och kostnadsförslag, det sednare slutande med en summa af 183,400 R:dr.
§ 2 Då till följe af konungens befallningshafvares ordres till v. kronofogden Elfström, hvilka från predikostolen i dag upplästes, det åligger Häggenås hemmansägare att afgifva underdånigt yttrande, rörande f.d. fångvaktmestaren Ol. Bräckbergs underdåniga ansökning om förskoning från det af Brunflo häradsrätt honom ålagda ersättningsansvar för det i Östersunds stad genom vådeld nerbrända arresthus; så blef, efter någon öfverläggning enhälligt beslutit, att denne socknens hemmansegare förena sig till alla delar och instämma uti hvad Liths socknemän i detta afseende besluta sig i underdånighet yttra. § 3 I anseende till torparen Salmon Jonssons i Högarne sjukliga och utfattiga belägenhet, blef, på gifven anledning, beviljadt och beslutadt, att han skulle, tills vidare njuta föda och skjötsel tvänne dygn hos hvarje hemmansägare i socknen, och skulle dermed nu början göras i Storhögen. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, i fortsätningen opaginerad, ÖLA. Protocoll, hållit i allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 29 oktober 1826. S.D. Uppå gifven anledning och förfrågan huruvida församlingens ledamöter funno sig hugade att antaga drängen Pehr Svensson i Häggesta till socken-skomakare; gafs det enhälliga svar att ehuru församingen har förut en sådan handtverkare, försedd med Konungens befallningshafvandes försvarsbref, så icke allenast bifölls Pehr Svenssons begäran, utan ock önskades allmänt att han måtte till sockenskomakare blifva antagen, emedan en enda icke medhinner betjäna alla i denna vidsträckta socken och Pehr Svensson med skicklighet i sitt yrke förenar ett utmärkt sedigt och anständigt uppförande, åliggande honom likväl att, innan mantalskrifvningen utverka sig Konungens befallningshafvandes försvarsbref. Datum ut supra. In fidem protocolli. N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA.
Förordningen den 19 Maj 1845, 2 § af 10 Kap. Giftermåls-Balken, är sålunda ändrad att man och hustru hafva giftorätt till hälften hvardera i all den lösa egendom, samt den fasta egendom i stad eller å stadens mark, som de ega eller ega få, så ock den fasta egendom på landet, hvilken de i hjonelag afla tillsammans, synes stadgandena i 9 Kap. 2 till och med 7 §§ i samma Balk, angående morgongåfva, vara alldeles olämpliga och icke fullt rättsenliga. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Så länge förut gällande lagbestämmelser med afseende på giftorätt voro gällande, egde stadgandena om morgongåfva skäl för sig; men nu, då de förra tidsenligt ocb rättvist blifvit förändrade, torde föreskrifterna om morgongåfva icke vara billiga, och eget förefaller det mig att de antydda lagrummen icke på en gång jemkades och förändrades. Utan att jag anser mig behöfva anföra några vidare skäl för en förändring derutinnan, att stadgandena om morgongåfva böra försvinna, torde blott omförmälandet af saken verka hvad jag åsyftar. Och med denna förtröstan till sak är det som jag vördsamt föreslår: att stadgandena uti 9 Kap. 2 till och med 7 §§ i Giftermåls-Balken, angående morgongåfva må upphäfvas och utur vår lagtext utgå. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 14 November 1865. O. B. Olsson, från Christianstads län. N:0 909. Af Lars Ersson från Södermanlands län, om anslay för inrättande af en pedagogi i Malmköping. Det kan ej förnekas att Staten på den sednare tiden gjort rätt betydliga uppoffringar i och för den allmänna undervisningen. En mängd nya skolor "hafva blifvit anlagda och de äldre ändamålsenligt utvidgade. Öfverallt ser man en vettgirig ungdom strömma till läroverken och man må med skäl glädja sig åt de herrliga frukter, som en stigande upplysning och bildning i en snar framtid lofvar åt fäderneslandet. Detta oaktadt finnes ännu mången landsort, hvarest nya skolor äro hehöfliga.
Herr Grefwen och Landt - Marskalks u. §:n består af flera ^lomeirter, dem jag torde fä särjkilldt upläsa. InZreslen uplästes. Herr 8te6t erivrade / at under blosxitaler äfwen förstas I.a3arett6r, och at meningen warit sadan i Hemliga Utstottet. Uppå gjord xropolition bifölls dennna uttydning. irsta blomen t et uplästes. Friherre von I.Lntin^8liauten yrkade, at Inventarier wid Bruk matte undantagas. I Nomentet stär Inventarier sä i Städer som pä Landet. Jag känner ej rrägol Bruk fvm ligger i Staben utom MäffingsBruk. Friherre uLl Friherre von I-anrinZssiausen. Jag har sörstärt !VI isor Lrsärs mening sä, ak blott Set som rörde Brukeskulderna skulle utgå; eller tvär meningen ax Bruks-lnvencurierne skulle sörblifwa uudi!i ragna? I aunar sall yrkar sr.g dec senare än ytterligare/ oaktadt Lassar Zksäc» anmärkning. Färsta rVlomemek bifölls med wilkor atBruksInvenrariLr uktryckeljgen deruti infkras. Andra S^oms«rrer »psästeö, och beslöts, at detsamma skulle alldeles utgå. Tredje b»komsntor uplästes. Herr 6)-IIsnaäIcr, Lamuel ^fscob, begärde, at ibland undantagen, deruti kyrkor mätte för lydligherenö skull nämnas. Uppå gjord xropoluiaa blef Msmsmsr med denna tilläggning bifallet. Fjerde kvlomentsr uplästes. Grefwe kksmilron yrkade, at något undantag ej mätte göras för de större Boställe», mpn wäl för tubalcsrn Boställen. Herr 2s! on, Ok rister. Jag menar, at för» sta kropokicion fran Hemliga Utskottet innehöll, at all Jorv skulle beskattas.
Men lika såväl sorn Ståndet i andra önskningsmål uttrycker en mening, lika väl kan det göra så nu. Jag vet således icke, hvartill ett afslag skulle tjena. Hvad den föreslagna skyldigheten för presterskapet beträffar, är det klart, att om Konungen skulie finna de föreskrifter, som redan gifvas, tillräckliga, så utfärdas inga vidare. Skulle åter ytterligare stadganden finnas behöfligt, lärer Regeringen nog tillse, att de icke blifva olämpliga för ståndet. Att de ifrågavarande föreskrifterna hvarken äro onödiga eller olämpliga, skulle jag snarare tro, än motsatsen , emedan jag icke ser någon reservation mot det afgifna förslaget af någon bland PresteStls ledamöter inom Oecon.- Den 15 April f. m. i33 Utsk. Detta är i alla fall en bisak; men hufvudsaken, som Ståndet skulle uttrycka, vore önskan, att en bestämdare ordning med detta manskap matte iakttagas; och det tror jag icke vore öfverflödigt. En särskild omständighet har mot förslaget blifvit anmärkt, den nemligen, att man utsatt för lång väg för soldaten att gå. Jag får dervid erinra, att den väg, som Dalkarlar, Wermländningar, Småländningar och andra, hvilka söka arbete, frivilligt tillryggalägga, är vida längre, synnerligen hvad Småländningarna beträffar, hvilket jag ofta erfarit. Jag tror således, att ingenting i detta afseende vore att befara, om betänkandet bifölles, hvilket jag vördsamt tillstyrker. Gr. von Platen: Då man så ofta och så mycket hört talas om det oriktiga uti att förlänga riksdagarna, ber jag att fä hemställa, om det lönar mödan att längre sysselsätta sig med ett ämne, som icke kan få något att betyda. Gen.- Adjutanten för Armeen har upplyst, att det åsyftade förhålhandet redan äger rum vid en del af de värfvade reglterna. Hr af Dalström har tillkännagifvit, att detta förhållande iakttages vid de indelta reglterna, och H. Ex. Hr Gr. Brahe har ytterligare upplyst, att hvad Utsk. föreslagit redan är af K. M. gilladt och under tryckning.
Nu är konkursboets utredning slutad och tillgångarne utdelade; sammankalle då referenten borgenärerne, och varde äfven gäldenären behörigen kallad; sysslomännen aflägge vid delta sista sammanträde slutlig redogörelse; borgenärerne gifve ock utlåtande, öfver huruvida gäldenären är ursäktlig (excusable) eller icke'; hvad då borgenärerne hvar och en yttra, tage referenten till protokollet. Med åtskiljandet af detta sammanträde väre äfven borgenärernes bolagsförening upplöst. 538. Referenten ingifve lill domstolen protokollet, upptagande borgenärernes utlåtande öfver gäldenärens ursäktlighet eller icke, beledsagadt utaf eget yttrande öfver konkursens karakter och förhållanden, hvarefter domstolen afkunnar sitt utslag, huruvida gäldenären är ursäktlig eller icke. 539. Har domstolen förklarat gäldenär icke ursäktlig, inträde då borgenärerne i full utöfning hvar för sig utaf deras rättigheter och anspråk, så väl emot hans person som hans egendom. Är han vorden ursäktlig förklarad, vare då fri från alla anspråk utaf konkursborgenärerne emot hans person, och håfve desse endast makt att emot hans egendom göra deras rätt gällande, dock med de undanlag, som i särskilda lagar utstakas. 540. Ursäkllige må icke kunna förklaras gäldenärer, sakfällde för bedrägligt förhållande, stellionatärer eller personer dömde för stöld, försnillningar, missbrukadt förtroende, och ej heller allmänna medels förvaltare. 541. Ansökning om beneficium ccssionis bonorum utaf handlande må icke kunna upptagas. KAP. Xll. Om olika slag af borgenärer och deras räll. lista Sect. Om med-ansvarige och löftesmän. 542. Rorgenär, den der innehafver förskrifningar, undertecknade, endosserade eller försedde med solidarisk betalningsförbindelse utaf gäldenären eller andre med-ansvarige, som också befinna sig i konkurstillstånd, vare berättigad alt bevaka sitt fordringsanspråk i samtlige konkursmassorna, och att mot dem göra sin rätt gällande till förskrifningens fulla betalning. 543.
Från Riddareholmen till Strömsborg ligger banan på en jernbro med 3:ne 80 fots breda öppningar, samt emellan Strömsborg och Tegelbacken på en dylik bro med 4 Bih. lill It. St. Prot. 1862 4 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 2 Hä/i. 9 62 Bilaga till Stats—Utskottets Utlåtande N.u 87. öppningar, med 8S fots bredd hvardera; den 5:te öppningen, närmast stranden, förses med en rörlig bro, äfven af jern. På det att inga hinder må uppstå för trafiken emellan Kungsholmen och staden, lägges ena hälften af gatan eller körbanan i jernvägens plan och den andra un der densamma. Ternvägs-stationen anlägges på utfyllning i Clara sjö, hvarifrån banan sedan fortsättes genom en del af Norrmalm öfver Trädgårdsföreningens tomt och vidare förbi Sabbatsberg och Solna. Stockholm den 10 Oktober 1868. iV. Ericson. Stockholm, tuyckt nos Sam. Kumstkdt, i sti;!. R:dr öre
Om, det Himlen gifve, detta lyckliga förhållande innan nästkommande Riksdag skulle inträffa, anser jag detsamma utan all våda på det sätt kunna afhjelpas, att Riksens Ständer till Kongl. Majrt i underdånighet lemna rättighet, att då en så oförmodad förmon vore för handen, stadga så stora Export-premier, att de, jemte den Tullfrihet, som för Sveriges Åkerbruks producter i Norrige lärer vara att förvänta, kunde utgöra skillnaden emellan Utländska Spannmålens pris i berörde BrödraRike, och det pris på Svensk Säd, som för vårt Jordbruks bestånd, finnes vara nödvändigt. I saknad af andra tillgångar, skulle Fond till denna välgörande utgift beredas, genom Lån mot StatsContoirets obligationer med 5 Procents renta, hvilka obligationer, vid först blifvande Riksdag, genom Riksens Ständers anslag, ovilkorligen borde inlösas. Jag är nu vid det ställe i mitt Memorial, der granskningen bör fästas vid det tredje medlet till stadgade Spannmålspris, nemligen: Fri Brännvins-bränning och strängt förbud af Utländskt Brännvins införande I denna del af ämnet, förenar jag mig helt och hållet med de Riksdagsmän, sorn förmodat, att en 'alltid tillåten husbehofs-btmniag, både äf ett Den lG Maj. vilkor för Jordbrukets tillväxt, och ett rättighet för Landtmannen, sorn hitintills obilligt varit förmenad , att på det för sig tjenligaste sätt förädla sin förnämst» product. Min erfarenhet som Jordbrukare och Embetsman besannar ock, att den ädlare Säden snarare till Brännvin användes, då bränning är förbuden, än under de tider, då densamma för största delen af året varit tillåten. Men, då jag yttrat min tillstyrkan att Brännvins-bränning under alla årstider icke må förbjudas, har jag med flit nämnt husbehofbränning, och varit långt ifrån att dermed mena frihet till anläggning af Bränn* vinsFabriquer, hvilka jag anser skadliga, under alla möjliga hänsigter, utom den, att vid stora Brännerier, ett större qvantum Brännvin erhålfes af Spannmåls-tunnan. / • Jag vill icke trötta Höglofl.