Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sjögren, år 1806 donerat dels en summa af 2,000 R:dr Riksgäldssedlar, hvaraf årliga räntan borde såsom löneförbättring tilldelas de fyra Kol legerne i Wexiö och de t vänne i Jönköping och sålunda fördelas» att hvar och en af de förre erhölle 15 R:dr och hvardera af de sednare 10 Ralf, allt Bauko, samt dels ett belopp af 666 R:dr 32 sk. nämnde mynt till anskaffande af “nya och fria boningsrum för de fyra Kolleger och apologister i Wexiö, genom “uppförande af en öfvervåning på nya skolhuset", — så är för närvarande, enligt 19:de punkten, hela denna donationsfond, som nu utgör ett kapital af 6,000 R:dr Runt, sålunda använd, att den årliga räntan, 342 R:dr, ingår i den ordinarie lönen för en af Adjunkterne i Wexiö. Då denna disposition af ifrågavarande donationsmedel icke svnes öfverensstämma med do af gifvaren meddelade föreskrifter, enär räntan af deri tredjedel BUi. till R, St.
Man må klandra den enfald, som här framställer allt i ett, det oliktidiga, som liktidigt; detta tadel ger rum för beundran, då man närmare betraktar detta förvånande verk, klarheten, fulländningen, uttrycket, och i de särskilda scenerna gruppering och composition af dessa många hundrade figurer. I de bägge sista afseenden är i synnerhet Pingst-scenen ypperlig, och torde kunna mäta sig med allt hvad konsten har förträffligt. – Slutligen må jag, för det tredje, nämna Maria på dödssängen – (af Schoorel) – redan halft förklarad, döende, omgifven af all catholicismens ståt, prester, crucifix, vaxljus, vigvatten, rökelse, rosenkrans, och bedjande och tjenande personer, som äro sysselsatte med detta – men allt måladt så, som man väl aldrig andra gången ser det måladt. Här följande ur min plånbok! – Färg är väl något yttre, men, der den är naturlig, tillika en utslagen blick ur tingets natur, som i någon mån säger till om dess egenskaper; i synnerhet der ögat ännu ej finnes, hvari blicken får en egen organ. – Blommorna drömma så sköna färgor, emedan de ännu ej ha ögon. Med ögat blir all annan färgblick mindre betydande; ty här blickar det inre sjelf fram. Den högsta blick är själens egen, och själfullast den, som har mest individuell charakter. – Hos den forntyska målareskolan är färgen ännu mest en yttre. Deraf den bländande färgprakten i tyger och andra liflösa föremål. Denna konst är ren imitation af naturen, och målar troget de döda sakerna, men menniskorna såsom sakerna. Det hela är ett stort Stilleben – Det inre individualiserande ljuset har ej uppgått. Deraf, med allt yttre ljus, en slags dyster enformighet i det hela. Porträttet finnes, men ej dess själ, eller rättare, här är en själ, men ännu inga själar. Dessa figurer se alla framför sig på samma sätt. Dock skimrar stundom en öfvergång till det högre fram såsom en oändlig naivetet. I Italienska skolan har ljuset först reflecterat sig inåt – och för den olika charakteriserande själsblicken träder den yttre färgen tillbaka, blir underordnad, hämmad, blandad till uttryck af själ och charakter.
Departements-chefen anförde i underdånighet: »Sedan, å sistförlidna riksdag, Rikets Ständer fattat beslut om statsgaranti tili befrämjande af en jernvägsanläggning, att genom ett aktie-bolags försorg utföras mellan sjöarna Mälaren och Wenern, för befordrande af en hastigare förbindelse mellan rikets tvänne största städer, Stockholm och Götheborg, här inom de flesta delar af riket, der förbättrade kommunikationsanstalter visat sig nyttiga och behöfliga, hågen blifvit all manligen väckt och allt mera lifvad för åstadkommande af jernvägar i flera rigtningar. Såsom följd af ofvan utvecklade förhållanden, anser jag mig böra underdånigst tillstyrka, det Eders Kongl. Maj:t må täckas föreslå Rikes Ständer, för den pröfning och medverkan, sorn på dem ankommer: a) alt såsom grundsats antages, att hädanefter icke några jernvägs-stamlinier i Sverige niå anläggas och utföras annorlunda än medelst statens omedelbara försorg och på t dess bekostnad; b) att, för utförande af sådana stamlinier, så vidt icke direkta stats—tillgångar dertill kunna' af Rikets Ständer anvisas, medel må, i den mån det erfordras, efter Rikets Ständjers pröfning och bemyndigande, af deras fullmäktige i Riksgälds-kontoret beredasi medelst upplåning mot obligationer, löpande med viss måttlig ränta, samt underkastade amortering i en bestämd proportion årligen eller i mån af tillgångarna för ,återinlösning; c) att likväl sådan upplåning af medel icke må äga rum, och följaktligen ej heller derpå llieroende byggnad af statsbanor företagas, utan så vida och allt efter som Kongl. Majit och Rikets Ständer finna statsinkomsterna kunna beräknas lemna sådant öfverskott, som för betäckande af ränta och amortissemenl å byggnadskapitalet tills vidaae årligen erfordras; Kongl. Maj:ts Nåd.
Alder hela omförmäldte Lönebeloppet, såsom årlig Pension, hvarigenom icke allenast de afskedstagande hugnas med Kongl. Majus Nådiga omvårdnad då deras Ålder nekar dem längre tjenstgöring, titan äfven Staten vinner samt Kongl. Majit sättes i tillfälle att tidigare i befordringsväg uppmuntra kraftfulle unge män, som i annat fall, ehuru egande användbara kunskaper och insigtcr, ofta måste afbida en tid då deras håg och krafter redan äro i aftagande: Och har Kongl. Majit genom Nådig remiss den 3o sistl. April till Stats-Utskottet öfverlemnat denne Ansökning, till det afseende, som derå kan fästas i sammanhang med den till Utskottet förut remitterade fråga, om en allmän Pensions-reglering för Civile Staterne. Stats-Utskottet, sorn redan innan denna Nådiga remiss ankom, hade till R iksens Höglofl. Ständer afgifvit dess yttrande öfver förslaget till en Pensions - Stats-Utskottets Betänkandén. i55g Inrättning för Civile Ämbetsoch Tjenstemän, får alltså nu särskildt anmäla förevarande fråga och deruti sig utlåta. Den i Kongl. Förordningen af den 24:de Januarii 1778 Ämbetsoch Tjenstemän i allmänhet tillagde rättighet, att då de länge och väl tjent, vid 70 års ålder taga afsked, med hela Lönens bibehållande, blef på sätt Stats-Utskottet i särskildt yttrande af denne dag, upplyst utaf Riksens Ständer vid sista Riksdag ifrågastäld, samt uppå deras underdåniga anmälan , af Kongl. Majit genom Nådigt Bref den 2 5 Junii 1818 i så måtto förändrad , att Landshöfdingar, sorn uppnått nämnde Alder och tjent 3o år, ega vid afskedstagandet undfå Pension, svarande emot en Stads-Secreterares Lön eller 2,346 R:dr 32 sk. med ^tillökning efter Riksmarkegångspris för derunder begripne 260 Tunnor Sp. utgörande för innevarande år 487 Ridr 24 sk. eller tillsammans 2834 Ridr 8 sk.
Från Hedervärda Bonde-Standet. S. D. Vid 1111 ånyo skedd föredragning af Banco Utskottets på bordet hvilaude Memorial N:o 136, med förslag till sammanjemkning af Riks-Stånder.s skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets under N:o 117 afgifna Utlåtande, förklarade Bonde-Ståndet, att det antog de gjorda inbjudningar, i följd hvaraf de föreslagna voteringarne förfalla. S. D. Nu föredrogs Högloflige Ridderskapets och Adelns, genom Protocolls-Utdrag för den 5 i denna månad, gjorda inbjudning, alt instämma i Ridderskapets och Adelns beslut ofver Stats-Utskottets | Utlåtande N:o 4485 i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 425, med förslag till formulaire för den förbindelse, som skall af Hypotheks-Föreningar afgifvas; och fann Bonde-Ståndet för godt att ingå på inbjudningen. S. D. Efter föredragning af Expeditions Utskottets i dag ankomna Trot. Utclr. d. 9 Maji i835. Memorial N:o 17, med förfrågan huruvida till Kongl. Maj:t borde afgå underdånig skrifvelse, i anledning af Preste-, Borgareoch Bonde-Ståndens beslut öfver Lag-Utskottets Utlåtande N:ris 70 och 109, förklarade Bonde-Ståndet, att Expeditions-Ulskoltet till denna förfrågan saknat anledning. Från II ö g 1 o fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Återremitterades Expeditions Utskottets den 7 i dennes på bordet lagde förslag till den § i Biksdags-beslutet, hvilken innehåller de till afgörande vid nästkommande Riksdag hvilande förslag till Grundlagsändringar. S. D.
Banko af Bankens, enligt 1839 års Hufvudbok, utöfver grundfonden varande vinst och kapital-öfverskött, som skulle till nämnde Kontor ingå eller för åren 1841, 1842 och 1843 ett belopp af tillhopa Banko R:dr 1,386,730: 5. 6. hvadan ännu för detta och nästkommande år återstå att aflemna 2/5:delar med . ^ „ 924,486:35. 11. B:ko R:dr 3,404,775:' l£ 6. Att detta belopp är i Bankens Laneoch Kreditiv-rörelse användt, torde bäst ådagaläggas genom följande uppgift öfver berörde rörelse efter 1839 och 1843 årens Bokslut: Berättelse af Banko-Fullmäktige. 55 År 1839. Lån emot pant af guld och silfver 331,725 „ „ Bankens Obligationer • 131,306 16 , , Jern • 1,679,470 28 7 „ „ Kopparsedlar 9,767 37 1 , till Städer och Korporationer 73,686 44 11 „ emot återbetalning i Silfver 607,443 20 6 „ D:o D:o i Sedlar 4,563,549 26 2 „ till odlingar 37,697 6 3 Förlag till Allmänna Diskontrörelsen . 8,000,000 „ till belåning af Publika Papper . 700,000 _ „ till Handelsoch Närings-Diskonten 2,710,000 Kreditiv till Spar-Bankerne „ Kommerse-Kollegium för Manufaktur-! liskonten . 1,000,000 „ Jernkontoret 600,000 — Kassakreditiv till Skånska Hypotheks-Föreningen
Som ådagalagdt blifvit, att det af Fnllmäktige, uppå Under-Stvrelsens derom gjorda hemställan, antagne och uti 1847 års Revisions-Berättelse omförmäldta förändrade sätt för beräknande af Bankens utestående rån tefordringar, 8 Ranko-Utskottets Berättelse, N:o 14. närmare utvisar verkliga förhållandet samt följaktligen ar ändamålsenligare, än det förut följda, har Utskottet, godkännande de skäl, som blifvit anförde emot speciella ränteuträkningars upprättande för hvart och ett af de, till ett antal af omkring 22,000 st. uppgående lån, skolat anmäla, att det till intagande i tjenstgörings-ordningen för Boksluts-Afdelningen ansett sig böra fastställa ofvanberörde förändring. Förflyttning på Pensions-Stat. (1845 års Rev Ber. § 8. Banko-Fullmäktiges Berättelse p. 19.) Efter inhemtunde af de skäl, som blifvit anförda till stöd för Fullmäktiges den 19 Juni 1845 vidtagna åtgärd, att på pensions-stat förflytta Kontorsskrifvaren, Hof-Kamereraren D. L. Nåthberg, oaktadt han sig ej till afsked anmält, har Utskottet, lika med Revisorerne, funnit berörde åtgärd vara med Banko Reglementets innehåll öfverensstämmande, och fördenskull, för sin del, densamma gillat. Frågor angående Diskont-Verken. §. 5 (1847 års Rev. Ber. § 8.) Revisorerne, som inhemtat, att Fullmäktige, den 3 Januari 1846, oaktadt skedd anmälan, att den till deltagande i Banko-Diskont-Direktionen utsedde ledamot af Borgare-Ståndet vore af sjukdom hindrad att omförmälde befattning utöfva, likväl beslutat, att suppleant för bemälde ledamot då icke behöfde utses, för att under hans fortfarande sjukdom i Direktionen inträda, hafva, i anledning deraf, yttrat, att, enligt Revisorernes åsigt, Fullmäktige vid ofvan uppgifna tillfälle bordt, genom suppleants inväljande, fylla det lediga rummet i Direktionen. Enär den ifrågande
Ståndet för godt att med godkännande af det häruti förekommande sednare Alternativ , stadga: att den förra fyllnads-afgiften af 4 sk. på Riksdalern må bibehållas, och att den vinst som ändå uppkommer : bör genom beskattning al Utländskt öfverflöd utgå. S. DUpplästes och godkändes till den behandling 56 §. Regeringsformen föreskrifver, Prot. Utdr. d. a o Junii 1818. 685 Constitutions - Utskottets Memorial af den i7:de dennes med förslag lill åtskiliige med Repremations-förslaget gemenskap ägande Grundlags ändringar. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Utskottets den 18 dennes pä bordet Iagde Utlåtande, i anledning af åtskilliga hos Vällofl. Borgare-Ståndet gjorda anmärkningar föranledde af Utskottets Betänkande under den 22 Maji , i afseende på flere till Utskottet remitterade och Allmänna Bevillningen rörande Memorial, blef nämde Utlåtande af Bonde-Ståndet bifallit. S. D. Enär Bonde - Ståndet redan bifallit Stats-Utskottets, under den 3:dje dennes afgifne yttrande öfver de äf Riksens Ständers, till granskning af Stats-Verkets räkenskaper år 1817, valde Revisorers anmälanden, rörande Stats-Verkets förvaltning; fann Ståndet, att Utskottets, till svar å de, vid detta yttrande inom Högloft. Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar, medelta och nu upplästa Utlåtande, endast borde läggas till handlingarne. S. D, Efter uppläsandet biföllos följande Ue: låtanden och Memorial, nemi. StatsUtskottets N-o 312» * anledning af gjorda anmärkningar vid dess hemställan om Revision af de under Kongl. Krigs - Collega disposition stående Cassors förvaltning och räkenskaper. BevillningsUtskottets Nio 27, angående Bränvinsbrännings afgifternas utgörande.
Hvarför icke lära dem att själfva tänka på, hvad de behöfva, och själfva ta fram det? Och naturligtvis både gossar och flickor. Det finns ingenting som hindrar, att en gosse besudlar sina manliga händer med att öppna ett linneskåp, söker fram sina underkläder, undersöker, om de äro hela, och är det så intet annat än en knapp som felas — så borde han själf kunna sy i den. Ä r det inte för galet kanske, att det i hela vida-Sverige knappt finnes tio män, som kunna sy i en knapp? Skräddarne undantagna förstås, ty de sy i knappar så bastant, att knappast någon kvinnohand förmår få dem ur! Men där kunna vi se, hur skickade män:; en äro också till att sy. » Det finns inte något fack, hvari kvinnorna stå öfver männen; till och med i kokoch skräddarekonsten - kvinnornas egentliga områden — äro vi dem öfverlägsna, när vi själfva vilja, » sade en ung man till mig vid en dispyt om kvinnornas förmåga. Utan att nu närmare gå in på detta ömtåliga ämne, skola vi endast fästa oss vid dessa själfsäkra ord: » närvi själfva vilja. » Männen kunna alltså, bara de vilja, mycket väl utföra kvinnliga arbeten, och utan att afse någon stor revolution på detta område, menar jag, att de kunde taga ifrån oss en hel del småarbeten, som hittills varit öfverlämnade åt » mors händer ». Men då må också vi mödrar vänja oss af med att passa upp de unga herrarne så flitigt i hemmet. V i borde mycket mera tänka på att göra både gossar och flickor till själfständiga människor och lära dem icke blott kärlek till, utan äfven respekt för » mors händer ». K. " Mors händer. " §| [an någon tänka sig en stämningsfullare rubrik? Bara dessa två ord upprulla för oss bild efter bild; vi tänka alla på vår egen mor och kyssa i tankarna de gamla trofasta, flitiga händerna. Men j u mera vi tänka på dem, dess mera röras vi, och till sist blandar sig i vår rörelse något, som liknar samvetsagg, ty » mors händer » borde icke vara fullt så rörande. I de allra flesta hem — det ge3 naturligtvis undantag — är det allt för mycket för mors händer.
Sitt StatSbefyofroenS fplfanbc: ®emib 1832 örS fint på betta anttaginnettöenbe3?:br 224,377:2.2. 3 afräfning på i833 årS Slujlag i,45o,ooo. 2. 2, Sitt 5örfmaré*2Serfcté ittånbfättanbe: i833 ärS anflag * . 210,000. Ärliga Stäntan till £attö 3JJaj:t konungen \ 200,000. Slfbetalningar på Sfulb*kapital famt Räntor: Sapital. Stanta, lögtttt |>. SOthonung karl XIII:S |)emgtftScapital 5,000. 23anco. §på ff // n rr' rt rottifätte Slu(5it>erfS*löttet . 3,85o gif*Ränte*länct 332: 44. RifSgälbSkontorctS l*ätt mot 5 proc. ränta . 46,032: 24. — bito btto , 4 bito ©ötf)a kanalbolags 3nfättningar mot 5 proc. ränta . 174,130. „ ben titt uitberflöb för Söbertelje kanal* 23olag anroifabe, mot 5 procents örlig ränta löpanbe Summa Äterftoben af RtfSgäibSkontoretö Obligationer utan ränta, bmtlfa blifroit ittfärbabe titt er* fattning för Sroenfla mebborgareS, genom SfeppSuppbringntngar, libna förluflcr .
Ek måtte, utaf Riksgälds-Contorets medel, tilldelas en graLification af 1,200 R:dr B:co, såsom vedergällning för lians möda och besvär samt tidsuppoffring, hvilket Memorial, under den a4 April, blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, men återremitteradt, med anmärkningar, ifrån Prestesamt Borgare-Stånden. Inom Preste-Ståndet hafva alla talare, hvilka yttrat sig i ämnet, pi anförde skäl, yrkat, att den af Utskottet föreslagne gratificationen af 1,200 R:dr måtte förhöjas lill 2000 R:dr. Inorn Borgare-Ståndet hafva någre Ledamöter dels bifallit och dels helt och hållet afslagit Betänkandet, samt andre ansett den föreslagne gratificationen böra ifrån 1,200 R:dr nedsättas till 1,000 R:dr. Vid öfvervägande af dessa serskilda opinions-yttringar, har Utskottet ansett sig böra vidblifva sitt förra Betänkande, och i följd hvaraf Utskottet nu ytterligare tillstyrker, att Commissarien Ek må, utaf Riksgälds-Contorets medel, erhålla en gratification af Ett-tusen Tvåhundrade (1,200) Riksdaler Banco. Beträffande serskildt den af en Ledamot inom Borgare-Ståndet begärde upplysning om de meubler, som tillhört f. d. General-Assistance-Contoret, så får Utskottet meddela, att efter hvad Utskottets afgifna Berättelse N.‘o 118, om granskningen af Riksgälds-Contoret, f. d. General-Assistance-Contoret samt f. d. Filial-Diseont-Inrältningarne utvisar, desse meubler blifvit å offentlig auction försålde och försäljnings-beloppet uti Räkenskaperne behörigen redovisadt.
Af den 5, 7, i5, ajj ^5, 27, och 5o 380 Den 3<y Augusti c. ni; Maji, samt den 5, 6, 11, i4, 18, 25, och 28; Junii innevarande år, innehållande; 1) Remlsjer till Siatsoch BancoUtskotten: Af Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse,® angående ett lånebiträde till fullbordande af nya Bia blialeks-byggnaden vid Upsala Universitet Beoi Ilning s UlJkoRet: Af Allmänna Besvärsoch OeconomieUH skottets yttranden uti 7:de och 8:de momenten, af dess Betänkande öfver föreslagne ändringaruti Författningarne rörande husbehofs bran vins.- bränningen, i afseende på frågorne om bränvins-skattens upphörande, och om nedsättning i Bevillningen. förstörre samt Skottska och Elglyndska Pannor m, in. B a gift {kottet l Af Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner, an. gående tiden för bevakande af mål, sorn i HofBätten öfver Skåne och Blekinge göras anT hängige, eller derifrån till Kongl. Maj:t i underdånighet fullföljas; föreslagen förändring uti; 1 Cap, 1 oqh 10 §. g. IfättegångsBalken i frågan om val af Nämndemän, samt Extra Nämndemäns tillkallande; oell förklaring öfver 5 §. uti 25. Cap.
Då kom det spänstigt starkt: – Tore min, nu ska vi inte släppa taget utan först se till att få pengar, mycket pengar, sedan blir du målare lika bra. Själf helt inne i det ljusa och lätta, blef hon otålig öfver Tores passiva min. Men plötsligt kastade han hufvudet tillbaka mot fönsterposten, slöt ögonen och utbrast hårdt: – Asch ja strunt i det – hvad är egentligen lifvet, vi ska inte vara sentimentala nu utan taga allting förnuftigt, se att förtjäna pengar – det är hufvudsaken. – Ja, men ser du, just då blir du målare ifrade hon. – Aldrig – det är försent, sade han patetiskt och steg upp – pengar, pengar, det är allt, nu ska jag bara se till att bli rik. – Ja ja – kom det litet stramt och kyligt – det här var ju bara energiskt uppflammande munväder! – blif det du, det tycks inte vara det lättaste. – Fa-an något duger jag väl till – for han ut. Han svängde ännu mellan ytterligheter, kunde icke komma i jämvikt, gick fram till sängen, lade sig framstupa och snyftade. Louise tände lugnt gasen. – Låt oss tala förståndigt om hvad vi böra taga oss till, Tore. Han reste sig lydigt, torkade okonstladt tårarna och gick fram i skenet, plirande och darrande på läppen. – Du är en stor gosse – hans hustru strök moderligt det sträfva blonda håret. – Att stanna längre i Newyork är inte värdt, talade han sansadt tungt. Så gå alla dina slantar. Det konstindustriella skulle kanske gå med tiden, men det går för långsamt, vi ha inte råd – nu får jag bli arbetare, vanlig, simpel arbetare. Det kom eftertryckligt, litet retligt. Hon förskräcktes aldrig öfver ord, behöll hela sitt upphöjda lugn och sade litet beskyddande afgörande: – Du kan komma upp den vägen lika bra, kära du. – Upp? Hör Louise, känner du ingen människa – bättre folk – här i Amerika? Hon funderade. – Adas syster är här, hon bor i en stad som heter Blue Point – långt bort i västern tror jag – är gift med en svensk professor eller något ditåt. – Du menar fröken Lennartson? Tore blef röd men öfvergick genast till annat.
Transp. 3,910: -— detsamma i tulli laga ständ tillträda, bifallit alt sökanden utaf tillgångarne ä 9:de Hufvud-tileln erliölle ett ränlefrilt län af 5,000 Hulr, samt ali denna summa, hvara under de första fem åren någon afbetalning icke komme att ega rum, finge efter nämnde lids förlopp, med 3b0 R:dr hvarje år af sökanden eller, i händelse lian med döden afginge eller till annan tjenst befordrades, innan länet blifvit lill fullo inbelaldt, af hans efterträdare i tjernsten återgäldas. Enlig! hvad Rcvisorcrne anfört, verkställas inbelalningarne å delta län årligen till Gottlands läns Landt ränteri; och dä enahanda åtgärd, sorn den med föregående län föreslagna, syntes för bokföringen af della län kunna verkställas i den nya Riks-hufvudbokens general-räkning med E. K. M:ts Befallningshafvande i nämnde län, hafva Revisorerne af sådan anledning ansett äfven del sednare lånebeloppet kunna ur lörskotlsräkningen afskrifvas 1,362: 24. Förskott till liqvid och redrfvisaing of f d. 9:de Hnfvv d-titelns medel. Till disposition af E. K. M Is Bo fall ning skrifvande, i Jemtlands län, återstod 153 Hulr 16 sk. Uti Nådigt Bref af den 9 Maj 1827 hade Kongl. Majit anbefallt Slals-konlorel. ali af nämnde Hufvudtilels tillgångar lill Kongl. Majlis bemälde Befallningshafvande låta utbetala 1,000 Hulr, för alt användas lill understöd ät sådana af angränsande läns invånare, till eli antal af 15 eller 20 hushåll, hvilka ville till Jemtland inflytta för alt bosätta sig ä ölVerloppsmarken, och, på K. M:ls Befällning.ihafvandes reqvisition, anordnades nämnda summa den 22 påföljande November af Statskontoret å länets ränteri, med förbehåll af redovisning.
Det kom någonting så obeskrifligt tillvinnande öfver honom, men hon nästan föraktade sig sjelf för det hon kände det så. Hon vämjdes vid sig. Än den ene, än den andre! Var hon icke ett afskum? Skuldmedvetandet föll ned öfver henne igen som en tung, öfvermensklig börda. Hvad skulle hon icke velat ge för att kunna luta sig emot hans bröst med en känsla af trygghet! Och det fast hon kände att hon icke älskade honom! Men det fans ju detta nya, som knöt dem till hvarandra. Hvarför, hvarför hade hon icke insett omöjligheten af att dela! Det kom jemna, enformiga dagar efter detta. Dagar under hvilka Marianne den mesta tiden var lemnad ensam med sig sjelf och sina tankar. Börjes verksamhetsbegär var starkare än någonsin. De talade mera med hvarandra än de förut brukat, men det skedde med ett visst bemödande å ömse sidor, derför kände de blygheten hos två personer, hvilka lemnats att hålla hvarandra sällskap på tu man hand, fast det icke fins någon förtrolighet. Mariannes sätt emot Börje var ett annat än förr. Hennes koketteri var spårlöst försvunnet, och i stället hade det kommit en nästan ödmjuk skygghet. Hon var rädd för hans smekningar. De manade alltid fram minnet af Pål, som ett slags spöke, och kommo henne att känna det som om hon nu med kallt blod fullföljde ett svek, hvars början varit endast en öfverilning. Denna tillbakadragenhet hade en underlig verkan på henne sjelf. Börjes person kom derigenom att vinna i hennes ögon. Den motvilja hon känt mot honom efter brytningen var försvunnen; det som nu höll henne tillbaka från hvarje närmande var en känsla af ovärdighet samt derjemte något annat, som hon nu först tyckte sig ha upptäckt på bottnen af sin egen natur, – någonting okyskt, groft, hvilket stälde hennes förhållande till Pål i en ännu skarpare dager. Hvad var hon då för slags qvinna? Hon ryste för frågan. Missromanernas platoniska moral hade upphört att finnas till för henne. Det fans en annan inom henne sjelf, hvilken icke lät sig afvisa: älska en och höra honom till.