Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derföre kan man anse dessa anbud grundade på leveranleurernes förtroen Bih. till R. St. Prot. 1844> 6 Sami. 1 A/d. 11 Haft. 5 34 Banco-Utskotlets Utlåtande, N\o 27. de till nästa års handels-ställning och på rörelsens närvarande brist pä Svenskt mynt. 2:0. Men om, såsom sannolikt är, nästa års handels-conjunctnrer blifva bättre, borde ej då Banken vänta till nästa vår, då i så fall med säkerhet åtminstone lika fördelaktiga anbud kunna emotses? Om man endast egde att afse Banken, borde denna fråga besvaras med ja, men då man erinrar sig den pligt, Reglementet ålägger Banco-Styrelsen att äfven afse näringarne, blir förhållandet annorlunda. Just de förbättrade utsigter för afsättningen å jern, som nu visa sig, göra penningebristen ännu mera tryckande, då mera Svenska sedlar behöfvas för att lossa jern till skeppning, och för hvarje lossning ett motsvarande belopp af sedelstocken indrages. Det är sannolikt detta förhållande, som hufvudsakligen framkallat anbuden, och frågan reducerar sig sålunda till den, är det nyttigt, att, under närvarande] förhållanden, Banken biträder den stora handeln med 3oo,ooo R:dr B:co i sedlar, som till största delen genast åter ingå i Banken, men hvarigenom utvägarne underlättas att utbyta på vågarne ofruktbart liggande Svenskt jern mot just den silfver-valula, hvarom nu är fråga, och är ett sådant mål värdt uppoffringen af de några tusen R:dr, som möjligen nästa vår kunna besparas? Denna fråga besvarar jag ovilkorligen med ja. 3:o. Hvilket är fördelaktigaste sättet för Banken, att förstärka metalliska Cassan, antingen att upptaga lån eller sådane silfverköp, som de ifrågavarande?
Kommer iagh i skolan och boken är bårto Rödh steenkt warder wijst min skiorta. Judas. Jagh sadhe tu skalt migh Junkar ey kalla När iagh är en frijherre medh allo. Tagh hijt krooken så får tu tijn book. Ha, ha, så skall man lura en tok. Boken behåller iagh, kroken och så, Medh honom iagh skall till stranden gå. Ther will iagh meeta lögor och åål, Medh booken will iagh skiuta till måål, I skolan stat tigh huru tu will. Alexander. O herre Gudh ware migh nu mildh. Judas. Tijgh tin skelm, iagh slår tigh på mund, Haff thz tin förbannade lusahund. 52 Jagh skall tigh så knostra och plocka Emedhan tu haffwer en hårlocka. Alexander. Nu löper han bort, hwart skal iagh vth, Kommer iagh i scholan ther får iagh en stutt. Sardelius. Hwad feelas min gosse att tu så gråter? Sägh för migh och wendt strax åter. Hwad gäller, tijn stackar i scholan har gååt Och myckin hugg aff skolemästaren fåått. Aldrigh skall min son komma tijt. Eller huru äret, sägh migh medh flijt. Alexander. Ney, vnge herren min book bort togh, Sedan han migh här på gatun slogh Och lopp här nedher åt gathun utföre. Jag weet nu aldrigh hwadh iagh skal göra. Jag skal gå till hanss mor kär och klaga, Han skall migh ey glömma i sijna dagar. Sardelius. Jaa gaak man tijt, han får wel skääll. Att han migh ey kände, thz war wel. Sådane småpusser äre ett gott mark Att min son warder frimodigh och starck. Ty will iagh för sådant honom ey snäsa, Thz är nogh modheren plägar åt honom fräsa. Sij Judas lille, ästu thär. Hwad gör tu nu på gatun här?
Hamnbyggnad, vid Trälleborg, om “Stats-anslag till, biträde för; Motion, rem. till Silatsoch Ekonomi-Utskotten, k. 1269. ■—• i Lidköping, om understöd till; Motion, rem. till Stats-Utskottet, s. 1159. Dit återrem. af Bonde-Ståndet, s. i3o4- •—• vid Ystad, om Lån till fullbordande af; Motion, rem. till Statsoch Banco-Utskotten, s. 1174* •—• om anslag till, vid Jönköping; Motionj rem. till Stats-Utskottet, s. 1227. i4o4 Hamn, om upprensning af, vid Landskrona; Motion, lern. till Stats - Utskottet, s. 1174. —i om medel till förbättring af Halmstads; Motion, rem. till Stats-Utskottet, s. 1227. •—i om Lån för anläggande af en, vid Wadstexia; Motion, rem, till Statsoch BancoUtskotten, s. 1228. —• stängnings-kostnader, förskott till, s. 4*5- 417. Handel, angående fri, med Jernsmide; Motion, rem, till Ekonomi-Utskottet, s. 1293. — angående fri, med Fogel; Motion, rem, till Lag-Utskottet, s. 1188. —• angående åtgärder till inskränkande af Fin_ ska; Motion, rem. till Ekonomi-Utskottet, s. 1248, 1288, i3o6, i3o<). .—. Balken, angående förklaring öfver i7Cap. 8 §.; Banco-Utskottets Memorial, rem. till Lag-Utskottet, s. i3Ö2, i368. — —• om ändring af 2 §. 9 Cap.; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. 1371.
Vid öfvervägande af gjord framställning om det bristfälliga och otillräckliga uti anstalterna för så väl postföringen som kommunikationen i öfrigt emellan Gottland och Sveriges fasta land, samt om angelägenheten och fördelen deraf, att denna kommunikation klefve för hela året så ordnad, att den motsvarade behofvet, hafva Rikets Ständer, i afseende härå, inhemtat, hurusom den enda mera jemnt påräkneliga kommunikation, som egt rum emellan Gottland och öfriga Sverige, varit föranslaltad hufvudsakligen fijr postens befordrande till och från ön, men tillika begagnats för passagerares öfverförande; att denna kommunikation, de sednare åren, under sommaren och någon tid på hösten blifvit besörjd genom ångfartyg, hvarmedelst, i anseende till serskilda omständigheter, någon regelbunden fart likväl icke kunnat underhållas under den tid på året, som för densamma varit afsedd och påräknad, samt att under öfriga tiden, eller vanligen från början eller medlet af November till början af Maj, icke funnits att tillgå någon annan kommunikations-lägenhet, än antingen en däckad postbåt, som förts emellan Klinte på Gottland och Böda på Oland, då icke storm eller stiltje sådant hindrat, eller ock öppna roddbåtar, då sådana kunnat med mera fördel begagnas. Dessa i och för kommunikationen emellan ön Gottland och öfriga Sverige sålunda vidtagna anstalter hafva Rikets Ständer ansett icke vara af den beskaffenhet, att de uppfyllt de anspråk, som i sådant hänseende skäligen kunnat göras, 158 Expeditions-Utskottets Föi'slag till und. Skrifvelse, N:o 88. enär icke allenast under vintermänaderne posterna frän Gottland ofta under flera postdagar uteblifvit och det jemväl inträffat, att kommunikationen med ön varit flera månader alldeles afbruten, ulan ock den mera regelbundna flirten upphört vida förr på höstarne, än som nödigt varit, derest ett lämpligt ångfartyg funnits att tillgå för kommunikationen emellan Gottland och Oland.
Se Indragning af Förvaltningen m. m. Bänkmansfördelning, angående förrättad. I. 76. Bänkmansval. Se Val. Bänkmännen, ledigheter ibland. Se Afsägelse!-. Böda kronopark, angående dess förvandling till häradsallmänning. VI. B. 400. VII. A. 45. Bördeman, om skyldighet för, att gifva köpare ersättning för af denne erlagda undantagsförmåner. XII. B. 146. A. 3gL Böter för försummad lagfart, angående fördelning af. XIII. B. 56o, 622. A. 648. XIV. E. 101. •— som ådömmas för sådana stölder, hvilka, enligt allmän lag, ligga i tveböte emot annan tjufnad, angående deras förvandling till fängelse vid valten och bröd. XI. B. 129. XII. i39. A. 282. XIII, E. 67. ( 63 ) Böter, angående inmanande i häkte eller borgens ställande, af den, som är dömd till böter, motsvarande högsta kroppsplikt. XII. B. 327. XIII. A. 57. — för bristande leverance af hemmansränteoch qvarntullskolen, angående. Se Kol. — stämmo-, angående. Se Stämmoböter. Böter och vitén, angående granden för bestämmande af. III. 297. IV. R. 4°5, 5<8. VI. B. .33. VII. Å. 27. X, U. 426. XI. A. 25. Boters aftjenande med arbete, angående. II. 258. R. 34<.XII. B. .47. A. 3g4- — förvandling till vatten och bröd, angående förändring i vissa delar af stadgandet derom. III. Calmar Län, angående fördelning af. I. A. 467- — om för högt beräknade räntor derstädes. Se Hemmansräntor.
För att gifva en så rundlig summa, synes mig det aldra minsta anspråket vara, att man åtminstone fått se taflan. Långtifrån att motsätta mig, det K. St:r skulle understödja talangen, synes mig tvärtom, att dessa 15,000 Rdr, lagda till de förut beviljade 6,000, kunde lämpligen ställas till K. M:s disposition. Utom Hr Larsson finnas åtskilliga andra ganska förtjenta och talangfulla artister; och det anslag, som här är afsedt att lemnäs åt en, torde göra mera gagn och blifva bättre användt, om det fördelas på flera. Jag tillstyrker således Frih. Cederströms förslag. Hr Cederschiöld, Fredr. Åug.: Ehuru jag visserligen icke vill påstå, att StatsUtsk:s, eller ens R. o. Adois ledamöter, öfver hufvud taget, äro fullt kompetente domare öfver den ifrågav:de taflans konstvärde, tror jag dock, att de känna det stora värde denne målare eger, och det stora namn han, till heder för sig sjelf och ännu mera för sitt land, vetat förvärfva sig. Det synes mig också, som Utsk. härvidlag utgått från en annan synpunkt, än just sjelfva taflans stora konstr.ärsvärde, och att Utsk. snarare tillstyrkt R. St:r att erkänna och belöna målarens oaflåtliga sträfvande. När man besinnar hvilken mäktig ande arbetat inom honom; när man tänker på den ställning hvari han förut varit, och hvilka våldsamma känslor som måst undertryckas, då lian varit tvungen att sitta vid det trägnaste handarbete, så synes mig, som meningen varit att härigenom gifva honom en ersättning för alla de själsqval han måst utstå. Hr Printzensköld har yrkat afslag, derföre att det vore inkonseqvent att bifalla denna punkt, sedan R. o. Ad. afslagit den föreg:de. Han har således velat updraga IX H. 4 C 722 Den 24 Motembtr e. m. en parallel mellan Professor Krafft och Hr Larsson.
Ständers omedelbara afgörande kommer att öfverlemtias, antingen de Obligationer, hvilka utgifvas för Go.1 tha Canal-Bolagssamt Malmö Disconteis Skulder, när de användas till liqviderande af Uån,' sorn utgått från endera af dessa Disconter, skola få beräknas till fulla beloppet, hvarå de lyda, eller om rabatt eller afdrag skall ega rum,’ och i sådan händelse antingen efter Sex eller Fem Procents ränta. Varandes, till stöd för den meningen, som ansett Obligationerne böra till fulla beloppet beräknas, anfördt, att härigenom skulle utvägame lättas för Gäldenärerne att liqvidera sine Skulder, och att den minskning uti Bankens påräknade Ränte-Inkornst, sora skulle beredas derigenom, att Låne-inbetalningarne påskyndas, troligen kommer att äisätta* 'Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. 113^ derigenom, att flere Låntagare, hvilka nu äro uti tillfälle, att upplåna eller köpa Obligationer, efter några års förlopp, kunna komma uti en annan ställning och blifva oförmögne, att afbörda sig sine återstående Skulder. 11:0 Vid förenade Utskottens Förslag ,• att de Discont-Papper, hvilka, vid Lån-Liqvider uti FilialDisconterne, väl blifvit derstädes emottagne, men endast såsom hypotheque, skulle, vid skeende slutliga Liqvider, icke Jd antagas till annat eller högre värde, än del, hvartill dylike Discont ■ Papper , hvilka kunna komma i fråga att användas till Låne-Liqvider, sedan Staten med Filial-Disconterne.s utredning tagit befattning, få beräknas, hafva flere värda Ledamöter af Vällofl. Borgare-Ståndet gjort den anmärkning, alt de nu i fråga varande DiscontPapper böra till fulla beloppet beräknas, hvarvid såsom hufvudsakligt skäl blifvit åberopadt, att, utom det att sådant emot Lag icke bör kunna vägras, hafva äfven flere Gäldenärer, under det att
Tredje punkten är hufvudsakligen lika lydande med mom. 2, §• 17. pag. 138 i i83o års Banco-Reglemente, under iakttagande likväl deraf, att då, i följd af Rikets Ständers beslut vid punkten 18 litt. c i Utlåtandet N:o 16, Spar-Bankerne erhållit Crediliv på Banken, och allt hvad som rörer nt^ifvarldet af dylika Creditiv-lån rätteligen måste hänföras till den §. i blifvande Banco-Reglemente, som upptager denna Creditiv-rättighet, Utskottet ur ifrågavarande mom. uteslutit hvad som rörer Creditiv-lånens utgifning. Punkten 4 igenfinnes under §. 20 pag. 140 af i83o års Reglemente, med det tillägg, rörande högsta betalnings-ansvar, för hvilket någon tillåtes häfta, som blifver en följd af Rikets Höglofl. Sländers beslut i anledning af 20 punkten, senare mom. i Utskottets Utlåtande N.‘o s6. 1 5:t« B,ihcö-Uiikottets Memorial N:o 128. 17 5:le punkten motsvaras af dels sista punkten i åberopade 20 dels §§. 21 och 22, pag. 14 *» i i83o års Reglemente. Punkten 6 är lika lydande med §. 22, mom. 2, pag. i/\.i uti samma Reglemente. Punkten 7 innehåller enahanda föreskrift som för närvarande tillämpas i fråga om Discont-Verkets Gäldenärer på ön Gottland, och grundar sig ]aå Banco-Utskottets beslut af den 23 No v. 1829. Punkten 8 är lika lydande med §. 24, pag. 142., i 1832 års Reglemente.
Då hade det kunnat vara skäl säger jag, att göra anmärkn., men StatsUtsk. ansåg sig både vid denna och andra punkter icke hafva skäl att göra förändring, emedan skillnaden emellan de verkliga utgifterna och den summa, som här är uptagen, icke har något att betyda; och sorn jag icke tillhör dem, hvilka anse att man blott utaf ett ”rechthaberf’ bör göra återreraisser, anhåller jag vördsamt om bifall till denna punkt af Utskis Betänk. Hr Printzensköld: Om man skulle utgå ifrån den grundsats, som Hr Bildt nu försvarat, så skulle det i sanning vara nära nog likgiltigt till hvilket belopp man satte alla förslags-anslag, men åtminstone är icke jag för min del af denna tanke. Jag har föreställt mig att när man upgör en Stats-reglering och icke så noga kan bestämma utgifterna a priori, så borde man vid deras bestämmande för framtiden rätta sig efter det förhållande, som under den förflutna tiden visat sig hafva egt rum. Nu hafva R. St:rs Revisorer fästat R. Sl:rs upmärksamhet på, såsom orden lyda i deras berättelse: "den jemna tillvexlen i kostnaden för bevärings-manskapcts öfntngar1', och man har icke kunnat förneka verkligheten af detta förhållande, likasom man icke kunnat upgifva något skäl för att dessa kostnader i en framtid skola förminskas, utan det synes tvärtom vara gifvet att, såsom här tillförene blifvit yttradt, folkmängdens tillvext måste föröka beväringsmanskapets antal, hvaraf ovilkorligen måste följa att kostnaden för dess vapenöfningar äfven måste stiga. Kan man således här icke antaga att de förhöjda utgifterna härröra från ett tillfälligt förhållande, såsom händelsen är med det förslagsanslag Hr Bildt nyss Den 19 April f. m. 141 omförmälde, så tyckes det mig ligga klart uti sakens natur, att R. St. böra uptaga förslags-anslaget till det belopp, som, enl. hvad erfarenheten visar, i sjelfva verket utgår.
Per och broder Lustig, men först och sist berättade hon om prinsessan, som satt fången i bärget och grät dag och natt, för att den stygge bärgakungen ville göra henne till brud, och om den fattige askepilten, som alla skrattade åt, därför att han vågat titta så högt, men som ändå drog ut i verlden och vann prinsessan och det halfva kungariket på köpet. Det berättade hon om, medan spinnrockarna surrade och flickorna sutto och tänkte underliga tankar under arbetet. Och vid jul och midsommar var det dans och lekstuga och all slags rolighet ur hus och i hus, och då dansade de nigaredansen och »det kommo två gubbar från skogen» och »Simon i Sälle» och »flickan hon går i dansen» och mycket annat, som nu mestadels är bortglömdt och förbi. Och då dansade Karin med Jan Nils, och hon var glad från morgon till kväll, och de hade altid så mycket att säga hvarandra. När våren kom, och solen lockade fram blommor och gröna blad i hagarna, då träffades de därute, och om sommaraftnarna sökte han upp henne, när hon mjölkade, eller också möttes de ändå. Och de talade tillsammans och smektes och lekte och hon sjöng visor för honom, om dem, som hade dött för hvarandra, och om kärlek. Det var i synnerhet visan om herr Rosendal, som hon brukade sjunga för honom. Och Rosendal han seglar till det främmande land, Han säger till sin flicka vara trogen som ett lam Under tiden. När Rosendal var bortrest, kom der en annan vän, Han ville med flickan trolofva sig igen Under tiden. Har du din vän på böljorna, sätt aldrig lit till den, Ty han har varit falsker och svikit har sin vän Under tiden. Och har du varit falsker och svikit har din vän, Nog får du din belöning af Gud i himmelen Under tiden. Och bröllopet varade i dagarna tre, Men inte ville bruden på sin brudegumme se Under tiden. Haf tack min hjärtans flicka för din uppriktighet, För nu så har jag seglat sjutusen milars väg Under tiden. Och jungfrun hon somnade i Rosendals famn, Så att hon inte vaknade förrän i Engeland Under tiden. Och han grät, och hon grät, hvar gång hon sjöng den sista versen, och de svuro hvarandra tusen eder, och de logo genom tårarna.
Dä, efter hwad salunda anfördt ar, stike utgifter wanligen blifwit, efter derom bos Kongl. Majit gjord underdänig anmälan, af Srats-medlen ersatte, och det icke tilhör Scars-Utstottet, at med en sadan underdånig anmälan wända sig cHrc-cks til Kongl. Maj:k; sa lära Riksens Högloft. Ständer benäget täckas finna, at denna ucwäg til ersättnings winnande för nu i fraga warande utgifter endast ankommer pä Riksens Högloft. Sränders egen ätgard, dä Stats Utskottet i underdånighet förmodar, det Kongl. Majit af de til Riksdagskostnader anftagne medel, nadigst räckes tillåta en sädan utbetalning. Stockholm den 28 Februarii 1810. Pä Högloft. Nidderssapets Pä Högwördige Pre och Adelns Ledamöters ste-Ständers Ledamö wägnar. ters wägnar. Llses kleming. ImAstLclius. Pä Wällofl. BorgarePä Hedcrwärde Bon Ständets Ledamöters de-Ständers Ledamö wägnar. ters wägnar. Larl kr. I^anäberA. ^näeis ^ob-msLOn. Lades pä bordet. ^röäelias. Ifrån Den 8 Mars. Z29 Ifrån Stats-Ulstottet war inkommet och uplästes et sä lydande: Word samt Memorial. Uti et til Högloft. Ridderffapet och Adeln ingiswit och derifrån genom l roloc.oll8 Utdrag af den 26 siftl. Februarii til Scars-Utffottet reiuicc^rae lvlsmorial, har Herr j-icob ^en^e>lein anfört, at det bifall, med hwilket Post-Betjeningen til Allmänhetens nytta i mänga är emot en högst riiwa Lön stall förrättar sina trägna göromäl, torde wara en bewekande orsak för Riksens Högloft.
R:mt R:dr 300,000: — 264 — Vid remissernas oafkortade ingång, genom herr Krigs-fiskalen Ä. G:son Bennichs försorg, har herr Krigs-fiskalen för dess besvär ej åtnjutit någon godtgörelse, vare sig under namn af provision eller annorledes, och icke ens ersättning för remiss-kostnader, porto eller telegramer; sådant varder härmed till bevis meddeladt. Gefle af Stads-bokhållare-kontoret den 13 December 1859. (J. P. Nilson. Att Herr C. P. Nilson, af mig personligen känd, i sin egenskap af Stads-bokhållare härstädes, egenhändigt undertecknat förestående intyg, hvilket till alla delar befinnes öfverensstämmande med mig förevisade stadens räkenskaper, sådant får jag härmed, på begäran, till bevis meddela samt med embetets underskrift och insegel bekräfta. Gefle, som ofvan. Ex officio: Axel Blommert. Not. Publicus. (Sigill.) Konsistor» Akademid i Lund underdåniga förklaring, i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer anmält vid granskning af Lunds Universitets räkenskaper för år 1857. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts\ nådiga befallning uti remiss den 21 sistlidne November af anmärkningar, som Rikets Ständers Revisorer, vid granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1857, framställt vid räkenskaperna för Lunds Universitet, får Konsistorium Akademikum Minus i underdånighet afgifva förklaring. I sådant afseende får Konsistorium, hvad angår Revisorernes anmälan i första punkten derom, att då de Konsistorii protokoll, på hvilka en den 6 Juli 1857 utfärdad anordning af 550 R:dr 12 sk., utgörande ersättning för Universitetet åliggande reparationer och inredning af biskopshuset i Lund, sig grundar, icke äro räkenskapen bifogade, Revisorerne icke kunnat bedöma anordningens befogenhet, härhos i underdånighet
Direction för sin del, att MagazinsIn rättningen, ehvad organisation den än må erhålla, ej kan utsträckas till föremålet af en så activ spannmåls-handel, att prisens jämna vidmagthål lande under alla år blifver möjligt, synnerligen vid en sådan ovanligt ymnig skörd, som sistlidet års, då alla orter, liiksens Ständers utan undantag, i iner och mindre mån erhållit säd utöfver egne behof. Innan Påksens Ständer, vid 1809 och 1810 årens Riksdagar, upphäfde de dittils gällande grunder för Kronans Brännvins-bränliing, och faststälde vilkoren, hvarpå densamma skulle i Stockholm och Götheborg framdeles verkställas, hade Magazins-Inrättningen inom desse städer ensamt tillverkningsoch fÖrsäljnings-rättigheten, som, enligt Kgl. Förordningen d. i5 Junii 1800, var beviljad såsom ett för Inrättningens vidmakthållande oumbärligt understöd. Spannmåls-rörelsen grundades då på en oafbruten omsättning af Inrättningens lager, befrämjad genom den utvidgade Bränneri-rörelsen. Dessa detailler voro med hvarandra förknippade och kunde, i stort utförde, under en följd af år icke annat, än gifva Inrättningen stadga och förmåga till en nyttig verksamhet samt öka dess tillgångar, hvilka ock i behofvets stund under 1808 och 1809 årens krig till största delen medtogos genom försträckningar åt Armeen och Flottorna, hvilka försträckningar Riksens Ständer sedermera vid påföljande Riksdagen ej funno utvägar att ersätta. Ifrån denna tidpunct är det som Inrättningen genom Discont-biträden af Banken , emot ränta , understöddes på samma gång, sorn den skiljdes från utöfvandet af den oinskränkta Brännvins-bränningsoch försäljnings-rättigheten i åfvannämnde städer. Nu deremot då Brännvins - Revisorers Berättelse.
Utsk:ts hemställan sid. 6, äng. dels bevilln. för fideikommiss, gåfva af fastighet samt testamente af fast och lös egendom, med full egande rätt till sjelfva egendomen, dels ock befrielse från skyldigheten att erlägga stämpel-afgift för testamenten och fideikommissbref. Gr. Lagerbjelke: Vid bestämmandet af bevilln:n för gåfvor och testamenten nedsatte K. o. Ad. densamma från 4 till 1 %. Jag vågar derföre hemställa att It. o. Ad., i likhet med sitt förra beslut, nu måtte besluta att ofvannämnde l°/0 måtte förhöjas till, 2°/0, hvarigenom testamenten och fideikomissbref då kunde från all stämpelafgift befrias. Gr. Mörner: Jag beklagar att jag äfven i denna punkt måste uppträda mot Utsk:ts förslag. Ett testamente är en handling, hvarigenom eganderätten till en egendom, den må vara fast eller lös, bestyrkes. Är det nu ett köpebref på lös egendom, så lägges det på stämpladt papper; är det på fast, är förhållandet enahanda. Hvarföre, under sådane förhållanden, skall en handling, som händelsevis råkar heta »testamente”, vara utau stämpladt papper. Är det skäl, frågar jag, att göra denna förändring, då 11. o. Ad. redan, på sätt den siste värde talaren upplyste, har nedsatt bevillnm för gåfvor och testamenten från 4 till 1 procent. Jag, för min del, tror att detta förslag är alldeles öfverflödigt och onödigt; det förorsakar åtminstone ej presterskapet något besvär, och får Den 25 Maj. jag derföre yrka, att R. o. Ad. måtte återremittera den ifrågav:de punkten. Hr Printzensköld:
Eder nödig kännedom af detta wigtiga ämne, samt derpä grundad fullkomlig öfwertpgelse, och deraf funnit, att enär Banque» fäkt tillösa sig den af Oh i Räder ntlofwade Realisations-Fond, en Million 822,222 R:d. samt de 553,642 R:d., som ä fdrst» - Den M October. 4837 sta HZlften af förmögenhets - afgiften ännu skola wara obetalte, till Banquen influtit; Realisation af femton Millioner Riksgälds - Sedlar pä sätt, Wi i Räder stad, gat och fbrordnat, icke besinnes stridande emot de för, fattningar, som till bibehällande af den faststäldc proportion emellan B.inqucirs recka Fond och betz utelöpande Sedlar, äro fdrestrefne; samt att I insen möjclig, heten, att samma Re lisation q mänader efter det sistnämde Fond och äterstäcnde förmögenhet afgift kommit under BanqucnS disposition, kunna företaga; sä hafwe Wi om Riksgälds - ScdlarncS Realiserande, och hwad bcrwid sä wäl som i följd deraf iakttagas bör, under denna dag utfärdat Wär Nädiga Förordning, af hwilken Wi till Eder efterrättelse i hwad pä Eder an, kommer, ett exemplar Eder härjemte i Räder tillsände. Wi inse nogsamt, huru som allmänna opinio, nen om en Realisations framgäng till betydclig del be, ror pä ordning i de anstalter, som till dep utförande fordras, samt att I, till werkställighet af hwad pä (liber ankommer, hafwa lid och rädrum af nöden, för widtagande af de förberedelser, som dertill inom Banco, Werket blifwa nödige. Men dä