Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag gången var på berget, till att anamma de stentaflor, förbundsens taflor, som Herren gjorde med eder, och jag blef på bergena fyratio dagar, och fyratio nätter, och åt intet bröd och drack intet vatten. Och Herren fick mig de två stentaflorna, beskrefna med Guds finger, och derutinnan all ord, som Herren med eder utur elden på berget talat hade, på församlingenes dag. Och efter de fyratio dagar och fyratio nätter fick mig Herren de två förbundsens stentaflor. Och Herren sade till mig: Statt upp, gack snart ned hädan; ty ditt folk, som du utfört hafver af Egypten, hafver förderfvat det; de äro snarliga trädde ifrå den vägen, som jag hafver budit dem; de hafva gjort sig ett gjutet beläte. Och Herren sade till mig: Jag ser, att detta folket är ett halsstyft folk. Låt mig betämma, att jag förgör dem, och utskrapar deras namn under himmelen. Jag vill göra ett starkare och mägtigare folk af dig, än detta är. Och som jag omvände mig, och gick ned af berget, som brann i eld, och hade de två förbundsens taflor i båda mina händer; Då såg jag, och si, då haden I syndat emot Herran edar Gud, så att I haden gjort en gjuten kalf, och voren snarliga trädde ifrå den vägen, den Herren eder budit hade. Så tog jag båda taflorna, och kastade dem bort utu båda händerna, och slog dem sönder för edor ögon; Och föll ned för Herran, såsom tillförene, i fyratio dagar, och fyratio nätter; och åt intet bröd, och drack intet vatten, för alla edra synders skull, som I gjort haden; i det I sådant ondt gjorden för Herranom, till att förtörna honom. Ty jag fruktade för den vrede och grymhet, der Herren på eder med förtörnad var, så att han ville förgöra eder. Och Herren hörde mig än i den gången. Var ock Herren storliga vred på Aaron, så att han ville förgöra honom; men jag bad ock för Aaron på samma tiden.
Ett tillfälle hade nemligen yppat sig att, utan uppoffring från det allmännas sida, få målet uppfylldt, då genom en enskild person, f. d. stadsmäklaren Holms beställning gruppen Bältespännarne var ämnad att, utförd i marmor, såsom gåfva öfverlemnas till Staten, men sedan gifvarens sedermera iråkade obestånd derför lagt hinder i vägen, ser sig National-museum beröfvad all utsigt att på enskild väg kunna tillegna sig detta konststycke och artisten, som med anledning af nämnde beställning redan fått vidkännas förberedande utgifter, sviken i sina förhoppningar att vinna målet för sitt arbete. Uppmuntrad af Stats-Utskottets ofvan citerade utlåtande, hvilket innebär ett tillstyrkande att, om vid nuvarande riksdag tillgångarne det medgifva, ett exemplar af arbetet i marmor för 30,000 R:dr på allmän bekostnad må utföras, får jag, som för min del anser, att detta konstverk ej förlorar vare sig i värde för National-museum eller i utseende, derest det utföres .i gjuten bronz i stället för marmor, hvarigenom en besparing af 5,000 R:dr skulle vinnas, vördsammast föreslå, det Rikets Ständer måtte ställa till Kongl. Majits disposition en till 25,000 R:dr förslagsvis beräknad summa för att sätta Professor Molin i tillfälle att för National-musei konstsamlingar i bronz gjuta kolossala gruppen »Bältespännarne». Stockholm den 4 November 1865. Fritz Ludv. Dardel. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. Af Herr Weidenhielm, Ernst August, angående ändring i 7 § 18 kapitlet ByggningaBalken. Genom den af Kongl. Maj:t den i 6 Februari 1864 utfärdade Strafflag, hafva de förseelser, som kunna med penningar försonas, blifvit belagda med vida högre böter, än 1734 års Lag bestämde, och sådant, bland annat, af det välgrundade skäl, att myntvärdet under tiden i betydlig mån förändrats.
Det kallar jag den stora konsten. Den är härlig. Hvilka repliker af lödigt guld! Och nu hålla vi på med Ibsens Kejser og Galileer. Privatim läser jag Motleys stora arbete Nederländernas frihetskrig. Intressant; men en otäck tross af rhetorisk ståt i stilen. Hörby d. 31 Mars 1888. — I dag vaknade jag vid 5-tiden på morgonen och kände mig förskräckligt sjuk; det var som om hufvudet velat spricka och jag måste bulta i väggen för att få isomslag och derigenom någon lindring. Men inte gjorde det mycken nytta. Det har varit mig omöjligt att stiga upp förr än nu bortåt qvällen. Bäst som jag låg der i förmiddags, kom man och sade, att jag fått ett af Svenska Akademiens understöd på 500 kr. Posttidningen hade man med, så att jag kunde sjelf se, och det var alldeles säkert. Jag trodde aldrig, jag kunde bli så gripen af något som kom från svenska akademien: jag borrade näsan ner i örngåttskudden och snyftade. Jag är mycket glad deråt, icke så mycket för blotta penningarne, ty de kunna icke räcka långt, utan än mer åt det höjande af mina aktier, som hos den okritiska allmänheten måste följa af, att akademien beskyddar mig. Och så fins det inuti tidningen en särskild notis, angifvande grunderna hvarför man ansett mig böra få understödet. Och denna notis, som troligen kommer att vandra genom hela landsortspressen, skall verka bättre än någon bokhandelsannons för mina två sista böcker. Man misstror inte gerna den, som står under akademiens hägn, och det kan göra, att det blir mindre skrän om, hvad jag kommer att förtälja härnäst. Jag känner en sådan dödande ödslighet inom mig. En sådan tomhet måste sagornas gengångare känna, när de till straff icke unnas ro förr, än de utfört ett förelagdt arbete. Verlden är så stor och så vid och så tyst, och jag är bara en liten myra, som kraflat mig trött bland de andra. Men ett eller två strån skall jag orka dra fram ännu. Hörby April 1888.
Den nu först till bifall å Utsk:s förevar:de hemställan gjorde proposm besvarades med starka Nej blandade med Ja, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om lt. o. Ad. behagade afslå denna Utsk:s hemställan, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte några Nej, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Fortsättningen af pröfningen utaf StatsUtskis Utlåt. N:o 42 upskjöts till morgondagens plenum, och R o. Ad. åtskiljdes kl. ^ på 11 om aftonen. In fidem protocolli, Alberl Munck. Tisdagen den 24 Mars 1857. Plenum kl. 6 e. m. Just. pleni-prot. för d. 10 dennes. Fortsattes pröfningen af StatsUtsfcs Utlåt. N:o 42, ang:de regleringen af utgifterne under EiksStatens 2:dra HufvudTitel; och förekom nu 7ide punkten. Denna punkt ansågs ej föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S:de punkten. Härvid förekom först Utsfcs tillstyrkande att förslags-anslaget till fångars vård och underhåll må ökas med 195,000 Edr rmt. Hr Stråle, Wilh..: I förbigående torde jag böra nämna, att i premisserna till Utsk:s Betänk, influtit en oriktig siffra, enär der upgifves, att den för år 1855 fastställda utgiftsstat för fångvården vore bestämd till 1,010,000 Rdr bko. Den utgör endast 884,175 Edr. Och den numera kända utgiftssumman för nämnde år understiger något sistnämnda summa, enär den upgår till 846,599 Edr 12 sk. 8 rst. bko.
— Nå godt! — två hundra, tre hundra, fyra hundra ger jag dig, men då skall du föra henne hem till mig, förstår du, i min malmgård. — Låt gå då för femhundra, hälften före och hälften efter — men falkarne? — Om du narrar mig, — sade grefven utan att fästa sig vid hans oförskämda skratt, — ska' jag låta dig springa gatlopp mellan mina hundar. — Se här emellertid till handpenning! Han kastade några guldmynt på bordet och reste sig upp. — Var lugn Ers nåd! Justitiesvärdet är icke i riktigt lag, ska' jag säga. — Studenten här om dagen var något styf och kantig af sig och det fick ett stort hack på väl en tum i eggen. — Nu bor der borta på norra malmen Johan Skärslipare och det är en rapp karl, ty hans slipsten gör icke mer än två hvarf om året, ett om jul och ett om pingst. Men då hinner han slipa sin byxknif så hvass, att han kan skafva de största bitarne ur helgdagsmaten för grannarne... Han ska' nu få börja att slipa svärdet i morgon. Och om höga magistraten sen brummar, ser hans nåde, så är felet hans, ty inte kan man nyttja en vanlig yxa heller. Grefven gillade detta förslag. Han brydde sig dock icke om, sade han, hur mäster Hvittlock stälde med saken, blott det gick som han önskade, och detta lofvades å den andra sidan med hand och mun under otaliga bugningar. När grefven lemnade Hvittlocks stuga, för att vända hemåt, var det nära midnatt. Malmarne voro denna tiden på dygnet allt annat än säkre, och utan fackla hade man till och med svårt att hitta vägen mellan de vattenfylda groparna och de månge högar af afskräde, som under dagen utkastats från husen på sidorna. Grefven hade icke gått många steg, då ett starkt fackelsken syntes från en af sidogatorna. Strax derpå framkom om hörnet en sällsam trupp, med rykande facklor och dragna värjor. De senare slogos oupphörligt mot stenar och husväggar, under rop och skrål. I spetsen för truppen gick en trasig spelman, hvilken af alla krafter gned på strängarne af en sprucken fiol.
Vid sistlidne riksdag yttrades ock af Rikets Ständer den åsigt, att, ehuru det låg i sakens natur, alt flertalet af pedagogierna i rikets städer småningom skulle vinna den utveckling och det ökade antal lärjungar, att de borde upplagas bland elementarläroverken och ställas under de för dessa gällande föreskrifter, det likväl ej syntes nödvändigt, att genom ett beslut åstadkomma en sådan förändring förr, än densamma af städernas eget behof påkallades, helst det onekligen för vissa städer innebure en fördel, alt läraren vid pedagogien kunde leda de fåtaliga lärjuagarnes undervisning längre, ån Skolstadgan för två- och treklassiga elementarläroverk medgifver. Utskottet, som delar denna af Rikets Ständer uttalade åsigt, har ock funnit de af motionären föreslagna grunder för bestämmandet af de orter, der skolor af olika omfång skulle upprättas, mindre antagliga icke allenast derför, att det torde blifva svårt att bestämma, vid hvilken punkt af utveckling handeln och näringarne i en stad skulle anses erfordra ett trekiassigt, ett femklassigt eller ett fullständigt läroverk, utan äfven derför alt elementarläroverkens lärjungar till så stort anta! utgöras af barn från kringliggande orter — barn, för hvilka undervisningstillfället icke synes böra göras beroende af den stads industriela utveckling, i hvilken skolan är belägen; äfvensom för den stora föränderlighet i skolornas omfång och organisation, som genom antagandet af sådana grunder skulle uppkomma. Enär med den nitälskan för undervisningsväsendet, som utmärker närvarande tid, det ej behöfver befaras, att icke den stad, som hittills saknat elementarläroverk, i mån af behof vidtager åtgärder för att åstadkomma upprättandet af ett sådant; och utväg dertill är beredd genom Rikets Ständers vid sistlidna riksdag i afseende på pedagogierna meddelade beslut alt — med öfverlemnande till Kongl. Maj:ts pröfning och afgörande, huruvida för en eller annan af de pedagogien som blifvit eller blifva utvidgade till 2-klassiga skolor, anledning må lörelinnas att, i anseende till lärjungarnes ökade antal eller andra omständigheter, derstädes ordna undervisningen i enlighet med Stadgan för rikets elementarläroverk — för sådant ändamål ställa ett visst belopp af vederbörande Hufvudtitel till K.
Jag är af den öfvertygelse, att alla bidrag till den hafva den stora Majoriteten af Nationen emot sig, och ännu ytterligare skola få det, då det blir tydligt, att det blott är för att gagna CanalBolaget, som desse uppoffringar göras. Jag kan ej tillbakahålla min förundran deröfver, att ej från Styrelsens sida någon plan blifvit uppgjord att komma från denna villrådighet. Man skyller på Rikets Ständer, som inledt Bolaget i detta företag; men i det fallet torde Regeringen komma att dela den drygaste andelen af Nationens inledande. Man har ej saknat sådan anledning, då Regeringens egna Ledamöter, sorn varit enskild ta Actieägare i Canalen, försäkrat om Rikets Ständers böjelse att understödja den, och tagit för afgjort, att Rikets Ständer ej kunde neka bidrag till densamma. Det framställer sig för mig, såsom en underbar trollkraft hos Canalen, om man ej kunde säga nej till sådane ytterligare fordringar och bidrag. Hvad Bolaget beträffar, hafva Rikets Ständer, från dess första tillvaro, ej ens skördat billig tacksamhet. Redan i8i5 framställde Bolaget sig icke såsom låntagare, utan såsom långifvare till Rikets Ständer, och det är från en sådan ställning, som jag önskade att Rikets Ständer ville skilja sig. Vi hafva i färskt minne de protester från Bolagets sida, som gjordes 1818, då Rikets Ständer gjorde allt för att frälsa Bolaget, och kanske ådrogo sig den rättvisa förebråelsen, att, om de hade följt Rättsprincipen, de hade undgått en mängd förebråelser, hvilka Rikets Ständer ej förtjent. Vi hade fått se, huru CanalBolaget hade dragit sig ur denna sak utan biträde. Om man tror, att det är allmänna opinionen inom Landet, som är för, att Canalen skall fullbordas genom allmänna bidrag, så vet jag ej hvarföre man ej söker inbringa dem genom allmän subscription, för att se, till hvad grad enthusiasmen äger rum. Jag fruktar, att ganska litet på sådant sätt kunde inbringas. Vi se, att Stamböcker för Kyrkobyggnader gå omkring, och att bidrag dertill beviljas, emedan de hafva opinionen för sig. Samma utväg kunde här vidtagas.
M. redan i Nåder vidtagit alla de åtgärder, hvilka, för det så kallade strömfiskets befordrande, kunna anses vara af nöden, likväl och sorn, i fall Kronofisket vid Elfkarleby och de dermed gemenskap egande inrättningar upphäfdes, så att laxen kunde upstiga till de större fjerdarne uti nämnde eif, det möjligen kunde väntas, att sådant skulle fördelaktigt inverka på laxfisket, samt en icke obetydlig förmon, genom en slik förändring, tillskyndas alla de personer, som bo vid Dahlelfven, hvilka jemväl villigt torde underkasta sig någon billig afgift för rättigheten till det derigenom uppkommande bättre fiske, hvilken afgift möjligen kunde komma att betydligen öfverstiga den summa, som i arrende för Elfkarleby laxfiske nu erlägges, ansett sig böra hos E. K. M. i underd. anhålla, det undersökning, innan det nuvarande arrendet örn berörde Kronofiske lilländalöper, mätte anställas till utrönande af ofvannämnde förhållande, samt alt E. K. M. derefter i Nåder täcktes fatta det beslut, son» af omständigheterna kunde finnas påkalladt. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 26 Maji i834* N:o 38. Uppläst och godländt hos Ridd. och Adeln den 24 Maji idi^. Preste-St åndet den 24 Borgare-Ståndet den 24 Bonde-Ståndet den 26 Rikets Stänclers underd. Skrifvelse , rörande Frälsehemmans skyldighet att utgöra Krono-brefbäring. (Oeconoinie-Utsk. N.-o 49.) . S. A. K. Ilos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt om nödvändigheten af uttryckligt stadgande rörande Frälsehemmans-egares deltagande i Kronobrefbä rings-s kyld ig heten, hvarvid Rikets Ständerinhemtat, att, sedan Rikets Ständer vid 181 o års Riksdag beslutat, samt Eders Kongl. Majit, med bi - 48 Expeditions-iJtskottcts Förslag till und.
I anseende härtill hade nemligen öns genom missväxterna utarmade invånare, hvilkas mest efterfrågade näringsmedel utgjordes af saltad fisk, varit nödsakade att för de under nästlidet år från andra orter införda fiskvaror utbetala en summa af minst 150,000 r:dr banko. Skogarna, hvilkas afkastning under förflutna tider varit att tillgå, voro numera till största delen medtagna. Äfven under sistberörda år hade både öns hufvudsäde, rågen, och potatisen i allmänhet gifvit en ganska svag skörd. Såsom en följd af nu uppgifna förhållanden, hade fattigpersonalen på ett förfärande sätt tillväxt, samt Gottlands besutne innebyggare försänkts i skulder ej allenast till enskilde personer för lemnade försträckningar, utan äfven till Kongl. Maj t och kronan för de erhållna undsättningslånen.
Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets ej mindre den a3 sisth Augusti, under N:o 4g> afgifne samt den a derpå följde September på bordet lagde Betänkande, med generelt förslag till Reglementariska Stadganden för de särskilda afdelningar af Banco-Disconten, som böra inrättas för Rikets Vestra och Södra landskaper: ändock den 3o sisth October under N:o 65 Pr-ot. Ptdr. d. 3 Nov. 1823. 35 meddelde samt den 3 dennes e. m. på bordet kigde Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar; fann Ilidderskapet och Adela för godt, att, med aaslag å tredje punelen af Utskottets förslag, besluta, det Herrar Banco-Fullmägtige skulle esra, att tillsätta Ledamöterne i Direclionerne öfver Låne-Contoiren, och hvilka Ledamöter borde stå under Herrar BancoFullmägtiges uppsigt och tillsyn, samt utgöras af ett Bankens Ombud jemte så mångå personer, som Herrar BancoFullmägtige för ärendernes ordentliga gång, saint LåneCouloirens behöriga säkerhet, kunde finna nödigt, dock flere än högst fyra Ledamöter utom Bankens Ombud; Om hvilket beslut, föranledt ej mindre af Ridderskapet och Adelus öfvertygelse, att Riksens Ständer icke borde omedelbarligen befatta sig med tillsättandet af Tjenstemän, de der af BancoStyrelsen skulle komma att bero, och för hvilkas åtgärder, BancoStyrelsen jemväl borde vara Riksens Ständer ansvarig; än ock af Ridderskapet och Adelns, vid pröfning af Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande, 3N;o 26 angående BancoDiscoutens Låne-rörelse, och de omständigheter, rörande densamma, hvilka ansetts ega sammanhang med Allmänna Finance Regleringen, den 19 sisth Junii fattade Beslut, att dc särskilde DiseoutContoiren för Rikets Yeslra och Södra Prof, Utdr, di 3 IVov, 1823.
Banco om året jemväl hädanefter böra blifva för ändamålet tillräcklig, cch tillstyrker således, att anslaget för nämnde Styrelses aflöning måtte oföräodradt bibehållas med 8,ooo R:dr om året, eller för 3 år 24,000 R:dr. 38:o Till arfvode för Lärare vid Mariebergs Läroverk i de kunskapsämnen, som specielt tillhöra Civil-Ingenieuren, har Kongl. Maj:t äskat, såsom hittills, 1,000 R:dr årligen, elfer tillsammans 3,ooo R.*dr, samt, i ändamål att påskynda bildandet af skicklige Ingenieurer för allmänna arbeten , ett serskildt anslag af 1,000 R:dr årligen, till Stipendier för Elever, som vid nämnde Läroverk genomgå den för Civil-Ingenieurer bestämda cours, eller, för 3 år. likaledes 3,000 R:dr. Utskottet anser allt skäl förefinnas för fortfarande utgående i 3:ne år af ofvanberörde, vid förledne Riksdag beviljade, arfvode af 1.000 R:dr om året för en Lärare vid Mariaeberg; men, hvad frågan om anslag för stipendier åt Elever beträffar, anser Utskottet, att då de personer, sorn ämna inhemta de för Civil-Ingenieurer nödige kunskaper, dels äro Officerare, hvilka, egande löner på stat, i allmänhet torde, utan ifrågavarande understöd frän det allmännas sida, kunna den behöfliga coursell fullborda, dels äro enskilde, hvilka, egnande sig åt ett temligen lönande yrke, måste sjelfva bekosta sitt underhåll, när Staten vidkännes kostna - 20' Statt-U(skottett Utlåtande, N:o 15$. den för det Läroverk, der nödig undervisning erhålles, utan serskilde avgifter, nägot sådant anslag icke vara nödvändigt..
Af sådan egenskap är den, som uti Januari! uästlidet år 1827 hos mig blifvit anmäld och. hvarvid, sedan jag derom af vederbörande infordrat nödige upplysningar , jag ansett någon annan min Embetsåtgärd ej ega rum,' an att, i afseende på tillgörande förslag, till vinnande af enhet i Lagstiftningen samt hvarje medborgares likhet, äfven inför den executiva Lagen , denna händelse hos Rikets; Höglofl. Ständer anmäla. Fabrikören Carl Antonsson hade hos tillförordnade Commendanten har i Staden^ Herr Öfversten oell Riddaren af Kongl. Svärdsorden Carl Ludvig Daevel förgäfves begärt handräckning till verkställighet at Öf» verStåthållareEmbetets den 11 Martil och den 27 April 1825 gifne Utslag, hvarigenom ej mindre Kammarherren och Ryttmästaren vid LifGardet till Häst, Friherre Carl Gustaf von Roxendorff och Lieutenanten vid Skånska HusarRegementet, Friherre F. JL. von Roxendorff blifvit vid bysättningstvång åläg» de att med ranta och utsökningskostnad infria en af Kammarherren och Ryttmästare» 22 R. St. Just. Otnb. Banco till sedelhafvaren utgifven skuldsedel, hvarå Lieutenanten Friherre von Roxendorff teknat proprie borgen, än ock bemälte Kammarherre sersk i Idt dömts, vid lika äfventyr, att betala 1000 R:dr med ränta och expenser, i följd af Kammarherrens och Ryttmästarens den iq Januarii 1825 till Sedelhafvaren uthändigade förskrifning, hvilka Utslag, dem Executionslletjenterne Lindståhl och Haglund erhållit befallning att verkställa, förrbemälte Friherrar von Roxendorff vägrat fullgöra och godvilligt sig underkasta.
Utdrag af Protpcollet, hållit hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Jjägtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 19 September 1823- S. T). Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärspch Oeconom jeUtskottets den 3 dennes under N:is 175 Pch 176 afgifne» samt den 9 derpåföljde eftermiddagen på börset lagde, atne Utlåtanden, i anledning af gjorde anmärkningar yjd Utskottets förut meddelte Betänkanden: 1:0 Rörande yäckt fråga om förbud mot införsel af Danska hästar. 2:0 Angående fond till understöd för Jordbrukare, sorn genom frost eiler hagelskada förlora växande gröda; Deri 19 September e. m Fann Ridderskapet och Adeln att, enär sistnämde Betänkanden redan blifvit af Ridderskåpet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till handlingarne., JJt Supra. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Ali" manna Besvärs och OeconomieUtskottets den 3 dennes under Wto 177 afgifne, samt den 9 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, förslag till jemkning uti RiksStåndens särskilte beslut öfver föreslagne ändringar uti för* fattningarne rörande husbehofs brännvins bränningen och dermed gemenskapägande ämnen,. Ut Supra. S. D.
Korn. Malt. Smör. Bokv<*d, iiksmyn Summa. Skolor: k pr k pr I':i kpr Lf/ fl Lass. B;dr ) r t Riksmynt Landt gillen: Halmstad 14 1( 14 9 71 208 49 Warberg 8 8 1 16 5 10 — 2 40 83 72 Laholm 4 10 — 5 21 51 39 Summ a 8| 8 1 16 24 10 14 17 52 540 60 Vidkommande det ifrågasatta utbytet af förenämnda inkomster mot kontant anslag, har Kammar-kollegium, under åberopande deraf att klockarebolet! iiro anslagna till boställen och aflöning för klockarne, — att de förhållanden, pä grund hvaraf inkomsterna fält och ännu få af skolorna uppbäras, långt före detta upphört, — att helgonskylden, hvilken på enahanda grund skolorna tillkommit, redan blifvit med statsanslag ersatt, — att klockarepensionerna härleda sig från ett frivilligt medgifvande af de vid deras första uppkomst varande klockare, — alt det alltid måste innefatta en obillighet, att den ene Ijenstemannen skall af den hans syssla anslagna inkomst afstå något för alt aflöna en annan, hvilken obillighet i förevarande fall vore så mycket större, som inkomsterna vid klocka!etjensterna i allmänhet inom Lunds stift vore mindre betydliga, — samt att ett sådant aööningssätt för skolorna, som det nu ifrågavarande, icke kan annat än å ena sidan föranleda tvister och rättegångar och å den andra medföra både mera osäkerhet om skolornas verkliga inkomster och ett mera inveckladt räkenskapssätt, än som med en annan aflöningsmethod skulle ifrågakomma — i underdånighet tillstyrkt, att nådig Proposition måtte till Kikets Ständer aflätas om anvisande af statsanslag till ersättning åt skolorna för ej mindre landtgillena af klockareboleu, än äfven klockarepensionerna.