Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett kommande krig torde eljest låta oss betala denna försummelse med summor mångdubbelt så stora, som det byggnads anslag, sorn nu begå res. Det är blott den Ytliga betraktaren, sorn anser ett crlogs-skepp vara ett dödt kapital, gagnelig! blott under krig. Sä vore det visserligen, om under fredstid alla våra örlogsskepp fiiigo ligga suckande vid brobänken i Carlskrona. En örlogsflotta eger ett mera mångsidigt värde och återgäldar, rätt använd, äfven under den djupaste fred den kostnad, på densamma blifvit nedlagd. Det må tillåtas mig anföra några tankar i detta ämne ur Tidskrift för sjöväsendet: Det vetenskapligt fulländade och för striden fullkraftiga örlogs-skeppet är, så viii som hvar och en annan storartad uppenbarelse af mensklig kraft och mensklig snillrikhet, en mäktig häfstång af lyfta national-audan till ett högre sjelfmedvetande och att motverka de borgerliga bestyrens ofta söfva tide inverkan på själens ädlare förmögenheter. Sverige bör ej och kan ej ostraffadt afsäga sig sitt rättmätiga anspråk pä att vara en sjöfarande nation i detta ords ridderliga bemärkelse. Det vore en oklok beräkning, att för framtiden afsäga sig förmånen att på fjerran haf lia sin handel befordrad genom det anseende. sorn en aktad flagga ingifver. Om Svenska folket rätt förstår marinens sanna betydelse, lärer det väl ej för besparingen af en måttlig penningesumrna vilja upoffra dess mångfaldiga välgörande verkningar och i nautiskt hänseende nedstiga till den låga ståndpunkten af en blott och bart vinningslysten krämare-nation. Mine Hrr! en sådan ång-fregatt, hvarom nu är fråga, skulle inför utlänningen vara det vackraste ombud för moderlandets bildning och sociala utveckling samt på hemstationen utgöra ett hän föl ande föremål för stolt sjelfförtröstan och vaknad fosterlandskänsla och skulle sålunda bidraga att gifva hvad högst och bäst ett folk kan önska: yttre anseende, inre tillfredsställelse. Jag anhåller att få förena mig i den reservation, Hr Skogman afgifvit. 1) eu 14 April o. m.
När Götha Hofrätt anmälte sin önskan att få adjungera dem, var det icke lämpligt att begära medel dertill. Det låg tvifvelsutan i bakgrunden, och den förhoppning förespeglades dem, att de icke skulle blifva utan ersättning. Jag anhåller, att StatsUtsk. måtte behjerta denna angelägenhet, som, hvad summan beträffar, icke är af särdeles betydenhet. Jag förenar mig med Hr Gyllenhaal, och önskar, att StatsUtsk. ville, med mera frikostighet än hittills, behandla denna angelägna sak. Frih. Boye, Ludv.: Lika med den sista värde talaren öfvertygad om omöjligheten för Götha Hofrätt att till allmänhetens belåtenhet fullgöra sina skyldigheter, utan att de fyra adjungerade ledamöterne bibehållas, och lika öfvertygad, att man icke skäligen kan begära , att personer skola utan all slags vedergällning uteslutande fästa sig vid Den 5 Maj e. m. 235 en sysselsättning, tillstyrker äfven jag återremiss, och alt Utsk. måtte eftersinna detta; och jag beklagar de personer, sorn höra till Götha Hofrätts jurisdiction, om Ständerne äro liknöjde för denna angelägenhet, så vigtig för allmänheten, enär derpå beror, att dess ärenden må skyndsamt afgöras. Hr Sandelhjelm, Paul, uppläste följande: Sedan StatsUtsk. genom utlåt. N:o 4o i ang:de regler:n af ulgiflerna under riksstatens andra hufvudtitel, 3:dje punkten, afstyrkt bifall till äskad tillökning i löningsanslaget för Rikets Hofrätter, bland annat af det skäl, att ett nytt lagverk snart torde vara att förvänta, samt att den förändrade organisationen af Statsrådet utau tvifvel komme att leda tili reorganisation af hela just.väsendet; så, enär StatsUtsk. härvid troligen förutsatt, att nämnda afstyrkande skulle afR. H. St. godkännas, synes ock Utsk. hafva bort, just af förutsättningen härom, finna sig uppmanadt att hos R. St. tillstyrka bifall till Hr L. H.
Jag kan ej fatta den slutsats af mitt Anförande, att jag skulle hafva gjort ett försök, att draga Regeringens beslut, rörande enskilde eller Cor* porationer, hvarom 90 §. handlar, under Ri - Den 3 Juli i. 15 kets Ständers pröfning. Jag hav, med anledning af ett Regeringens beslut, väckt en Motion; och dertill anser jag mig hafva den mest obestridliga rättighet. Hvad 5i §. Riksdagsordningen beträffar, får jag tillkännagifva , alt jag icke anser min skrift innefatta flere än ett mälj och detta mål är, åtgärder sorn dels redan äro vidtagne, dels äro att vidtaga i afseende på den befarade missväxten. Medlen för ändamålet kunna vara otaliga, men icke kunna dé förklaras för serskildta mål af olika beskaffenhet, som enligt 5i §• ej få sammanföras i en skrift. Detta har säkerligen icke heller varit Lagstiftarens mening, som tydligen arden, att icke olikartade och osammanhängande ämnen, må sammanföras på sådant sätt, sorn skulle göra deras upptagande och behandling af behörigt Utskott omöjligt. Jag kan således icke underkasta mig den arbiträra tydning af Grundlags-paragraphen, som någre enskildte medlemmar af Ståndet här framställt, enär jag ingalunda är öfvertygad, att min skrift är grundlagsstridig. Jag öfverlemnar till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln, att bestämma, huruvida remiss å min nu föredragne Motion kan vägras, och jag tvingas att underkasta mig det beslut som fattas; men icke anser jag mig pligtig att göra någon ändring i mitt Anförande, på grund af enskildta Ledamöters olika åsigt. Det må således ankom' ma på Ridderskapets och Adelns pröfning i6 Den 3 J u 1 i i. att anse min Motion af så ringa värde, att den ej förtjenar någon remiss. Tror Ridderskapet och Adeln sig äga rättighet att vägra remissen, skall denna vägran såsom prejudicat för framtiden säkert blifva mera nyttig, än skadlig för mig.
Likväl och dä nu upplyst är, att 3:ne Stånds sammanstämmande beslut afgjort frågan om KammarColhm och Statscont., begifver jag mig nu till att återtaga mitt inbjudningsförslag i dessa delar, och att endast frågan om Cancelliet må qvarstå i den inbjudning, jag begärt; hvarigenom jag hoppas hafva undanröjt alla scrupler i afseende på formen. Jag anhåller således om propos. på den föreslagna inbjudningen, så vidt den rörer K. M:s Cancelli. Jag tackar Frih. Hermelin för den erinran, han ställt till mig; men jag får förklara, att jag icke väckt något förslag i afseende pä de icke tjenstgörande embetsmännen derföre, att jag ansett såsom en tydlig följd af förra riksdagsbeslutet, att tjenstlediga embetsman ej kunna få åtnjuta löneförhöjningar. Hr Lefren, Joli. Pehr: Sedan Frih. Boye nu inskränkt sin motion till den delen, som rör K. M:s Cancelli, synes frågan vara mycket förenklad. Jag begärde ordet, då en värd ledamot påstod , att denna öfverläggning vore oformlig, samt att det vore alldeles olagligt att nu företaga denna fråga till afgörande. Det beror likväl på Hr Gr. o. Landtm, att till Ståndet framställa, om Ståndet, utan afseende på den ordning, målet har på föredragningslistan, behagar företaga detsamma; ty i 47 § RiksdagsOrdn. står: ”LRi plena föredragas först de för RiksSt. gemensamma Den 13 Augusti f. m. ”ärenderna och sedermera hvarje Stånds enskilda, alla i den ”ordning de, hvart slag för sig, inkommit, så framt ej Stången derom annorlunda förordna.” Jag anhåller således vördsamt, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes infordra Ståndets tanka, huruvida Ståndet vill, utan afseende på den ordning, målet liar på föredragningslistan, företaga den fråga om inbjudning till de öfriga Stånden i afseende på löneförhöjning för K. M:s Cancelli, hvartill Frih. Boye nu inskränkt sin motion. Gr. Cronhjelm:
HELGE. kärlek i denna stund är sann. (Stryker ömt hennes når.) Och skulle du en gång komma under fund Jag tror dig, Ester! jag tror åtminstone att din med att ditt hjärta inte är mäktigt en känsla, som alltid och ej endast stundtals måste fylla hela ens väsende så frukta inte att säga mig det! Hur det än blir, skall jag dock alltid förbli din bästa och trognaste vän. (Han upplyfter henne och för henne till den ena dörren, går själf ut genom den andra, i det ridån faller.) ____________ ANDRA AKTEN. (Samma rum som i första akten.) ESTER (fantastiskt klädd, står framför spegeln och studerar olika ställningar. Gestikulerar och deklamerar). »Men tänk, då jag är graflagd, om jag skulle uppvakna förrän Romeo har kommit att mig befria, hvalf!» hvilken gruflig tanke? Skall jag ej kväfvas då i detta gare! (Försöker igen.) »Skall jag ej kväfvas då i detta hvalf, hvars ruttna svalg en hälsans fläkt ej an(Afbryter sig.) Nej, nej, inte så! Och dö därinne, förr'n min älskling kommer! (Afbryter sig; stampar (Afbrgter sig.) Nej, det måste sägas häfti das, och dö därinne förr'n min älskling kommer». i golfvet.) Nej, nej, Ester Larson, det duger inte. Detta var inte Shakspeares Julia! »Och lefver jag, bryter sig förtviflad.) Nej, nej, det går inte! Jag är o, kan det inte hända, att ställets fasor » (Afden odugligaste, dummaste, mest misslyckade aktris, kunde spela denna roll! som någonsin har funnits. O, att jag en gång En svårare, men tillika skönare uppgift kan aldrig en konstnär föresätta sig. En konstnär! Är jag då en konstnär? (Börnar då, att jag blir galen utaf dessa fasor och leker vildt med mina fäders skallar. Ha, se! Mig tycks jag ser min frändes vålnad vänta Tybalt, jar åter deklamera.) »Kan det ej hända, om jag vak vänta!» Jag är en konstnärinna.
Deu för ohäcklad hampa i tulltaxan stadgade införselsafgift, 24 sk. skeppunBampa. del, har Kongl. Maj:t, genom nådig kungörelse den 18 Juli nästlidet år, helt och håMet upphäft; hvarjemte Kongl. Maj:t å häcklad hampa nedsatt tullen från 1 R:dr till 24 sk. skeppundet; och torde den blifvande tulltaxan böra rättas, i öfverensstämmelse med dessa Kongl. Majrts beslut. I stället för rubriken handskar, alla slag, som i gällande taxa är belagd med Bandskar. 3 R:dr införselstull per skålpundet, har Herr Rosenblad föreslagit att under Handskmakarearbeten, såsom hufvudrubrik, intaga serskilda uuderafdelningar: »handskar, sydda, alla slag» med 2 R:dr, handskar »endast tillskurna» med 1 R:dr och »andra slag» handskmakarearbelen med 42 sk. införselslull skålpundet; hvaremot Herr Murén i sitt förslag bibehållit rubriken handskar alla slag oförändrad, men nedsatt tullen till 2 R:dr skålpundet. Utskottet anser icke eller lämpligt att förändra rubrikens nuvarande lydelse; men då handskar utgöra en lätt smugglingsbar vara samt icke ega högre medelvärde än omkring 12 R:dr, hemställer Utskottet, att införselslullen å handskar må nedsättas till 2 R:dr per skålpund. 30 Bevillnings-Utskottets Betänkande, f S. Bättar. Vid rubriken »hattar af siden eller annan väfnad» torde, pä sätt Herr Rosenblad föreslagit, till taxans förtydligande böra tilläggas: samt i allmänhet monterade fruntimmershattar.
Dessa tvenne komedier, af hvilka ”Olof Skottkonung” otvifvelaktigt är den bästa, medan ”Gustaf den förste,” som sett tvenne upplagor, för sitt ämne skull varit mera omtyckt, äro de enda svenska historiska dramer, hvilka framkallats af Messenii föredöme. Brasks ”Mars Germanicus Victus,” uti hvilken inga historiska, utan endast mytologiska och allegoriska personer uppträda, kan ej räknas hit. Deremot torde i detta sammanhang lämpligast kunna omnämnas en i Calmar hållen ”Tragœdia,” som behandlar Paris’ historia och Trojas öden. Af alla våra dramer står detta de historiska närmast, och kan, om man besinnar, att saga och historia under denna tid sammanfalla, gerna kallas ett historiskt drama. Äfven med hänseende till tiden för dess författande sluter det sig till Prytz’ stycken. Det uppfördes 1632, sista året af Gustaf Adolfs regering; och märkligt är, att, med undantag af ”Judas Redivivus,” behandla alla kända dramer under denna konungs regering historiska ämnen. Stycket, som i handskrift förvaras i kgl. biblioteket i Stockholm, har till titel: Troijenborgh, thet är En sanferdigh Tragoedia om Troiæ Stadz ömkeligha förstöring, som aff de Græker skedde för Helenæ skull som Paris den Trojanische Forste medh list bortförde: Hwilken på Rijm uthsat och hållen är i Calmar d. 21 Junij, när Synodus war ändadt 1632. Aff Nicolao Holgeri. Schol. Calm. R. ”Troijenborgh” har prolog, som angifver styckets innehåll, och epilog med sedolära och 6 akter. En del af 6:te akten är förkommen. Första akten. Priamus presenterar sig, hvarpå Hecuba berättar, att hon drömt sig föda ett brinnande bloss. En efterskickad drömtydare förklarar efter många undflykter, att det brinnande blosset betyder, att Troja skall brinna. Utan att röras af Hecubas böner befaller Priamus, att det barn, hon väntas skola föda, skall bortkastas och dödas.
St. alt ingå till K. M. med en und. anhållan, ”att K. M. måtte i nåder anbefalla noggrann efterlefnad af nu gällande stadgande om Konungens Befdndes åliggande att uppmana pappersbruksägarne” etc. Den der omgången tycker jag vara en oriktig väg. Det är visserligen sant, alt mången gång kan det vara af behofvet påkalladt, att Konungens Bef:h:de uppmanar en och annan till det ena eller andra, men de ifrågavar. uppmaningarne äro för litet positiva för att kunna verka någonting. En pappersbruksägare gör väl ändock hvad han vill, så vidt som författningarne tillåta det. Dessa uppmaningar tjena således till ingenting, hvarföre denna Utsk:s hemställan, om den bifölls, endast skulle åstadkomma onödigt besvär för K. M. och Konungens Bef:h:de. Jag önskar författningarne positiva och icke villkorliga, ty då förfela de sitt ändamål. Deremot är jag förvissad, att om det kunde tillvägabringas, att i vissa socknar, om icke uti alla (ty det ginge för långt), papperslumpen samlades till vissa upplagsställen, så skulle derigenom den allmänna ordningen ganska mycket befrämjas. En värd talare har sagt, att sådant icke vore praktiskt verkställbar!. Detta påslående bestrider jag på grund af min egen erfarenhet. Vid ett af de största pappersbruk i Sverige, nemi. Klippans pappersbruk i Christianstads län, har man ansett denna åtgärd vara nödvändig. Pappersbruksidkaren derstädes insåg svårigheten att hålla ordning på sina lumpsamlare, af hvilka landsbygden besvärades. Han gick den allmänna önskan till mötes och verkställer redan det mesta af sin lumpsamling genom dylika upplag inom socknarna, till hvilka lumporna kunna inlemnas och försäljas, och hvarifrån han : sedan liemtar dem i större partier.
Sysselsättningen härmed fordrar för öfrigt, att jorder höckerne skulle vara bringade till riktighet, hvilket de för närvarande icke äro, och detta borde vara kändt så väl af SlatsUtsk. sorn hvar och en annan, som dermed haft befattning. Det har icke kunnat blifva någon rättelse derutinnan, emedan det påbörjade arbetet för jordcböckernes rättande har blifvit suspenderadt tills vidare. Hvad beträffar PresteSt:s tionde, så kan den ieke tagas ifrån PresteSt., genom ett K. M:s och R. St. beslut, utan är den i Ståndets privilegier detsamma tillerkänd. Den häfver ock den särskilda omständigheten med sig, att ehuru PresteSt. icke har mera än en tredjedel af tionden, så har det likväl rättighet att uppbära den efter skylräkning, der icke convention är gjord, och då utgör denna del ungefärligen två gånger så mycket, som Kronans behållna § af tionden. Dessa olikheter medföra omöjlighet för PresteSt. att kunna medgifva tioiidcrättighetens indragning för dem. De hafva dessutom åt - Den 15 Maj. 517 skilliga på behaglig tid samt vinst och förlust öfverlemnade tiondetägter af större communer, socknar och hela härader. Denna på vinst och förlust Icmnade tionde uppbära de oafkortad! och äga en obestridlig rätt att fa densamma tillgodonjuta så länge förläningen icke kan lagligen tagas ifrån deni.' Af dessa skäl och då del icke är tänkbart eiler möjligt att bereda en verkställighet åt en sådan åtgärd, så kan jag icke tillstyrka bifall till betänk. Den formella behandlingen af della betänk, kan likväl icke öfverensstämma med hvad II. Ex. Hr Gr. Björnstjerna föreslagit, nemi. alt låta betänk, ligga å sido och enkelt besluta en skrifvelse till K. M.; men mig skulle synas, att R. o. Ad. bör pröfva betänk, och antaga de delar deraf, som kunna till verkställighet befordras, hvaremot de öfriga delarne förkastas och hos K.
Mars af dem afgjordt besvärsmål, hvaruti de för man» bttvär. frågans bedömande åberopade föreskrifter blifvit af Bankens Understyrelse och Fullmäktige på olika sätt tolkade, fästat Revisorernes uppmärksamhet, och Revisorerne anse sig derföre böra för detta mål meddela följande närmare redogörelse: Sedan t. f. Myntoch Bergs-proberaren Fredrik Wretman, uti en till Banken ingifven räkning, fordrat att för probering af 624 st. silfverplantsar, hvilka blifvit till Kongl. Mynt-Verket, för Bankens räkning, inlemnade endast för probering och värdering men 25 icke till förmyutning, varda, på grund af Kongl.
Jag ber eder, mine herrar! betänka, att vid ett sådant tillfälle garnisonen i Stockholm i allt fall är iner än otillräcklig; om den blefve minskad med dessa 100 man, hvad blefve väl då förhållandet? Det ärickenog att tänka sig sådana förhållanden,— man måste äfven vara beredd på att möta dem, så att icke i nödens stund tiden blir otillräcklig för att förekomma det onda. Föröfrigt kan Utskts förslag, i anseende till gardes-regrtenas inskränkta personal, icke utan största svårighet verkställas, och då, enligt hvad Gr. Löwenhjelm redan nämnt, värfningskostnaden härigenom skulle mångdubblas, så kunde compagni-cheferne naturligtvis icke fortfara att bestrida den med samma medel, som Staten hittills bestått, utan deras passevolance måste då af Staten ökas, emedan det i annat fall blefve alldeles omöjligt att få rekryter af välfräjdade personer. Det bär blifvit yttradt af en ledamot, att man, i fråga om indelta arméens tjenstgöring, borde hafva afseende på rustoch rotehållare-intresset. Det är sannt att, om man årligen skulle taga samma rotars karlar till tjenslgöringeu och de blefvo permanenta der, så skulle dessa rotar blifva ganska hardt betungade genom förlusten af de fördelar, de bade, 0111 soldaten vöre hemma, isynnerhet sommartiden; men detta är ett förhållande, som är alldeles oskiljaktigt från institutionen af indelningsverket, Soldaten underhålles af hemmanet, men till Statens disposition, hvarnäroch hnruheist Staten behöfver den; det må vara till bevakning af arrestanter, till allmänna arbeten eller hvad annat allmänt ändamål som helst, hvilket Statsmakterna besluta skall genom dess arbete fullbordas. Sålunda kan man visserligen icke säga, alt vakthållning, vare sig på fästning, vid correctionshus eller annorstädes, är främmande förden indelta armeens bestämmelse. Så länge den utgör en del af Sveriges stridskrafter, så mäste den kunna disponeras, der den behöfves. Jag kan icke annat än anse betänk, böra i alla afseenden afslås. Hr Rosenblad, Bernh.:
M 3. 55 Uppbörden och. redovisningen af de till Riksgalds-kontoret ingående Bevillningsrn. fl. medel. (SS 144-154.) Generalsammandragen öfver allmänna Bevillningen för åren 1845 —1848 hafva, likasom de årliga utdragen ur Riksgälds-kontorets räkenskaper för åren 1847—1849, blifvit i föreskrifven ordning upprättade och till trycket befordrade; kommande dessa sammandrag att utdelas till Ledamöterne af Statsoch Bevillnings-Utskotten. De uti Reglementets 152 § omförmälda årliga liqvider med Statsverket hafva på föreskrifvet sätt blifvit i Biksgälds-kontoret uppgjorda och, efter deras godkännande af Fullmäktige, Stats-kontoret tillställda. Vid granskningen af 1848 års liqvid, hvaruti Statsverket fått sig påfördt ett belopp af 24,537 r:dr 27 sk. 9 r:st., dels såsom ränta å Riksgälds-kontorets obligationer för upplånta mede! i anseende till utbetalningar af Kreditivet för 1848 års krigsrustningskostnader, och dels såsom förskottsvis ersatta taxeringskostuader, har Kongl. Stats-kontoret, som i öfrigt godkänt liqviden, härvid anmärkt, att någon Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift om en sådan påföring i Statsverkets räkenskaper icke blifvit Kongl. Stats-kontoret meddelad. Uti svar af den 27 Juli 1849 å berörde anmärkning, fästade Fullmäktige Kongl.
Loo, för ett år 1821 från Stockholms Utrednings-förråd till honom utlemnadt parti ull. 7:o Sterbhusets efter Regements-Qvartermästaren vid Westerbottens Fält-Jägare-Regemente von Essen skuld, för bristande persedlar uti Bevärings-manskapets förråder vid Gumboda och Näsby år 1832, utgörande i värde 132 R:dr 44 sk. 8 rst. Då dessa, för längre tid tillbaka uppkomna, balanser läro, med undantag af den förstnämnda, beroende på Kongl. Krigs-Kollegii Advokal-Fiskals-Embetes åtgärd, anse Revisorerne kraftiga åtgärder höra vidtagas för dessa balansposters skyndsamma indrifning elier slutliga utredning. Militic-Boställs-Eassaii Af de i Kongl. Kammar-Rätten utan anmärkning granskade räkenskaperna för båda revisionsåren inhemtas; S)e3»(‘t. äi* år 1§43- Balans frän föregående året: — Leverering: Från Kongl. Balans till påföljande året: Balans från föregående året: Skuld 4,499: 46. — 4,550: 5. 7. Utgift: Aflöning, gratifikationer, pensioner och begrafningshjelp, m. m. Expenser Inqvarteringspenningar Reparationer Nybyggnader ._ Brandstodsersättning Reseoch traktaments-penningar Aktorats-procent Annons-kostnader Räntemedel Leverering till andra Verk .
Såvida Rikets Ständer, vid det förhållande, att nu ifrågavarande arbete bordt verkställas uti vederbörande Canzli-Expeditioner, men ej af RiksArchivets tjenstemanna-personal, anse den omständigheten, att löne-tillökning för sistnämnde personal och anslag till ökadt biträde uti Riks-Archivet icke beviljats, kan, i rätt tillämpning af 56 § Riksdags-Ordningen, berättiga till det nu väckte förslagets upptagande efter motionstidens slut, får Utskottet för dess del anföra, att, då, enligt hvad motionen utvisar, i anledning af Herr t. f. Chefens för Riks-Archivet gjorda anmälan om de felande handlingarne, nödiga upplysningar blifvit ifrån Cheferne för vederbörande Expeditioner infordrade, samt det således bör förmodas, att frågan om Registraturens complettering erhåller behörig handläggning, samt, i händelse för beredandet deraf, sådane åtgärder måste vidtagas, som anses påkalla Rikets Ständers biträde medelst serskilde medels anvisande, Kongl. Majrt, i sådant fall, lärer till Rikets Ständer göra den framställning, som finnes af nöden, anser Utskottet sig böra tillstyrka, att nu ifrågavarande, af enskild motionär, gjorde förslag måtte lemnäs utan afseende. Då det emedlertid är officiellt ådagalagdt, att en mängd handlingar från Stats-Expeditionerne, som bordt i Riks-Archivet förvaras, under längre tidrymd icke blifvit dit aflemnade, men det i många hänseenden är af vigt, att hvad härom är föreskrifvet varder behörigen iagttaget, anser Utskottet sig böra tillika hemställa, Stats-Utskottets Memorial, N\o 414. 3 att Rikets Stunder ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det vederbörande må undfå Nådig befallning att tillse och vaka deröfver, att de handlingar ifrån vederbörande Stats-Expeditioner, som skola uti Riks-Archivet förvaras, måtte i behörig ordning varda dit öfverlemnade och derstädes finnas fullständigt att tillgå. Stockholm den 11 Januari 1841. Anis. till lixp.