Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Min disputation Pro Exercitio skulle göras, fastän icke just den dagen. Således: intet utseende af att servilt behaga eller att falt lycksöka» skrifver Thorild själf. Ett referat af Gustaf III:s Upsalabesök i mars 1788, i Gjörwells Allmänna tidningar för detta år, som litteraturhistorien förr ej tillgodogjort sig, gifver noggranna upplysningar, om hvad konungen i universitetsstaden företog sig och särskildt om disputationen i fråga. Konungen hade jämte kronprinsen – som var akademiens kansler – ankommit till Upsala den 16 mars palmsöndagen och stannade till påskdagen, då hemresan skedde. Med sin vanliga febrila ifver besökte konungen dessa dagar föreläsningar och öfningar, hvilka sålunda icke inställdes med anledning af påsken. Den 19 mars åhörde han sålunda en »högtidlig Disputations Akt öfver 10 vid detta tillfälle utgifne Theser, hvilka under Hr Prof. Boëthii inseende, försvarades af Fändriken Magnus Stuart» och på aftonen samma dag åhörde han »den unga adelns Öfningar i Skytteanska Collegiet», hvarvid bland annat en ung baron Cedercreutz uppläste en afhandling om »Skådespels moraliska Nytta». Men denna vistelses egentliga »clou» var dock Thorilds disputation påskafton den 22. Konungen förberedde sig till den genom att långfredags afton, sedan han hört Predikan af Vice-Pastorn Hr Mag. And. Chr. Berggren läsa Thorilds afhandling och försvara den mot sina »akademister». Konungen hade nämligen i sitt följe utom hofmän som öfverste-kammarjunkaren Baron Wrede, hofmarskalken Baron Bror Cederström, generallieutnanten Baron Hamp. K. Mörner, öfversten Baron B. Hastfehr m. fl., icke mindre än sex medlemmar af svenska akademien, Armfelt, Rosenstein, Adlerbeth, Schröderheim, Leopold och Nordin. Den 22 på förmiddagen skedde ändtligen den beramade disputationen. Den stora gustavianska lärosalen var till trängsel uppfyld af kring 400 åhörare. Konungen var där incognito »sittande nedre på bänkarne» med
Slän - Stats-Utskottets Utlåtandej N:o 4491 2b der med all sannolikhet komma alt besluta denna Riksdag, dels i anslags* dels i lane väg, blifver helt säkert öfverhopadt med nya göromål medelst betydliga summors förvaltning.” Af Herr Schartau: ”Stats-Utskottets förslag att, mot så väl Commissariatels, som Herrar Fullmägtiges tillstyrkande, afskaffa Referendarie-sysslan i Riksgälds-Contoiret, har jag ej kunnat biträda, emedan, efter min förmening, det icke är väl beräknadt att med en så obetydlig besparing, sora. några ioo R:dr, indraga den ifrågavarande tjenslen samtidigt med en förestående tillökning i göromålen inom Verket och en utvidgad ansvarighet för Öfver-Styrelsen, hvars förklarade behof af det ifrågavarande tjenstebilrädet, jag så mycket heldre ansett mig böra respectera, som jag tycker mig kunna begripa, att den åsyftade hushållningen ganska lätt k-unde komma att bära frukter af känbar misshushållning.” Af Riksdags-fullolagligen Strindlund, som ansåg det för tidigt att besluta om löneförhöjning ål Riksgälds-Conloirets tjenstemän och vaktbetjening; att detta ej borde ske förr, än det visats, om några väsendtliga förändringar uppkomme genom öfverflyttningar af Bevillnings-medlen från Statstill Riksgälds-Gontoiret; att ej skäl vore att tillägga Riksgälds-Contoirets tjenstemän aflöning till likhet med Bankens, då göromålen i RiksgäldsGontoiret ej vore att jemföra med de i. Banken, samt att det ej vore rigtigt att förhöja lönerne vid Rikets Ständers egna Verk och derigenom ådraga sig beskyllningen att göra tjenstemän af samma grader i Statens Verk orätt, och icke grunda lönevilkoren på de göromål, sorn med tjensterna åtfölja. t tryckt hos j. a. walldén, 1841. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 450.
Husens i Riket dels inköp dels årliga reparationer uppgingo, och vid jemnförelse hvaraf med den ringa Köpeskilling Borgerskapet begärt, dess begäran, såsom oegennyttig framställd, förtjenade ett ömmare behandlingssätt, serdeles som, med kännedom om beloppet af de betydliga Summor, som vid hvarje Riksdag beviljades till afskrifning, och vid hvilkas primitiva utbetalning af Statens tillgångar oftast varit fästade vilkor och kontracter om återbetalning, man ej emot Borgerskapet i Hernösand hvilket betalt sitt förskott, bordt förfara på det sätt, hvaråt Utskottet synts svfta, utan heldre låta det i sin mohn få deltaga uti de lättade bördor, hvarmed Borgerskapet, uti andre Rikets Städer, der Landshöfdinge-Residence-IIus funnos, blifvit och blefvo hugnade; varande vid Vällofl. BorgareStåndels ProtocollsUtdrag om återremissen fogade styrkte Afskrifter af flere denna fråga rörande Handlingar. 5 B. 3 34 Stats -Utskottets Utskottet liar vid öfvervägande af hvad sålunda i detta ämne förekommit, ansett berörde anmärkningar förtjena det afseende, att Utskottet hos R. H. St:r vördsamt tillstyrker: att HyresSumman för LandshöfdingeResidenceHuset i Hernösand må, i stället för de af Utskottet förut föreslagne 4°° R;dr utgå med 533 R:dr 16 sk. B:co, under förbehåll och vilkor som uti förra Utlåtandet N:o sia innefattas. N:o 330. R. H. St:rs Förstärkta Stats-Utskotts Memorial, ang:de anställd omröstning i 2:ne frå - gor hörande till StatsRegleringen. Sedan R.
Om pannan tillåtes ega denna form, är det tydligt, att författningen kommer att eluderas, derigenom att pannornas afverkningsförmåga updrifves vida högre än hvartill den blifvit beräknad. Hr Brannerhjelm: Jag ber att få fästa den siste värde ta larens upmärksamhet ' derå, att det finnes i §:n föreskrifvet, huru pannan skall vara beskaffad, nemi. alt den icke (år drifvas annorledes än genom eldens omedelbara inverkan pä dess botten och sidor. Några sådana inrättningar som tuber lära således icke få anbringas, och vid sådant förhållande torde den af Hr Hård föreslagna bestämmelsen vara aldeles öfverflödig. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad framstälde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på Ulsk:s förslag icke någon förändring blifvit yrkad utan blott ett tillägg, nemi. af Frih. Raab, enl. hans numera förändrade förslag, ”att pannans diameter ej får vara mer än 6 gånger större än hennes höjd” och af Hr Gripenstedt, att pannans diameter ej får vara mer än 5 gånger större än hennes höjd; hvarjemte Hr von Hartmansdorff yrkat ålerremiss å denna §. Hr Gr. o. Landtm, hemstälde härefter om R. o. Ad , med förbehåll alt serskildt kunna pröfva de föreslagna tilläggen, behagade bifalla Utsk:s förslag till 7:de §:n. Ropades Ja. Propos. till bifall å det föreslagna tillägget att pannans diameter ej får vara mer än 6 gåDger större än hennes höjd blef härefter framstäld och besvarad med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, om R. o. Ad. bifölle tillägget att pannans diameter ej får vara mer än 5 gånger större än hennes höjd, samt efter denna propos:s besvarande med starka Nej, blandade med Ja, förklarade, att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. I afseende på §:n 8, bade R. o. Ad. redan fattat sitt beslut, hvarföre nu förekom: § 9- Gr. Sparre, Erik: Jag har hittills icke deltagit i denna discussion, emedan ämnet är mig främmande.
Raab, sedan vi vid förra Riksdagen tagit ett så stort steg som vi då gjorde, så böra vi nu taga små steg och ej på en gång böja skatten till det belopp, hvartill det likväl synes vara afsigten att framdeles böja den. Nu får jag säga, att jag haft den stora tillfredsställelsen, att jag, som under flera Riksdagar setat i BränvinsUtsk., alltid yrkat på en sådan princips tillämpning i bränvins-lagstiftningen som vid sista Riksdagen antogs. Vid 1844 års Riksdag stod jag ensam i BränvinsUtsk., som då bestod af 100 ledamöter; jag stod ensam mot alla, jemte en annan person, hvilken, liksom jag, var en ung karl, hvarföre man ock betraktade oss såsom opraktiska filantroper, till hvilka man ej borde lyssna. Likväl har det visat sig, att våra principer gjort sig gällande, ehuru icke förr än notahlare personer ställde sig i spetsen för reformen och genom utgifvande af skrifter inverkade på opinionen till dess den blef så stark att man kunde genomdrifva sista Riksdagens beslut. Jag tror, att om man nu höjer skatten till 60 eller 75 ören, så kommer det att hafva samma inflytande på smuglingen som förut, nemi. att den blifver hvarken större eller mindre. Smuglingen beror helt och hållet på tullförfattningarne och deras tillämpning af Tullstyrelsen. Jag tror att man kan räkna derpå, att svårigheterna i detta fall blifva allt. större och större. Detta är icke något nytt skäl som man kan lägga till grund för den vissheten att smuglingen från Danmark år ifrån år minskats. Det är tulltjenstemännens förtjenst, och jag tror ej att skatten haft något inflytande derpå. Gr. af Ugglas har sagt, att inledda diplomatiska underhandlingar emellan Danmark och Sverige utan tvifvel skola leda till det resultat, att vederbörande i Danmark meddelade vederbörande i Sverige underrättelse om det bränvin som anmältes till export, på det att man här måtte vara beredd på insmuglingens förekommande. Jag ber att få uplysa Gr. af Ugglas derom, att detta förhållande redan under flera år ägt rurn.
Län, med enahanda förslag; ll:o Af Johan Eric Jaensson från Wermland, hvarmed Magnus Frykberg från samma Län sig förenat: alt Länsmannen i Nyeds Bergslag, hvilken för närvarande icke har någon lön, malte å Stat uppföras till enahanda löneförmoner, som kunna varda öfrige Länsmän beviljade, samt, då han icke kommit i åtnjutande af det löne-anslag, Rikets Ständer Ar 1830 för Länsmännen anvisade, för den förflutna tiden undfå serskild ersättning; 12:o Af Ephraim Larsson från Elfsborgs Län: att den Kronofjerdingsman hittills anslagne lön af 1 R:dr IG sk. för hvardera icke, på sätt Kongl. Majrts Nådiga Proposition innehåller, må indragas, eller ock, af stämmoböterue, billig ersättning dem meddelas; 13:o Al David Andersson från Halland, med hvilken Håkan Nilsson från Skåne och Olof Benjaminsson sig förenat: alt Kronofjerdingsmännen mätte med löner förses, samt . 14:o Af O loj Hansson från Westerås Län, med enahanda hemställan. Utskottet har tagit det nu ifrågavarande vigtiga ämnet i öfvervägande; men enär angelägenheten fordrar att, för beredande af den åsyftade nedsättningen uti skattebidragen iagttaga möjligaste inskränkning uti statsutgifterne, och dermed icke står tillsammans anvisandet af ett så betydligt anslag, som den föreslagne regleringen i sin helhet skulle erfordra, medförande en tillökad utgift af omkring 120,000 R:dr B:co, samt då, ehuru det i flere hänseenden vore lämpligt och ledande till enkelhet, om åtminstone den förändring kunde tillvägabringas, alt, i öfverensstämmelse med det af Kongl. Kammar-Collegium och Kongl Stats-Contoret väckte, af Kongl.
JX:o 78 föreslog Utsk. endast ett inom., motsvarande det, hvarom vi sednast fattat beslut; men nu har Utsk. tillagt en förklaring, som ingalunda varit af behof eller billighet påkallad. Utsk. har nemi. föreslagit, att de gjorda lönanslagen, utöfver de vid sista riksdag fastställda, endast må gälla för nuvarande innehafvare. Följden af ett sådant beslut blefve den, att redan gjorda dispositioner omsider blefve om intet. Jag hemställer, om sådant vore lämpligt. Sedan K. M., enligt 1823 Ständers yttrade önskan, organiserat ett verk; sedan K. M. vid sista riksdag förklarat sig vara sinnad att fullborda reorganisätionen af de civila embetsverken, gjort det och gifvit fullmagter å de inrättade tjensterna, så hemställer jag, huru det väl skulle låta sig göra att sätta K. M. i nödvändighet att, vid inträffande vacancer, ändra slaten för efterträdarne, helst derigenom den ena etnbetsinannen koinine att tjena för hälften emot den andra af samma grad, i samma verk. Jag föreslår altså, att vi må stadna vid det beslut, som redan blifvit fattadt, och låta det nu ifråga var. mom. förfalla, samt anhåller 0111 pro fios. derå. Jag har med tillfredsställelse hört, att ett sådant >eslut jemväl blifvit fattadt i BondeStåndet. Hr Dalman: Mitt yttrande kommer att innefatta ett bland exemplen huru man någon gång på olika vägar och på skiljaktiga grunder, kan komma till samma resultat. Jag förmodar nemi., att den siste talarens yttrade tillfredsställelse kornme att vederfaras en betydlig förminskning, om han kände de grunder, hvarpå BondeSt. kommit till del beheslut, som han nu recommenderat. Jag tror, att de utgöra ungefär!, desamma, som jag nu skall hafva äran utveckla. Jag finner nemi. både oformligt och inconseqvent af StatsUtsk. att, sedan det hos Constit.Utsk. anmärkt såsom olagliga de lönedispoff tioner utöfver stat, som skett till gardesreg:terna, sedan Utsk. derefter afstyrkt nämnde af K.
M:s i detta ämne fattade beslut och gjorda framställning till Rikets Ständer grundat sig derpå, att det vore af största vigt, om, äfven med någon uppoffring å Statens sida, tillfälle kunde beredas för Westergöthlands invånare, att på en gång afbörda sig hela beloppet af deras, genom undsättningen efter i83o års missväxt, ådragne skulder, samt att den förlust för Staten, sorn kunde uppkomma genom emottagning af spanmål till något högre pris, än det gångbara, sannolikt icke skulle öfverstiga beloppet af blifvande afskrift »ingar vid skuldernes slutliga indrifning, helst sista fjerdedelen deraf först vid 1834 å,s slut år till gäldande förfallen, äfvensom den af E. K. M:s Befallningshafvande föreslagne återbetalning in natura af undsättningsskulderne inom Skaraborgs Län, icke allenast borde för Länets invånare medföra de mest välgörande följder i ceconomiskt och moraliskt hänseende, utan ock skulle lätta E. K. M;s omsorger för spanmåls anskaffande åt de norra Länen, som deraf då voro i behof; så hafva Rikets Ständer, instämmande i dessa åsigter, bifallit E. K, M;s högstberörde Nådiga framställning, i afseende på liqvidationen för ifrågavarande undsättningsspanmål. 5:0 Återbetalningen af de undsättningsskulder, som Norroch "Westerbottens Läns invånare sig ådragit, genom i83o, 1831, i83a och iR33 årens missväxter. I anledning af Landshöfdingen^ i Norrbottens Län underd. framställning 0111 omöjligheten för detta Läns invånare, att återgälda sina erhållna undsättningar, utan eftergift af en del deraf och lindring i betalningsvilkoren för återstoden, samt Riksdagsfullmägtiges från Westerbottens Län serskilda underd. ansökningar om enahanda förmon, i afseende på återbetalningen af sistnämnde Läns unrlsättnings-skulder, har E. K. M, i betraktande af det härda och ovanliga öde, som drabbat Westerbottens och Norrbottens
Vid öfvervägande af denna fråga hafva Rikets Ständer funnit det medföra enkelhet och lättnad, att ifrågavarande ersättning bestämmes till eli visst belopp i penningar årligen, utan alt den i nåder föreslagna förvandlingsåtgärden behöfver ega rum, och sålunda, då vederbörandes rätt i afseende på detta ringa både arrende och afgäld innefattande vederlag, desto mindre kan anses derigenom vara trädd för nära, som både Chels-embetet vid bemälde korps och vederbörande Boställssamt Löningsdircklioner. för sin del, godkänt en sådan beräkningsgrund, bifallit, det berörda, till bostället Westerhus börande, mark må vid nuvarande boställshafvarens afgång, då nämnde boställe kommer att för Hästjägareoch Fälljägare-korpsernas löningsfonds räkning utarrenderas, från bostället afsöndras emot ett till löningsfonden ingående årligt vederlag af Femtiotvå Riksdaler 50 öre Runt, som af anslaget till Indelta Arméens vapenöfningar erlägges. Till besvarande af E. K. Majits nådiga framställning i ämnet få Rikets Ständer sitt härutinnan sålunda fattade beslut hos E. K. Majit i underdånighet anmäla; och framhärda Rikets Ständer etc. Stockholm den 17 Mars 1860. ExpeditionsU Is lottets Förslag till unden1. Uppliisl och godkämit hos Kidd. oell Adeln deri 17 Mars HIBO. Presle-Ståndcl den 17 Borgare-Ståndet den 17 Bondc-Ståndcl den 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om öfverlåtelse till innehafvarne under full äganderätt, mot erbjuden lösen, aj det s. k. 0 delska appretering sverket i Stockholm. (Stats-Utsk:s Utlåtande N:o 64.) S. A. K. Enligt hvad E. K. Maj:ts nådiga Proposition (ill Rikets Ständer af den 27 Oktober sistlidet år upplyser, hafva Expeditions-Sekreteraren tn. m. Anders Gustal Westberg och Majoren in. ni.
Det bar således alldeles icke varit min mening, att göra någon inskränkning i hvad Utskotten föreslagit, utan blott att hindra 42 Den 28 December f. ra. det anslagen ej må utsträckas till år, hvilka icke tillhöra dessa Ständers område. Grefve Brahej Magnus: Jag förenar mig med de Herrar, som önskat återremiss af Utlåtandet. Då Försvarsverkets iståndsällande klafver, att de dertill lemnade anslag oafbrutet fortfara att utgå, torde något uppskof i detta afseende ej vara nyttigt, emedan all sådan tidsutdrägt naturligtvis bidrager, att höja kostnaden utöfver den först beräknade summan. — Vi hafva nyligen sett exempel härpå, hvad Götha Canal vidkommer, som, just till förekommande af onödige kostnader, måste erhålla interimsanslag, och som nu med hvarje dag kostar betydliga summor, i afvaktan på slutliga anslaget af Rikets Ständer. Herr Printzenskjöldj Axel: I likhet med hvad Reservanterne inom Utskotten, samt Friherre af Nordin nu härstädes, yttrat, anser jag de extra anslagen äfven under nästa Riksdagsår böra fortfara. Dock tror jag bäst vara, för att undvika förebråelse, alt nu samlade Ständer, vid bestämmande af den för nämnde anslag gällande tid, öfverskrida den gräns Grundlagen i detta fall stadgar, eller intränga på kommande Ständers magtområde, att icke några åratal för ifrågavarande anslags utgående nämnas, utan all stadgandet, rörande tiden för Extra StatsRegleringen, blifver Den 28 December f. m. 43 detsamma, som för den Ordinarie, eller att den skall fortfara intilldess vid nästa Riksdag, utan afseende , på, när den kan infalla, derom annorlunda stadgas.
Sedan Kongl. Maj:t, i skrifvelse den 9:de sisllidne November, gifvit Rikets Ständer tillkänna de skäl, som hindrat Kongl. Maj:t alt antaga den vid sisla Riksmöte af Ständerna beslutade och till Kongl. Maj:ls godkännande i underdånighet öfverlemnade lag om aktie-bolag, har Kongl. Maj:t, med afseende å frågans vigt och enär saknaden af behöfliga stadganden i detta ämne utgör en väsendtlig brist i nuvarande lagstiftning, uti Dess omförmälde nådiga Proposition lill Rikets Ständers antagande föreslagit en så lydande: Lag om Aktiebolag. § I De som vilja ingå aktiebolag, bestående af lotter, ställda på innehafvaren eller på viss man, och åstunda att försäkra sig om lillgodon/utande af de rättigheter, som f>\§' 10 och 11 omförmäla, samt denna lag eljest medgifver, begären Konungens stadfästelse på bolagets ordning. Konungen pröfvar bolagsordningens öfverensstämmelse med denna lag, samt om och huruvida derutöfver, med afseende på vidden och beskaffenheten af bolagets rörelse, serskilda bestämmelser må erfordras, vare sig angående säkerhet för fullgörande af delegarnes förbindelser, om tillsyn å gifna föreskrifters behöriga iakttagande, eller i annat syftemål. Finner Konungen skäl att den sökta stadfästelsen meddela, vardén bolagsordningen och Konungens beslut företedde hos Rådstufvurätt eller Häradsrätt i den ort, der bolagets styrelse enligt bolagsordningen har sitt säte. Rätten intage innehållet deraf fullständigt i sitt protokoll; Och läte underrättelse om bolaget, på detsammas bekostnad, i allmänna tidningarna införas, derest ej, efter Konungens förordnande, allmän kungörelse i ämnet blifvit utfärdad. Förändring af boBih tili R. St. Prof. 1847 $ 1848. 7 Sami. 1 Afd. 10 Haft. " 1 2 Lag-UtsJwttets Betänkande, N:o 27, lagsordningen ege ej giltighet, med mindre den varder af Konungen stadfcistad; Och vare om anmälan hos Rätten af den förändring lag, som nyss sagd är. § 2.
Jag anhåller att detta anförande må få åtfölja Herr Grefve Horns motion. Grefve Posse_, Arvid: Med öfvertygelsen att allmänna skjutsningsskyldigheten är, bland skattebördor, som nedtynga Svenska jordbruket, en af de mest skadligt inverkande på samhällets både moraliska och oeconomiska ställning, förenar Herr Grefve Horn en hög grad af förundran deröfver, att något förslag från Regeringens sida, rörande denna angelägenhet icke blifvit till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemnadt, samt anser det derföre (ehuru Herr Grefven finnér det vara oformligt) blifva ett åliggande för Representationen att häruti gå Regeringen i förväg; och för egen del tror Herr Grefven sig hafva uppfyllt detta sitt åliggande-genom framställning af den önskan att Rikets Ständer måtte inför Kongl. Maj:t i underdånighet andraga de skäl, sorn nödvändigt böra föranleda till ett utarbetadt Förslag till en förändrad skjutsinrättning i liela sin vidd. En sådan önskans framförande inför Timonen innefattar efter mitt omdöme icke den ringaste oformlighet, och jag vet icke, hvarföre 268 Den 23 December. Herr Grefven skulle åt sitt förslag gifva denna benämning, då det i detta fall icke förtjenar den. — Jag skulle till och med icke ansett det vara oformligt, om Herr Grefven framkommit med ett fullständigt Förslag i ämnet, ty ingen kan bättre känna rätta sättet att lindra skjulsningsbesväret, än den som drar tungan deraf; men ett sådant Förslag är ganska svårt att uppgöra så, att det å ena sidan erbjuder de förmåner man har rätt att fordra af en ny skjutsreglering, och å den andra är, under närvarande förhållanden, verkställbar^ Må Herr Grefven förlåta, om jag från dessa svårigheter hämtar orsaken, hvarföre lian inskränkt sig till ofvannämnde önskan. I frågan om förbättring i sättet att utgöra Hålloch Reserv-skjuts, synes det mig vara orätt att förebrå Styrelsen någon overksamhet, ty redan d. i3 Augusti 1810 äro Kongl. Majrts
Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1840. Andra Häftet. STOCKHOLM. Hörbergska Boktryckeriet, 1840. Lördagen den i5 Februari i84o. Plenum kl. 10 f. m. 11? JL öretogs val till ersättande af ledigbeter bland Hrr Bänkman; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit till Bänkman utsedde: för 3:clje Bänkm.s-Afd., efter N:o 26. Frih. Leijonhufvud, Erik Knutsson; N:o 128. Gr. Barnekow, Kjell; För g.de Bänkm.-s-Afd., efter N:o 86. Hr Stuart, Fredrik Christopher; N:o 86. Hr Stuart, Fredrik Christopher; för lo.-de Bänkm:s-Afd., efter N:o 189. Hr Rääf, Leonhard Fredrik; N:o ig3. Hr Bäck i Finland; Fullm. Gr. Spens, Carl Gustaf; för Fullm. Gr. Hamilton, Hugo David; N:o 1199- Hr. Simmingskjöld; Fullm., Gr. Hamilton, Hugo David; för Gr. Sparre, Gustaf Adolph; N:o 206g. Hr Mannerstråle; Fullm. Hr Munck, Bror Gustaf. Öppnades Hrr Electorers lista till val af tvänne ledamöter i Bancooch en ledamot i Expcditions-TJtskottet; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: i Banco-Utskottet: efter N:o io53. Hr Hammarberg, Garl Axel, och N:o 2270 Ilr Hagelstam, Otto Julius; N:o 3i3. Hr Drakenberg; Fullm. Hr af Geijerstam, Gustaf Emanuel, och N:o 1662.
I fråga dernäst om sjelfva beloppet af denna fy Ilnads-afgift, har Utskottet beräknat, att, om den i sistnämnda förbehåll, såsom möjlig förutsatta tillgång kommer att alldeles uteblifva, så och då den efter 2 Art. debiterade Bevillning, enligt uppgjord Calcul, utgör omkring r,4oo,000 R:dr, skulle en afgift af \ skillingar å hvarje hel R:dr, och 1 sk. å hvarje full fjerdedels R:dr gifva circa - 116,666: 32. - Och, med ledning af det förhållande, som sedan år 1824 egt rum, at t nemligen Beviilningen hvarje år ökats både utöfver Calculen och Inkomsten för förra året, tror Utskottet, med temlig visshet, kunna för - Transport 116,666: '62. X Bcvillnitigs-Ulskattets Betänkande IV.o 57, Transport r 16,666; 3a, utsättas, alt ilen bristande summan skulle inflyta, genom öfverskott å den bär ofvan för den öfriga Bevillningen m, m, beräknade summa, med minst 7,333: 16.- ■ 124,000: - o Utskottet får alltså, under sådan förutsättning, och det vilkor, att tillgång af Tull och Brännvins* bevillning icke erhålles, vördsamt föreslå, att Rikets Höglofl. Ständer, för sådant fall, matte bestämma ifrågavarande, till ersättning af Salpeter-gärden , åtagna fy 11- nads-afgift, att utgå med 4 skil* lingar på hvarje efter 2 Art, debiterad hel R:dr, samt med 1 sk, på hvarje full j fjerdedels R:dr, Den Stats-brist-summa , sorn är vorden bestämd lill ett samnmnlagdt belopp af R;dr B:o 2,394,600: Bcvillnings-Uiskoltets Betänkande N:o 5j. 9 bör sålunda, enligt Utskottets tanka oell härmed afgifna förslag, utgöras på följande sätt nemligen: 1:0