Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
allesamman därinne, s S k u r » är k a n s k e åtminstone omkullröstad, vi föresatte icke göra m i g någon paraplyn m e d osSj ä n att bästa — u n d a n hvaratt hon tagit Jag hade och stoppat så somliga en under inte skulle bli alldeles utan. den turen — måhända smula mitt förtjänst paraply. — att var det ockfå Hvarför oss alldeles e n s a m m a ligtvis behöfver detta Men kunde intet nas v i snart b e f u n n o o c h öfvergifna. var när v i inte meningen vi en arm måste som ligen än ett inte att af vårt v a r stort, o f ö r s i k t i g n o g att låta T y att vi v ä l i n t e räkdraga nöje. Det så s t o r nytta hvilket sannero c h det var m e d sin h a t t — taga att har aldrig vaaf promenera i regnväder, men denna gång plågade det m i g inte alls. inte ens klara Jag var fullt p å med, det om regnade, m e n det knapp skydda oss. hon hade varit duktigt det d e t lär ändå. hörde j a g sedan, och det väl heller i n t e? paraply, inkappan. vara tvifvel unsyndaflod skulle ha sig vår hade beskyllt hvarandra i att kunnat kan hel uppmärksamhet. ska du ständigt vara så gement elak, » ' h a d e h o n sagt. jag aldrig o c h j a g tror löfte, och skulle togo att vi två göra, retas att jag, m e d henne mer, vi hvarandra och än O c h så. j a. Det lagt att p A utan stego lugna och f ö r t r a p p a n o c h s l ö t o o s s till tycktes märke heller till allesamman kade och men logo inte oss. vara Visst någon, inbillade som vi oss, sågo m e n a n d e på oss o c h blinhemlighetsfullt åt hvarandra, dessa misstankar v o r o n o g alldeles ogrund a d e, t y o m n å g o n haft n å g o t p å hjärtat, skulle han säkert ha varit oförmögen att hålla inne därmed.
Dessa, som nu Dörjat smälta, nafva 1 det förstnämda landet åstadkommit de förfärligaste öfversvämningar, h v i l k a kostat hundratals menniskolif och beröfvat tusentals af de qvarlefvande all deras egendom. Nöden bland dem, som drabbats af detta hårda öde, ä r sålunda oerhördt stor och tvingar till snar hjelp. Af skrifvelser från ilere bland Iduns varmhjertade läsarinnor veta vi, att deltagandet för de olyckliga äfven hos dem är stort, och då de i samma skrifvelser uppmanat oss att om möjligt mottaga och hopsamla de bidrag, som tidningens läsarinnor kunna vara villiga att lemna till de af öfversvämningarna lidande, och hvilka, om än aldrig sä små, dock blifva till välsignelse, är det med verklig tillfredsställelse vi gå dessa önskningar till mötes. Bidragen, som böra adresseras till Idims Redaktion, Stockholm, k o m m a att i tidningen redovisas och att, sedan insamligen afslutats, till t y s k a generalkonsulatet härstädes öfverlemnas. De minsta bidrag mottagas med tacksamhet. Iduns liedahtion. inga ofrankerade försändelser iösas. stafvelser). längtan dit, så det kan jag aldrig beskrifva och det bara för den der tokiga fixa idéns skull, som jag vet är tomma griller, o c h som jag ändå inte kan låta bli att haka mig fast vid. Men det är väl derför att jag vet, att det är i Stockholm som mamma har lefvat — der hon har skött mig o c h smekt mig o c h älskat mig — jag mins ännu en liten fransk vaggvisa, som hon sjöng för mig, då jag var liten, men för öfrigt kan jag inte alls minnas något af henne. Hvarken hennes utseende eller hennes röst. Ä r det inte besynnerligt? J a g anstränger mig ibland, så hufvudet värker, att komma ihåg, hur det lät, då hon sjöng för mig, hurudan timbren i hennes röst var, men — det är alldeles borta, utplåuadt, tomt. J a g mins bara melodien o c h litet af orden. Berättelse af Ernst Landquist.
Riksdagen skall sammanträda i rikets huvudstad, utom i de fall, då fiendens framträngande eller pest eller andra lika viktiga hinder göra det omöjligt eller för riksdagens frihet och säkerhet vådligt. I dessa fall tillkommer Konungen att, efter samråd med de av riksdagen valde fullmäktige i riksbanken och fullmäktige i riksgäldskontoret, annan riksdagsort utsätta och kungöra. Om riket kommer i krig och krigsförhållandena så påkalla skall riksdagens krigsdelegation träda i riksdagens ställe. Förordnande härom meddelas antingen av utrikesnämnden, där så kan ske efter samråd med statsministern, eller ock av Konungen, om utrikesnämnden på grund av krigsförhållandena icke kan sammanträda. Krigsdelegationen kan även, om statsministern och minst sex av utrikesnämndens ledamöter äro ense därom, träda i riksdagens ställe, om riket hotas av omedelbar krigsfara. Konungen och krigsdelegationen äger var för sig besluta att riksdagen skall återtaga sina befogenheter. Krigsdelegationen beslutar själv om formerna för sin verksamhet. Kan till följd av krig, vari riket befinner sig, rikets styrelse icke föras efter vad i denna regeringsform stadgas, äger riksdagen eller dess krigsdelegation, där denna trätt i riksdagens ställe, till rikets skydd och krigets slutförande förordna, huru riksstyrelsen skall förestås. Skulle till följd av krig, vari riket befinner sig, varken riksdagen eller dess krigsdelegation kunna fullgöra sina uppgifter, skola till rikets skydd och krigets slutförande de uppgifter, som ankomma på Konungen och riksdagen samfällt eller på riksdagen allena, handhavas i den ordning, som stadgas för regeringsärenden. 1809: Alla afgifter, som Riksens Ständer under de i föregående §. nämnde titlar bewiljat, skola utgå i fem år, räknade ifrån och med det årets början, som infaller efter det, då Bewillningen faststäld blifwit. Ej må någon riksdagsman under tilltal ställas eller sin frihet berövas för sina gärningar eller yttranden i denna egenskap, utan att den kammare, till vilken han hörer, sådant tillåtit genom uttryckligt beslut, däruti minst fem sjättedelar av de röstande instämt. Ej heller skall någon riksdagsman kunna förvisas från den ort, där riksdag hålles.
Då jag nu har ordet kan jag icke eller underlåta att, i anledn. af Hr von Harlmansdorffs yttrande om svårigheten alt i einbetsverken till adjungerade ledamöter inkalla andra, än de tjenstemän, hvilka innehafva titlar, erinra, att denna olägenhet just härleder sig från Konungens rätt att utdela titlar, hvilket dels gjort det behöfligt att anskaffa sig en titel, för att vinna befordran, dels förorsakat, att den betitlade odugligheten ofta lager steget framför den obetillade skickligheten. Men detta missbruk bör väl afskaffas, i st. f. att bibehållas. Såsom ett exempel uppå det orimliga befordriiigsföreträde en titel grundlagt, kan anföras, att, intill de sednare åren, den som haft titel af Kongl, häradshöfdiuge, har kunnat blifva adjungerad i hofrätten, äfven om han icke suttit mera än 2 å 3 urtima ting, dä deremot en i domarevärf grånad viee häradshöfdinge icke kunnat erhålla adjunction intill för 4 år sedan, under II. Ex. nuvar. Landtmarskalkens Ministere, Konungen i detta afseende förändrade befordringslagen. Delta mätte tillräckligt bevisa olägenheterna af titelväsendet Man har sagt, alt administrationen skulle gå lamare, om Regeringen förlorade den utväg, att genom titlar uppmuntra en förtjenst, som hon ej har tillfälle belöna med penningar. Jag hemställer, mina Hrr, om icke i Frankrike, England, Norrige, Norra Amerika och jag tror i alla länder, utom i Ryssland, Tyskland och Danmark, statens activa tjenst går lika väl som i Sverige, oaktadt i nämnde länder icke utdelas några titlar. Att icke eller här i landet ett uteslutande värde sättes pä titlar, och att det icke ens för competenseu till ett högt embete, är nödigt att äga titlar, deruppå hafva vi haft talande exempel vid bildandet af Konungens Conselj, dit en person inkallades, som icke hade någon titel, och en annan, som hade den i ganska underordnad grad. Hr von Hartmansdorff har lågt särdeles mycken vigt på det gagn, ja det behof, en resande vetenskapsman skulle hafva af en titel.
Ar boga med den för allmänna trafiken derå erforderliga materiel uti ett fullt säkert och ändamålsenligt skick; — samt att Rikets Ständer, vid anmälan om detta beslut, ville i underdånighet öfverlemna till Kongl. Maj:t, att, efter pröfning af härvid förekommande förhållanden, i Nåder afgöra, huruvida några andra förbehåll eller närmare bestämmelser, med hänsigt till de ifrågavarande medlens användande, lämpligen borde föreskrifvas. Bih. till R. St. Mein. Della Ulskottels tillstyrkande är endast af Ridderskapet och Adeln bifallet; hvaremot Presteoch Borgare-stånden beslutat att Rikets Ständer skulle medgilva återlyftandet af ofvanherörde deponerade medel på det sätt, alt bolaget egde att ofördröjligen lyfta 150,000 R:dr R:mt och de återstående 75,000 R:dr sedan jernbanan blifvit öppnad för trafik till staden Köping. Bonde-ståndet har åter ansett Rikets Ständers beslut i denna fråga böra erhålla följande lydelse: ”att, af de till säkerhet för fullbordandet af jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult i Kongl. Stats-kontoret deponerade medel uti räntebärande obligationer, det ännu innestående beloppet, motsvarande 225,000 R:dr R:mt, må till jernvägs-bolaget återställas, samt att Rikets Ständer, vid anmälan om detta beslut, i underdånighet öfverlemna till Kongl. Majit, att, efter pröfning af härvid förekommande förhållanden, i Nåder afgöra, huruvida några förbehåll eller bestämmelser, med hänsigt till de ifrågavarande medlens användande, lämpligen böra föreskrifvas.” I anledning af Riks-ståndens sålunda meddelade skiljaktiga beslut, lärer denna fråga få afgöras genom omröstning i Förstärkt Stats—Utskott; och då, förutom det af Stats-Utskottet föreslagna, af Ridderskapet och Adeln godkända, beslut, tvenne andra meningar gjort sig gällande hos de öfriga Riks-stånden, torde först böra algöras, hvilkendera af dessa sednare skall antagas till kontra-proposition i hufvudvoteringen; i hvilket afseende
Hvilket dock till Iiöglofl. Ridderskapets och Adelns vidare pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 8 November 1823. På RiddarhusUtskottets vägnar, C. G. Treffenberg. N. Snoilsky. N:o 2. \ Hörsamste Memorial! Till RiddarhusUtskottets yttrande har Höglollige Ridderskapet och Adeln genom ProtocollsUtdrag af den 29 sistledne October, behagat remittera en af Herr von Hohenhausen, Michael, vackt motion, att RiddarhusDirectionens RiksdagsBerättelse äfvensom hvad Directionen genom särskildta Memorial kan finna nödigt andraga i afseende på ämnen, hvilka Directionen anser vara af den beskaffenhet, att de böra hos Ridderskapet och Adeln anmälas, innan Directionen deröfver fattar sitt beslut, hädanefter skola, med anledning af stadgandet i 5i §. Riddarhu.
Maj:t bör lemna» rätt att modifiera författningen om Tuilafgifterne. På dessa grunder och då jag ej kan erkänna törmönen deraf, att alls varor, utan Undantag* IDtn 14 skola få importeras, anhåller jag atr i stället forde i Betänkandet öfverflödigt citerade orden utur Gtundlagen, måtte införas dessa ord: När Kongl, Maj:t jÖr Rikets väl, finner en fådcm import icke fkadelig: hälst när man bör ihågkomma, att svenska exportprodukterne visserligen ökas, om deboucheerne för dem tilltaga, men att det ingalunda är afgjordt , att detta åstadkommes genom en oinskränkt frihet uti importen, hvaruppå SamRiket Norrige lemnar oss ett öfvertygande bevis, äfvensom att det blott är i utbyte med våra exporter, som vi kunna få de varor, som skola införas. Herr Uggla, Göran Gitjlaf, uppläste följande! (Se Bilagan N:o 5») Herr af Ekenjlam, Ifrael, anförde skrifte»» ligen: (Se Bilagan N:o 6.) Herr Lefrén, Johan Pehr'. Uti en så vigtig fråga som denna, hoppas jag att Ridderskapet och Adeln ej ogillar, att jag så ofta besvärar. Med särdeles nöje har jag nu ändteligen inhämtat, att Herr Tham medgifver , att första punkten innehåller ett nytt system och en förändring i principen för våra näringar. Detta medgifvande har icke kommit fram i förra Ple num, men nu medgifves det, sedan Ridderskapet och Adeln tagit beslut att företaga målet. Ifen |4 ylugusti J. m. «% Herr Thara har sagt, att vi antagit StatsUtskottets Betänkande om inkomst-titlarne, hvaruti StatsUtskottet tagit i beräkning tullinkomsterne, och att då således det nya systemet ej är beräknadt att skaffa en högre bevillning, min framställning skulle sakna ali grund. Jag får då anmärka, att Statsötskottets Uttänkande calculationsvis upptagit summan, och att om någon brist uppkommer vid Statsregleringen, denna Statsbrist skall fyllas genom Bevillning.
Utsk. synes vilja öfverlemna denna summa till fullmäktiges disposition, men huru mycket mer, är obestämdt. Efter Utsk:s betänk, synes mig som denna qvantitet skulle utgöra hvad som under de 5 förflutna och 5 följande åren influtit och inflyter från Riksg.cont. Men dessutom finnes ett öfverskott af 172,000 r:dr enl. Ulsk:s beräkning. E11 af reservanterne har beräknat det obestämda beloppet till 1,355,000 r:dr; en annan Den 6 April f. ni. reservant har icke uppgifvit summan bestämdt, men likväl ansett att ett betydligt belopp komme alt återslå, äfven sedan fullmäktige fått rättighet att uppköpa räntebärande papper för hvad Utsk. föreslagit. Utsk. tyckes hafva utgått ifrån den synpunkt, att sedelstocken skulle vara fix; men hvarföre bibehålla den? Om banken ökat sina tillgångar; hvarföre icke söka att göra desamma fruktbärande, på det att kommande Ständer må finna bankens utelöpande sedelstock i annat skick än de nu församlade Ständerne, nemi. oförminskad? Det är visserligen godt att tillgångar finnas i banken; men nog hade det varit bättre om dessa tillgångar legat i räntebärande papper, hvarigenom den dubbla vinst uppkommit, att sedelstocken varit lika stor som förr, samt derjemte en räntevinst funnits till disposition. Om räntebärande papper uppköpas af våra egna fonder, t. ex. af bruksägares hypolhekscassa, så blir följden att dessa papper stiga i värde, och att då dessa papper äro Svenska, kommer också räntan att stanna qvar i landet.
Under hopp om ett dylikt, äfven hos Ständerna mycket gällande, att icke säga afgörande, förord, vågar jag, då mitt samvete kräfver, att jag söker verka för ändringens införande genast, så att ej den falska idéen må besmitta den nya lagen, fästa uppmärksamheten derå l:o att straffets hufvudändamål (att genom lagens hot förekomma brott) kan, äfven i afseende å de brott, för hvilka Utskottet föreslagit förlust af medborgerligt förtroende, vinnas lika mycket och lika litet genom de allmänna straffen, i tillräckligt mått föreskrifna, som genom dem i mindre mått, men tillökade med ifrågavarande straffpåföljd; 2:o) att straffarterne böra i allmänhet vara så få sorn möjligt, och att undantagseller specialbestämmelser i detta, så väl som i andra afseenden, böra, så vidt ske kan, undvikas; 3:o) att straffets sekundära ändamål, brottslingens förbättring och återgifvande till samfundslifvet, i hög grad motverkas af ifrågavarande additionela straff; 88 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 4:o) att, såsom Norska Lag-kommissionen visat, ifrågavarande straffpåföljd dessutom aldrig kan rättvist, d. v. s. i förhållande till brottets objektiva och subjektiva straffbarhet, bestämmas; 5:o) att, såsom Lagberedningen anmärkt, straffet ”synes nog mycket närma ”sig till ärans förlust: ett straff i nu gällande lag hvilket blifvit, efter Beredningens tanke, på goda skäl ur lagförslaget uteslutet." 6:0) att, om icke nu något bestämmes i frågan, hvilka brott medföra vanfrejd, villrådighet" torde hädanefter föga mer än hittills i detta afseende uppkomma, och dessutom kunna lätt förek om mas genom några enkla bestämmelser, införda antingen, i pronauIgationslagen, eller, om all legal vanfrejd genast afskaffas, i en särskild författning derom.
Ridderskapet och Adeln af Herr Tigerschiöld} C. W._, som, med afseende på den stora nytta, nämnde Institut medfört till afhjelpande af de missbildningar, hvarmed menniskokroppen ofta finnes vara behäftad, och som så väsendtligen inverka på dess helsa och arbetsförmåga, begärt, alt till detta Institut måtte beviljas ett årligt anslag, hvars belopp motionären ej velat bestämma, men anhållit ej måtte blifva allt för knappt och att Professoren Akerman måtte tilldelas en lifstidspension af 1000 R:dr Banco, såsom en rättvis belöning på hans ålderdom, för hans åt ett så välgörande ändamål uppoffrade bästa Stats-Utskotlets Utlåtandej N.-o Ii5. 3 ålder och fortfarande omsorg om vanlytla fattiga barns vård; den andra från Högvördiga Presle-Slåndet af Herr Biskopen m. m. Doctor Holmström, af innehåll: att sedan för mer än 12 år tillbaka Professoren Akerman, som, genom studier och flere utrikes resor, förvärfvat sig insigt och grundlig erfarenhet uti den Orthopediska läkarekonsten, stiftat ett Orthopcdiskt
Men när dertill kommer, att denna i sitt inre så lemlytta personlighet äfven saknar all den elastiska kraft, som en energisk vilja kan sätta i rörelse till handling också uti ett brustet hjerta, tyckes det ännu mindre motsvara den dramatiska diktens fordringar, då en dylik figur upphöjts på förnämsta platsen, medan verkliga hjeltar, sådane som Arvid Stålarm och Carl IX, stannat nedanföre. Det är ju ej lätt att föreställa sig en illslug, om än aldrig så olycklig räf, såsom den förnämligaste matadorn på en scen, samtidigt trampad af lejonet och tigern. Den högste lagskiparen i den dramatiska skaldekonstens verld har likväl i sin Hamlet, en nära själsfrände till Daniel Hjort uti ifrågavarande hänseende, segrande uppställt beviset derpå, att åtminstone såsom representanter af Nordens grubblande folklynnen äfven slika, af theorierna förkastade, varelser kunna användas icke utan framgång på »scenen, som betyder verlden». Och Goethes Torqvato Tasso, hvilken bevisligen gaf den sista impulsen åt Daniel Hjorts skald till verkets utförande, har till och med fördristat sig att kolonisera sin endast i idealets rymder hemmastadda dramatiska hjelte under Italiens till mägtig handling manande himmel. Men nekas kan likväl icke, att hvarken Shakespeare eller Goethe begått den artistiska oförsigtigheten, att ställa sina drömmande, inåtvända heroer ännu mera i skuggan, genom att låta handlingskraftiga män vid deras sida växa dem Öfver hufvudet. Lif saknar likväl hvarken Daniel Hjort sjelf eller stycket i allmänhet, ehuru detta lif vacklar vid randen af afgrunder, hvilka ständigt hota att uppsluka det. Om den tid och de personer, vi se framställda i skådespelet, gäller i full kraft Stålarms energiska teckning: »När rättigheter, vuxna ur vårt hjerta, Med makt och ära stå på slumpens spel, Ett menskolif en småsak blir, ett öre På tidens raffelbord».
Isbergska pensions-fonden, bilagan litt. O. vid » 101. — 284 — Revisions-berattelsen. Utlåtandena. Jönköpings Sjötulls-kammare sid. 45. 210—211. Kalmar Navigationsskola » 100—101. Bilagan litt. N. vid » 100. Kammar-rättens aktorats-räkning » 192—194. Kansli-stgi'elsens handkassa » 17. Kapital-räkningar, riks-hufvudbokens Bilagan litt. A. vid » 5. Karta-sigillata-upphörden » 19—20. Kolonien S:t Barthelemys räkenskaper » 198. Kommando-expedition, Sjöförsvars-d e partementets » 99. Kommerse-kollegii redogörelse för karan täns-medlen. ... » 51. 238 240. Kommissariatet, General-krigs — Konvoy» 52—54. Konsistoriernas räkenskaper » 183—184, 268—272. Konvog-kommissariatets fonder » 52—54. Kopparbergs läns afvittringsverk » 141, 142. Bilagan litt. R. vid » 143. Kreditivet. mindre » 13. Kreditiv-fonden, f. d. spanmals» 21—22. Kreditiv-medel till försvar s-verkets fullständigare Krig s-akademiens räkenskaper » 83—84. 236—237 Krigs-kollegii räkenskaper » 57—79. 223—235. Bilagorna litt. G, H, I, K, L och M. vid » 58, 67, 79. — Aflönings-ajdelnings räken ' skaper » 74—77. 234-235. Bilagan litt. 1. vid » 67.
Grundläggning: 140 st. furupålar, 50 fot låpga, med nedslagning och afsågning, å 10 R:dr 280 kub.-fot furuvirke till rustbädd, å 60 öre Landfästen ; 24 kub.-f:r murverk, å 80 R:dr Stensättning, 60 qv.-f:r, å 4 R:dr Öfverby ggnaden, 50 sträckfot, å 90 R:dr : Giro vid Staket. Brons längd 128 fot med 2:ne fasta 50 fots spann och ett rörligt 52 fots spann. 1 Landfästenas höjd öfver rustbädden 15 fot, bredd 26 fot och tjocklek 10 fot. Pelarj nes höjd öfver rustbädden 15 fot, bredd 42 fot och tjocklek 16 fot. Grundläggning: 564 st. pålar, 50 fot långa, med nedslagning och afsågning, å 10 R:dr ... 1,128 kub.-fot furuvirke till rustbädden, å 60 öre 1,550 kub.-fot §:dels tums furuvirke till stenkista kripg pelarne, å 60 öre 100 kub.-f:r småsten och groft grus till fyllning mellan pålarne och stenkistan i j pilarne, å 10 R:dr j 1,400 168 1,920 240 2,700 5,640j 676: 950 1,000 Transport R:dr R:mtj 8,246j R:Hr öre 6,428 6,4281 Rull jöre 1,256,771:45 l,256,771)45 8 Bilaga till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. Transport R:dr R:mt Landfästen och pelare: 130 kub.-f:r murverk i bruk med tuktad sten, å 80 R:dr per kub.-f:n Stensättning, 200 qv.-f:r, å 4 R:dr .
Den af Herr Borgmästaren Ekholm väckta motionen åsyftar, att Rikets Ständer måtte, genom underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, anhålla, att Kongl. Majit täcktes medgifva dem i visst fall samma rätt vid behandlingen af frågan om en ny skollag, som den, hvilken enligt 87 §. Regerings-Formen tillkommer Rikets Ständer vid stiftan det af civil-, kriminaloch kyrko-lag. Som Utskottet uti mom. A. af detta betänkande tillstyrkt Rikets Sländer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det ny skol-ordning måtte, på de af Kongl. Maj:t och Rikets Stunder redan gillade grunder, varda med möjligaste första utfärdad; samt en framställning, i den syftning motionären föreslagit, vore emot berörde anhållan i viss mån stridande, och dertill kommer att, så vida nämnde tillstyrkan vinner Rikets Ständers bifall, den af motionären yrkade framställning måste anses såsom obehöflig, så finner Utskottet sig böra vördsamligen hemställa, att Rikets Ständer ej må, i anledning af Herr Ekholms motion, vidtaga någon åtgärd. I.) Sedan Utskottet nu afgifvit utlåtande öfver de hemställanden och förslag, rörande läroverks-frågans behandling i dess helhet, som Utskottet fått från Riks-Stånden emottaga, går Utskottet nu att redogöra för de motioner, som blifvit väckta med hänseende till dels undervisningens särskilda grenar, dels en viss art af läroverk. Två motionärer: Herr fE ahlström inom Borgare-Ståndet och Riksdags-fullmäktigen Måns Månsson från Calmar län hafva yrkat en utvidgning af den undervisning i naturkunnighet, som meddelas inom elementar-läroverket. Den förre har föreslagit, att fysik i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Vtskoltets Betänkande, N:o 4 45. 17 fysik och kemi, den sednare att kemi och zoologi bland detta läroverks undervisningsämnen upplagas.
Äfvenså tillstyrker Utskottet, att, då de indeldta lönerne, vid enahanda beställningar, utgå till väsendtligen olika belopp, hvadan ock, med dessa löners indragning, bland annat, varit afsedt att kunna lämpligare löne-reg1 er i ngar tillvägabringa, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:ti underdånighet anhålla, det Kongl. Majrt ville, vid nästkommande Riksdag, aflåta Nådig Proposition om fastställandet af definitiva löne-stater i contant för dem, sorn hittills innehaft indeldta löner (med undantag af indeldta armeen, för hvilken lönereglering nyligen blifvit uppgjord), under iagtlagande deraf, att sammanlagda beloppet af hvad de indragna indeldta lönerna, enligt den uti 2 mom. här förut omnämnda uträkning, för hvarje stat eller corps per medium utgjort, icke varder öfverskridet. 3:o Grunderne för indeldta räntor nes och kronotiondens levererande eller lösande med penningar, samt räntepersedlarnes förenkling. I detta ämne hafva följande motioner blifvit väckta: a') Af Herr Grefve Anckarsvärd, C. H., som, med afseende å fördela rive deraf, att markegångssättningen blefve beräknad efter medel-markegång för flere år, och att förenkling af räntepersedlarne tillvägabragtes, fe - 16 Scats-TJtskottets Utlåtande, N:o 'Tjo. reslagit enahanda stadganden, i fråga om indeldta räntornes och tionde-spannmålens lösande efter medel-markegång, grunderna för liqvider emellan räntegifvare och räntetagare, samt räntepersedlarnes reducerande till färre antal, som af Rikets Ständer vid senaste Riksdag beslutades och omförmälas uti deras underdåniga skrifvelse af den 17