Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Begge hafva likväl del emot sig, alt nya byggnader för skolans behof måste anskaffas, hvartill särskildt för Stockholm kommer, att lämplig och välbelägen plats för skolan torde blifva svår att anskaffa, hvaremot byggnadsplats t Upsala lättare torde kunna erhållas, der Akademien har sitt stall och ridhus. I alla händelser kräfver skolans förläggande till någondera af dessa städer särskilda, icke obetydliga kostnader. Utskottet har derföre trott sig böra undersöka, om ej skolan skulle kunna förläggas på annat ställe, der inga dyrbara nybyggnader synas behöfva ifrågasättas. 1 sådant afseende har Utskottets uppmärksamhet fästats vid Orebro, hvarest, i fall en ridskola dit förlägges, några nybyggnader icke torde vara erforderliga. —■ Sedan anslag vid sednaste riksdag dertill beviljats, har för Kongl, Lif-regementets Husar-korps blifvit i nämnda stad uppförda ett rymligt ridhus jemte åtskilliga andra byggnader, hvilka, i fall ändamålsenliga anordningar blifva vidtagne, skulle kunna upplåtas till begagnande för den nu ifrågaställa undervisningsanstaltens behof; och anser Utskottet, af dessa skäl, att valet af Örebro såsom station för en ridskola kan ifrågasättas såsom förnämligast utur ekonomisk synpunkt förmånligt. Emellertid och då Utskottet icke eger den fullständiga kännedom, som erfordras för att, vidare än som skett, yttra sig i denna fråga, och dessutom en utredning af här ofvan antydda, jemfe åtskilliga andra dermed sammanhang egande förhållanden skäligen bör, efter Utskottets uppfattning, föregå valet af plats för ifrågavarande undervisningsanstalt, men det synes vara af vigt att denna angelägenhet, så fort ske kan, ordnas, har Utskottet funnit sig böra hemställa: att Rikets Ständer måtte på det sätt bifalla Kongl. Maj:ts högstberörda Proposition, att, för nästa statsregleringsperiod, ställes till Kongl. Maj:ts nådiga disposition de medel, som Kongl. Majit för Bth. till B. St.
Det torde nemligen icke vara obekant, att mål af omhandlade beskaffenhet afgöras icke i Konungens Högsta Domstol, utan i konseljen, der, vid sådant tillfälle, endast 2:ne Justitie-Ilåd taga plats. Någon undersökning i sak föregår icke der, utan endast en granskning af de ingifna bevisen om undergångna varningsgrader, vederbörande presterskaps intyg om domkapitlets utlåtande m. m. På dessa bevis grundar sedan K. M. sitt medgifvande eller afslag å den sökta äktenskapsskillnaden. Ett sådant förfarande tror jag icke vara lämpligt i ett lagbundet samhälle, och det förefaller ännu mer olämpligt, när man besinnar, att det icke behöfver vara så synnerligen svårt, att, i följd af makars ömsesidiga öfverenskommelse, anskaffa bevis om deras oeniga sammanlefnad m. m., hvilka bevis utan vidare kontroll tagas för goda, endast de äro vederbörligen undertecknade och verificerade. Missbruk med afseende å dessa bevis kunna ofta ega rum och bidraga visst icke att hejda lättsinnet att begära skillnad. Vid domstol deremot skall en noggrann undersökning anställas och bevisning förebringas, innan domstolen kan lagligen döma till skillnad. Å andra sidan kan hos K. M. den ena makans protest eller ett domkapitels ensidiga omdöme eller endast en bristande form föranleda alslag, der verkliga skäl till den sökta äktenskapsskillnaden finnas. Det lärer dessutom icke kunna nekas, att ju, såsom Gr. Hamilton yttrat, vida större svårighet att vinna äktenskapsskillnad, genom det nuvarande förfaringssättet, förekommer för dem, som tillhöra de lägre och fattigare, än för dem, som tillhöra de högre och mer förmögne samhällsklasserna, enär de HII26 402 Den 14 Februari f. m. förra ofta mäste qvarstå i ett olyckligt förhållande, som de sednare lätt nog kunna afskudda sig. Jag anhåller om återremiss till Lag-Utsk:t. Hr Olivecrona, Knut: Gr.
Efter godkännande af de förevisade Fullmagterne och Authorisationerne, och sedan Vi lifligen aflagt den, uti §. 1 af Rikets Ständers nu gäl 4 - lande Instruction för Deras Revisorer öfver Banco-Verket, föreskrifne Ed, samt med våra namn undertecknat samma skriftligen författade Edsförpligtelse, hafva Yi, Måndagen den 16 September, lemnat företräde åt Bankens Öfveroch Under-Styrelse samt Fiscals-Embete, och dervid emottagit berättelsers 1:0 från Banco-Fullmägtige, om Bankens rörelse, tillstånd och förvaltning i sin helhet, samt de hos Banco-Fullmägtige, sedan den i/\ September 1837, förekomne hufvudsaklige ärenden; 2:o af Directionerne vid Discont-Verken i Stockholm, Götheborg Och Malmö, angående desse Discont-Inrättningars rörelse; 3:o af Bankens Under-Styrelse, angående den af bemälde Styrelse, äfvensom Départemental-Styrelserne, besörjde förvaltning, från den 31 Augusti 1837; 4:o af Chefen för Låne-Cancelliet, angående dels gjorda ansökningar om lån å orörlig pant, på längre tider, samt granskning af handlingar, som dermed äga gemenskap, dels bevakningsåtgärder, slutliqvider och omsättningar, i och för dylika lån; 5:o af Chefen för Controlloch Revisions-Afdelningen, med uppgift om Controlloch Revisions-arbetet i dess särskilda delar; 6:0 af Chefen för Hufvud-Afslutnings-Contoret, angående den honom tillhörande befattning med Bankens oeconomiska ärenden; 7:0 af Bankens Fiscals-Embete, angående de af samma Embete handlagde mål och ärenden; allt ifrån sistberörde dag, den 3r Augusti 1887; samt 8:0 af Banco-Fullmägtige, angående Förvaltningen af Bankens Pappersbruk, Tumba, och 9:0 af Tumba Bruks Förvaltare särskildt, angående samma Bruks skötsel. Under fullföljden af Revisionsarbetet, hafva Yi med sorgfällighet genomgått och mot Yerificationerne jemnfört, ej mindre Banco-Verkets
— Dä den som skall anskaffa förnödenheter ej 6s jure; är i förtroendet as planerne, och således cj kan w>ca hwart Armeen ffola gä, och knapt nog hwar be sta. Hwad blir följden? Jo, att när Armeen skall rycka fram felas förnödenheter och företaget misslyckas, och när Armöerne retirerar ligga magazinerne sä fulla akt Adelar falla i fiendens händer. — Har delta eller unge, fäc dylikt aldrig handt? ' Nu till Administrationen i fredlig tid. Det är, som man wet, denne som stal! bereda wär ära och wära fördelar i krig. Hwem Den 2g December. 1619 Hwem är nu ä Embeteks wägnar skyldig att upgiswa alla möjliga oecenomista förbättringar, alla än obrukadc resourcer? Hwem är skyldig att tillse det wära militairiska inrättningar och författningav lämpas, fä widt wara omständigheter det niedgifwa, esler det i Eurora härskande krigs systeme och stridsfält? med ett ord att wi följa wart tidehwarf, och ej stanne ett halft secnlum ester, som kanske också ibland i wista delar handt? Hwem är skyldig att äfwen tillse att wi ej blindwis antaga inrättningar, som utomlands kunna wara ypperliga och likafullt hwarkcn pastande eller nyttige hos ost? Hwem äligger dek nu alt besörja tjenlige tjenst,förestrifcer eller nödige ändringar i dem wi äga, dä ändringar i krigssättet eller nya ivapens bildande sädant fordrar? Hwem åligger det nu «tt emottaga och granska alla inkommande projecter — äterbefordra de hufwndlösa till sitt intet, eller befordra till wcrkställighet de goda, samt upmumra och till belöning föredraga deras kloka förfaltare? Item sädane gilwas. Hwem wet om ej en okänd Larnot gär här« ibland ost och tiger as fruktan att hela projektmakare: en fruktan den jag likwäl cj gillar.
Då man således icke kan på förhand så ordna valet att den, som väljes till Suppleant tillhör samma kategorie med den ledamot, som möjligen kommer alt afgå, så har detta förmodligen varit orsaken hvarföre R. o. Ad. öfverlemnat åt Ridd.-Direkl. att välja Suppleant då någon Revisor afsade sig det honom lemnade förtroendet, och jag tror det vara nödvändigt att framgent så förfara, hvarföre jag anhåller om afslag på förslaget. Frih. Cederström, Rudolf: För min del linner jag icke hvarför Ridd.-Direkt, skulle vara i uteslutande besittning af förmågan att på ett tillfredsställande sätt välja Suppleanter, och hvarför icke R. o. Ad. skulle kunna lämpligen välja Suppleanter till Revisorerne, i konseqvens med det förfaringssätt, som brukas vid andra val-tillfällen. Jag får derföre understödja ifrågavar. motion, sora jag anser böra remitteras till Ridd.Ulsk., och vid hvilkens återkomst del torde blifva lämpligaste tillfället för Ståndet att i ämnet uttala sina åsigter. Jag hegärde förra gången denna motion på bordet; men del skedde icke af någon tvekan om förslagets lämplighet, utan det skedde, (hvilket jag till tidens vinnande då undvek att anföra) af det skäl alt Gr. Lagerbjelke framställt begäret om bordläggning, men sedermera denna begäran återkallat, hvarefter det tycktes af den vändning, yttrandena togo, som bordläggningen icke skulle äga bestånd. Eli sådant förfarande mäste jag ogilla. Afven vid ett föreg:de tillfälle, då en motion blifvit väckt och begärd på bordet, upstod fråga om återkallelse af besagde bordläggning; men då förklarade Hr Frih, o. Landtm, alt bordläggningen icke finge eller kunde uphöra. Delta förklarande ägde sin ganska goda grund; det godkändes ock af den ledamot, som begärt den omförmälde väckte motionen på bordet, och detta godkännande var en följd af principen, som jag nämnt, men icke af någon fortfarande tvekan öfver motionens innehåll, ty derom bade öfverensstämmelse i åsigterne under tiden vunnits.
Utskms härom afgifue yttranden biföllos. § fi IIr Gr. o. Landtm, erinrade, att, till följd af R. o. Ad:s, i afseende pä §:n 1, fattade beslut, någon förändring äfven i öde §:n syntes erforderlig, för ali R. o. Ad:s beslut om dessa §§:r må blifva med hvarandra öfverensstämmande. Hr von Hartmansdorff: Efter hvad Hr Gr. o. Landtm, framställt, bör denna § rättas till enlighet med Lektor Sondéns reservation, hvilken uptager äfven denna fråga. Hans förslag till ändring i 6:te §:n 3:dje mom:tel är af följande lydelse: ”vården af barn” ändras lill ”vården af föräldrar eller barn", ”barnavården” till ”vården af föräldrar eller barn”, ”barnets” lill ”fadrens, modrens eller barnets.” Jag anhåller vördsamt att dessa rättelser måtte, i öfverensstämmelse med hvad Ståndet redan beslutit, vidtagas. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. det i Lektor Sondéns reservation afgifna förslag lill förändrad redaktion af öde §:ns 3:dje mom. §§:ne 7, tO och Ii. Utskms härom afgifne yttranden biföllos. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, öfvergick till föredragningen af nästföljande punkt yttrade Hr von Hartmansdorff: gm 14 måtte äfven blifva föremål för R. o. Ad:s beslut. Hr Gr. o. Landtm, uplyste alt 14:de §m redan blifvit föredragen, samt R. o. Ad. bifallit Utskms derom afgifna yttrande. Hr von Hartmansdorff:
Seraphimer-Gillet från HospitalsFöreståndare och Lazaretts-Directionen insände; att, sedan byggnaden blifvit fullbordad och, jemte dess tillhörande inredning, vid derå anställd laga besigtning, godkänd, samt den, enligt kostnadsförslag, entreprenad-contract eller verificerad räkenskap, härtill åtgångna kostnad blifvit, af Hospitaletsinkomster, Hospitals-Föreståndarne och Lazaretts* Directionen till fullo godtgjord, öfverskottet af dessa inkomster, sedan en af Kongl. Majit Nådigst pröfvad Summa till Lazaretts-byggnadens och Inventariernes årliga underhåll först derifrån utgått, bör till Kongl. Serapbiroer-Gillet för den följande tiden insändas, såmt att Hospitals-Föreståndare och Lazaretts-Directionen, emot tillgodonjutande af denna förmon, och så länge Hospitalets alla inkomster få af dessa Autoriteter disponeras, Stats-samt Allm. Besv.o.Otc*.-Uisk. Ull. N:o 13. j böra, utan serskildt anslag, utbetala den barnauppfostringshjelp , sorn Kongl. SeraphimerGillet, uppå Landshöfdingen anmälan, hest ammer Hvad slutligen beträffar Herr Profes-? sor Gravanders, vid tillfälle af återremissens beviljande, inom det Högvördiga Preste Ståndet yttrade förslag, att till Lazaretts byggnad anslå och inreda det på Gottland befintliga, f. d. Magazins-Directionen tillhöriga, Krono* Bränneri-hus af sten, har Landshöfdingen öfver Gottland Herr Friherre Cederström meddelat Utskotten den muntliga upplysning, att ifrågavarande Bränneri, som skall vara beläget i den trångast bebyggda delen af Wisby Stad, och för närvarande af Kongl. Krigs-Collegiutn disponeras till BeväringsUtrednings* och Sjukvårds-persedel-förråd, blott till ringa del är till boningsrum inredt; vid hvilket förhållande Utskotten icke anse sig höra tillstyrka Rikets Högloft. Ständers bifall för Herr Professor Gravanders i omförmäldt afseende gjorda hemm ställan.
Och då Staten, ifall den sjelf upplånar hela kostnads-suminan och derefter utlånar samma kapital åt bolaget emot fullgod säkerhet och på samma vilkor, som Staten betingat sig, ej kan göra någon förlust eller uppoffring, så synes mig att Rikets Ständer böra begagna denna utväg för att understödja det nyttiga och vackra företaget, som här är i fråga. De anmärkningar, sorn kunna göras mot upptagandet af ett nytt statslån, under det alt 2:ne enskilda statslån nu negolieras, torde förfalla, om man iliogkotnmer, att Riksgälds-kontoret, ifall det erhölle fullmagt att upptaga det nu ifrågaställa lånet, sannolikt ej behöfde verkställa låne-indragningen deraf före nästa Riksdags statsreglerings-period, då nytt lån för fullföljandet af Statens jernvägs-byggnader ifrågakommer, enär Riksgälds-kontorets kassa-behållningar under tiden intill dess säkerligen medgifva förskotterandet af de erforderliga utbetalnings-summorna. Om Riksgälds-kontoret, vid upptagandet af ett nytt jernvägslån för Statens rakning, ökar beloppet deraf med den summa, som nu skulle utlånas till meranämnde bolag, kan sådant ej menligt inverka, ej eller kan gerna förutsättas att detta lån skall blifva dyrare, än det som nu upptages för Statens jernvägar. Mitt förslag vore således: att ett lån, uppgående tili hela kostnads-summan för jernvägs-anläggningen mellan Borås och Herrljunga vid vestra stambanan, eller i / rundt tal 2V2 millioner R:dr Riksmynt beviljades, med förbindelse för bolaget att å denna summa årligen, intilldess lånet blifvit till fullo amorteradt, erlägga ett ränteoch kapital—afbetalnings-belopp, som med 1 procent öfverstiger den ränta, som Staten kommer att betala för de till utförande af dess jernvägar upplånta medel, hvaraf, sedan räntan blifvit beräknad i likhet med hvad Staten för nyssomnämnde låne-medel får utgifva, den återstående delen skall utgöra amortering.
Schuck, sora nu i 3 å 4 år med oförtruten modaegnat sig åt detta, såsom man lätt inser, högst besvärliga och ansvarsfulla arbete, är en af dessa litteratörer i vårt land, som träget arbeta i vetandets vingård, utan att stort bemärkas, och hvilka — hvad värre är — med knapp nöd förvärfva sin timliga ut komst. Hr Schuck har i 17 år arbetat inom vår litteratur, både den pedagogiska och den publicistiska; och det synes mig önskligt, att man begagnade det tillfälle, som erbjuder sig, att uppmuntra och i någon mån belöna en af dessa litterära arbetare, på samma gång man befordrar ett allmännyttigt verk, som måhända eljest måste afbrytas eller åtminstone försenas i sin fortgående utgifning. På alla dessa skäl föreslår jag, att R. St. måtte besluta, att inköpa 250 exemplar af det af Mag. M. Schuck utarbetade och under utgifning varande »Konversationsoch Universal-Lexikon», att genom Ecklesiastik-Depart:s försorg utdelas till Socken - 416 Den 26 November f. m. bibliotheker i Riket, mot ett pris af 20 rdr rmt för hvarje fullständigt exemplar, så fördeldt, att för hvardera af aroetets 4 delar, som i 250 ex. till EcklesiastikDeparbt aflemnas, % af den anslagna summan från StatsKontoret till Mag. Schuck utbetalas. Jag anhåller om remiss af denna motion till StatsUtsk:t. Remitterades till StatsUtskit. Hr Kuylenstjerna, Carl Johan Gammal, upläste denna motion: Som ett amendement till den del af K. Mits nåd.
Pag. 5 företer likväl något, som fordrar närmare förklaring. Der förekomma i afseende å kompetensen följande ord: »hvaröfver afgörandet ensamt tillkommer vederbörande BiksStånd.» Jag medgifver, att detta ordet: »ensamt» qvarstår i följd af ett förbiseende vid justeringen, oell hade bordt utbytas mot ordet: »ytterst», hvilket epithet verkligen influtit pag. 3 i Betänlct; en omständighet, som väl icke bör lemnäs utur sigte. — Dagen derpå, vid reservationernas afgifvande, fästades också upmärksamheten derpå, att ordet »ensamt» pag. 5 icke var på sitt stäile, eller icke riktigt uttryckte meningen, utan att äfven der borde, likasom på förra stället, stå »ytterst», hvilket skulle förtydligat och begränsat Utsk:ts åsyftan i möjligaste måtto. Öfverenskommelse var träffad mellan de ledamöter, hvilka med mig utgjort majoriteten, att de samfäldt skulle medgifva en sådan förändring i ordställningen. Men hvad hände? jo, att tvenne ledamöter af minoriteten icke ville gå in derpå, emedan, såsom de säde, »deras reservationer derigenom skulle förlora sin udd». Och som hvarje ledamot torde böra ega ett veto, när det är fråga om förändring af ett redan justeradt Betänk., befunno vi oss, emot vår önskan, afskurne från alla vidare medgifvanden härutinnan. Väl sökte vi, att genom kursivering få ordet »afgörande» mera accentueradt. Men det var också allt det förtydligande oss dåmera medgafs att iakttaga. Nu hemställer jag, (som emot min vilja sett mig nödgad att ingå i denna redogörelse för de inom Utsk:t förefallue tillgöranden) om jag med någon billighet kan och bör anses såsom Mern:ts författare, derföre att jag, visserligen med bibehållande af Utsk:ts grundtanke, likväl och med de öfriges medverkan och begifvande i vissa punkter lyckats jemka ordalagen så, att de något närmare än förut öfverensstämma med de inom R. o. Ad. i allmänhet hyllade åsigter. Jag tror, att Hr Cederschiöld, R.
Efter tagen kännedom af hvad Rikets Ständers Revisorer, uti deras sedan sistförflulna Riksmöte afgifna Berättelser, upplyst och framställt, angående förvaltningen af Mötesoch Tross-passevolance fonderne, hafva Rikets Ständer, i anledning af de invecklade förhållanden, hvaruti gamla och 1829 års, samt nya Möles-passevolance-fonderne visat sig stå till hvarandra, trott så lane utvägar böra vidtagas, hvilka för framtiden undanrödja alla anledningar lill misstydning och klander, rörande desse 3:ne fonders förvaltning samt de låne-transactioner, som emellan dem hittills egt rum. Härvid har hos Rikets Ständer, förekommit, att, då, i öfverensstämmelse med E. K. Mss och Rikets Ständers vid 1828—1830 årens Riksdag fattade heslut, Kronan åtagit sig alt under en tid af femton år, räknadt från den 1 Januari 1830, emot uppbärande af viss årlig passevolance-afgift, utgörande för hvarje rusthållsoch rote-numer 7 R:dr B:co i penningar, samt derutöfver för hvarje rusthålls-numer, till hästens utfodring, 25 lispund hö, en tunna bafra och 5 lispund råghalm, besörja indelda Arme'ens underhåll och sjukvård under möten, marcher och mönstringar; har tillika blifvit föreskrifva, att lantan af alla de besparingar, som under de bestämda femton åren kunde å passevolance-fonden uppkomma, skulle, efter passevolance-tidens förlopp, användas till nedsättning vid bestämmandet af ny passevolance; hvarjemte uttryckligen blifvit förklaradt, alt nämnde besparingar, så lill capital som ränta, vore att anse såsom rustoch rotehållares egendom. Dock som omförmälde beslut angående Mötes passevolancen tillkommit, utan att rustoch 612 Expedilions-Ulskollets Forslag lill und.
Och hafva Rikets Ständer, för sin del, medgifvit, att den rätt Kronan kan ega till ofvanberörda qvarlåtenskap inå å Hakarps församling öfverlåtas; dock att af medlen bildas en stående fond, deraf den årliga räntan får användas till förmån för nämnda församlings fattigvård. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 5 Juni 1866. N:0 Uppläst och godkändt hos Ridd.^och Adeln den 2 Juni 1866 Preste-Ståndet den 2 Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl, Majds nådiga Proposition, angående ytterligare förlängning i den för uppmuddring af Ystads hamn bestämda arbetstid. (Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 87.) S. A. K. Sedan vid 1853—1854 års riksdag Rikets Ständer för uppmuddring af hamnen vid Ystad anvisat en summa af 60,000 R:dr Banko, att utgå med 20,000 R:dr såsom anslag ulan återbetalningsskyldighet och 40,000 R:dr såsom lån, under vilkor, bland annat, att staden förbunde sig ansvara för arbetets fullbordande inom lem år; samt derefter mellan Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, å Kronans vägnar, samt Hamn-direktionen i Ystad blifvit afslutadt kontrakt, hvarigenom vederbörande förbundo sig att under loppet af September månad 1855 påbörja och till den 1 September 1860 fullborda detta muddringsarbete, hvilket dock, till följd af oförutsedda hinder och svårigheter, icke medhanns inom den sålunda bestämda terminen, hvadan Hamndirektionen lill E. K. Maj:l ingick med underdånig ansökning om fem års förlängning i den för arbetets fullbordande föreskrifna tid; så, och efter det Rikets Ständer, till hvars pröfning denna ansökning blifvit öfverjemnad, medgifvit den begärda förlängningen och bestämt tiden för arbetets fullbordande till den l September 1865, men samma Expeditions-Utskotlets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 64.
9 Brefvet den 2 Februari samma år upplyste, så syntes med visshet kunna antagas, att hvad deraf återslode och efter gällande grunder finge indragas, icke vore af den betydenhet att dess uppoffrande för fyllande af ett verkligt behof kunde vara för Statsverket kännbart; och har motionären med afseende härpå föreslagit, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta att spanmål, som blifvit presterskapet på behaglig tid förlänad, finge, utan hinder af förut gällande föreskrifter, af Kongl. Maj t disponeras till löneförbättring åt det ordinarie presterskapet, der presterskapet derförulan icke kunde med anständig bergning förses. Uti förordningen angående allmänt ordnande af presterskapets inkomster den 11 Juli 1862 har Kongl. Maj:t under § 9 föreskrifva, uti mom. 2, att de inkomster, som grundade sig, bland annat, på statsanslag i kronotionde, finge i den ordning nedan stadgades från en till annan församling öfverflyttas, och uti 3 mom. att så vida för presterskapets aflöning icke vidare behöfliga medel af den beskaffenhet, hvarom i nästföregående moment förmältes, funnes en församling tilldelade, eller ock församling för sitt presterskaps anständiga bergning vore i behof af understöd utaf dylika medel, den för aflöningens ordnande inom stiftet tillsatta Nämnd egde sådant hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, då Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, ville om medlens indragning eller öfverflyttande från en församling till annan eller ock rörande anvisande af nytt anslag yttrande meddela; och då Utskottet anser olämpligt, att Rikets Ständer skulle, genom beslut i den af motionären angifna syftning, gå i förväg den pröfningsrält, Kongl. Majit uti ofvanberörda hänseende sig förbehållit, hemställer Utskottet, att Herr von Ehrenheims ifrågavarande motion ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. il:o.