Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Herg deremot bar, för tillvägabringande af enhet i lagstiftningen uti ifrågavarande ämne och jemnlikhet i rättigheter, endast ansett en utsträckning af testamentsfriheten efter stadsrätt behöflig och af sådan anledning föreslagit, det måtte, med upphäfvande af 4 oell 5 §§ i 17 kapitlet Ärfdabalken, Kongl, förordningen den 19 Augusti 1762 samt 8 kapitlet 3 § Jordabalken, antingen stadgas: att man, efter stadsrätt, eger, utan inskränkning, genom testamente bortgif va aflingejord, ärfd fastighet, i stad samt ärfda eller förvärf da lösören, eller ock, derest delta yrkande ej vinner bifall, det vid 1840—1841 årens riksdag beslutade lagförslag i ämnet af nu församlade Ständer antagas; och skulle, efler samma förslag., nedanliämnda lagrum erhålla följande förändrade lydelse: A rfdabalken. iy Kap. 4 $ t mom. AJlingejord å landet, utom den, som personer af Preste-ståndet under äktenskap förvärfvat, fastighet i stad, som adelige personer förvärf - vat samt lösören, tillhörande adelige personer eller å landet bosatte ofrälse personer utom Preste-ståndet, må man gifva i testamente till hvem man vill, skyld eller oskyld. 2 mom. Af fastighet i stad, utom den, som adelige personer förvärf vat, fastighet å landet, hvilken personer af Preste-ståndet under äktenskap förvärfvat, samt lösören, tillhörande borgare eller of rälse personer, som i stad bo, eller personer af P reste-ståndet, må man icke testamentera mer än hälften, der bröstarfvinge lefver efter: har man ej bröstarfvinge, dä må man alltsammans i testamente gifva. Kil ja barn och inländska arfvingar till sig lösa hus, tomt, gård eller jord; stående det dem fritt inom natt och år.
Som denna Utlåningsproportion arden högsta som får komma i fråga, så böra Assecurance och Vär - li alfva Brandförsäkringsvärdet, med vilkor af 2 procent årlig afbetalning på första Lånesumman, sedan Låntagaren sig i 5 år af Länet begagnat. Sorn denna ' Utlåningsproportion är den högsta som får komma i fråga, så böra Assecurance och Värderingslnstrumenterne noga pröfvas. De sednare böra vara upprättade , enligt Bancomethod och äger Direction , att äfven infordra uppgift på det värde hvartill pantén blifvit uppskattad och taxerad, under de sist förflutne fern åren 9 samt sedan efter omständigheterne Låningssumman så jemka , att Casssn i alla hänseenden må äga full säkerhet. Den 19 Julii c. m. 4S9 deringsInstruraenterne noga pröfvas. De sednare böra vara upprättade enligt Bancomethod, och då de finnas för höge, äger Directionen att infordra uppgift på det värde hvartill Panten blifvit uppskattad och taxerad under de sist förflutne fem åren, och sedan efter omständigheterna Låningssumman så minska, att Cassan i alla hänseenden må äga full säkerhet. 5 §• Directionen tillåter ingen annan Inteckning i Panten framför sig än ett proportioneradt BancoLån, hvilket dock alltid sker så, att sammanräknade beloppet ej öfverstiger den för Pantén i 2 §. medgifne högsta Lånesumma , hvadan Panten bör i öfrigt vara ograverad, så att Cassan kan blif - 3 §. Directionen tillåter ingen annan Inteckning i Panten framför sig, än ett proportioneradt BancoLån, hvarvid dock alltid iakttages, att sammanräknade beloppet ej öfverstiger den för Panten i 2 §. medgifne högsta Lånesumma. Jämte en sådan
Till vinnande af nödig öfverensstämmelse i af mig omförmälda hänseende emellan nu ifrågavarande förordningar, får jag derföre vördsammast hemställa, att Rikets Höglofliga Ständer ville för sin del besluta och hos Kongl. Majit anhålla, dels att i förordningen om kyrkoråd och skolråd af den 21 Mars 1862 näst efter orden: »må ledamöternes antal icke understiga fem» i § 23 följande stadgande må tilläggas: “Jemväl utses å kyrkostämma hälften så många suppleanter i håde kyrkooeh skolråd, som de valda ledamöterne åro;» dels ock att näst efter § 25 i samma förordning må införas följande stadganden, motsvarande dem i §§ 46 och 47 i förordningen om kommunalstyrelse på landet: “Suppleant bör kallas till tjenstgöring, när sådant, i händelse af ordinarie ledamots afgång, eller hinder, erfordras», och Motioner i Preste-Ståndet 1865. N:o 7. 11 *Ordförande, ledamot eller till tjenstgöring kallad suppleant, som utan anmäldt, af kyrkoeller skolråd godkändt, förhinder från kyrkoeller skolråds samm,ankomst sig afhållen, skall böta till församlingens skolkassa Iva Riksdaler Riksmynt, och dubbelt sä mycket, om sammanträdet mäste i anseende till de närvarandes fåtalighet inställas eller upplösas: eller ock alternativt, alt paragrafen 47 må ur förordningen om kommunalstyrelse på landet utgå. Om remiss till vederbörligt Utskott anhälles. Stockholm den 8 November 1865. E. R. TVahrenberg. \:o 7. Af Domprosten SOJldén! Om anslag af 75,000 R:dr till utvidgning af läroverkshuset i Skara. Det oafvisligaste materiela behof för en läroanstalts framgång är utan tvifvel ett för lärjungarnes antal och de särskilda undervisningsgrenarne tillräckligt utrymme. Detta saknas för det närvarande vid Skara elementarläroverk, der lärjungeantalet under de sednare åren vext från tretill femhundra. Nuvarande skolhus uppbyggdes under helt andra omständigheter och invigdes år 1833, utan att hafva af Staten åtnjutit annat understöd än ett mindre lån.
Alla andra rättigheter hafva de antingen såsom accessoirer till denna hufvudsakliga, eller ock gemensamt med andra enskilda föreningar. Förslberörde rättighet måste således blifva den förevarande lagstiftningens främsta ögonmärke, hvarifrån öfrige bestämmelser utgå. Frågan, huruvida rättigheten att stifta enskild Bank borde vara oberoende af annat vilkor, än det, alt Banken organiseras i full öfverensstämmelse med Lag, har utgjort för einal för flere öfverläggningar. Dervid hafva Utskotten visserligen erkäut den i anmärkningen yrkade Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N.o 4- princip vara i allmänhet gillig, men likväl Irolt, att vid delta tillfälle ett temporairl undantag påkallades al försigtigheten. De ifrågavarande Bankerne äro för vårt land så nya inrättningar, alt man ej bör alltför mycket lita på ofelbarheten af dea lagstiftning, som nu kan för dem uppgöras; och det vore dessutom möjligt, alt en alltför hastig tillökning af rörelse-capitalet skulle visa sig menligt inverka på myntvärdet och på elen nyss verkställda realisationen. Det är farhågorna i båda dessa hänseenden, som föranledt U skotten att, med fastställande af vissa besiämda vilkor lör enskilda Låneoch Sedel-Bankers bildande, öfverlemna åt Kongl. Majit att tillse, huruvida det kan blifva nödigt, att antingen af privilegiisökanderne fordra ytterligare garantier, eller också rent af vägra nya Bankers tillkomst. 2 §. Den föreslagna tillåtelsen för solidarisk Bank, att med sig förena actie-delegare, hvarigenom Bankens soliditet icke kan försvagas, men väl vinna i styrka, lär ej behöfva närmare motiveras, 4 §• Det här för båda slagen af Banker meddelade stadgande, uppflytladt från de i förra förslaget gifna bestämmelser i afseendepå solidariska Banker, är till sin natur sådant, alt det eger full tillämplighet äfven på Actiebanker. 5. 5. Så vida comlrolerna öfver Bankernes utelöpande egentliga myntrepresentativ icke skola alltför mycket försväras, böra de tryckta förbindelserna inskränkas till så få slag sorn möjligt.
E. 194. — _N:o 99. angående återbetalningen af ett, för sänkning af sjön Ökvattnet inom Westerbottens län, förre Expeditionsfogden C. J. Moritz beviljadt lån. V. B. 315, 479. A. 497. VI. E. 194. — N:o 100. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss å förre Arrendatorn af indragna Trumpetare-bostället Berga, Inspektoren Johan Vedlings underdåniga ansökning om eftergift af ådömd arrendeskillnads-ersåttning. V. B. 315. A. 479. VI. E. 194. — N:o 101. angående behöfvandes undsättning under inträffande missvextår. — N:o 102. i anledning af väckt motion om afskrifning af Westerbottens läns invånares undsätlnings-skulder efter missvexterna åren 1830 med 1834. V. B. 284. A. 290. — N:o 103. i anledning af Kongl. Majus nådiga proposition, angående uplåtande emot vederlag åt Götheborgs stad af kronan tillhörig, derinvid belägen mark. V. B. 315, 479, 497, A. 513. VI. E. 194. — N:o 104. i anledning af väckta frågor om Riksgäldssedlars inlösande oaktadt den derför fastställda preskriptionstid tilländagått. V. B. 315. A. 480. — N:o 105. angående lyftningen af hela återstående beloppet utaf de vid sednaste riksdag beviljade tillfälliga slats-anslag till ( >20 ) försvarsverkets förbättrande. V. B. 315, 480, 513. Å. 527. VI. E. 194. Stats-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 106. angående anmäld otillräcklighet af det för expenser vid Justitia; Ombudsmannens Expedition hittills anslagua belopp.
Härefter upplästes de öfrige Respective RiksStandens ProörcolIsUtdrag af den 11 dennes och denne dag, hvaraf inhämtades: Att PresteStåndet bifallit Statsoch BancoUtskottens; förevarande Utlåtande; Att BorgareStåndet Beviljat anslag till det belopp, so.m i dst sist afgi.fne Utlåtandet tillstyrkes, saint under alla de vilkor och förbehåll A Utskottens båda Betankanden innefatta, endast med de ändiingar; 1) A<t den inbetalning af Tio procent å det tecknade AetieCapitalet, sorn bordt ske under innevarande år, bor oafkortad verkställas inom Februari! månads slut nästkommande årJ samt Den 15 Octoher e, m. 411 9) Ad Actie-ägarne berättigas ifrån och iner! år 1825 lill och med årlSrS, såsom utdelning åtnjuta, hvad Canalen möjligen kan inbringa, st-dan dess färdigbyggande sarut underhållandet deraf blifvit hestrid! , och Uppbörds-kostna - derne afgålt, dock att bland inkomsterne ej få beräknas de afgifter , hvilka vid transporter af Bolagets effecter och Arbetsmanskap in. m. erläggas; och Att BondeSiåndet godkänt hvad första Be. tänkandet innehåller, med de rättelser och ändringar sista Utlåtandet innefattar; i följd hvaraf alla ytterligare anslag, utöfver hvad VU blifvit df Utikolten föreslaget, för framtiden komma att upphöra, i likhet med hvad i sistnämnde Utlåtande är omförmäldt. Herr U\ Via, Johan Qudaf'. Äfven jag, har enligt min reservation, varit af den Öfvertygelse, att det är bäst att helt och hållet bifalla Konungens Nådiga Proposition, och öfverlemna till Actie-ägarne, att genom insättning öka sina Actier med ao procent, såsom en ersättning lör dfct lidande, att ej få någon ränta under 4 år. Jag finner likväl nu, att i denna fråga redanär 3 Stånds beslut, och hemställer dä, om det är värdt att göra någon förändring mot detta beslut gällande.
Om man således jemför denna rotering med de af dem intill år 1811 utgjorda utskrifningspenningarna, lära väl utsockne frälsehemmansegarne icke billigtvis kunna sträcka sina anspråk längre i fall en förändring skall åter verkställas och den enl. sednasle, Konungens och Ständernas beslut, ålagde ord. rotering skulle utbytas, än att de må fä vidkännas de dem enl. äldre författningar åliggande utgifter, och då visar sig, att om gamla ntskrifningsförfaltningen tillämpas på Halland, och man kalkylerar efter senaste utkomna tabellverket öfver folkmängden i riket, skola vi finna, att dessa afgifter, fördelade på 60 år utgöra ärligen efter 2 daler på personen. Förvandlas nu detta i spannemål enl. det värde, som egde rum, då denne afgift enl. 1692 års K. Bref sednast bestämdes, upkommer ett belopp af 6,998 tunnor spanmål; men enl. den lindring, som vid sista riksdagen beviljades dessa hemman, ut - 11 cn 21 Juli. 555 gör det i närvande stund omkring 11,000 r:dr b:co. Hemmansegarne hafva således 3 gånger fått nedsättning i den åberopade ut skrifningsbördan och det synes mig vara fullt tillräckligt. Icke de stomindre begäres nu ytterligare nedsättning sålunda, att 8 hemman skola sammanslås att hålla en båtsmansrote, och detta begär man endast på grund af billighet. Jag deremot anser en dylik nedsättning i högsta måtto obillig och derjemte godtycklig, ty om en nedsättning skall ega rum bör väl icke en viss numerär af hemman i en rote bestämmas, då hemmanen äro af olika godhet inom samma provins. Icke heller anser jag den vid sista riksdagen upgjorda för delningsgrund af 6 hemman billig eller ens rättvis, utan man bör väl lika som i Skåne antaga behållna inkomsten af hvarje hemman såsom den rätta värdemätaren vid roteläggningen. Hvad äter angår Frih.
Jag skulle tro att det är i allmänhet rigtigt att söka följa enoch samma grund för vedergällande af samma bestyr, och dä således, såsom sagdt är, redan för längre tid tillbaka den grunden varit antagen, att Fullmäktige i Banken och Riksg:skont. för en resa årligen endast bestås 2 hästar, så har jag trott att man äfven utan skada kunde använda samma norm i afseende på Revisorerna. Då icke mer än 8 mil om dagen äro bestämda för resan, så skulle jag tro, att den bör medhinnas utan förbud. Revisorn får väl gifva sig ut något tidigare ifall han fruktar att få vänta på hästar, men nog bör ändock på dagen 8 mil medhinnas. Gr. Lagerbjelke: Den jemförelse, som den siste värde talaren gjort, emellan Revisorerna och Fullmäktige, skulle äfven, om denna vore rigtig, icke bevisa annat än att ett missförhållande, som nu eger rum i ett fall, komme alt, om Utsk:ns förslag antoges, utsträckas till ytterligare ett fall. Förhållandet är emedlertid icke detsamma med Fullmäktige, som med Revisorerna. Fullmäktige bo vanligen i trakten af hufvudsladen, åtminstone icke långt derifrån, hvaremot det ofta händer att Revisorer väljas, som bo vid de yttersta gränsorna af riket. Hvad åter beträffar ångbålarne, så slutar Revisionen vanligen omkring d. 15 Dec., och då torde icke med någon säkerhet kunna påräknas, att få begagna ångbåtslägenhet. Den siste värde talaren har äfven sagt, att då man icke behöfver resa mer än 8 mil på dagen, så kan man hinna den resan utan förbud. Det är visserligen möjligt, men någon tvekan kan likväl upkomma om sådant låter sig göra i Dec. månad, då man reser i trakter, der endast reserv-skjuts finnes. Ytterligare torde få tilläggas, att om den resande icke begagnar förbud, utan endast de två hästar, som skola honom sjelf bestås, så kan han likväl icke komma fram med de jemna skjutspenningarne utan några ytterligare tillskott, ty hvar och en, som gjort resor, vet att det är ganska många tillskott i drickespenningar m. m. som en resande icke kan undvika.
Det våldsamma och tyranniska regemente, som blifvit en följd däraf, har dessutom åsamkat honom hvar rättskaffens undersåtes förtrytelse och hat – nu stå vi här, beredda att offra våra lif för att frälsa vår konung och vårt folk Kungens ansikte är förvridet af ångest, och han stirrar, som om han sett alla afgrundens andar dansa ringdans omkring bädden. – Hvad är det? frågar han och gömmer hufvudet i sina händer. Han har tydligen ingenting förstått! – Tag gärna riket och kronan – men skona mitt lif! Hon böjer sig ännu djupare ned emot honom och öppnar sin famn. Hennes små ögon söka med ett hårdt och kallt uttryck hans irrande blick. – Kom till besinning, käre Kristian! ber hon enträget. – Vi äro dina vänner, vår afsikt är att rädda dig! Vi ha kommit en sammansvärjning på spåren – ett anslag mot din kungliga makt och myndighet – kanske mot ditt lif men vi äro här för att omintetgöra ondskans planer gif oss blott rätt att handla – genom att underteckna dessa order ty det lär bli nödvändigt, att vi försäkra oss om den regerande drottningens och statsministerns personer. Guldberg håller alla papperen i beredskap, och Jessen har hämtat en gåspenna. Alla tränga sig in på monarken. Men ett ögonblick ser det ut, som om hans vilja stegrat sig och gått bakut. Förnimmelsen af, att han äger makten, vaknar, hans min blir plötsligt kunglig, och kring hans läppar lägrar sig det stelfrusna, ironiska småleendet. Änkedrottningen varsnar förändringen i hans uppsyn och känner, att i detta nu står allt på spel. Också hennes ansikte skiftar uttryck, hennes ögon gnistra som en skrämd kråkas, och hennes dämpade röst får ett hotande tonfall. – Nåväl, min käre Kristian – fortsätter hon – om du icke bekymrar dig om hvarken din egen eller det kungliga husets skam – eller landets välfärd så skola vi, din mor och din gode broder, påtaga oss ansvaret att värna din ära och din kungliga myndighet mot din vilja. Men i så fall får du själf vidkännas följderna. Bakom oss står ett helt folk i vapen Hotelsen gör verkan. Monarkens ansikte förvrides åter, kallsvetten bryter fram på hans panna, dödens ångest är öfver honom.
I anledning häraf, och sorn Kongl. Majit lika med hvad Förvaltningen af Sjö-ärendena i underdånighet yttrat, ansett Rustoch Rotehållarne vid det ordinarie Båtsmansliållet , hvilkas karlar under krig på ett eller annat sätt från tjensten afgå, icke derföre att de, enligt 18i a års Författning rörande inrättningen af allmänna Beväringsmanskapet, Srö befriade från skyldigheten att under krig recrutera, böra vara till krigets slut äfven frie från alla Rustningen och Roteringen åtföljande onerå, och derigenom njuta en förmon, soVn de Rustoch Rotehållare, hvilkas nummer under kriget icke blifvit vacante, skulle sakna, utan att Kronan deremot bör kunna af förstnämnde Rustoch Rote - Bil. till K. M. Nådiga Propos. No 3. Z hållare påräkna någon ersättning för kostman. till de Bevärings-karlars beklädnad, som komma att tjenstgöra i de afgångne ordinarie Båtsmännens ställe; vill Kongl. Maj:t härigenom i Nåder föreslå och till Rikets Ständer öfverlemna att bestämma en lämplig Yacance-afgift att af de Rustoch Rotehållare vid det ordinarie Båtsmans-hållet, hvilkas karlar på ett eller annat sätt hädanefter under krig från tjensten afgå, utgöras från den tid vacancen yppas och till krigets slut; hvilken afgift Kongl. Maj:t anser till KrigsFonden böra* ingå. Kongl. Maj:t förblifvör Rikets Ständer tned all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN, J. Nordenfalk. Utdrag af Protöcollrt öfver Krigs-är'enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen, iiti Stats-Rådet ä Stockholms Slott-den a q Oktober 1838. Närvarande: Justitia^ Stats-Ministern ll. E. Hr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. llr Grefve af Wetterstedt.
Besvären gillades af Konungens Befallningshafvande i Stockholms län och anmäldes till vinnande af behörig rättelse hos Kongl. Kammar-kollegium, i hvars arkiv de dock ännu efter 125 års förlopp hvila bland obesvarade handlingar. Saken föll i glömska; men sedan förhållandet helt nyligen blifvit genom en tillfällighet kändt, anhängiggjordes den ånyo hos Konungens Befallningshafvande, som genom utslag af den 12 September 1860, hvilket likaledes finnes kärlios bilagdt, förklarade Pastor i Botkyrka och Salems församlingar, hvilken för närvarande uppbär årligen endast 21 tunnor 6g£ kappar kronotionde, berättigad att icke allenast för framtiden utan äfven för de 3 nästföregående åren, erhålla skilnaden mellan sistnämnda summa och det belopp, som rätteligen borde utgå, utgörande denna skilnad, då halfva rågan rätt beräknad afdrages från de 24 tunnorna, vid pass 1 tunna och 15 kappar fast mål. Såsom ett underställningsmål hvilar saken i detta skick ännu oalgjord hos Kongl. Kammar-kollegium, men lärer redan vara till föredragning färdig. Då emellertid, — äfven om rättvisan af de väckta anspråken, såsom sannolikt är, af Kongl. Kollegium erkännes, — rättelse i det anmärkta förhållandet icke lärer kunna vinnas med mindre Rikets Höglofliga Ständer anvisa dertill erforderliga medel, så får jag, under förbindelse att, så snart Kongl. Kammar-kollegii utslag fallit, genast deraf meddela vidimerad afskrift, härmed vördsamt anhålla, att Rikets Höglofliga Ständer måtte för framtiden bevilja åt Pastor i Botkyrka och Salem ett årligt anslag till ersättning för bortmistad kronotionde af 1 tunna och 15 kappar jemte särskild ersättning för det bristande beloppet ifrån och med 1857 intill början af nästa statsregleringsperiod. Slutligen torde böra anmärkas, att saken rörer icke allenast den enskilda tjenstemannens rätt, utan möjligon hela Svenska presterskapets, ifall de 22f tunnor Motioner i Preste-Ståndet 1862.
för gift, för åska, för eldsvåda, för att åka, för att färdas på ångbåtar, för instängda rum, fruktan för sjukdomar af ett visst slag, t. e x. kräfta, fruktan att rodna eller darra inför människor, rädsla för att ej vid ett visst tillfälle kunna skrifva, rädsla för examen och andra pröfningar, t. e x. vid sång, fruktan för att begå själfmord o c h en hel del andra bisarra former, hvilka alla med framgång behandlats. Sinnessjukdomar äro icke tillgängliga för denna behandling, detta beroende därpå, att de sinnessjukas autosuggestioner äro vida mäktigare än läkarens, de sitta nämligen så fast ingrodda, att de äro omöjliga att utrota. V o r e sinnessjuka suggestibla, hade de ingen sinnessjukdom. Danssjuka är tillgänglig för behandlingen, om den icke är alltför gammal. A r oron mycket stor o c h muskelspelet synnerligen våldsamt, är det stundom omöjligt att framkalla hypnosen, ehuru suggestionen, efter hvad Bernheim visat, äfven i sådana fall visar sig välgörande. Ar sjukdomen mindre häftig, ger den oftast rätt lätt o c h hastigt vika för suggestionsbehandlingen. Ryckningar i ansiktsmusklerna s. k. tir convulsif, o c h kramp inom området för enskilda nerver, o m dessa sjukdomar ej äro alltför gamla, försvinna vanligen för suggestionen. Ä r o de så gamla, att de blifvit till en djupt inrotad vana, äro de oftast omöjliga att bota. Skrifvarekramp är den vanligast förekommande formen af dessa sjukdomar o c h erfarenheten visar också, att den kan botas, ehuru ej så lätt, som man skulle tro. Man har nämligen att kämpa m e d den sjukes djupt inrotade suggestioner, dem han ständigt skapar sig själf. Se här ett fall, som varade f e m år o c h där ingen behandling visade den ringaste verkan, det talar mera än ord. F i g. 1 är skriften före behandlingen o c h fig. 2 en månad efter behandlingens början. den är för riklig eller sparsam, likaså o m den är smärtsam. Brist på aptit o c h besvär vid matsmältningen, förstoppning o c h diarré, när den senare ej sammanhänger med katarr, kunna vanligen lätt häfvas m e d suggestionen.
Maränger, (som svar till frågan 386), tillredas på följande sätt: 4 st. ägghvitor vispas till hårdt skum; 213 gr. (' i2 ffi) finsiktadt socker arbetas däri tillika med några droppar citronsaft, så att skummet blir krithvitt samt glänsande. En planka, lagom stor att insätta i stekugnen, göres i ordning, därpå lägges tjockt, hvitt skrifpapper. Af smeten tages med en desserteller matsked (beroende på den storlek man önskar) och lägges på papperet; då detta är fullt, öfversockras marängerna med fint socker, hvilket lägges i en gles linongslapp (däraf blir ytan knaprig). Därpå insattes plankan i svag ugnsvärme; så snart marängerna fått en ljusbrun färg, uttages plankan; de lossas försiktigt med en knit; 2 och 2 läggas tillsammans, sedan man på ena halfvan lagt litet såsfria syltade hallon, i H v a r j e h a n d a. Vacker gul färg på ullgarn. Tag garnet, smutsigt som det kommer från spinneriet, och lägg ner det i kokhett vatten med 100 gr. soda till hvarje skalp. (425 gr.) garn. Lägg tyngd på, så att vattnet står väl öfver. Ofvertäckes med en tjock filt eller dylikt och får stå öfver natten, hvarefter det sköljes. Vackert till barnkläder, kan tvättas ofta, utan att förlora sitt utseende. Maja. Palmerna behöfva under vintern allt det lilla solljus årstiden har att erbjuda; under sommaren är däremot skuggning mot starkt solsken nödvändig, såframt de ej stå vid fönster, belägna mot öster. Viola. Kväkarpudding. söt grädde vispas 3 hela ägg och 3 äggulor, hvarpå man däri blandar 3 rifha franska bröd, litet socker, salt, rifven muskot och en sked rosenvatten. Massan hälles i en med smör bestruken och med mjöl strödd handduk, som knytes tillsamman, eller i en med skorpor beströdd form, och puddingen kokas tre kvarts timme i svagt saltadt vatten. Serveras med frukteller vinsås. Tarflig äppelkaka.