Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Annonser I DUN T? språket, hist., g e o g r. tyska o c h e n g. Pretentionerna små. S v a r till » M. B. A f d e l n. f. barn p å särsk. tider. Afglft f. barn u n d e r 1 4 år 5 kr., äldre 7 kr., fördelad i 2 inbetalningar. E l e v e r n a beredes tillfälle att m o t resterande helkursafgifc i sept.-kursen fortsiitta, då fulla antalet eller 11 st. societetsdanser inöfvas. m. d. F r u Augusta Lindcll. G. E. Lindcll. m. Priset å hvarje lott är - (G. 12000x0) A A, rfK A Nya böcker åtager sig uträttandet p ä Fr. A rikets alla postanstalter numereras å kan 1 k r o n a. B e s t ä l l n i n g a r från l a n d s o r t e n, hvilka böra åtföljas af postporto och rekommendationsafgift, ställas till Nordiska Museets expedition, n:r 79 Drottninggatan. J J ^ " ~ Pålitliga återförsäljare antagas. Idun N: r 5. B yrå: Klarabergsgatan 54, en tr. Anaonspris: 25 öre pr petitrad ( Tidningen kostar endast 1 krona för qvartalet. postarvodet inberäknadt. Ingen SSsnummerförsäljning. V e dig, om.det skulle v i k a bort ifrån förgängelsen! utgifvare: Varen sparsamma i det lilla. Eti upprop till våra husmödrar af Hanna Kamke. För min del svarar jag härtill ett obetingadt ja. Jag känner den invändning, man häremot skall göra, och som jag redan otaliga gånger fått höra: » du vill väl inte, att tjenstefolket skall svälta — och för öfrigt gör du dem till tjufvar genom att låsa undan för dem. » Emellertid vill jag i det följande söka visa, att hvarken det ena eller det andra behöfver förekomma, om husmodern med förstånd sköter sina nycklar.
Förhtillandet mellan Tom och Hnck och den senares blinda beundran frarng&amp; bäst af dennes kostliga reflektion, då Tom öfverliimnar åt honom att förklara deras olofliga dröjsrniil. » Han rar alltid så där noga och finkänslig. Aldrig ville han stiga en osanning sjiilf. » Omkligen ar det ntigot lockande i Toms bedrifter och många af hans jiimnåriga slculle nog ingenting ha emot att blifva en sådan » heros », som ha.11 kallar det; men de äldre, som läsa med förstand och omdöme utan att kanna n %gra sådana loclrelser, skola har h n a inbngtt nf förf: s basta egenskaper, främst hans siillsynta humor och hans fömhgcl akt lefvande skildra bokens många handlande personer. Frin Bysslands stegper. Kristliga berättelser af Ermt Schrill. Ofvers. från tyskan. Författaren slcildrm har hvad han sjalf genomgått och erfarit ej blott i sitt yttre lif utan afven i sitt inre under sina studieår samt sedan under sin tjänstetid på Itysslands stepper, d&amp; han som protestantisk prest tycks hafva utöfvat en vä.lsignelserik verksamhet. Boken innehåller dessutom bergttelser, hvilkzl utgöra tilliiq) - ningar af flera bland de bibliska liknelserna. Med nå.gon särskild talang är boken ej skrifven, men den torde ändå blifva omtyckt af mera allvarliga ungdomar vid 15, 16 Ars Alder. P&amp;glalfit. Sagor a.£ Hedvig hdebetou (D-sters). Med 8 illustrationer. Pris 2 kronor. Somliga af dessa sagor äro ganska niitta, och alla röja de en fin och vacker uppfattning samt god och vhdad stil. I en stor del af dem är emellertid allegorien alltför påtaglig för att icke barnen skola känna sig tillbakastötta daraf. Barnen vilja tro p&amp; det som berättas för dem.
Fransyska lagen benämner den förre, eller inbrottet: ”infraction”, och den sednare: ”enlévement”. Nu bar det länge öfverklagats i vår lagskipning, alt man saknade ett fullständigt stadgande i detta afseende, och följden har varit, att då lagen sade: ”bryter man sig in för att stjäla” etc., hvartill äfven hänförts om man bryter upp skåp, kista eller annan förvaringspersedel, så hafva vissa domare, vid det förhållandet, att man, utan att stölden redan var begången, satt sig i besittning af dylik persedel, och sedermera på annat ställe npbrutil densamma, icke ansett sig kunna tillämpa lagens stadgande i afseende på inbrott. För alt nu fullständiga detta och derjemte tillkännagifva, att inbrott är tillämpligt, icke allenast på det förra, utan äfven på det sednare fallet, har Utsk. i Usla mom. af (ide §:n tillagt orden: ”eller, för brottets föröfvande, bortförer och med våld eller list öpnar skåp, kista, skrin eller annan förvaringspersedel, som med lås, försegling eller annat dylikt stängsel tillsluten är.” Jag hoppas att R. o. Ad. skall billiga detta Utslcs försök ätt afhjelpa en väsendtlig lucka i vår nuvar:de lagstiftning. Uti 3:dje momd är ingen annan förändring gjord, än att orden ”äfven om inbrott ej skett” utbytts mot orden: ”dock utan inbrott.” I afseende på 4:de mom. hafva inom Presteoch BorgareSt:n framställts anmårkn:r derom, att det på något sätt borde gifvas tillkänna, eller utmärkas, när en person, som vid stölds föröfvande med vapen inträngt, baft för afsigt att sig af dessa vapen begagna, och icke blott tillfälligtvis varit dermed försedd. Utsk. har med anledn. häraf tillagt orden: ”eller eljest användt ringare skräckmedel eller hot”, för att derigenom antyda alt förbrytaren icke användt vapnen i annan måtto, än alt dermed injaga skräck. I 5:le §:n har Utsk. borttagit orden ”ansigtets betäckning.”
Prot. 1845j & Sami. 21 Haft, 3 14 Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottets Betänkandcj N-.o a4' kallad förbättring i lön vill koren för läraren i moderna språken. Motionären har slutligen föreslagit, att Rikets Ständer ville bos Kongl. Maj:t härom göra en underdånig framställning, så att en serskild Lector - för Natural-Ilistorien blefve tillsatt, med lika förmoner som de öfrige Lectorerne åtnjuta, och för hvilkens aflönande tillgång på ofvanberörde sätt bereddes. Vid remitterandet af denna motion hafva inom Presle-Ståndet åtskilliga yttranden afgifvits, dels för, och dels emot motionärens förslag, hvarförutan, i sammanhang härmed, framställningar blifvit gjorda: af Herr Lector Ljungdahl, om lönetillökning för Lärarne i moderna språken vid Gymnasierne, m. m., samt af Herr Doctor Sandberg, i afseende på nödig ansedd förbättring af läromethoden samt äfven af läroböckerne vid Gymnasierne, m. m. Utskottet har tagit så väl motionen, som de i anledning deraf afgifna yttranden, i noggrann! öfvervägande; men, ehuru Utskottet, lika med motionären, inser Naural-Historiens stora värde, såsom undervisnings-ämne vid de allmänna Läroverken, äfvensom vigten deraf, att läraren häruti försättes i lika förhållanden med nuvarande Leclorer, tror likväl Utskottet, enär det i sitt Betänkande N:o 117 hemställt, att Rikets Ständer måtte lill Kongl. Maj:t aflåta en underdånig skrifvelse, rörande ElementarLäroverkens reorganisation i sin helhet, och man kan vara förvissad, att Kongl. Majit härvid skall å denna vigtiga kunskapsgren fästa ali den uppmärksamhet, som den förtjenar, sig ej för närvarande böra tillstyrka någon åtgärd, i anledning af denna motion, då ett enskildt läroämne, huru vigtigt det än må vara, ej serskildt torde böra af Rikets Ständer förordas.
Det är visserligen sannt, att man kanske skulle kunna, åtminstone för någon tid, lyckas qvarhålla de sålda obligationerna inom riket, om Staten icke, på sätt hittills skett, afslutade kontrakt med vissa personer om hela lånet, utan sjelf öfvertoge omsorgen med deras successiva försäljande på flera spridda ställen inom landet, och obligationerna i sådant fall utställdes på jemförelsevis låga belopp. Men då penningarne måste, för bestridande af dermed afsedda utgifter, vara att tillgå till vissa belopp på bestämda tider, lärer en sådan utväg för lånets upptagande, äfven om dervid ej mötte andra väsendtliga svårigheter och betänkligheter, icke nu kunna begagnas. Dessutom skulle ett statslån, som afslutades inom riket och utställdes i obligationer på svenskt mynt och språk förmodligen blifva dyrare, bland andra orsaker derföre, att obligationer af nyssnämnda beskaffenhet ej kunde betinga sig lika vidsträckt marknad, som andra statsobligationer; och i betraktande af allt detta, anser Kongl. Majit att någon bestämd föreskrift i afseende på stället för lånets upptagande vare sig till hela beloppet eller någon del deraf ej bör meddelas, utan att Riksgälds-kontorets Fullmägtige må erhålla uppdrag att afsluta lånet på de för Statsverket förmånligaste vilkor, detta må nu ske inom eller utom riket; men att i sednare händelsen till lättnad för de obligations-innehafvare, hvilka äro i Sverige boende och sådant åstunda, det bör stadgas, att ränteutdelning äfvensom liqvid för amorterade obligationer, vid behöriga tider utbetalas äfven i Riksgälds-kontoret. Kongl. Maj:ts Nöd. Proposition M 46. 29 Det återstår nu att afgöra, på hvad vilkor Rikets Ständers Bank må lemna de 5,000,000 R:dr till jernvägsarbetena, hvarom Kongl. Maj:t här ofvan framställt förslag.
I 1800 ars bränwinsförordning finner man denna billiga och rättwisa stadgan i z tz för hem. man och landrgardar som öfmerstiga ett helt mantal och för hwilka enligt nästföregående H pannerymden i märklig man bliswit mir.stad, beräknas afgiften salunda: att nar för ett mantal crladcs 12 lisp. torr räg, betaltes för 5 m. 48 lisp. Här aH att twärrom pannerymden ar liberalt ökad för små hemmansdelar, men i mängdnbblad progresion är afgiften ökad för större egendomar och som i 12 punkten den i 5-re tillärna förhöjninge i af pannor, belägges med Zo procent kill 6a> kannors panna, men deröfwer med ivQ procent, och sluteligen i 14 punct, förestås, akt i händelse af förbud, det ej mä sträcka sig till sina pannor, lika som foderbrist cj är att befara och stall afhjclpas pä störrr egen - Den rz Imul, Z6Z egendsmar, där antalet af kreatur alrid i proportion är större, och deras fodring beror' östas af tjenstefolk — tyckes Utskottet ansett som »agot riksfördcrfweligt, att en menniska äger eller brukar en större sammanslagen egendom för hwilken synd han nied dyra afgister skall köpa sig fri och besynnerligt är det, om bränwinspannan nu skall ästadkomnia det samma som asiats brefven i fordna dagar gjorde i theologiskt och occonomijkt afseende, torde »verkan bliftva enahanda. Som, till grund för extra roteringen, städer» na äro satte i hemmantal, anser jag billigast wara, nlt de dera satte wärdén, begagna och betala sin bränwins rättighet likasom landet, det är i alla fall den rärrwisaste proportion.
Då banken nu uppnått egandet af den summa, stor 30 millioner, som ansetts nödig för att bereda Den 17 Jani e. m. 239 banken tillfälle att alltid inlösa sina förbindelser, kan jag icke inse hvartill det skall gagna att än ytterligare öka den ifrågav:de grundfonden. Till svar å de af Gr. Liljencrants yttrade betänkligheter rörande mitt behandlingssätt af allmänna medel, får jag förklara samme värde talare, hvars ord ofta äro hårdare än hans mening, att jag icke vet mig hafva för enskilda intressen understödt något beslut, som jag ansett vara för det allmänna skadligt. Jag yrkar fortfarande på bifall till Borgare-St:ts inbjudning. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder bade yrkats dels att R. o. Ad. skulle antaga Borgare-St:ts ifrågav:de inbjudning och lägga Preste-St:ts prot.-utdrag till handlingarne, dels ock att båda inbjudningarne måtte afslås och prot.-utdragen läggas till handlingarne; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. derå, alt B. o. Ad. skulle antaga Borgare St:ts inbjudning samt lägga Preste-St:ts prot.-utdrag till handlingarne, hvartill svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på afslag å båda inbjudningarne och prot.-utdragens läggande till handlingarne, då svaren utföllo med många nej, jemte åtskilliga ja; hvarefter den första proposm förnyades samt besvarades med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu halva varit öfver vägande. Gr. Liljencrants begärde votering. Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den, som vill alt R. o.
Maj:t den 22 November i83o, på anförde skäl, förklarat, att Kongl. Maj:t fann betänkligt att bifalla Rikets Ständers underdåniga förslag. 58:0 Förändringar och tillägg i Förordningen den 24 Augusti 1813 emot fylleri och dryckenskap. Under den 17 Mars 183-y har Kongl. Maj:t, i anledning af denna Rikets Ständers framställning, utfärdat Nådig kungörelse angående förändringar och tillägg uti ifrågavarande förordning. 59:0 Iakttagelser lill förekommande af omtryckning utaf vissa till Riksdagsbihanget hörande handlingar. Genom Nådigt Bref den 22 Juli i835 har Kongl. Maj:t bifallit hvad Rikets Ständer härutinnan hemställt och vederbörande, till behörigt iakttagande, derom underrättat. 60:0 Granskning af Stats-Råds-Protokollerne. 1835 den 3o Juni anmäld i Stats-Rådet och lagd till handlingarne. 61:0 Reglering af Utgifterne å Riks-Statens Andra Hufvud-Titel, i hvad den rörer: 1:0 Anslag för regleringen af Kammar-och Bergs-Kollegiernes Stater. 2:0 Förslags upprättande till Landt-Slaternes reglering. 3:o Tillökning i anslaget för Länsmännens aflöning. Bihang till R. St. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. 4:o Fortfarande af anslaget till Tryckningskostnaden för Landshöfdineiarnes Embels-Kungörelser. O O 5:o Förhöjdt Löne-anslag för Landshöfdingen i Jemtland. 6:0 Disposition af den Landshöfdingen i Wexiö lills vidare beviljade ersättning för dagsverken lill Kronobergs Kungsgård; samt 7:0 Ersättningtill Landshöfdingarne i de Norra Länen för upphörande af så kallade Räfstetingspenningar.
Delegarnes i ett skifteslag allmännare belåtenhet nied en sådan förrättning beror dock i högst väsentlig män på Landt mål arnes duglighet, och då fordringarne derpå så hos desse sorn andra Embetsman i allmänhet böra rättas efter de fördelar af embelet eller tjensten, som komma dess innehafvare lill godo, vore det ön - 56 skeligt, att säd ane åtgärder från Statens sida kunde vidtagas, att Landtmätarne, åtminstone då åldern hindrar dem från fortsättning af deras mödosamma oell ansvarsfulla tjenstemanna-kail, försäkrades om en tarflig bergning under deras återstående dagar. Någon klagan har icke från jordbrukarens sida försports öfver de rättigheter, bruk och vattenverk kunna ega lill vattenuppdämningar. De från landet dels kontant, dels medelst in natura prestationer utgående Statsbidrag af alla slag uppgå, förvandlade till penningar, till 511,588 R:dr 2 rst., eller 24,166 R:dr 8 rst. mindre än det i 1838 ars tabell upptagna SLatsbidrags-belopp. Minskningen, beroende till en del af lägre markegång nu än år 1838, härleder sig hufvudsakligast af den vid sista Riksdagen beslutade lindring i första artikelns bevillning, uppgående till 12,806 R:dr 30 sk., samt i bålsmansunderhållet, beräknad till 4,321 R:dr, äfvensom från upphörandet af Lagmansoch Häradshöfdingeränta!!, som år 1838 utgick med 3,497 R:dr 22 sk., allt Banko. Af ofvannämnde summa statsbidrag drabbas jordbruket med 285,273 R:dr 5 sk. 5 rst., hvaraf 85,135 R:dr 47 sk. äro beräknade motsvara kostnaderna för skjuts, väghållning. fattigförsörjning samt diverse allmänna onera och besvär, kostnaden O" O J
Bih. till R, St, Prot, 1840, 6 Sami, i dfd, 5 Haft, 1 Banko-Utskottets Utlåtande> N;0 10- Reservation af Herr Borgmästaren Helleday: ”Med Utskottet instämmer jag uti dess hemställan, att de uti Bankens reella fond hittills inberäknade utländska mynt och medailler, tillsammans 820 ducater, må från reella fonden afföras och till förökande af Mynt-Cabinettet användas; men då jag icke kan betrakta Bankens Mynt-Cabinett annorlunda, än såsom dess öfriga inventarier, anser jag Utskottets tillstyrkan, att de i Mynt-Cabinettet, efter sålunda vunnen tillökning, befintlige medailler och mynt af guld och silfver skola, tilldelas metalliska värde i Bancosedlar, såsom en Bankens fordran och deposition, i räkenskaperne upptagas och redovisas, med iagltagande af årligen inträffande förändringar, samt att Bankens myntoch medaille-samling icke må, förrän i sista rummet, användas till inlösen af Bankens utelöpande förbindelser, eller i öfrigt, utan Rikets Ständers begifvande, Banken afhändas, både olämplig och alldeles öfverflödig. Ank. till Exp. Utsk. den 11 April, kl. 1 e. irs Utlåtande , i anledning af framställde anmärkningar vid Utskottets under N:o 6 afgifne Memorial. Sedan Hedervärda Bonde-Ståndet, enligt ankommet Protocol Is-Utdrag af den 21 nasti.
Cederströms anmärkningar emot correct.-väsendet uti dess närvar, beskaffenhet, och dess föreslagna ändringar, instämmer jag till alla delar. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Intet ämne kan med någon fördel debatteras, med mindre man framsöker de principer som böra regera ämnet och tager dem till utgångspunkter. Det är en sådan framställning jag nu vill försöka. Bland samhällsimättningarnas föremål är skydd ett af de väsendtligaste. Utan tvifvel böra alla skyddas, i den mån möjligt är; men då icke delta skydd kan blifva lika för alla, uppkommer option, och i vis option består ju all vishet. Här förekommer en sådan option, nemi. emellan trygghet för samhället, och fullkomlig trygghet för dem, sorn samhället, i anseende till nesliga brott, nödgats från sig afskilja. Dervid säger man: skall det finnas menniskor i landet, som icke njuta laglig behandling? Visst icke; men felet är, att vi icke hafva en särskild lagstiftning för denna dass. Felet är, alt lagstiftningen, i fråga om deras behandling, då de, efter alt hafva blifvit dömda, begå brott, är för dem alldeles densamma, som för oss. Således, när en person i arresten lömskt ränner knifven i fängvaktmästaren, har han att tillförse sig alla de rättegångsförmåner, samma behandling och samma långsamma behandling, som hvar och en af oss har all emotse, i fall han bar den olyckan att begå en våldsamhet. När den aktningsvärde fångnppsyningsmannen Canon mördades på ljusan dag, och i 5o å 60 fångars närvaro, af 2 riktiga och i häkte inspärrade banditer, räckte processen i y månader; och jag har hört högt uppsatte jurister berömma den skyndsamhet, hvarmed den utfördes. Brottet skedde på ljusan dag, i en mängd personers närvaro, karlarne kunde och ville icke neka, och de lefde 9 månader efter gci ningen! Så lill - ao Don i5 Fe br ua r i f. ra. går på alla våra fästningar, och på delta sätt blir den öfriga delen af samhället icke skyddad. Det är vackert, men i utförandet alldeles omöjligt, alt vara liberalare och mer philantropisk mot denna dass af menniskor, än man i de mest fria länder är.
JNTu svara 10,000 Rdrs Capital och 500 Rdr i grundränta mot samma summa; om räntan gifves till det allmänna elter någon enskild, förändras icke saken. Delta förhållande är eck både för Slaten och de enskilde ganska lyckligt. Den förra bekom - JBcviUningsUlskottets Utlåtande Nio iS. mer sina inkomster utan någon tunga för landet; de senare hafva lättare att tillhandla sig jordegendom, då en del af Capitalet alldrig utkrufves, endast räntan derföre. Att söka jemna eller upphäfv a grundskatten, är således ett företag lika onödigt som ändamålslöst, lika orättvist sorn overkställbar t. Allt hvad som derigenom skulle vinnas, eger redan på förhand rum, blott man vill inse det. Att i någon nion söka minska grundskatten eller fordra eftergift i den samma, innebär ett öppet ingrepp uti egande-rätten, således en upplösning af samhälisbanden. Ty hvarje skalteegen» dom skalle ju derigenom stiga i-3:del eller ock hälften i värde och denna grundskattens öfverflyttning på bevillningen skulle således blifva en orättvisa emot Statens alla icke jordbrukande medlemmar; den skulle icke blifva en lättnad för jorden, utan en skänk till dess nuvarande innehafvare, som de icke böra tänkas vilja emottaga, ellef en orättvisa, som de än* nu mindre skulle vilja begå.” ”Förliölle det sig åter så, sorn det vid första påseende synes, att nemligen grundräntan vore en verklig skatt, hvarifrån Säteri-egaren vore heIriad, så skulle fortfarandet af ett sådant förhållande vara ett uppenbart och grymt gäckeri af all rättvisa och billighet, och ali vidare bevillning af sådan jord vara ett våld. De förra Ständerne derföre, som beslutit en af ali jord lika utgående per mille-afgift, måste således åtminstone under en tyst förutsättning hafva utgått ifrån denna nu mer än tillräckligt ådagalagde grundsats, alt all jord är lika beskattadf det vili säga lika, skattefrif alldenstund räntan för den del af jordväfdet, sorn alldrig blifvit eriagd, ej med skäl kan få namn af skatt, utan endast af arrende.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Uppå framställning af Friherre von Schulzenheim, David, beslöt Ridderskapet och Adeln vänligen inbjuda de öfriga Riks-Stånden att förena sig i Ridderskapet och Adelns beslut rörande Stats-Utsko-ttets Utlåtande M 22, Litt. A, i anledning af väckt motion om tackjerntiondes upphörande inom bergslag; hvilket beslut finnes intaget i protokolls-utdraget JVs 110 för den 31 sistlidne Januari. S. D. Uppå framställning af Herr von Ehrenheim, Per, beslöt Ridderskapet och Adeln vänligen inbjuda de öfriga Riks-Stånden att biträda Ridderskapet och Adelns beslut i afseende å Allmänna Resvärsoch Ekonomi-Utskottets hemställan i sista punkten af Retänkandet JVé 36, i anledning af väckta motioner rörande ej mindre Norrmäns och Danskars än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken; hvilket beslut finnes intaget i protokollsutdraget JVs lil för den 31 sistlidne Januari. S. D. Föredrogos och biföllos Banko-Utskottets Memorialer: M 11, med förslag till ändringar i femte artikeln af Banko-reglementet, om Bankens styrelse och några särskilda åt densamma gifna uppdrag; JVs 12, angående föreskrifterna i nionde artikeln af Banko-reglementet; samt M 13, i anledning af f. d. Kamereraren A. IV. Wäsströms ansökning om eftergift af upplupna öfverräntor å till Banko-diskontverket inbetald skuld. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: M 40, i anledning af väckt motion om särskilda föreskrifter i fråga om tångtägt å hafsstränderna i Halland. Återremitterades. M 41, i anledning af väckt motion om rätt för fartyg att verkställa loss ning vid kanalstation eller annan hamn, der tullkammare saknas. Bifölls. M 42, i anledning af väckt motion om en lagsamlings utarbetande på allmän bekostnad.
Hvad betyder det, att österlandet, det jemmerfulla, splittrade, förslafvade, förnekar romerska biskopens öfvervälde? Tyvärr, vi hafva en uslare herre, en verldslig furste, som påtvingar oss sina vexlande meningar och stämplar till öppen lögn hvad våra kyrkomöten skrifva under sina beslut: „Ingifna af den Helige Ande“. Tyvärr, de hafva länge varit ingifna af Konstantii ande. Vi måste åtnöja oss med den tröst, att det åtminstone i vissa fall är en af de våra, den oskattbare Eusebios, som i sin ordning inverkar på honom. Men hvar, om ej i Rom, kan uppvexa den magt, som skulle rädda kyrkan ur neslig träldom under en jordisk furste och lägga den verldsliga magten, der hon bör vara, om hon ens bör finnas – vid kyrkans fötter? Vi erkänna, att den Helige Andes kraft har genom handpåläggningen blifvit fortplantad inom kyrkan intill våra dagar. I denna lära ligger grundstenen till Roms storhet, ty Andens kraft kan icke skiljas från Kristi embete, som med himmelrikets nycklar öfverlemnats till Roms förste biskop, och genom denne medelst handpåläggningen öfverflyttats från efterträdare till efterträdare. De romerske biskoparnes oafbrutna följd bildar då pulsådern, från hvilken den Helige Andes kraft som ett lifvande blod inströmmar i den kyrkliga kroppens alla delar, genom oräkneliga kanaler och förgreningar: från Roms kyrkofurste till de af honom vigde biskoparne, från dem till presterskapets lägre ordningar, och från dem till folkens massor. Så vandrar denna magiska ström från hand till hufvud, för att vattna de yttersta ängder. Och för den skull är han, som skiljer sig från kyrkans kropp, lik en afhuggen lem. Han utesluter sig från delaktigheten i det gudomliga lifvet och frälsningens nåd. Han kan icke tillegna sig denna nåd för sig allena, genom tron på återlösaren. Nåden vinnes blott genom föreningen med kyrkan, Treenighetens kropp. Sublima lära om kyrkan och bekännelsens enhet! Du uppvexer ur ett ringa, i skriften knappt synligt senapskorn till ett väldigt träd, som skall beskugga jorden.