Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att dä Riksdagen härefter till Stock, holm förflyttas, inga ytterligare ö'werläggningar eller beslut derstädes ma äga rum. juste, ringen af nysinämde §. i Rikcdags-Beslutet dock undantagen, och sluteligen 3:0 Att hos Eders Mant i underdänighet skulle anhällas om Eders Maj ts Nädiga tillä» telse, att Riksdagen mä räcka till den dagen dä Riksens Ständer fä aflägga deras Hyllnings. Ed till Hans Kongl Höghet Kronprinsen och strax derefter afslutaS; hwilket allt Riksens Ständer härmed j underdänighet hos Eder Maj:t fä anmäla. Riksens Ständer framhärda m. m. UpxHK oe^ ko> »N» s-i> r» O6»d. r-ro. Stormägtigste Allernädigfte Konung. ^^enom enffild wäckt motion, har till Riksens Ständers behjertande blifwit framställd de barns belägenhet, hwilka t en späd äldcr förlora Föräldrar, och efter dem erhälla blott en ringa qwarlätenffap, hwilken, derest genom Testamente ej annorlunda är förordnat, lika delas mel - 80 ^Den ir Oetobcr. lan flere Syskon af olika älder, och hwarwid de yngre komme att sakna det understöd för deras uppfostran, som de äldre revan njutit. Ehuru Riksens Ständer insett billighetens för. vran att nägon större andel af Boet borde till. falla de barn som ännu tarfwa skötsel och upp. fostran, än dem som kommit till älder att med eget arbete kunna föda sig, hafma de dock ej ansett rädligt att genom bestämd
ANNO FYRTIÅTTA Hela Uplands regemente låg inqvarteradt der, kan man tänka sig! Och de rökte tobak och spotta på golfvet! FRU LARSSON. Och hade vi inte träffat på herr Hörning, så vet jag aldrig om vi kommit derifrån med lifvet! Fy sådana menniskor! K. SEKTERN. Ack, att jag inte fått den äran följa damerna! DINA (hviskar åt fru Larsson; denna pekar åt venstra fonddörren; de gå). Scen 10. kommer in nedslagen. DE FÖRRE, utom MLL DINA och FRU LARSSON. LARSSON LARSSON (tar af sig sabeln och kastar den i en vrå). Min rol är slut; min konung behöfver mig icke; hvem ingaf mig dessa satans idéer jag som aldrig haft några idéer utan lefvat efter principen Kunglig sektern som läst; hvad är principen till skilnad från idéen? K. SEKTERN. Principen är en långvarig idé! LARSSON. Det är alltså en idé? K. SEKTERN. På visst sätt; men genom sin utsträckning i tiden är han farligare än idéen! LARSSON. Det der förstod jag inte Vet ni hvad som blifvit af Lundqvist? - K. SEKTERN. ANNO FYRTIÅTTA Nej! LARSSON. Jo, hans gamla fosterfar blef skjuten i Storkyrkobrinken; Lundqvist ärfver honom och reser till Californien för att gräfva guld! K. SEKTERN. Det kan man kalla tur! Men han öfverger då sin konst? LARSSON. Hans näsa blef krossad af en gatsten, så att han inte kan uppträda på scenen! K. SEKTERN. Hans kallelse var då inte starkare än hans näsa! Men jag kan tala om en annan nyhet! Per har sålt sin tafla och blifvit utnämnd till agréé vid akademien! LARSSON. Ser man på! Sa' jag inte det, att det skulle bli något af den pojken; han kommer väl hit i qväll! Scen 11. kommer in häftigt. DE FÖRRE, FRU LARSSON (halfklädd), MLL DINA. LINDA FRU LARSSON. Hjelp, mördare, Jakobiner!
Fröt. Den 12 Maji f. m. att den må blifva måttlig, den närvarande är i sanning för störj och får jag derjemte förena mig med dem, som förundra sig öfver att Utskottet vid förslaget af capitation, frångått den princip som ligger till grund för den i vårt land bland ordinaira bidrag af ålder intagna koppskatten, nemligen begränsning emellan i5 och 63 år, i hvilka årtals ställe, i8 och 6o blifvit föreslagne. Endera begränsnings-methoden är riktig, men bägges bibehållande för likartade utskylder, olämpligt. I afseende på bevillning af egendom, äro egenteligen fyra förslag bragte å bane: 1810 och 1812 års särskilta planer, Herr Lagmannen Ståhles, och sluteligen förslaget till summans fördelning af Ständerne på Länen, och sedan successift af hvarje större Districts Deputerade på de mindre, utan annan regel, än för Deputerades valsätt. Såsom orsak, hvarföre jag förenar mig med dem, som bestridt 18x2 års bevillnings-princip, åberopar jag hvad jag förut anfört, om skillnaden emellan de ordinaira och de extra-ordinaira bidragen. Jag anser de senare böra bestämmas efter årets förhållanden, emedan de uppkommit genom dem; således, vid frågan om egendom, efter årets inkomst, och ej elter det materiella af godset. Att detta resonnement n.öjligen skulle kunna leda till antagande af den sist nämnde principen eller den af Bevilhiingssummans Distriet-fördelning, medger jag, och den är också den rätta, likasom nästan den en - Den 11 Maji f nt, 179 da möjliga, vid contributioners upptagande i ett fiendtligt land; der är det bestämdt årets, eller rättare dagens, förhållanden, efter hvilka fördelningen sker; men, fastän detta då är rätt och nödvändigt, fastän, också i fredens tid, också inom eget land, en billig och rättvis despot kunde lyckas bestämma denna fördelning möjligen lämpligare, än som genom svårigheter i practik ken, resultatet af en princip-enligare fördelningsmethods användning kunnat blifva; är det icke derföre sagdt, att samma bevillnings - grund passar i en constitutionel Stat.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 2 dennes f. m. på bordet lagda utlåt:n: N:o 52, i anledn. af vackt motion om eftergift af den hemmanet Rannäs Höltagården påförde ränta; samt IN:o 53, i anleda, af väckt, motion, angalo upphörande af den inom Calmare län utgående s. k. springskatlen. 112 Den 6 November e. m. Vid föredragning af Slats-, samt Allm. Bcsv.- o. Ekon.Ulsk:ns d. 2 dennes f. m. pä bordet lagda mern. N:o 1, ang:de arfvode för en af de förenade Utsk:n antagen Secreterare, blef detsamma af 11. o. Ad. bifallet. Föredrogs och bifölls Bevilln.Utsk:s d. 2 dennes f. m. pä bordet lagda mern. N:o 9, om antagande af en Cancellist. Vid förnyad föredragning af Bevilln.Utsk:s d. 2 dennes f. ni. på bordet lagda meni. N:o 10, ang:de erhållen remiss från II. R. o. Ad. af K. M:s nåd. propos. om förändrad reglering af stapclstädernes tolag, beslöts, att della mern., såsom icke erfordrande någon åtgärd, skulle läggas lill haudlingarne. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 2 dennes f. m. på bordet lagda betänk. N:o 5:>, i anleda, af väckt motion om upphörande af stamböcker oell collecter lill kyrkobyggnader. Då nu föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 2 dennes f. m. på bordet lagda betänk.
Berättelse af Ernst Lundqoist 11 — 20, 22 — 25, 27 Prins Oscars förmähiing i Bournemouth; af En hemlighet. Skiss för Idun af Karl Ek ... 12 Vår; belönad med första priset; af E. Fältqeist 14 Befordrad. Skiss af Emi; belönad med hedersamt omnämnande 15 Bröllopsgåfvor; af Lilly 16 Värfvadt; af Aoe. — 18 Hvad man sprakade om hos tant Anna; af Paulina 18 En sviken förhoppning; skiss af Karl Ek 24 En sommarbild; af L 25 EU reseäfvenfyr i Norge; af Hanna .. 25 Min s o n; af John Johnson 25 Ett spiritistiskt fenomen 27 Fru Haraldsons gosse; af Aoe 28 En sockerbit; skiss efter holländskan af Mathilda Langlet 28 R ö r h o l m; af Sophus Bauditz, öfvers. af Jenwj L — g 28, 29 En nutidskonkurrens; af Inga Schenfelt (Elsa) 29, 30 Hvad ufven tänkte; af Dolly Roon 30 Två kyssar; novell af Hugo Klein 31 — 33 Dagsländan; af S. E. 32 Utan lifsmål; teckning af Aoe 33 — 36 En minnesblomma från fransk mark; blad ur min dagbok af Ajas 34, 35 En bröllopsafton; skiss af Octacia Beer ... 34, 36 Min väns hustru; af Daniel Fallström 36 Carmela; af Edmondo de Amicis 36 — 40 En vild i d é; af Dolly Roon 39, 40 Hurleds Stina-Lotta ändrade humör, teckning ur folklifvet i Södermanland af Mathilda ' Langlet 41, 42 Fjärilen; fritt efter Alphonse Daudet af Maria 41 Ett storstadsbarn; berättelse för Idun af Johan Nordling 41 — 52 Välmening; af Aoe 42 » Madam Blind »; ett minne upptecknadt af F. M. 43 Lille Folke; teckning!
Commerce-Collegium, eller genom Konungens Befallningshafvande i Nyköpings Län, och finnér derföie ämnet ej påkalla något bedömande i afseende på lämpligheten; hvadan Utskottet hemställer, att ifrågavarande motion, om en ytterligare marknads hållande i Mariefred, icke må till någon Rikets Höglofl. Ständers åtgärd föranleda. Hvilket dock till Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 27 Märs 1834- 8 Allm, BcsV.- och Oec.-Utsk. Bet, N:o 15. Ankom till Exp. Utsk. d. 27 Mars kl. 8 e. m. Betänkande j i anledning af väckt fråga om behof vet af ett sammandrag utaf de Författningar j som bestämma Knektars och Båtsmäns skyldigheter och rättigheter. Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottet remitteradt Memorial, har Riksdags-Fullmägtigen Botvid Jonsson ifrån Östergöthland anfört: ”Ibland våra oeconomiska Författningar, som tarfva förnyelse, äro de, som bestämma Knekts och Båtsmansskyldigheter och rättigheter, helst de genom mängden och åldern olika tillämpas, i synnerhet hvad angår Krigsmansskyldighet att vidmagthåila husen m. m. Jag anhåller alltså, alt Rikets Högloft.
Nov. P. 586. Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskoltens Betänkanden, Memorial cch ProtocollsUtdrag, i anledning af Återremiss å Utskottens Betänkande, angående yrkadt utvidgande af de så kallade privilegia exclusiva. Nov. P. 586. Nov. 2 A. P. in, i38. Dec. P. 727. — öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående Sjölagens öfverseende m. m. Nov. 2 A. P. i32, 268, 327. —- angående förslag till jemkning af RiksStåndens skiljaktiga beslut i frågan om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 7 December 1787, angående lifsstraff för obehörige omdömen öfver de af Kongl. Majit vidtagne författningar. Dec. P. 8o5. —- i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående frihet till svedjande å Skattehemmans ägor, samt begagnande af Masteträd och Ekar. Nov. 3 A. P. i33, 319, 332. Dec. P. 727. — angående sättet att bereda utväg till sysselsättning för häktade och bysatte personer. Nov. 2 A. P. 3s3, 4oo, 408. — i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, rörande upphäfvande af Landshöfdingarnes Domsrätt i Enskiftesm&l. Nov. 2 A. P. 4o3, 663, 677. Dec. 240 Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, rörande frågan om offentlighet vid Riksståndens öfverläggningar. Nov. 2 A. P. 460. Dec. 2 A. P. 23, 33. — angående Arbetsoch Correctionslnrättningen i Wadstena. Dec. P. 791. — öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkande om ändring i nu gällande föreskrifter angående förvaltningen af Kyrkornes räkenskaper m. m.
Hvad den erfarenhet beträffar, som man tror sig äga att bonden nästan sent förvärfvar bildning med sitt kall och blir sämre arbetare, så inträffar den inre industrien, — han har nog det som vänjjer honom till arbete. Jag har hört klagas deröfver att PresterSne i senare tider blifvit för mycket indragne i verldsliga befattningar, hvarigenom de hindras ifrån att vårda folkets religieusa bildning. Min tanka är att befattningarnas samvetsgranna utförande icke beror af deras större eller mindre antal. Det beror af den inviduella förmå - 676 Den 24 Fehnar ii. gan oell framför allt af viljan. Men när det är Presten tillåtit att anse sig såsom en medlem af Samhället, när han får vara medborgare och till och med i egenskap af Riksdagsman får yttra sig öfver Statens angelägenheter; så må det också vara honom tillåtit att sträfva derhän, att han, så i dfet ena som i det andra må föregå dem med efterdöme* hvilkas själavård är honom anförtrodd» Herr von Hartmansdorff, Augusti Om jag ej misstager mig äro här tvenne frågor sammanblandade. Den första är den af Friherre Palmstjerna väckta motionen * att de, på ett eller annat sätt för Ecclesiasticjue-Verket i allmänhet anslagne medel måtte, till vinnande af ett förbättradt Skole-väsende, varda syftesenligare och jemnare fördeldte, än de nu äro. Detta synes vara lika rigtigt till sin grundsatts, sorn förenligt med Läro-Statens privilegier. Den andra frågan j som Herr Riben framställt, innefattar förslag att Presterne må befrias från dé verldsliga eller police-befattningar, sorn dem nu i Församlingarne åligga. Denna sednare fråga är till beskaffenheten skiljd från den föregående; och erkännande rigtigheten af båda, anser jag dem böra i behandlingen åtskiljas. Vi veta, att Kongl. Maj:t låtit uppgöra förslag till en ny organisation af den civila Styrelsen i allmänhet, och vi hafva i dag hört åtskilligt talas rörande en förbättrad sammansättning af Militaire-Staten. Den enda gren af Statsförvaltningen, som ej i detta hänseende vunnit lika uppmärksamhet är Ecclesiastique-Verket.
Iakttager man denna rättelse, sä blir medeltalet af mansdagsverkena, som under åren 1814 till 1823 utgjorde 19 sk. 11 rist., deremot under de sista 10 åren 23 sk., utvisande en stegring af 15 js0- proc. Alltså hafva för bela riket ökedagsverkena stegrats med 25 proc. och mansdagsverkena med 15,50 proc. Går jag till de öfriga persedlarne, så visar sig af General-sammandraget, att I Tia hvete bar stegrats med 9,60 proc., 1 Tia råg med 8r3a proc., 1 Tia korn med 9T‘(I proc., 1 Tia hafra med proc. och alltså, för att nu jemföra dagsverkena med spanmäl, så visar sig, att ökedagsverkena stegrats med 25r’ff proc. och mansdagsverkena med 15j5ff proc., under det ali spanmål af olika slag stegrats med från 5,8Ö proc. till högst 9l6rf proc. Alltså visar sig, om jag beräknar förhållanderne under den förflutna liden, att dagsverkenas medelvärde verkligen stigit högst betydligt mera än spanmålens, hvadan dagsverkenas förvandling till spanmål, efter beräkning af hvad som varit hafvet, icke kan antagas medföra någon förhöjning uti de skattskyldigas utlagor. Går jag till victualievaror, så finner jag af samma tabeller, att under de sista 40 åren medelvärdet för smör har stegrats med 23,8Ö proc., talg med 22(8S proc., fläsk med llj6ff proc. samt kött med 20,5ft proc., sä att, öfverhufvud taget, stegringen för dessa viktnalievaror utgör 19,67 proc. Då jag deremot sammanslår stegringen ä ökedagsverkena, som upgått lill 25,7 proc. med den å mansdagsverkena eller 15,5 proc. och tager medeltalet af båda, så Olifver det 20,6 proc.
Till förekommande häraf, och emedan orgeltramparen bör hafva häröfver up-sigt, skulle det församlingens beslut honom förständigas; at om han, som hittills skedt härefter på orgelläcktaren upsläpper obehöriga, skall han nästblifvande socknestämma ifrån sin tjenst förafskedas. I sammanhang härmed nämndes ock den plikt af 8 sk, hvartill den är förfallen, som sig på orgel-läcktaren uptränger. § 17. Som det förspordt, at skojare på flere ställen inom socknen hysas och gynnas längre tider, utan afseende på de förbud häremot gälla och den verkliga skada, som icke allenast sker den, som sådane hyser, utan i synnerhet dem, som bo närmare sådane skojare herbergen; så påmintes socknemännen, at sig till noggrann efterrättelse ställa, hvad kongl. förordningen af d. 24 Mars 1748 i thy mål bjuder. § 18. Comminister och Pastors Adjuncten hade under sin ämbets-och tjenstetid inom församlingen kommit till den sorgeliga ärfarenhet at de, ibland ungdomen som äro okunnigast, merendels afhålla sig ifrån katkesens utanläsning om söndags-morgnarne sommartiden; men sig ändå till undervisning före nattvardsgången fastlags-tider angifva; Och väntade nu utaf församlingens rättsinnighet det allmänna stadgandet, det ingen må vid sistnämnde tid utaf prästerskapet till undervisning emottagas, som ej begagnat de förhör, hvilka i sacristian hållas föregående sommaren; Och det med så mycket mer tillförsigt, då det vore et frivilligt åtagande af prästerskapet, at till undervisning använda dessa stunder och hvart och et barn dessutom, som sin katkes kan, inom 2 till 3 söndagar, är ifrån denna förpliktelse befriadt. Härtill lemnade församlingen sitt bifall, utsträckt äfven till dem, som förestående vår ej blifvit till H. H. Nattvard admitterade; dock vore de, som ifrån andra socknar om hösten inflytta, härifrån undantagne. § 19.
Brefvet den 26 Oktober 1790, tillfölle Södermanlands läns Lazarett; men då icke visadt vore, om och i hvad mån dröjsmålet med ransakningen tillskyndat Kronan större kostnad, i afseende å Lindgrens och Wippenbergs underhåll, än Kronan, äfven om ransakningen blifvit i laga tid företagen, fått vidkännas, ansåge Kongl. Hofrätten, det Domhafvanden icke kunde någon ersättning i berörda hänseende åläggas. Uti en till mig ingifven skrift hade drängen Johan Hagberg anfört, bland annat, att han som anländt till Lindesbergs stad på aftonen den 2 Januari 1863, påföljande morgon, klockan vid pass sju, utgått i sällskap med arbetskarlen Lars Persson, för att på ett näringsställe intaga förtäring, vid betalningen hvaraf Hagberg genom vexling, erhållit flera slantar eller silfvermynt; att han derefter begifvit sig till Ohlin &
I afseende på hufvudfrågan, eller huruvida det kan vara ändamålsenligt att uppbränna den massa af dessa skillingssedlar, som för närvar, finnes i bankens hvalf; så tillstår jag, att jag icke kan begripa hvarföre icke redan färdiga sedlar må lill allmänheten utlemnas, när bunken derigenom kunde bespara kostnaden för tillverkningen af det belopp andra småsedlar, som motsvarade den summa, hvilken uti ifrågavar. sedelsorter utleinnades. Antalet af dessa sedlar, som uti r:dr-tal belöper sig lill circa 33,ooo r:dr, kommer att i stycketal utgöra omkring iao,ooo. Att förfärdiga, trycka, skära och skrifva denna sedelmassa, medtager icke sä obetydlig omkostnad; och hvarföre skall den helt oell hållet gå förlorad? Jag anhåller om bifall lill Ur af Zelleåis reservation. Frih. Roye, Ludv.: Förekommen af den sista värda talaren, förenar jag mig med honom och Hr von Hartmansdorff uti anhållan om bifall till Hr af Zellens reservation. Ändamålet med småsedlarna på to och i4 sk. är otvifvelaktig!, att resande och andre må slippa att betunga sig med en massa af kopparpenningar. De bereda således för allmänheten en beqvämlighet, för hvars borttagande jag icke kan finna någon gill tig orsak. Hr Bråkenhjelm: Jag ber om ursägt att jag upp träder för alt ersätta en glömska. Det har blifvit anmärkt, att io och 14-sk.- valörei ne icke äro commenstirabla med nya myntenheten. Detta är ett misstag, ty hvarje mångfalld är coinmensuiabel med sin enhet, io sk. b:co gör i5 sk. r:gds, och i5 sk. har samma enhet som 48 sk., nemi. skiilingen. Ett går upp i 15 så väl som i 4& Ilr Stuart: Den uppgifna beqvämlighet, som ifrågavar. sedlar för allmänheten skulle medföra, anser jag numera Den 5 September fm. vara högst obetydlig, då man äger ett för rörelsen så lämpligt koppar-skiljemynt som vårt nuvarande.
Utskottet får häremot erinra, att ett sådant tillägg vore både öfverflödigt och olämpligt, emedan det följer af sig sjelfi, att, om vexel-innehafvaren redan, enligt förra momentet, förlorat sin vexelrätt, inslämningen till domstol, äfven om de/rsker 6 Lag-Utskottets Utlåtande, l\:o 1^6. inom föreskrifva} lid, ej kan samma rätt återställa, samt att således stadgandet i senare momentet förutsätter, att vexelrätten icke för någon af de i förra momentet uppräknade orsaker gått förlorad. 23 §. Anmärkningar emot denna § äro framställde: 1:0 af Herr Professoren, Doctor Thomander, hvilken anfört, såsom orden lyda: ’’att vexel på utländskt mynt att betala i Svenskt mynt ef ter curs lärer vanligen icke dragas utan per å point för faclurerade varor; hvadan stadgandet om ränta, hvilken i sådant fall gemenligen blifvit i facturan upptagen, icke vore lämpligt;” 2:0 af Herr Frenander, som yttrat, att det af Utskottet gjorda tillägg af ränta icke vore på sitt ställe, »arnt att dessutom den ersättning, som Utskottet derigenom velat bereda trassenter för ett längre umbärande af deras penningar, hade, för att vara fullt tillräcklig, fordrat tillökning af godtgörelse för provision, courtage och stämpel m. m. for det nya vexelköpet; samt 3:o af Herr Wijk, som yrkat, att 23 §. mätte erhålla den lydelse, som i Herr Wijks uti ämnet afgifna och förra Betänkandet intagna motion är föreslagen.
beräkna sina utgifter något så när efter inkomsterna, ty hans njutningslystnad medgaf ingen prutmån; utan den att ständigt hafva tillgång på möjligheten af en ny dylik kupp i händelse af nya motgångar. Första gången han råkade i ekonomiska svårigheter hade ett oförmodadt stort arf räddat situationen. Andra gången inträffade ungefär tvenne år efter hans förbindelse med Nora Gullbrand. Han räddades denna gång af sitt giftermål. Lemnande åsido händelsernas utveckling under tiden – de stå ej i något närmare sammanhang med de tilldragelser, hvilka äro föremålet för denna skildring – återknytes och fortsattes rapporten vid den tid, som närmast föregick konsul Felix Brauners giftermål. Ett uppvaknande. Nora såg verkligen förtjusande ut, der hon låg framför brasan i kakelugnen, utsträckt till hela sin längd på en bländhvit isbjörnspels, som var utbredd på golfvet. Hon var klädd i en slät svart klädning af något slags trikåtyg, som tätt smög sig intill hennes kropp och synbarligen hade till bestämmelse att låta hennes mjuka, smidiga, lagom fylliga former träda fram så mycket som möjligt. Då hon intog sin beqväma ställning hade kjolen dragits upp så mycket att hennes fötter och ben till vadorna blifvit synliga. Hon påminde mycket om någon af de retande parisiskor, som så mästerligt blifvit skizzerade af Grévin. Hennes sköna ansigte hade öfverdragits af en lätt rodnad af värmen och återskenet från brasan. De diamantprydda händerna gräfde sig in i den mjuka, långhåriga pelsen. Hon log. Hon väntade Felix Brauner. Detta var icke en tillfällighet; hon väntade honom ständigt, då hon var ensam. – Magda, sade hon åt kammarjungfrun som satte friska blommor i de dyrbara sèvre-vaserna, tror du han skall finna mig vacker så här? Den väl uppfostrade kammarjungfrun, som kände igen den dagligen återkommande frågan och visste hvilket svar hennes herskarinna önskade sig, svarade: – Fröken är vackrare än någonsin. Jag är säker på att herr Felix skall säga detsamma. Han måste blifva förtjust i er, om han kan blifva det i ännu högre grad än han redan är. – Tror du det, Magda? Ack, inte sant, jag är ändå mycket lycklig!
Jag skulle underdånigst ha en liten begäran, men det tör vara olägligt ... Hagar eftersinnade. Hon tänkte på fru Beata och skulle icke för hela Stockholms slott ha vågat införa en främling i den kungliga våningen. Men där fanns på nedra botten ett mottagningsrum för supplikanter af lägre stånd. Hon anvisade honom detta rum och lofvade snart vara tillbaka. Tullnären satt där i sällskap med en bryggare och en fiskmånglerska, som väntade på audiens hos köksmästaren. Hans tankar gjorde en rundresa från Stockholm till Turholm, veko i förbifarten in i Kaskas torp och voro strax åter i Stockholms slott. Begriper du något, min gubbe? sade han till sig själf. Nästa gång du ser ett pyre ligga i en näfversko någonstädes i ödemarken, så inbilla dig icke, att det alltid skall ligga där! Det tör hända, att du hittar det om några år i sammet och guld i en drottnings följe. Hvarför tog jag inte lyckobarnet till mitt, när det bjöds? Arten satt i henne: fram skulle hon, och fram kom hon. Undrar, om hon är högfärdig ... Fiskmånglerskan hade sett Hagar på trappan och hviskade till bryggaren: Såg käre far frökens troll? Hvem skulle det vara? frågade bryggaren. Frökens finntroll. Hvar människa vet ju, att otyget flög hitöfver i korpahamn och blef förvandladt till jungfru, när det satte sig på Tre kronor. Det är nu hon där, som vet allting och kan allting. När fröken behöfver veta någonting, säger hon pull pull, så kommer finntrollet och lär henne att läsa bakfram i Guds ord. Intet under, att fröken är så skräckeligen lärd. Men si, korpvingarna växa beständigt ut i ryggen på'na; då säger trollet: mutta tutta, så krypa de in igen under klädningslifvet ... Så länge det nu räcker; inte lär det räcka länge, innan sömmarna spricka ... Bevare oss, när man talar om trollet, är det inte långt borta! Hagar inträdde i hofdräkt, skygg och motvillig; hon kunde icke vägra att höra sin gamle beskyddare. När hon varseblef sällskapet, grep hon till sitt nyligen återupplifvade förråd af finska.