Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
mänga af dem, som vid våra universitet fort» att vara ett samband mellan de kvinnliga - a Det är ju mammas stil! Bitar af ett bref, sätta sina studier. Rätt många — och dock studenterna », och föreningen har de bästa •4 — som jag inte hört talas om. Hvad har Georg utgöra de endast omkring 2 % af hela anförutsättningar att fylla denna uppgift både: cö att korrespondera med mamma om bakom talet studerande vid högskolorna, så öfvervä- genom den förträffliga ledningen och den allmin rygg? Skulle han i hemlighet ha begande är ännu det manliga elementet. Det mäuanda, som besjälar dess medlemmar. klagat sig öfver mig? Men det ligger inte i är ej att undra på, om därför dessa kvinnhans karaktär! liga vetenskapsidkare ännu betraktas som Om jag kunde passa ihop bitarne? » Al» pionierer », som arbeterskor på ett föga mas smak ... » Hvad är det med min smak. röjdt fält. Det är då också naturligt, att Tyvärr f e l a 3 ett helt stycke, men på följande mellan dessa unga kvinnor, som ägnat sig åt 03 rad står något om » ranater ». Hvad kan en af deras kön ännu blott föga upptagen Familjebref och hjärteband. •+ 0 - 3 » " O cd CO det vara? Ah, jaså, granater! Ännu ett par verksamhet, en stark gemensamhetskänsla skall CA £ bitar, och jag har hela raden. Här, det spira upp. Fastän de tillhöra olika ämnesn:r 13 af Idun förekommer under rubrier. 28 " Si passar. » Men du har ju till julafton ännu grupper och fakulteter, fastän de äro splittken » Skrifva bref » en artikel, som 03 god tid att själf omfamna henne ... » Omrade i olika nationer, hafva de dock känt helt säkert vinner genklang i månget kvinno03 •es en T; famna mig? Hvarför det? » Du såsom armsig höra tillsammans och känt ett behof af hjärta. Författaren drager i härnad mot det C 03 band skall nog i alla fall vara henne kärare samhörighet — just till följd af det stora tvång vi kvinnor ålägga oss att skrifva bref er än ett af granater. » Jo, jo, här känner man gemensamma intresse som de äga.
Att såsom en förklaring af 9 Gap. 2 § Handelsbalken till iagttagande för framtiden må stadgas: ’’Är försträckning lemnad uti allmänt 1 Riket gångbare sedlar, lydande å Banco Spe-, cie, bör försträckningen till hufvudstol och ränta gäldas till det belopp uti silfver eller deremot svarande sedlar, som sedlarne ägde den tid lånet utgafs.” 6:0. Att om, sedan Bancosedelns värde, på sätt ofvan är föreslaget nu blifvit bestämdt, det skulle inträffa, att de i Riket gångbara myntrepresentativer skulle undergå någon försämring, det bör åligga Riksens Ständers fullmäktige i Banken och RikscäldsContbiret att vid hvarje års början efter föregående å~ rets medelcours på Hamburg bestämma det agio, som är gällande emellan det Bancosedeln nu åsatte silfvervärde och det gångbara. Har - 6Go Den 24 Februarii. om göra fullmäktige underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t, som derom låier utlärda allmän kungörelse. För att förekomma det icke ögonblickliga misstroenden genom krigsrykten och andre händelser må förorsaka att agio blifver bestämdt att gälla emellan sedlar och silfver, utan att verkeligen någon rubbning i sedelmyntets värde föregått, torde det likväl vara nödigt, att vidtaga åtskilige försigtighetsmått och att bestämd inslruction öfver sättet till bestämmande af agio varder fullmägtige meddelad. Såsom sådana Försigtighetsmått vågar jag föreslå: 1) Att om coursen någon postdag eller under någon kortare tidrymd finnes hafva varit uppjagad utöfver hvad den i allmänhet varit, sådant lämnas utan afseende och blott det allmänna förhållandet tage6 till grund. s~) Ait agio alltid skulle bestämmas något, t. ex2 å 1 skillingar under medelcoursen, emedan skillnaden emellan Bancosedlar och Hamburger Binco icke alltid till hela dess belopp utgöres af agio utan äfven till en del af den uppgäld, som köpare af utländskt mynt måtte betala. 3)
„ 7,500: — hela anslaget till företrädesvis behöfliga byggnadsarbeten å den åt Veterinärinrättningen i Stockholm upplåtna egendom innestår med 13,000: — utaf det särskilda anslaget till upprätthållande af Arméens Pensionskassas pensioneringsskyldighet, 256,500R:dr, återstå „ 106,875: — utaf dito till förhöjning af pensionerna för gemenskapen vid flottan 120,000 R:dr, dito „ 40,000: — Summa R:dr 4,081,203: 2. Innan nödiga ansedda bestämmelser hunno meddelas och erforderlig skuldförbindelse afgifvas i afseende på betalningsskyldigheten för det vid sednaste riksdag dåvarande Häradshöf dingen i Norrbo oell Wagnsbro härader samt Gamla Norbergs bergslag, Kammarjuukaren K. W. Sandels, beviljade räntefria lån å 7,000 R:dr för uppförande af saknade byggnader å häradshöfdingebostället Mälby inom nämnde domsaga, afgick Kammarjuukaren Sandels med döden; hvarefter någon vidare fråga. om detta låns utbetalning ej hos Fullmägtige förekommit. 22 Stats-Utskottets Memorial N:o 3. För två utaf de vid samma riksdag beviljade hamnbyggnadslån, nemligen det staden Helsingborg beviljade lånet å 230,000 R:dr och staden Haparandas enahanda lån å 54,000 R:dr, hafva Fullmägtige ännu cj lått emottaga sådana handlingar, som före dessa låns utbetalning måste vara till Riksgälds-kontoret ingifna.
Hur skugglika synas mig ej de många åren, först de glada där hemma, då kungen var ung och jag själf ung och min dag var full af stora desseiner och tokiga äfventyr, sedan de enformiga garnisonsåren i Verdun, och sist de två svenska åren igen efter kungens revolution, under hvilken jag var borta – irreparable, otur! – grå också de, trots alla avancementer. Jag vet ej själf hvad det är för hypochondrie som förgiftat mig in i själen och det redan innan jag fick, som nu, hälsan altererad. Gärna skrefve jag därom några maximer och penséer, och om hofvet, regarderadt med en äldre och stadigare mans blick, men är i dag för fatiguerad att orka föra fjädern. Det är väl min ordinaira misère, som sedan mer än ett års tid förtär min arma kropp, trots herr arkiater Bäcks latinska ordinationer och hofapotekaren herr Ziervogels långa räkningar, Esculaperna – oh, hundra Molièrer räckte ej till för att persiflera presumptionen i deras vanité. Jag är accablerad af mattighet. Hur skall jag kunna soignera min tjänst under April månad? Dock, kungen är allt för nådig och aimable mot mig, för att jag skulle vilja afstå en occasion att få vara hans person nära. Öfverkammarherrechargen blir dessutom ledig i sommar. Den passar mig. – Kurck är lätt att distancera, men min snälle gode bror Eric Oxenstjerna har sin galanta fru, som han kan employera som soutien för att gagnera platsen. Blir jag bara frisk, skall jag spela mariage med Ulrika Dohna och så komma i släkt med Scheffrarne. Det är dock de som sitta vid grötfatet – och ho kan remplacera dem? Jag ser ingen. Mais n’en parlons plus aujourd’hui. – Mitt hufvud värker. Jag vill drömma jag är tjugo år Jean-Jacques och jag gå i Drottningholmsalléen och communicera våra erotiska framgångar och kaskaderna spela sommarlycka bland alla de gamla gröna träden. Brouillerie med Adolf Hamilton. Jag vikarierade i går för öfverste kammarherren, som är sjuk.
R:dr 5,3goi — - samt förra StatsSumman 67,726:22. 6. blifver Summan, som af Utskottet här föreslås R:dr 73,116:22.6. jemte i,6g4 T:r Sp:l in natura; dock efter en vunnen besparing af sådane 307 T:r som för andra behof inom HufvudTiteln kunna användas och å 5 R:dr T.’n utgöra ett värde af i,535 R:dr. lS:o För Andra LifGardesRegementetj af lika styrka med Svea LifGarde, erfordras, i anseende till dess casernerande på flere ställen, ett större anslag till Mathållnings-kostnaden af R:dr i,5oo: Transport t,5oo: — - Betänkande n, Nio i32. igS Transport i,5oo — - I öfrigt med lika Tillökning fö’r UnderBefälet, under förutsättande af minskning i Compagniernes antal 4,ooo: — - och tillägg af förra StatsSumman 67,726: 22. 6. Blifver den Summa i Penningar, sora Utskottet här föreslår att utföras Ridr 73,226': 22. 6. med enahanda förhållande i afseende på Spannemålen in natura. 16:0 Wermalands FältJiigareRegemente. Till likhet med LifBeväringsRegementets Stat, har K.
£>a abian be, ©täflare, ©feppéflarerare od) Slpotfjefare Stint St:br 20: — ©gare af ©feppétoarf, gabrifer od) ©tanufafturier . ... „ 15: — .^atibtroerfare, meb bein jemförlige mannfaftnrifter od) anbre, l)är icfe färffilbt itppräfnabe borgare „ 6: — S Wenttc fllafsetté ©taber. £aublanbe, ©täflare, ©feppéflarerare od) Slpotfjefctre ©gare af ©feppétoarf, fyabrifer od) ©tamifafturier öpaubtioerfare, meb bent jemförlige maiinfafturifter oc^ anbre, pär icfe färffilbt itppräfnabe borgare 5 famtligc ©taber. ©feppérebare för bioarje cgaitbe täft Stint 9t:br — 12. od) för alla aitbra fy arti) g, bäcfabe efter obäcfabe, af fy cm ('mära läfleté brägtigfyet ocb benttöfioer, forn tillföra föpingar, lajlage 3nti(l befi uppmätning af fartyg gunnit merfjtättaS, böra fabaite, font äro ouppmätte, af Xareringömänneti aitfeS tift beit brägtigpet, i täftetal beräfnab, font, efter egarens uppgift, jemförb nteb be upptpsttingar, punt fa berjemte funna erpåttaS, fan beftämmaS. Om uppgift öfwer egattbe fartyg, fe § 63.
Och till sist, för att uppräkna blott ett par af dessa många, se vi i Nancy Lainmeter ') en ung fröken ur adelsklassen, sadan hon var beskaffad för några årtionden tillbaka, frisk, skär och tjusande, sanningsälskande och blygsam, hysande stor respekt för det passande och för bruket, småaktigt pedantisk i sin ytterliga ordningskärlek, värdig i sitt uppförande och rädd att icke beherska sig, men hurtig, stark och uthållig, deltagande i sysslorna och utan blygsel talande om sitt bak, sin brygd och srnörtjerning '). Alla dessa qvinnor äro typer, det ä r sant, men de skänka ej nigon inblick i George Eliots karaktär. Det finnes ett helt slägte af unga qvinnor i hennes böcker, som ega en sådan frändskap, att inan knappast förmår skilja dem, och till dem måste man vända sig för att klart och fullt begripa henne. De representera hennes oändliga sympati: de gifva en praktisk form åt kärleken till de lidande, och i dem ser inan förverkligad t själfva frälsarens ideal, egoisnieils dödande och bä- randet af hans kors. Ty " för ' sonarens sanna kors är denna verldens synd och nöd ", utbrister Dina Morris, och Savonarola säger, i det lian pekar på krusifixet: ' Der ser du bilden af det högsta offer, som bragts af den högsta kärlek! " * * * Det är ett helt slägte för sig, dessa qvinnor hos George Eliot. De söka efter ett mål för sin outtöniliga kärlek, efter ' något, som man kallar entusiasm; något, som kan göra vlra bevekelsegrunder helt och hållet oberoende af tanken på belöning; något, som ligger, utom våra personliga önskningar, innesluter resignation för oss själfva och en verksam kärlek till allt, som icke är oss själfva. ' De ega redan som barn dessa egendomliga instinkter, Dorotea i det hon drömmer om att göra bördan lätt för medmänniskor, Maggie i ett behof efter att: ilskas ocli älska andra. l) 1 Silas Murner. 2, George Eliot var sjålf en ytterst duglig och erfaren husnior.
Efter någon tid upptäckte fru Nordin af en händelse, att flickans hufvudskål hade en ytterst egendomlig form, hvilket förut dolts af det rika håret. Kort förut hade fru Nordin läst en uppsats af professor Betzius om de egendomligt missbildade människor, som kallas microcepkaler, hvilka ytterst sällan förekomma och för hvarje gång gifva läkaren och psykologen tillfälle till intressanta studier. Nu föll det fru Nordin in, att hennes elev var en microcephal, och härom underrättade hon professor Ketzius. Antagandet var riktigt, och på uppmaning af flere vetenskapsmän reste herrskapet Nordin till Sockholm, medtagande den märkvärdiga flickan. Här förvånades man öfver den relativt stora hyfsning, som fru Nordin redan förmått bibringa den arma varelsen. Hennes verksamhet bland de döfstumma och hennes ovanliga begåfning för denna verksamhet blefvo härigenom kända i vidare kretsar. På förslag af sedermera aflidne dr S. Loven öfverlämnade en tid härefter h. m:t drottningen i fru Nordins vård en blind och döfstum flicka Emilie Jonson, dotter till en på Drottningholm bosatt arbetare. Emilie kom sålunda till Skara, inackorderades hos en handtverkarefamilj och undervisades privat af fru Nordin. Visserligen hade fru N ordin redan vid Manilla förvärfvat en del erfarenheter om blindas behandling, visserligen fick hon med understöd af statsmedel (150 kronor) under 14 dagar i Köpenhamn studera sättet för undervisningen af tresinnade barn, d. v. s. sådana, som sakna syn och hörsel. Men det oaktadt stötte undervisningen på mycket stora svårigheter. Fru Nordin kunde endast under den knappa fritiden mellan arbetstimmarne i skolan sysselsätta sig med den vanlottade flickan, och familjen, hos hvilken denna var inackorderad, ref ofta i sitt oförstånd ned, hvad fru Nordin nyss med möda byggt upp. Hon reste därför till drottningen för att afsäga sig Emilies undervisning. Härpå ville h. nr.t ej gå in, 1897 men tack vare drottningens varma intresse kom vid följande års riksdag en kunglig proposition till stånd, angående anslag till anställande af försök med tresinnade barns undervisning, en proposition, som af riksdagen bifölls.
Den sednares arfvode utgör 100 R:dr B:ko, och till hvardera af de förre hafva årligen till och med år 1841 utgått 3 tunnor spannemål, hälften råg och hälften korn, jemte ersättning för deras och 4 lärlingars personella kronoutskylder. Förr beräknade allmogen förtjenst af transport på köpmansvaror, men denna har aftagit i samma mån, som ångbåtarnes antal ökats och tillfälle derigenom yppats för de handlande, att för billigare pris erhålla lika skyndsam transport af varorne. Detta är obestridligt nyttigt för jordbruket, fastän det minskar, under allmän öfverklagad brist på penningar, behöflige tillfällen att förtjena sådane. På vissa orter anses äfven reservskjutsningen för en binäring, men på andra åter såsom ett onus. Hållskjutsen deremot är ovilkorligen tryckande, hvarföre den ock blifvit dels helt och hållet indragen och dels minskad på alla gästgifvaregårdar, der det lämpligen kunnat ske. Bränvipsbränningen idkas ej nu så allmänt inom Länet, sorn förr, ehuru sjelfva tillverkpingsbeloppet ej lärer minskats. År 1835 uppgafs antalet - talet af bränvinspannor till circa 11,000, med en beskattning af i8,3oo R:dr, år 1837 till 9,3oo, med 37,000 R:dr skatt, och år 1842 till 5,o35, med 33,989 R:dr 22 sk. 6 r:st. afgift. Den häraf synbara minskning i husbehofsbränning har, på sätt förut anmärkt blifvit, i betydlig mån minskat fylleriet och deraf följande oordningar.
Maj:t ville från vederbörande infordra och för nästkommande riksdag låta framlägga fullständig utredning i afseende på det du anmälda behofvet af förökade anslag för bestridande af kokinrättningskcstnader vid värfvade regementen och korpser. 9:o. Husarregementet Konung Carl XV. Likaledes har Kongl. Majit i detta regementes anslag till kokinrättning skostnader äskat en förhöjning af 900 Riksdaler. — Anslaget utgör för närvarande endast 800 Riksdaler och Utskottet tillstyrker, under åberopande i öfrigt af hvad i nästföregående punkt blifvit anförd t, att det äskade beloppet, 900 Riksdaler, må för år 1867 å Riksgälds-kontoret anvisas. 10:o. Svea Lifgarde. För detta regemente, hvars nuvarande anslag till kokinrättning skostnader utgör 1,500 Riksdaler, har Kongl. Majit begärt förhöjning i samma anslag med 500 Riksdaler; tillstyrkande Utskottet, att äfven denna nådiga framställning måtte af Rikets Ständer på det sätt bifallas, att beloppet, 500 Riksdaler, såsom extra anslag å Riksgälds-kontoret anvisas. 11:0. Andra Lifgardet. Jemväl för detta regemente har Kongl. Majit begärt ett med 250 Riksdaler ökadt anslag till kokinrättningskostnnder, så att detta, i stället lör 2,250 Riksdaler, komme att utgöra 2,500 Riksdaler; hemställande Utskottet, att den äskade summan, 250 Riksdaler, må beviljas, att år 1867 från Riksgälds-kontoret utgå. 12:o. Svea, Göta oell Wendes Artilleri-regementen. a) Till lönförhöjning åt verkmästaren vid Svea Artilleri-regementes tygstat, har Kongl. Majit äskat ett belopp af 2,000 Riksdaler.
Vi, min Anna, som i lifvets maj fått plocka dess skönaste blomma, vi skola vakna njuta sällheten, och vara lyckliga, ärven om vi vore fattiga, ja, om vi än måste umbära allt. Minns du, hur vi vid Medevi med rörelse läste om detta ägta par, som ännu efter 25 års sammanlefnad, ansåg sig så obeskrifligt sällt? O min Anna, minns du det? Anna till Axel. I sanning bästa Axel, – nej. Axel till Anna. Åtföljde af en vän, promenerade Herr L. och hans fru genom en skog; de blefvo der varse några Zigeunare i den uslaste belägenhet. L:s vän beklagade dessa arma varelser, hos hvilka förenade sig alla naturens fysiska plågor. „Nå väl, sade Herr L., om, för att få med henne (sin hustru) tillbringa mitt lif, jag hade måst underkasta mig ett sådant tillstånd, som dessas, så skulle jag ha tiggt sedan trettio år, och vi skulle ändå ha varit mycket lyckliga!“ Ack ja, utropade hans hustru, äfven så hade vi varit de lyckligaste bland varelser! Hvilka ord, min Anna, hvilka ord! De utsades under Englands himmel. Låt oss bli värdiga, att en dag säga dem under Sveriges. Anna till Axel. För Guds skull ... bästa Axel ... du menar väl icke ...? Jag förstår ej rätt hvart du syftar, men nog bekänner jag, att svälta, frysa och tigga, skulle synas mig mindre roligt. Hvad menar du? Zigeunerska blir jag aldrig, det säger jag dig, vore det äfven blott för den horribla färgens skull. Axel till Anna. Är ej heller nödigt. Ingenting skall hindra min hustru från att vara snöhvit, så till kropp som till kläder. O min älskade Anna, slå ej med kallt uträknande verldsoch småhets-sinne, till jorden, mina sköna sällhets-tempel! Låt oss bli lyckliga, ej för andra, men för oss sjelfva! Vill du, så kunna vi det visst. Min lön är visst ringa, som jag redan sagt, ett intet emot hvad jag önskade kunna tillbjuda dig. Trehundrade Riksdaler Riksgälds är vår årliga inkomst.
Ridderskapkt och Adeln, S. D. Återremitterades Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Tjtskoltets den 21 dennes på bordet iagde Betänkande JN:o 34, i anledning af vackt motion derom, att de 124 tunnor spanmål, som under benämning af Domkyrkolunnor nu årligen gå ifrån Hernösands Stift lill Upsala Domkyrka, hädanefter må tillfalla Hernösands Kyrka. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Lag-lJtskottets den i5 dennes eft. m. på bordet lngdc Betänkande N:o 20, öfver Herr Friherre Jacob Cederslröms motion, om upphäfvaude af förbudet aLt föra foder ifrån Bole. S. D. Å nyo föredrogos och biföllos nedannämnda, den 21 dennes på bordet lagda, såsom bilagor lill Stats-Utskottets Utlåtande INT:o 54 afgifna, serskilda Utlåtanden, nemligen: Litt. A., angående sökt lindring eiler nedsättning uti tionde-afgiften för tackjernstillverkningarne inom åtskilliga Bergslager, Litt. B., i anledning af väckt fråga om ny Hammarskatts-taxering af Jernbrukeu inom Småland, Litt. C., i fråga om fortfarande nedsättning i Aluntionden för Lofvers bruk, Litt. D., i anledning af väckt motion om nedsättning uti afgifterna å Svenska Alunlillverkningen i allmänhet, Litt. E., angående femtonåriga personers befriande ifrån mantalspenningars erläggande. S. D. Återremitterade Ridderskapet och Adeln nedannämnde, den 21 dennes på bordet lagde, såsom bilagor till Stats-Utskottets Utlåtande ]\T:o 54 afgifne, serskilda Utlåtanden, nemligen; Fröt. Utdr. d. 28 April 1834- Litt. G., i frågd om Släderne Stockholms och Götheborgs befrielse ifrån erläggande af Sterbhus-afgift, Litt. L, i anledning af väckte frågor om indragning af Kongl.
Att betaga någon del af Representationen tillfälle dertill, finner jag olämpligt och anser derföre nödigt, att just Bevilln.Utsk. har många ledamöter, vore det än icke för annat, än att de måtte finna, det redan gällande författningar i detta hänseende äro goda. Hr Dalman har sagt, att man i Bevilln.Utsk. ej gör annat, än omskrifver det gamla. Detta bevisar ju, att det gamla är godt; och det är rätt väl, om riksdagsmännen återvända hem med den öfvertygelsen, änskönt de städse i tidningarna få höra, att ingenting af de gamla inrättningarna i vårt land duger. Jag hyser all möjlig aktning för utsktsledamöternas förmåga att utarbeta målen, men betviflar likväl förmågan hos dem, som icke varit embetsmän eller någon längre tid sysselsatt sig med allm. ärenden, att kunna så behandla dem, som erfordras för att i sammanhang och med ordning framställa hela grenar af statsförvaltningen, såsom Statsoch BevillnlsTJtskm böra göra. Jag vet, att beräkningar vid riksdagarna blifvit gjorda öfver antalet af de ledamöter, som kunnat sägas vara arbetande eller icke blott talande, utan äfven uppsättande, och antalet har icke uppgått till gidel af Utsktns personal. Jag betvifla!' således, att den sammansättning, som Gr. v. Fersen yrkat, skulle vara svftesenlig. Jag säger icke derföre, att de öfriga ledamöterna äro öfverflödiga: de behöfvas deremot ganska väl för att afgöra förslagen till ändringar och rättelser, ty ingen vet bättre, hvar skon klämmer, änden, som har honom på sig. De böra således få säga, om de vilja antaga, hvad projectmakarne föreslå; men det är onödigt, att de alla äro det, i hvilket fall man ännu sednare skulle Den a3 Octobcr e. m. lomma till något slut. Jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. å det förslag till anmärkn., som jag framställt. Hr Dalman: Om jag förutsatt, att Bevilln.Utsk. skall arbeta lika långsamt och vidlyftigt, som det nu gör, i händelse det blefve sammanslaget med StatsUtsk., skulle en motsägelse, såsom Frih.
Tackjern måtte under loppet af detta och nästkommande år 1845 under behöriga kontroller och emot en utförselstull af högst 1 R:dr B:co, Allm, Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N\o gS, 5 få exporleras, med fördelning af 30,000 Skepp, på Stockholms och 10,000 Skepp, på hvardera af Götheborgs och Gefle vågar; och har Kongl. Maj:t öfver ifrågavarande underdåniga ansökning ännu icke fattat Dess Nådiga beslut. Efter att sålunda hafva omförmält hvad så väl vid sistlidne Riksdag soin sedermera i denna fråga förekommit, får Utskottet, som tagit den nu väckta motionen i ämnet uti noggrann t öfvervägande, deröfver sitt yttrande afgifva. Hvad först beträffar den af motionären föreslagna fortfarande årliga export af 30 å 50,000 Skepp. Tackjern, så instämmer UtskoLtet till alla delar i de så väl af Rikets Ständer vid förra Riksdagen som af Bergscollegium häremot anförde betänkligheter, hvarför det hemtar ett ökadt stöd af de yttranden, som inom Välloflige Borgare-ståndet Herrar Waern» Petre och Wedberg, med full sakkännedom i ämnet afgifvit, och anser följaktligen den nu gjorda framställningen om en till tiden obegränsad tackjerns-export icke böra bifallas. Vidkommande åter förslaget att det undantagsvis och för en kortare tid måtte medgifvas export af ett visst belopp utaf Tackjern, så tror Utskottet härvid böra utredas, huruvida behofvet verkligen kräfver ett undantag från grundsatsen att ej utföra Tackjern, som under en lång tidsföljd gjort sig gällande till landets fördel, samt om ej genom ett sådant af vikande skulle uppstå följder, hvilka genom skadligt inflytande på jernhandeln i sin helhet öfvervägde det gagn, som en del tackjernstillverkare derutaf korame att draga. Utskottet anser likväl dessa frågor böra föregås af en undersökning, rörande förhållandet emellan tackjernsoch sinides-lillverkningarne, samt beloppet af det tackjerns-öfverskott som kan vara för handen, och får Utskottet i afseende härå anföra, att enligt de upplysningar, som