Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa förhållanden hafva varit vållande til! det anmärkta, men icke i något afseende för stipendie-kassan menliga, dröjsmålet, derigenom fasthellre räkenskapen fått all möjlig fullständighet; och anse sig Kuratorerne böra undérdånigst nämna, att räkenskapen för år 1854 blifvit afslutad den 31 sistlidne Januari och till Kammar-rätten insänd den 13 dennes. — 326 — Revisions-berättelsen innefattar vidare, att, sedan det af Kuratorerne upprättade och den 3 Januari 1849 till Kongl. Maj:t inkomna underdåniga förslag till instruktion för stipendie-inrättningens styrelse och till reglemente för utlåning af dess medel, i sammanhang med en af Hedervärda Bonde-ståndet vid 1847 och 1848 års riksdag gjord underdånig framställning, angående försäljning till skatte af inrättningens hemman, hvaröfver Kammarkollegium och Justitie-kanslers-embetet blifvit börda och underdåniga utlåtanden afgifvit, Eders Kongl. Maj:t skall, den 11 April 1853, hafva ånyo öfverlemnat detta ärende till Kammar-kollegium, för att, efter vederbörandes hörande, utlåtande meddela, men att Kammar kollegium ännu icke med yttrande i ämnet till vederbörande Departement inkommit. Enligt en från Landsböfdinge-embetet härstädes Kuratorerne tillsänd, bestyrkt afskrift af Eders Kongl. Maj:ts till Kammar-kollegium den 11 April 1853 aflåtna nådiga skrifvelse, laar dock Eders Kongl. Maj:t slutligen afgjort frågan, jemväl af Kuratorerne väckt, om Hvitfeldtska hemmanens försäljning till skatte, hvilket Eders Kongl. Maj:t funnit
Direkt, föranstaltar, del Ridd.Kansliet alla söknedagar, samt KamererareKont. två eller tre dagar i veckan, finnas öpna och tillgängliga på viss utsatt och anslagen tid för dem, sorn behöfva söka uplysningar eller underrättelser, eller ock inbetala penningar, elier eljest med Riddarhuset hafva några angelägenheter. § 28. Direkt, låter årligen d. 2 Maj, eller, om denna är helgedag, näst derpåföljande söknedag öpna SliftsMairikeln till lottning och inskrifning, enl. serskildt derom ulkomne författningar, och bör, derest sådant sker under påstående riksdag, Landtmarskalkcn anmodas att dervid vara tillstädes. Vid inskrifningen iakttages, att döttrar af de Riddcrsoch Adelsmän, hvilka icke linnas i Genealogierne upförda, ej heller må i Stiftet inskrifvas, förr än deras Genealogier blifvit behörigen kompletterade. § 29. Sedan Kamereraren uti Maj månad atlemnat kalkyl för den Pensions-utdelning, som från SlifisKassan kommer att ega rum i Dcc. månad, bestämmer Direkt, antalet af Pensionärer för löpande året. Vid samma tillfälle aflemnar Kamereraren upgifl på alla de Pensionärer, som ännu ej anmält sig till erhållande af pension för det förtlulna året, då Direkt, eger att genom kungörelse i officiella Tidningen förelägga dem, hvilka med sådan anmälan utebliTvit, att, inom d. 1 Maj del påföljande året, anmäla sig lill utbekommande af pension vid förlust af pensions-rältighelen. Vid början af Dec. månad hvarje år uprättar Kamereraren förteckning å alla de Slifts-Jungfrur, sorn för det löpande året äro lill pension berättigade; hvarefter Direkt, granskar samma förteckning, jemte de inkomne Prest-betygen, och anordnar beloppet af de pensioner, som skola utbetalas.
I anledning af hvad Friherre Cederström yttrat, får jag hemställa, om icke, enär man tillstyrkte, att alla slags Skogs-producter böra utan undantag få exporteras, man derigenom afskurit all fråga om vidtagande af correctiver mot inträffande missbruk, För min del anser jag det af Friherre Boije föreslagne beslut vara det lämpligaste, och vågar således derå utbedja mig proposition. Herr Munck af Rosenschöld: Jag har tillförene flera gånger yrkat fri export af våra Skogsproducter, äfven utan motsvarande förmoner i detta afseende hos utländningen; men jag tror derföre icke, att man bör alldeles underlåta, att hos utländska Magter söka förskaffa sig enahanda förmåner. Hvad jag i dag rörande reciprociteten ytterligare anfört, har jag uttryckligen förklarat böra betraktas icke såsom ett vilkor för antagningen af en fri Trädvaruhandel, utan blott såsom ett tillägg till de af Friherre Edelcrantz föreslagne grunder, hvarå jag för öfrigt till alla delar tillstyrkt bifall. Om nu, på sätt Grefve Frölich uppgifvit, Ridderskapet och Adeln redan beslutat en underdånig önskan till Kongl. Maj:t, i afseende å reciprociteten, afstår jag från vidare anhållan derom. Den 18 Juni i f. m. igi Herr Flach j Carl: Då, efter min tanka, en fri handel med Svenska Skogsproducter torde för somliga Provincer blifva lika skadlig, som den för andra är nyttig, hemställer jag, att förevarande fråga må helt och hållet öfverlemnas till Kongl. Majrts nådiga och visa godtfinnande. Herr Mannerstanij Johan: EeonoraieUtskottet har förblifvit vid sitt förra beslut, och således icke en gång undanröjt den obestridliga anmärkning, som ägde rum vid förra Betänkandet, nemligen, att Utskottet ej bestämt yttrat sin egen tanka, eller såsom vederbordt, afgifvit något dess tillstyrkande i ämnet.
Del är väl sannt, att Utsk. framställde alla 3 moram såsom ”ett helt, af inbördes oskiljak ”tiga delar bestående förslag, hvilket förden skull, ” enligt Utskts påstående, ”mäste i ett sam”band antagas eller förkastas.” Sorn likväl detta samband blifvit af 3 Stånd fullkomligt upplöst, och PresleSt. såsom sin gemensamma tanka, redan vid återremissen yttrat samma åsigt, samt endast af talmannen blifvit liin dradt att göra densamma gällande äfven vid det slutliga af görandet, så kan jag för mindel icke annat finna, än att de 1 af alla 4 Stånden godkända moram böra i riksdagsbeslutet loS Deu 9 Maj. intagas; och som dessa båda mom. blifvit af Exped.Utsk. alldeles förbigångna i den nu föredragna förteckningen på hvilande grundlagsfrågor, får jag vördsammast anhålla, att Exped.Utsk:s förslag till nämnde § i riksd.beslutet måtte blifva återremitteradt, för att kunna på sina behöriga stallen erhålla följande tillägg: Uti ingressen till T r y c k fr.för o r d n., ang:de rättelse i citatiouen af 86 § Reg.F., memor. N:o 4° mom. i. Uti 4 § af samma förordn., ang:de uteslutandet af 8 mom. rör:de indrag ni ngs ma gten, memor. Hr Cederschjöld tilläde derefter muntligen: Jag fruktar, att för öfrigt några misstag insmugit sig i Expcd.Utsk:s uppgift på de hvilande grundlagsförslagen. Utsk. har nemi. ett mom. om ändring och tillägg i 72 § Reg.F. och 75 § Riksd.Ordn; men förslaget till ändring i y5 § Riksd.Ordn. har genom votering i förstärkt Constit.Utsk. förfallit; och torde rubriken derföre endast böra blifva: tillägg till 72 § Reg.F.
I fabriksbränneri äro följande käril och redskap underkastade mätning och stämpling: Mäskekar, jäst käti 1, förmäskare eller lillmäskningskar, svalskepp, mäskreservoir till mottagande af färdig-jästa mäsken, kar eller käril för vattenkokning, kar eller käril för polatiskokning, valten-reservoirer, bränvinsbränningsredskap för eld eller ånga, serskild ångpanna, der sådan finnes för potatis och vallenkokning eller för drifvande af maschin, gryta eller kittel, samt stöpkar för inål t beredning. Käril af mindre kubik-innehåll an kannor, såsom drag kannor, baljor, ämbar och släfvor, äro ej underkastade mätning och stämpling; icke eller brån vinsfat. Ulom ofvan uppräknade, få ej i bränneriet finnas några käril af beskaffenhet att deri kunna förvara flytande ämne. §• 16. Mom. t. Mäskekaren må ega hvad form, och vara gjorde af hvad ämne som helst, men böra alla vara af lika kubik-innehåll, vid påföljd, att beskattningen beräknas för alla lika hög, sorn för det största i bränneriet. Mäskekar af mindre rymd än y5o kannor få ej till begag nande uppgifvas. Hvarje mäskekar skall, utom ofvan Föreskrifna stämpling, förses med stora, tydliga, inbrända eller inslagna siffror, utmärkande deras nummer från och med i lill och med det högsta antal kar, som i bränneriet finnes, under iakttagande deraf, att karen numereras i den ordning, de stå bredvid hvarandra. Bih. till R. St. Prol. iSAT och 48*8. 5 Sami. S Afd. H Höft. a 10 flår till Devi lin.-, Lagtamt Allm. Besa. och Ekon.-U Iskallens Betänkande, N:o t. § ti. Morn* t. I fabriksbränneri bör å b varje söcknedag i en kalendermånad inmäskas eller tillsättas lika antal kar. Mom. 2.
Språket är hvarken svenska eller danska: det utgör ett amalgama af bägge – så bildadt att hvar och en med bibehållandet af sitt modersmåls förnämsta egenheter riktar det med ord ur syskonspråket. En längre tid stred danskarnes de med svenskarnes omvexlande herre och ni; numera tyckes det enklare tilltalsordet du uttränga de andra. Offentliga anstalter äro, utom nyssnämde café, ett skandinaviskt bibliotek samt de större atelierna. I dessa sednare mottaga konstnärerna med förekommande hjertlighet alla landsmän, äfven om de i artistiskt hänseende äro oinvigda. Jag kan aldrig glömma de angenäma timmar jag tillbragt i några af mina landsmäns arbetsrum. En enkel, osökt välvilja, en lärorik konversation, fri från allt affekterande prål med granna fraser och svårfattliga konsttermer, rika anledningar till konstnjutning och reflexion, har jag alltid funnit hos dem. Jag kunde ej på ett mera grundligt sätt blifva vederlagd i de fördomar i allmänhet, med hvilka jag kom till Rom. Jag hade föreställt mig en yngre artist antingen sådan som man finner dem i mängd uti de parisiska atelierna, extravagant i klädsel och lefnadssätt, full af konstnärs-högmod, klädande paradoxa åsigter i bizarra ord, eller mera liknande den romantiska typen, svärmande för ett ouppnåeligt ideal, sluten inom sin sjukliga fantasi och fullkomligt oduglig för det praktiska lifvet. Men efter hvad jag hört och funnit, äro våra skandinavier här vid lag på ett hedrande sätt utmärkta bland den ofantliga mängd konstnärer af alla nationer, som vistas här. De äro i öfrigt anspråkslösa till sina vanor. På Café Africano hör man sällan begäras några spirituösa drycker: man dricker kaffe, the, limonad eller mjölk, doppar deruti ett par bröd, och en eller annan för till och med i fickan med sig ett stycke ost eller medvurst, köpt i närmaste bod. De flesta hafva små tillgångar och sysselsätta sig dagligen med lösandet af problemet att lefva för bästa möjliga pris. De resande, som komma hit med späckade börser och mindre frugala vanor, få antaga den här rådande seden eller söka en annan umgängeskrets.
Med denna åtgärd afsågs hufvudsakligen att omhägna jordegarens rätt att i bevillningen åtnjuta afdrag för det i jordbruksnäringen nedlagda lörlagskapital. Men att deremot bevilja dylikt afdrag för all den intecknade skuld, hvaraf jordegendotnarne i landet äro graverade, kunde så mycket mindre medgifvas, som inteckning i fastighet icke ovilkorligen innefattar bevis på tillvaron af motsvarande skuld, då en mängd inteckningar ligga helt och hållet obegagnade, en del åter äro af egendomsegarne inlösta, ehuru icke inför domstol dödade, samt slutligen vissa belånade endast till en del af den intecknade summan. Af liknande anledning bestämdes också bevillningen för annan fastighet till Fem öre för hvarje Hundrade Riksdaler af uppskattningsvärdet, eller till hälften af hvad den förut utgjort. Det torde således häraf vara klart att icke med grundadt skäl kan påstås att den af kapitaler, nedlagda i jord - 8 Bevillnings-Utskottets Betänkande J\? 9. brukseller annan fastighet, uppkommande inkomst blifver beskattad i fastighetsbevillningen, ej heller att sistnämnda bevillning bör i någon mån anses tryckande. De öfriga förutsättningar, hvarifrån Herr Grefve Hamilton i sin motion utgår för att ådagalägga orättvisan i den direkta beskattningen af kapitaler. grunda sig uppenbart pä ett förbiseende af Bevillnings-stadgans föreskrift i § 6. Utaf den der uttalade grundsats, att bevillningen skall beräknas å behållna inkomstbeloppet, följer ovilkorligen att detta belopp icke kan utrönas förr än alla de för rörelses bedrifvande oundgängliga kostnader blifvit afräknade.
Men då, som redan är medgifvet, advokatfiskalens embetsmemorial vimlade af oformligheter, kan det med fullt skäl sägas, att Järtas försvarsskrift öfverflödar af sjelf berömmelse och till stor del är upptagen af sådant, som till saken icke hörde, hvartill bland annat kan räknas ett hätskt utfall mot några » sig kallande publicister i hufvudstaden ». För försummelser i embetets utöfoing dömdes Järta till 50 rdr b: co i böter; men visst är, att om en lägre stående tjensteman, under jemförliga förhållanden, till Svea hofrätt inlemnat en sådan försvarsskrift, — hade den än vittnat om samma advokatoriska mästerskap som denna — så hade försummelserna fatt en strängare påföljd och böter hade då icke uteblifvit, hvarken för de många beskyllningar mot myndigheter och embetsmän, som deri förekommo, eller för det myckna, till saken icke hörande, som deri upptogs. Försvarsskriften fick på så sätt ett efterspel, att den infördes i tidningen Argus i sept. 1821 och att redaktionen försåg den med en inledning och efterskrift, i hvilken senare de omdömen Järta i försvarsskriften infört om de » sig kallande publicister i hufvudstaden » med skärpa bemöttes. Den retliga sinnesförfattning, i hvilken Järta då befann sig, dref honom till ett steg, som väl aldrig någon annan svensk undersåte tagit så fullt ut. Han afeände en långskrifvelse till K. Maj: t, deri han på ett gräsligt sätt utmålade de vådor, som hotade kungligheten och fäderneslandet, om tidningame finge fortfara att på det sätt som vederfarits honom, skymfa rikets högre embetsmän. Det vanliga sjelf-berommet intog en rymlig plats äfven i denna skrifvelse. Han undanbad sig, » naivt nog », tillägger Forssell, användandet af indragningsmaktens vapen och slutade med en anhållan, att skrifvelsen till hans rättfärdigande måtte få inforas i Post-och Inrikes Tidningar. (Sintet följer i nästa häfte.) Landtdagen. i Helsingfors. (Från en finsk korrespondent. Helsingfors i början af januari 1885.
För min del anser jag Realisationen såsom elt angeläget medel lill en bättre ordning, men ett medel, som ingenting förmår allena, och jag anser för national-industrien farligt, att med ett obetingadt antagande af verldsmyntet uppträda på den fria verldsmarknaden, så vida icke orsakerna lill Sveriges industriela vanmakt eftersökas och åtminstone på samma gång undanrödjas. Det är myntförsämringen som, ehuru verkande genom enskild orättvisa och således en samvetssak att för framtiden begränsa, bibehållit våra produeter i nominalvärde, under det att Europeiska prisen fallit, underlättat vår export och motvägt importen , och då den stigande cursens hämmande kraft borttages, utan att våra hande|soch industri-förhållanden i öfrigt ändras, så är det alt frukta, att den nya för hela Europa lika användbara exportvaran silfver så småningom utskeppas, för att balancera handeln. Vådan af denna ställning är vida större, så väl för Bankens realisationsförmåga som för nationalindustrien och våra fastighetsvärden, då vexlingsgrunden nu måste blifva 128; och då man nu anser, att nationens interesse måste vika för 183o års misstag, är det en ökad pligt för 1834 års Ständer, att, i hvad på dem beror, tillse hvad nationens väl kräfver. Jag torde icke här behöfva tilllägga, att åtgärder till industriens lifvande hade hellre bort sysselsätta förra och närvarande Ständer än varierade siffer-uppslällningar, rörande Hor till Banco-Utslcottets Utlåtande N:o 16. 5 Bankens metalliska fonder. Häremot finnes egentligen endast, arne naturliga garantier, den ena industriens utveckling , den andra sedel-irulragning , det vill säga en våldsam bestraffning' åt den svaga industrien, för att genom en ytterligare reduction af tillgångarne sänka alla värden, ruinera den ena delen af nationen, för att tvinga den andra till behofvens inskränkning inom tillgångarne.
Utlåtanden* N:o 180, i anledning af väckt fråga om inrättandet af sockenmagaziner m. m.; N:o ,181, i anledning cf väckta förslag, angående åtgärder tiil afhjelpande af nöden i Dalarne. S. D. Då nu ånyo föredrogs Constitions-Utskottets den 27 sistlidne Mars oeh den .3 dennes på bordet lagde Memorial, N:o 88, med förslag till ändring af RLksdags-Ordningens i5 §. 1 morn., förklarade Ridderskapet och Adeln såsom sin gemensamma tanke, alt å första raden i förslaget borde utgå orden inora sig, oeh att efter ordet innehaft, på 5;te raden borde införas följande mening; Ej må någon i sådant val deltaga, sorn icke sjelf är valbar. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets den 27 sistlidne Mars och den ,3 dennes på bordet lagde Memorial, N:o 87, med förslag till ändring i Riks-Rättens organisation, förklarade Ridderskapet och Adeln såsom sin gemensamma tanke att Utskottets i detta Memorial framstälda förslag, i följd af^Riddei skåpets och Adelns öfver Utskottets Memorial, N;o 85, fattade beslut, icke nu kumle föranleda till någon åtgärdjå Ståndets sida. S. D. Lsdes till hsndlingarne, såsom icke erfordrande någon åtgärd af Ridderskapet och Adeln, Constitutions-Utskottets den 27 sistlidne Mars och den 3 dennes på bordet lagde Memorial, N:o 90, till BondeStåndet, i anledning af dess yttrande, rörande Constitutions-Utskottets Memorial, N;o 63. S. D. Vid förnyad föredragning af Con9titutions-Utskottets den 27 sistlidne Mars och den 3 dennes på bordet lagde Memorial, N;o 9.4, i anledning af ålerremisser på Memorialet, Nio 70, fann Ridderskapet och Adeln icke för godt att antaga dan till Ståndet gjorda inbjudning, men godkände den föreslagna voterings-proposilionen.
M:s disposition ansloges medel, som, i händelse af behof, kunde användas för att skyndsammare än meningen nu är, anskaffa pansarfartyg?» och ehuru önskligt det kunnat vara, att frågan varit så uppställd, att den haft en mera bestämd och praktisk syftning, skall jag likväl, med Konungens tillstånd, lemna det svar att: Örn Regeringen ansett det nu ifrågasatta sättet för användande af statens tillgångar vara det mest ändamålsenliga, hade ock Propos. derom blifvit gjord. Så har nu emedlertid icke skett, och jag öfverlemnar åt hvar och en af Ståndets ledamöter att draga den slutsatts, som synes följa deraf. Detta är det enda svar. hvilket interpellationen egentligen kräfver; men det torde tillåtas mig tillägga några ord. Skyldigheten för en Dep:ts-Chef att föreslå och för Regeringen att framställa förslag, som anses för landet ändamålsenliga, är otvifvelaktig, och att jag icke undandragit mig densamma, bevisas bäst deraf, att, oaktadt den beredvillighet, R. St:r visat, att bevilja de för 5:te hufvudtiteln äskade anslag, och öfver hvilken det torde vara förlåtligt om jag känner en stor tillfredsställelse, hafva de dock icke ansett sig kunna bevilja allt hvad, just för ifrågav:de ändamål: förökande af flottans materiel, blifvit hegardt. En annan skyldighet gifves dock äfven för en Konungens rådgifvare —lika oeftergiflig —och denna är att icke taga statens tillgångar i anspråk, utan att förhållanderne ovilkorligen kräfva det. Det är ganska möjligt, att den fosterländska känslan är af omständigheterna för närv:de bragt i det tillstånd, att man kunde hafva anledning antaga att regeringen skulle kunna erhålla anslag Den 2 December. 371 för det uppgifna ändamålet, men jag kan icke för min del anse riktigt, att den begagnade sig af en dylik tillfällighet att föranleda utgifter, som sedan, under andra tider, såväl den sjelf som landet fick skäl att ångra, och som den kunde få gälda med förlusten af det förtroende, den nu kan glädja sig öfver att åtnjuta. Skulle dock R. St:r, som af den K.
Frågan om spärrningsanstalternas upphörande är en opinionsyttring af Rikets Ständer, och då nämnde anstalters öfverklagade olägenhet i främsta rummet torde få sökas i deras menliga inflytande på handeln och näringarne, anser jag af vigt, att det Stånd, som representerar handeln och näringarne, får sin opinion i den underdåniga Skrifvelsen uttryckt, och jag anser samma Stånd dertill ovilkorligt berättigad!, enär intet Grundlags Stad - 4 Expeditions-Ulskottets Mern. N.-o 1"]. gande finnes, som i ringaste måtto lägger hinder derför, helst beslutet om skrifvelse!! tillkommit icke efter Grundlagsenlig behandling, utan medelst inbjudningar Stånden emellan, hvaruti det lärer stå hvarje Stånd öppet att deltaga eller ej. Här är också endast fråga om förändring i skrifvelsens redaction; men icke i de 3:ne Riks-Ståndens beslut.” Häruti förenade sig Herr Böök. N:o IT. Memorial, i anledning af återremiss frän Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, af Exped.-UIskottets förslag N:o 141 till förordnande för Rikets Ständers Just.-Ombudsmans Suppleant. Det af Expedilions-Utskottet under N:o 14» afgifna förslag lill Förordnande för Häradshöfdingen och Riddaren J. J. Bergström, att vara Rikets Ständers Justitiae-Ombudsmans Suppleant, har af Högvördiga Preste-Ståndet och Vallöf]. Borgare-Ståndet blifvit god kändt, men af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet, enligt ankomna Protocolls-Uldrag af den 25 och 2q sistlidne September, lill Utskottet återremitteradt, från Höglofl.
Jag får upprepa, att ehuru anledningar till anmärkningar och återbäringar skulle kunna förefinnas, StatsUtskottet dock icke ansett sig befogadt, att i första hand dervid taga någon åtgärd, men om RiksStånden återremittera Memorialet, blifver det Utskottets pligt, att yttra sig öfver hvarje detaljfråga serskildt. Friherre Änckarswärd: Jag anser mig ingalunda vara skuld till den scandal, sorn uppkommit, genom meddelandet af redovisning för detaljer af så lumpen beskaffenhet, som dem vi nu fått höra. Då StatsUtskottet ej funnit för godt att inom sig Den 19 Ju n i i f. m. fästa uppmärksamhet vid de anmärkte posterne, hade vi numera gerna kunnat blifva förskonade från framställningar af så obehaglig och för mig åtminstone till och med förhatlig beskaffenhet; men så sårande det än är för min känsla att fästa mig härvid, kan jag, då desse detaljer nu framträdt i dagen, icke underlåta uttala min förundran öfver, att den Episcopala kostnaden vid äldste Arffurstens döpelse uppgått till i,5oo R:dr, och att denna kostnad skall i skatteväg utprässas äfven af den fattigaste Torpare i Riket, som alltid får ålita endast sina egna tillgångar vid sina barns dop. Jag tror, att Utskottet kunnat och bordt i annan väg framställa dessa utgifter, än att på detta sätt framlägga dem för Svenska Folket, ja för hela Verlden, hvilket, jag upprepar det ännu en gång, ganska mycket sårat min känsla. I anseende till hvad den värde StatsUlskotls Ledamoten lagt StatsRevisorerne till last, tror jag, ehuru misstag icke äro omöjligare för dem, än hvilken annan som helst, att 1827 års Revisorer icke förbigått något anmärkningsvärdt, och torde de för sin noggranhet i detta afseende fått skörda mera tadel, än bifall.
Den tredje omständigheten angår fondens disposition, i händelse' den bär icke skulle utgå, och de öfrige Contoiren behöfva mera än sitt maximum. Det beror af Ridderskapet och Adeln sjelf, antingen det reglementariska först skall till pröfning företagas, och sedermera, hvad Betänkandet i öfrigt innehåller; eller om man först skall besluta angående de tre omständigheterna, sorn uti ingress en äro nämnde. Den -J November f. m. 135 Herr Grefven och Landt - Marskalken yttrade, att då Utskottet, på sätt Grefve von Schwerin omnämnt, uti inledningen till det sednare Utlåtandet, upptagit trenne hufvudsakliga omständigheter rörande Låne-Contoirens Districter, belägenhet och fonder, ansåg* Herr Landt-Mar skalken sig böra hemställa, om icke pröfningen af berörde ämnen äfven finge ske punktevis samt föregå granskningen af de reglementariska. Bifölls. Uppå derefter af Herr Grefven och Landt-Mar skalken framställde serskilte propositioner, fann Uidderskapet och Adeln för godt bifalla Utskottets Förslag, så väl att Westra Låne-Contoiret skulle omfatta Pro vincense Götheborgs och Bohus Län, Halland, Westergöthland och Dahls Land, samt det Södra Låne-Contoiret Provincerna Skåne oelx Blekinge, som ock, att Westra Låne-Contoiret skulle förläggas i Staden Götheborg och det Södra i Staden Malmö.