Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N;o 5o4, angående verkställd omröstning, i fråga om bränvinsbrännings-afgifterne; Nio 5o5, angående verkställd omröstnirg, i följd af Riks-Ståndens olika beslut, i afseende å stämplade pappers-afgiflen ; och N:o 5o6, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, rörande Statsregleringen, blefyo samma Memorial lill handlingarne lagde. Prot. Utdr. d. 8 Maj iSzJl* 4*9 S. D. Föredrogs ånyo Constilutions-Utskottets den 3o April sist!, å bordet lagrie Memorial, JNT;o io5, till Rikets Ständer, i anledning af samtlige Riks-Ståndens yttranden öfver Constilulions-Utskollets Memoiial, K;ris 68 och 85. Ståndet beslöt att af aktning för Med-Stånden, hvilka redan godkänt volerings-propositionen, densamma ock godkänna, men ville likväl dervid fästa den förklaring, alt, ett sådant medgifvande oansedt, Ståndet dock vidblefve sin förut uttryckta gemensamma tanke, att intetdera af förslagen i Utskottets Memorial, N;ris 68 och 85., kan till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag antagas, äfvensom Ståndet fann för godt att till handlingarne lägga, hvad af Utskottet i Memorialet, N:o io5, blifvit yttradt och hvilket föregår den framställda volerings-propositionen. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Ulskottets följande den 3o April sist!, bordlagde Memorial : N:o 497, med ytterligare förslag till reglemenlariska föreskrifter för Riksgälds-Contorets framtida förvaltning. Bifalls. N:o 4p8, i anledning af e!t Riks-Stånds återremiss å Utskottets Utlåtande, ]NT:o 448, angående ifrågastäldt låu för åleruppförandet af en genom vådeld förstörd bro öfver Nissa-ån. Lades till handlingarne.
Nåder hugnad med förmånen att under sin återstående lifstid få såsom pension uppbära den aflöning, han å Fångvårdens stat åtnjuter; till stöd för hvilken underdåniga anhållan sökanden fogat åtskilliga handlingar, som utvisade, att Andersson, hvilken vore född den 2 Februari 1782, icke allenast sedan år 1807 i egenskap af Läkare tjenstgjort vid Arméen och bevistat flera fälttåg, derunder han jemväl blifvit sårad, utan ock i Maj månad 1850 erhållit förordnande att vara Läkare dels vid ofvannämnde fängelse och dels för den i Malmö förlaggda garnison, i hvilka befattningar Andersson med det nit tjenstgjort, att, uppå vederbörandes hemställan, han år 1830 fått sig tillagd den mindre guldmedaljen för medborgerlig förtjenst; hvarjemte genom läkarebetyg styrktes, att Andersson under sin oafbrutna långvariga verksamhet, så väl i fredstid, sorn under de fälttåg, hvari han deltagit, ofta ådragit sig sjukdomar, hvilkas följder, bestående förnämligast uti periodiskt påkommande kramp, rheumatisk ryggvärk och paralytiska affektioner, blifvit alltmer kännbara, synnerligast efter år 1830. då, under kolerafarsotens härjningar i Malmö, Andersson dels vid vårdandet af en stor sjukpersonal nödsakades underkasta sig stora ansträngningar, dels slutligen sjelf blef af farsoten angripen. Sedan, uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande, Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar i Riket, med afseende dera, att Anderssbn, förutan långvarig och ansträngande tjenstgöring, sedan medlet af
På samma gång är det likväl, enligt min tanka, att beklaga, att denna grundsats blifvit vid de ifrågavar. artiklarna tillämpad på ett säll, alt den lärer tjena lill föga eller ingen nytta, då så höga införselsafgifter blifvit åsätta en vara, som redan i följd af sin tyngd fördyras betydligt i transportkostnaden i förhållande till handelsvärdet, att den föreslagna tullen nu för de flesta fall mäste utöfva samma verkan med förbud. Då, enligt hvad i mitt förra anförande blifvit åberopadt och i Statsråds-prot. igenfinnes, Hr chefen för finans-deparhlet yttrat vid frågan om artikeln garn, den ulan tvifvel rikliga grundsatsen, att en införsel till 25 procent af rätta värdet icke skäligen lärer böra tillämpas å en vara, som, ehuru i icke ringa man förädlad, likväl utgör ett råämne för en inom landet bade såsom fabriksnäring och husslöjd vidt utsträckt tillverkning, ett förhållande, som i afseende på ämnels användande i näringarna i lika hög grad äfven inträffar på artiklarna tackjern och stångjern, så har likväl samme föredragande föreslagit och Statsrådets öfrige Hrr ledamöter tillstyrkt en införseltull af 2 r:dr b:co för tackjern och 4 r:dr till 5 r:dr för olika slag af stångjern å SkS1 slapelstads-vigt, såsom i Hr föredragandens tanka emolsvarande ungefärligen 25 procent af varuvärdena. Utom del, att dessa tullsatser, beräknade A ett Skf? stapelstadsvigt, lära i sjelfva verket motsvara vida mer än 25, och i allmänhet uppgå fullt ut lill 33| procent af inköpsvärdet å vanligt Engelskt tackoch stångjern, så ligger redan i antagandet af 25 procents tull å denna vara en afvikelse från den förut uttalade allmänna grundsatsen, och en motsägelse deraf, så mycket mera anmärkmsvärd, som prot. visar, att inga grunder eller skäl dertill blifvit anförda ; ehuru det synes vara af sakens natur påkalladt, att icke utan skäl frångå en grundsats, den man sjelf framställt och i stället behandla det förevar, ämnet efter ett blott tycke.
Husbyggnad af kalksten är i jemt tilltagande, men taktäckningen verkställes ännu för det mästa nied bräder, emedan här ännu är okändt att bränna dugligt tegel med härvarande sand och lera, som är mycket kalkbandad;. hvartill ytterligare kommer, att frakten för en så tung och voluminös vara, som tegel, betydligt ökar dess försäljningspris på Ön. Utom i sydligaste delen af Ön, äro Stengärdesgårdar sällsynta, med undantag vid gårdstomterne. De härvarande trädgärdesgårdarne äro berömde för sin varaktighet i anseende till ett ändamålsenligt byggnadssätt, och å dem brukliga led äro ganska beqväma. — Bergsrörelse: Kalktillverkningen är deli enda, som kan liit-förås och utgör en betydlig näringsgren; den idkas vid 3c> privilegierade kalkugnar, hvarförutan allmogen till husbehof begagnar så kallade kal hudor. Den i Wisby stad privilegerade kalkugnen,'hvartill 271 § kaster kronans ränteved att ii* natura lefvereras äro anslagne, bär ännu namn af krono-ugnen, ehuru den, med ofvannämnde rättighet till ränteved, till privata blifvit såld. Kalktiilverkning vid densamma bedrefs endast så länge för kronans räkning sorn den latt åtkomliga huggna stenen i Wisborgs slotts-ruiner var att tillgå, Deri årliga kalktillverkningen vid de privilegierade ugnarne bär — j4 — med afseende å skogstillgången, sednast blifvit baslämd genom Kongl Brefvet den 11 Juni 1806. Den betydligt mot förra tider minskade afsättningen af denna vara, bär gjort en noggrannare kontroll öfver bränningen mindre behöfllig. Kalkbränningen vid samtliga kalkugnarne sysselsätter omkring 120 personer: men vid de fleste finnas ej särskilta kalkugnskarlar anställda, utan verkställes insättningen i ugnen och bränningen dels af tjenstehjon och till stor del af närboende allmoge på beting.
St. tillkännagifva sådana frågor, som Utsk. anser anmärkningsvärda, och emot hvilkas framläggande eller behandling hvarje ledamot må sig reservera; men om någon såsom reservation' förklarar att i vissa upgifna frågor — de må nu vara 12, 15 eller 70, hvilka inom Consl.Utsk. förekommit,—hade dess pluralitet bordt göra anmälan efter 107 §, så är det en utväg att ur Statsråds-protma framdraga hvad grundlagen icke tillåter. Emot detta förfarande har jag velat erinran göra. Hr Bråkenhjelm: Jag får nu äran afgifva den reservation, hvarom jag i början af öfverläggningen i detta ämne har lillkännagifvit. Grundlagen urskiljer tydligen 2 olika resultater, till hvilka Const. Utsk. kan komma efter fulländad granskning af de i Statsrådet förda prot. Grundlagen har äfven upställt en definition, en tydlig och klar bestämmelse för båda fallen. I det ena talar grundlagen om lag, författningar och gällande förordningar, då någon Stalsråds ledamot eller Konungens rådgifvare öfverskridit eller brutit emot någon sådan. När Consl.Utsk. har funnit anledn. till en sådan anmärkn. så åligger Utsk. endast att för R. St. tillkännagifva att Utsk. har genom R. Sl:s Just.-ombudsman ställt dessa rådgifvare under lagligt tilltal. En sådan fråga erhåller då en juridisk karaktär och Consl.Utsk. får sjelf icke upträda såsom domare. Nu har Utsk. för 5 sådana fall sjelf dömt och hos R. St. efter 107 § anmält dessa frågor samt sålunda i min tanka sjelf öfverträdt grundlagens föreskrifter om det olika behandlingssättet af de båda slags öfverträdelse!-, som Utsk. fått sig updraget alt efterforska. Skälen för den olika behandlingen äro klara, nemi. att fråntaga R. St. och Const.Utsk. all juridisk åtgärd och domsrätt samt att tillegna den ensamt åt landets domstolar eller åt den serskilda domstol, som grundlagen i ett sådant fall föreskrifver.
A. i anledning af ifrågaställda extra statsanslag för försvarsverket till lands. XVI. B. 202. XVII. 5g. Å. 296. XXI. U. 98, 578. XXII. A. 58, 1.4, i75. XXIII. U. 356. XXIV. A. 3. XXV. U. 86. E. 87. A. 128. E. 147. XXVI E. 62. — N:o 354. Litt. B. i anledning af ifrågaställda extra statsanslag för försvarsverket till sjöss. XVI. B. 202. XVII. 5g. Å. 3 io. XXI. U. 98, 578. XXII. A. 198. XXIII. A. 318. U. 356. XXIV. A. 3. XXV. U. 86. U. 87. A. 128. — N:o 354- Litt. C. i anledning af ifrågasatta extra statsanslag för lättade communicationer och andra allmänna arbeten. XVI. B. 202. XVII. 5g. ( 278 ) StalsUtskoltels Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — JV:o 354. Litt. D. i anledning af ifrågaställda extra-anslag till allmänna byggnader. XVI. B. 202. XVII. 5g. — N:o 354. Litt. E. i anledning af ifrågaställda extra statsanslag för undervisningsverket, vetlenskaperna och de sköna konsterna. XVI. B. 202. XVII. 5g. Å. Litt. F. i anledning af ifrågaställda extra statsanslag till åtskilliga allmänna och enskildta föremål. XVI. B. 202. XVII. 5g. A. 429. XXL U. 98, 578. XXIII. A. 14. U. 356. XXIV. A. 3. XXV. U. 86.
Ett nytt Bolag af 10 å 12 Personer anmälte sig då ock erhöll 1733 Kongl. BergsCollegii Privilegier, samt insattes i full ägo och disposition af allt hvad till Verket hörde} men företaget öfversteg Bolagets krafter, så att detsamma på 1740-talet afsade sig Verket, och lemnade det till Kronan att användas, som bäst kunde synas Riksens Ständer öfvertalade då Bolaget, att likväl fortfara, och föreslogo vid 1747 års Riksdag, att till ersättning för de 2 å 300,000 Daler Kopparmynt Verkets iordningssättande kostat, somt till styrka att det samma vidare bedrifva, Bolaget skulle, med bibehållande af de öfrige tillagde förmoner, få inrätta Jernverk inom districtet. Detta Ständernes anbud antogs af Bolaget, och Previlegier blefvo af Bergscollegium utfärdade, i anledning af Konungens derom aflåtne skrifvelse. Vid 1766 års Riksdag gjorde Ständerne betydelige dels ändringar, dels inskränkningar uti de förmoner, som blifvit Verket tilhgde. Bolaget anhöll vid Riksdagen år 17690m rättelse häruti, då Ständerne infordrade Bolagets yttrande, om det ej kunde åtnöjas med mindre 6j2 Den 29 Maji. än att återfå allt hvad år 1766 blifvit detsaffii ma fråntagit; hvarpå Bolaget svarade: att det ville afstå omkring ti Hemman af dem 1686 ars Donations.bref tilläde Verket: att Bolaget ville åtaga sig Recognitions-aigift för Skogens nyttjande till Jeroverken, och att det samma ville erlägga Skattelösen för de återstående Hemmanen: hvaremot Bolaget förbehöll sig, att ostördt få behålla Hellefors district med alla derå befinteliga lägenheter, skog och mark. under fullkomlig Bergsfrälserätt. 1 anledning häraf anhöllo Ständerne hos Konungen, att, då Interressenterne nu till Kronans fördel afsagt sig ganska betydande rättigheter, hvilka utan Interessenternes frivilliga begifvande ej bordt eller lagligen kunnat dem fråntagas , Kongl.
Sjunde Éjufnutt-Hiteln, innehåKante ^enfton&@taterne, oföräntrat 63,ooo. ^ / Tlttonte fjufumö-iil iteln, upptagante anftag för allmänna och tytra ut» gifter, met en förhöjning af 3v:tr 81,232: 40: 4. 759,890. lii anice jBjnfumlr-ftitrln, upptagante anjlagen för ilfecbvuFetö, äpantelnö och Sftäringarneö befrämjante, tneD en tillo!» ning af 9fctr 30,581: 17: 6 164,930. tiontr ljufncut-fiteln, eller anjlagen för Qtlerecic* och 2äro»roerfen, met förhöjbt belopp af 3v:tr 21,312: 3: 9. 565,620.
17 fyrar måtte varda uppförda å Svenska ön Koster eller å någon af de derintill belägna öar vid Svenska kusten, samt Kongl. Förvaltningen af Sjö-Arenderne uti infordradt underdånigt utlåtande hemställt att, i anseende till den större fördel, jemförelsevis till Sverige, som genom de ifrågastälide fyrbyggnaderne komme att den Norrska sjöfarten tillskyndas, antingen endast en fyr måtte anbringas på ön Koster, samt ytterligare en fyr uppföras å Faerder på Norrska sidan, eller ock att två fyrar å ön Koster linge uppbyggas, men att hvartdera af de förenade Rikena skulle bestrida en af de båda fyrarnes så väl nybyggnadssom årliga underhållskostnad; hvarjemte Kongl. Förvaltningen i underdånighet upplyst, att kostnaden för hvar och en af dessa fyrar komme att uppgå till minst 28 å 30,000 R:dr, samt årliga underhållet till 2000 R:dr, så hade Kongl.
Allt bidrog att ge detta intryck; den från taket nedhängande lampan med sina enkla kedjor, det höga fönstret i fonden, der rummet afslutade sin långa oval med ett slags chor; Eros der uppe på skåpet, böjande sitt vackra hufvud, som om han blickade ned med mild och sorgsen blick; de bredbladiga växterna, som frodades vid fönstret, bildande en naturkraftig bakgrund åt skrifbordet. Slutligen tystnaden, afskildheten, stillheten omkring oss. Och så dessa hundratals småsaker, sammanförda här för att ge ett samladt intryck af skönhet och helhet. Prägeln af en enda ledande tanke, en enda ordnande uppfattning. Det var något så harmoniskt och fulländadt, någonting helt och hållet afslutadt. Det var en själ jag trädde till mötes och jag kände andakt. Det var på samma gång en klassisk skönhetsdyrkan, som tycktes höra till en annan verld än min, och som fylde mig med ett slags vördnadsfull bäfvan. Men på samma gång var det något af ängslan, en beklämning, som jag icke kunde förklara. Ellen stälde sig vid ett slags uppvärmningsapparat, sådan jag aldrig sett förr. Den såg ut som en afhuggen kolonn. ”Detta är min käraste vän, han håller mig vid värme och lif,” sade hon. Jag vet icke hvad som föll öfver mig, när jag såg denna svartklädda qvinna stödja sig mot denna blanka, mörka pelare. Hon stod der så ensam och resignerad. Jag kände det som hon här samlat omkring sig allt hvad hon hade kärt, och som hon gått hit in ifrån verlden för att dö. Jag vet icke hvar jag fick det ifrån, men det flög genom mitt hufvud en föreställning om att hennes aska, samlad i en urna, skulle ställas på denna svarta kolonn, och som om denna urna vore det enda som fattades i rummet. Det var som om allt detta skulle stå år efter år, fullfärdigt och skönt, sjunket hän i hvila, i evig hvila utan ett uppvaknande. Denna aska af det som varit lif, stilla multnande i sin urna, midt ibland allt detta, som i sin orörlighet bar prägeln af en själ, som icke mera var till. – En död, stelnad skönhet.
Provençalsk lyrik och nordfranska chevaleri-romaner voro honom väl bekanta. I Guido Guinichelli, den erotiska dialektikens mästare, hyllade han en andlig fader, och många våraftnar under vänskapliga vandringar har han helt säkert med Guido Cavalcanti, som själf bearbetat Andrea Capellanus’ skrift, diskuterat kärlekskasuistikens fall och prejudikat. Under sådana omständigheter kan det ej öfverraska, att det i Vita Nuova ingår en kedja af konventionella motiv. När Dante, inspirerad af sin ungdomsdyrkan för Beatrice, begynte dikta, susade för hans öra ekot af hundrade redan sjungna kärleksvisor, och för hans inbillning skymtade den erotiska diktens bilder och föreställningar halftydliga som figurerna och ornamentiken på en bleknad väfnad. Ungdomslidelsen, som fyllde hans bröst med lifvets första, ojämförliga berusning, och en längtan, för hvilken verkligheten ej ville räcka till, lät honom med hänförelse återupptaga läran om kärleken som ädla sinnens luttringseld, och hans första verser modulerade motiv sedvanliga hos kärlekssångarne. Denna anslutning till en gifven åskådning och en utbildad poetisk tradition i hop med den naturnödvändiga parallelism i känslor och situationer, som lifvets likformighet för med, gaf allt i hans verk välbekanta drag. I uppställning, anda och uttryck återspeglade hans verser alla de erotiska skiftningar, som här tecknats, och det helas totalåskådning fick likaväl som detaljen genklang af något kändt och förgånget. Till och med småsaker, som verka rent subjektiva för Dante, som hans halft mystiska, halft barnsliga sätt att ordleka med namnen på de personligheter, som voro invecklade i hans ungdoms drama, ägde förebilder i äldre diktning. Och ändock, hur djupt skiljer sig ej Vita Nuova från tidigare och samtida kärleksbekännelser, och med hvilken rätt har det ej blifvit det privilegierade verket, som friskast bevarade medeltidens erotiska idealitetsbegär!
Endast handelsrörelsen kan haia denna och vid vissa tillfallen möjligen en högre afgäld; — men, mine herrar! då denna lag utfärdades, funnos inga Judar i Sverige, och del är dem eller kanske rättare det för dem felaktiga reglemente, i förening med onaturliga hysättningsförfatlningar, vi hafva att tacka, derföre alt 12, 18 till och med 24 proc. måste i-enskild låneväg betalas, och ofta för ganska goda papper. Orsaken härtill ligger egentligen deruti, att den Svenske capitalisten, som mången gång skulle vara belåten med 5 proc., tinner 6 vara för liten inkomst på mindre summor under koitare lid och mot s. k. lösa papper eller reverser, allt derföre eller i anseende lill de plumpa afbränningar, som vid en nödig befunnen lagsökning förekomma; och som han offentligen icke kan laga mera än 6, hvarigenom han vid erhållen återbetalning mången gång icke ens får sitt primitivt utgilna capital i behåll, så bereder Iian sig i tysthet af Juden 9 proc. mot full säkerhet. För att nu icke, uti en så vigtig moment som denna, uppehålla R. o. Ad:s dyrbara tid, vill jag blott i korthet hafva äran vördsamligen föreslå , alt hädanefter allt stadgande 0111 räntans belopp malle ur allmänna lagen försvinna; att 5 proc. likväl måste anses sorn laglig ränta, vid alla de'til Ifallen, då en sådan icke är loreskräfven, eller då den af domstol skall tilldömmas, samt alt all bysättning för skuld rnåtte a (skaffas.
Brefvet d. 12 April 1753, hvilken Författning dock, sedan Ilikets Stander vid dess öfverseende funnit sig foranlåtne att, till förekommande af uppehåll med brottmåls afgörande och på det Kongl. Majit ej mätte blifva dermed för mycket besvcirad, i underdånighet tillstyrka en och annan ändring deruti, ge» norn Kongl. Brefvet den 11 December 1756, i åtskillige delar jemkades; äfvensom Kongl, Majit slutligen uti Nådig Skrifvelse af dea 25 Febr. 1762, i anledning af Rikets Ständers ytterligare hemställan, stadgade, att leuteration icke i andra händelser 'eller annorlunda finge ske, än der något vid granlaga pröfning funnes tvifvelaktigt eller brista i gerningens fulla qvdlification efter Lagen, hvilken grund i synnerhet i blodssaker borde iakttagas, hvaremot i andra brott, på hvilka väl lifsstraff vore i Lagen utsatt, roen deruti dock, sedan Lagen utkom, alltid blifvit Ieutereradt och de brottslige fått lifvet be® hålla, Lagen borde enligt vedertagen tolkningsgrund, mer efter gillad t och alltid vanligt bruk, än efter bokslafven, följasi — I delta skick förblefvo LeuterationsFörfattningarne till år 1803, da Kongl, Majit, i anseende till XjdgUtskottets Betan kand* N:o 3. 17 till åter befunnen olikhet i deras tillämpning, fann nödigt att, till beredande af likstämmighet i detta ämne, gifva ytterligare föreskrifter, hvilka meddelades genom Kongl. Maj-ts den 2a Mars nyssnämnde år till Hofoch OfverRätterne aflåtne Bref, hvars första och andra punkter innehålla*. ”1:0
Då nu nyo föredrogs Statssamt Allmän'na Besvärsoch OeconomieUtskottens den a o dennes under N-'o 484 afiåtne, samt den 27 Den 30 September e, nit 517 derpå följd© eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, öf. ver frågan om förseglade anbuds afskaffände vid EntreprenadAuctioner; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Be* tänkande redan blifvit af de öfrige S^ne Riks^ Stånden bifallet, för dess del dervid låta hero* Herr Grejven och ZiandtMarstålken yttrade, att, sedan Statsoch BancoUtskottens afgifne förslag till jemkning af RiksStåndens skiljagtige beslut uti åtskillige frågor, rörande finarice-regleringen, nu mera blifvit af Ridderskapet och Adeln afgjordt, dervid, någre frågor blifvit till Förstärkta Statsoch BancoUtskottens handläggning öfverlemhade, finge Herr LandtMarskalken hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade å nästa Lördag den 4 nästkommande October förmiddagen utvälja tolf Ordinarie Ledamöter och åtta Suppleanter uti bemälte Förstärkta Utskott, Bifölls. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marikalken föreslog, att å hvarje ValSedel måtte upp.' föras 2 0 personer, samt att de 12, hvilka ertalia de fleste Rtisterne, må blifva ordinarie 30 September e, m. JLedameter, og-h de åtta sorn bekomma det stäö Ho. ^ntai, löstes,' 4ertiä%t va?4a. Suppleaate?» Ropade^. Ja*. <«siss® « •“‘'-»"-»sa.
Sedan sattes hjulet i gång på nytt: tick-ticktick-tick — en lång, rak söm arbetade sig fram under nålstygnen; den växte och växte, blef färdig och lades undan; så kom en ny, ännu en — • det skulle ej taga slut förrän sent i afton. Det visste den gamla maskinen så väl och gjorde ej ens ett försök att stanna. Så hade den pustat och surrat under de långa, mörka vinterkvällarne, då den låga arbetslampan spred ett sömnigt skimmer öfver det lilla, fula rummet med sitt nedsvärtade tak. Sedan blefvo kvällarne kortare, dagarne ljusare. Arbetet började då klockan fem på morgonen, men lampan tändes icke längre, ty nu skulle det bli vår. Dubbelfönstret togs ur, trasmattan skakades oeh lades upp på vinden. Kakelugnen eldades bara en gång i veckan. Maja sprang omkring oeh var förtjust. » Nu är det vår, mamma! Då får Maja gå ut i det gröna, » ropade hon. » Ja, älskling, » sade modern oeh drog en djup suck. Blotta tanken att få lemna den nötta stolen och flytta fötterna från maskinjärnet gaf färg åt hennes bleka drag. Ögonen slöto sig ett ögonblick. Hon tyckte sig ligga utsträckt i det späda, mjuka gräset. Himmelen var så blå, solen så varm och fåglarne sjöngo så vackert. Från furuskogen kommo starka, lifgifvande ångor och skänkte henne ny kraft. Kraft! Ja, det var hvad hon behöfde för sin lilla flickas skull. Och så gick hjulet igen — till dess det en dag stannade Den magra handen rörde det icke längre i kvalfull strid. Den stora, hvita linnehögen lades i ordning af andra händer, färdiga att börja samma kamp, tills också de förlamades som lilla Majas bleka mamma En vilsekommen solstråle föll nyfiket på de aftärda dragen, smekte de slutna ögonlocken oeh sökte att värma de kalla läpparne; men det var förgäfves. Lilla Maja visste icke rätt, hvad som menades med döden. Hon satt tyst och stilla vid fönstret. Ibland frågade hon: » sofver mamma än? » Men då endast den gamla klockan svarade med sitt entoniga knäppande, blef Maja rädd och började gråta. •Aré