Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Andringen stulle dä infalla under sjelfwa werksiäliigheten af lvsalis-nionen, och sag anser äfwentyrligt, at wid denna tide punkt bor rtraga någon af de Ledamöter, som tagit kännedom af fåken och beredt befluken, samt i der stället inwälja en annan, för hwilken alltsammans ar nytt» Jag tilstyrker derföre, ar den fastställda lottnjiigcn icke matte-begynnas förr. än wid R,sv1lionen eller i80s. Efter någon sämnkning gjorde Hans vxcsl. isncs Herr Grefwe» och La n d t-> M arffal. ken följande kro^olltion: r>9ä Bifaller Högloft. Ridderskapet och Adeln, at en af dest Fullmagtiga i Languen, och c„ i Riksgälds» LoniO-rer wid hwarje Ksvilian ombytes i ben ordning, at wid hwnrje af de första twänne ltevilionorester ar igor utgår en Fullmägiig genom Lottning, men wid hwarje päföljande ltsvilion dm äldste , samt at derwid iakltages det en utgående Fullmägtig kan för en enda gang äler lnwäl>as. BeswaradeS med Ja. Herr Grefwe, och Landt, M arskalken hemställde, om icke Ridderskap» och Adeln behagade genom äs^u,arion meddela detta bestut at de andra ret^eAivs Stånden, sa snart de twa återstående iVlornsnrerna af Betänkandet wore afgjorda; och om Ridderskap» och Adela, sedan »u besluter wore, at deras Fullmägtige i Langusn skulle förblifwa »enne ti! antalet, och den återstående tiden af Riksdagen wore korrt, Herr Grefwe» och Landt-Marffalken ej finge göra anslag til klockan 4 i eftermiddag at »välja Lsnro-Fullmägriga. Bifölls.
Pottholmen, som förenas med staden genom den bro, som förr utgjorde allmänna färvägen till och från staden landvägen, försörjas för närvarande 158 personer; hvarjemte derifrån till många i staden boende fattiga utdelas understöd i kontant eller dagliga portioner af soppa och bröd. 200 fattiga barn äro dessutom genom fattigvårdens försorg utackorderade till uppfostring och vård hos fosterföräldrar i staden och på landet; äfvensom flere personer, synnerligen enkor med deras barn, hvilka genom egen omtanka och arbete kunna försörja sig och de sina, hafva fria husrum i dertill afsedda bostäder på ofvannämnde holme, hvilken numera med alla der befintliga byggnader tillhör fattigvårds-inrättningen. Genom direktionens nit och omtanka har denna angelägenhet, särdeles under de sednare åren, blifvit högst ändamålsenligt ordnad, sålunda att alla fattighusets invånare sysselsättas med efter deras förmåga lämpadt, arbete, hvilket tillskyndar inrättningen betydlig vinst och derjemte de arbetsamme och flitige bland hjonen en besparad inkomst. Bespisningen på stället verkställes nu från en kokinrättning, hvilken, styrd och behandlad såsom ett enskildt hushåll, leinnar bättre och tillräckligare föda än den, hvilken de förr antagne entreprenörerne tillhandahöllo. En ytterligare byggnad är nyligen uppförd till vinnande af rymligare arbetssalar och förvaringsrum, och lärer, detta oaktadt, stadens invånares bidrag komma att nedsättas innevarande år. 16 Från två särskilda gåfvofonder utgå årliga understöd till behöfvande af borgareklassen och dess tjenare; hvarjemte under år 1855 bildats en förening till belöning och understöd för troget tjenstfolk. Två enkeoch pupillkassor, en för handlande och en för fabrikseller handtverksidkande borgare, äro inrättade och med af Eders Maj.-t fastställda reglementen försedda. Af den i Jönköpings Stad och Län stiftade pensionsförening finnes en afdelning i Carlskrona; men den stora nyttan af denna för understöd på ålderdomen afsedda inrättning har ännu icke ingått i mängdens begrepp, hvarför hittills endast 11 personer med ett insättningsbelopp af 303 R:dr Riksmynt anlitat densamma.
Vid mom. d anser Utskottet allenast det tillägg böra göras, att å någon tjenlig plats korteligen må antydas för hvarje Courant-valeur dess molsvariga belopp så väl i Silfver-specie som i Banco. Mom. e skulle förfalla genom antagande af Utskottets ofvan antydde åsigt: att Sedlar å Skillings-valeurer böra oförändrade bibehållas, och någon betänklighet i detta hänseende uppstår c.eslomindre, som förfalskningen af 16, 12 och 8 skillingssedlar från en till annan valeur redan synas vara med någon tillförlitlighet förekomna, samt eftergöring af sådane Sedlar alltid varit högst sällsynt. Vid mom.f finner Utskottet ej något att ändra eller tillägga. Men vid punkten 4 kan Utskottet ej undgå erinra, att, eller det uppehåll, som inträffat med nya sedel-tillverkningen, Utskottet belviflar möjligheten att på förhand bestämma tiden, inom hvilken utgifning af hvarje sedel-valeur skall hafva för sig gått, hvarföre Utskottet tror någon viss tid i detta hänseende icke böra i Reglementet utsättas. Punkten 5 är i Utskottets tanka antaglig, med endast den förändring i slutmeningen, att Banco-Styrelsen berättigas vidtaga anstalter för de nya Sedlarnes utvexling i landsorterne efter hvad behofvet påkallar och omsländigheterne föranleda. Och får Utskottet, i öfverensstämmelse med dess nu yttrade åsigter tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer besluta: 1:0. att äfven, för den händelse Kongl. Maj:t låter Svenska Silfvermyntet såsom hittills utpräglas efter R:dr Specie och således icke stadfäster Rikets Sländers beslut, att till allmän mynt-enhet må antagas R:dr Courant, de nya Sedlar Banken, likmätigt, derom serskildt gifna föreskrifter, har alt utfärda på Riksdalertal, komma att ställas å Riksdaler Courant, hvarje sådan Riksdaler jemt motsvarande i räknevärde En Riksdaler Riksgälds eller fjerdedelen af : J$ancQ -XSt skottets
Vår grundlag skiljer emellan åtskilliga olika grunder för lagstiftningen i olika frågor, nemligen l:o) grundlagsfrågor, till hvilka fordras alla 542 Den 25 April e, m. fyra Ståndens sammanstämmande beslut vid tvenne riksdagar samt K. M:ts sanktion; 2:o) privilegiifrågort dertill alla fyra KiksStåndens beslut och Konungens sanktion erfordras; 3:o) lagfrågor, uti hvilka K. St:r hafva en beslutande rätt, dock endast lör sin del, och K. M:t eger sedermera på R. Stms framställning göra det afseende, Han finner nyttigt, d. v. s. antingen rent af bifalla eller afslå densamma; samt 4:o) frågor, som äro föremål för den ekonomiska lagstiftningen, uti hvilka R. St:r ej ega annan rätt än att uttala sin önskan, och hvarå K. M:t sedermera kan fästa det afseende, Han lör godt finner. Månne nu beskattningsfrågor Utgöra en från alla dessa ärenden afskild klass, i afseende å hvilken R. Skr ega rätt att allena lagstifta, eller böra de hänföras Undet den ekonomiska lagstiftningen? Detta sednare alternativ kan jag omöjligen gilla, såsom stående i strid med grundlagens bud i 57:de § R. Fm. Det synes mig nemligen vara en allt för uppenbar motsägelse, om man erkänner, att Svenska folkets rätt att sig beskatta, utöfvas af R. St:r allena, men påstår att, åtminstone i vissa slag af beskattning, Ständernas beslut icke ega annan kraft än som af en uttryckt önskan. Jag måste således hänföra nämnde frågor under en fullkomligt särskild klass, rörande hvilken R. Skr allena ega beslutanderätt. Till försvar för en motsatt åsigt har man anfört den långa praxis, soni insmugit sig, äfvensom nyttan. Hvad praxis angår, så har den onekligen sitt värde, isynnerhet om de förhållanden, under hvilka densamma utbildat sig, förblifva oförändrade; men vi måste ihågkomma, att vi nu inträda uti fullkomligt förändrade förhållanden, och jag är ölvertygad att, en sådan praxis ej kunnat tillkomma under de förhållandenhvilka med nästa år taga sin början. Denna praxis har tilkomt mit derför, att R.
Hvad jag nu sagt gäller egentligen karl-munderingen. Med sadelmunderingen eger ett annat förhållande rum. Då fråga om passevolans med Kronan år 1857 med rusthållarne vid Lifregementets Dragonkorps förhandlades, vid hvilket tillfälle de emotsatte sig den ifrågaställa förändringen i hvad angick karl-munderingen, förklarade de sig deremot villiga att ingå på en passevolans med afseende å sadelmunderingen. Skälen härtill voro dels att större delen af de reparationer, som å denna mundering måste göras, äro svårare, så att de ej kunna verkställas å rusthållet, utan af skickligare sa - Den 16 Mars. 379 delmakare, till hvilka sadeln således måste sändas, en sändning som fördyrar reparationskostnaden, dels att rusthållarne insågo, att, lör hästens vård och förekommande af sadelbrott, genom hvilka hästens tjenstbarhet lider, icke allenast för ögonblicket utan stundom till och med för all framtid, en passevolans med Kronan vore fördelaktig, enär, under en sådan, sadel kunde passas till häst. Detta är af stor och obestridlig vinst äfven för Kronan, synnerligen hvad hästens tjenstbarhet under krig vidkommer. [Jtsk:ts förslag afser dock endast fredstid, möjligen af det skäl att någon bestämd beräkningsgrund för förbrukning under krigstid är omöjlig att finna. Skälet tillfredsställer mig dock ej; ty om ock må antagas att det passevolanspris, hvarom kunde öfverenskommas, ej skulle betacka nämnda förbrukning, torde det dock för Statsverket blifva fördelaktigt, enär, om passevolans ej vore ingången, Slaten likafullt säkerligen finge efterskänka en icke obetydlig del af sin fordran hos de rusthållare, hvilkas N:r för större oell upprepade förluster under kriget varit utsatte. Säkert är dessutom alt endast önskan att få förbindelserna för krigstid reglerade kan förmå rusthållarne att på nu ifrågasatta uppgörelser ingå. Hvad sjelfva uppställningen af Utskits förslag beträffar, så kunna äfven deremot åtskilliga anmärkningar göras. I 2:dra punkten säger Utsk:t, att arméförvaltningen skall uträkna passevofansafgiften för hvarje fem år. Redan detta stadgande anser jag vara en tillräcklig anledning för rusthållarne att ej ingå på den föreslagna förändringen.
– Det är den enda utväg ... – Att jag, fortfor Agnes med stigande kraft – såsom äktenskapsbryterska skall lemna min härd, såsom rymmerska det land, i hvars jord mitt barn hvilar! Aldrig! Det enda, som ännu är mig dyrbart, är min heder, mitt goda rykte. Om du beröfvat mig allt, skall du dock ej kunna frånrycka mig detta. – Besinna dig, sade Drake. – Din heder skall icke lida af ett sådant steg. Man vet, att du är olycklig i ditt äktenskap, och att skulden är min. Man skall rättfärdiga dig och anklaga mig för hvad som skett ... och jag skall ej söka rentvå mig ... – Tala icke mer derom, inföll Agnes, – det sker icke! Haf tålamod! Du nämnde dödens port. Den skall snart öppnas för din olyckliga maka, och du skall vara fri. – En af oss skall således släpa sin kedja till grafven ... det vill säga den, som först dukar under i denna tysta, men dödande strid, som utgör vår sammanlefnad? Betänk dig väl Och för öfrigt, fortfor Drake, – är det ju ingen svårighet att afväpna förtalet. Din helsa kräfver en tids vistelse under ett annat luftstreck ... du reser ... och en tid derefter kommer ett budskap att du är död ... Agnes, jag besvär dig vid din och min framtida lycka, öfverväg väl, hvad jag föreslår, och stäng ej den enda utväg, som återstår oss för vår räddning! Med denna uppmaning lemnar jag dig nu, men jag skall återkomma och förnya den, tills du insett, hvad vår gemensamma frid tillhörer. Aftonen till samma dag, då detta samtal egt rum, gjorde Vanloo ett besök på Sjövik. Han fann Agnes ensam; Drake hade rest till Stockholm, för att träffa riksrådet Skytte och några andra politiska vänner, och återväntades ej förr än till den följande dagen. Aftonen var vacker och vårlik. Vanloo, som fann Agnes ovanligt upprörd, föreslog, för att förströ henne, en promenad. Hon samtyckte dertill, och man öfverenskom att besöka Hedvigs graf på den vid insjöns strand belägna kyrkogården.
Ofverläggningen förklarades härefter slutad och Utsk:ts yttrande blef, uppå framställd propos., af R. o, Ad. bifallet. 540 Den 20 December. Hr Stjernsvärd: På grund af hvad jag redan i mitt första yttrande anfört ang:de reserverande af min grundlagsenliga rätt alt erhålla samma mitt yttrande Med-Stånden kommuniceradt, får jag, med nedläggande af min reservation mot R. o. Ad:s nu fattade beslut, anhålla, att samma min reservation, jemte förberörde yttrande, måtte på ofvan angilna sätt de öfrige Stånden meddelas, sedan jag till Riddarh.-Sekreteraren inlemnat det i Grundlagen uti berörde hänseende föreskrifne antal exemplar. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Hr Stjernsvärd till kansliet afiemnat det föreskrifna antalet exemplar af sitt ifrågav:de anförande, skulle detsamma, såsom Hr Stjernsvärds reservation emot R. o. Ad:s nyss fattade beslut, de öfriga Riks-Stånden delgifvas. Föredrogs ånyo Allm. Resv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 13:deoch 17:de d:s bordlagde Betänk. N:o 9, i ani. af vackt motion (N:o 190) om åtgärders vidtagande till beredande af sysselsättning och arbetsförtjenst åt manskapet vid de värfvade trupperne. Hr von Paykull, Lars Gustaf: Det torde vara en temligen känd sak, som åtminstone icke kan bestridas af dem, som tjenstgöra vid de värfvade regementena, att oordningar der ofta förekomma bland manskapet. I följd deraf skulle det väl ock vara särdeles önskvärdt, att i berörde förhållande kunna åstadkomma någon väsendtlig förändring; och jag kan icke föreställa mig annat, än att hvar och en, som har att göra med detta manskap, måste, i likhet med mig, önska att vinna samma mål.
Län motion, angående åtgärders vidtagande för reglering af Postiljonernes löneförmåner; 3:o David Anderssons från Hallands Län motion. 0111 den ändring i Kongl. Brefvet till Konsistorium i Götheborg af den 2-1 Januari 1835, att församlingarne i Halland må återfå sin behöriga rätt att deltaga i tillsättande af klockare; 4:o Herrman Öboms från Norrbottens Län motion, angående tillägg i nu gällande skiftes-stadgas föreskrifter i fråga om jäf mot Landtmätare. 5:o Samme mans motion, angående tillägg uti 13 kap. af nu gällande skiftes-stadga: 6:0 Nils Magnussons från Kalmar Län motion, om disposition af å frälse-skattejord växande ekeskog; 7:o Peter Edéns från Vester-Norrlands Län motion, om ändring i 3 § af Kongl. Afvittrings-stadgan för de norra länen i riket af den 10 Febr. 1824; 8:0 Erik Månssons från Blekinge Län motion, om ändring af ti § 1 mom. af Kongl. Handels-ordningen den 22 December 1816; 9:o Anders Gustafssons från Östergöthlands Län motion, om ändringar och tillägg uti 1827 års Kongl, skiftes-stadga; 10:o Pehr Bengtssons från Kalmar Län motion, angående Navigations-skolans i Calmar förflyttande till Westervik; liro Anders Gustafssons från Östergöthlands Län motion, angående tillsättande at Orgelnister och klockare å landet; 12:o Nils Anderssons från Christianstads Län motion, angående skyldighet för prestman, som innehafva klockare-lägenhet, att sjelfve bestrida de till tjensten hörande göromål; 13:o Petter Petterssons från Jönköpings Län motion, angående skyldighet för Postmästare att utan ersättning afsända allmänhetens bref från postkontoren; 14:o Gustaf Petterssons från Östergöthlands Län motion, om utlärdande af en författning, hvarigenom Postmästarnes rättigheter och skyldigheter närmare bestämmas m. m.; och 15:o Gustaf Petterssons från Östergöthlands Län motion, om rättighet att å landet idka handel med köpmannavaror.
Hr Printzenskjöld har här i delta afseende, såsom jag nyligen nämnde, förespeglal oss Rysslands lycka. Jag mcdgifvcr honom, alt folket i della land kan anses lyckligt, 0111 man nemi. såsom sådan anser arbetarens lott, att nödgas lefva egentligen af lök och svagdricka samt sleka sitt bröd eller sin sill i hampolja. Vi vete, alt i samma mån, som den sociala friheten och civilisationen framgått i ett land, sä hafva frukterne deraf i sisla hand varit, att arbetslönerna stigit och arbetaren kommit i bättre villkor, hvarigenom han kunnat i lefnadsnjutningar något närma sig till de välmående classerna. Sålunda se vi i både Frankrike och England arbetarens villkor, både till boning och föda, stå betydligt högre, än i det lycksaliga Ryssland. Under eli sådan synpunkt anser jag, all man till en viss grad hvarken kan eller bör fördömma lux, och om man icke såsom gällande skäl antager sådane argumenter, som dem, om dcu resande utiändningens infall i afseende pä middagen hos en Konungens rådgifvare, så tror jag äfven, att man får skäl att icke frångå den önskan, som K. M. yttrat i sin näd.propos. för att lägga ytterligare bördor pä consumenlerna, hvilket jag för min del icke tror vara behöfligt eller ens nyttigt för alt skydda inhemska näringarne utöfver det i allmänhet lagom och tillräckliga skydd de åtnjuta. Jag anhåller, lika med några förcg:de talare, om bifall till K. M:s propos. 6 II. 23 178 Den 11 Januari f m. Hr Rosenblad, Bernh.: Då frågan om behandlingen i form i så hög grad inverkar på afgörandet i sak, anser jag mig höra följa det gifna efterdömet alt först yttra mig öfver denna. Utsk. uppställer såsom första grundsats för de af detsamma föreslagna lulfbestämmelser, att, på sätt K. M. tillstyrkt, vidblifva grunderna för nu gällande tulltaxa (hvars speciella bestämmelser måste anses inbegripa de förändringar i 1841 års taxa K. M. vidtagit). Denna grundsats riktighet i allmänhet erkänner jag också.
Eder tillställas, nägot hinder icke widare bör äga rum emot ofwannämnde Realisations företagande, med hwilkcn, i stöd af erlagd afgift och Märt Konungsfliga löfte, Wäre Undcrsätares rätt, Stats-Wcrkets billiga förmän och Riksgälds-Werkets beständ fordra, att utöfwer den af Oss till Eder uppgifnc tiden icke uppsksules. Wi hafwc ivid alla tillfällen ädagalagt uppenbara wedcrmälcn af Wära tänkesätt för det angelägna Banco-WeiketS orxggeliga beställd och helg» Dest ZO Octoder. 4845 hekgdcn af dess grund-författningar. Dek är ock upp! dessa tänkesätt som all tvär ätgärd i afseende pä Realisationen sig grundat, och hwilka tänkesätt böra finnar serdeles utmärkta: w!d detta tillfälle dä wi för be 450,000 N:dr, som ej förr än närmare fluket af detta är, och sist i Januaris 1804, warda Eder i Wexlar meddcltc, till Eder öfwerlänine säkerheter, af rrära en Million R:drs wärde, och tillika icke vtydcligcn lätit förstä, hwad Wi nu förklara wara Wär Rädiga wilja: att neml. äfwen läka betalningen för de Z 50,000 R:dr HambBanco, som i Aug. mänad warda till Eder disposition deponerade hos General - Agenten ^vc-rkofi', hos Eder innestä, till betz be i Ianuarii mänad nästa är inflytande 550,000 R:dr Hamb. Banco, jemwäl till Eder disposition warda hos bemälte General - Agent nedsatte.
PORSE halfhögt till Barberarn. Hvad var det Du mumlade om Basiliskägg, Du? BARBERARN. Det var inte jag; det var Bagarn! PORSE till Bödeln. Bind honom vid kåken så länge. till Barberarn. BÖDELN Välkommen! FOLKUNGA-SAGAN. BARBERARN skriker. Jesus hjälp mig; söta goda herre, jag skall aldrig göra så merl På knä. Nej, jag vill inte! Jag vill inte! Jag vill inte dö! Jag har inte gjort något; jag har inte! BRIGITTA in med följe. sin fullbordan. Pesten, har utbrutit i Santa Clara, på Hertig af Halland; Guds straffdomar ha nalkats Helgeandholmen, i Munkaliderna och vid Södra Tegelbruket! Människorna dö i flockar! Därför, hof och folk, har biskopen utlyst allmän botoch bönedag; kyrkorna skola stå öppna och de dödes messa läsas hela denna natt! GRÅBRÖDERNA med följe synas i kyrkdörren med ljus; läsa: De profundis clamavi ad te Domine. ALLA. Då Flagellanterna åter inträdt dansande och gisslande sig. Domine, exaudi vocem meam. Festtågets första led komma från höger med narrar, pukor, pipor och fioler och stöta mot Flagellanter. villervalla, bestörtning och skrik. BISKOP STYRBJÖRN Allmän som orörlig och stillatigande suttit och åsett alltsammans reser sig nu och vill tala, men nedtystas af bullret. Ridå. _______ FJÄRDE AKTEN framför Rakstugan ligga döda och döende i rader. Eld är tänd på torget; klockorna i klostret och kyrkan klämta då och då Samma Torg som i förra scenen, men nu folktomt. På halm dödsringningen. Doktorn står i Rakstugans dörr och håller ett timglas i handen. En munk med en korgosse bestänker liken eis Domine. Korgossen svarar: Et lux perpetua luceat eis. INGEBORG OCH PORSE resklädda utanför kyrkdörren. INGEBORG. med vigvatten och säger för hvar och en: Requiem æternam dona
Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 8 Mars i83o. Preste-Ståndet d. 8 Borgare-Ståndet d. 8 Bonde-Ståndet d. 9 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af anmärkningar vid Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftesverket i Riket j den /f:de Maji iSstj. S. A. K. pikets Ständer, som i öfvervägande tagit de flera anmärkningar, hvilka, under 68 Exp.-Utsk Förslag till tind. Skrif v. N;0 4^8. loppet af innevarande Riksmöte» hos Rihets Ständer förekommit, åsyftande ändringar och rättelser eller tillägg uti, samt förklaringar öfver åtskilliga uti E. K» M:s Nådiga Stadga om Skiftes-verket i Riket, den l[:de Maji 1827, fastställda allmänna grunder, och derifrån härledda serskilda föreskrifter, hafva öfver de, under nedanstående Gap. och af nyss nämnda Nådiga Stadga , upptagna frågor Stannat uti följande Beslut, som till E. K» M:s högt upplysta Nådiga beprÖfvande nU i underdånighet öfverlemnade Varda i 5, Cap» 2. §. 1 afseende på sista Morn» af förevarande *’Sedan stånde hvar af dem ^tvi stande Skiftes-delegarne) fritt, att målet ”till behörig Domstol instämma f har Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad derå , att orden; ”behörig Domstolf icke vöre nog tydliga för att, utan äfventyr af misstag, bestämma hänvisningen af Rågångstvister, och genom hvilka misstag onödiga kostnader kunde åbringas delegarne x ett Skiftes-lag, och skadliga uppskof i Skiftes-förrättningarna beredasJ och få Rikets Ständer i underdånighet hemställa, att, till undanrödjande af ali villrådighet vid tillämpningen af nyssberörde Stadgande, Momentet kunde erhålla följande lydelse: Se* dan stånde hvar och en af dem fritt att Exp.-Uuh, Förslag till lind.
En skara af de förskrämde invånarne bultade förtvifladt på kyrkodörren, som tillreglats af andra flyktingar, hvilka före dem uppnått den helgade fristaden. Vid några gator rasade hejdlös plundring, hvilken befälet ej kunde förekomma, emedan där skjutits från husen på svenskarne och några af de stormande där sökt gömställen. Desse olycklige framdrogos ur källrar och vindar, gjorde med böjda knän korstecknet, bådo om lifvet och blefvo dock på stället nedhuggne. En ståndrätt dömde dem bland invånarne, som förenat sig med de stormande, och domen blef kort: delinkventen mot väggen, fyra gevärsmynningar, allt var färdigt. Sådan var krigets och sådan Banérs skola. Trettioåra kriget hade mycket förvildats, sedan den store Gustaf Adolf ej mer höll tillbaka dess bloddrypande gissel. Vid Johan Banérs med rätta så frejdade namn låda mörka fläckar af omänskliga härjningar, särskildt i Bajern. Här, där det katolska bigotteriet ansåg sig frikalladt från hvarje förskoning mot kättarne, ansågo sig äfven desse fritagne från alla mänskliga känslor. Öga för öga, tand för tand. Neunburg behandlades bättre än mången annan stad, som vid en afslagen stormning visat fienden medhåll. Här var ingen massaker i massa, ingen allmän plundring; ingen kvinna förolämpades, intet barn spetsades. Olycksfall bland de värnlösa under striden kunde ingen förhindra. Van vid rof, tog soldaten hvad han öfverkom. För honom, som lefde i dag och föll i morgon, hade lifvet knappt något värde mer. Han tog andras lif såsom han gaf sitt eget, liknöjd, känslolös. Hvad angingo honom trasor af människolycka? Det enda, för hvilket det lönade mödan att lefva, var segern.