Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu likväl erfarenheten visat, att det fall, hvilket sålunda i Grundlagen förutsättes, såsom högst sällsynt och oförmodadt, hittills inträffat vid alla riksdagar, samt anledning icke förefinnes att någon ändring i detta förhållande kommer att inträda, kan nämnda uttryck icke gerna qvarstå, utan att uppväcka ett misstroende till lagstiftarens vishet, hvilket helst torde böra undvikas. Häraf har Utskottet funnit sig uppmanadt, att jemväl föreslå, att ordet, ”oförmodadt”, måtte uteslutas; och får Utskottet således till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling hemställa följande förslag till ändring och tillägg i Regerings-Formen. § 109. (nuvarande lydelse:) (den föreslagna lydelsen: Ej må Riksdag längre räcka än frenne l:o. Ej må Riksdag längre räcka än månader från den dag, då Konungen lå- frenne månader från den dag, då Konuntit om Stats-verkets tillstånd och behof gen låtit om Stats-verkets tillstånd och Riksens Ständer eller deras Stats-Utbehof Riksens Ständer eller deras Stats - Bih. tiU R. St. Skulle likväl vid nämnda tids förlopp, Riksens Ständer ännu icke hafva riksdags-ärenden afgjort, anmäle de det hos Konungen och äske, att Riksdagen måtte fortfara någon viss tid af högst en månad derefter, hvilket Konungen ej ege makt att vägra eller förhindra. Der så oförmodadt hända skulle, att, vid den sålunda förlängda tidens utgång, Riksens Ständer icke hade Staten reglerat eller någon ny bevillning till bestämdt belopp sig åtagit, då skall Konungen kunna Riksens Ständer åtskilja, och fortfare den förra bevillningen intill nästa riksdag. Ar åter bevillningens hela belopp bestämdt, men Riksens Ständer icke om fördelningen deraf ense, då skola, efter den fastställda bevillnings-summans förhållande till den, som vid föregående Riksdag blifvit fördelad, de i den sista Bevillnings-förordningen stadgade artiklar jemnlikt ökas eller minskas; ochuppdrage Riksens Ständer deras Fullmägtige i Banken och Riksgälds-kontoret, att en ny Bevillnings-förordning på sådan grund uppgöra och utfärda. Utskott underrätta.
Drätsel-kommissionen, å stadens vägnar, afgifven ansvarighetsförbindclse samt 7 procents årlig inbetalning från och med år 1853, deraf 4 procent borde anses såsom ränta och återstoden utgöra kapitalafbetalning. Stats-Ulskoltet, till hvilket högstberörde nådiga proposition blifvit af Riksstånden remitterad, har derjemte från Borgare-ståndet emottagit en af staden Lidköpings ombud vid nuvarande riksmöte Herr S. G. (Vellerberg väckt motion, angående understöd af allmänna medel för de i samma proposition uppgifna föremål; i hvilket afseende motionären erinrat om de understöd dels med och dels utan återbetalningsskyldighet, som genom Kongl. Majits och Rikets Ständers beslut blifvit städerna Borås, Wenersborg, Wexiö och Amål beviljade efter dem i sednare tider öfvergångna eldsvådor. Enligt Kongl, brefvet den 13 Februari 1828, beviljade Kongl. Majit nemligen för tomtregleringcn och utvidgandet af gatorna i Borås, derför kostnaderna uppgingo till 28,212 Ridr 24 sk., ett anslag af 15,000 Ridr, eller 3,000 Ridr årligen under feni års tid. Vid riksdagen åren 1828, 1829 och 1830 medgåfvo Rikets Ständer, att sistnämnde stad finge återbekomma det belopp af 83,900 Ridr, som blifvit inbetaldt å det staden vid 1823 års riksdag tillerkända byggnadslån; hvarjemte Rikets Ständer beviljade samina stad ett ytterligare lån af 85,000 Ridr, deraf 10,000 Ridr skulle få begagnas till tomtregleringen, 15,000 Ridr till allmänna byggnader och 60,000 Ridr till byggnadslån åt enskilde personer. Med afseende å de till 26,311 Ridr 32 sk. beräknade kostnaderna för tomtregleringen i Wenersborg, anslog Kongl. Majit, efter den derstädes år 1834 utbrutna eldsvåda, en summa af 20,000 Ridr, att utgå med 4,000
Fastän rosen fordrar, för att trifvas, jemn fuktighet, är det dock nästan otroligt, huru hög grad af torka hon kan uthärda utan att vissna. Mången mindre erfaren rosodlare har nog erfarit, huru det stundom händt, att blomknoppar, färdiga att slå ut, börjat vissna och fälla de yttre blombladen; nästan alltid är en uraktlåten vattning härtill orsaken. Hvad här sagts om rosens vattning, när hon är i full växtkraft, kan naturligtvis ej gälla, då man på våren tager in sina vinterståndare för att börja drifva dem; icke heller om afläggare eller sticklingar, som ännu ej kommit i full växt. (Som bekant förvaras rosorna öfver vintern i en fuktoch frostfri källare eller i ett mörkt oeldadt rnm, der temperaturen ej går under + 4°. På våren i februari eller mars, ja, till och med i januari tagas de i n; i början vattnar man litet, men ökar dermed i samma mån växtligheten tilltager. På samma sätt med vattningen, då man fortplantar en rosenbuske genom afläggare eller stickling. För stor fuktighet är då ovilkorligt dödande.) Beträffande krukjorden är lämplig sådan sällan svår att anskaffa, ty rosen håller till godo med, snart sagdt, hvad jord man än har att tillgå. Helst trifves den dock i styf jord, hvilken bibehåller fuktigheten längre, t. ex. lermylla, som man tagit från åkern eller ett trädgårdsland. Innan den användes, befrias den naturligtvis från sten och klumpar. Skulle lerjorden synas allt för styf, göres den lättare genom tillsats af löfeller spånjord. Allt för lätt jord göres lämpligare genom tillblandning af litet gammal lera, som man torkat och söndersmulat. Det är en stor fördel, om krukjorden i mängd innehåller nödiga näringsämnen, men nödvändigt är det e j; ty sådana kunna lätt tillföras genom upprepad vattning med gödselvatten. Dylik vattning är af stor nytta. Genom den tillföres jorden näring, och ju rikligare näringsförrådet är, hvaraf rosen har att lefva, desto större och kraftigare blifva skotten, desto talrikare knopparne och blommorna. Teater och musik. Kungl.
Med dessa tillgångar har Eders Kongl. Majit varit i tillfälle att under desse tvänne åren icke allenast dels med lånebiträden och dels såsom gåfva kunna understödja och uppmuntra ej mindre större enskildta än allmänna företag , som varit till allmän nytta, och landande till Jordbrukets, Handelns och Näringarnas befrämjande oell underhåll, utan ock bestrida sådana Militaire-behof och Krigs-utgifter , hvartill någre i Stat anslagne medel icke varit att tillgå, a Det Rån af 200,000 R:dr, som Rikets Ständer vid 1809 och 18X0 arens Riksdag beviljade till Tackjerns - Bergslagernas understöd, bor, likmätigt Eders Kongl. Majits Nådiga Bref af den 2 Augusti 18I0, återbetalas med samma Rente och Capitals afbetalning, nemligen 5 procent på Capitalet och 2 procents renta årligen , Den 14 Juli. 13 3 9 ligen, som Stats-Verket erlägger till Banken för Bankens till Statsverket gjorda försträckningar, af hvilka detta Län utgått. De belöpande Benteoch Capital-afbetalningarne blifva i Landt - Benterierna , derifrån Lånen uttagits , levererade och derifrån till Longi. Bente - Kammaren remitterade, som sedermera insätter beloppet i Bikets Stånders Bank. Capital afbetalningarne för åren 1811 , 1812 och 18I3, utgöra tillhopa - 56,862: 24- — saint rentorna för samma tid - 10,270: 24 — Tillhopa B:dr 37,133: Dessa medel hafva riktigt till Kongl. Ben te-K arn marén influtit, och äfven derifrån blifvit till Banken levererade. Stats-Contoiret får härjemte i underdånighet bifoga en specifik Förteckning på sådana af öfverskottaoch besparings - medlen anticiperade Utgifter, som, likmätigt Eders 'Kongl. Majus Nådiga Förordnande, böra vid nu instundande Biksdag hos Bikets Ständer anmälas till ersättning, och hvartill några medel på Stat icke varit anslagne.
I afseende derpå inser Utskottet väl, lika roed hvad Kongl. Maju i Nåder framstält, nämnde F bric tion va>-a af mycken nytta, i thy den feren ir de bägge vilkoren derföre att vid tillverkningen hufvudsakligast begagna inhemsk e rudimaterier och att lemna en allmänt begagnad och behöflig vahra, hvarföre ock med Utskottets öfvertygelse och önskan instämmer, att Glasti iverkningen bör uppmuntras och understödjas; men då Glasbruk hittills såsom till Lån oberättigade, icke allesammans uppgifvit sine tillverkningar och de upplysningar derom, som Utskottet erhållit vid sådant förhållande ▼aril af den ofullständiga beskaffenhet, att Ut - Stati-Vtskottets Betänk anden! *37$- slcofet deraf icke kunnat hemta någon grund för bedömandet af hvad till deras Låne-Under* stöd sku le érfördras, hvilket dock i händelse Lane Procenten beräknades tili lika belopp med öfrige Fabriks-Idkares, förmödeligen kornme att utgöra ett ganska betydligt belopp, har Utskot* tet i denna osäkerhet trott sig böra föreslå, att en viss Summa för Glasbruken afsatres intill nästa Riksdag, då Riksens Ständer derigenom blifva i tillfälle kanna Glas-tillverkningens Verkliga belopp, och i anledning deraf förordna, huruvida Glastill verkningen må i den allmänna fördelningen af ManUfactur * .Discont - Rondén ingå.
För sin del kan Utskottet ej inse, att den föreslagna, partiella förändringen af rättegångstimman vid Häradsoch BergsTings-Rätter är af behofvet påkallad. Ulan olägenhet för domare och rättsökande lära desse domstolars sammanträden kunna fortfara till klockan sju eftermiddagen, och i Bih. till R. St. Fröt, 1840. 7 Sami. 1 J/d, 14 Haft. 1 <1 Lag-Utskottets Betänk inde, N:o So. den föreskrift, som derom finnes meddelad, synes ej eller någon ändring vara af motionären åsyftad. Om parl försummar alt infinna sig så tidigt på dagen, alt det honom rörande mål ej kgn före nämnde limma företagas, så äfventyrar han alt nödgas till annan dag afbida målels handläggning och gifva ersättning för den tidsförlust, som blifvit vederparten förorsakad. Desse omständigheter, i förening med den rättighet, domaren eger, ej mindre att fälla lill böter för upprops-försummelse, än ock att i mål, som uppskjutas vid påföljd, bestämma en tidigare limma för inställelsen, innefatta, efter Utskottets tanka, verksamma medel att förmå parter att i rätter tid komma tillstädes. Beträffande serskildt Syne-förrältningar; så är det domaren öppet lemnadt, att, på sätt ock vanligen tillgår, utsätta viss efter omständiglieterne lämpad timma, på hvilken de skola hörjås; hvadan det skulle vara otjenligt alt någon allmän rältegångslimma för desse förrättningar bestämma. Utskottet kan alltså ej tillstyrka, att ofvan anförde yrkanden md bifallas. Fråga är uti omförmälde motion jemväl väckt om minskning i antalet af Nämndemän, som vid Syne-förrältningar böra biträda; men deröfver vill Utskottet meddela yttrande, i sammanhang med pröfningen af andra i samma ämne ankomne motioner. Stockholm den 18 Maj 1840. N:o 5o. Ank. till Exp. Utsk. den 18 Maj, kl. 4 «• m. Betänkande, i anledning af väckte motioner om ändringar i 17 Cap. 2 §. Rättegångs
Några bönder gingo upp till hennes stuga för att se, om något fattades henne. Då var hon redan död, och de buro liket med sig nedåt bygden för att begrafva det. Då gamla Agneta nästa söndag sattes i jorden, strax före mässan, var det ett ganska ringa antal människor, som följde henne. Icke heller såg man sorg i någons ansikte. Men plötsligen, just då kistan skulle sänkas, kom en hög och allvarlig munk in på kyrkogården, och han ställde sig att peka uppåt den snöklädda alpen. Då sågo de, som stodo vid grafven, att hela alpen klädt sig i skäraste rödt, liksom sken den upp af glädje, och att midt öfver den slingrade sig ett tåg af små, gula lågor liksom af brinnande ljus. Och dessa ljus voro lika många som de ljus den döda gifvit de osaliga. Då sade folket: »Prisad vare Gud! Hon, som ingen här nere sörjer, har dock kunnat finna vänner där uppe i den stora ödsligheten.» FISKARRINGEN I dogen Gradenigos regeringstid fanns i Venedig en gammal fiskare vid namn Cecco. Han hade varit mycket stark och var ännu rask för sin ålder, men på sistone hade han dock upphört att arbeta och lät de två sönerna, som han hade, försörja sig. Han var mycket stolt öfver sönerna, och han älskade dem, o signore, så han älskade dem! Men det var ock så, att han varit nästan ensam om att uppfostra dem. Deras mor hade dött tidigt, och Cecco hade fått hafva all omsorgen. Han hade skaffat dem kläder och mat, han hade suttit med nål och tråd i båten och lagat och lappat. Han hade alls ej frågat efter om man skrattat åt honom för den skull. Han ensam hade ock lärt dem allt, hvad de behöfde veta. Han hade gjort ett par duktiga fiskare af dem och lärt dem att ära Gud och San Marco. »Kom ihåg,» sade han till dem, »att Venedig aldrig skulle kunna hålla sig uppe af egen kraft. Se på det! Är det ej byggdt på vågorna? Se på de låga holmarna åt landsidan, där vattnet gungar upp och ned mellan sjögräset. Ni ville ej ens sätta ned foten där, och ändock är det på sådan mark, som hela staden hvilar.
Beredningen erinrade sig, att den öfver denna fråga, redan i anledning af Herr Borgmästaren Kjellanders motion, till Utskottet afgifvit sitt yttrande. 3 § 3 Mom. om tillägg deri af orden: eller fängelse efter brottets svårare beskaffenhet. Ansågs böra förfalla. Herr Doctor Falk reserverade sig emot denna mening. 3 § 9 Morn. om tillägg deri af orden: och Skriften confisqueras. ^Skulle med tillstyrkande till Utskottet öfverlemnas. 4 § 8 Mom. om införande af orden: anstötlig för elen rena Evangeliska läran. Likaledes. -^4 § 12 Morn. om afskaffande af stadgandet om ersättning åt Bokhandlare för böcker som af Styrelsen blifvit confisquerade. Beredningen ansåg detta Moment böra förblifva oförändradt; allenast Herr Doctor Falk gjorde emot detta beslut sin reservation. Efter väckt fråga, huruvida de i anledning af PresteStåndets gjorda och nu upptagna anmärkningar tillstyrkta förslag kunde till Riksens Ständer ingifvas, under tillstyrkande att genast vid denne Riksdag afgöras, ansåg Beredningens pluralitet, att de ej annorlunda borde behandlas än såsom förslag, hvilkas afgörande till nästa Riksdag borde uppskjutas. Företogs det till Utskottet remitterade förslag af Herr Borgmästaren Kjellander, att Domaren måtte berättigas att vid vite eller annor laga påföljd ålägga de till utgörande af Jury kallade personer att å utsatt tid och ställe sig infinna. Och beslöt Beredningen att till Utskottet föreslå ett stadgande, att det vore den persons, som till Juryman blifvit kallad, ovilkorliga pligt att sig inställa, att Domaren borde autoriseras att vid vite eller annor laga påföljd sådane personer inkalla, och att de uteblifvande skulle åläggas, att utom plikten betala ersättning för resa m. m. åt de öfriga Ledamöter af Jury, som till tid och ort infunnit sig, men genom bortovarandes uteblifvande med oförrättadt ärende fått återvända. Bilagor F, G till Meni. N:o 30. 979 Bilaga F till Meni. N:o 30.
Sedan Banco - Fullmägtige häröfver utlå sig på sätt deras Protocoll för den 2 Februt. 1826 upptager, täcktes Kongl. Majit, genf Nådig Skrifvelse af den 8 Junii samma år, ti.-, kännagifva <iess Nådiga Beslut, att, under kor, ej mindre att landshöfdingen af Winga ställde vederhäftig Borgen eller annan fullgih säkerhet för Ridt 2107: 24 sk. till Banken - och R:dr 2301: 40 sk. 8 r. till Riksgälds-Contoiret, jemte upplupne och upplöpande Räntor, än äfven att, till säkerhet för så väl de Banken och Riksgälds - Contoiret tillhörande,' sorn andra, af förre Lands-Secreteraren Kleman förskingrade, och Landshöfdingen af Wingård till ersättning ådömde , Medel, i den ordning som lagligen kunde blifva bestämd, den å Landshöfdingen af Wingårds lösa Egendom redan lagda qvarstad fortfore, och hälften af dess Landshöfdinge-Lön fran och med 1826 innehölles, Landshöfdingen af Wingård finge, under befrielse från ali vidare executiv åtgärd, njuta anstånd, med betalningen af ifrågavarande Medel intill denna Riksdag, då Kongl. Majit, med framställning af de för Landshöfdingen af Wingård förekornne serdeles bevekande omständigheter, ville lians förevarande underdåniga ansökning med dertill hörande handlingar till Rikets Ständers pröfning öfverlemna. Följande året finge Baneo-Fullmägtige emottsga en ytterligare Nådig Remiss af en under - af Baneo-Fullmägtige. 57 underdånig ånsökning utaf åtskillige Wermelands innevånare, om förenämnde qvarstads och Löne-innehållnings upphörande, hvarå afslående svar meddelades, jemnlikt Fiillmägtiges Protocoll för d, 17
Deremot, då man betalar efter behållen inkomst att lefva af, följes en enda Tabell, alla särskildta rubriker försvinna, alla afkortningar komma att upphöra, uppbörder och räkenskaper vinna en enkelhet, som de tillförene saknat. Olyckshändelser verka till lindring för den lidande, hvaremot gynnande rörelser, lönande handteringar, träffas med en betydlig afgift. Ju mera landet uppodlas, ju friare handeln kan idkas, landets producter och tillverkningar utskeppas, desto större afgift tåla de, och desto mera bidraga de också till Statens vidsträcktare behof. Häraf uppkommer för Styrande Magten en kraftig och påtaglig förbindelse, att till förökning af Kronans inkomster, vidga näringarna, befrämja industriens bemödanden och aflägsna alla orsaker till enskildte medborgares förluster och undergång. Ty hvarje näring som aftynar, är en kräftskada lör Staten, och enskildtas vinning gör Staten rikare med hvart år. Kronoutskyldernas årliga belopp kan då anses som en barometer, hvarefter Regenten må sluta till Rikets verkliga uppstigande i välmåga eller förfall. Vid alla andra sätt att beskatta, har Capitalisten merändels undgått att träffas, eller har hans beskattning gifvit anledning till ocker och träffat med ny tunga endast låntagaren. Enligt detta förslag kan sådant icke sannolikt äga rum; ty hvar helst pcnningarne placeras, om det ock vore på ut - Den 29 Mars. rikes Bank, blifver egaren taxerad efter det omdöme Taxerings Comitéen gör sig örn hans årliga inkomst, och han kan icke frestas h varken att flytta dem ur landet, eller att omsätta dem annorstädes, då deruppå intet vore att vinna. Billigheten af Capitalistens beskattning förtjenar tillika att anmärkas, ty äfven han njuter den till den grad, att hans missnöje icke skäligen kan uppkomma. Invecklad i en olycklig Concurs, sorn gifver honom ingen renta att lefva af, får han till Staten ingen afgift att erlägga, och äger han deremot 15 å .jo procent af Discont-actier, blir hans afgift väl ökad, men icke såsom afund och förtrytsamhet skulle vilja förordna, då taxeringen lämpas efter inkomsten, och Tabellen visar afgiftens belopp. Billigheten 'bör ensamt rådfrågas.
Han såg ängsligt på henne, som om han väntade sin dom. Nina hade rest sig. Hon hade blifvit mycket blek, men hon var alldeles lugn, hemskt lugn. Hennes ögon hade fått ett uttryck, som han aldrig hade sett förr. Det var icke blott med allvar och stränghet, som de hvilade på honom, de uttryckte köld, — ja förakt. »Nej», sade hon, »jag sätter mig icke deremot. Jag skulle icke vilja behålla dig längre, äfven om du nu sjelf kom och bad mig derom.» Han såg frågande på henne. Det var något i hela hennes person, som skrämde honom. »Förvånar det dig?» frågade hon. — »Jag älskar dig icke längre.» Hon vände honom ryggen och gick bort till fönstret. Det var dödstyst i rummet. Han förstod icke detta. Det förvirrade honom. Han hade kommit, utrustad till kamp för sin frihet. Han hade väntat sig tårar och utbrott, och han fann denna isande kyla, som sammankrympte hans hjerta. Han stod och väntade. — Det skulle väl ändå komma något mera. Detta var något ansträngdt, något som hon ville narra honom med. Skulle hon verkligen kunna släppa honom, honom så lätt? Hon vände sig också till sist, men hon såg icke på honom. Hon gick långsamt fram till sitt sybord, tog sitt arbete och satte sig att sy, som om hon blott väntade på att han skulle gå. Och så började hon tala, sakta, långsamt, som om hon talade ensam med sig sjelf. »Man kan inte dag för dag förspilla en sak och ändå behålla den», sade hon och sydde med jemna styng. »Jag kom till dig med allt hvad jag hade, allt hade jag gömt till dig, och jag gaf dig det på en gång, utan förbehåll, men du har inte gjort annat än plockat sönder det! Det som för mig var mitt största allvar var för dig bara en lek. Du roade dig med mig en tid, och så blef du trött på mig, — som du blir på alla och allting.» Han svarade icke. Han stod som en skolgosse, som får bannor, som han vet äro väl förtjenta, men det var obehagligt, och det skulle kännas skönt att komma väl ut ur detta rum. »Jag har väntat på dig länge, — länge», fortfor hon.
Föredrogos ånyo Banco-Utskoltets fyra Memorial och Utlåtanden, nemligen: N:o 108, i anledning af Hedervärda Bonde-Ståndets återremiss å Utskottets under N:o 82 aflåtna Betänkande. Ståndet lät härvid bero. y8o Fröt, Utdr. d, i3 Nov. 1840. N:o lil, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut, i anledning af Utskottets Betänkande Nio 36 och Utlåtande Nio 78. Godkändes. Nio 112, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i fråga om löneregleringen för Bunco-Verkcts embets-och tjenstemän, konstidkare och vaktbeljening. Ståndet antog den af Utskottet framställda inbjudning, och för det fall alt, sådant oagtadt, omröstning i Förstärkt Banco-Ulskott kommer att i förevarande frage ega rum, godkände Ståndet de föreslagne] volerings-propositionerne; samt N:o 113, i anledning af Herr von Qvantens, C.j motion, om rättighet för större jordegare att erhålla lån från Handelsoch Närings-Disconten. Bifölls. Den 13 Nov. 1840 Från Höglo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln att vänligen inbjuda de öfrige Eiks-Slånden att sig med Ridderskapet och Adeln förena uti Ståndets, genom Protocolls-utdrag af den 9 dennes, redan meddelade beslut, i anledning af Bevillningssamt Allmänna Bervärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 5, öfver gjorda anmärkningar vid sammansatta Utskottens Betänkande N:o 2, angående grunderna för förändrade föreskrifter örn bränvins-bi änningens utöfning samt afgifterne derför. Från Vä Ilo fl. Borgare-Ståndet.
Almgvist, Utdrag af Protokollet, hältet hos Hog wördige Preste-Ständet wid Uttima Riks, L4v Den 4 October. Riksdagen i wrebro den 4 Octo ber iZeo. i S. D. anseende till förekomne anmärknin. gar äterremitleradcs: Till Stats ^lltskottct'. Di, si Bclär.l.ade i anledning of Kongl. M?.!.ts Ncdiga Preposition om Kur-gS. och Kungs Ladugäidarncs forn aktning. Till Lag-Utskottet: Ett ytteande öfwer Riksdagsmannen An. ders NilsionS Memorial om ändring i 10. §. 12. Cap. Ärfda Balken. k/tsupr,. klx ?rotooollo O. ^Imgvill. Utdrag af Protokollet, hället hos Hög. wördige Preste-Ständer wid Urtima Riksdagen i -wrebro den 4 Oktober 1810. S. D. (?när Stats. UtstottetS den 25 Sept. xä bordet lagde Memorial i anledning af Kongl. Majits Nädiga Proposition angäende nägra ivid Stats - Regleringen förekommande omständigheter, nu ä nyo föredrogs, blef detsamma till alla delar godkändt af Preste. Ständer, som an - Den 4 October. 241 ansZg meningen af Stats-Utstottets förslag uti usta och 4'cke Punkterna, rörande tillökning i Swea Hof-Rattsoch Landt Staterne, »vara den att nämde tillökning endast skulle räcka till nästa Riksdag, dä Riksens Ständer fä tillfälle, att efter föregängen erfarenhet finna, om icke de behof, för hwilka denna tillökning stedt, dä igenom besparingar under Lidra Hufwud. Titteln skulle kunna bestridas, samt om följakteligen wid det förra Riksdagen skedda StatsFörslaget, utan denna tillökning, kan förblifwa. svyr». klx ?rotocollo Urdrag af Protokollet, hället hos Högwiddige Preste-Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den 4 Oktober iZio.