Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru icke så hemmastadd med förhållandena, som den värde talaren, äger jag dock deraf någon erfarenhet, och måste säga, att denna stöder hans åsigt. De praktiska Engelsmännen inse och erkänna detsamma. De vilja ej heller påtvinga någon eller ens tillråda sådan frihet, utan lämpad efter för handen varande omständigheter. Lord Palmerston, eljest visst icke nogräknad vid fråga om inblandning i andra folks angelägenheter, afböjde såsom Engelsk utrikes Minister, och hans efterträdare, nuv:de Stats-Sekreteraren eller Ministern för utrikes ärenderne Lord Clarendon har bestämdt vägrat, att göra någon framställning åsyftande större religiös frihet i Sverige. Sjelf har jag i London öfvervarit flera offentliga möten, der frågan om en sådan framställning från enskilte Kristne förevar, och der den mening, jag uttalat, var den allmänna. Vid ett af dessa möten, der af en talare yttrades, att Sveriges utveckling till religiös frihet borde gå »steg för steg,» afbröts talaren vid dessa ord af ihållande bifallsvttringar, nogsamt visande det af många olika trosbekännare bevistade mötets tänkesätt i detta afs:de. Härmed är äfven antydd den riktning, i hvilken jag anser, att lagstiftningen hos oss bör verka: ökad frihet, i mån af tilltagande a n d e 1 i g t lif och a 11 män n are utbredd Kristlig insigt hos folket. Eör rådligheten af denna frihets utsträckning gäller således, efter mitt förmenande, det oundgängliga vilkoret af andelig tillväxt och utveckling inom vår egen Kyrka, och vi böra prisa Gud, att en sådan under en följd af är synts vara för handen. Något kan och bör således nu göras, ej mindre för att ordna våra egna Kyrkliga förhållanden och äfven inom Svenska Kyrkan öka friheten, än för att, vid dess utsträckning för främmande trosförvandler, genom lag bestämma: a) den tros-, bekännelseoch lärofrihet, hvarje särskilt religions-samfund i landet bör tillkomma, samt b) de förbindelser och rättigheter, dem, i kyrkligt och borgerligt hänseende, böra tilläggas.
Ridderskapet och Adeln väckt och lill StatsUtskottet remitterad motion, har Herr von Moltzer, under åberopande af det uti andre länder antagne bruk att utdela national-belöningar för utmärkte och gagnande handlingar, och med anförande jemväl af det exempel derpå, sorn Sveriges Rikes Ständer, i anledning af derom framställd Nådig Proposition vid i8i5 års Riksdag, lemnat, föreslagit, att en sådan belöning måtte al Rikets nu församlade Ständer tillerkännas Öfversten och Riddaren G. F, 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 14u Klingstedt, för det lian, sora, i egenskap af General-Intendent under fälttågen 1808, 1809 samt 1813 och 181^ varit vid Armeen tjenstgörande, genom sitt synnerliga nit i utöfningen af detta embete, skall tillskyndat Svenska Kronan betydlig vinst, såsom exempel hvarpå uppgifvits, dels Öfverste Klingstcdts lyckade bemödande att år 1809, vid Ryska Arméens inryckande i Westerbotten, undan fienden rädda det i Skellefteå förvarade betydliga vapenoch ainmunitions-förråd, till ett värde af 3oo,ooo R:dr Banco, dels att Öfversten sedermera, under Tyska fälttåget, vid Svenska Arméens intågande i Holstein, uti Kiel upptäckte och till Arméens Öfver-Befälhafvare öfverlemn-äde den undangömda uppbörden af contributionerne i Holstein, dels ock Öfverste Elingstcdts åtgärd att från Neustadt till Lubeck transportera det i förstnämnde stad befunna betydliga prisgods, till ett värde af 200,000 R:dr Holstein Courant; ulan att Öfverste Klingstedt för detta sitt ådagalagde nit hitintills erhållit annan ersättning, än den lön, han, såsom TullDistricts-Chef, på expectance-Stat åtnjuter.
Tersmeden bifall till Utsk:s hemställan med den förändring att såsom tillgång för ifrågav:de 8 nya Sergeantslöner, i st. f. de af Utsk. beräknade 8 nuvande DistinktionsKorporalers med 165 Kdr för hvardera utgående arfvoden, endast 75 Kdr å hvartdera af dessa arfvoden med tillhopa 000 Kdr beräknas, och derföre skillnaden mellan denna summa och berörde Sergeantslöners sammanlagda belopp till fyllnad i aflöningen anvisas med 3,400 Kdr Kint, blefvo de först till bifall å Utsk:s i delta morn. gjorda hemställan och sedermera till bifall å K. M:s i afseende på ifråga vide Sergeantslöner gjorda förslag, framstälde Propos:ne besvarade med starka Nej jemte åtskilliga Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om K. o. Ad. bifölle Frih. Tersmedens ofranberörde yrkande, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte några Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Vidare förekommo och biföllos Utsk:s yttranden ang:de dels öfriga i Staten upförde tillökningar oell dels rationsersättning för 9 tjenstehästar jemte belöpande ersättning för stallhyra in. m. Härefter förekom Utsk:s hemställan rör:de den i Keg:tets kontanta anslag erforderliga fyllnadssumma. Hr Gr. o. Landtm, erinrade att sedan K. o. Ad. utöfver hvad Utsk. tillstyrkt beviljat 500 Kdr såsom lön för en Bataljonspredikant samt 720 Kdr till aflöningen för 8 Sergeanter, så borde äfven slutsumman af anslagstillökningen förändras till 24,662 Kdr i st. f. 23,442 Kdr Kmt. D en 6 Juli f. ra. 83 Hr Brakel:
Ehuru största fångantalet vanligen förekommer i början af året, och fångarnes antal under berörde del af år 1859 må hafva varit större än vanligt, kan man likväl af nämnde uppgift göra sig ett begrepp om den plundring, hvarför kronoskogarne äro utsatte; och ändock blifva en stor mängd, kanske största delen, af dylika förbrytelser ej bestraffade, emedan Jägerioch Kronobetjeningens antal är för ringa, för att de vidsträckta markerna och allmänningarne skola kunna med noggrannhet bevakas och derå skeende olofliga afverkningar upptäckas och bevisas, helst som olofligt hygge eller tillgrepp af andras skog icke i allmänhet af allmogen anses vara någon egentligen vanhederlig förbrytelse, hvarför svårighet ofta möter för erhållande af vittnen, de der i åverkansmål villigt och fullständigt upplysa, hvad de hafva sig derom kunnigt. En år 1858 för Westerbottens län öppnad Filialbank, med en teckningssumma af 750,000 R:dr Ruut, deraf 25 procent eller 187,500 R:dr äro af delägarne inbetalde, har med en från Rikets Ständers Bank er hållen försträckning af 562,500 R:dr, hvaraf tvåtredjedelar såsom lån oell en tredjedel såsom kreditiv, ganska verksamt bidragit till underlättande af penningerörelsen inom länet, eller kanske egentligen bland de i Umeå stad och södra delen af länet boende delägare och affärsmän. Tab. N:o 12. Angående de tvenne inom länet befintliga Sparbankerna åberopas i underdånighet bilagde tabell N:o 12. Förvaltningskostnaden för Umeå stadsoch landsförsamlingars Sparbank utgjorde för år 1860: 100 R:dr Runt; och i samma Sparbank erhålla delägare af allmogen och arbetsklassen fem procent å insatta penningar, men de öfriga endast 4i procent. Af berörde uppgift visar sig, att de insatta och uttagna beloppen årligen betydligt varierat, troligen i följd af den större eller mindre penningetillgången, men, ehuru Sparbankernas Styrelser eller
— Yid den af Revisorerne den 3:dje innevarande månad verkställda inventering af de laneoch säkerlietshandlingar, som af Riksgälds-kontoret innehafvas, utgjorde, enligt då företedda och genomgångna skuldförbindelser och andra räntebärande obligationer, sammanlagda kapitalbeloppet af Riksgälds-kontorets, genom utgifna lån eller uppköpta obligationer, tillsvidare förräntade medel R:dr 8,393,832: 58. Utaf dessa sålunda förräntade summor tillhörde 6,036,232 R:dr 58 öre jernvägsbyggnadsmedlen samt ränteoch amortissements-fonderna för 1858 och 1860 års jernvägslån. Riksgälds-kontorets sammanräknade ränteoch kapitalvinst genom de till den kontanta behållningens förräntande utgifna lån och inköpta obligationer har utgjort under nästlidne år R:dr 454,859: 99. hvaraf 409,288 R:dr 62 öre tiilgodokommit jernvägsbyggnadsmedlen samt ofvannämnde amortissements-fonder. och under Januari med September månad innevarande år » 343,916: 92. hvaraf 281,312 R:dr 54 öre tillhöra sagde medel och fonder. Under ofvannämnde, af Revisorerne anställda inventering, hafva Revisorerne geAnställda nomgått samt med deröfver förda och företedda förteckningar jemfört de Riksgälds-konimmterinyar. toret tillhöriga, af Kommissarierne samt 2:ne andra Koutorets tjenstemän vårdade, räntebärande obligationer med dertill hörande handlingar; och hafva Revisorerne funnit dessa obligationer och handlingar omsorgsfullt ordnade och väl förvarade samt till antal och beskaffenhet med de upprättade förteckningarne öfverensstämmande.
Jag satt där; som brusande, susande vågor de strömmade öfver mig, Iduns frågor ... Där ute regnet på rutan » skvatt » och nordan drog hvass förbi — Jag låste och låste till senan natt och glömde verba på mi. En suenk kvinna. Augusta på Isa, o c h Isa p å A u g u s t a, o c h Ellen på Isa ... » Hvad är Augusta? » utropade Isa, och " hon skall få svar. Augusta är en kvinna med sundt förnuft och praktiskt sinne. Hon har alldeles rätt i sin protest mot Isas luftigt fantastiska idéer. Hvad skall det nu också tjäna till, min kära Isa, att gå omkring i stugorna och leta upp gamla skåp, för att sedan sätta på dem litet grannlåt och kunna ståta med dem i er matsal? Låt ni skå- pen stå där de stodo förut — i stugorna. De voro där helt visst till oändligt mycket större nytta, och säkert tänker husmodern många gånger om dagen med saknad på sitt förvaringsrum för hvarjehanda, på sitt gamla enkla skåp, som hon dock afstod, bestucken af det klingande guldet. Och, utom skåpet, fanns det så mycket annat, som jag ej precis kan tycka om i er blifvande våning. Men jag vill ej bli långrandig. Jag skall endast tala om för er, hvad min man sade. Jo, ser ni Isa, jag frågade honom: &gt;Hvenis man ville du helst vara, Isas eller Augustas? » Och vet ni, hvad han svarade? — Jo: ^Ellen lilla, om jag ej hade dig, skulle jag bestämdt vilja ha Augusta till min gumma. Hon är nog en liten förnöjsam och duktig husmor. » Om en stund tillade han tankfullt: » Det vore nog bäst om Isa ginge ensam i sin våning. Vi karlar äro litet rädda för fruntimmer, som så där vårdslöst handskas med stora skåp, stora stolar och — stora ord. » Ellen. De trestora hufvudvillkoren för lif vets lycka äro: något att göra, något att älska och något att hoppas. TA. Chalmers. jMedlidan.de. Af Ellen Bergström.
Det välvilliga och artiga tillmötesgående, hvarmed rektor Adler mötte Iduns redaktion och dess anhållan om plats för Iduns salong, hafva vi förut en gång tacksamt erkänt. Trots det knappa utrymmet bereddes oss plats, och — läsarinnorna kunna gärna erkänna det — en af de bästa och behagligaste i själfva centrum af museet. Till sist är att nämna, att rektor Adler är en af jurymännen bland prisdomarne för konstoch husslöjd. — er. härskare, utan en lycklig familjefader, som i lugn sina präktiga alléer, som bilda mörka, jämna njöt af samlifvet med en älskad maka och förpelarhvalf, hvilka alldeles utestänga solens bränhoppningsfulla barn, en man, som trifdes väl nande strålar. Och öfverallt prydes den af en inom den talrika kretsen af släktingar och vänmängd vackra bildhuggeriarbeten. Bland dessa ner och med glädje deltog i ungdomens nöjen. äro Wiedewelts kolossala Danmark och Norge Här i trakten af Fredensborg kunde han ensam mest berömda. Hvarhelst det täta löfverket och okänd göra långa promenader och det roade öppnar sig, ser man det hvita slottet behärskande honom att göra bekantskap med bönderna. Mångi bakgrunden. Från Dronnings Bakke har man faldiga äro också de anekdoter, som omtalas från en präktig utsikt och i Nordmansdalen ser man dessa hans v a n d r i n g B r. I slottet visas omkring en samling sandstensfigurer i norska och färing20 gemak, af hvilka många äro synnerligen ska nationaldräkter, hvilka se helt pittoreska ut. praktfulla, såsom Kupolsalen. Väggarna prydas Inne i parken finnas äfven många minnen af öfverallt med dyrbara taflor. Ibland dessa märkas Alexander III. Här ligger hans villa som en ständig påminnelse om hans kärlek till detta många familjeporträtt samt en framställning af det fredsslut, efter hvilket slottet har sitt namn. slott. Här visas bokarne, i hvilka han och kejSedan vi besett slottet, kändes det skönt att få sarinnan Dagmar inskrifvit sina namn. Här står komma ut i den stora parken. Denna är ansedd också den ryska paviljongen som ett stycke Rysssom den skönaste i Danmark. Därom kan jag land midt i Danmark.
Majit härmed velat af Rikets Ständer äska beviljandet af ett årligt kreditiv intill nästa statsreglerings-period af 130,000 Ridr R:mt, för att, utom det bidrag, som kan vara att påräkna af skogsplanterings-kassan, från hvilken för innevarande år till skogsstatens aflöning utgår ett belopp af 64,143 Ridr samma mynt, hvaruti likväl inbegripes en del boställens afkastning, .af Kongl. Majit, i mån af behof, disponeras till erforderliga utgifter för Skogs-Institutet och de ifrågaställa lägre skolorna, samt för skogs-styrelsens inrättning, jemte dess och öfrige till skogsstaten hörande tjenstemäns aflöning. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. Ludv■ Almqvist. Utdrag Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse M 107. 81 Utdrag af Protokollet öfoer CivilÄrenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet u Stockholms Slott den 30 Maj 1857. Nä rv ar a n d e: Hans Excellens, Juslitie-Stals-Ministern Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Statsråden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, , Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, och Friherre af Ugglas. Departements-Cbefen, Stats-Rådet Almqvist, föredrog härefter i underdånighet, gemensamt med Chefen för Finans-Departementet, det af särskildt förordnade kommitterade afgifna betänkande, angående åtgärder till befrämjande af en förbättrad skogshushållning.
Men då borde jag också tillägga, att hon förbjudit mig att säga något. Hvilken triumf för den elaka frun! Hvilken läxa för drottningen, som skickat mig hit och sedan icke det minsta bekymrar sig om att jag pinas ihjäl! En sådan dockdrottning! Är hon bättre än jag för att hennes far varit en konung? Hvem säger, att icke jag är af högre börd än hon? Det är något förunderligt med stjärnan däruppe. Jag känner henne inom mig. Jag ser henne lysa tvärtigenom stenmurarna. Hvad är hon? Och hvem är jag? När Hagar inkommit på denna tankegång, fick hennes fantasi fria tyglar. Hon kände ingen tomhet, ingen ensamhet mer. Hon var hemma i dessa gåtfulla rymder af sökande utan mål och frågor utan svar. Om de gjorde henne lycklig eller olycklig, visste hon icke. Måhända stundom det ena, stundom det andra. Hennes själ var en kameleont, som beständigt ombytte färg. Hon var lika litet poetiskt som musikaliskt anlagd, och likväl antogo hennes tankar en form af båda dessa besläktade själsstämningar. Hon företog sig att sjunga. Om ej för annat, så för att fördrifva tiden. Jag vet ej hvem jag är och vet ej hvart jag går, vet ej hvad jag begär, långt mindre hvad jag får. Min stjärna, du det vet, i himlens herrlighet, du outsägliga, oupphinneliga, tysta stjärna du! Och i den djup'sta natt och i den tyngsta nöd så har jag dock en skatt, så minns jag dock ett stöd. Men du det ensam vet i himlens herrlighet, du outsägliga, oupphinneliga, tysta stjärna du! Hon tystnade, förvånad öfver den ovana, nya form, som hennes tankar antagit. De efterlämnade en stämning, som hon ej förr erfarit: icke tankar mer, icke ens drömmar, icke ens toner, blott ett halft medvetslöst försjunkande i en oändlig harmoni, som uppfyllde henne, emedan den uppfyllde skapelsen. Hon hade kommit till den källa, ur hvilken diktkonst och tonkonst, vare sig skapande eller emottagande, utflöda i människohjärtan detta obeskrifliga något, förutan hvilket ingen konst finnes till.
Den af Herr Bergs-Hauptmannen och Riddaren J. H. af Forselles anlagde, i sista berättelsen omförmäldte blyhvittsoch ättike-fabrik har, åtminstone hvad Blylivitts-tijlverkningen beträffar, icke bli frit drifven på sednare åren. Någon ättika har blifvit tillverkad och till salu hållen. Hagelfabriken, tillhörande Herr Bergmästaren P. N. Seven och Konstmästaren J. G. Schröder, fortfar, och hafva dervid blifvit verkställde sådane förbättringar, att Sala hagel nu mera äro allmänt godkände och afsättningen deraf icke obetydlig. Angående tillförseln af Landets produkter och prohibitiva författningar till Stadens fördel åberopas mina underdåniga berättelser för de tvenne föregående Qvinqvennier. Några större odlingar hafva icke blifvit verkställde; men Stadens jord brukas i allmänhet väl. En större del af tomtjorden är utarrenderad och en del ntlemnad på hälftenbruk. Många af den omkringboende allmogen äger jord och fastighet i Staden. Utom de i förra berättelserna omförmäldte tvenne skolor har nyligen en Lancaster-skola blifvit inrättad, hvars Lärare aflönas af Bergslaget. Äfven har försök nyligen blifvit gjordt med en så kallad små-barns skola. Två Läkare, den ena lönad af Staden och den andra af Bergslaget, äro vid Staden anställde och en Veterinär i Staden boende. 2:ne Barnmorskor äro äfven här stationerade. Fattigvården handhafves af Kyrko-Rådet med biträde af dertill utsedde så kallade Fattigvärdar på förut vanligt sätt. Fattigbidraget utgör årligen 1.500 R:dr Banco. Ordinarie räntan af Bergsmans-jorden består uti Bergsm än ner nes skyldighet att för Silfververkets drift hålla hästar och folk samt uti Malmförsling, hö-lefverering och öke dagsverken. Tabellen upplyser diverse onera och allmänna besvär. Ifrån Salu-accis och Båtsmanshåll har Staden af ålder varit befriad. 53 Stads-kassans inkomster användas till Stadens allmänna utgifter, såsom Tjenstemännens aflöning, Publika byggnader, broars underhåll m. m.
Statssamt Ailm. Besv.- och Ekon.-13iskottens Förslag, N.-o igo. 29 Den, som ulan tillägg antager Utskottens förslag till 5 mom. in 12 §, så lydande; ”Om varningar blifva frugtlösa, skola barnen från foräldrarne skiljis och till vårdande åt enskilde personer öfverJermias, samt deras underhåll, jemte Skol-penningarne, hos foräldrarne elier måls-» männen i laga ordning utmätas”, voterar Ja; Ders» det icke vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer detta moment att erhålla följande lydelse." Om dessa varningar blifva fruktlösa, må nämnde Socken-styrelse ålägga vite tili högst 3 Rdr 16 sk. B:Co belopp, hvilka tillfalla, Skol-Cassan. Hjelper icke eller det, och barnen stå tillbaka i Chrit stendoms-kunskap eller färdighet i innanläsning, må de kunna från foräldrarne skiljas och till vårdande åt enskilde personer öfverlemnas, samt deras underhåll, jemte Skol-penningarne, bos föräldrar-, ne eller målsmännen i laga ordning utmätas. 6 mom. är utan förändring gilladt af Ridderskapet och Adeln, samt Borgareoch Bonde-Stånden, så lydande: A alla de inom hvarje församling befintlige barn, som i Skol-åidem inträdt, bör upprättas en Skol-längd, hvilken vid början af hvarje termin skall från predikstolen uppläsas. 7 moni. Såsom tillägg till detta moment, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet beslutat ett åberopande af Skol-ordningen, hvil-., ket tillägg torde förfalla, då, i fråga derom, 2:ne Stånd stannat emot 2. För öfrigt är Ridderskapets och Adelns beslut, hvad innehållet beträffar, öfverensstämmande med Utskottens af Borgareoch Bonde-Stånden godkända förslag, men någon förändring af redactionen är af Ridderskapet och Adeln beslutad, och, i enlighet dermed, föreslås följande lydelse:
Ortens binäring är ylletillverkning, för hvars bedrifvande det är af nöden, att såväl råämnet, som de deraf förfärdigade produkterna kunde utan alltför stora omvägar och kostnader anskaffas och afsändas. Från Småland kommer ej obetydligt bräder, som måste på pråmar föras ut i hafvet till fartygen och der lastas. Funnes hamn, komme säkerligen mycket timmer från samma håll att utskeppas vid Laholm, isynnerhet som denna ort af Småland är alltför långt aflägsen från jernbana. Laga-ån gör ett stycke från Laholm ett så stort och betydligt fall, att fabriker med fördel der skulle kunna anläggas, om lättare kommunikationer funnos. Nu användes blott en obetydlig del af detta vattenfalls kraft till en tullmjölqvarn, tillhörig Laholms Kungsladugård. Alla dessa förhållanden kunna bestyrkas af såväl Landshöfdingen herr baron Ahlströmer, som af Ryttmästaren herr P. von Möller och Riksdagsfullmägtigen i hedervärda Bonde-Ståndet Carl Ifvarsson, med hvilka*jag kommunice ratmig i denna sak. Med anledning af hvad ofvan anfördt blifvit, får jag vördsamt föreslå, att för anläggning af en hamn vid Laga-åns utlopp, som enligt närlagda förslag skulle kosta 168,000 R:dr Runt, Staten ville bidraga med 100,000 R:dr, då Laholm och kringliggande ort vill tillskjuta de återstående 68,000 R:dr. Sluligen får jag hänvisa till de handlingar och det kostnadsförslag, som för denna fråga blifvit upprättade af Chefen för södra vägoch vattenbyggnads-distriktet, Majoren Remmer, och hvilka härhos bifogas, nemligen: 1:6. Betänkande, plan och förslag. 2:o. Kostnadsförslag. 3:o. 5 st. plancher. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles ödmjukast. Stockholm den 22 November 1862. G. M. Sömm,elim. JW 5$. Af Herr Bohmansson 1 Angående förändrade bestämmelser i fråga om den till inre tullbevakningen hörande personal. Genom den förändrade lagstiftningen rörande tullväsendet, hafva tullinkomsterna öfver förmodan ökat sig och smuggleriet aftagit.
Uci Kongl. sFörordningen af den 19 September 172g, huru med de Hemman och Krono-Lägenheter, som till skatte försäljas, skall förhällas» finnes stadgadt, alt något Hemman, som tll skatte försgljes, ei bör ringare wörderås, antili den summa, ftin Sex ärs antingen dä i Kronans tftkmffaper päförde, eller hädanefter tillsättande ränta kan stiga till, men wäl derutölwer och sst högt, som emot Hemmanets godhet kan swara, och skola Wärderttgsmannen för deras göromäl wara K:gl. Maj:t, Rsteks Ständer och Köparen answarige. Denna Förordning har sedermera, genom Kongl. Förordningen af den 21 Februari» '789, bllfwit till efterförd uppkiswad och förnvad; men, i anledning af Allmogens wid 1792 ärs Riksdag i underdänighet gjorde ansökning, att Krono-HemmansAboen i Swerige » allmänhet »nätte tillätas, att köpa sina Hemman till skatte, utan föregående »värderingar och annan vingäng, än alt de erlade äkta arS räntor, efter Krono-ward», har.Kongl. Mant stiki Nädigt Bref till Desi Kammar-Collegium af '-en ic, October ,79? täckts förklara, det Kongl. Maj:t gunnit, att, ehuru genom Skatteköps - Förordningen och Kongl. Brefwetasden »8 Juni» >754 wore päbudet, att wärderingarne borde sä werkftallas, att Kronan för Lägenheten erhölle fulla wärdet, hade dock erfarenheten wisat, att sädant alldrig ssett eller annorlunda kunde ike, an att antingen Lägen, helen förfäldes pä Auction till den mästbjudande, eller ock o« derföre betaltes hwad Skatte-Henunan, Man och Man emellan, kunde gälla. Mev Kongl. Majtt har lrkwäl i Räder behagat förunna Allmogen - SZVL