Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inkommer uti sadan sräga Grundlagen Mäter, nägot skrifteligt Memorial, hwars remiss till Urffoktet ej begäreS eller pröswas nödigt, bör detsamma owilkorligen Utan afseende om någon det äskar eller icke, pä bordet läggas och ej förr företagas, än ester den orve ning Föredragnings»Listan utmärker. §- 47. Hwar Ledamot af Ridderjkapet och Adeln äger rätt, att in Plcno fritt yttra sig öfwer alla de mät som lill öswerläggning förekomma, och om lagligheten af alt, som innom Riddarhuset sig liGrager. Inga andra mundteliga anföranden mäga likwäl till Proto» collet uptagas, än de som hällas af de Ledamöter, hwilka, efter anmälan till Landt-Marskalken och af honom upropade, i afsigt att yttra sine rankar, pä Bänken upstigit. Och mä ingen berättigad wara , att titon» Protocollet tala. Ingen tilläte sig personligen förolämpande Uttryck. December. §75 Upstär sraga om nägon pä sädant fäkt sig för» gatt, pröfwe Ridderskapct och Adeln om han derföre as Landt Marskalken enligt 40 §. z momentet af denna Riddarhus Ordning wärnäs bör; om fåken af ett Utskott skall närmare pröswas eller aldeles ma förfalla. FörwiseS saken kill elt Utskott dä skall ett sädant af Tols Ledamöter sättas och äge Landt-Marskalken samt den person, hwilken ifräqa är, att as nämnde Ledamöter hwardcra hälften utnämna. Detta Utskou pröfwar genast mäler och lämnar dcröswer sitt betänkande till Ridderskaper och Adelns Plenum, antingen till besri» else eller att dermed.skall förfaras pä sätt i:sta momentet i no §. af Regerings Formen stadgar.
Han ströfvade länge omkring dernere vid stranden, gick på badhusbron der hans ensamma steg gåfvo eko och kände sig helt förvånad öfver att ingen liten bleksjuk fröken syntes till. Den enda lefvande varelse han mötte var alle-Hare, som kom traskande öfver gruset på sina breda tofflor och med synbar förvåning helsade den fordne festdiktaren, som man icke var van vid att se på denna tid af dagen. William beslöt sig tillsist för att gå och rifva Pelle upp ur bädden. Men Pelle sjusofvaren var redan utgången. En halftimma derefter såg William en skymt af honom; men han var icke ensam, han hade i sitt sällskap en liten fröken i mörkblå resdrägt och de vandrade tillsammans utåt vägen. Han kunde se på deras steg, att de voro belåtna med tillvaron. Ångbåten lade ut från land. Hamnbryggan var som en enda sky af viftande näsdukar; och från ångarens reling besvarades afskedshelsningarne med hattar och parasoller. Damerna stodo med händerna fulla af blommor, småleende mildt alltunder det de mönstrade och jemförde hvarandras afskedsrecetter. Fröken Alma Hagberg var en af dem, som fått den vackraste skörden; hennes ansigte var också ett enda huldsaligt leende. Hon stod uppe på öfversta däcket och hennes lilla knubbiga figur i den bruna resdrägten tecknade sig skarpt emot den hvita rökhytten. Vid hennes sida stod den lilla fröken Johnsson, smärt och rank i sin blåa paletot, långt ädlare i figurens linjer och hållning, långt vackrare med sin djerfva, allvarliga profil. William tänkte med en anstrykning af bitterhet på, att han kanske borde ha valt henne till hjeltinnan i sin sommaridyll; den hade i så fall kanske fått en mera tillfredsställande afslutning ett verkligt farväl. Han kände en vansinnig hunger efter detta farväl, som han gått miste om; och denna otillfredsställda hunger tog sig uttryck i bitterhet mot henne som drog bort utan annat afsked än en handtryckning midt i folkvimlet på ångbåtsbryggan. Pelle hade vandrat utåt vägen i sällskap med sin sommarsaga. Han hade säkert fått ett ordentligt afsked, han! Pelle stod vid hans sida och viftade som en ursinnig.
Maj:ts disposition, för att, efter pröfning af de olika arbetsföretagens vigt, dem emellan fördelas; och hade Styrelsen härvid, med bibehållande af den förut i generalförslagen begagnade klassindelning, enligt hvilken i första klassen upptagits sådana arbeten, som Styrelsen ansett vara företrädesvis förtjenta af statsunderstöd, i andra Massen de, hvilka, ehuru allmännyttiga, dock kunde anses vara af mindre vigt, samt i tredje Massen sådana ifrågakomna företag, hvilka vore af den enskilda beskaffenhet, att de skäligen kunde till framtida verkställande anstå,— främst anmält följande företag, såsom varande af den allmännyttiga beskaffenhet, att understöd lill visst bestämdt belopp syntes för hvartdera af dem böra anvisas, nämligen: t första Massen: Anläggning af jernväg från Uddevalla öfver Wenersborg till Herrljunga station å Vestra Stambanan 3,240,000 R:dr. Anläggning af jernväg från Ystad till Södra Stambanan vid Eslöf. 2,455,000 » Tillvägabringande af kommunikationsled mellan staden Sundsvall och Bräcke gästgifvaregård, medelst jernväg, kanalled och chaussé-anläggning 4,279,000 » Upprensning af Indalselfven, till åstadkommande af ångbåtskommunikation mellan Klingerfjärden vid Östersjön samt Utanede by i Jemtland 34,000 » öppnande af segelled från Hattefura hamn vid Wenern förbi Köpmannabro till sjön Stora Lee å Dahlsland 900,000 » Upptagande af segelled mellan Orsasjön och Siljan 73,500 » Anläggning af kanal genom Nenninge sund mellan Furusund och Norrteljeviken 407,245 » Anläggning af kanal mellan Fåsjön och Norasjön 400,000 » Anläggning af kanal eller jernväg från Kinda båtled till Linköping, för sammanbindande af sjöarne Rengen och Roxen 875,300 » Transport 9,064,045 R:dr 68 Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N;o 1, om Statsverket 1862.
Maj:t i Nåder anbefallt Dess och Rikets Kammar-Collegium att, efter de i Collegii ofvanberörda underdåniga betänkande uppgifna grunder, utarbeta och till Kongl. Maj:t i underdånighet insända förslag till ifrågavarande förändring och reduction af hemmans-räntorna för de Län, der desamma nu finnas i en mängd persedlar utförda» Kammar-Gollegium, som i ämnet hört Vederbörande Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, har nu mera, jemte dessas afgifna yttrande, till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat ett sådant förslag, och dervid anmält, att, i stället för de hittills brukliga flerfaldiga ränte-artiklar, nya persedlar blifvit, efter orternas serskildta förhållanden, till möjligen minsta antal uppförda för följande Län, der en sådan reglering ansetts af behofvet påkallad, nemligen för Upsala, Stockholms, Södermanlands, Östergöthlands, Gottlands, Calmar, Jönköpings, Kronobergs, Hallands, elfsborgs, i4 Kongl. Muj.ts Nådiga Skrif v. N.o 52. Skaraborgs, Nerikes, Wermlands, Westman* lands, Gefleborgs och Wester-Norrlands Län, samt för Götheborgs Fögderi i Götheborgs och Nordmalings Socken i Westerbottens Län; hvarförutan Colleginm till öfversigt af förslaget i det hela, låtit upprätta ett serskildt sammandrag för alla Länen, hvil* Let summariskt utvisar, huruledes reductionen utfallit, och hvaruti jemväl upptages ett Hemmans ordinarie ränta, så väl i Skånska Länen, Blekinge, Bohus Län och Jemtland, der Hemmans-räntorna utan förvandling utgå, sorn i Stora Kopparbergs Län och Westerbotten, der Persedlarna äro så få och passande, att någon omsättning icke funnits behöflig.
Jag anser mig likväl böra afstå från mitt yrkande, att få Memorialet bifallit till behandling efter 56 RegeringsFormen af det skäl, att Herr Grefve Mörners förslag synes mig böra antagas, äfvensom Herr Gederscbjölds, att detta stadgande bör intagas uti 79 §. Jag önskar, att såsom Ståndets gemensamma tanka yttrades, att antalet af Suppleanter ej bör bestämmas, och att stadgandet i stäf* Ben 83 ©ctober f, m. let för i 28 §• bör införas uti 79$- RiksdagsOrdr ningen. Friherre Cederjtröm: Det är besynnerligt nog, att man fäster sarri rna åsigt vid skyldigheten att infinna sig uti Utskott, sorn vid den att förblifva åhörare där uti lo timmar. Det är likväl en stor skilnad, När Utskottet sammanträder, synes det, örn Ledarnöterne äro tillstädes, eiler icke; då yppas äfven, om Suppleanterne äro behöflige, eller ej, och då kunna de aflägsna sig, om de ordinarie Uedamöterne äro tillstädes. Aro de ordinarie ej närvarande, sa blifva Suppleanterne af Ordföranden kallade, att inträda. Det har af Herr Hjerta blifvit yttradt om de öfrige Ståndens Ledamöters bruk, att tillsätta nya Ledamöter. Om den värde Talaren hade läst igenom 79 §. Riksdagsordningen så hade han funnit, att det är deras lagliga skyldighet, att genast utse Ledamöter i stället för en afgången, när han afxest ifrån Riksdagsorten, eller erhållit perrrjision.
M:s nådiga proposition, i underdånighet förklara sig icke kunna för närvarande till hvad deruti blifvit föreslaget lemna bifall. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 12 Mars 1851. ExpeditionsUtskoHets Förslag till und. Uppläst och godkandt hos Ridd. och Adeln den 10 Mars 1851. Presle-Ståndet den 12 Borgare-Ståndet den 12 Bonde-Ståndet den 12 — —- Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående anslag af kronotionde till Lekvattnets kapellf örsamling i tVermland. (Stats-Utsk. Uti., N:o 52.) S. A. K. Uppä gjord framställning derom att kronotiondc-spanmål måtte, såsom vitlock byggnadssäd, anslås åt den 1 nordvestra delen af Fryksände socken och Wermlands län år 1849 nybildade Lekvattnets kapellförsamling, enär det obetydliga anslag af omkring 3 tunnor spanmål, som till förenämnde ändamål utginge lill Fryksände kyrka, vore väl bchölligt för denna folkrika, af omkring 6,000 personer bestående församling, samt den andel deraf, som, i förhållande till folkmängden, möjligen kunde tillerkännas kapellförsamlingen, klefve för densamma alldeles otillräcklig, då ensamt derstädes invånarnes antal utgjorde omkring 1,000 personer; hafva Rikets Ständer, i betraktande af förberörda nybildade församlings kände medellöshet, funnit skäligt åt Lekvattnets kapellförsamling anvisa ett anslag af två tunnor strid krono-spanmål, enligt för orten gällande tionde-sladga, att, under benämning vinoch byggnadssäd, i penningar efter länets markegångspris årligen utgå. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 12 Mars 1851. Bill. ti/l R. St. Skrifvelse, N:o 32. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 10 Mars 1851.
Tryckfrihetsförordningen lagstridigt och sålunda genom ^tt slags ofverrunvpling, och att det, i följd deraf på samma sätt kunde eller borde borttagas? rilen just denna öfverrumpling bevisar, efter min taakaj, att Tryckfriheten dessförinnan till en oförutsedd grad varit missbrukad, eftersom ett så utomordentligt medel af Kon. ung och Nationens Representanter blef vidtagit, att det vidare befarade missbruket förekomma. Detta bevisar vidare* att ett ovilkorligt upphäfvände af detta band på en snart sagdt tygellös tryckfrihet, utan moget öfvervägande både af tid, lynne, upplysning och Nationens politiska ställning i förhållande tili det jäsande Europa, icke bör äga rumDe Den 2i Maji e. m. förfärliga skakningarne inom de öfriga Europeiska Staternes yttre och i synnerhet inre beståndsdelar, den blodiga kamp, hvilken sorn bäst varar mellan ovan frihet och gammalt förtryck , de upprorsgnistor, man kastat ända in uti det aflägsna, men derföre lugna Och afundade Scandinavien, de smädeskrifter hvarigenom man inom och utom oss sökt att väcka oro och split, allt detta påkallar ett varsamt förfarande af det ädlaste ett fritt och manligt Folk äger nemligen Tryckfriheten, men tillika det farligaste, emedan det är så lätt missbrukade. Vid så beskaffad e inre och yttre förhållanden, bör man göra allt för att bibehålla jemvigt, äfven i detta, och ms Lända i fynnerhet i detta afseende, imellan Thronen och folket. Den arbitraira maiten hos den förra eller någon dess organer, är icke mindre obillig, att icke säga vådlig än den tygellösa friheten hos det sednare. Båda böra vara eller bringas i harmonie med hvarandra: båda äga lika rättigheter likasom skyldigheter, bådas gränsor böra bestämdt utskakas; men jag tror att råmärket på den sidan bör vara starkast uppdraget, hvarest materiella kraften är störst, och således, i afseende på mängden och massan farligast och kanske dertill nu för tiden lättast missbrukad.
• 6: 50 » Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, (Aftonbladets nya hus.) Prenumer. sker i landsorten å postanstalt, i Stockholm hos redaktion. Kedaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas å byrån kl. 12 — 1. A l l m. Telef. Lösnummerspris I 5 öre (vid kompletteringar). Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande&gt; o. » Lediga platser25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. &lt;ör helt visst de flesta af våra läsarinnor torde den människovänliga institution, som bär namnet Diakonissanstalten, vara väl bekant. Från krönet af Brsta berg vid hufvudstadens inlopp speglar den sina murar och torn i Saltsjöns djup, och det hänförande panorama, som för » systrarna » däruppe vidgas öfver stad, skärgård och vatten, sluter sig som en värdig ram kring det 3köna, kärleksverksamma lif, ät hvilket de där ägna och utbilda sig: ett lif för de fattiga och sjuka, för de andligen och kroppsligen betryckta. Från detta högkvarter draga kärlekssystrarna ut öfver hela vårt land, och få äro väl de, som icke någon gång vid den armes dörr eller en plågans bädd mött den enkla, nästan stränga uniformen, hvilkens allvar dock förmildras af den hjärtats varma eld, som lyser ur kvinnoögonen under mössans hvita t y l l. I dessa dagar har genom pressen gått en vädjan att stödja och värna om det ädla företaget, som icke, enligt en förmodan, som vunnit allmän spridning, ännu förfogar öfver så rika medel, att dess omfattande verksamhet kan bära sig själf. Utan ha tvärtom det senaste årets räkenskaper lagt i dagen, att bistånd kräfves, för att den allt framgent skall kunna i samma utsträckning öfvas. Ty vi må besinna, till hvilket väldigt träd det lilla senapskorn växt upp, som här hemma lades för endast fyrtio år tillbaka.
Utan afseende på öfverläggningsämnets beskaffenhet, liar jag föreslagit, att vederbörande kyrkoherde skall föra ordet i dessa sammansatta stämmor, dels derföre att jag föreställer mig, att de flesta ärenden som der förekomma i allt fall tillhöra prestens handläggning, och dels för det jag ansett öfverflödigt att, i afseende på de borgerliga mål, som troligen i högst sällsynta fall fordra en sådan lösning, uppställa nya reglor angående de valde ordförandernas kompetens. Ehuru jag ansett nyttigt att gifva institutionerna så stor elasticitet som möjligt, har jag dock trott det vara skäl, att sätta en damm emot obetänkta försök, att få större menigheter sammankallade, och fördenskull, när kommunerna ej höra till samma pastorat, gjort deras sammankallande beroende af Konungens Befallningshafvandes eller Domkapitlets förordnande. 88 och 89 §§ svara i vissa delar mot pluralitetens kyrkooch skolråd, med hvilket ämne jag trott att komiterade ej bort sig befatta. Att kyrkorådet och skolstyrelsen, der så ske kan, och efter kommunernas egen pröfning, sammangjutas till en myndighet, deremot har jag ej något att påminna, och detta kan i de flesta fall ske., utan att någon lag dertill nödgar, enär begge myndigheterna författningsenligt bestå af samma elementer. Men der kyrkorådet och skolstyrelsen verka inom olika områden är, efter min tanke, sammansmältningen icke blott olämplig, utan rent af omöjlig, hvilket torde vara tillfyllest ådagalagdt genom de af mig förut anförda exempel. Ett för halfva Nyköpings stad och Allhelgona socken tillsatt kyrkooch skolråd, sammansatt af stadsoch landsbor, kan icke fungera såsom styrelse för en skola, hvilken tillhör hela Nyköpings stad, icke en gång, utan delning, hvarom lagen dock ej talar, för landsförsamlingens skola. Jag har i Komitén tillåtit mig att ifrågasätta huruvida den af pluraliteten företagna bearbetning af kyrkorådsförordningen och folkskolestadgan ens läge inom Ivomiténs mandat. Hvarken den nådiga skrifvelsen till Komiténs herr ordförande, eller den Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, som föranledt det nådiga uppdraget, nämna ett ord om revision af dessa författningar.
Utskottet anser det vara af vigt all denna grundsats i allmänhet noggrann! iakttages, bar dock vid föredragning hos Utskottet af olvanberörda motion sådana omständigheter förekommit, hvilka synas böra föranleda dertill att Rikets Ständer må taga i öfvervägande huruvida icke ett undanlag i afseende å den afskedade Regements läkaren OpphofT tilldelade pension skäligen bör ega rum. Det bar nemligen blifvit upplyst, att OpphofT varit i Statens tjenst omkrig 50 år, deraf 55 år såsom Regementsläkare vid Konungens Andra Lifgarde, alt han bevistat fälttågen 1805—1807 i Tyskland, 1808 och 1809 i Finland samt 1815 och 1814 i Tyskland och Norrige, derunder hans tjenstgöring varit både mödosam och trägen, samt att OpphofT, som nu uppnått 75 år, dels genom nästan fullkomlig förlust af symörmågan och dels genom sjuklighet i öfrigt, blifvit helt och hållet urståndsatt alt genom enskild praktik bereda sig någon inkomst utöfver honom tillagda pensioner, utgörande från allmänna indragningsstaten 600 R:dr och ett lika belopp från Arméens pensionskassa, har Utskottet ansett billigheten fordra att Doktor OpphofT, som under en särdeles långvarig och väl vitsordad tjenstetid gagnat det allmänna, försälles i sådan ställning att på ålderdomen han icke må sakna nödiga medel för sitt uppehälle, hvilket synts Utskottet kunna ske derigenom att ett ytterligare årligt bidrag af 600 lt:dr uti den honom förut från Statsverket tilldelade pension beviljas. På grund af hvad sålunda blifvit anfört, tillstyrker Utskottet: alt Rikets Ständer bevilja en årlig tillökning af 600 R:dr uti den för Regementsläkaren C. A. OpphofT å allmänna indragningsstaten uppförda pension, hvarigenom denna pension från och 62 Siats-Utskottets Utlåtande N:o 153. med näst in trädande slatsregleringsperiod kominer att utgå med 1,200 R:dr årligen. 56:o.
A f Johan Cady Stanton o c h kvinnosaksarbetet 23 Nordling - 21 " Mina Andrée, nordpolsfararens m o d e r; af Sekelslutets pingst; af Theodor Lindblom 21 Hjalmar Cassel 24 Florence Nightingale, valplatsens ängel; af " En sjuksköterskas testamente: Ebba v o n Lotten von Krcemer - 22 Schwerin 24 Glädeii k o m m e r! Af ' Helena Nyblom 23 * Clara Strömberg 25 N u diktar kvällen sin saga; af E. A. Söderberg ... 24 Runebergs kvinnliga anförvandter; för Idun af Hellen Lindgren 25 — 27 M e d silfvernyckel; af Anna Knutson .. 25 " Leontine Deutgen, Iduns » vegetarianska hjälpTill m i n s o n; af Edv. Hammarstedt ~ 26 redas af Ilse Franke 26 På sextioårsdagen, d e n 9 juli 1896; af Ellen Lundberg, f. Nyblom, - 28 " Agnes Ekholm, d:r Nils Ekholms maka; af G. S 27 Harriet Beecher Stowe f; af En svensk kvinna * * Drottuing Sofia af Sverige o c h N o r g e; af (med porträtt) 29 L. S - 28 Ett sommarminne; af Emil Kleen.
Ovisshetens qval äro kanhända emellertid ett af de svåraste, mest nedtyngande för menskliga sinnet. En bestämd olycka kunna vi, så att säga, se i ansigtet; men en anad, der fruktan och hopp slitas om herraväldet öfver vår själ, en sådan är värre, ty den lemnar icke det tröttade sinnet, det lidande hjertat någon rast eller ro. Gabriellas bröst arbetade tungt. Varma tårar nedföllo på Rosenbergs gåfva. Hon hvarken ville eller förmådde skilja sig från hoppet; men hon kände hela smärtan af en kommande tid, tillbragt under ovisshetens slitande strider. ”Jag är ledsen,” sade den hederlige skeppskaptenen, ”att jag åtagit mig ett så bedröfligt ärende, sannerligen är jag icke det, när jag ser hvilken elak verkan det medfört! Men jag kunde icke neka en sjuk landsmans rättvisa begäran, så smärtfull den ock var.” Gubben Haraldson och Birger försäkrade begge att de icke nog kunde tacka herr kapten, som så redligt uppfyllt det gifna löftet; ty ”huru svårt det än var att höra, kunde det icke undvikas och var i alla fall vida bättre, än att få veta olyckan genom ryktet.” ”Vi få icke antaga den såsom alldeles säker,” yttrade Erika och såg mildt uppmuntrande på den bleka, tysta Gabriella; ”bäst det är har du kanhända ett bref, som tillför oss tröst och glädje. Vi böra icke misströsta. Jag har åtminstone hoppet qvar.” ”Jag också!” sade Anton och uppreste sig från spisvrån, der han redan intagit sin vinterplats; ”hos mig är det något, som ropar högt: att Rosenberg lefver. Och derföre, du snutfagra mö, tänk icke på att klä dig i sorgdrägt, för att sedan vara fri och ta dig en annan! Så länge jag kan röra tungan, skall jag i evighet skrika dig i örat, att Rosenberg lefver!” Förvånad vände kapten Kocher hufvudet åt den undanskymda vrån, hvarifrån de hesa strupljuden kommo.
Underhåll, beklädnad m. m 95,198: — 1. 182,927: Afskrifning af besparad spanmål . i,6i3:4°- — 1,778:24. 2. 4* 276,805:47* 2- Bland ofvan afförda utgifter, ingår äfven kostnaden för Kongl. HofJaktvarfvet, utgörande år 1838. år 1839. Ehuru någon anledning ej förekommer, att det hittills brukliga sätt för underhåll och reparation af beklädnad osli sängkläder för de 2 Kanonier-Kompanierna, hvilket nu af Kongl. Maj:t och Kronan direkte besörjes, skulle medföra förlust eller föranleda till obehöriga utgifter, finna likväl Revisorerne att, i enlighet med hvad för andra Corpser sker, äfven denna Corpss beklädnad, jemte dess underhållande, borde för framtiden ställas på passevolans. Revisorerne hafva besökt Kongl. Flottans härvarande Station, Förråder, Varf, Laboratorium och Verkstäder, samt funnit god ordning iakttagen. — 125 — Götheborgs Station. Denna Stations Räkenskaper äro för åren 1838 granskade i Kongl; Kammar-Rätten med anmärkningar, men hafva för år i83p ännu icke undergått fullständig revision derstädes. fSeiset. år 1838, 5 år 1839 ». Balans från föregående äret: — Afskrifning: Utgift: Balans till följande året Behållningar och Fordringar 9,093: 41. — 9,524: 23. Vid dessa Räkenskaper har någon anmärkning icke förekommit. Extra Anslaget för iståndsättaude af Försvarsverket till sjös. (enligt 1828 — i83o årens Riksdagsbeslut.) Debet. ri , år £§m år 1839. Uppbörd:
Sparre, huruvida han icke skulle vilja, i ani. af hvad han nyss yttrade, förena sig med Hr Adlercreutz; ty skillnaden i Hrrrnes åsigt är nästan omärklig. Dessutom anser jag mig böra hemställa till Gr. Sparre om han icke anser sig skyldig att för lt. o. Ad. nämna, hvilka förmildrande omständigheter kunna komma i fråga vid dråp och hvilka icke kunna komma i fråga vid mord. Gr. Mörner: Såvida jag riktigt upfattade Hr Adlercreutz’s yttrande, gick det ut derpå att i 37:de §:n i K. M:s Propos. de tvenne sista raderna skulle uteslutas, så lydande nemi.: »och må ej i dessa fall, den i 3:dje, 4:de och 5:te §§:ne medgifna mildring af det i allmänhet stadgade straffet ega rum». Om man utesluter dessa ord, följer alls icke deraf, att med den ordalydelse §:n får, man får rättighet att tillämpa den mildring, sorn i de åberopade 3:dje, 4;de och 5:te §§:ne finnes omnämnd, emedan för den mi G 200 Den 18 Joli e. m. dring, der omnämnes, särskilda straffbestämmelser äro utsatta, som icke i denua ifrågav:de § finnes omnämnda. Hr Carleson: Gr. Mörner har rätt deri att, i händelse de sista orden i 37:de §:n af K. M:s Propos. uteslutas, så följer ej deraf, att de förmildrande omständigheterna, som i 3:dje, 4:de och 5:te §§:ne omnämnas, kunna tillämpas i det fall, som omnämnes i 37:de §:n. Gr. Mörner: Såvidt jag kunnat fatta, ligger just i det yttrande, Hr Caileson sednast algaf, det största skälet för att nyttja de allmänna uttryck, Gr. Spane föreslagit i afs:de på synnerligen mildrande omständigheter.