Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har länge klagat öfver borgenssystemets utbredning i vårt land och sökt motverka detsamma; och senast vid denna riksdag har ett förslag väckts att helt och hållet afskaffa proprieborgen. Yisserl. kunde ej detta förslag bifallas, emedan det skulle kränka det fria aftalets rätt, men vi böra sträfva efter att göra borgensinstitutionen så umbärlig som möjligt, och detta sker derigenom, att hvarje Den 28 Maj. 531 lånesökande söker skaffa sig lån endast på grund af sin egen personliga kredit, eller den realkredit, han kan erbjuda. Om nu en person, som icke kan erbjuda någon annan realkredit än dyrbara machiner o. d., träffar en annan, som är villig att låna honom penningar mot en sådan säkerhet, hvarföre då förbjuda dessa båda att ingå ett sådant aftal. Ar det något olofligt, något oärligt i att jag erbjuder långifvaren panträtt i hvad jag eger, och är det icke nu, då man medgifver att privilegiernas tid är förbi, billigt att utsträcka till alla näringsidkare hvad man medgifvit några. Man har nemi. för längesedan funnit att principen om panträtt endast i fast egendom icke är hållbar och derföre beviljat bergsbruksidkare, fabrikanter, Eskilstuna fristads arbetare, nordsjöfiskare rätt att ställa underpant, och då bör väl samma rätt äfven lemnäs åt jordbrukare, hvars redskaper etc. böra utgöra ännu större säkerhet. Fästa vi oss nu vid de mindre näringsidkarne, i afseende å hvilka det framför allt är af vigt att lagen ej lägger hinder i vägen för den fria verksamheten, så framstår klart, hvilken stor lättnad underpantsinstitutionen skulle för dem medföra. En hemmansbrukare, som icke eger något annat kapital än sina inventarier, förlorar genom en olycka t. ex. sina dragare; han måste anskaffa nya, men, i brist af kontanta medel, kan detta svårligen lyckas honom, så vida han ej får lemna säljaren säkerhet genom att åt honom inrymma panträtt i de försålda kreaturen. Detta sker redan nu genom de så förhatliga lösöreköpen, hvilka ej betraktas annat än som underpant för en fordran.
LagUtskottets den 7 dennes under N:o 14a afgifne, samt den 11 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Ut* låtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid. Utskottets förut meddeldte Betänkande ^ an_ gående förrymd Makas rättighet att tråda i nytt Gifte. Herr van Hartmansdorff, Auguft: Då detta ämne först förekom, hade Domprosten Lss inér föreslagit strängare straff å den, som eger.. villigt förlöper sin Maka. Detta ansågs af Utskottets Ledamöter och ibland dem också af Herr Ribbing icke vara lämpligt. Men till förekommande af förbrytelsen, föreslog Herr Ribbing en annan utväg, nemligen den förlupnes allmänna efterlysning öfver hela Riket, tillika sned de öfriga påföljder, sorn skulle drabba densamme, Nu har Lagutskottet ansett Herr Ribbings förslag ej såsom en ny motion, utan blott såsom en anmärkning vid Domprosten Lamérs. Ehuru Herr Ribbings motion således i sjelfva verket nu första gången år före bos Ridderskapet och Adeln, har Utskottet framställt den, såsom vore det den andra. Jag har velat fästa Högloflig® Ridderakspets och Adelns uppmärk - Titti 27 Augusti J. m. aamhet på denna omständighet, emedan jag anser Herr Ribbings förslag böra, såsom vålgrundadt, närmare öfvervågas, Örn det skulle vara Makar tillåtit, att få skilsmässa, sedan endera förlupit den andra, blott man vore utom Häradet, eller utom Länet, så vore ingen ting lättare. Alla de svårigheter och varningsgrader Lagarne i öfrigt bestämt för att hindra äktenskapets upplösning, tjenade då till intet, ty man behöfde blott resa ifrån hvarannan. Saken år så vigtig, och står uti ett så nära sammanhang med Kyrkolagens öfriga stadganden, att man ej bör förbigå den, såsom Utskottet gjort, utan taga Herr Ribbings motion i betraktande.
Mar t ii. liga tillfällen erfara nödvändigheten och nyttan af offentlighet vid UnderDomstolarne, der medborgares rättigheter och skyldigheter mun. teligen afhandlas. Den mäste således medgifvas af en hvar, som icke med flit vill blunda för rätt och sanning. Derföre är det ock enligt med våra lagar, att medborgare af alla Stånd få der fritt inträde, att, utom i en enda händelse, rom jag tror mig nu icke böra näm. na, bevista alla rättegångar och undersökningar. Någon har häraf velat sluta till nödvändigheten och nyttan af någras tillträde vid öfverläggningarne på Riddarhuset, och flere hafva, under jemförelse af hvad som skall ske uti Norrige, England och Frankrike, sökt härnta styrka för denna slutgattsj men jag vågar fråga, kan någon jemnförelse emellan förhållandeme härutinnan äg» rum? jag åtminstone kan icke finna det. Vid UnderDomstolarne får, såsom sagt är, en hvar som vill bevista Sessioneme, Något missnöje kan således der aldrig uppkomma elbr föranledas af något godtyckeligt vägrande, som å Riddarhuset, vid nu varande förhållande, skulle ofta möta dem, som der ville inträda. Ett sådant vägrande skulle med skäl anses såsom en verkelig orättvisa, hvilken, säsom mig synes, alltid skall medföra menliga följder, dem man med största omsorg torde böra undvika. Uti ofvannämnde länder åro hvardera nationens Representanter, vid deras öfverlägguingar, samlade uti ett rum. Här åter samlas de på 4 serskildta ställen. Så länge detta exi-? Ben IT Mar lii. 699 pterar kan någon allmännare ofientlighet icke vinnas än den, som redan är beslutad, och erhålles genom Protocollernes skyndsamma tryck; ning, samt af de bulletiner, som dagligen komma att utfärdas. Sådant lärer icke ske uti ofvannämnde länder.
5:o af riksdagsfullmägtigen Ephraim Larsson från Elfsborgs län, att till 49 kap. [ § Missgerningsbalken, som bestämmer ansvar för den, hvilken köper det han vet stulet vara eller handlar något af misstänkt person, måtte göras ett så lydande tillägg: ”Är det hästeller boskapskreatur och säljaren icke tillställt köparen betyg af Myndighet eller af två kände bofaste Log-Vlskottets Betänkande, N:o 65. 3 män, att lian är behörig, alt sådan handel afsluta; bote två gånger det stulnas värde, ändock att det egaren återslälles.” I anledning häraf, får Utskottet förklara, att då Utskottet i sitt betänkande N:o 58, tillstyrkt antagande af en ny strafflag, deri straff för dulgadråp blifvit uteslutet, samt uppenbara kyrkoplikten ej heller bibehållits, och sådana ansvarsbestämmelser för mened, för stöld af alla arter och för delaktighet deri, blifvit föreslagna, sona, efter Utskottets omdöme, äro med rättvisa öfverensstämmande, Utskottet anser ifrågavarande motioner ej böra till någon serskild åtgärd föranleda; utan hemställes vördsamligen att samma motioner mätte lemnäs utan vidare afseende. Stockholm den 18 Augusti i84S. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Aug., kl. 3 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af 2 $ i iy Kap. Ärfdabalken, angående vederlag för såld arfvejord.
Drottningholmsvägen ännu icke var anlagd, Löfsta blifvit anslaget till postföring för Hofvets räkning, troligen af orsak att kommunikationen emellan Svartsjölandet och detta hemman var lättare än öfver Lofön, samt att, hvad Sättra angår, detta hemman tros vara upptaget på Färentuna härads allmänning, hvilken anses varit belägen inom Salems socken; att emellan Nibble å Svartsjölandet och Löfsta, beläget -2 mil från Barkarby gästgifvaregård, färja Varit inrättad; att gästgifverier funnits inom Färentuna härad vid Säby i Sånga socken med färja öfver Munksundet till Munsölandet, vid Säby i Skå socken med båtfart öfver sundet Långtarmen till Ekcrölandet, samt vid Sanda och Wäsby på Ekerön med färja från Rösten ttll Brunna länsmansboställe nära Fittja gästgifvaregård, beläget ungefär -J mil från Sättra, och att man sålunda, utan att taga omvägen genom Stockholm kunnat färdas från Svartsjölandet till Fittja och Barkarby gästgifvarcgårdar, samt emellan dessa öfver Svartsjölandet. Sedan vägen från Stockholm till Drottningholm med broar öfver sunden vid Traneberg, Nockeby och Drottningholm blifvit under Konung Gustaf III:s tid anlagd, hafva likväl desse kommunikations-anstulter upphört.
Discont_fordringarnes indrifvande, än förslagsvis tillätes att hoppas, möjeligen kunde gifva anledning; att det på sådant sätt åter utsläppte och emot 3 ProcenfsSedlar och Assignationer i Rörelsen svarande Sedelmynt, ovilkorligen efter 5 år bör vara åter indraget, såsom svarande emot den Fo"d, som innefattas i Discontverkens säk» ra Fordringar; att af dessa bör indrifva: en femtedel om året, och om möjligt Räntatr för de i dessa Disconter gäldskyldige, till ^ Procent nedsättas under denna Liqvidationstid att jag ansett 6 procents Ränta ä Barq iers fqrdnn af Götheborgs Discont vara för strängt beräknad; att någon utsträckning beviljades för BancoDiscontens operationer, och att FilialContoir i Götheborg och Malmö anställdes, utan rättig, het att bevilja Lån, hvilket alltid skulle HufvudContoiret i Stockholm undersfällassom ägde att göra afseende å FilialComoirens tilleller afstyrkan; att jag anser en uppgift med nummer, årtal och summa å alia i omlopp varande TreproeentsSedlar innom viss löreskrilventid, böra af Innehafvare infordras, för att controllera Verkets bokförda Skulder; att jag äskat undersökning om Götha CanalDiscont ägt rättighet att till Canalverket utlåna Den 17 Martil, e. m. 185 i,loo,ooo R;dr på längre tid än 6 Månader, och utan att derföre äga sådan säkerhet, som till TreprocentsSedels-InnchafVares förnöjande är antaglig. Till slut får jag äran yttra, det j-g inga. lunda kan medgifva, att
Nu har likväl StatsUtsk., emot 3 Stånds beslut, velat tvinga oss att votera i förstärkt StatsUtsk. , ehuru 3 Stånds afgörande måtte vara definitivt, och i förstärkt StatsUtsk. veta vi väl förut huru det kommer alt gå. Medium af anslaget till handelsoch sjöfartsfonden har de sednare åren utgjort 3o4,534- r:dr. Skulle!denna summa minskas till 6§ proc., utgjorde den 2o3,o23 r:dr och med Norriges årliga bidrag 37,083 , tillsammans årligen 240,106 r:dr; men som det nödvändiga årliga behofvet är 3i2,38o r:dr, så uppstår en brist af ej mindre än 72,275 r:dr, utom hvad som derutöfver i ovanligare fall erfordras i afseende å de tvänne förenade Rikenas handelsförhållanden till sjöss eller lands och ännu derutöfver till de beslutade båkbyggnader, Den 3o April e. ni. 4/9 som R. o. Ad., på BorgareSt:s inbjudning, nntagit böra utgå från denna fond. Skulle nu i det förstärkta StatsUtsk. de i o proctn nedvoteras till 6-J proc. och de högst behöfliga anslag båkbyggnaderne m. in. fordra, som redan äro beslutade, bortvoleras, tyckes det mig häri ligga nog mycket gyckel emot Ulsk :s principaler RiksStm, hvartill likväl fråganär alltför allvarlig. Jag anhåller derföre om återremiss, pä ilet Utsk. må borttaga voterts-proposm och ej tvinga Ii. o. Ad. att afslå densamma. Hr Rosenblad, Bernh.: Äfven denna punkt delar sig i 2:ne frågor. Den första afser sättet för handelsoch sjöfartsafgiflens redovisning, och i afseende på hvad Ulsk. härom yttrat, finner jag ingen anledn. lill någon på sak inflytande anmärkning.
R:dr 247,799: *— 9. hvartill böra läggas Riksgälds-Contorets 2:ne, äfvenledes räntebärande, fordringar hos Rikets Ständers Bank för Banken meddelade lån, att efter 3:ne månaders uppsägning återbetalas; för hvilka fordringar, uppgående till ett sammanräknadt belopp af 1,143,750: —■ —* Banken, enligt dess utfärdade förbindelser, skall erlägga 5 procents årlig ränta å ett belopp af 543,750 R;dr och 4 procents ränta å 600,000 R:dr. Vidare äger Riksgälds-Contoret att, jemlikt Rikets sednast församlade Ständers beslut, från Banken, före slutet af innevarande år, utbekomma återstoden af den Contoret anslagna andel utaf Bankens capitaUöfverskott vid i83g års slut med 462,243; 17. 11, För öfrigt anser Utskottet, att bland de för nu i frågakomne utgifter disponibla tillgångar kunna beräknas: l:o det belopp, hvarmed Bankovinsten för nästl. år öfverstigit hvad, som erfordrats för uppbringandet af Bankens capitalöfrerskott till 10,000,000 R:dr, och hvilket balopp, enligt Rikets Ständers nyligen fattade beslut, skall till Riksgäls-Contorel öfverlemna.*; varande detsamma i Banko-Uiskolléts Utlåtande N;o 44 uppgifvet lill 300,000: 2:o den af Riksgälds-Contoret för tiden intill denna Riksdag afsatta och på särskild räkning i Banken inne stående summa, såsom Jond för stora creditivet . 210,260: 7. 3. 3:o de lill Kongl. Stats-Conlorel levererade äldre depositionsmedel, äfvensom den på Postverkets räkning i Banken insatta särskilda behållning, hvilka medel nu komma att till Riksgälds-Contoret aflemnas med tillsammans 63,154:10. 4.
Hans E.xcellence Herr Grefven och JLandtMarskalken frågade, om Bidderska.pet och Adeln behagade tillåta, att Herr Cederschjölds iiu afgifne yttrande äfven finge åtfölja den nyss beslutade återremissen, Ropades Ja, Å nyo föredrogs LagUtskottets den 3i sistlidne October under N:o 128 afgifne, och den 10 dennes på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte frågor om stadgande af skyldighet för Gäldenär, att, i brist af annan tillgång, med arbete aftjena sin skuld. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Vid detta Betänkande skall jag utbe mig få göra några errinringar. I första punkten föreslår Utskottet, att gäldenär, under det han arbtar af sin skuld, får std under tjenstehjonsstadgan. Detta förutsätter således äfven möjligheten af husaga, och det skulle vara olämpligt att medgifva ett sådant förhållande, emedan det väl kunde hända, att en borgenär skulle vilja utan skäl släcka sin harm på gäldenärens person. Jag anhåller derföre, att detta mätte uttagas. I andra punkten slår, att för hvarje dags arbete, skulle af räknas värdet af ett dags-, verke efter Markegångspris. Men det ät' Den 20 November f. m. 189 mängen, hvars arbete icke kan mätas på (Jetta sätt» Och det kunde således mycket väl hända, att en person, hvilken kunde uträtta för flere Riksdaler om dagen, blefve qvarhållen längre tid än vederborde. Dagspenningen borde derföre bestämmas af Domstolen» Herr Uggla, Carl Wilhelm: Det fattades endast den omständigheten för vår tid* för att sätta en krona på lagstiftningen, att då en mängd personer begära modification uti bysättningslagarne och deras förmildring, Lagutskottet äfven skulle tillstyrka arbetsdomar, så att desse alternativer skulle kunna efter godtfinnande försökas på de olycklige af de Herrar, sorn hafva stort herravälde i penningeaffairer.
De höga trotsiga borgarna ha fallit och murgrönan täcker deras ruiner. Hvarest vid foten af dessa berg några lifegna i eländiga hyttor skälfde för den öfver dem thronande tyrannens vink, kransa nu trefliga boningar, byar och städer den mäktiga Rhens stränder. Men utan vinskötseln vore flera trakter ännu här ödsliga, ofruktbara. Vid dessa branta stränder ses få åkerstycken. Nu är landet rikt på Bacchi gåfvor, hvilkas plantering och vård likväl ofta är mödosammare, alltid osäkrare än åkerbruket. Derföre är vingårdsmannen vanligen fattigare än åkermannen. På 5 till 6 år räknas merendels blott ett godt vinår. Man har här ej haft något sådant sedan 1822, men hoppas det bästa af det närvarande. Kommer ett sådant godt vin-år, så betalar det flera föregående års förluster. De mesta vingårdar drifvas på hälftenbruk. Hvarje bonde säljer sjelf sitt vin till vinköpare från Cöln, Düsseldorf etc. som en månad efter den i slutet af September och i October infallande vinskörden befara dessa trakter. – Det är vår gamla skeppares underrättelser, jag hoppas ej skepparlögner. – För öfrigt äro vingårdarna ej så vackra, som jag föreställde mig. Deras grönska är blek, och de många störarna, vid hvilka rankan fästes, göra det hela snarare grått än grönt. Nu uppreser sig den gamla borgen Hammerstein, på en hög öfver floden lutande klippa. Den var i 30 åra-kriget en vigtig post, intogs af Svenskarna, återtogs af Spanjorerna, och förstördes efter Westphaliska freden. Strax ofvan Bonn var fordom en skans, som kallades die Pfaffenmütze. En annan på en närliggande höjd kallas ännu der Schwedenborg. Svenskar och Spanjorer besköto hvarandra från dessa fästen. Vi åto middagen i den gamla, men fula staden Andernach, och foro sedan förbi det nya, täcka Neuwied, beläget på en bergomkransad slätt. – Till staden förer den högsta och tätaste poppel-allée jag någonsin sett. Upp i den gröna höjden till venster skimrar Monrepos, Hertigens af Neuwied lustslott.
Herr Friherre Salomon Löfvenskiöld, jemte framställ - Hos Presidenten ning af det betydligen förbättrade skick, hvaruti den åt honom på arrende upplåtne, i Sundby Socken af Öster-Rekarne Härad och Södermanlands Län belägne, Sundbyholms kungsgård nu befunnes i jemförelse med densammas tillstånd, då den af Herr Friherren tillträddes, i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes förunna Herr Friherre Löfvenskiöld och dess Fru, om, vid Midfastan år i85o, då nuvarande arrendet ginge till ända, begge eller endera af dem lefva, fortsatt arrende-rättighet till Kungsgården under deras återstående lifstid; hvarvid sökanden under nyssnämnde förutsättning förklarat, att, i fall den sökte förlängningen af arrendet bifölles, icke allenast den af Herr Friherre Löfvenskiöld med betydlig kostnad uppförde karacters-byggningen, utan äfven alla öfriga honom enskildt tillhöriga hus, byggnader och anläggningar samt dessutom åtskilliga serskildt specificerade möbler och husgerådssaker skulle vid nämnde tid till Kungsgården afträdas. Sedan, i enlighet med sökandens tillika gjorde underdåniga anhållan, undersökning blifvit på stället förrättad af Kongl. Majrts Befallningshafvande i Länet, jemte tillkallade Gode Män, hvilka, uti en till Kongl. Maj:t insänd berättelse, i hufvudsaklig måtto vitsordat de uti Herr Friherre Löfvenskiölds ansökning uppgifne förhållanden och derjemte i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall ‘till hvad i nämnde hänseende blifvit hegardt, har Stais-Utskottets Utlåtande^, N:o ilo. '9 Kongl. Kammar-Collegium, uti ett ilen 8 sistl.
Ständers bepröfvande; oell varda 2tne Ledamöters af Utskottet yttrade serskildte tankar bifogade genom ProtocollsUtdrag. Stockholm den 23 Januarii 1818. Utdrag af Protocollet, hullet hos Riksens Högloft. Ständers Statsutskott, vid Urtima Riksdagen i Stockholm d. 17 'J annar ii 1818. S. D. 1 frågan om den af Herr [Borgmästarn, Lagman Kjellander föreslagne befrielse för Mani. sfraterne från Skyldigheten att förvara en Nyckel tili Land ([Ränteri erne* Cassakistor m. in., StatsUtsk. Betänkanden. 95 derom StatsWerks -Afdelningen med projefteradt betänkande inkommit, anförde Herr Brukspatron Ekelund skrifte!igen: ”Då jag uti Höglo/!. Afdelningen förklarade mig , vara af skiljaktig metning med Pluraliteten ar jag skyldig, att cler”före nämna mine skäl. Ändamålet att en Ma”gistratsPerson nödvändigt, skall förvara en af ”Nyckiarne till Ränterikistan, mäste, efter För”fattningarnes ésprit, nödvändigt vara, att derigenom bereda säkerhet för Statens medel, då ”derjemte är stadgadt., att alla Penningar inom ”gene Lås skola gömmas, utom de 500 Rtd ”Räntémästaren är tillätet, att till förefallande be”hof utom Cassakistan förvara.
Disconl-an visningar, bar jag på Afdelningen lork larat mig vara af den mening, —hvilken jag anser mig ännu böra vidblifva —att BancoQmbudet Ferlin saknar all laglig rätt till godtgörelse af Banken för de fordrade 2000 R:dr; men då flere af Utskottets Ledamöter upplyst, alt bemälde Ferlin j under all sin tjenstetid inom Bancoverkel, gjort sig känd för en ytterst redbar caracter och oförvitlig vandel; alt han utmärkt sig för flit och skicklighet; att han, utom andras välvilja och understöd, icke bade mäglat de ifrågavarande anvisningarne infria, samt att han, såsom en obemedlad yngling, skulle på den bana, han beträd!, äfven med sin stora arbetshåg och förmåga, endast kunna emotse en svår och tryckande framtid , om han enskildt skall vidkännas den oftanämnde utbetalningen; så och med afseende på de för Ferlin i öfrigt uppgifne ömmande omständigheter, sorn Afdelningens Protocoll upptar, har jag trott mig böra vördsamt tillstyrka, alt Banken med 1000 R:dr Banco mildrar del genom Hedengrens bedrägliga förhållande Ferlin tillskyndade lidande; men att Banken skall deltaga med något högre belopp, mäste jag deremot bestrida, enär Ferlin haft i sin förmåga att hindra Hedengren från tillgreppet, men ej gjort det, samt att han således för denna sin underlåtenhet äfvensom androm till varning, af mig anses böra vidkännas ilen öfriga förlusten.” Uli denna reservation hafva instämt Herr Rådman Lindblad, Herr Fabrikör Lidbom och Riksdagsfullmägtigen Anders Jonsson. Af vice Talmannen Per Ericson: ”Jag anser Banco-Ombudet Ferlin böra endast lill 3- ersätta de ifrågavarande 2:ne från Låne-Contoirets förvaringsrum tillgripne Assignatiouernes belopp, och tillstyrker på sådan grund, alt Ferlin må erhålla godtgörelse för samma Assignationers inlösen med B:co R:dr 1,3331 16 sk. eller -|:delar af deras belopp.”
De ädle männer ensame förvalta väl Så stad, som hus; men toma kroppar utan själ, De äro stoder uppå torg: I härnaden Den starke armen, som den svage, skördas hän: Och sådant allt beror af tapperhet och art. Derför han är det värd, tillstädes eller ej, Agamemnons son, för hvars skull hit vi kommit ha Nu låtom oss mottaga bjudningen; välan, J tjenare, vi måste in; den fattige Mer än den rike vare mig välvillig värd! Alltså jag prisar denne mannens gästfrihet; Men såge hellre, att din egen bror likväl, Sjelf lycklig, mig ledsagade i lyckligt hus. Kanske han kommer; ty orakelgudens ord Ha laga kraft; ej menskors spådom aktar jag. KHOREN. Nu, mer än nånsin, o Elektra värmes upp Af fröjd vårt hjerta; ty måhända stadgar sig Vår lycka herrligt, som så långsamt hittills skred. ELEKTRA. Min stackars man, då nog du vet vår fattigdom, Hvi tog du dessa gäster mot, förmer än du? BONDEN. Hvi, om de äro, som de synas, ädlingar, Ej hölle de tillgodo smått såväl som stort? ELEKTRA. Emedan du misstagit dig, och fattig är, Så gå nu till min fäders gamle vårdare, Der han vid floden Tanaos, som genomskär Argeiska landets gränser, liksom Spartas jords, Med hjorden vistas, se'n ur staden han fördref! Bed honom gå till hybblet sitt, och derifrån Till fremlingarnas bord förskjuta oss en rätt. Hur han skall glädjas, och beprisa gudarna, Förnimmande, att gossen lefver, som han frälst! Ty ej ur fadersborgen, och utaf vår mor Vi något finge; men blott harm bebådade Om skökan hörde, att Orestes lefver än. BONDEN. Om dig så synes, vill jag bringa detta bud Till gubben; gå nu oförtöfvadt du ditin, Och ställ i ordning der! Blott hustrun vilja har, Hon för en måltid tusen medel finner upp. Ock är så mycket i vårt hybble qvar ännu, Så att vi gitte dessa mätta för en dag.
Utlåtanden i öfi igt gjot de framställningar äro på det sätt afgjorde: att i:sla punkten, angående undanrödjande af de olikheter i beskattningen, som serskilda jordnaturer m. m. medföra, blifvit bifallen af samtlige Riks-Slåuden ; att aulia punkten, i hvad den angår tillstyrkt hemställan till Kongl. Majit om förslag till nya löne-stater för de Corpser, sorn nu inneha! va indeldta löner, blifvit afslagen af Ridderskapet och Adelil samt Pj este Ståndet , men gillad af Borgareoch Bonde Stånden , vid hvilket förhållande den lärer böra anses förfallen; dock hemställer Utskottet, alt Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndet måtte medgifva, att, i fall indeldta räntornes och lionde-spanmålens indragning skulle komma att ega rum, berörde underdåniga hemställan då får afgå; att hvad Utskottet uti 3:dje punkten yttrat, angående uppskof med den föi ut beslutade rednclioiien af hemrnansränlorne till färre persedlar, blifvit af samtlige Riks-Stånden godkäudl; att Utlåtandet uti /|:<le punkten af N:o 320, angående markegångssällningen, jemväl blifvit giliadt af samtlige Riks-Stånden, etidasl med den skiljaktighet, att Ridderskapet och Adeln icke godkänt den tills ty ikle underdåniga hemställan till Kongl. Majit om Nådigt förslags afgifvande vid nästa Riksdag, i afseende å framflytlning af liden till markegångssättning, hvilken tillstyrkan likväl, såsom af 3:ne Stånd gillad, enligt j5 §.