Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå Banko-Utskottets hemställan, uti Memorial N:o 13, af den 28 Februari 1851, beslöto Rikets sednast församlade Ständer, i afseende ä 6 särskilda, i Banken (jvarslående äldre deposita, för hvilka, i saknad af kännedom af egarne, någon depositionsafgift ej kunnat utbekommas, att, medelst kungörelse i Postoch Inrikes-Tidningar, beskrifning å berörde deposita skulle lemnäs, med anmaning till den eller dem, som innehade depositionsbevis derå, eller eljest kunde styrka sin eganderätt till det nedsalta godset, alt inom ett år från den dag, kungörelsen blifvit första gången i tidningarne införd, den upplupna afgiften erlägga och depositum återtaga; och att, i händelse något eller några af dessa deposita, hvaribland ett, enligt påskrift, tillhörde den för längre tid sedan upplösta General-Tull-Arrende-Socieleten, icke skulle inom den salunda bestämda tiden uttagas, sistnämnde depositum borde afgiftsfritt erbjudas Kongl. General-Tull-Styrelsen samt dit aflemnas och öppnas i närvaro af ett, utaf Banko-Fullmäktige utsedt ombud, som skulle åligga alt möjlige rättsinnéhafvares anspråk dervid bevaka, hvaremot Fullmäktige berättigades alt låta öppna öfriga tilläfventyrs qvarvarande deposita och, i fall deras innehåll föranledde till någon upplysning om egarne, dem derom underrätta, antingen genom kungörelse i tidningarne, eller på annat lämpligt sätt. Till åtlydnad af Rikets Ständers beslut, hafva ifrågavarande deposita blifvit kungjorde, utan att, inom den stadgade tiden, någon till utbekommande deraf sig anmält, vid hvilket förhållande f. d.
H. Thomander yttrar i ämnet Såsom teologie docens vid Lunds universitet — således en auktoritet som herr Torelius väl icke djerfves underkänna — skrifver Thomander till sin ungdomsvän, skalden Dahlgren i de på tryck utgifna brefven: » Sedan hvilken tid har man beslutit att efter tio Guds bud döma om en ny estetisk förtjenst? Den sköna äktenskaps-bryterskan i » Don Juan » har i Angelika (tragedien » Manfred ») sitt fullkomliga motstycke, en karaktär som i qvinligt moralisk skönhet, åtminstone i skaldens idé, icke öfverträffas af Desdemona. Den otrogna enkans oändligt sköna bref till sin älskare tyckes i synnerhet hafva väckt vissa recensenters förargelse. Tro de då på fullt allvar, att en brottslig kärlek, icke ens i den stund då den pliktar för sitt brott,är i stånd till någon upphöjning i tanken, kan vara stor, innerlig, till och med ädel? Biskop Thomanders ord — en fint bildad prestmans och kritikers skarpa protest mot literära fariséer af herr Torelii skrot och korn — kunna väl om någonsin tillämpas ju6t på kronprins Rudolfs och Mary Vetseras tragiska öde. Och man skall vara alldeles förblindad af andlig högfärd och renons på all känsla, för att sätta sig ner och döma på rak arm, låt vara en brottslig, men så lidelsefullt hängifven kärlek som deras. Och derför att vi nu vågat låta baronessan Vetseras porträtt åtföljas af ett poem — ty att intaga porträttet var väl ingen så himmelsskriande synd, då alla Europas förnämsta illustrerade tidningar efter oss gjort det samma — ett poem, som, efter hvad » Vårt Land » säger, » i välklingande, men till sin tendens vämjeliga strofer nedlägger sin hyllning för äktenskapsbryterskans fotter » — derför utöser nu » Vårt land » öfver Dagens Krönika sin heliga vredes skålar och staller oss till räkenskap för bristande moral. Det är verkligen högkomisk t! Och det är tendensen i Daniel Fallströms poem, som framkallat detta hr Torelii blixt och dunder. Hr Torelius måtte då ha läst Fallströms dikt på samma sätt som en annan viss hög, af presterna ännu erkänd potentat läste bibeln.
Det är på detta skäl jag önskar att det måtte bestämmas någon viss tid, då skolorna ovillkorligen skola inrättas; ty eljest befarar jag att den tid torde vara långt borta, då vi få se dem organiserade. i ja Den io Februari f. m, Hr von Hohenhausen: Jag anser vida mindre skadligt, alt skolornas inrättande uppskjutes några ar, än att försa tillingarne, för attfullgöra lagen, nödgas se igenom fingren med de skollärares egenskaper, som de antaga. Dessutom beror det ju på församlingarna alt säga : vi äro ej i ordning; då lärer det lydi igen finnas, att det ej är tillgäng på lärare. Dä seminarier finnas, i Hvilka larat ne böra undervisas och undergå examen, så hafva ju försnmlingarne i sitt maki alt säga: vi hafva ej tillgång på lärare, och således tror jag det tillägg jag föreslagit vara nödvändigt tilt införa. Hr Gripenstedt: Af hvad som blifvit yttrad t k fui jag ej finna någon anledn. alt frångå min mening det tillagget är olämpligt. Hr von Hartmansdorff har igenom c.alculer sökt bevisa att det ej skulle kunna bildas ett tillräckligt antal lärare på den tid, som Utskm föreslagit. Om så är, så faller det af sig sjelft, såsom jag en gång förut yttrat, att inga lärare kunna anskaffas, och då behöfves ej detta tillägg för att befria församlingarna från skyldigheten dertill. Hvad beträffar att det vöre mindre ondt deruti 0111 skolans inrättande fördröjdes ett eller annat år, än om oskickliga skollärare, för alt efterlefva författningen, måste antagas, så tror jag att dröjsmålet på många ställen skulle kunna blifva ej allenast ett och annat år, utan lill och med ett och annat 10-tal af år, om detla får bero på socknarna sjelfva, och då läiarne alltid böra undergå examen inför vederbör. auctoriteler enligt fastställda kunskapsmålt, så tyckes mig att de i intet fall borde presupponeras blifva oduglige, utan tvertom skicklige. Hr von Hartmansdorff:
Ständer, att de Samfunds-dygdcr, som i alla tider utmärkt Swensta Folket, och den wära Lagar befästat, utgjöra det enda sanflyldiga medel, genom hwilka Rikets sjelfständighet, kan skyddas och uprätthällas: Trofasthet i förbindelser, renhet ! feder, oskrymtad Gudsfruktan samt mod och ständaktighet i farans stund hafina hittills utmärkt National-lynnet; mätte detta lynne hos ost uplifwas, och framgent stadgas, och mätte wi med bibehållande af forntidens nerf och sira, i förening med sednare tidcrS widsträktare uplysning, pä kommande slsigtcr öfwcrlära wärdige efterdönien af styrka i själen och odlad Swensk Jord. Med afseende härpä och upmuntrad af den nitälskan Riksens Högloft. Ständer hysa för Fosterlandets wsilgäng samt, de önstningar som hwarje redlig Medborgare lifligt lärer gjöra, att snart fä se Fäderneslandets digra samlingar af ser skilde stadgar sammandraga i en allmän gällande Lag, har jag trodt mig böra wäsa den fräga, huruwida de projecterade nya Lagar, Äiöö sch Ld. prok. 6:te Dand. a-Lrs AfS. r7;o 52. 498 Den 14 April. Lagar, och förändringar k de gamla, altid med wisthck kunna anses förenliga med grunderna för en sann Lagstiftning , samt om de fördelar man synes lofwa sig, af partiella förbättringar, icke möjligen i wista fall skulle med afseende pä det hela, kunna bliswa olägenheter, eller öfwerwägas af deni seni derefter kunde upkomma; men som en siik undersökning krafwer längre tid och mera systematisk handläggning, än dom Riksens Ständer mängfalldigs och Riksmärdande ärcnder torde medgifwa, har jag trott mig böra till Högwäls borne Herr Grefwen och Landt-Marftalkens, samt Högloft.
Det står er fritt att mörda mig: det skall icke kosta er den minsta kamp. Jag har redan många gånger påkallat döden, önskat ett slut på ett lif, hvarifrån all glädje flytt. Se här, Agostinho, har ni mitt blottade bröst: jag har förtjent er hämd, jag vill dö och välsigna er, men tala kan jag, vågar jag icke. Villaflor bortkastade den redan höjda värjan, och öfverlemnade sig åt utbrotten af en vild förtviflan. Sedan öfvergick hans häftighet till en annan ytterlighet: han sjönk ner på en stol, betäckte ögonen med sina händer och började högljudt snyfta. Andrada, sedan han länge betraktat ynglingen med ett ömt deltagande, närmade sig honom. Jag hade icke anat att denna kärlek skulle vara så djup, så stark. Så hör då ett ord, som i början skall uppröra er, men sedan lugna er! Vet, Villaflor, er Clementina är icke mer fri. Hon är en annans brud. Gift! Gift! Också det! Detta onaturliga, gudlösa band skall jag sönderslita; hennes brudgum skall dö för min hand. Hennes brudgum är Christus. Gud! Nunna! Och detta säger ni för att trösta mig, för att lugna mig! Du hånar mig, gubbe. Hör mig, yngling, och sansa dig! För menniskohjertat gifves det ingen större, ingen mera sönderslitande plåga, än ovissheten och tviflet, detta sväfvande mellan misströstan och glimten af ett omöjligt hopp. Den rena olyckan, den afgjorda omöjligheten är vida bättre: dess slag träffar på en gång; man neddignar måhända, hjertat blöder, men mannasinnet uppreser sig åter, – man försakar och försonar sig med nödvändigheten. Ni talar om en sak, som ni icke förstår, gamle man; ert kalla hjerta har aldrig varit tillgängligt för andra känslor än äregirigheten, denna blinda politiska fanatism och för detta statsförbättrings-fuskeri, för hvilket allt heligt måste vika.
Det är verkligen mycket konseqvent af motionären, att framställa ett sådant förslag som detta; ty han vill i allmänhet icke hafva någon giftomannarätt, icke en gång för den 15-åriga qvinnan, så oerfaren hon än må vara. Med så mycket mer skäl måste han då, i öfverensstämmelse med desse sina förut uttryckte åsigter, önska, att soldaten icke må komma att stå uti något slags sonligt förhållande till sitt befäl eller att befälet måtte ställas uti något faderligt, rådgifvande förhållande till soldaten. Det synes mig eget nog att, då Utsk:t uti Betänk:t uttalar den åsigt att »stadgandet är mindre ändamålsenligt, helst icke lärer »vara möjligt för belälet, att, när soldaten begär tillåtelse att ingå »äktenskap, kunna förutsäga eller veta om detta äktenskap skall »blifva lyckosamt eller icke», kan verkligen detta skäl, ord för ord, tillämpas på hvarje giftomans pröfning. Giftomannen pröfvar nemi. äfven han, efter bästa förstånd och samvete: men på förhand. Det är med tillit till faderlig välvilja å befälets sida samt sonligt och förtroendefullt förhållande å soldatens, som jag anser, att detta stadgande till den sednares egen fördel blifvit gifvet samt att det så mycket omtalade »bandet» icke skall kännas tryckande. På dessa skäl hemställer jag att R. o. Ad. måtte afslå förev:de Betänk. Frih. Creutz, Steffan: Med ani. deraf, att detta Höglofl. Stånd redan, genom dess beslut i frågan om giftomannarätten, uttalat sitt tänkesätt i ämnet, borde jag hafva förutsett, att man här äfven skulle motsätta sig detta förslag; men då likväl de uti denna motion framställda anspråk syntes mig så utomordentligt billiga, hade jag icke kunnat föreställa mig, att åtskilliga ledamöter skulle med sådan envishet uptriida emot densamma; och ansåg mig med så mycket mera skäl kunna omfatta denna öfvertygelse, som Utsk:t tillstyrkt motionen.
Riksdag anböllo Rikets Ständer i underdånighet hos Kongl. Maj:t, att, till besparing af ofvannämnde hjresmedel, tjenlig lokal måtte kunna uti någon af Kronans i Stockholm varande byggnader upplåtas till begagnande såsom embetsrum för Öfver-ståthållare-embetets Kansli. Det oaktadt, hade ännu icke, vid 1847 års slut, ändring i oinförmälda hänseende ägt rum; hvilket Revisorerne ansett sig böra hos Rikets Ständer anmäla. § 3. Jemlikt nådigt bref af den 27 Oktober ■ 1845, hade Kongl. Majit, till beredande af erforderlig tillgång på spanmål i hufvudstaden, af allmänna medel i nåder anvisat ett lÖrskotlsanslag af 100,000 lldr, att, genom Öfver-ståthållare-embetet, för oinförmälda ändamål, under vissa vilkor användas till räntefria lån åt köpmän i Stockholm, hvilka förbundo sig att från utrikes orter införskaffa råg eller rågmjöl; hvarjemte Kongl. Statskontoret erhöll nådig befallning att, uppå i mån af behofvet skeende reqvisition, berörde anslag, af under händer varande medel, till Öfver-ståthållare-embetet utbetala. Af en särskild redogörelse, bifogad 1846 års räkenskaper, inhemtas, att, för ofvannämnde ändamål, tillsammans 55,000 Rdr lill Öfver-ståthållare-embetets disposition af Kongl. Stats-kontoret anordnats, samt alt denna summa blifvit, sedan 39,590 Rdr användts för det afsedda behofvet, den 2 Mars 1846, till Kongl. Stats-kontoret återlefvererad; hvarförutan af redogörelsen upplyses, att, på grund af Kongl, brefvet den 7 Januari nyssnämnde år, ett sammanlagdi belopp af 6,230 Rdr 13 sk. 6 rst. särskilt blifvit af Kongl.
M 24, om ett amorteringslån för anläggning af jernväg från Mariestad till Moholm vid vestra stambanan; af Herr Bolinder, M 25, angående låneunderstöd till fördjupning af och sprängning i Kottholms-strömmen samt upprensning af dermed sammanhängande vattendrag i Skaraborgs län; af Herr Siljeström, JVs 31, angående jernväg emellan städerna Wexiö, Carlskrona och Calmar, samt bidrag af allmänna medel till utförande af denna väg, såsom en sydöstra stambana; af Herr Isberg, J12 52, om Enköpings treklassiga elementarläroverks uppflyttning i stat till femklassigt läroverk samt anslag till ökad lärarepersonal derstädes; samt Prot.-Utdrag den 8 November 1865. 19 af Herr Vougt, ,M 33, om eftergift, till förmån för flickskolan i Södertelje, af Kronans rätt till dana-arf efter i nämnde stad aflidna enkan Catharina Marschell. S D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades Herr Fa/hems motion, J\s 12, om befrielse för vissa kapellförsamlingar från all skyldighet att deltaga i byggnad och underhåll af moderförsamlings kyrka och ecklesiastika boställsgårdar.
N:o 17, i anledning af väckte frågor om vidtagande af åtgärder till lindring i rustnings-skyldigheten. Bifölls. N:o 18, i anledning af väckta frågor, att rustningsoch roterings-skyldigheten i Småland måtte nedsättas eller lindring deri ega rum. Bifölls. N:o 19, i anledning af väckte frågor, att krono-brefbäringen måtte bekostas af postmedlen eller bestridas af allmänna medel. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Statsoch Bevillnings-Utskottcns Memorial N:o 20, i anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet N:o 11, angående väckta motioner om den personliga skyddsafgiftens användande för kommunala behof. Prol-Utdrag den 29 September 1854. 453 S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets Memorial N:o 60, med underrättelse om Riks-ståndens beslut, i anledning af Utskottets Utlåtanden N:is 14 och 49, stadnade Preste-Ståndet i följande beslut: Beträffande den å sidan 1 föreslagna voterings-propositionen, ansåg Ståndet der omförmälda förslag, att "myntoch räkne-enheten md till enahanda värde bestämmas” icke vara af den beskaffenhet, att om dess antagande eller förkastande omröstning i Förstärkt Banko-Utskott bör ega rum och afslog på grund deraf berörde voterings-proposition. Återstående i detta Memorial föreslagna voterings-propositioner godkändes, med förklarande att Ståndet vidblir sina i sammanhang dermed omförmälda beslut. I öfrigt lades Memorialet till handlingarne. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Höglofl. Ridderskapet och Adelns, medelst Protokolls-Utdrag N:o 502, af den 20 innevarande månad, till de öfrige
Ridderskapet och Adele inom behörig tid väckt motion om förbättring i allmänhet af Civila penjiingelontagandeEmUetsmänslöner, och er. Ledamot, Assessoren von Schantz, det jemte aflena tia t en ordentlig Tabell öfver alra Civila Embetsverk och Collegier, med fleras på Si 't anslagna Loner, då 56' §. i Riksdagsordningen stadgar, att frågor må efter motionstidens .förlopp upptaga?, ‘hvilka af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under Riksdagen in Den 17 Juli e. m. 8*5 händelser omedelbarligen föranledas," så tror jag för min del, att utan att fela mot Grundlagen, eller brista i den aktning man alltid är densamma skyldig, i frånvarande anmärkning snarare såsom ett af föregåen• de motioner ordentligen föranledt än såsom ett alldeles nytt ämne bor betraktas, och i följd deraf äfven till profning och afgörande företagas. Vid granskning således af sjelfva saken torde jag fä upplysa, att Protooollstjenstgöringen i JustitieExpedition, der endast 2:ne ProtocollsSecreterare löner finnas, från den 1 Maj till den 1 November skall bestrida vanligen Fem dagar i Högsta Domstolen och En dag i StatsRådet hvarje vecka, samt ifrån den 1 November till den l
Bärer fram Herranom, I folk; bärer fram Herranom äro och magt. Bärer fram Herrans Namne äro; bärer fram skänker, och kommer för honom, och tillbeder Herran i heligo prydelse. All verlden frukte för honom; han hafver befäst jordena, så att hon intet röres. Fröjde sig himmelen, och jorden vare glad; och man må säga ibland Hedningarna, att Herren är rådandes. Hafvet dåne, och hvad deruti är; och marken vare glad, och hvad deruppå är. Fröjde sig all trä i skogen för Herranom: ty han kommer till att döma jordena. Tacker Herranom, ty han är god, och hans barmhertighet varar evinnerliga. Och säger: Hjelp oss, Gud vår Frälsare, och församla oss, och hjelp oss ifrå Hedningarna, att vi måge tacka dino helgo Namne, och lofsäga dig. Lofvad vare Herren Israels Gud, ifrån evighet till evighet; och allt folket säge Amen, och lofve Herran. Alltså lät han der för Herrans förbunds ark Assaph och hans bröder, till att tjena inför arken alltid, och hvar dag i sitt dagsverk; Men ObedEdom och hans bröder, åtta och sextio; och ObedEdom, Jeduthuns son, och Hosa till dörravaktare; Och Zadok Presten, och hans bröder Presterna, lät han inför Herrans tabernakel, på höjdene i Gibeon; Att de dageliga skulle göra Herranom bränneoffer, uppå bränneoffrens altare, om morgon och afton, såsom skrifvet står uti Herrans lag, som han Israel budit hade; Och med dem Heman och Jeduthun, och de andra utvalda, som vid namn benämnde voro, till att tacka Herranom, att hans barmhertighet varar evinnerliga; Och med dem Heman och Jeduthun, med trummeter och cymbaler, till att klinga, och med Guds strängaspel. Men Jeduthuns söner gjorde han till dörravaktare. Alltså drog allt folket sin väg, hvar och en i sitt hus. Drog också David bort till att välsigna sitt hus.
Vid jemförelse mellan Götha Kanal-Bolags f. d. Diskonts återstående skulder och tillgångar vid nästlidet års slut, visar sig, att skulderna då öfverstego tillgångarne med 825,g49 R;(lr 34 sk. g rst. Under de 2:ne sednast förflutna åren, hafva icke några medel vid meranämnde Diskonts utredning influtit; hvaremot för utredningens fortsättande, under samma år, utbetalts: arfvode till Räkenskapsföraren R:dr 28g: 24. 8. förskott till kostnader för fullföljandet af en rättegång, hvilken det icke ålegat Diskont-ombudet att på egen bekostnad utföra, 133: 16. — kontorsexpenser „ 20: eller tillsammans R:dr 442: 4°- 8. Å de i Malmö f. d. Diskonts räkenskaper, vid 1843 års början, upptagna skulder R:dr 43o,g44: 8. har under den sedermera förflutna tiden endast ett belopp af 3: 8. 6. blifvit afbetaldt; hvarefter dessa skulder, enligt Diskontens hufvudbok för år 1844» utgjordes af: skuld till Rikets Ständers Bank för derifrån erhållna förskotter för denna Diskonts utredning R:dr 43o,248: 38. 4- utelöpande attester öfver insatta medel å Diskont-utredningens förra depositions-räkning i Riksgälds Kontoret 38: 1 g. 10, samt särskild skuld, härledande sig från en verkställd liqvid, 654: 8. — 43o,94i: 18. 2. - 48 hvarförutan inom linien i räkenskaperna voro såsom skulder upptagna: aktiekapitalet 100,000 Ralr och böter för öfverassigneringar 40 R:dr sk.
M. eller administrationen, såsom man vill kalla den, skulle öfverskrida sin rätt i delta afseende, hvilket jag anser beklagligt, om det inträffat; så tror jag, att ett sådant exempel uttryckligen bort omtalas, och att man bör akta sig för anhållanden, som, utan alt hänsyfta på något visst ändamål, skulle stärka tron på ägandet af rättigheter, dera man i sjelfva verket icke har. På denna grund, och för en noggrannare redaction, skall jag tillstyrka återrern i ss. Hr von Troil, Emil: Jag hade icke ämnat till besvarande upptaga de framställda anmärkntna, förrän hela belänkandet blifvit genomgånget: men då jag hort en och annan talare till en hög grad missförstå den 4‘^e punkten af Ulsk:s betänk., då jag hört dem flera gånger upprepa dessa på missförstånd grundade anmärkn:r och äfven dermed fortfara, till och med sedan en annan puukt blifvit föredragen; så har jag velat försöka, om det kunde vara mig möjligt, att i någon mån utreda verkliga förhållandet. Man har här hört anmärkas, att StatsUtsk. i den 4^e punkten visat en särdeles frikostighet, att Utsk. här likasom velat afböja den knapphet man tyckt sig finna uti den ordin. statsregler:n, då likväl förhållandet är, att SlalsUtsk. i den 4tde punkten af detta belänk. alldeles icke föreslagit att till Regeringens disposition ställa en enda skilling, sora den icke redan i 3o år ägt att disponera. Det lärer vara en sak, som ej behöfver bevisas, alt icke alla behof kunna uppföras uti riksstaten, och att Regeringen på denna stat endast uppbär anslag för sådana behof, som äro kända. Under årens lopp uppstå sådana, som icke kunna förutses. Derföre hafva alla Regeringar sig anvisade medel till dessa oförutsedda behof. Sådana äro i Sverige de medel, sora anvisas under titeln: anslag till extra-statsutgifter; men derjemte vidtogo 1810 års
I afseende härå är af motionärerne hufvudsakligen anfördt, att det nuvarande skolhuset, uppfördt år 1835, då läroverket besöktes af 75 lärjungar, redan länge visat sig otillräckligt, så att, oaktadt en tillförene åt lancasterskolan upplåten lokal i nämnda byggnad, äfvensom samtliga de ursprungligen till boställslägenheter åt rektor och öfrige lärare afsedda rum blifvit för elementarläroverkets behof använda, särskilda lägenheter måst på annat ställe i staden förhyras, för inrymmande af nuvarande elevantalet, 270; att från stiftets byggnadskassa, som hade att underhålla 10 elementarläroverkshus, något bidrag icke vöre att påräkna; samt att staden redan vore djupt skuldsatt, så att den ej förmådde att i någon betydligare mån till byggnadsföretaget medverka. Vid sistlidne riksdag af enskilde motionärer gjorda framställningar om ett statsanslag af 100,000 R:dr för ett nytt lärohus i Christianstad blefvo af Rikets Ständer afslagna, hufvudsakligen af det skäl, att, då den ifrågasatta skolbyggnaden, hvilken äfven skulle inrymma bostad åt skolans rektor, vore enligt kostnadsiörslaget beräknad till 109,539 R:dr 68 öre, k -mmunens bidrag, under förutsättning af bilall till det begärda anslaget, blefve alltför ringa i förhållande till förmånen att ej behöfva på annat sätt eller ställe bekosta bostad åt rektor. Enligt de nu af motionärerne företedda, efter en mera inskränkt plan upprättade ritningar och kostnadsförslag, är en del al’ det nuvarande skolhuset afsecld att qvarstå och inrymma, bland annat, bostad åt rektor; och hafva Stadsfullmägtige i Christianstad vid sammanträde den 22 sistlidne Januari beslutat, att till uppförande af den föreslagna läroverksbyggnaden, hvarför kostnaden beräknats till 76,959 R:dr 27 öre, bidraga med uppskattade värdet af nämnda boställslägenhet eiler 7,666 R:dr 67 öre.
Att presternes lön, i likhet med hvad förhållandet är med andra tjenstemäns, må utgå direkte från staten i kontanta penningar, hvaremot alla nuvarande prestinkomster skulle till statskassan ingå; och skulle pastoraten indelas i flera klasser, huru man för godt funne, men dervid tillses, att ingen pastor hade mindre i inkomst än hvad han för sig och sin familjs underhåll behöfde, så att icke en del pastorer, såsom nu förhållandet vore, blefve öfver höfvan lönade, då dermot andra knappast egde dagligt bröd; Att såsom minimi-lön för en pastor måtte bestämma, utom fria husrum, 2000 r:dr r:gs, och såsom maximum 5000 r:dr samma mynt, ett belopp, vida öfverstigande en vanlig Ilof-rätts-råds-lön och hvarmed en prest borde kunna vara fullt belåten; äfvensom några af rikets största pastorater kunde delas; att komininistrarne borde så lönas att de kunde hafva en sorgfri och anständig utkomst, hållande motionären före att 1000 r:dr r:gs vore det minsta lönebelopp man kunde tillerkänna en komminister, hvaremot detsamma icke borde öfverstiga minsta lönen för en pastor eller 2000 r:dr r:gs; samt att äfven pastors-adjunkterne, vid en blifvande reglering af presternes löner, måtte komma i åtanka, så att en bestämd lön dem tillerkändes, nemligen ifrån 400 Staissamt Allm. Besvärsoch EkonomiUtskottets Utlåtande, N:o 12: 7 till 600 r:dr r:gs, alt efter presternes större elier mindre lön; önskande likväl motionären helst, att, derest det sig göra läte, äfven adjunkterne finge lön på stat, åtminstone till en del, och att det i öfrigt borde åligga pastorerne att i någon mån tili lönen bidraga.