Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag måste således dröja till i morgon för att säga något om den glada staden, ty Florens är glädjens, blommornas och de sköna konsternas stad. Den 4 April. Efter att i 7 à 8 timmar ha sprungit omkring på gatorna, efter att ha varit inne i 6 à 7 kyrkor, efter att ha druckit mitt kaffe på ett ställe, ätit middag på ett annat och tagit eftermiddags-kaffet på ett tredje, efter att ha talat med minst ett dussin olika personer och ha läst trenne olika toscanska tidningar, efter allt detta kan jag med en resandes allmänt kända vana att dömma efter första intrycket högtidligen försäkra att Florens är en vacker och välbyggd stad, som i det hänseendet öfverträffar alla de italienska städer, hvilka jag haft tillfälle att se, att florentinarne äro vänliga och och hederliga menniskor, att florentinskorna äro täcka och ha småleenden i beredskap för alla mötande, att lefnadskostnaderna äro billiga, att tryckfriheten är stor, så vida det ej är fråga om sociala eller politiska eller religiösa ämnen, att Arno är en bred och präktig flod med klart vatten och ståtliga käer, att ... men det kan nu vara nog med i flygten tagna omdömen. Jag har nu sett nog af Florens för att vara öfvertygad att jag skall komma att trifvas förträffligt under den tid jag stannar. Ehuru jag befinner mig här alldeles utan bekanta – för närvarande är jag troligen den ende svensken i Florens – förskräcker mig icke alls detta hastiga afbrott från Café Africano och de många bekantskaperna i Rom. Jag har en tid riktigt längtat att befinna mig fullkomligt ensam och kunna öfverlemna mig åt den fulla känslan af en sådan tillvaro. Jag vill också studera och skrifva. Jag älskar italienarnes språk och vill blifva ännu mera förtrolig med deras vanor, förhållanden och verldsåskådning. Huru orätt hade jag ej att säga det jag icke egde någon bekantskap här – en enda, som dock kan motsvara flera. Det är en signor Poggio Signorini, till hvilken jag hade rekommendationer från Rom. Han har varit representant under Florens’ korta frihetstid och är en af de få, hvilka ej blifvit tvungna att fly. Hans frisinnade åsigter äro allmänt kända, men hans oberoende ställning och den allmänna aktning, som han åtnjuter, gör att han toloreras af regeringen.
Sällskapet vill utfästa den belöning man ämnat mig, – och som kanske en förfining af högmod kommer mig att uppgifva, – för den bästa kritiska afhandling om Reglornas ursprung och sanna värde i de Sköna Konsterna. Den är för vigtig, denna frågan om ”Reglorna”. Homerus, säger man, är full af vildheter; Pindarus har inga reglor; Horatius inga74; Shakspeare, Milton, Klopstock, också Montesquien inga! Kanske vill man säga, inga allmänna, – men just för att hafva reglor af en högre art. Man vinner ej det nya, utan genom uppoffring af det antagna; eller det mera fria och höga, utan genom uppsprång öfver vanligheten. Månge andas väl och förnöjdt, der andre känna sig förqväfvas. Sparfven qvittrar mellan qvistarne, och der kan örnen endast hvila. Den, som söker åskans och blixtens styrka, kan ej hafva det lätta, ljufva och på hvartannat följande, som vestanvädret och morgonljuset; den, som söker himmelens höjd och renhet, kan ej hafva gräsets och blomstrens täcka och skiftande behag. Jag ser, den ene är i fara att stanna i de glänsande molnen: men den andre, att trånas i den behagliga ångan. Man har reglor för det Vackra; – men det Förtjusande? Man har för det Goda och Ädla; – men det Sublima? det Originala och Osedda? det Hänryckande och Gudomliga? Om Sällskapet kan nedlåta sig till denna verkligen långt drifna godheten för mig, så betygar jag, att jag skall finna mig dubbelt belönt. – Jag återupprepar betygelsen af min erkänsla och vördnad. Den är likaså fri och sann, som alla mina andra känslor. Jag skulle ej kunna vara otacksam utan oro; lika litet, som oädel utan förkrosselse. Jag känner, att jag har i Snillets verld ett interesse, som jag icke bör uppoffra. Men det är ett väsende hos mig, vida öfver Poeten; det är Philosophen. – Jag förnekar redan förut allt, hvad i min förklaring icke är nog rättvist eller nog vördnadsfullt.
Rikets Ständer sakna icke heller anledning till den förmodan, att E. K. Majit varit betänkt på prygel-och dagg-straffens ersättande genom annan bestraffning, enär, enligt hvad till Rikets Ständers kännedom kommit, upplysningar blifvit på E. K. Maj:ts nådiga befallning infordrade, angående behöfligheten och möjligheten af inrättandet af arrester för verkställande af bestraffningar under de tider, då den indelda Arméen ej är uppbådad lill tjenstgöring. På grund af dessa förhållanden och då den förändring, som rörande lämpligheten af kroppsstraff försiggått i allmänna omdömet icke eller undfallit Rikets Ständers uppmärksamhet, men Rikets Ständer icke anser sig kunna ingå i bedömande af frågan mot hvilka straff de nu brukliga Expedilions-Utskottets Förslag till unden]. Skrifvelse N:o 74. 159 daggoch prygel-straffen lämpligen böra utbytas, få Rikets Ständer, med förklarande, alt Ril iets Stander anse bibehållandet af prygeloch dagg-straffen icke öfverensstämma med nationens tänkesätt och tidsandans fordringar, underdånigst anhålla, det E. K. Maj:t måtte täckas i sammanhang med förväntad omarbetning af krigsartiklarne, för hvilken något hinder i behofvet af nödiga reformer i Criminal-lagstiftningen, efter de i densamma vidtagna förändringar numera icke torde förefinnas, taga i nådigt öfvervägande, om icke nämnde straffarler kunde emot andra lämpligare straff utbytas. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm dea 20 Juni 1860. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 10 Juni 1860. Presle-Slåndet den 20 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i sättet att expediera den så kallade kyrkoposten. (Bevilln.- samt Allm.
Bokslut efter någondera methoden ärtnu icke medhunits, och ett sådant efter begge methoderne likväl, för att kunna bedöma den ■ena inethodens företräde framför den andre, är, i Stats-Utskottets tanke, nödigt; så kan Utskottet, i saknad häraf, nu icke afgifva något bestämdt utlåtande i detta ämne. För att likväl vinna ett ändtligt slut i denna omtvistade fråga, så att Riksens Höglofh Ständer må uppnå det åsyftade ändamålet, att omsider erhålla en Riks Hufvud-Bok öfver StatsVerkets inkomster och utgifter, så beskaffad, att en fullständig och till förI i telig kännedom orri Statens intrader och redovisningen derföre må derutaf kunna inhemtas, anser Stats-Utskot - 1712 Stats-Utskottets Betänkandenl tet för närvarande enda tjenliga utvägen vara, att en Hutvud Bok efter hvardera methoden uppgöres; att derefter Kongl. Karmnar-Collegii och Kongl. Kammar-Rättens utlåtande deröfver infordras; att ärendet sedermera ofverletnnas till Riksens Högiofl. Ständers nästkommande Re* visorers granskning och sluteligen altsammans vid nasta Riksdag hos Riksens Hdglofl. Ständer förekomma till hufvudsakelig pröfning; då Riksens Högiofl. Ständer sjelfve blifva i tillfälle att kunna bedöma hvilkendera methoden till sitt säkerhet och pä i itel ig tiet närmast uppfyller ändamålet. En omständighet förekommer likväl härvid, som icke undfå 1 i t Stats-Utskottets uppmärksamhet, nemligen, att, enär Herr Stats-Gomir.is* sarien Videgren efter dess method fortsätter RiksHufvud Bokslutet till och med för år 1814 och Kongl' Stats-Contoiret, enligt dess method, vid» täger ifrån och med år 1815. uppkommer, i anseende till methodernes skiljaktighet i beräkningen imellan Uppbörd och Inkomst, ett år eller 1814, f<r hvars debiterade Uppbörd efter Riks-Staien någon Riks-Hufvud-Bok icke kommer att författas.
Kassan bestrider utgifterna för skolungdomens öfningar, utom hvad som åtgår till ved och lyshållning, hvilken utgift — man bör kunna hoppas och förmoda det — församlingarne vilja åtaga sig att bekosta; att dessa gymnastiker stå direkt under samma Öfver-styrelse, som gymnastiska central—institutet; och att då gymnastiklokalen ej användes för dess egentliga ändamål, får den af lärarne begagnas till enskild praktik, till den utsträckning Öfver-styrelseu finner lämpligt. Ofver-styreisen eger äfven att kostnadsfritt upplåta lokalen i och för andra, ej rent gymnastiska ändamål, t. ex. allmänna vapenöfningar, dock endast till den utsträckning att gymnastik-inrättningens hufvudändamål ej motverkas. Förslagets s k. principer äro sålunda följande: l:o att Staten, eller Staten och staden gemensamt, uppför huset och underhåller detsamma; 2:o att Staten och de privata skolorna gemensamt aflöna lärare och bekosta materiel; 3:o att församlingarne i någon mån bidraga att bestrida utgifterna för inrättningar, uppförda till deras barns fördel; 4:o att lärarne genom tillfälle till enskild praktik i kostnadsfri lokal kunna åtnöja sig med jemförelsevis mindre ordinarie lönevilkor; 5:o att en Ofver-styrelse leder alla skolors gymnastiköfningar. Att gymnastiköfningar för flickskolor i detta förslag ej blifvit omnämnda, har ej orsakats af förbiseende eller af någon föreställning om att de äro öfverflödiga, utan Motioner hos Riddershapel och Adeln 1862 N:o 202. 517 dels emedan deras lämpliga ordnande måhända bäst låter sig utföra i de vanliga skollokalerna, dels att en utsträckning af detta förslag skulle i alltför betydlig mån öka den redan stora slutsumman. Jag vågar vördsamt föreslå: att ett anslag af 200,000 R:dr R.mt under nästa statsregleringsperiod ställes till Kongl. Maj:ts disposition i och för uppförande af här föreslagna fyra gymnastik-inrättningar. Om remiss till behörigt Utskott anhålles lika vördsamt. Af Herr Thilin, (austaf, angående koppar-räntans afsltaffande.
Dessutom och då beväringsmanskapet bör vara lika beklädt med de Regementen, till hvilka det hörer, för att kunna under krig i deras led intagas, samt då, jemte de i bruk varande, för en dass beväringsmanskap afsedde, kronomunderingar, hvilka, efter hvarje års vapenöfning, i mon af behof, iståndsättas och completteras, uti Kronans förråd finnas beklädnadsämnen och annan materiel för ytterligare en dass, beräknad att utgöra 15,5oo man, hvartill medel blifvit af Rikets Ständer vid föregående Riksdagar anslagne; synes det icke vara med god hushållning förenligt, att en partiel modell-förändring i beväringsmanskapets mundering till vägabringades eller att Staten skulle, i likhet med hvad som nu eger rum för beväringsmanskapets så kallade mindre munderings-persedlar, eller skjortor, strumpor och skor, meddela ersättning för det beväringsynglingarne sjelfve bestode sig äfven de öfriga till beklädnaden hörande persedlar, men att Staten på samma gång underhölle en betydlig reserv-materiel, hvilken, hvad ylleoch en del andra varor beträffar, skulle efter hand skadas och förskämmas, så framt icke, genom omsättning i förrådet eller de äldre rudimateriernes och persedlarnes successiva utlemnande till förefallande reparationer och completteringar, berörde materiel, som endast för krigsbruk är afsedd, vidmagthölles ny och brukbar. Jemte omförmälde med antagandet af motionärens förslag förknippade olägenheter, hafva Utskotten funnit emot forslaget jemväl förekomma, att inom Hederv. Bonde-Ståndet, som närmast torde vara i tillfälle bedöma, huruvida det närvarande beklädnadssättet för beväringsmanskapet i allmänhet är för de beväringsskyldige sjelfve ofördelaktigt, någon fråga om förändring uti förevarande hänseende, Utskotten veterligen, icke blifvit under innevarande Riksdag väckt, äfvensom att, då Bill. till li. St.
En värd ledamot, Frih. Rantzou, har sagt, att det vore en vigtig conslitutionel grundsats, att införa ivart statsskick alt ingå med adresser lill Konungen. Hvad han theore tiskt sagt, och hvilket icke är något annat, än hvad Hr von Troil utvecklat, dertill vill jag utan förbehåll gifva mitt ovillkorliga samtycke; men annat dr alt framställa en tlieori, för att få förbättra och utvidga de rättigheter, som Svenska folket önskat tillegna sig, aunat är att säga, att vi hafva en sådan rättighet. Gr. Anckarsvärd har upplysande framställt för R. o. Ad. en tafla om alla de adresser, sorn sedan vårt nya statsskick ägt rum; och lian har dertill lemnat den vigtiga upplysning, att alla blifvit antagna med acclamalion. Det är just så jag tänkt mig en adress böra vara beskaffad, alt nemi. kunna med acclamation antagas, och denna princip har jag sökt uttveckla i mitt skriftliga anförande. Denna princip är nemi. sådan, att om vi hädanefter få höra några throntal mera, — derom man kan tvifla eller icke, ty det beror på suhjectiv föreställning — måste dock ett svar derpå kunna följa från Representationen, utan att denna beliöfver gå i någon vexelundervisningsskola. Det har blifvit sagdt, att Konungen troligen skulle önska att höra R. Sits tankar; jag har sagt ungefär detsamma, men jag vet, att det finnes många andra sätt för Konungen alt få höra Ständernes tankar, och kan icke neka, att jag anser det indirecta sältet också kunnn vara ett, och kanske lika så verksamt som något annat. Jag har, tror jag, icke i milt anförande gifvit någon anledn. att förmoda annat, än att jag erkänt de allmänna grunderna för att önska adressrättigheten. Jag må nu sammanfatta mig och blott säga, att jag intet hellre skulle se, än att vi vetat förvärfva oss denna rättighet. Hvad till sint, i afseende på Hans Janssons förslag, en värd ledamot yttrat deremot, så vill jag helt och hållet, i anseende till anmärkningarnas vidlyftighet, förbigå dem, ehuru" de väl kunde tåla att belysas.
De af Hypotheksförening för erhållna lån ställda säkerhetshandlingar skola under offentlig vård på lämplig ort nedsättas. § 11 Hypotheksförening, som i Hypoteksbanken undfått lån, ställdt på viss årlig afbetalning, vare pligtig att årligen pä bestämda tider till banken verkställa liqvid af den ränta och kapilalafbetalning, som vid lånets utgifvande till föreningen blifvit bestämda : erlägge ock bidrag till förvaltningskostnaderna, efter hvad derom är stadgadt. § 12. Alla i Hypoteksbanken delegande Hypolheksföreningar ansvara, en hvar i mån af sin delaktighet i banken, för fullgörandet af de förbindelser, banken genom utgifna obligationer eller annorledes sig iklädt. Såsom säkerhet för dessa förbindelser skola anses och i sådant afseende kunna användas: först de förskrifningar med åtföljande säkerheter i jordegendom, demi! ypoiheksföreningarne för undfångna lån till Hypoteksbanken afgifvit, dernäst bankens alla öfriga tillgångar och slutligen grundfonden, på sätt här nedan sägs. § 13. De i § 4 omförmälda, af Statsverket till allmänna Hypotheksbanken såsom grundfond öfverlemnade, obligationer må ej i någon händelse till anskaffande af medel för bankens utlåningar begagnas utan endast i följande två läll kunna, genom deras försäljning till större eller mindre del, efter behof, användas, nemligen: a) i den oförmodade händelse, att sådant i den ordning, som i § 12 är sagd, vid hankens utredning för infriande af bankens förbindelser oundvikligen erfordras, och b) då, i följd af uraktlåten eller fördröjd inbetalning af hvad delegande Hypolheksföreningar för undfångna lån, enligt § 11 böra erlägga, eller af annan anledning, banken saknar egna, för tillfället användbara, tillgångar till fullgörande af sina förbindelser mot sina långifvare. 452 Exp e d i tio n s - Uts ko t te ts Förslug till underd. Skrifvelse J\':o 200. 1 de under litt. b) omförmälda fall må de grundfonden tillhöriga obligationer till större eller mindre del äfven kunna af Hypoteksbanken pantsättas; åliggande
Telef 61 47 Iduns Tryckeri Aktiebotag 6:te årg. - r a d. Utgifningstid: hvarje helgfri fredag. GA, frågii ej m e r! ® Topelius. fver den åldriga, hvars drag hiiv ses, behöfdes egentligen ej annan text än de ord af den finske skalden, hvilka här ofvan anförts, likasom hennes lif sgärning, tusendetals af hennes medsystrars lik, ju ej i och för sig kunnat gifva anledning till att i bild hugfästa hennes minne u t o m den närmaste familj eoch släktkretsen. Men Idun är de svenska h e m m e n s organ, och då tidningarna i dessa dagar omtalat bortgången af en rikt begåfvad kvinna, som i öfver ett hälft århundrade verkat en god gärning i först sitt eget hem, därefter sina barns, torde hennes plats i dessa spalter finnas förklarlig. Härtill kommer, att hon efterlämnar en vidsträckt ring af vänner, fränder och bekanta. Å b e r g. En bonde Börje i Århult hade med sin maka Kerstin Persdotter från Baggerud i slutet af 1600-talet en son, Anders, hvilken antog namnet Åberg och blef stamfader för den vidt omkring på Dal, i Vermland och Bohuslän under förra århundradet sig spridande, aktade släkten med detta namn, hvilken släkt räknade ej mindre än fem borgm ä s t a r e ' — den förste var nämnde Anders Åberg d. ä., som blef borgmästare i Åmål med Carl XILs fullmakt, gifven från Demotica, och den märkligaste Anders Åberg d. y., en af borgareståndets förnämsta och inflytelserikaste medlemmar vid 1781) års riksdag, och om hvilken Gustaf I I I yttrade, att han vore » skicklig till minister i Paris » * — samt befryndades med den tidens främsta släkter inom de sagda landskapen: Belfrage, Uggla, Unger, von Oldensköld, Teg mansköld, af Geij erstam. Tegman, Löwenhjelm, Lidbeck, Lid* Biograf. Matthias strand *. Norström, Groth, Wahlenberg, Ekman, Selldén, Nauclér m. fl.
Ad. torde finna, att detta beslut hindrade Hr Landtm, att framställa någon propos. till bifall å StatsUtskts i fjeide punkten af utlät. IST:o 321 afgifna förslag, emedan denna punkt, såsom upplyst är, innehölle att besparingar i intet falt kunde komma i fråga att användas till årliga löner och arfvoden. Hr Dalman: Då Hr Frih. o. Landtm, förklarat sig icke kunna göra propos. på betänk. N:o 221, och jag i det ta fall icke vill fortsätta någon tvist; anhåller jag att Hr Landtm, måtte göra propos. på Hr von Tioils reservation, och skall jag för min del åtnöja mig med denna modi fica tion. Frih. Sprengtporten: Då jag icke var närvar, i StatsUtsk. vid det tillfälle då Hr von Troil afgaf sin reservation, anhåller jag att den mätte blifva uppläst. Hr von Troils reservation vid LTtsk;s utlåt. W:o 92 upplästes. Frih. Sprengtporten: Ehuru jag visserligen fortfar att anse StatsOtsk:s betänk.
Efter först till bifall å förev:de mom. framställd propos., som besvarades med Nej, blef detsamma, på grund af de deremot gjorda anmärkntr, till Utsk. återremitteradt. h) för Arméens pensionering under år 1857. Bifölls. i) för tillämpning under är 1887 af de föreslagna förhöjda lönestalerna för den LandlförsvarsDeparl. tillhörande personal. Lades till handlingarne. Då härefter slutligen förekom Utsk:s yttrande, ang:de en af EiksdagsFullmäktigen Johan Westermark väckt motion om anvisande af erforderliga medel för att med en passande fernissa öfverdraga piporna till Arméens gevär, yttrade sig Hr Lefrén: Jag är af alldeles samma tanbe, som reservanten; men jag tror icke, att det nu är lämpligt, att härutinnan göra någon förändring, utan anhåller om bifall till hvad Utsk. föreslagit. Utsk:s ifrågav:de yttrande bifölls. H. E. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ på 11 om aftonen. In fidem protocolli Alberl Munck■ 158 Den 8 Juli f. m. Onsdagen den 8 Jnli 1857. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot:S-utdr. för d. 7 dennes samt pleni-prot. för d. 10 sistl. Juni f. ra. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsfcs d. 22 och 25 sistl. Juni på bordet lagda Utlåt. N:o 72, ang:de regleringen af utgifterna under liiksStatens 5:te HufvudTitel. Usta punkten, ang:de tillökning i Chefens för SjöförsvarsDcparl. aflöning. Bifölls. Sedan härefter Hr StatsRådet Frih. Carl Gustaf af Ugglas ankommit och å K. M:s höga vägnar aflemnat 5 Dess Nåd. Propos:r till R. St:r, förekom 2:dra punkten, angtde tillökning i anslagssumman för SjöförsvarsDepart. -s Kansli Expedit ion.
Ifrån beloppet af den bevillning, beräknad i medeltal från 1827 lill och med i83r, sorn nu af ali stadsjorden i Riket erlägges, skulle då först afdragas den bevillning, som utgår så väl af sådan oprivilegierad stadsjord, hvilken redan är till ordinarie Soldats-eller Båtsmans-rotering på landet indelt!, som af den Kyrkor, Ecclesiastike och Civile Fjenstemän samt Fromma Stiftelser anslagne, jemte annan privilegierad jord, som är af natur och egenskap, att icke böra draga ordinarie utan blott extra rotering, å hvilken jord, jemte derföre, enligt Taxerings-längderne, påförda bevillnings-afgifter, serskilda förteckningar för hvarje stad borde genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg upprättas samt till Förvaltningen och Collegierne insändas. Sedan derefter sig visat till hvad värde den återstående oprivilegierade jorden inom hvarje stad, som ännu är oroterad, blifvit till bevillningstaxering uppskattad, jemte derföre belöpande Bevillning, och bevillningssumman sålunda blifvit gifven, som i medeltal under nyssnämnde fern år utgått af all den oroterade oprivilegierade stadsjorden, så skulle först den för hela Riket fastställda Båtsmans-styrkan,. 886 man, fördelas på all Rikets stadsjord, hus och stadstomter samt borgerlig rörelse och näring, i det förhållande, som dessa, hvar för sig sammanräknadt, utgöra bevillning, och derefter, hvad af nämnde Båtsmansstyrka efter den allmänna fördelningen belöpte på stadsjorden, fördelas på hvarje stad i det förhållande, sorn dess Bevillning af stadsjorden förhölle sig till alla städernes gemensamma bevillning af deras oprivilegierade och oroterade jord, på hvilket sätt andelarne i Båtsmanshållet för hus och tomter samt borgerlig rörelse äfven borde uträknas och hvarje stad påföras;, dock med iakttagande, der brutna tal förekomme, att de jemkades till rediga bråk, samt ovilkorligen för städerne i ett och samma
Af alla de i förestående §.*) tillåtne åtgärder till realisationens vid - *) Motsvarande puncten i5. 6 Banco-Ulskottets Mehorial N.-o 112. magthållande är lånerörelsens förminskning den, som i sista rummet bör tillgripas, och det endast, då Bankens säkerhet sådant ovilkorligen fordrar; men på Banco-Styrelsen allena ankommer alt bestämma, hvilken eller hvilka af öfriga för detta ändamål medgifne åtgärder må i hvarje serskildt fall begagnas; och tillförse sig Rikets Ständer, det Banco-Styrelsen icke underlåter, att dervid afse både Bankens egen fördel och industriens dermed i nära sammanhang stående ostörda förkofran. B. Angående beräkningen af Batikens Sedelstock och vilkoren för utvidgningen af Bankens Sedelrörelse. 17:0 Såsom Sedelstock skola hädanefter &c. — - i Låne-Banken deponerade summor. (förut af Rikets Höglofl. Ständer godkänd, genom bifall till i:sta punkten i Utskottets Betänkande N:o 98 pag. 18) 18:0 Öfver de Creditiv &c. Vexel-Bancoskulden upptagas. (3 punkten i samma Betänkande pag. 19.) 19:0 Då metalliska Cassan ej öfverstiger |:delar af Sedelstocken, må denna sistnämnde i intet fall, genom någon af Banco-Styrelsen beroende åtgärd, ökas. 20:0 Om också metalliska Cassan någon tid skulle visa sig fortfarande öfverstiga ?:delar af sedelstocken, må dock Banco-Styrelsen icke, på grund häraf, vidtaga någon åtgärd till rörelse-capitalels ökande i annan väg, än medelst belåning af guld och silfver, koppar, jern och öfrige effecter, uppräknade i nedanstående §§. förr än ett år förflutit från Bankens öppnande till utvexling af silfver. 21:0