Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr L:s utförande af Huons parti är dock på det hela taget vårdadt och utvisar ett bestämdt framsteg, innebärande goda löften för framtiden. Titelrollen utföres af hr Strandberg, hvars välklingande, om ock något svaga röst passar synnerligen väl för detta parti. Hrr Janson och Ohlsson äro äfven förträffligt på sin plats, den förre som eunuckförmannen och den senare som Huons väpnare. Den andra reprisen för säsongen har utgjorts af Boitos opera » Mefistofeles ». Alltid gerna hörd, utöfVade den, då den nu i fredags första gången gafs, särskild dragningskraft på grund af den nya rollbesättningen. De båda manliga hufvudrollerna innehades nämligen, den ena, Mefistofeles, af en debutant å denna scen, hr Fahlström, och den andra, Faust, af den från föregående gästspel härstädes kände, danske tenorsängaren hr Brun. Derjemte hade man nöjet i Margaretas roll återhöra fröken Ek, hvilken som bekant här har ett af sina bästa partier. Hvad först titelrollens innehafvare, hr Fahlström, beträffar, sä måste, o m man bortser derifrån, att hans röst i det lägre registret ej alltid räckte till, hans debut å denna scen anses som särdeles lyckad. Det är den bästa Mefistotyp vi sett sedan hr Algot Langes dagar. Hr F. har god scenvana — han lär förut hafva uppträdt i Kristiania o c h några landsortsstäder — präktig figur, tydlig frasering, hvarjemte hans sång utmärkte sig för god tonbildning o c h i allmänhet ett vårdadt föredrag. Hr F. synes kunna varda mycket användbar. Hos hr Brun fäste man sig i synnerhet vid två saker, hans ovanligt goda svenska uttal och hans synnerligen vårdade spel, hvilket kulminerade i det förträffliga återgifvandet af sista akten, den döende Faust. Röstmedlen äro goda, sångföredraget vårdadt och samvetsgrant, men stämman är ej alltid sympatisk. Måhända lämpar sig denna roll ej heller så alldeles väl för hr Bruns naturel. Utförandet af den samma kan dock betecknas som godt. Fröken Ek var utmärkt som Margareta.
RiddarhusUtskottet inser nogsamt den skillnad, som förefinnes emellan de särskildta sanctionerne af RiddarhusOrdningens tvenne delar. Men just den af Herr Grefve von Schwerin omnämnde högtidliga sanctionen af Högsta Magten, rörande senare delen, hvilken sanctions väsendteliga natur bäst förklaras genom det anförda träffande exemplet af enskildta Corpers och Corporationers beslut, som underställas Konungen, är i Utskottets tanka af en verkelig nödvändighet, så framt författningen skall erhålla den helgd och det skygd mot för täta förändringar, som sakens vigt kråfver. Den 18 Augusti e. m. RiddarhusUtskottet, sorn på denna grund i det förslag till förändrad redaction af RiddarhnsOrdningens andra del, hvilket nu i särskildt Betänkande framlågges till Ridderskapets och Adelns granskning, under §. 5o bibehållit 5a §. uti nuvarande Riddarhusordning, i hufvudsaken oförändrad, anser sig således icke kunna å den af Herr Grefve von Schwerin föreslagne underdåniga skrifvelse tillstyrka bifall. Med Riddarhus-Ordningens fördelande i afdelningar, har Utskottet egentligen åsyftat att tillvägabringa en systematisk uppställning af Författningen, nyttig så väl vid förslagets be • grundande före antagandet, som i synnerhet vid dess begagnande i en framtid såsom Lag, helst alla stadganden lättare både ihågkommas och uppsökas, när ämnen af lika natur finnas i ett sammanhang samt de olika genom särskilte titlar i korthet angifne. Utskottet har derföre arnat, att sedan redactionen af RiddarhusOrdningen blifvit pröfvad och af Ridderskapet och Adeln antagen, författa ett kort innehåll af RiddarhusOrdningens alla paragrapher som vid densammas lifgifvande af trycket skulle, efter Utskottets tanka med förmon kunna tryckas efter sjelfva Författningen, för att tjena läsaren till ledtråd vid uppsökande af hvarje stadgande.
Väl veta Hrr landslur, att om uppbördsförvaltningarne underlåta, att uti tvistiga debiterings-frågor inom behörig tid anställa reservationskraf, de gjort sig skyldige, alt sjelfve ersätta kronan förlusten, men föga lärer någon bland landshme varit betänkt uppå hvilka rättelser, som voro behöflige, ang:de ordningen och följden af oriktigheter vid debiteringen, hvilka sådana de nu äro, nästan alla leda till utgifter för Staten från 12 till 25 proc. för medel, hvilka hade bort komma i kronans kassa utan ringaste rabatt, men nu uppförde under anmärknings-tilel tillskyndar Kammar-rättens revisorer eller advocat-fiscals-embetet förtjensten af Den 1 Augusti. 51 ifrågavar:de anmänkn:s-proc., hvilka kan drifvas ända derhän genom connivance emellan vederbör:de uppbörds-förvallning i orterne och kammar-rättens revisorer, att felakliga debiteringar med Bit verkställas och anmäi kn:s-proc:n sedan kristeligen delas. Sådant skulle för alltid förekommas, om följande ordning infördes, nemligen: Alt landskontoret ålåg anmärkms-skyldigheten för fel vid debiteringen och der anmärknm godkändes, egde alt af uppbördsförvaltningen i böter uppbära den proc., som författningsenligt på förbrytelsen följa hör; alt om landskontoret underlåtit sådan anmärkn., som sedermera af kammar-rättens revisorer verkställdes, uppbörds-förvaltningen vore fri för annat ansvar än del som för bristande reservationskraf efter det anmärknm blifvit gjord kan komma att följa, men landskamereraren pligtig att erlägga de böter, som emot anmärkmsprocm svarade. Skulle sedermera R. St:s revisorer eller annan person felaktigheten upptäcka, åligger böternas erläggande revisorerne i kammar-rätten lill belopp af den proc., som tillkommer anmärkaren, och som i hvarje fall måste vara lika, efter beskaffenheten af anmärkm. Landskamereraren är då från allt ansvar fri och uppbörds-förvaltningen på samma sätt, som lands-kamereraren underlåtit anmärknm.
Lucy tryckte honom ännu engång uti sin famn, och det grep henne underbart att känna sitt hjerta slå emot ett annat, hvilket för några timmar sedan klappat fullt af lif och nu ja, nu hade tystnat; endast skrinet fanns qvar juvelen hade obefläckad nått det högsta målet. När liket blifvit lagdt på sin bädd och iklädt den sista skruden, önskade Lucy gå in till sin fader, men gamle Black och fru Johns ville på inga vilkor låta henne slippa in. Lucy lydde ej gerna, men det var henne omöjligt att emotstå sina gamla vänners bestämda och tillika bedjande enträgenhet. Lord Suffridge var i full yrsel och de afbrutna ord och meningar han framstammade kommo blodet att stelna i de gamlas ådror. Han befann sig i samma tillstånd som förr, och af det han sade, förstodo hans väktare att han önskade få veta namnet på Edvards mor. Emellanåt tviflade de på huruvida hans ord voro yrsel eller ej, emedan det fanns ett visst sammanhang uti hvad han yttrade, men de ville dock helst tro att de endast voro fantasier af en svag hjerna, hvilken rubbats af ett allt för våldsamt slag. I den stora salen satt emellertid Lucy med sin tant och Edvard. Hon var mycket blek, men hade ej ett ögonblick förlorat sin fattning; hon var lugn, men blicken var, om man så kan säga, djupare är vanligt; rösten hade förlorat något af sin klang och hennes gestalt var stelare än annars. Allt hade tilldragit sig så hastigt, att tanken knappast förmådde uppfatta händelserna i deras helhet. Det är förskräckligt, utbrast slutligen fru Rush. Ja, svarade Lucy, men säg mig huru allt detta tilldrog sig. Det hände ju nästan midt för våra ögon! Då jag kommit ned, gick jag som vanligt före frukosten fram och tillbaka i rummet. När Lord Suffridge sedan kom in, satte vi oss båda framför dörren till balkongen, och sköterskan hemtade in barnet, som var friskt och muntert; då tillsade Lorden flickan att lemna gossen hos oss.
— Utaf de af Rikets Ständers Bank öfvertagna obligationer Th:r 531,100: — 6,867,000: — jemte derå upplupne oguldne räntor 51,502: 15. ” Th:r 8,872,252: 15. i Riksmynt, å 2j R:dr, 23,659,340: — Liqvidationsoch amortissements-fonden för 1858 års jernvägslån 1,201,805: 44. Skuld till Nord-Tyska Banken, enligt uppgjord liqvid, Mark Banko 1,987: 7. De utbalanserade tillgångarne uppgingo deremot vid samma tid till R:dr 14,586,653: 38. nemligen: fordran hos Bankirhuset R. Erlanger, Thaler 31,744: 25. 2., i R:mt 84,652: 91. dito hos Rikets Ständers Bank. för oersatt förskott till betäckande af dess tillfälliga statslån, Mark Banko 3,375,000, i R:mt 4,500,000: — Tillsvidare förräntade medel 8,875,233: 24. jemte förslagsvis upptagne räntor 109,304: 87. 8,984.538: 11. Återstoden af 1861 års bidrag till ränta och amortis sement af 1860 års jernvägslån 977,333: 33. Verkställda inbetalningar å 1860 års jernvägslån. — 46 - Transport: 14,546,524: 35. Behållning, innestående å Banko-räkningen N:o 2 den 30 sistlidne Juni, 40,129: 3. R:dr 14,586,653: 38. hvadan alltså skulderna vid nämnda tid öfverstego till gångarne med 32,707,223: 27.
Utskottet, som till öfverläggning förehaft dessa ämnen, har dervid funnit: att, då den af David Rasmusson föreslagna rättighet till anläggande af väöermjölqvarnar, i stället för qvarnar med vattudrift, hvilkas bruk, i följd af inträffad vattenminskning, upphört, icke kan vara beroende af den omständighet, eller andra qvarnegares lagliga rätt att betjena en viss ort med förmälning af Spannemål, som vid nya tullqvarnars inrättande efter gällande stadgar iakttages, helst någon verklig inskränkning i denna rätt derigenom icke eger rum; och förslaget dessutom åsyftar att på en gång bereda en fördel för egaren, som sättes i stånd att bota en förlust, sorn utan hans förvållande tillkommit; för Staten, som å’ terfår den ränta, hvilken al den till högag - 24 Besvt och Ekon. £7iJÅ, Betänkande/!. »ande inställda 'Vattenqvarnen billigtvis synes icke vidare böra utgå' och för den kringliggande orten, sorn återvinner ett tillfälle att med lätthet erhålla sin spanmemal förmålen; Sä anser Utskottet sig ega anledning tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att hos Kongl. Maj:t framföra den Underdåniga ansökan, att genom en allmän Författning tillåtelse måtte lemnäs Egare af sådan Vattenmjölqvaro, hvars drift, gemom minskad eller alldeles försvunnen vattentillgång, blifvit inställd, att i stället få, inom samma ort, uppföra en Vädermjölqvarn och dervid begagna sin förra rätt till idkande af spannemåls förmälning, emot tull tägt; dock att han förut bör härom anmäla sig hos Konungens Befallningshafvande i Länet, sorn, derest den för qvarjiens uppbyggande utsedde plats icke är närmare än Etthundrade Femtio alnar från allmän väg belägen, hvarom Konungens Befallningshafvande genom Kronobetjeningen bör låta undersöka, eger att behörig Tillstånds-Resolution meddela, utan hinder af andra
Följaktligen kunna endast de låntagare, som varit i tillfälle att före slutet af år 1844 i föreskrifven ordning lyfta och använda sina lånesummor, påräkna desammas räntefria innehafvande under den i Kongl. Maj:ts nådiga proposition uppgifna tiderymd af 5 år. Alla öfriga till dylika län berättigade personer inom nämnde stad, eller alla de tomtegare, som af en eller annan orsak icke under sagde års lopp kunnat utbekomma sina andelar af lånemedlen, måste deremot, så vida icke det härom meddelade stadgande skall till förmån för desse låntagare förändras, åtnöja sig med en kortare räntefrihet. Då nu härtill dessutom kommer, att, enligt hväd Utskottet inhemtat, hela den af Kongl. Majit till byggnadslån anvisade summa, uppå derom gjorda ansökningar, under vårtiden och sommaren 1844 blifvit till byggnads-kommittéen utlemnad, och då Utskottet tror sig kunna antaga, att tillfälle lill förräntande af den del af dessa medel, hvilken är afsedd att användas till det 8 Stats-ltskoltets Utlåtande, N:o 67. nva rådhusets uppbyggande, hvarken saknats eller lemnats obegagnadt under den längre tid, sorn, efter hvad redan vid lånemedlens uttagande kunde förutses, komme att förflyta, innan den tomtplats, hvarå denna byggnad skulle uppföras, blef härtill disponibel, finner Utskottet den inträffade tidsutdrägten med nvssberörde lånelopps användande för det dermed afsedda ändamål icke utgöra något tillfyllestgörande skäl, att för samma belopp medgifva en förlängd räntefrihet och betalningstid. Utskottet anser sig derföre föranlåtet afstyrka Rikets Ständers bifall till den föreslagna förändringen af de belalningsvilkor, som för ofvannämnde byggnadslån blifvit af Kongl. Maj:t fastställda.
Uplästes lill justering och godkändes nedannämnde från Exp.- Ulsk. inkomne förslag till §§ i Riksdagsbeslutet: JM 9, ang:de Alun-tiondens uphörande; M 10, ang:de Mötes-afgiftens uphörande; JM 11, ang:de nedsättning i Tionde-tackjerns-skatten ; och JM 12, ang:de ändring af 7:de och 17:de §§:ne i 30:de kap. Rättegångs-Balken. Anmäldes till justering, men begärdes på bordet, nedannämnde från Exped.-Ulsk. inkomne förslag till §§ i Riksdagsbeslutet : JM 13, om uphörande af bördsrätleo i stad; JM 14, ang:de oäkta barns rätt lill afliden moders qvarlålenskap; JM 15, ang:de ändring i 4:de kap. 2:dra §:n RättegångsBalken ; JM 16, ang:de tillstånd för underrätt att, under vissa vilkor, förklara ogift qvinna myndig; JM 17, ang:de huru förhållas bör med egendom, sora tillhört den, hvilken längre lid varit borta, utan alt låta sig afhöra; JM 18, om antagande af decimal-system för mått och vigt; samt JM 19, angtde decimal-systemets tillämpning på rikets mynt. 48 Den 27 Oktober. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Ulsk-.n in korane U11 :iI:o, Mern. och Betänka), nemi. från Stats-Utskottet: Nto 329, angtde de i Regerts-Formens 63:dje § om förmälde 2:ne kreditiv-summors belopp under tiden intill nästa Riksdag; Nto 330, i anleda, af ålerremiss å Betänka Nto 301, angtde väckt fråga om anslag lill Raggens-Stäkels uprensning; Nto 331, i anledn. af ålerremiss å Belänk:t
Majit, på sätt, Stats-Rådets Protocoll för den 31 sisth Januarii inne - 710 K. M.ts Remiss om andr i i Ccp. Rotle g. B. haller, i Nåder befallt, att ett förslag, huru förhållas borde med Nämndemäns tillsättande och deras skyldighet , att med sin innehafvande befattning fortfara, skulle varda författadt för atti behörig ordning till Riksens Ständer öfverleranas; och dervid kommit i öfvervägande, om icke det stadgande härom, som blifvit infördt i Lag-Committépns förslag till Rättegångs-Balk i tvistemål , kunde genast antagasj men man funnit, då detta är bygdi på grunder, de der uti åtskilliga delar afvika ifrån dem , hvilka för nuvarande Lagstiftning,! allmänhet gälla, vissa rnodificationer uti detta förslag böra för det närvarande göras, derest det, utan rubbning af gällande Lagstiftningen i det hela och. utan att bryta den Lands-sed, sorn under tillämpningen deraf allmännast blifvit vedertagen, skall kunjia för ifrågavarande fall sättas L verket. Och i följd deraf är vordet föreslaget, att x Cap. i §. Rättegångs-Balken må blifva så lydande: ”Förste Domstol å Landet är Härads-Rätt. ”Der dömer Häradshöfding med Tolf Bönder, ”sorn i Häradet bo och dertill valde äro; de ”Tolf kallas Härads-Nämnd. —• Då. ledigt runi ”i Nämnden fyllas skall, varde i den eller de ”Socknar , för hvilka ledigheten inträffat , val ”hållet å dertill fjorton dagar förut utlyst Sockenstämma. —• Tre välfräjdad» män, som upp”nått Tjugufem års ålder skola dervid väljas, ”och kalle sedan Härads-Rätten en af dem, att ”uti Nämnden sitta. Vid valet ege hvar Boo”de lika röst , ehvad han större eller mindre ”hemman häfver. Uppstår fråga, om Nämnde”inanS;Val rätteligen skett, gifve HäradsRätten Protocoll öfver Justitice-Arender.
Men den lät i afton som en hymn — en tacksamhetshymn! Hon tyckte, som om de ej blott spelade för sig sjelfva utan för henne. Milda, försonande, tröstande tankar strömmade med musiken in i hennes själ. Hon tänkte på, att äfven främmande personer kunna vara något för hvarandra, det berodde bara på, om man ville, om man ej stängde till sitt hjerta för att få vara ensam, egoistiskt ensam med sig sjelf och sin sorg. Olycklig, ja men ej hopplöst olycklig, så länge man ej förlorat förmågan att deltaga i andras olycka och framförallt att glädjasåt andras glädje! Hon säg upp mot porträttet, makens och barnets ögon tycktes följa henne, hvart hon gick i rummet, hvar hon satt. Några stora tårar runno ner för hennes kinder, då hon fortsättande sin trösterika tankegång hviskade: — Och ingen är fullkomligt ensam, som öfverallt följes af goda andars ögon.Heinrich Heine som politiker. Af Georg Brandes. » Dagens Krönika » och Heinrich Heine! Hvad vill det säga? Ar han då icke ordentligt död och det for mera än en mansålder sedan? Utan tvifvel, högt ärade läsare, och likväl är han i denna dag mera lefvande än ni och jag. Och äfven till Dagens Krönika hör han, eftersom han knappast någonsin framkallat sådana presstormar som nu, då man vågade försöket af en insamling till formån för hans monument i den tyska landsortsstad, der han föddes, och då till och med en österrikisk kejsarinna tvangs af allmakten i Berlin att taga tillbaka det bidrag hon tecknat. I Tyskland lefver han, bedömd och betraktad som brännäslan i literaturens örtagård; historikerna bränna sina fingrar på honom och förbanna honom. I literaturhistoriska verk och tidningsartiklar betecknas hans prosa som föråldrad, under det hans arbeten nu samtidigt, då deras tryckning blifvit fri, utgifvas ånyo i otaliga upplagor. Utanför Tyskland lefver hans rykte icke blott oantastadt, utan i jemn tillväxt. Han sysselsätter sinnena i Frankrike som en samtida. Han är den enda främmande skald, hvilken fransmännen betrakta som en af sina egna, en af deras största. Intet främmande författarnamn förekommer i franska
Jag älskar henne, o ja, jag älskar henne, emedan hon är min, min egen, kött af mitt kött och blod af mitt blod; men jag känner ovilja emot henne, emedan hon stulit ifrån mig allt – allt – min ungdom, min skönhet, hennes faders kärlek. Till och med mitt dopnamn får jag icke längre behålla, han kallar mig aldrig annat än »mamma». Hvilket vidunder jag ändå är! Svartsjuk – svartsjuk på min egen dotter! Det är ju någonting orimligt, ohyggligt, naturvidrigt! Jag ser hur hela denna skara af förståndiga, aktningsvärda mödrar, som endast lefva för sina barn och icke kunna tala om annat än dem, skulle himla sig och läsa anatema öfver mig, om de finge höra denna bekännelse! Säg, min kära vän, kan du icke lära mig något sätt att blifva gammal – gammal både till kropp och själ? Jag undrar hur det skulle vara om jag miste ett öga eller blefve döf eller finge smittkoppor eller något dylikt. Ja, smittkoppor skulle bestämdt vara mycket fördelaktigt – jag skall bedja vår Herre att han är så nådig och hemsöker mig dermed. Då blefve nog också mina krafter litet nedsatta; nu är jag ju så otillbörligt frisk och stark. Det är nog mycket derutaf min lefnadslust kommer. Om jag åtminstone som alla andra fruar hade svaga nerver! Men icke en gång det! Nu måste jag sluta. Ernst och Elise sitta i rummet bredvid och prata; de ropa begge två på »mamma». Hon är verkligen förtjusande, min lilla Elise, vacker, intagande som en elfva och så god, så god. Ack, hvarför kan jag icke glömma mig sjelf och lefva endast för henne?! Nu ropar Ernst om igen »mamma!» Då jag kommer dit ut, sitter han i ena soffhörnet med Elise i sitt knä; så snart han får se mig, sträcker han ut sin hand, drar mig ned i soffan, klappar mig på kinden och kysser mig kanske på pannan. Han smeker mig numera alldeles som han smeker Elise, faderligt, lugnt, stilla. Farväl, min vän! Jag har allt för länge plågat dig med mina klagovisor, men jag känner ditt goda hjerta och vet att jag ej förgäfves ber dig hafva tålamod med din stackars oförnöjda, otacksamma
Jag hade de - Stats-Utskottets lie tänka nd en. äj i sto heldre trott denna omtändighet förtjena ett svar och utredning, som jag funnit af Riksens Ständers beslut", o/n Tullmedlens ingående hädanefter till RiksgäldsContoiret, att det utan rubbning uti gamla vid Stats-Contoiret fastväxta förhållanden, går an att derifrån draga denna del af Bevillningsmedlen; och derföre frågas med skäl, hvarföre icke alla de öfrige uti 60 §. af Regeringsformen nämnde 13evillningsmedel, såsom AccisPostoch Bränvins-brännings, samt alla under KrigsCollegii disposition stälde Intrader också höra till merbemäldte Contoir inlemnas? I fråga om formen af Betänkandet åberopar jag min rätt, att få min Motion fullständigt besvarad, och i sjelfva saken tillhör det Högloft. Utskottet, att bedöma conseqvencen af Beredningens åtgärd i sistnämnde afseenden.” Och skulle detta anförande, på begäran, medfölja Betänkandet lill Respective Riks-Ståliden. Stockholm, som ofvan. Ex Protocollo. W. KARSTRÖM. fr 5^2 Stats-Utsko ttets B c län k an den. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Exp. UtsL Förslag till wiel. SJcrifv.
” Då 1812 års författning sammanskrefs, insåg man obilligheten af detta stadgande, hvarföre uti samma författnings 2 ordet Adim oge blifvit tillagdt, och för att ej uppfylla Protocollét med intagandet af berörde §, har jag ansett mig endast böra åberopa den samina; och har jag för öfrigt icke något Den 37 Novem ber e, n? ; något att anmärka emot Betänkandet* hvil* ket jag för min del godkänner. Grefve voll Platen* Baltzar Bogislaus: Då jag förra gången yttrade mig i detta ämne* ansåg jag Enskiftes-Författningarne böra blifva oförändrade gällande sådane de nu äro. Jag afhörde med mycken uppmärksamhet, b vad som emot mig då anfördes, men jag kan ändock icke annat än förblifva vid min mening, och vill ifrån den samma icke afstå; ty då jag sett, hvad Enskiftes-Förordningarne redar* gjort för fördelaktig verkan på Landet, tror jag, att det är bättre, att de oförändrade bibehållas, än att göra nya försök. Söm kunna misslyckas, och sålunda blifva skadeliga. Det är gifvet, alt Enskiftes FörfattningarneS föremål är, att vänlig öfverenskommelse och jemkning parter emellan bör äga rum, och att icke Lagen skall skilja dem -åt; och derföre anser jag, att Enskiftes*-frågor böra bedömas af personer, som äga både insigt och anseende. Härtill kan väl svaras mig* del har äfven Domaren; men jag tror af en hel annan art. Gode Männen skola jemväl vai'a Skiftesmän; och 0111 de blifva Sådane, sorn de ta Bisittare, hvilka nu jemte Häradshöfdingen sitta i Rätten, så fruktar jag, att Domaren får för stor magt. Dessutom hemställer jag, om Länets Hofdinge skall skiljas ifrån ali befattning med Enskiftes - I Ri,dd, o, Ad». Profio B, t, Af<L 84 666
Af P. O. Hörnfeldt från Westernorrlands län, om annat sålt för utgörande af räntepersedeln hö inom Westernorrlands län. Genom Kongl. Maj.ts nådiga Kungörelse af den 11 Maj 1855, angående de till ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, bestämdes för Westernorrlands län såsom hufvudräntepersedlar spannmål, smör, kött och hö. Den sistnämnde persedeln, uti hvilken ingingo de äldre räntepersedlarne halm, strömming och lax representerar således nu, till följd af förvandlingen, ett icke obetydligt skattebelopp kännbart i den man berörde räntepersedel visar sig i markegångspris hålla sig allt för högt. Valet af densamma var också olämpligt för en ort, der hö endast undantagsvis försäljes och hvarigenom också derföre det för städerna erforderliga qvantum, som till hvad pris som helst måste anskaffas, följaktligen blir oerhördt dyrt, hvilket åter i sin mån till men för de skattdragande inverkar pä markogången. Utom andra exempel på följderna af den omförmälda ränteförvandlingen som skulle kunna and rågås till stöd för denna min framställning af del bekymmersamma förhållandet, må jag nämna för dem inom representationen, hvilka erinra sig den hos Itikets Ständer vid en föregående riksdag förehalda frågan, hvarigenom lösen til! skatte af Trysunda strömmingsfiske beviljades mina kommiltenler, Nätra och Själevads socknemän, att för den höga räntans skull — den utgår nemligen i hö med 994 centner 2 skålpund, som efter markegång förvandladl för åren 1858, 1859, 1860 och 1861 utgått på sätt biiagde utdrag från ortens Häradsskrifvare utvisar — nämnde socknemän i stället för en påräknad vinst på skattelösen till betäckande af kommunala utskylder, fått vidkännas en årlig förlust, som fullt ut motsvarar den enligt biiagde utdrag uppkommande skilnaden emellan gamla och nya räntan eller 2,948 lt:dr 58 öre.