Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är sä mycket behötligare, som de fåtaligaste söka lärd bildning, men de flesta skattdragande, den medborgerliga bildningen. Det vore obilligt att icke tillåta dem alt för deras barn få den undervisning de önska. Deremot synes mig Ulsk. icke hafva bordt yttra någonting om de klassiska språken, utan att punkten bordt lyda så här: ”ifrån och med den dag, då den nya aflöningsslalen träder i verkställighet, skall vid hvart särskilt elementar-läroverk meddelas så fullständig undervisning i de till allmän medborgerlig bildning hörande ämnen, som läroverkets omfång medgifver”. Jag vill icke ingå i de särskilta anmärkn:r, somhär blifvit gjorda om latinets nylta'och behof m. m., utan blott i allmänhet fråga: om icke det är en vidskepelse, som drifves med detta språk, när man tror, att grundlig mensklig bildning är omöjlig det förutan. Om så vore, mine Hrr! huru skulle del hafva gått med menskligheten om icke latin hade funnits? Jo, det hade gått med henne på samma sätt, som med Grekerne, hvilkas bildning nådde sin höjd innan Romarne återverkade på dem. Hr Tersmeden har sagt, att man funnit skärpa i omdömet icke kunna rättsligen vinnas, utan att man läste latin. Huru var det då möjligt för Greklands stora filosofer, att vara skarpsinnigare än de Romare? Men så förhåller det sig i verkligheten, när man drifver en sak till ytterlighet. Man talar om latinet, likasom vore dess läsning en vaccination, som behöfdes för alt blifva folk. Man tillåter vanligen icke barn att inträda i skolorna, innan de äro kroppsligen vaccinerade. Nu synes man icke vilja låta dem der förblifva, med mindre de läsa latin, och dymedelst undergå ett slags intellectuel vaccination. Hr Lagerhjelm har trott, att lärlingarne sjelfve icke må äga rätt att bestämma huruvida de skola studera de klassiska språken eller icke, och deri har han visserligen rätt. Det är målsmännens sak, och de sista orden kunna, på sätt jag redan yttrat, mycket väl utgå.
Adel skulle inväljas i representationen, i jemförelse med det antal, som valdes af AdelsSlåndet ifrån hela det öfriga landet, om valrätten utsträcktes. Jag tror, icke, att om så skedde, det vore så alldeles illa. Man bör åtminstone förmoda, att Stockholms Adel, såsom mest i tjenst anställd, skall äga mera skicklighet och vana vid allmänna ärendens handhafvande, dels genom sitt umgänge med embetsmän och andra skickliga personer, dels genom den tillgång till offentliga handlingar, som hufvudsladen erbjuder åt den som vill studera sig in i förhållandena, än man i allmänhet kan vänta af dem, som äro derifrån långt aflägse boende och sällan hafva någon tillgång till umgänge med personer, som kunna lemna upplysningar i allmänna ärenden. Naturligtvis kan jag ej önska, att R. o. Ad:s representanter uteslutande skulle vara tjenstemän och Stockholmsboer, men sådant lärer i alla händelser icke vara att befara. Slutligen måste jag nämna, alt jag anser localintresset under närvar, förhållande alltför mycket representerad!, och att jag önskar, det R. St. mer ville tänka på landet i allmänhet, än på den socken eller det härad, hvari de bo. På dessa, med flera skäl, sorn jag ej anser nödigt att upprepa, kommer jag att rösta för bifall lill Frih. Hamiltons förslag. Hr Dalman: Jag vill blott, i anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande, hemställa till honom sjelf, huruvida det förhållandet, att Gustaf Wasa var adelsman, må vara liktydigt dermed, alt det var Adeln, som gjorde honom till Konung i Sverige. Jag förmodar, att den värde ledamoten icke kan förneka, alt det var i spetsen för Sveriges allmoge, som Gustaf Wasa befriade Sverige ifrån Danska oket, och att det var Sveriges allmoge, som gjorde honom till Konung i Sverige, Gud och Sveriges allmoge var också den store Konungens valspråk, och jag är förvissad, att hvarje Svensk Konung, som städse har detta lill föresyn, skall blifva både aktad, älskad och ansedd af Sveriges folk. Gr. Frölich: Jag är såvida glad öfver mitt sista yttrande, fastän jag af Gr.
Ehuru en jemförelse emellan det arbete, som för Kontoret ännu återstår, och det, som under de hittills förflutna 7 åren af Kontorets tillvaro medhunnits, synes ådagalägga, att Kontoret icke på länge skall kunna fullborda sitt värf, och ehuru det förhållande, att Kontorets Kamererare och Revisorer äro till dessa befattningar endast tillsvidare förordnade, icke torde kunna undgå, att på göromålens gång utöfva ett menligt inflytande, samt skäl således icke saknas för Kollegii hemställan om öfverflyttande på ordinarie stat af anslaget för Kontoret, anser jag mig dock, i betraktande deraf, att Eders Kongl. Maj:ts vid sistlidne Riksdag i sådan syftning gjorda förslag icke vann Rikets Ständers bifall, böra tillstyrka Eders Kongl. Majit att, i anledning af Kammarkollegii förevarande framställning, hos Rikets Ständer begära allenast, att det till arvo - 30 Bil. 6 till Kongl. Majlis Nåd. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. den åt Jordebokskontorets tjenstemän nu anslagna belopp 24,700 R:dr må äfven för år 1867 få utgå. 6:o. Slutligen får jag underdånigst hemställa, att till bestridande af utgifter för kolonien S:t Barthelemy, hvilken fortfarande medfört en årlig kostnad för Statsverket, icke understigande 1000 £ Sterling eller omkring 18,000 R:dr i Svenskt Riksmynt, sistnämnda summa måtte jemväl för år 1867 af Rikets Ständer äskas. Derest de af mig nu gjorda förslag af Eders Kongl, Maj:t i nåder godkännas, skulle således de under Sjunde Hufvudtiteln äskade Extra anslagen komma att blifva: 1. Till uppförande af ett nytt Landshöfdinge-Residens i Jönköping R:mt R:dr 70,000: — 2. Till inköp af Grosshandlanden Lindstrands egendom i Carlskrona och dess apterande till Landsstats-Embetshus 40,000: — 3.
Drätsel-kommissionen, efter dertill i vederbörlig ordning erhållet uppdrag, bör å stadens vägnar för hela låne-summan afgifva sin till Riksgälds-kontoret eller ordres ställda skuldförbindelse, innefattande de af Rikets Ständer för lånets användande och återbetalande stadgade vilkor; efter hvilken förbindelses allemnande till och godkännande af Fullmägtige i Riksgäldskontoret, Drätsel-kommissionen eger utbekomma lånemedlen, i den mån desamma, enligt derom hos kommissionen gjorda och bifallna ansökningar, skola vederbörande tillhandahållas; 4:o att hvad, som af dessa medel ej kunnat före slutet af år 1852 till behörige lånsökande utlemnas, icke får derefter af Drätsel-kommissionen utgifvas; 5:0 att den i Riksgälds-kontoret lyftade och på föreskrifvet sätt begagnade lånesumma får utan ränta och kapital-a (betalning inneliafvas till 1851 års slut, hvarefter och intilldess lånet är till fullo godtgjordt, sex procent af dess ursprungliga belopp bör till Riksgälds-kontoret'årligen återbetalas, deraf 236 Expeclitiotis-Ut skottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o l3i« ränta efter fyra för hundra å det oguldna kapitalet först beräknas och afgår samt öfverskottet utgör kapital-afbetalning; 6:0 att den uti förestående punkt omförmälda årliga ränteoch kapitalinbetalning bör af Drätsel-kommissionen vid hvarje års slut verkställas; dock må, derest denna inbetalnings belopp före den 16 Januari nästpåföljande år till Riksgälds-kontoret inkommer, samma inbetalning anses vara inom behörig tid verkställd, hvadan, i sådant fall, den sedan nyssnämnda månads början å kapital-afbetalningsbeloppet ytterligare upplupna ränta eftergifves; 7:o att
Bref bestämda plan, och de vidare föreskrifter, som kunde finnas nödige och af Chefen för Landtförsv:sDepart:t borde meddelas, efter det af K. M. Nåd:st bestämda pris, utaf hvarje titel, i den ordning densamma från trycket utkomme, erhålla 1000 exemplar, att till dåvar:de subskribenter å min ofvann:de »Handbok för Militärer» utdelas, så har Staten, fr. o. m. d. 1 Sept. 1844, under en tid af mer än fem år, begagnat sig af den förlagsoch utgifningsrätt, som jag mot förutn:de mig betingade ersättning afstått, samt arbetet med den nya Författningssamlingen, som blifvit benämnd »Samling af gällande författningar rörande Arméen, dess styrelse och förvaltning», oafbrutet fortgått, så att 15 af de i planen bestämda 29 titlarne under nämnde tid i stadgad ordning från trycket utgifvits. Men som K. M., genom Nåd. Bref af d. 11 Dec. 1849, förklarat, dels att denna Författningssamlings utgifvande ej längre än till samma års slut finge fortfara på de i förstn:de Nåd Bref stadgade vilkor, dels ock att alla FörfattningsByrån tillhörande handlingar före Maj månads utgång 1850 skulle vara till t. f. Presidenten i K. M:s och Don 4 December e. m. 373 Rikets KrigsColhm vederbörligen aflemnade, sS har utgifvandet af meranämnda Författningssamling sistnämnde år alldeles uphört, och under den derefter förflutna tiden ej vidare blifvit fortsatt. Då emedlertid jag, som på detta sätt, emot min vilja, blifvit urståndsatt att fullgöra min mot subskribenterna på den af mig utgifne »Handbok för Militärer» åtagne förbindelse, derjemte såg min ekonomiska välfärd på ett cflcrtänkligt sätt hotad genom den för mig betydliga förlust, som skulle blifva en följd deraf, att jag icke på de uti K.
— Jag fortfar alt yrka, det R. o. Ad. behagade afslå förslaget. Hr von Hartmansdorff: De talare, sorn yttrat sig, hafva hufvudsakligen fästat sig vid ettämne, som skall förekomma, nemi. granskningen af det nya lagförslaget. Jag anhåller att få fästa Ståndets uppmärksamhet på ett redan afgjordt ämne, sorn i denna afton blifvit omförmäldt; jag menar realisntionsfrågan. Om 1828 — i83o årens riksdag hade skolat nödvändigt upplösas efter 8 månader; tror väl någon af eder, mine herrar! att det varit möjligt bringa realisationen till den utveckling, hvartill hon bragtes vid samma riksdag, och som ledde till hennes antagande vid 1834 och i835 årens riksmöte? Och om detta sistnämnda måst upplösas inom de 8 månaderna; tror väl någon att utvexlingen blifvit beslutad? — De som deltogo i den riksdagen, torde på4 H. 64 i - 5oG Den 26 Mars c. ra. minna sig, att Sländerne ansågo såsom en hufvudsak, att utvexlingen skulle börja under deras sammanvaro, på det alt deras och Konungens gemensamma medverkan skulle vara att tillgå, i händelse oförmodade svårigheter inträffat vid verkställigheten. Denna vidtog icke, förrän 8 månader voro af riksdagen förlidna, eller den 1 Oct. i834; och Ständerne förblefvo sedan tillsammans äfven under en del af år l835. De lyckliga följderna af detta beslut åtnjuta vi dagligen; och vi böra komma ihåg, att lika vigliga händelser ännu kunna inträffa. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla det i 14*de punkten upptagna förslag till förändrad redaction af 109 §:n Reg.Frn samt 80 §:n Riksd.Ordningen. Ropades starka nej, blandade med många ja. Hr Anckarsvärd begärde votering. Hr von Troil:
Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.-o a8 *5 Ehuru framställningen om ifrågavarande afgifts förhöjning på uppgifvet salt icke eger gemenskap med Bevillningsgrunderna, anser sig Utskottet likväl höra förklara, att det ingalunda instämmer i de åsigter, som i förenämnde hänseende blifvit yttrade, och att Utskottet icke anser troligt, alt de förmodade fördelarne för Landtmannen äro jemförliga med de olägenheter, som i stället drabbade honom, om denna afgift blefve ökad efter förutnämnde beräknings-grund. Då för öfrigt Vällofl. Borgare-Ståndet bifallit Utskottets Förslag i denna del, och Högvördige Preste-Ståndet lemnat detsamma utan anmärkning, hemtar Utskottet äfven deraf ytterligare anledning för tillstyrkandet att de hufvudsakliga stadganderne i förevarande moment må bibehållas; men med föranledande af de allmänna anmärkningarne emot skydds-afgiften samt det förändrade beslut, som längre fram kommer att omnämnas, i afseende på grunderna för Bevillning af Döneförmoner , har inom Utskottet till öfverläggning förekommit den fråga: om icke äfven skydds-afgiften borde upphöra för alla dem, som fyllt 60 år och icke hafva en inkomst af fulla ett hundrade Riksdaler. Meningarne hafva i denna omständighet Varit dglade, så att åt - 26 BevillningsUtskottets Utlåtande N.-o 28. skillige Ledamöter, sorn ansett gränsen för denna afgift icke stå i sammanhang med den för löneförmoner, velat bibehålla förra stadgandet; men vid anställd votering har, hufvudsakligen på den grund, att för de fall, der befrielse egde rum, samina inkomst borde, vid upphörandet af detta undantag, bestämma skyldigheten att erlägga Bevillning, ehvad densamma skulle utgå af löneförmoner, eller såsom skyddsafgift, — Utskottets pluralitet ansett ofvannämnde förändring från 5o till 100 R:dr böra iakti tagas, hvilken Utskottet alltså härmed får framställa. Andrei Grunden.
„Ja, men komma herrar med, så måste de ha förkläde med sig“, sade Elin småförnuftigt och tog en utblommad smörblomma, som nu var klädd i en präktig, stor och grann, skir negligé, och jemkade den ned i båten. Men pionen hade så bred krinolin, att hon ej rymdes med, och så slängde gossarne henne på stranden, och der blef hon sittande på sin krinolin. Båten sköts ut i diket, vi började resa utföre med god fart och snart kommo vi ur sigte för barnen. Men våra kavaljerer började trafva omkring och bullrade och brydde sig ej om damerna, utan sprungo omkull dem, så att alla föllo om hvarandra. Det var oartiga herrar. På stranden stod en höna och skrek, och hon tyckte visst så med, att de voro oartiga, ty hon blängde med ögonen, böjde hufvudet på sned och såg sensibel ut. Harörat, som satt bak i båten, påstod, att hon hörde henne säga: „ack, ack“; men icke vet jag om det var sannt. Men allt mer och mer nalkades båten ett vattenfall, och allt oroligare och oroligare blefvo skalbaggarne, och den största af dem gick opp på ena relingen och vände på sina trefvare, och så gick den öfver till andra relingen och gjorde der på samma sätt, och så gick den ned i båten igen och funderade; men icke blef det dess märkvärdigare af. Men emellertid dref båten framåt, vi kommo slutligen till vattenfallet; der strömmade och brusade må ni tro; det var visst så högt som från toppen af en stickelbärsbuske. Vi måste stjelpa, det kunde ej hjelpas. En liten flicka gick på ängen. Hon plockade ängsblommor och band dem tillsamman. Slutligen knäföll hon, knäppte ihop händerna och bad: „Gode Gud, låt mig finna vackra blommor, att jag får sälja dem och köpa mat åt min mamma. Jag är så liten och kan ej arbeta; och mamma är så sjuk“. I detsamma flöto vi skeppsbrutna blommor förbi. Med ett glädjerop sprang den lilla flickan ut på stenarna i diket, plockade upp oss, band oss samman och bar oss till torget.
Efter vederbörandes hörande, på sätt i förra berättelsen omförmältes, hafva förslag till af nöden anseddde förändringar i föreskrifterne, angående allmogens rätt, att till färder eller vandringar utom orten för att söka sig arbetsförtjenst, begagna sig af vederbörande pastorers betyg i stället för vanliga resepass, blifvit i underdånighet anmälde till Kongl. Maj:ls nådiga pröfning. Enligt det vid denna berättelse fogade utdrag af Länets markegångstaxor för åren 1838 till och med 1842 utgör medelpriset å ett mansdagsverke 25 skillingar Banko eller lika som under nästförutgångne fem 6 § 3. Näringar. Jordbruk. Brukningssätt, sädesslag, odling af potatis, lin, hampa och humla äro fortfarande sådane, som de tillförene blifvit uppgifne. Spannemålsafkastningen inom Länet stiger väl småningom i det förhållande, som åkerbrket efter hand genom odlingar utvidgas och förbättras; men kan likväl, i synnerhet i de öfre länedelarne, nu, likasom förut, ej fullt svara mot behofvet af spannemål, hvaraf det kan antagas, att vid pass en tiondedel torde från andra orter i vanliga år anskaffas. Vid svagare skördar eller inträffande missväxt erfordras deremot, efter hvad flerårig erfarenhet beklagligen visat, uppköp af spannemål till den mjckenhet, att Statens mellankomst genom undsättning på ett eller annat sätt blifver oundviklig, enär det åt den enskildta omtankans mer eller mindre otillräckliga förmåga icke kan få helt och hållet öfverlemnas, huruvida den större och fattigare delen af befolkningen skall kunna erhålla erforderlig tillgång på lilsförnödenheler till billigt pris, eller vid sådane olyckstillfällen blottställas för hungersnöd. Till besparing af arbetskraft vid åkerbruket äro nya mekaniska inrättningar under dessa åren icke införde, och de förändrade brukningsmethoder och redskap, som en och annan ståndsperson nyttjar, hafva icke blifvit allmännare antagne till efterföljd och begagnande, förutom i afseende på odlingen af foderväxter, hvartill allmogen jemväl uppmuntrasderigenom, att frö dertill åt densamma tillhandahållas, på sätt här nedan vidare förmå les.
St6 Ptct, Ute. t. d, i Decemtr. t g »i jamie dagen på börtie? lagdeMernorial, med förslag till jemkning af Riks-Såndens skiljagtiga beslut i fråga öm ersättning för Svenska Medborgares lid-: ne föriustér, genom Uppbvingningar, fann Ridderskåpet och Adeln för godt, att under förblifvande ■vid sine i detta ämne förut fattade beslut samt med godkännande af de utaf Utskottet föréslagnä voterings-propositioner, öfverlemna berörde frågor till Förstärkta Stats Utskottets afgörande. S. D. Vid förnyad föredragning af Stafs-Utshof* tets den 4 dennes under N:o 63g aflåfne samt d. 4 derpåföljde e. m. på bordet lagde Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut rneddlie Utlåtande, angående Upplåtelse till Hedervärda Bonde-Ståndet af den våning Kongl, Allmänna Magasins Directionen hittils begagnat; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att enär sist. nämde Utlåtande redan blifvit af de öfrige Trenne Riks-Ståndcn bifallet, för Dess del dervid låta bero. S. D. fröt. Vt dr. d. g Decemb. 1833. 31% S. D. Vid förnyad föredragning af B,mco-Utskottets den 30 sistlOctober under N.t) &6 aflåtne* samt den 3 derpåföljde November e. rrc. pS bordet lagde Memorial, om uprättande af en ansvarighets lag för de blifvande Directionerne vid vestra och Södra LåneContoiren; beslöt Ridderskapet och Adeln aft, på sätt Banco-Tlfskottet hemställt, anmoda Lag-Utskottet att samfäldt med Banco-Utskottet, upgöra, och till Riksens Sänder ingifva förslag till en Ansvarighets-Lag för bemälde Rirectioner. S. I).
Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en Ledamot i Allm. Besvärso. Ekon.Utskit efter N:o 1,113, Hr Treffenberg, fullm. Hr v. Schéele, Frans Adolf; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 113, Grefve Snoilsky, Gustaf Fredrik. Den 17 Juli. 12» Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i Riddarh.Utsk:t efter N:o 227, Frih. Rudenschöld, Thorsten; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 1,659, Hr Svedenstjerna, fullm. Gr. Hamilton, John William Patrik. Uplästes och godkändes Exped.Utsk:ts Skrifvelseförslag: N:o 97, om upluifvande af förbudet mot skådespels uplorande i en del städer under vissa tider af året; och N:o 98, om allmogens i Garpenbergs socken befrielse från skyldighet att utgöra tjenstbarheter åt Garpenbergs bruk, samt uphörande af socknens roteringsfrihet. Föredrogs, men begärdes af flere Ledamöter ånyo på bordet, BondeSt:ts den 14 dennes bordlagde prot.utdrag N:o 366, med inbjudning till MedStm att instämma i BondeSt:ts beslut att updraga åt R. St:rs Deputerade författandet af den underd. adress, hvilken de vid Deras Majestäters förestående kröning i Norige komme att å R. St:rs vägnar öfverlemna. Föredrogs ånyo LagUtsk:ts den 30 sisth Juni och 4 dennes bordlagde Betänk. N:o 35, i anledn. af väckta motioner dels om förändrad lagstiftning ang:de förlag, dels ock om rätt till underpant i lös egendom i allmänhet. Hr Olivecrona, Knut: Då de uti förev:de lagförslag up tagna särskilde §§ stå i nära sammanhang med hvarandra, får jag anhålla, att förslaget i dess helhet måtte göras till föremål för öfverläggning. H.
s 1293, 1294, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 1074, bif. af Adeln, IX s 1090, af BondeStåndet, IX s iio3, af BorgareStåndet, IX s 1183. om ändring i 24 §• etc. rörande. Motioner, remitt. till Lagutskottet, II S J23l , 1238. Utskottets Utlåtande, VII 1. s 373 — I43 281, återrem. af PresteStåndet, IX s Bro, af Adeln, IX s 318, af BorgareStåndet, IX s 3a4, af BondeStåndet, IX s 333. Ytterligare Utlåtande, YII 2. s 1255 — 1274, Idf. med föresl. ändring af Adeln, IX. s 1087, deri instämde PresteStåndet, IX s 1092, gill. med föreslagna ändringar af BorgareStåndet, IX s 1099, deri instämde BondeStåndet, IX s no3. Memorial, med förslag till jemnkning af RiksStåndens olika beslut, YII 3. 2. s 62 — 67, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 268, af BondeStåndet, IX 3. s 276, af Adeln, IX 3. Unclerd. Inteckning i fast egendom, om ändring i 25 §. af Kongl. Förordningen den i3 Juli 1818 rörande. LagUtskottets Betänkande, YII 1. s 282 — 284. bif. af PresteStåndet, IX. s 309, återrem. af Adeln, IX s 3i8, bif. af BorgareStåndet, IX s 820, återrem. af BondeStåndet, IX s 824. Ytterligare Utlåtande, VII 2.
Rättighet att på bestämd tid låta arbetet hvila uti en förut i gång varande grufva eller uti påbörjad stoll, der kostnader redan blifvit å arbetet af innehafvaren nedlagde, kan erhållas, när giltiga skäl dertill förekomma, dock, hvad försöks-arbete å annan mark beträffar, med iakttagande af hvad i 15 §. finnes stadgadt. Den tillåtelse, som gruf-egare erhåller, att grufvedriften under viss tid med egande-rättens bibehållande inställa, benämnes hvilostånd. §. 55. Hvilostånd med grufveoch stoil-arbetens fullföljande må, på grund af skriftlig derom gjord ansökning, af Bergmästaren under ett till och med tre års tid beviljas, när sådana hinder mot grufvedriftens fullföljande finnas, som grufve-egaren ej kunnat förekomma, eller andra giltiga anledningar till sökt hvilostånd uppgifvas och behörigen styrkas. Sådant hvilostånd skall hädanefter alltid utsättas att gälla från 1 Maj eller 1 Augusti det ena året till samma dag det år, då det bör upphöra. För sjömalms tägter samt grufveoch slaggvarp må dock hvilostånd af Bergmästaren icke meddelas, utan gälle derom hvad särskildt i 42 §. stadgadt är. §. 56. Förlängning af redan beviljadt hvilostånd må, på högst 2:ne års tid, kunna af Bergmästaren medgifvas, då dertill gällande skäl och orsaker äro för handen, hvarom dock endast påskrift behöfver af Bergmästaren meddelas å den förut erhållna hvilogtånds-resolution. 536 Expeditions-Vtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 185. §. 57.
— Förslaget angående kyrkotukten, hvilket blifvit antaget af Borgareståndet oförändradt och af Ridderskapot och Adeln med en obetydlig förändring, hafva åter öfriga Riks-Ståml till ytterligare granskning af Utskottet öfverlemnat; och, vid pröfning af Utskottets förslag till författning om stöld och rån, har Betänkandet i denna del blifvit till Utskottet återförvisadt af Borgareoch Bonde-Stånden i sin helhet;—af Preste-Ståndet, som lemnat 8, 9, 10, 15, 20, 21, 26 och 27 §§ af ornförmälde förslag utan anmärkning, i öfriga delar deraf; — samt af Ridderskapet och Adeln, som med några smärre tillägg och förändringar bifallit förslaget, utom hvad angår delsammas 8, 12 och 25 §§, endast i dessa delar; i sammanhang Hill. till R. St, Prut. iti.iä & 151 i»4. 7 Sami. 1 Afd. 2JJ Haft. 1 2 La g-Ut skottets Utlåtande, JY° 48. hvarmed Ridderskapet och Adeln dock uppdragit åt Utskottet att i afseende på redaktionen af ifrågavarande författning vidtaga de jemkningar, som Utskottet, efter erhållen del af Riks-Slåndens i ämnet fattade beslut, kunde finna nödiga. Då det nu åligger Utskottet att yttra sig i de till Utskottets ytterligare behandling, efter hvad ofvan förmäles, återremitterade frågor, får Utskottet till en början, med anledning af Ridderskapet och Adelns återförvisning af frågan om spö- och ris-straffets upphörande, förklara, att, enär öfriga Riks-Stånden bifallit Utskottets i denna del afgifna förslag och tre Stånds mening i ämnen af denna beskaffenhet utgöra Rikets Stiinders beslut, de af Ridderskapet och Adeln emot berörde förslag framställda anmärkningar och derpå grundade äterremiss ej kunna till vidare åtgärd af Utskottet föranleda.