Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Regeringsformen, samt 3 punkten af \g §. Riksdags-Ordningen, tre Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers beslut, samt återförvisning ifrån ett Riks-Stånd i dessa mål således ej betager samma beslut deras kraft och verkan, anser Utskottet, vid detta förhållande, något utlåtande öfver de gjorda anmärkningarne icke erfordras; livilket Utskottet härmedelst får hos Högv. Preste-Ståndet vördsamt anmäla. Stockholm den 3i October 1844- Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 29, 13 M Ank. till Exp. Ulsk. den 1 No v. kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af 3, 5 och 6 i 2 Capitlet Giftermåls-JSa/ken och förändring af q i samma Capital och Balk. Hos Hederv. Bonde-Ståndet har Riksdagsfullmägtigen från Stockholms Län, J. A. Zetterberg, uti ingifvet och till Lag-Utskottets behandling öfverlemnadt memorial, yrkat, att äktenskap emellan syskonebarn samt de i Giftermåls-Balkens 2 Capitels 5 och 6 §§. omnämnde besvågrade personelma få ega rum, utan att Konungens tillstånd dertill må erfordras, och att berörde §§., sådane de lyda i Kongl. Förordningen den io April 1810, jemte 3 §. i åberopade Capitel och Balk, alltså måtte till all kraft och verkan upphöra. Till stöd för detta yrkande, har blifvit anfördt, beträffande si stberörde lagbud, som bjuder, att syskonebarn ej inäga taga hvarandra till äkta, utan att Konungen gifver der lof till, att då, så vidt man kan döma af Kongl.
lSgi Fullmägtige för allmogen inom Stockholms län, hvilka grundat påståendet, om ifrågavarandeiafgifters afskafFande, hufvudsakligen derpå, att de samma, införde och påbjudne först under loppet at år 1812, skola innefatta en beskattning för den trafiquerande allmogen, hvilken, såsom ej af Riksens Ständer, i den ordning, Regeringsformen stadgar, antagen och fastsläld, olagligen tillkommit; hvarjemte särskildt blifvit anfördt, alt den omgång, som dessa afgifters afbördande medför, skall tillskynda Landtmannen betydlig olägenhet, samt att, då ingen underrättelse i den Stockholm omgifvande ortens kyrkor lär hafva blifvit meddelad, om tillvaron af den författning, hvarigenom afgiftsrna äro stadgade, detta haft till följd, att mången landtman, utan möjligheten att känna författningens innehåll, likväl blifvit blottställd för det vites ansvar, som för densammas öfverträdande finnes ut-att. Under öfverläggning om detta ärende har Utskottet inhemtat, att äfven vid sistlidne Riksdag fråga varit väckt, om upphörande af de till Stockholms stad utgående Parm-, Bro-, Torgoch Renhållningsafgifler; men att Riksens Ständer då, efter vunnen kännedom, alt rättigheten till uppbärande af dessa afgifter, fast under olika namn, af ålder tillhört staden och i dess privilegier Bihang till RiksSt, Fröt. 1825) ö-de Sami. Nir gi. 1282 Besv. och Ekon. Utsk.
I Plymouth i Porthsmouth, vid de fransyska varfven och i Amerika, vet jag åtminstone att en personal af 8 stycken sådane 'Officerare äro antagne för att utföra arbeten af den omfattning som verkställas vid Carlskronas Skeppsvarf. Då jag funnit förhållandet vara sådant, kan jag icke i och för sig sjelf gilla det förslag, hvartill Utsk. kommit, emedan jag anser att Utsk. gått alldeles för öfverflödigt tillväga, men på skäl jag redan anfört yrkar jag likväl på Ståndets bifall till detta förslag. Gr. Puke: Ehuru jag icke vill bestrida att en omorganisation af KonstruktionsCorpsen möjligen bör ega rum, hvarföre jag icke heller motsätter mig denna del af Utsk:s förslag, måste jag likväl motsätta, mig Gr. Plåtens yrkande om bifall till den del af punkten, hvarigenom den af K. M. för KonstruktionsCorpsen äskade löneförhöjning nedsättes med några 1,000 Kdr. Så länge individer äro qvar vid Corpsen, måste de vara lika berättigade till förhöjd aflöning som personalen vid andra Corpser, och jag skulle derföre i likhet med Hr Toll önska att det af K. M. begärda tillskott måtte beviljas med det tillägg att i händelse af afgång inom Corp sen under dessa 3 år hvad som öfverstiger 9,000 Kdr måtte besparas, till dess den af K. M. föieslagna organisationen kan komma till stånd. Frih. Tersmeden: En talare har visserligen medgifvit bifall till StatsUtsk:s Betänk, i denna del likväl med det tillägg att han ansåg StatsUtsk. härutinnan hafva handlat allt lör frikostigt. Jag tror deremot att Utsk. valt den rätta medelvägen, ty åtminstone är förhållandet det att Corpsens personal är större än behofvet kräfver, och då den nedprutning Utsk gjort är högst obetydlig, är det allt skäl att bifalla Utsk:s förslag, synnerligen då det icke är någon anledn. att förmoda det någon förhöjning i de öfriga Stånden kommer i fråga. Gr. von Rosen, Adolf Eugéne:
Ehuru, efter Utskottets omdöme, redan häri ligger ett tillfyllestgörande skäl emot den ifrågaställda testamentsfriheten, torde derjemte böra anmärkas att, enär man efter landsrätt eger fri dispositionsrätt öfver aflingejord samt ärfda och förvärfda lösören, berörde testamentsfrihet ej vore förenlig med den omsorg för barn och bröstarfvingar, som lagstiftaren är pligtig att iakttaga. Och då dessutom Bonde - Laq-V Iskallets Betänkande N:o 66. 7 ståndet, genom dess bifall till Utskottets förra utlåtande, förklarat sig emot livaije utsträckning af dispositionsrätten öfver arfvejord; samt den opinion, sorn della Stånd i denna del hyllar, företrädesvis synes böra tagas i betraktande; finner Utskottet sig ej heller hafva skäl att frånträda sitt härutinnan afgifna yttrande. Hvad åter testainentsrätten efter stadsrätt angår, så ehuru Utskottet ej ansett sig höra tillstyrka de förslag, som herr Berg, för tillvägabringande af förändring i detta afseende framställt, medgifver likväl Utskottet att de liand, som å denna testamentsrätt äro lagde, hvarken äro hilliga eiler ändamålsenliga. Sä länge inskränkningen i testamentsfriheten öfver arfvejord å landet bibehålies i lagstiftningen, kan dock någon fullkomlig enhet uti ifrågaställde hänseende derutinnan icke vinnas; men då teslamentsrätten efter stadsrätt, på sätt redan blifvit visadt, hvilar på annan grund, än landets testamentsrätt, kan en förändring deraf äfven utan rubbning af systemet vidtagas. Att emellertid göra denna testamentsrätt helt och hållet fri, torde vara betänkligt. Då föraldrar hafva en i naturen grundad pligt att sörja för sina harns nndet håll, synes en inskränkning i omförmälde rätt, till förmån för harn och bröstar fvingar äfven böra ega rum, i enlighet med hvad redan är förhållandet.
Men jag har trott, att man kommit ifrån denna mening, och att man vore öfvertygad, det ärligt varar längst, och att det är på den öppna hanan, man häst går fram både såsom enskild man och i det offentliga lifvet. Men hvad som gäller om enskilda personer i detta hänseende, gäller väl äfven om staten. Efter Hr Frib:s mening skulle ju sjelfva Stora Porten vara på vägen att icke längre styras väl, emedan den börjat medgifva ett slags publicitet. Jag ämnar i öfrigt icke vidare yttra mig i detta ämne. Gr. Horn: Hr Tham har uppdragit en mörk tafla, deruti han till allmänt beskådande framställt deras motiver, hvilka skola önska reformer i vår Representation och våra styrelseförhållanden. Jag vill väl icke tro, att den värde ledamoten precist velat blanda mig med de personer, sorn skulle Önska anarki i vårt land; men han har velat förespegla oss, att anarki vore för handen, om man blott önskade förändrade former för våra riksdagsförhandlingar. Jag har blott velat sträcka mig derhän, att Constit.Utsk. och R. St. måtte inse nödvändigheten af förändrade former för handhafvandet af den ministeriella ansvarigheten, såvida constitutionen skall äga bestånd och icke våldsamt omstörtas. Frih. Den 8 Juli. 265 Frill. Cederström liar förespeglat oss den möjligheten, att ett Constit.Utsk. kunde till Ständerna framställa alla rådslag. Om ett Constit.Utsk. skulle anse det nödigt att framställa alla dessa förhållanden till R. St:s opiuionsdom, tror jag, att det skulle innefatta ett mindre riktigt bedömande af Regeringen, emedan det icke ar rådslagen, utan de beslutande åtgärderna, som utgöra karakteren på Regeringen, och för att bedöma dem, behöfvas inga prof. Man har bär velat förespegla oss, att Rikets väl eller ve skulle kunna bero på offentliggörandet af dessa prof.
Jag var lika förlägen, då jag emottog detta uprlrag, som nu då jag här talar derom, emedan jag visste mig sakna tillräcklig insigt i sådane ärenden, men då jag mottagit förtroendet, har jag haft updrag att samla medel till undersökningars anställande inom länet, och såsom jag hoppades gemensamt med de öfriga länen, derigenom jernvägsanläggningen skulle gå; hvilken gemensamhet dock uteblef, emedan ett län eller rätteligen landskapet Skäne ombesörjde undersökningen på egen hand ulan deltagande frän vår sida. Vid de insamlingar, som inom Jönköpings län anställdes, erfor man visser!igen, att intresset för saken icke var så stort, som man föreställt sig. Man yttrade nemi. der, då subskriptionslistorna förevisades, att spanmälspriserna skulle sjunka i händelse jernvägen kom till ständ och trodde att man i sådant fall sk rille få allt för mycket af Skånes spannmål npp till sig och att det således kunde vara för de enskilde jordegare, hvilkas bidrag man fordrade, mindre fördelaktigt och nyttigt om denna kommunikation öpnades. Detta hade också till påföljd, alt utaf de största jordegarne, hvilka hade mesta spanmålen att sälja, förgäfves begärdes en enda skilling» bidrag. En och annan med mindre spannmålsproduktion, lemnade likväl bidrag till den icke så alldeles obetydliga summa, som insamlades, ehuru liten, i jemförelse med det rika sammanskottet i Skåne. Såsom jag tror, upgick beloppet till 6000 R:dr b:ko. Denna summa hafva vi tecknat i beredskap för undersökningars anställande, men den har, som sagdt är, icke blifvit anlitad, och Skånska undersökningen gick endast ett stycke in i Småland eller lill Traheryd, på sätt jag hos Ur von Troil haft tillfälle att se pä kartan och äfven till en del inhemtat af den motion, som han nu upläst.
Hvad särskildt vidkommer frågan om pensionerne , sä får jag äran påminna, att dertill, enligt detta BancoUtskottets yttrande, aldrig mer kommer att användas Ständernas medel. Enär Canal-inkomsterne äro sä betydliga de föista åren , och troligen med hvarje är komma att växa , sä blir Den /j, Dccembér e. m. 33g ej mer fråga om , atf ju tillgång deraf finnes till pensioner, och jag försäktar, att ingen Actie-egare deremot skall halva något att påminna. Når då denna fond af 10,000 R:dr är sä gifvet en Actie-Egarnes egendom, att Ständerne sjelfve beslutat, att den skall tillkomma ActieEgarne och ingalunda arbetets fonder, så skulle , om Ständerne nu afslå dess användande till pensioner , följden deraf blifva dess utdelande till Actie-Egarne 5 Och jag hemställer, om detta innebär något annat jin hvad den värde Ledamoten önskar, samt om icke förnämsta ändamålet, tankan om sjelfva sakens nytta, må för öfrigt vara hvilken som helst, bör vara, att, på kortaste-tid , och med minsta kostnad, skrida till fullbordan af ett arbete , som redan är så långt framskridet . och hvilket lättast verkställes derigenom , att det får jemnt och oförryckt fortgå efter den hittills följda planen. Jag anhåller vördssmt om proposition till bifall af Banco-Utskottcts. ifrågavarande Utlåtande, Herr Berghman: Vid hastig uppläsning af Utskottets Utlåtande, har jag tagit miste om meningen deraf Jag fattade icke, att man velat utesluta Grefve von Platen från Ordförandeskapet, och jag tillstyiker derföre, att Grefve von Platen nu som förr måtte fortfara med detta varf , som han med så mycken skicklighet utfört.
Jag anser det förra uttrycket vara vida bättre än det sednare, ty Riksd.Ordn. är icke så fullständig, att man slipper derifrån gå till R.F. Utsk. har föreslagit, att Riddarh.Ordn. skulle upgöras af R. o Ad. samt fastställas af Konungen ulan ali de andra Ståndens hörande sattes i fråga. Jag har altid betviflat, att sådant låter sig göra när man vill förändra sjelfva representationsgrunden. Om R. o. Ad. anser sin representationsrätt vara en sådan, hvilken ej kan Ståndet, ulan dess samtycke, betagas; så mäste han, som icke finnes uptagen i de Adeliga privilegierna, skyddas af 114 § R.F., så lydande: ”Konungen late samtlige Riksens Ständer deras privilegier, förmåner, rättigheter och friheter åtnjuta; beroende det på samtliga RiksSt:ns öfverenskommelse och Konungens bifall att låta dem undergå de förändringar och jemkhingar, som Rikets behof kunna fordra.” Är R. o. Adis representation bevarad af denna § så kan Ståndet icke förändra henne ulan Konungens och de öfriga RiksStins samtycke. Påslår man åter, alt R. o. Adis representationsrätt icke kan hänföras under 114 § R.F., så medgifver 76 Den 15 Februari e. ni. roan lillika, att denna rätt kan när sorn helst R. o. Ad. af 3 Stånd och Konungen betagas, emedan den icke är oss försäkrad hvarken i våra privilegier, eller i någon grundlags-g. Häraf följer, att, i fall vi äre måne om repiesenlationsrättens bibehållande, så måste vi äfven erkänna de öfriga Ståndens rättighet alt icke blott höras öfver ändringar i Adis representation utan äfven att dem bifalla eller afslå. I Const.Uiskis förslag att den nya valordningen skulle npgöras mellan R. o. Ad. samt Konungen allena, ligger alltså en af Utsk. förbisedd möjlighet att beröfva Ståndet sin representationsrätt.
Dessa vaxljus skola Frankerna hafva sändt sultanen till present; men när de hitkommit fanns här en man, som genomskådade list i gåfvan och underrättade folket om att ljusen antända skulle sätta hela Kairo i låga samt lägga staden i aska. Man ommurade dem derföre med gips och lät dem stå omkring sultanens graf. Folket förmodar dem vara fulla af krut och bly m.m., så att de ännu aftäckta och antända skulle sätta eld på staden. Derifrån gingo vi till Hassanein, vandrade öfverallt omkring i moskén, betraktade dess sebil jemte annat. Masrs utmärktaste lärda män bildade i dag hvar och en sin läsekrets och gjorde en khatme af Koran. Hvarje shekh hade med sig en liten provision af bönor och andra små förnödenheter, gjorde sitt lilla mål samt drucko kaffe i sin krets. Vi kommo dit något bittida, så att de ännu ej hunnit börja, ty detta sker ej förän efter middagsbönen. Derefter gick jag utom Bab ennasr, gjorde en promenad på bergen och andades den friska ökenluften. Jag återvände dock snart hem, vandrade sedan litet neråt, köpte tobak af shekh Sha'ravis patron och blef inbjuden till honom för att höra på en khatme, som han skulle göra i sitt hus. Jag gick dit upp beledsagad af hans son och fann i rummet ett sällskap af 8 till 10 personer, bland hvilka 4 fikh, som läste Koran. En i sänders af dem läste sin tur, så att han dels sakta, dels halfhögt reciterade, mera liksom för sig sjelf, en lång ramsa; derefter sjöng han med hög stämma en del, så fortfarande, ömsom reciterande, ömsom sjungande, hela sin tur till slutet af sin hazb, då alla fyra jemte flere bland det öfriga sällskapet stämde in i kör. Härefter vidtog en annan af de 4 fikh, reciterade och sjöng sin tur på samma sätt; och så turades oupphörligen emellan de fyra. Härunder pratade och räsonnerade det öfriga sällskapet om hvad som helst, äfven den läsande shekhen deltog, ofta afbrytande sin läsning, i samtalet. Denna lättsinnighet förundrade mig.
I afseende å den från hospitalskassan i Malmö till en af lärarne vid läroverket derstädes af ålder utgående afgift, 5 Rdr B:ko, hvilken fortfarande är i dennes å stat uppförda lön inberäknad, har blifvit upplyst, att densamma utgjort ersättning för bestridande af klockarebefattning vid hospitalet, samt att Kongl. Serafimer-Ordens-Gillet den 15 April 1829, enär nämnde tjenst icke längre af någon lärare bestriddes, beslutat aflöna särskild klockare, samt i sammanhang dermed hos Kongl. Maj:t anhållit, att vid den då ifrågaställda förändrade regleringen af lärarnes löner vid elementar-läroverken måtte i nåder stadgas, att all befattning med klockaretjensten vid hospitalet för skolstaten komme att upphöra och i följd deraf klockarelönen, från den tid dåvarande innehafvaren af samma lön genom berörde reglering erhölle ökade löneförmåner, indragas. Som Kongl. Majit till denna framställning redan den 27 Juni samma år lemnat nådigt bifall, men Stats-kontoret derom icke erhållit kännedom, får jag i underdånighet tillstyrka, att detta embetsverk nu må anbefallas för framtiden iakttaga Bil. N:o 7 d) lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o l. om Statsverket 1862. 43 den rättelse i staterna, som af högstberörde nådiga medgifvande måste blifva en följd.
Direktionen deri 3 Mars 1832 med infordrad förklaring inkommit, uti underdånigt memorial den 31 December samma är, i underdånighet hemställt, om och hvilken åtgärd i frågan vidare borde ega rum, men Kongl. Majit, i anledning häraf, genom nådigt Bref den 27 Mars 1833 förklarat, det Justitie-kanslers-embetet egde att ställa sig Kongl. Majus omförmälda, den 28 December 1830 aflåtna, nådiga remiss till efterrättelse, har Justitie-kanslers-embetet sedermera vid frågans äterföretagande funnit nödigt att, för dess bedömande i sin helhet, inhemta kännedom jemväl om den utaf Kongl. Majit fastställde ritning och plan till den för barnhusets behof uppförde tvätthus-byggnaden och derföre uti skrifvelse till den nuvarande Direktionen öfver barnhuset infordrat nämnde ritning och plan med upplysning tillika, huruvida och i hvad mån derifrån vid byggnadens uppförande skett afvikelse, än äfven förra Direktionens protokoll vid de tillfällen, då beslut angående nämnde byggnads—företag blifvit fattade, hvarefter och så snart nämnde handlingar blifvit till Justilie-kanslers-embetet aflemnade, Justitiekanslers-embetet tillkän nagifvit sig skola ärendets ytterligare handläggning företaga; och får, på grund häraf samt med afseende derjemte å hvad den underdåniga förklaringen innehåller, Utskottet tillstyrka, att Revisorernes ifrågavarande anmärkning icke för närvarande må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 48. (Rev.-her. pag. 212. Förkl. pag. 336.)
9. hvilka, jemlikt Kongl. Brefvet den 29 April i83o och 97 § af det för RiksgäldsContoret då gällande Reglemente, af nämnde Conior blifvit Statsverket godtgjorda. För år i833 åter hafva RiksgäldsContoret tillgodoförts Behållne Öfverskott å Statsinkomsterna 693,476:22. 1. samt besparing å Allmänna IndragningsStaten . , . 7,866: 9. g, Tillsammans 701,342: 31.10, af hvilken Summa, efter afdrag af å Öfverskotterne anvisade Utgifter 27,889: 5. 9. Brister i StatsAnslagen . 252,576: 4o. 3, Skilnaden mellan 6 R:dr och RiksMarkegångspriset 6 R:dr 26 sk, å den Spanmål under Penningelönerna, som öfverskjuter Stats-Verkets behållna Spanmålstillgång eller 3g,845 T:r 22,3 k:pr å 26 sk 21,583: l\. 1. Det på Öfverskotterna af Tull-och Brän vinsafgifterne anvisade anslag . , . 124,000: — samt det för Försvarsverket till Lands anvisade serskilda anslag 70,000: 0 r Återstoden kommer RiksgäldsContoret lill godo med 205,293: 2g. g. l:o Utom de i ofvanstående summariska framställning omnämnde, på vissa förslagsanslag uppkomna Brister, hvilka genom anvisning å Öfverskolten på StatsVerkets inkomster blifvit ersatte, förekomma följande brister, hvilka icke uti liqviderna med Rikets Ständers RiksgäldsContor blifvit upptagne nemligen: J Första HufvudTiteln , återstoden af den på anslaget till Ved och Kol för de Kongl.
Slutligen föreföll det mig som om jag i vårt kongliga museum sett flera hyllor fyllda af diverse småsaker af lera och brons, hvilka lärer vara hemförda af Gustaf III, minnen från hans konstresa till Italien. Trängen stannade. Jag steg ut och började se mig omkring. Ingenting, som angaf förstörelse eller ruiner. Vackert, leende landskap, tätt bebygdt med hvita hus, nära intill mig det inbjudande Albergo della strada ferrata, på hvars trappa en kypare med servetten vinkade välkomsthelsningen åt hungrande resande. Flera grupper af välklädda promenerande styrde sin kosa uppåt en grönskande kulle, andra trängdes kring jernvägens biljettkontor. Ett par neapolitanare lågo i solskenet halfsofvande, ett par andra sutto hopkrupna och spelade morrha, en skock tiggande barn gjorde anspråk på min menniskokärlek under anropande af alla helgon, hvilkas namn voro dem bekanta. – Dove sono i scavati, frågade jag en pojke, i det jag räckte honom en slant. – Andate su, exellensa! – Skall jag gå upp? – Si, signor ... qua sopra. Han pekade på höjden, dit jag sett de promenerande rikta sina steg. – Men det är omöjligt, tänkte jag. Pompeji ligger ju begrafvet under aska och lava. Man måste då naturligtvis stiga ned för att se uppgräfningarne. Rom har ej blifvit begrafvet genom en vulkans utbrott, och likväl ligger den gamla marken flera famnar under den nuvarande. Kanske vill man inbilla mig att Pompeji flutit ofvanpå lavaströmmarne och att det nya Pompeji är bygdt under det gamla. Här måste finnas en nedgång. Någon sådan fann jag dock icke, utan måste resignera mig att klifva uppför en ganska ansenlig höjd för att få se den »underjordiska» staden. Efter att ha passerat några vinplanteringar, genom hvilka gångstigen slingrade sig, befann jag mig helt oförväntadt på en öppen plats, som erbjöd mig en så imposant anblick att jag ej kunde återhålla ett utrop af bestörtning. Det var Pompejis forum.
Mars afgifne ytterligare Utlåtande, angående grunderne för den Allmänna Bevillningen , Bonde-Ståndet förblifvit vid dess den 19 i samma Månad fattade beslut, i de delar, som angå 248 Prot. Utdr. d. 4 April 181S* Gapitations-afgiften och beskattningen af vissa ofverflödsvaror ; men deremot frånträdt detsamma i frägan rörandejBevillningsgrunden för a:dra Artikeln och i der. delen instämt i Utskottets uppgifne och af de öfriga Riks-Stånderi gillade Förslag; hvarigenom 2:dra punkten bland de af Utskottet framställde omröstningsfrågor förfaller. S. D. Vid förnyad föredragning af Uag-Utskottets den 18 sistledne Mars afgifne samt den ti dennes e. m. på bordet lägde Utlåtande såväl angående de anmärkningar , hvilka blifvit gjorde emot Utskottets den 30 sistledne Januarii meddelte Betänkande om förlupen makas rättighet att i nytt giftermål ingå , som ock öfver den i sammanhang dermed väckte ftiotion, huru förhållas bör i afseende å berörde rättighet, enär skillnad i äktenskap skedt på grund af 1 6 Cap. 7 §. Kyrkohagen och 13 Cap. 7 §. Giftermåls-Balken, fann Ilidderskapet och Adeln , som redan, den 17 sistledne Februarii bifallit Utskottets förra Betänkande , för godt alt vid dess nu afgifne yttrande låta bero. b. D. Vid förnyad föredragning af Allmang na Besvärsoch Ekonomi - Utskottets den 4 sistledne
Det låg sanning i gossens ord. Mäster Saxenberg kunde verkligen få stora obehag ifall den hetsige löjtnanten fick kunskap om att han inlåtit sig i affärer med Erik. När allt kom omkring vore kanske bäst att gå in på bytet. ”Hvad heter du?” frågade Saxenberg och pekade på den oförskräckte gossen. ”Johan Olof.” ”Pappa! Det är han som brukar hjälpa Lasse med läxorna,” hviskade en ung flicka som i detsamma kom in i verkstaden med sin lilla syster på armen. En paus uppstod. Därefter lämnade Saxenberg verkstaden; dottern följde honom. En stund förgick och då han kom tillbaka, gaf han Johan Olof klockan i utbyte mot jackan. ”Jag går in på bytet,” sade skräddaren, ”men mot det villkor att Johan Olof läser med Lasse en timme hvarje afton. Någon ersättning skall jag väl hafva.” ”Jag skall läsa ordentligt med Lasse,” svarade Johan Olof; ”vi vilja icke, att vår kamrat skall förorsaka er någon förlust,” och därmed lämnade gossarna verkstaden och begåfvo sig till Eriks hem, där de träffade Lisen. ”Här är klockan,” sade Johan Olof till Lisen; ”men icke må Lisen tro, att Erik slipper ifrån saken så lätt,” tillade han och såg på Erik, som sänkte hufvudet. Lisen fattade Johan Olofs hand, sägande: ”Du har varit mycket snäll, men du får ej vara sträng mot stackars Erik.” ”Det måste jag,” inföll Johan Olof. ”Erik har bedragit skräddaren, stulit klockan och blottställt sin syster, och för att han fortfarande skall få vara vår kamrat, måste han omtala alltsammans för sin morbror. Gör han det icke, uteslutes han ur Jeunesserorden och blir tvungen lämna skolan.” Erik började storgråta. ”Morbror skall slå mig, och jag skall bli olycklig för hela lifvet. Kära Johan Olof, jag lofvar, att ...” ”Vi tro ej på dina löften, om du ej har mod att bekänna sanningen,” inföll Johan Olof, och med dessa ord aflägsnade han sig från den förtviflade Erik. Morgonen därpå hade Erik bekänt sanningen för sin morbror.