Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 29 skulle i detta afseende haft eli betydligt företräde; ty vid sådane förhållanden, då jernet stannar på vägen utan att kunna exporteras, synes skäl i allmänhet vara för handen alt minska Handelsdiscontlånen, hvaremot vid motsatt förhållande, då jernet går ut ur landet, skäl synes vara alt öka samma lån, för att öka litlighelen i omsättningen. Jag kan på dessa grunder icke annat än linna, att, i st. f. de olika förslag, som här äro uppställda af de Hrr, hvilka önska en större latitud för jernbelåningen, det enklaste och hästa vore att antaga hvad som i betänk. N:o 29 i detta afseende blifvit föreslaget, dock om icke någon annan delar denna min mening, skall jag för min enskilda del icke derå yrka någon propos. Hr Akerman: Jag vill icke strida om hvilkendera meningen är den bästa. Jag håller mig blott till hvad ordalydelsen i § utvisar, och då man läser hvad som följer efter uttrycket ”un - 33C Den 12 April f. m. der en lid af högst S månader,” skall man finna, att Utsk:s, åtminstone i § uttryckta mening har varit, att de medel, som finnas obegagnade, skulle under nämnde lid få af Fullmäktige disponeras. Man finner nemi. på 2:dra raden från slutet af §, att Fullmäktige äga rättighet att disponera medlen, med förbindelse att, i händelse berörde medel före nämnde tid varda för det ursprungliga ändamålet erforderliga, desamma då genast återtaga. Detta vill ju tydligen säga, att de 3 månaderne hafva afseende på utlåningstiden, och icke på den tid, som medlen kunnat ligga obegagnade. Gr. Björnstjerna har ifrågasatt huruvida Baucofullm. på så kort lid, som 3 månader, kunde i någon lånerörelse använda ifrågavar. medel. Det upplästa tillägget synes likväl gifva anvisning åt Fullmäktige att förmå låntagarne att ställa sina reverser så, attj de lånta penningarne återbetalas, antingen sist inom 3:ne månader eller också derförinnan, om Bancofullm. så fordra.
Skiljaktig mening från beslutet om denna Stals-Utskotlets Berättelse JV.-o 343. Sterbhusafgift ‘ . 53^. 32< , Vinoch CalFe-Skänkars afgift 322: 8. Restituerade medel 11: Ig. 2. Innehållen centonal i!; 38. 8. Upptaget lån i,5oo: Balance till år i832. Summa R:dr 3u,4o3: 4 i. (T Credit. Balance till år i83o. Utgift: Pension ’ ’333: 16. —’ Dito för nybyggnaden 783: 8. Vinstoch förlust-räkningen, mäklare-courtage för ett lån, i,5oo R:dr .. 11: 12, — Balance lill år i832. Utan att taga 1 beräkning de balancerade fordringarne och skulderne, hvilka stå i ett. nära jemlikt förhållande så vid årets början som vid dess slut, förete nedannämnde Inrättningar följande resultat af inkomster och utgifter: Södra Corrections~Inräitningen. Inkomster .. .. • - 15,331: 5. g. Utgifter . 102,837: — n. Brist, att ersättas af Statsmedel 87,5o5: 43. 2. men då härifrån afdrages den eventuela nybyggnads kostnaden, uppgående till 15,453: 18. 8. så blir Arbets-Inrättningens egentliga förlust 72,052: 24. 6. uti hvilken summa äfven är inbegripen Garnisonens underhållskostnad, R:dr 5,878: 41. 8. Stats-TJtskoltets Berättelse IV:o 343. Norra Corrections-Inrättningen. Inkomster ... 13,245: 3i. s. Utgifter 32,722: 3i. — Brist, att fyllas af Statsmedel . 19-477: — 3* Norrköpings Spinnhus. Götheborgs Spinnhus. Utgifter 8,959: i3. 2. Uti ifrågavarande
Angripclser emot enskild man, hvilka å ära gå, eller för dess borgerliga namn och rykte förklenliga äro; Brottet straffes efter 60 Kap. Missgernings-Balken, och varde dessutom Skriften konfiskerad. 5:o. Smädliga uttryck emot någon af de öfriga Personer af det Regerande Ö O Konungahuset, hvilka Konglig eller • • • T-» • Furstlig värdighet inom Riket åtnjuta; Brottet skall straffas efter allmän lag, och skriften konfiskeras. 6:0. Smädliga uttryck om Riksens Ständer, eller någon af deras Fördelningar; Brottet skall straffas efter allmän lag, och skriften konfiskeras. 7:o. Uppmaning till myteri eller uppror; Brottet skall straffas efter allmän lag, och skriften konfiskeras. 8:0. Smädliga allmän lag. 9:0. Smädliga, förgripliga eller till osämja med främmande Makter syftande omdömen och yttranden örn samtida Nationer eller Stater, med hvilka Riket är i fredligt förhållande, om deras varande Öfverhet, Regering och Regeringssätt, Höge Embetsman och Sändebud, inre eller yttre förhållanden, företag eller underhandlingar; Förbrytelsen skall anses enligt 8 Kap. 28 § Strafflagen, och skriften konfiskeras; Ar — konfiskeras. 10:o. Allt kungörande i tryck af hvad som hörer till Statens å färde varande underhandlingar med främmande Makter, eller eljest af Konungens, i sammanhang med dem, tillärnade beslut och afsigter, samt Dess Ministrars, Råds och Sändebuds värf, om det ej sker med Regeringens tillstånd, eller med officiel tillåtelse; Förbrytelsen straffes enligt allmän lag, och skriften konfiskeras. ll:o. Angripelser emot enskild man, hvilka å ära gå, eller för dess borgerliga namn och rykte förklenliga äro; Brottet straffes enligt allmän lag, och varde dessutom skriften konfiskerad. Lögnaktiga konfiskeras. 13:o.
Domstolars indragning finnes kunna på ett ändamålsenligt sätt verkställas, utan att å ena sidan rättegångsordningen i öfrigt behöfver undergå sådan förändring, hvarigenom utvägarna till ändringssökande lör parter i allmänhet för mycket försvåras, eller å andra sidan Statsverket alltför mycket betungas med ökade utgifter för de nuvarande Hof-Rätternes förstärkande till antal eller personal, Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta och, efter vederbörandes hörande, i Nådig Proposition vid nästa Riksdag, eller sa fort ske kan, för Rikets Ständer framlägga ett fullständigt förslag, ej mindre till alla de förändringar i allmänna lagen eller serskildt utfärdade författningar, hvartill den ifrågasatta indragningen föranleder, än äfven till den förändrade organisation af de öfrige allmänna Domstolarne, som i sammanhang härmed kan finnas af behofvet påkallad; så hafva Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet bifallit Utskottets omförmälda Betänkande; hvaremot NVällofl. Borgare-Ståndet och Hederväi da Bonde-Ståndet, i likhet med hvad Herr Friherre Stjernstedtj L, Bih. till R. St.
Officers-enkor, angående ersättning af Stats-verket till trenne sådane för innehållen aflöning för deras numera aflidne män under krigs-fångenskap: I. 47, B. 50; B. VII. 65, 77, A. 77, E. 246. Oktroj, i anledning af väckta motioner angående dels vilkoren för ny sådan, dels Enskilda Bankers upphörande, dels ock privat-banks-sedlars användbarhet i den allmänna uppbörden: B. II. 374, 444, 448, 449; V. 43, 83, A. 83; VI. 219. Olde, L. W., Konsul, angående ersättning till honom för kostnader i och för prof å ett af honom uppfunnet sedel-papper: B. VI. 392, 439, A. 439. Omoget virke, angående förhöjd utlörseltull derå; motion af Grefve Carl Magrius Björnstjerna: se Motioner. Omyntadt silfver, i anledning af väckta motioner, angående skyldighet för Bikets Ständers Bank att till ett bestämdt pris utlemna sådant: B. II. 465, 483; III. 12, A. 26, 31. Opinions-Nämnd: se Val af Nämnd till omröstning öfver Högsta Domstolens Ledamöter. OpphofT, C. A., Begements-Läkare, angående förhöjning af hans pension; motion af Herr Fredrik August Cederschiöld: se Motioner. Ordförande i Landtmarskalkens ställe: Grefve Mörner, Carl: F. 194. » Posse, Arvid: II. 344. — dess yttranden: II. 353,360, 367, 368, 371. » Björnstjerna, Carl Magnus: VII. 22. — dess yttrande: VII. 22.
Domare eller Domstol kan vara elier blifva utöfvadt, är ett missbruk, hvilket, till vinnande af rättelse, endast fordrar anmälan pä vederbörligt ställe; men vill, i afgående, skrifvelse, anbefalla HofRätterna att erinra de under dem lydande Domstolar 01x1 sina skyldigheters iakttagande i de uppgifna händelser. Slutligen håfven J, Gode Herrar och Sven - 2\2 Den 7 Augusti. ske Män , uti skrifvelse den 2 i förlid ne Juli månad, till pröfning och stadfästelse öfverlemnat ett af Eder i underdånighet föreslaget stadgande. Att, i de händelser allmänna medborgerliga skyldigheter skola uppfyllas, men någon antingen af Sjukdoms förfall hindras att sig dertill inställa eller söker att derifrån sig undandraga, såsom med sådana periodiska åkommor eller dolda kroppsfel besvärad, hvilka dertill göra honom oskicklig, kunna Läkares betyg derom ej alltid anses nödvändiga, utan sådana betyg äfven kunna meddelas af andra trovärdiga personer, enär dessa betyg jemväl äro af Presterskapet i Församlingen, till deras rigtighet, besannade; och hvilket stadgande skulle tjena till iakttagande af dem, hvilka, i kraft af deras innehafvande Embeten och Tjenster eller efter särskildta uppdrag, äga att skyldigheternas fullgörande utfordra. Min Högsta Domstol och Mitt StatsRåd hafva häröfver blifvit hörde, hvarefter Jag tagit ämnet i öfvervägande ; men , då äfven i ärender, hvilka tillhöra Domstolsbehandling ej ovillkorligen stadgas att anmälan om sjukdom bör, för att antagas såsom Laga förfall, medelst läkarebetyg styrkas, utan sådant hittills ankommit på Domstolens pröfning af den härom förebragta bevisning, och nödvändigheten så mycket mera påkallar en sådan Domaren lemnad pröfningsrätt, som ofta omöjligt vore att vicL hastigt äkommen sjukdom , inom den tid för anskaffande af Läkares bevis derom erfordrades, anträffa någon sådan person , och anskaf.
M:ts och rikets Kammar-rätt, hvarest omförmälda beslut blifvit af de skattskyldige öfverklagadt, medelst utslag af den 3 December 1849, samma beslut hufvudsakligen fastställt; så bade hos E. K. M:t ej mindre häradshöfdingen Dan. Asplund, å egne samt åtskillige socknars vägnar, än ock riksdagsfullmäktigen Erik Christensson, såsom ombud för häraderne inom fögderiet, af anförda orsaker, i underdånighet anhållit, alt de skatlskyldige måtte från den dem ålagda betalningsskyldighet af ifrågavarande balansmedel varda befriade; i anledning af hvilken 328 Expeditions-Utskottets Förslag till lind. S/crifoelse, N:o 151. underdåniga anhållan, sedan E. K. M:ts förbemälde befallningshafvande i afgifvet utlåtande å densamma underdånigst tillstyrkt nådigt bifall, E. K. M:ts och rikets Kammar-rätt, deröfver hörd, i underdånighet hemställt, det E. K. M:t täcktes till Rikets Ständer göra nådig framställning om befrielse för de skattskyldige från ofvanberörda dem ålagda betalningsansvar. Jemte meddelande häraf, i nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott af den 20 sisllidne Juni, har E. K. M:t behagat omförmäla, hurusom Rikets sednast församlade Ständer, i väckt fråga om eftergift af förenämnda ersättning, underdånigst hemställt, att, derest de skattskyldige klefve genom laga kraftvunnet beslut ålagde alt gälda återstoden af förre kronofogden Ö/iboms balans, och E. K. M:t, i händelse de skattskyldige sedermera i nådeväg sökte befrielse derifrån, skulle anse eftergift vara af omständigheterna påkallad, E. K.
Härefter upplästes och godkändes en sålydande voler:s-propos. i hufvudsaken. Den som bifaller StatsUtsk:s i dess mern. N:o 319, i afseende på 3:dje punkten af samma Utsk:s utlåt. N:o 242 afgifna förslag voterar ja; den det ej vill voterar nej'; vinner nej, varder Ulsk:s i afseende på förenämnde punkt framstäldta förslag till voler:s-propos. af R. o. Ad. ogilladt. Sedan voteringen försiggått ^befunnos rösterne hafva utfallit med: Ja — 46. Nej — 59. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. ben 23 September e. m. 403 Lördagen den 23 September 1848. Plenum kl. 6 e. m. Upplästes till justering Och godkändes följande från Exp.Utsk. inkomne förslag till R. St:s underd. skrifvelse till K. Mi: N:o 204, ang:de eftergift i arrendet för Mörrums k ro no-laxfiske i Blekinge län; N:o 205, ang:de den ulsockne-frälse-hennnanen i Halland äliggande roterings-skyldighet; N;o 206, ang:de fastställelse af roterings-verken för den tillökade ordinarie båstmans-roleringen: N:o 207, i anledn. af K. M:s nådiga propos., ang:de författning om förlags-inteekning; N:o 208, ang:de rättighet för judar att vittna; N:o 209, med förslag till lag mot uppror och olofliga sammankomster ; N:o 210, angrde skyldighet att låta inteckna vid köp af fast egendom gjordt förbehåll, att emot bestämd summa få densamma återlösa; samt N:o 211, ang:de upphörande af skyldighet för den med underrätts utslag missnöjde att lösa flere än ett diarii-bevis. Hr Stuart, Carl Gust.:
Utlåtande, i anledning af Herr Treffenbergs gjorda Motion, om stadgande af visse föreskrifter, sorn böra iakttagas vid upprättande af Förslag till civiloch milit aire tjensten, t5edan ConstitutionsUtskottet, uti Memorial, N:o 58, a£ den 8 nasti, månad, förklarat något åtal, enligt Grundlagen icke kunna ega rum mot Konungens rådgifvare i commandomål för armeen, i anledning af den mot honom gjorda anmärkning af Herr Curry Gabriel Treffenberg, som åsyftar, att Konungens rådgifvare, genom intagande i nu gällande tjenstgörings Reglemente af en i dess 1 Del, 5 Cap. 51 § och 10 Mom. innefattad befordring» föreskrift, skall hafva föredragit och tillstyrkt i commandoväg ett stadgande, hvilket, såsom nära rörande enskild mans rätt i ekonomisk hänsigt, bordt på annat sätt åstadkommas, har Herr Treffenberg, vid föredragning af detta Memorial hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, under åberopande af den rätt, som RiksdagsOrdniugens 56 § medgifver, väckt föl - 146O Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. jande Motion, nämligen: att vederbörande autoriteter, så civile som militaire, hvilka det tillkommer, att ingifva förslag till befordringar för de dem underlydande tjenstemän, må i Nåder anbefallas, att hädanefter, då någon annan uppföres på förslag, än den, hvilken efter tour och anciennité dertill är närmast berättigad, icke allenast uppgifva orsaken till ett dylikt förbigående, hvilken orsak 1 det ingående förslaget bör upptagas, utan ock vid samma tillfälle lemna den förbigångne behörig del deraf.
Härmed sköt svennen plåten så våldsamt in i ugnen, att gnistorna stodo hvita ut ur dragluckan. »Är brödet till de fattiga,» sade Kärleken, »så måste vi ha bullarne större. Ni skall få se, att det kommer att räcka till!» och medan hon ältade och formade degen, var det som om den fördubblades. Bröden fingo knappt plats på plåtarne, och korgarne, hvari de skulle läggas, öfverfylldes. Då dagen bröt fram, var allt brödet färdigt och bars upp till rådhuset. Från rådhustrappan skulle det utdelas till de fattiga. Där uppe voro redan flere af myndigheterna församlade, och utanför trängde sig täta skaror af fattiga, trasiga män och kvinnor, små barn och gamla gubbar, krymplingar och sjuka. Alla närmade sig med utsträckta händer och ropade på bröd. Rättens tjänare kunde knappast värja sig för alla dessa tiggande, som nästan sleto brödet ur händerna på dem, som utdelade det. »Får jag vara med?» frågade Kärleken och ställde sig på trappans ena sida med en af de fyllda korgarne. Efter en kort stund drogos tiggarskarorna till hennes sida, ty en hvar af de svultna stackrarne märkte snart, att hennes bröd voro dubbelt så stora som de andra. Det hon räckte dem luktade icke af bark, utan doftade af hvete, och hon var icke noga i utdelningen; de sjuka och små fingo ofta dubbel portion, och det hände till och med, att hon låtsade som om hon icke såg, att de allra uslaste bröto ledet och kommo två gånger för att få sin del. Då allt var bortgifvet, skakade hon smulorna från sina händer, och de duggade som ett regn öfver torget, där dufvor, svalor och små svultna sparfvar slogo ned i täta skaror och åto sig mätta. »Hvem var denna kvinna?» frågade borgmästaren och såg sig omkring. »Hon har gjort oss en värklig tjänst och kunde kanske hedras med någon utmärkelse?» Men Kärleken var försvunnen. Hon såg så obetydlig ut, att man icke kunde finna henne i den stora skara, med hvilken hon drog bort. På sin väg genom staden stötte hon på en hop beväpnade män.
Men för att möjligen kunna bereda en afsättningsort i Hjo är oundvikligt nödvändigt, att der anlägges en hamn, ty fartyg kunna i anseende till den öppna redden icke lasta der. Jag har nu lemnat en kort resnmée af länets lokala förhållande, men då jag erfarit, hurusom StatsUtsk. i fråga om anläggningar af vägar och hamnar i allmänhet och tili förevartde fall i synnerhet, drifvit just den satsen, att sådana anläggningar äro af föga vigt för länet, anser jag mig icke vidare behöfva ingå i frågan, huruvida en hamnanläggning vid Hjo kan vara nyttig för länet. Jag vill icke vidröra den allmänna grundsatsen, sorn gjort sig gällande hos Styrelsen och R. St. att bevilja bidrag lill sådana lokala behof. Jag tror att den tid varder möjligen kommande, då man anser det olämpliga af Statens mellankomst i sådana mindre frågor, som i de fleste punkter uti detta betänk, blifvit förordade, ty enl. min åsigt bör man öfverlåta ål provinserne oeh städerne alt draga försorg om deras kommunikalionsanstaller och flere dylika frågor, i och för hvilka icke erfordras sä stora belopp, att Staten nödvändigt behöfver anlitas för att få dem tillvägalirtvgte. Jag har nämnt detta endast i förbigående såsom min enskilda öfvertygelse. Grundsatsen är emedlertid antagen, och jag inser icke något skäl, hvarföre, ehuru jag icke gillar denna grundsats i den utsträckning, han nu fått, man bör göra ett undanlag i afseende på en hamnanläggning å en plats, hvarest en sådan enl. mitt omdöme, skall blifva af mycken nytta för orten. Under sådana förhållanden tror jag mig icke handla rätt, om jag uraktlåter, att framställa behofvet af det anslag, som nu är i fråga. Man har här på f. m. i dag i en annan fråga vis - Den 26 Juni e. m. 223 serligen sagt, att StatsUtsk. icke kunde utfinna medel lill alla de behof, hvartill man begärt anslag, men om så är förhållandet, skulle jag tro, att StatsUtsk. rättast förfarit, om del tillsett, hvilka behof varit de vigtigaste och mest angelägna.
Ville jag utföra några mera genomgripande förbättringar, så gjorde divanen och de andelige motstånd, ehuru naturligtvis med den djupaste underdånighet; man talade om Koranen, om den andliga och verldsliga lagen, man hotade med folkets missnöje och utmålade mig upprorets förfärliga bilder. En sjelfherrskare är af tusende omständigheter mera bunden än mängden kan föreställa sig. Jag fann, att jag, för att kunna uppträda såsom mitt folks välgörare, behöfde förvärfva mig kunskaper och verldserfarenhet: detta var och min föresats, men ack, jag ägde icke mer kraft dertill! Så gick tiden. Harems lätta segrar började småningom hos mig endast väcka leda och afsmak; omgifven af trehundrade utvalda skönheter, ämnade för mina lustar, förekom jag mig fattig; tumlande i en ocean af kärlek, längtade jag dock efter kärlek, och fann blott trälinnors undergifvenhet. Ännu var denna längtan endast en dunkel aning, hämtad ur mitt eget bröst (ty jag tror att en sådan känsla är medfödd alla bättre naturer), samt vidare utvecklad genom läsningen af Persiens lyriska skalder. Men till fullt medvetande kom den dock först då, när ödet nästan på engång tillförde mig tvenne skönheter af ett helt annat slag än de nöjets slafvinnor jag förut lärt känna. Begge voro hvarandra högst olika så till utseende som lynnen, utan att jag dock kunde tillägga någondera företrädet framför den andra. Den ena ... Dock, dessa seraljens hemligheter höra icke till ändamålet för min berättelse: jag vill blott säga dig så mycket, Rustan, – emedan en sådan händelse liknar ett underverk, som kanske aldrig förut tilldragit sig i ett harem, – att den ena hela tiden – en tid af ett halft år – ihärdigt motstod sjelfherrskarens önskningar, böner och hotelser, under det att mina begär derigenom blefvo på engång mera häftiga men tillika renare. Men just då hennes hjerta tycktes vilja blifva bevekt, just då insjuknade jag allvarsamt; sedan sjukdomen, och kanske än mer läkarne, plågat mig och uttömt mina sista krafter, blef jag tillstyrkt att pröfva förmågan af Kaschmirs prisade luft. Du känner mig nu temligen noga, min vän Rustan!
Pä desia ffäl har Oeconomi^ - Utskottet grundat sit tilstyrkandc, at för den skjuts, som af Städerna utgöres, förhöja legan m d 4 si. milen, och lärer HLglosiige Ridderffapet och Adeln uplyst sinna, at dä OeLonomis - Ulffotiek, oansedt det icke funnit sig tilständigt föreslä en förhöjd lega för hälloch rskcrve-ffjutsen pä Landet, det oaktadt k underdånighet til Kongl. Masits afgörande hem - DA -, vm icke förrbeMalte tilökttinA kunde bervistjäs fljutsffyldiga ZnNewänare, sädaNt ingalunda innkblr h'.varken någon stireÄ eller inttireä oontrL» viätion-. Herr IVlunclc sk hvilen!cIio!6, öbtr» bäi-ä. Jag yttrade i kleNuiN för den dagen , hwars ^rotocoll nu Mlkcras - at jag ej kunde bifalla et Lrojectz som ivar grundad! pä den salsta principen ak Hemmansägaren äligger skyldighet at skjutsa, och icke pä dön enda rätta, som är frrwilligt Loiv draet eller eiltreprLiulcie^ Aag anhäller, at Nrr fä upgifwa grunderna kil mit yttrande - hwilket tidett förra dagen ej medgas Det är ostndigt, at i et hyfsädt land bör fuvar mennista kunnä preteNckera at kUNna läll och beqvämt resa frän den ena orten kil dett andra. Men deraf fä wi icke sinka, at det är Hemmansägaren eller Bonden, som stall staffa denna fördel, i synnerhet, som det just är Han, sommindst behöfwer och betjenar fitz af den samma. Detta insäg den ödödlige Riks-LaNceiieren Oxeulk^erWz dä han iSgö i Rådet yttrade stg: För wära eominoäitoter Mäste wi intet täta der gemene mans bästa tilbakm
M:ts såJunda yttrade mening om ifrågavarande Ijagrums jätta förstånd och tillämpning vara ined Lagens grund öfverensstämmande, hafva alltså, äfven för deras del, velat bifalla, att, genom utfärdande^ Förklaring öfver 5 §. uti 25 Cap. RättegångsBalken Bamt 4 §. uti 3 Cap. Missgernings-Balken, må stadgas, dels att mål, rörande den för-5 brytelse, att någon kommer drucken i kyrkan el-] ler gör der oljud och förargelse, icke böra HofRätts pröfning underställas, dels ock ntt för dy-' lika förbrytelser, begångna å Helgedag, skola,’ utom det i Lag derföre stadgade ansvar, Saba batsbrotts-böter jemväl tillämpas. Riksens Ständer framhärda etc. N;o 177; Uppl. 0. godk. hos Ridd. °. Ad. d. 9 Sept. 1823} Preste-Ståndet d. 9 —- — Borgare-Ståndet d. 11 Bonde-Ståndet d. 11 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, ro<* rande Utmätnings-Auctioner d Fast E-, gendom. S. A. K. T ill förekommande af misstag , som hos All-r mänheten möjligen kunna ega rum, i afseende Underdåniga Skrifvdser. 469 på. hvad uti Kongl. Förordningarne den 17 Februari! 1748 och den 4 Mars 175a, rörande Fast Egendoms utmätning och försäljning, är stadgadt om utmätnings auctioners å sådan egendom för-; rättande i uppoch afslag, hafva Riksens Stan-; der, uti en till E. K. M. under den 2 sistlidna Augusti, aflåten Skrifvelse, i underdånighet före-’ slagit, det E. K.
Af sådan anledn., och då jag icke heller kan finna att uttrycket i 9 §:n af förenämnda instruction, alt en ledamot af Ridd.directtn, med biträde af Secreterai en, skall hålla noggrann tillsyn öfver Ridd.archivet och de genealogiska tabellernes complettering, kan gifvas den tydning, som skulle samma directeur kunna åläggas upprätta förenämnda lilifo-r rene ej befintliga register, hade jag trott, alt Utsk., som vitsordat nyttan af merberörda register, bort, på sätt motionärerne yrkat, föreslå: H. R. o. Ad. att tilldela ett årligt arfvode af 200 r:dr b:co, alt utgå till den person, som af Ridd.direcl:n uppdrages alt ett dylikt register upprätta. T bure GedersIr ö m. Uti denna reservation instämmer jag till alla delar. S. M. T h a tn. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 1 1 om aftonen. In fidem protocolli, F, O. Silfverstolpe, Onsdagen den 19 Augusti i84o. Plenum kl. g f. m. Justerades 1 prot.utdr. för den ii dennes f. m. och ia prot.utdr. för den i5 dennes e. m. Justerades pleni-prot. för den 5 dennes f. m. Hr Reutersvärd, Pehr Adara, uppläste följande: Sedan Hr Rosenblads stratageme vid sista plenum, den i5 dennes, så förträffligen lyckats, och ehuru jag vid tillDen 19 Augusti f. m. fället yttrade mig emot beslutet of vidare uppskof med afgörande! af StatsUlsk:s betänk. N:o 212 om mötes-passevoiancen, hvilket då redan innebar en slags reservation; får jag dock nu, efter att med mer köld hafva kunnat begrunda denna öfverrask ning, närmare utveckla mina tankar i ämnet.