Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon har således ofta lätt ombyta rummet för sina Sammankomster och allmänna undervisningar, och hade icke gästfriheten j sitt sköte upptagit henne; hade Academiens Arbeten vid mångå tillfällen för längre tid blifvit albrutne. Jag har blott ytligt vidrört de omständig - Den 17 Februarii. heter, som jag i synnerhet trott böra fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns benägna uppmärksamhet; att mera u!veckla dem skulle visserligen vara, att ännu mera visa behofvet af en ökad omvårdnad för Konsterna , men det skulle föranledt till en vidlyftighet, som visserligen blifvit öfverflödig , om icke Högloflige Ridderskapet och Adeln af inre böjelse lifvas att gå Konsterna och dess Idkare med en uppmuntrande och huld blick till mötes. Det återstår mig att anföra några ord om Stentrycket eller Lithographien. Den är en gren af Graviir-konsten, ehuiu från dess vanliga behandling fullkomligt skiljd. Uppfinningen är gjord i Tyskland, omkring Ar 1800 och Resultaterna deraf hafva fullkomligt bevisat de betydliga fördelar, man vid dess uppfinnande anade. Under en skicklig Konstnärs hand, kan den uppnå samma fullkomlighet, som den vanliga Gravuren i dess olika orter. Men äger den hufvudsakeliga förmån att kun. na verkställas med nästan samma skyndsamhet som en handteckning, och att lemna ett större antal aftryck, än af graverade Plåtar kan er. hällas. Denna method äger den märkbara egenskapen , att man kan med skyndsamhet på Stenen transportera, så väl Gravtirer som lemnat Koppar prässen, och nyss aftryckte Skrifter, hvilka sedan å nyo kunna aftryckas, och derigenom mängfalldiga Upplagan, som att pä enahanda sätt vinna aftryck af en Handskrift, gjord med det erforderliga Chemiska Touschet. För tryckning af Musicalier är Lithographien 3f2 Dm 17 Februarii. serdeles användbar, hvartill den ock säkerligen kommer att användas, dä de qväfvande band, som ett exclusivt Privilegium pålagt hvarje bemödande i denna viig, blifva förmildrade el. ler komma till sin verkan att upphöra.
Konungen hade redan, under d. 9 Juli i83o, förklarat, att undersökning vid domstol om äganderätt utan stämning och ordentlig rättegång icke vore med lag förenlig, och att det icke öfverensstämde med omsorgen för annans rätt, alt, utan pröfning af hvarje särskildt fall, föreskrifva rättegångs anställande blott derföre att tredje man så äskade. Att kyrkor äro innehafvare, i stället för enskild man, förändrar icke saken eller förbättrar åtgärden. PresteSt. hade ock åberopat, att kyrkornas eller församlingarnas rätt vore lika god som andra Svenska medborgares. Vill någon frånvinna en annan ett hemman , så är det hans sak att kära; emedlertid förblifver innehafvaren , såsom svarande, i besittning af jorden, intilldess hon honom fråndömmes. Om Konungen vidtagit någon åtgärd , åsyftande att rubba detta förhållande, och ålägga kyrkohemmanens innehafvare att börja med bevisningen af deras rätt, för att få sitta i ro, hvad skulle alla, jag vill icke säga lagfarne, men fastighetsägare, hafva tänkt om en sådan regeringsåtgärd? Anmärkntn lyder så här: ”1 flera andra frågor synas ”Konungens rådgifyares föreställningar hafva saknat den bestämdhet och det eftertryck, som folket har rätt "att vänta af de män, hvilka åtagit sig ett så ansvars* "fullt kall.” Af bilagan förnimmes, att jag, d. igOct. 1838, 4° Den i Julif. m. då Konungen ville tillsätta en rese-inspector för tulibevakgen i Skåne, felat genom yrkande i allmänhet, att General-tullstyrelsen borde höras om en sådan tjenst (eman ?) verkligen behöfdes. I min hemställan låg intet obestämdt. Men under Utsk:s obestämda tal om yrkande i allmänhet ligger förmodligen den meningen , att jag, utan vederböra hörande, bort afstyrka Konungens önskan. Om det går a n för riksdagsmän , särdeles när de vilja undanrödja Konungens rådgifvare, att, utan undersökning om behof och tillgångar, utan afhörande af skälen för och emot, vägrade utgifter, Konungen för Rikets tjenst äskar; så betviflar åtminstone jag, att sådant anstår Hans rådgifvare.
I denna reservation hafva instämt: Herr Skogman, C. J. A., Herr Rosensvärd, J. II., Herr Biskop Sundberg, Herr Doktor Arrhenius, Herr Kontraktsprosten Tegnér, Herr L. J. Hierta, Herr A. W. Björck och Herr A. L. Holmqvist. Vidare hafva mot samma punkt sig reserverat Herr Friherre Beckfriis, J. F., Herr Leijonancker, F. W., Herr A. A. Berger, Herr J. P. Bager samt Riksdags fullmägtige Erik Ersson från Gefleborgs och Nils Andersson från Wermlands län. Bemälde Utskottsledamöter hafva dervid såsom sin reservation åberopat Riksgälds-afdelningens förslag med dertill hörande motivering, så lydande: “Efter sålunda lemnad redogörelse för hufvudsakliga innehållet af de handlingar, hvilka i detta ämne förelegat till Utskottets pröfning, öfvergår nu Utskottet till en framställning af de grunder, som varit bestämmande för den åsigt Utskottet här nedan kommer att uttala. Det har blifvit antydt, att frågan om den nordvestra banans sträckning vore en fråga icke blott af ekonomisk, utan jemväl af politisk beskaffenhet och i Kongl. Majfts förevarande nådiga Proposition framhålles vigten af denna bana och 32 Siats-Utskottets Utlåtande N:o 54. angelägenheten af dess skyndsamma anläggande företrädesvis ur synpunkten af dess egenskap att utgöra en förbindelse mellan de förenade rikenas kufvudstäder och såsom sådan erbjudande fördelar icke blott i militäriskt afseende, utan jemväl med hänsyn till de unionela förhållandenas befrämjande och utveckling.
En billighet är det, att de få någon ersättning; den få de också för det mesta, och vid det compagni, för hvilket jag för många år sedan var chef, vet jag, att sådana frivilliga öfverenskommelse!- blefvo åstadkomna, derigenom stamroten fick öfver 10^ kpr. Om sådana frivilliga öfverenskommelse!- i allmänhet kunde åstadkommas, vore del väl, men icke tror jag att det kan ske utan rotarnes bifall. Pä många ställen i min ort vet jag, att öfverenskommelser äro träffade, hvarigenom stamroten erhåller hvad den billigtvis kan fordra, och jag tror, att detta öfverallt sjelfmant skall jemkas, så att icke någon ny författning, efter min tanke, i detta afseende behöfves. Hr Danckwardt: Den discussion, som Hr von Heijne här börjat, synes mig icke egentligen höra till frågan. Jag är också rotehållare inom samma provins, som Hr von Heijne afsett, eller vid första lifgrenadier-reg:tet, men der inträffa helt olika omständigheter och der känna vi ganska väl, att torpen äro i Den 20 Augusti. 333 samma förhållande till hemmanssättningen så å stam som strörofe, som de i första tiderne voro. Frih. Peyron har sjelf anfört, hvilka olika grunder, som gälla vid olika regtten. Motionen angår cgentl. Kronobergs och Jönköpings regtten och har derutöfver endast full tillämpning på Calmar reg:te, som har sina rotar inom de förstnämnde bägge länen.
Utskotten hafva i de föregående Betänkanden afstyrkt alla anslag till enahanda ändamål, som det förevarande, då det var fråga om Städerne på Skånska kusten, men när ordningen korn till Jönköping råkade Borgmästaren Lindqvist att ilämna Götha Canal, och då mäste ailä Den I Februarii f. nj. 83 fconsideralioner vika, och Utskotten tillstyrkte allt hvad han begärde. Det var i sanning rätt gracieust af Hr Lindqvist, att han i stället för 8000 R:dr ej hegärde 80,000 R:dr. Jag kan ej gå in på att, såsom Utskotten åberopat, härmed hör tillgå på Sätt Utskotten i ett föregående Betänkande föreslagit i afseende å lånebiträdens beviljande lill Släderne Borås och Norrköping, nemligen att de erforderligé medlen skulle genom Riksgälds-Cöntoret upplånas emot lägsta möjliga ränta, för att derefter hållas Staden Jönköping tillhåll dä* ObligätionsSystemet skulle således derföre ligga tillgrunda och, hvad man än må säga derom, tror jag att det är den SämSta utväg man kan vidtaga. När Utskotten i de föregående Bétänkandetne uraktlåtit ätt begagna denna utväg, hade de saklöst kunnat göra detsamma i förevarande fråga; ty Utskottens förmodan, att Götha Canal skall tillskynda Staden Jönköping så synnerliga förmåner j anser jag för min del för icke annat än luftslott. Jag afstyrker derföre antagande af Utskottens förslag, med hänvisning lill Herr Grefve von Schwerins och Riksdagsmannen Nils Strindlunds deremot äfgifne reservationer, samt hemställer, Om det är consequent handlädt, ätt afslå anslag åt Städerne på Skånska kusten, och bifalla det nu ifrågavarande, derföre att Götha Canal häruti blifvit inblandad, samt huruvida det är luttsehligt att bereda Jönköpings 5o H. b* 84 Den i Febr nar ii f. m. Stad större fördelar än de, man vill lemna de Skånska Släderne. Herr Tham, Wollrath:
M. inkommit; samt att, ehuru E. K. M., å ena si* dan, funnit, att KammarRätten af de åberopade föreskrifterna i 1823 års BevillningsStadga och den tillämpning, de uti de flesta Län. vunnit, icke saknat anledning för det beslut, hvari KammarRätten stannat, E. K. M., å andra sidan, tagit i öfvervägande, att denna fråga har inflytande på ett stort antal Skatlskyldige, icke blott för år 1824» utan ock för den påföljande tiden till innevarande års slut, samt att BevillningsStadgans redaction i någon nion kunnat förorsaka den olika tillämpning, som egt rum; vid i hvilket förhållande E. K. M. till Rikets nu församlade Ständer i Nåder öfverlemnat att besluta , huru med de i förrberörde måtto vidtagna åtgärder, i afseende på hemmansvärdets nedsättning i vissa Län, skall förfaras; kommande, enligt hvad den Nådiga Skrifvelsen jemväl innehåller, de gjorda anmärkiiingarne och alla deraf föranledda mål att förfalla, i händelse R. St. skulle finna för godt att vid PröfningsComileernas åtgärder i dessa delar låta hero. Detta , med hvad för öfrigt i ämnet förev kommit, hafva R. St. i öfvervägande tagit; och ehuru, efter Rikets Ständers tanka, 2 mom. 2 §. lil Art. uti 1823 års BevillningsFörordning, jemförd med 22 mom. af samma Art. och §., gifvit ett fullgiltigt stöd åt de Gomiteer, hvilka ansett sig icke kunna besluta allmän, utan 444 Exp. Utsk.
Mig till Swea Rikes Kron Prins, att, efter Hans Kongl. M i ts den Skormägtigste Konungs och Herres, den XHl:deS, nu jemwäl min Allernädigste Konungs och Herres dödeliga afgänq, (hwarmed den Högste Guden Nådeligen länge fördröjeSwea Rikes Regering tillträda, till Swerige» Konung krönas och hyllas, samt Riket styra ester den af Riksens Ständer, den 6 Junii 1809 fastställde ftmt af Konung och Riksens Ständer antagna Regeringsform» bokstafliga föreskrift, Riker» öfriga gällande, sä wäl Grundlagar, som Allmänna Lag och Laga Stadgar; alitsa will och skall Jag Högbemälte Han» Kongl. Majit för min rätte och Laglige Konung hälla, Honom med all lydnad och kärlek ära och »vörda, Hans och Rikets sannskyldiga gagn och bästa laglikmätigt befrämja, samt oryggeligen hälla och uppfylla allt der, hwartill Jag Mig uri Min till Hans Kongl. Majit och Riksens Ständer, under den istiQ afgifne Försäkran ut fäst: Sä sant Mig Gud hjelpe till Lif och Själ. För - Den zr Aug. 124 Formulaire, hwarefter Hyllnings-Cden, den Högborne Furste och Herre, Prins Johan Baptist Julius, jSwea Rikes Kron-Prins, af Riksens Ständer swärjas stalt. (v
Men ser du värsta ämnena pågå just i eftermiddag. Både botanik och mathematik. Hviskande. Botaniken är jag just inte så rädd för, ty se här bor en gammal adjunkt, herr Allén, som sjeIf duger till ingenting, förstås, men han är slägt med docenten i botanik, och jag har varit så välsignadt artig, att nog tror jag han lägger något godt ord i någon vrå hos systersonen sin. Men, kors bevars här står jag och pratar så att du inte får ta kappan af dig. Nå ser man på? Siden! Så snäll du är. MALIN. Jo, jo ser tant i dag är det högtid och då gör man sig så fin man kan bli. MONIKA. Du håller då verkligen af Axel? MALIN. Kan tant tvifla på det? Kära, kära barnet! Han säger att du inte bryr dig om honom och då är han så ledsen och bedröfvad men har jag inte sagt det, jag, att lilla Malin bara är en förståndig liten flicka, som inte vill lofva någonting, som kanske stora farsgubben se'n inte skulle gå in på! Hon har nog hjerta i bröstet så' jag och ögon i hufvudet med för resten! MALIN. Ja ja. Ser tant, jag älskar Axel som en bror. MONIKA. Bara som en bror? MALIN. Ja, se nu får tant inte bli ledsen men, inte är det mer. För se, vi ha varit skolkamrater, och inte är jag blyg för honom och rädd alls, och så är han så vek och så lättrörd, när han är tillsammans med mig, och så är jag ju lika gammal som han, och så har pappa sagt, att han för sin del just inte MONIKA. Är lättrörd? Ånej, det tror jag inte heller. Men om du visste hur Axel tillber dig... MALIN. Tant lilla är han en man? MONIKA. Ja inte har han ryttarstöflar, gudbevars, och stora mustascher men nog är han en man alltid det skall jag bli man för... Nej, nu blir tant ledsen nu ska vi tala om festen i dag. Duka bordet kan jag väl få? Och så springer jag ut i trädgården och ser efter, om der inte finns någonting grönt i snösmältningen.
Ständerna åtfölja Utskottets Betänkande angående Allmänna Bevillningen.. Ut supra Ex Protocollo P. Reinholdson. Utdrag af frotocollet, hållet i Riksens Högloft. Stånders Bevillnings - Utskott, vid Urtima Riksdagen Stockholm den 21 Juni 1815, S. D Vid 3 Art. förkla rade Herr Stall mästa» ren von Törne, att lian icke i discussion om denna Artikel deltagit,t emedan han varit af annan mening än Höglofl. Utskottet, rörande sjelfva Artikeln, hvilken efter Herr StaLlmästarens tanka icke bordt existera," af skäl, som redan både munteligen och skrtfteligen blifvit anförde, men instämde för öfrigt deruti, att både Bränvins-Consumtions-afgifteri, Tull-ersättningen och flera 343 Den 5 Juli, flera andra öfverilödiga benämningar, helt och hållet borde utgå , och kunde skadestånd för den brist, som derigenom förorsakades, lämpeligt erhållas derigenom, att afgiften efter 2 Art. öktes så mycket, att den erforderliga summan erhölls, utan att särskildta Artiklar derföre behof» de inrättas. Ut supra. Ert Protocollo l , Matths Weibull, Utdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Håglöf. Ständers Bevillningsutskott vid Uttima Riksdagen i Stockholm den 26 Juni 1815- S. !>• 1 anledning af de vid sista sammanträ de gjorda reservationer uppläste Riksdagsmannen Rangberg följande anförande till Protocollet. ’’Med anledning af min sistlidne Pleni-dag gjorda reservation emot Utskottets beslut rörån* de Tull-ersättningen, och att den hädanefter skall ingå i Allmänna Bevillningen, får jag föl* jande ödmjukeligen anföra. Såsom fyllnad i den häraf uppkommande bristen i Stats-medlen, har Utskottet antagit : 1:0
Ynglingen kastade sig ned i gräset; ännu dröjde vid hans sida Kalmatar. Hon följde den arme med glädje, ty han jagade icke bort henne; men ack, det var emedan han ej blef henne varse. Stillare svallade den svalkade bloden genom ynglingens ådror, mindre het brände smärtan i hjertat, mindre brinnande glödde vreden i ögat vid Tuonijungfruns vård, men nu vaknade ock ynglingens medvetande om det yttre, och vredgad utbrast han: "Vik hädan, troll, hvi förföljer du mig?" Och som en dimma sjönk jungfruns gestalt undan. Men i dystra tallskogen i midnattens storm sjöng Kalmatar: "Tjockna natt kring Kalma dottren Att ej någon henne skönjer. Brusa storm med vilda vingar, Att ej någon hör min stämma. Skog, du dystra, drag dig samman Att en fot ditt djup ej hinner. Dölj den arma i din gömma, Mig, förutan hopp den enda! Uti lifvet, än i döden Gafs hvar varelse att hoppas; Blott den arma Tuoni dottren Gafs ej ens att hoppas döden". Men från vestern kommo skaror af folk öfver hafvet, de härjade med eld och svärd, förstörde gudarnes altaren och lunder; och som en man stodo Suomis ynglingar opp och i spetsen för dem stod Kalmatars älskling. Men mäktigt frambrusade främlingarnes flod emot Suomis skaror, och längre och längre trängde främlingarne fram, och Suomis ynglingar störtade som tallar för yxan, ty deras gudars makt var krossad och Den Starke stred för främlingarne. Kalmatars yngling stod ännu ensam bland en fallen skara, men nu flög en pil, bevingad, i ynglingens hjerta. Han föll, svärdens klang tystnade, stridsfältet lemnades. Men vid den fallnes sida stod Kalmatar; dödens flicka kunde icke lifva den fallne. Se, då stod der en hög gestalt i natten. Högt bar han sitt kraftfulla hufvud, från hvilket i rika vågor nedföll de hvita lockarnes flod.
Sedan de öfriga Respectiva^ Stånden redan bifallit X.ag samt Allmänna Besvärsoch. Oeconomie - Utskottens gemensamt afgifna Betänkande, om rättighet till sandtägt och timmers huggande till väglagning; lät Hedervärda Bonde»Ståndet bero vid samma Utskotts, i anledning af Ståndets återremiss i detta ämne, den 4 Juli meddeldta , sista Plenidag på bordet lagda och nu åter föredragna, Utlåtande. Ut supra. Ex Protocollo Olof Wörlin. S. D. Föredrogos åter och biföllos följande, den 6 Juli meddeldta och sista Plenidag på borr det lagda Betänkanden : af Stats-Utsiottet, i afseende på en, uti Kongl. Maj-.ts till Statsutskott - Den 14 Juli. Utskottet aflat na Nådiga Proposition den I sistl. jVIars, angåehde Stats-Verkets tillstånd och behof, till afskrifning i Riks-Staten föreslagen summa af 5,283 R:dr 3 sk. 5 r. Råneo, som af Stats-Verket blifvit Riksgälds - Contoiret ersatt, för de, till ett lika belopp, utaf BevillningsUppbörden i Stockholms Stad skedda afdrag till aflöning åt Mantalsoch Uppbörds^Cornrnissarier; af alllmänna Besvärsoch QeconomieUtskottet: 1:0 angående väckt fråga om befrielse för Skeppare och Forbönder , att vid Tullkarnrarne uttaga förpassningar å landets egna varor, som från Uppstäderna till Stapelstäderna försändas, och 2:o i anledning af gjord motion, om en fri Tackjerns-handel. Ut supra.
I sammanhang härmed ingaf jag sedermera en underdånig framställning derom, att en sådan Kommittés uppdrag borde utsträckas äfven till en fullständig utredning af alla de förhållanden, hvarunder den för statens jernvägar nödiga materiel af hjul, hjulringar och axlar m. m. kunde inom landet tillverkas och med ekonomisk fördel användas och till andra länder exporteras. Vid pågående riksdag hade motioner blifvit gjorda om låneunderstöd till anläg' gande xaf verkstäder för tillverkning af räler och annan jernvägsmateriel, och Rikets Ständer hade, sedan Eders Kongl. Majit till dem öfverlemnat från mig infordrade upplysningar i ämnet, äfvenledes gjort underdånig framställning angående undersökningen om lämpligheten att vid Svenska verkstäder tillverka räler samt medgifvit, att de härför nödige kostnader finge af de tili arbetena å statens jernvägar anslagne medel bestridas. Med anledning af hvad sålunda förekommit, fann Eders Kongl. Majit godt, att genom nådigt bref den 20 Oktober 1860 åt en Kommitté af sakkunnige personer uppdraga verkställandet af de försök och den utredning, hvarom Rikets Ständer i underdånighet anhållit, äfvensom, i sammanhang dermed, undersökningar om möjligheten af och vilkoren för en sådan utveckling af den inhemska jernindustrien, att tillverkning af ej mindre räler än all slags annan jernvägsmateriel kunde inom landet med fördel åstadkommas och med utländska fabrikat ingå i täflan, äfven å verldsmarknaden. Denna Kommitté, i hvars arbeten jag, enligt Eders Kongl. Majits nådiga bestämmande, egde att, såvidt tid och omständigheter medgåfve, deltaga, hann dock ej sammanträda förrän i November, och dess verksamhet under år 1860 kunde således ej gifva några resultater att här omförmäla.
S. D. Föredrogs ånyo Herr Stolpes motion, N:o 43, angående iakttagelser vid Bevillnings-taxeringarne. Remitterades, jemte hvad i öfrigt i ämnet inom Ståndet yttradt blifvit, till Bevillnings-Utskoltet. S. D. Föredrogs och remitterades till Banko-Utskottet Herr Renströms motion, N:o 39, angående förändring i sladganden om våg-attesters uttagande för begagnande vid lån hos Låne-kontoret i Götheborg. S. D. Upplästes motioner af: l:o Herr Hjort, N:o 50, angående stats-anslag eller lån af allmänna medel till en hamnbyggnad vid staden Grenna. Remitterades till Stats-Utskottet. 2:o Herr Rinman, N:o 51, i fråga om instruktion för Notarii Publici, uti hvilken motion Herr Schwan instämt. Remitterades till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten. 3:o Herr Brinck, N:o 55, angående stats-anslag till upprensning af farleden till Stockholm genom Baggens-fjärd och sundet vid Bo och Baggens-stäket. Bih. till R. St. Remitterades, jemte ett yttrande af Herr Wallenberg, till Stats-Utskoltet. 4:o Herr Renström, N:o 54, i fråga om ett årligt bidrag af statens medel till Götheborgs Slöjd-förenings skola. Remitterades till Stats-Utskottet. 5:o Herr Stolpe, N:o 55, angående Charta-sigillata bestämmelser. Remitterades till Bevillnings-Utskottet. 6:o Herr Almgren, N:o 50, angående en grund-fond af stats-medel till en pensions-inrättning för fruntimmer, som genom mångårig barna-undervisning, i alla dess delar, gjort sig förtjenta af det allmännas välvilja. Remitterades till Stats-Utskottet. 7:o Herr Berg, N:o 57, angående stats-bidrag till ett nytt Skolbus i Uddevalla.
I öfrigt tror jag ej, att den betydliga tillökning, som i sednare tider visat sig i tullinkomsterna, endast har sin orsak i de åt TullEmbetsmännen beviljade löneförhöjningar. Det är tydligt, att då hundradetals artiklar nu få införas, sorn förut voro förbjudna, skola tullinkomsterna derigenom betydligen ökas. Med Friherre Anckarswärd kan jag icke dela förundran deröfver, att en Konungens Minister ej ät emot högre anslag till Tullverket; snarare skulle motsatsen förundra mig. Friherre Anckarswärd: Den ofördelaktiga tanka, som Herr Lefren hyser om den opinion, hvilken måhända någon gång, ja kanske ofta, gjort anmärkningar mot StatsUtskottets Betänkanden, beklagar jag; men jag skall dock utbedja mig att han erkänner den besynnerliga ställning, hvaruti denna opinion nu sig befinner. Då Utskottet på ena sidan tillstyrkt, hvad Ministrarne Den 28 September e. m. % föreslagit, har man ändock,dem emotsig; och då man vid detta tillfälle i Ministerens framställning om en mindre summa tror sig hafva något hopp, mötes man åter af samma Minis lere. Jag kan således icke annat äu förblifva vid min yttrade förundran. Jag vet ej, hvad förbindelse StatsUtskottet har att förmoda, det nya anslag behöfvas för nya organisationer, ty vill Styrelsen omorganisera, bör den under närvarande förhållanden tillvägabringa minskningar; och Utskottet har alltså haft anledning att föreslå nedsättning, så vida icke Utskottet har den vackra plan, alt hindra nedsättning i skattebördorne. Friherre Åkerhjelm har yttrat, att, såsom en följd af ökade löneanslag, skulle större tullinkomster uppstå. Jag hyser för hög tanka om den värde Talarens tänkesätt, än att jag skulle förmoda, att de förökade inkomsterna blott böra tillskrifvas löneförhöjningarne; ty för min del är jag böjd att tro, att det system, som vid TullVerkets organisation blifvit begagnadt, har väsendtligaste delen deruti, och det bör således äfven få behålla sin andel af förtjensten.