Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen får Utskottet vördsamt tillstyrka, alt, derest Rikets Ilögloflige Ständer bifalla hvad sålunda af Utskottet är vordet heinslälldt, underdånig anhållan måtte uti afgående Skrifvelse till Kongl. Majit frambäras, att Kongl. Majit täcktes, efter eget Nådigt godtfinnande, besluta om de verkställighets-åtgärder, hvilka Kongl. Majit kan, för ifrågavarande Undervisnings-nnstrdters ändamålsenliga ordnande, i Nåder pröfva nödiga; hvarjemte Rikets Höglofiige Ständer torde finna skäligt att, i afseende på valet af den Province, der en sådan anstalt först borde anläggas, fästa företrädesvis Kongl. Majlis Nådiga uppmärksamhet vid Skaraborgs Län, der Åkerbruket i allmänhet ligger i linda, men der en ypperlig jord skall tacksamt motsvara hvarje omsorg och uppoffring, som kan befrämja en förbättrad method för dess brukning. Stockholm den i Oclober 1829. 8 Allm. Besv.- och Oecon.-Ulsh. Uti., N:o i56. Ankom till Exp, Utsk. d. 6 Oct. 1839. Utlåtande, i anledning af väckt Motion, rörande anskaffande af pliktstraff för uteblifvande från den offentliga Gudstjensten m. rn.
Tillägg må endast ske i brädden af hand lingen; börande de som handlingen uuderskrifvit riktigheten af hvarje tillägg bestyrka genom att derunder teckna begynnelse-boksläfverna af sina namn, der utrymmet icke medgifver namnens fullständiga utskrifning. Har öfverstrykning skett; varde antalet af öfverstrukna ord, med tillkäunagifvande af sida och rad, vid slutet af notarien särskildt attesteradt. Summor och andra ord af synnerlig vigt må ej öfverstryka, ej heller utplåning skp. Är mot någon af dessa föreskrifter feladt; vare handlingen ogild. § 9. Är notarialhandling så författad, som i detta kapitel föreskrifvet är; ege vitsord. § 10. Notarius publicus skall i sitt arkiv förvara hufvudskrifterna af alla till honom ingångna reqvisitioner och alla vigtigare, med hans biträde upprättade förhandlingar, så vida icke reqvirent annorlunda äskar; och böra dessa hufvudskrifter vara underskrifna af reqvirent eller parter, äfvensom af notarien och'de vid föi handlingen närvarande vittnena. Sådan hufvudskrift må notarien sig ej afhända, ej heller deraf lemna afskrift eller expedition till någon annan än den, deruti förhandladt ärende rörer. Då mer än en afskrift eller expedition på grund af samma hufvudskrift utfärdas, varde sådant i expeditionen särskildt tillkännagifvet och uti dagboken antecknadt. § 11. Alla notarial-expeditioner skola vara författade på Svenska språket. Sådana expeditioner, som författas för utlänning, eller för att på utrikes ort företes, böra ock författas på Svenska, med motstående, behörigen legaliserad, öfversättning. § 12- Notarius publicus skall föra ordentlig dagbok, hvaruti, i en för hvarje år fortlöpande, nummerföljd, hvarje af honom verkställd förrättning, dag för dag, under fullständig rubrik, antecknas, äfvensom huruvida hufvudskrift blifvit i arkivet förvarad eller ej.
Afven jag anhåller, lika med Hr von Koch och Frih. Klinckowström, om bifall till Utsk:ts förslag. Rektor Siljeströms stora förtjenster om skolan äro för väl bekanta, för att behöfva af mig påpekas. Det är sannt, att lian endast under sju år tjenstgjort såsom rektor och, såsom jag tror, endast vid pass 10 år såsom lärare vid elementarläroverk, men man bör taga i betraktande att han äfven under den öfriga tiden genom utgifna skrifter verkat nyttigt för undervisningsväsendet, samt att han under flere år tjenstgjort såsom docens vid Upsala universitet. Hvad beträffar den gjorda antydan, att han icke skulle vara i behof af detta understöd, så tror jag att sådant hviiar på ett misstag; att han dessutom lider af svåra krämpor, tror jag nogsamt intygas af II. Maj f. ra. de företedda läkarebetygen. Jag yrkar derföre, att R. o. Ad. måtte, liksom 2:ne af de öfrige Stånden gjort, bifalla hvad Utsk:t i denna punkt föreslagit, så mycket hellre som Rektor Siljeström, derest han tjenstgjort vid de gamla läroverken, utan vidare kunnat år efter år för sjuklighet erhålla ledighet med åtnjutande af „ af lönen, d. v. s. just den summa, hvilken här är såsom pension föreslagen. Gr. Mörner: Den likhet, som föregående talare velat finna mellan förhållandet med Rektor Siljeström och andra skollärare förefinnes enligt min tanka icke; ty för skollärare i allmänhet fordras att hafva varit i Statens tjenst lika länge som andra tjenstemän för att erhålla pension; och äfven om man räknar Rektor Siljeström till godo den tid, derunder han genom andra skött sin befattning, uppgår icke lians tjenstetid till 12 år, hvilket icke på långt när är hvad som erfordras för att berättiga till lifstids-pension. För att emellertid icke för mycket splittra meningarne, förenar jag mig i det af Frih. Liljencrantz framställda förslag, att pensionen måtte bestämmas till 1,500 rdr. Frih. Liljencrantz:
Dom-kapitlens vård stälde kassor. Bifölls, Prot.-Utdrag den 17 Maj 1854. 225 Bifölls, endast med den ändring, att uti det af Utskottet framställda förslag till underdånig skrifvelse i ämnet orden ”och till Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse öfverlemnas’’ utbytas emot orden ”och vinna Kongl. Majtts nådiga fastställelse.” N:o 85, i fråga om förändrade föreskrifter, rörande åtgärder till förekommande af kolera-sjukdomens införande och spridande i Riket, med flera, i sammanhang dermed, gjorda framställningar. Preste-ståndet, som icke gillade det af Utskottet i detta Betänkande framställda förslag till underdånig skrifvelse, beslöt för sin del, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majrt, efter inhemtande af vederbörande embets-verks underdåniga Utlåtanden i ämnet, täcktes: l:o i afseende på de, genom Kongl. Kungörelsen den 12 November 1847, meddelade nådiga föreskrifter om åtgärder till förekommande af kolera-sjukdomens införande i Riket, vidtaga sådana ändringar, hvilka, utan att minska den dermed afsedda trygghet mot sjukdomen, möjligen kunna leda till förkortning i karantäns-tiden och såmedelst äfven till minskad kostnad så väl för staten som för enskilda, samt åstadkomma en till lättnad vid karanläns-författningarnes tillämpning bidragande öfverensstämmelse, med de i andra länder, och särdeles i grannstaterna, i samma alseende gällande författningar; och 2:o med upphäfvande af Kongl, kungörelserna den 12 November 1831 och 4 Augusti 1853, samt Kongl.
Utskottets utlåtande N:o 80, öfver en af Bankens tjenstemän gjord ansökning, om ersättning för förlorad inkomst genom inställandet af tillverkningen och utgifningen från Banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk., deruti Utskottet hemställt, att från och med den tid, då skrifningen af sedlar å berörde valörer upphör, Bankens till sedelskrifning berättigade fjenstemän må, under vissa dervid fästade vilkor och förbehåll, tills vidare uppbära nedanupptagne, efter år beräknade , ersättning för mistad inkomst i följd af omförmälda sedlars indragning, nemligen: hvar och en tjensteman, tillhörande l:a och 2:a tjenstegraden b:ko r:dr 105: — hvarje tjensteman i 3:dje graden 58: — samt hvardera af 4:de gradens tjenstemän 14: — har, enligt Utskottet tillhandakomne protokolls-utdrag af den 22, 25 och 26 dennes, af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högv. Preste-ståndet blifvit bifallet, 4 Banko-Ulskotlets med den förändring, alt ifrågavarande ersättning bestämdes i Öfverensstämmelse med Banko-fullmägtigps förslag eller till ?:delar, i enlighet hvarmed hvar och eu af l:a och 2:a gradens tjenstemän kormne att erhålla banko r:dr 140: — hvardera af 3:dje gradens 76: 32. samt hvarje tjensteman inom 4:de graden 18: 32. hvaremot Vällofl. Borgare-ståndet återremitterat samt llederv. Bonde-ståndet afslagit ofvanberörde utlåtande.
Jag har blott ansell mig böra anföra detta såsom skäl hvarför StatsUtsk. icke funnit sig kunna eller böra ingå i pröfning och besvarande af sådana anmärkn:r, hvilka egentligen haft sin grund i nyttan och nödvändigheten al ifrågavar. anslag; ty då Utsk. i följd af formella hinder icke kunnat ingå i pröfning af hufvudsaken, hade det måhända icke varit conseqvent att upptaga sådana anmärkntr och skäl, som blifvit framställda lill vinnande af hvad man äskat. Frih. Rehbinder: Jag anhåller endast att med afse ende å hvad Frih. Sprengtporten anfört få nämna, att då StatsUtsk. förut ansåg sig hafva skäl alt tillstyrka ett anslag för ordinarie ledamöter i Hofrätterna, och då detta tillstyrkande af 2 Stånd bifölls, så, och ehuru detsamma visserligen af 2 andra Stånd äfvensom af det förstärkta StatsUtsk. alslogs, hade StatsUtsk. dock varit oförhindrad! alt tillstyrka detta anslag, som icke liar gemenskap med det förra; ty skilnaden emellan ett anslag lill ordinarie ledamöter och ett sådant mindre betydligt till några adjungerade ledamöter är, för den som vill se det, klart i ögonen fallande. Redan förra gången, då frågan förevar, så bevisades ganska tydligt skilnaden emellan dessa föl hållanden, och således hol de StatsUtsk. om det velat, kunnat föreslå Ständerna att bifalla Konungens propos. i ämnet. Jag kan ej undgå att förnya min anhållan om afslag å ifrågavar. betänk., samt bifall till K. M:s nåd. proposition. Hr Westfelt, Nils: Jag ber att få förena mig med Frih. Sprengtporten. Då frågan inom StatsUtsk. sista gången förevar, gaf oss en man, ledamot af samma Utsk., de basta upplysningar, och jag tior att mången grundade sitt omdöme på hans yttrande.
Länen, hvarest uppodling och industri redan erhållit en betydlig utveckling, och några åtgärder för lättade communicationer icke kunna ifrågakomma, eller hvilka, såsom det är förhållandet med de Län, som gränsa intill befintlige canaler, redan vunnit stora fördelar i berörde hänseende, skulle erhålla den betydligaste andelen af nämnde medel, under det att andre Län, och i allmänhet de, som af understöd å Statens sida äro i största behof, komme att undfå ringaste andelen, och således icke blifva i t i i 1 fä 11 e att dermed utföra de flerfalldiga angelägna företag, som af behofvet kunna påkallas, hvilken olägenhet, om än tyngden deraf främst drabbade dessa provincer, onekligen utgjorde en verklig nationalförlust. Det hör ej eller förbises, att följden af den inom Bonde-Ståndet ifrågasatte utdelnings antagande icke blott för närvarande skulle medföra den olägenhet, att månget företag, som, med nu befintlige tillgångar, å det allmännas sida skulle kunna understödjas, blefve outförbar!, utan ock i en framtid leda derhän, att anspråk vid hvarje Riksdag blefve väckta, attsådane öfverskottsmedel, som icke för directa statsbehof erfordrades, borde på lika sätt emellan Länen fördelas, hvarigenom andan och benägenheten 4 Stats-Utslcottets Memorial, No 458. för alla sådane större arbeten, som fordra användandet af Statens samlade krafter förtjväfdes, och frö blefve lagdt till en söndring af de olika provincernes intressen, som alltid skulle menligt inverka på det hela. På aila dessa skal har derföre
Vid sålunda anställd jemförelse med förhållandena annorstädes, och då fullständiga undersökningar ännu icke blifvit anställda angående användandet vid seglationen på Fryken af stora fartyg, som för den i motionen uppgifna och med kanal-anläggningen afsedda direkta sjöfarten skulle erfordras, finner Stats-Ulskotlet sig föranlåtet 36: o afstyrka beviljandet af den för ifrågavarande kanaloch slussverks-anläggning uti samma motion föreslagna ar Jags-summa; Enligt hvad Kongl. Maj:t, genom skrifvelse af den 13 sistlidne Februari (införd under N:o 68 i l:a Samlingen af Bihanget till Riks-ståndens protokoller), för Rikets Ständer tillkännagifvit, har Direktionen för Carlstads hamnoch kanal-bolag gjort underdånig framställning angående behofvet af en utvidgad och förbättrad hamn-anläggning vid nämnde stadf samt om statens medverkan för detta ändamål, dervid Direktionen anmält följande förhållanden: Efter anläggningen af Carlstads vid Kanike-näset belägna hamn och dess öppnande (III allmänt begagnande, hade rörelsen derstädes tilltagit så betydligt, att hamnoch sluss-afgiflerna, hvilka under de 5 första åren, eller 1839—1843, tillsammans endast utgjorde 18,785 R:dr 11 sk. 8 r:st., under åren 1851—1855 uppgingo till eli sammanlagdt belopp af 35,664 R:dr 34 sk. 1 r:st. Denna rörelsens ytterligare tillväxt kunde för framtiden otvifvelaktig! påräknas, såvida för de trafikerande bereddes beqvämligheter, sorn nuvarande hamn-anläggning ej erbjöde och hvilka bemälte bolag saknade förmåga att åstadkomma. Vid ifrågavarande, lill 10 fots djup anlagda, hamn saknades utrymme för upplag af de plankor och bräder, som derifrån skulle utskeppas. 1 anseende härtill måste dessa varor, hvilka år 1855 utgjorde 57,019 tolfter, uppläggas på bankarne vid den från Klarelfven till hamnen ledande kanal och derifrån på pråmar föras till fartygen i hamnen, hvilket förorsakade varuegarne en ökad transportkostnad af 8 sk. för tolften.
Utsk., skall tillsättas, så tror jag, att det fordras mycken preparation, innan denna committé kan förklara Hr Crusenstolpes uttryck vara personligen förolämpande, enär, enligt Svensk brottmålslag, till en anklagads fällande fordras full visshet, som måste vinnas antingen genom direct bevisning eller den anklagades erkännande. Intetdera bar här vunnits, och jag hemställer, huruvida något kan eller bör emot Hr Crusenstolpe företagas, som ej instämmer med Sveriges lag. Jag slutar med att tillkännagifva den önskan, att aldrig den tid måtte komma, då det icke anses såsom en skam att blifva utvoterad från Svenska Riddarhuset. Hr Silfverhjelm: låka med Hr Dalman kan jag icke tillerkänna någon ledamot rättighet att tyda en annans afbrutna yttrande annorlunda, än han sjelf tyder det, och jag får Den 3o A p r il f. m. 345 får tillika fästa uppmärksamhet derpå, att den ur prot. för sista plenum gjorda uppläsning af Hr Grusenstolpes yttrande ieke hade skett, då Hr Crusenstolpe fann för godt att aflägsna sig och öfverlemna frågan tilt It. o. Ad:s afgörande. För öfrigt torde den spådom, sorn Hr v. Hartmansdorff roat sig att framställa öfver hvad som möjligen kan hända, derest R. o. Ad. låter denna fråga förfalla, icke förtjena afseende. Hvad som likväl ar säkert är det, att någon enskild persons yttrande, vare sig inom eller utom detta Stånd, ej kan compromettera Ståndet, då deremot ett beslut af denna art eller en öfverläggning af den art, som nu insmugit sig i våra riksdagsförhandlingar, måste komma att compromettera Ståndet ganska mycket. Hr von Hartmansdorff: Jag finnér det ganska consequent af Hr Crusenstolpe och dem, som försvara honom, att de klandra Hr Gr. o. Landtnäs emot honom vidtagna åtgärd; det är klart, att de skulle göra det, emedan denna åtgärd åsyftade ordningens bibehållande.
Högstberörde nådiga proposition, som blifvit af samtliga Riks-stånden till Lagutskottet remitterad, har, enligt 43 § Riksdags-ordningen, varit föremål för Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets öfverläggning; och går Utskottet nu att utlåtande afgifva. Ehuru rättighet för Svensk man, att i två eller flera städer drifva handel är afvikande från de i 1734 års lag förekommande stadganden om inrikes handel, likväl och sedan de grundsatser, hvarpå nämnde lag i delta afseende hvilar, blifvit genom ofvanomförmälde författningar väsentligen förändrade, och medgifvandet af en dylik rättighet ovedersägligen står i öfverensstämmelse med denna senare lagstiftning, torde häruti redan ett vigtigt skäl för densamma förefinnas. En friare verksamhet inom näringarnes alla grenar, i förening med lyckliga konjunkturer, har befordrat en affärsverksamhet och industriel utveckling, som ega rättmätiga anspråk på alt blifva befriade från sådana band, som ännu lägga hinder i vägen för deras fulla användande; och då, efter Utskottets åsigt, de af Kongl. Kommerskollegium underdånigst föreslagne förändringar i Handels-ordningen bidraga, ej mindre till undanrödjandet af ett nu befintligt tvång på näringsidkaren, hvilket, utan fara för misstag, kan anses icke längre vara af allmänna meningen understöd!, än äfven, genom den såmedelst uppkommande större konkurrens, att nedsätta varupriserna och derigenom för det allmänna medföra fördelar vida öfverstigande de smärre olägenheter, som deraf kunna för kommunerna uppstå, och hvilka olägenheter i allt fall torde kunna utan svårighet afbjelpas; tvekar Utskottet ej att tillstyrka Rikets Ständer: att godkänna ofvanberörde, Rikets Ständer i Nåder meddelade förslag till ändringar och tillägg i Handels-orduingen den 22 December 1846. Stockholm den 13 Februari 1857. 6 Sammansatta Laysamt Allm. Bese.- och Ekon.-Ulsk:s Betänkande N:o 2. Emot detta betänkande har Herr Stolpe afgifvit följande skriftliga Reservation: “Vid bedömande af den utaf Kongl.
Slas Betänkan den, N:o 353. 217 Förslag vid sista Riksdag nyttjade uttryck af serskildta Cassör, K. M:ts Nådiga Skrifvelse upplyste, det med Allmänna Cassör menades alla serskildta Cassör, och att vidare slutet af g §, som förutsatte tillkomsten af nya Cassör, tillräckeligen skulle visa meningen deraf, hvarjemte vid speeificationen af desse Cassör K. M:t följt hvad R. St:rs Förslag vid sista Riksdag innefattade; samt sluteligen att K. M:ts Proposition i förevarande ämne för öfrigt fullkomligen ådagalade afsigten, dels att gå R. Sttrs önskningar i afseende på en vidsträcktare granskningsrätt till mötes, dels ock att bestämma, reda och förtydliga ordningen i hvilken denna granskningsrätt skulle utöfvas. Inom H. BondeStåndet har RiksdagsFullmäktigen Peter Andersson från Hallands Län, uti ett omständeligt anförande, hvaruti månge af Ståndets Ledamöter instämt, dels vederlagt de framställningar som af Anders Danielsson från Elfsborgs Län i ämnet blifvit gjorde, dels ock utvecklat skälen, hvarföre K. M:ts Förslag till Instruction i behörig ordning borde af R. St:r till pröfning företagas. Och hafva äfven, jemte bemälde RiksdagsFullmäktig, andre Ledemöter serskildt utredt nödvändigheten af K. M:ts godkännande af den Instruction, hvarefter R, St:rs Revisorer för StatsYerket skulle sig rätta. Utskottet går nu att, i anledning af detta allt, afgifva Utlåtande till R, SUr. Genom hvad inom RiksStåndcn blifvit yrkadt, rörande ej mindre ändringar i den nu gällande 1812 ars Revisions-Instruction, än om antagande, i dess ställe, antingen af R. St:rs i samma ämne år 1823 godkände Förslag, dock äfven med någre förändringar, eller af det Förslag som K. M:t i lika hänseende nu till R. St:r öfverlemnat, anser Utskottet behofvet af nya föreskrifter för R.
Härtill räknar jag i främsta rummet hvad en värd ledamot framställt derom, att till förekommande af förluster för Postverket, som genom poslröfverier upslå, en och annan åtgärd borde vidtagas, sä nemi. att i st. f. att penningar nu afsändas, raan mätte afsända s. k. Poslvexlar. Jag tror mig icke fela mot konseqvensen om jag, ehuru jag nyss sagt att detta icke hörde lill nu förevar. ämne, sjelf ingår i yttrande derom, emedan såsom Chef för postverket jag tror, att delta bör ursäktas mig. Jag vill då säga att detta ämne icke varit främmande för poststyrelsen, emedan långt för detta, poststyrelsen öfvertänkt saken, men har funnit oöfvervinnerliga svårigheter möta. Delta kan gå an i England och andra länder med ett utbildadt vexelsystem, men i Sverige, der det med alla bemödanden icke har lyckats alt med framgång införa inrikes vexlar, låter det sig icke göra, åtminstone torde den tiden vara allägsen. Jag tror mig icke böra yttra något vidare i ämnet. Hvad åter angår införandet af ett medelporto, så är jag fullkomligt ense med dem, som anse att postverket ingalunda får betraktas såsom en inkomstkälla för Staten, utan att tvertom dess syftemål bör vara att söka genom lindriga afgifter för brefven befordra de intellectuela och materiela interessena. Kunde man vara fullkomligt viss om att all correspondance endast anginge sådana interessen, så skulle jag gå så långt, alt jag ville påyrka, det ingen postporto skulle äga rum, men nu omfattar brefvexlingen ofantligt mycket annat än hvad som afser de materiella och intellectuella interessena, och derföre måste en postporto finnas. Statsverket skall ombesörja brefföringen och således måste postporto finnas, men man bör söka så moderera den, att den blott motsvarar kostnaderna. Detta ämne är heller icke främmande för poststyrelsen, enär under loppet af flera år styrelsen varit betänkt på någon förändring härutinnan. I detta ändamål har en person med särskildt arfvode blifvit anställd, som endast har till sysselsättning att utarbeta Statistiska tabeller, på det man må komma till visshet om huru förhållandet är.
1 Ut SXpJc.U! jiii,: *>.- iti * }ö4Mi ■;.’ ^ «Vn. f w. !«• |C jne«.8si;nfp ses* | • i < t n L rt». H:;i - tik ;i .-•'Ii ‘t tk i? ’’s - i—j«".|OC i VvS—V - l/l ii C i—i-’*'-■• ■-■ i-1 " !—fcr:rR i—i'4-'-M 'f ~ ; « t “fe Gi*fe l« ;j i fj j lil M IfS ;! JVl :> !»■'• ! WBitf I j') ffoej: ! ;Hp’i 1 K i "*** *( : .*•• r • » «j—r'< <; i > ‘i-— I . ~ . -.• :•» i - •. -J-lfefc) 1^*4-*$ i Vif >' f pff kr. LJ -pip pjU.Mf * i. ! —| : i-i-j i j~: -j* j—jvijftf* j~ |f>. .i’" j-~ ~;v:M ;|- I-’*»# ■JF ! 4,f v , i -H* J f. '• i-ri»( “\> *"»»*<• ; . , iI * »‘•!W* ‘ r' *• ' t i11- V!,i fe i":'4gt^ , „ i .i. !•• tt<>| v i i i ! : triiva -(*■•£ I ?** — <;P'/ 1 pgf ■— -brtvcvt t f ! •;; • VtÉ.ft t£ I - :'-V U-i -Mt* 0 <^£ j‘.A ifr,d F fot .
Har Götha canal uppfyllt detta syftemål? Rån den göra det i ännu högre grad, och hvilka åtgärder fordras i så fall? Första frågan besvaras häst genom en enkel uppställning af canalinkomsternas successiva tillväxt, då man i varuförteckningen tinner mänga i förhållande till värdet tunga och skrymmande varor, som utan detta transportmedel aldrig kunnat blifva föremål för afsättning i aflägsna re orter *). canalvägen, detta begagnande också för en större transitofait skall komma att äga rum. (Ett seglande fartyg, kommande från Brasilien, har redan före Trollhättans ombyggnad passerat Götha canal.)
Men detta Reglemente har a'tid af Banco Utskottet blif, wik uppsatt, och ej kommit till Riksens Stand rs Ridd och A. pror. 5 B. kun» 27- 2IS Dett 5 JarmarLi. kunstav. Hwad Jnstrutkionen för Rewisorsr bskrafsar, hofwa Riktis Skandar lange sedan beflutit cktk en sadan stullo sammansättas, ech sa wä! Baneo som Skars Ukskolten, hafrva afwen walk Deputerads arr gemensamt förrätta detta arbete, men dermed har ännu icke, jag wet ej as hwad orjak, någon början blifwit gjord. Heer Lock, Lorfits lstoclviA^ trodde att detta wore en ny sräga, ,och begärde den samma derföre pä bordet. Hans Epcellence Herr Grefwe stmust instämds i Herr Locks yttrade önskan, emedan han ansäg denna sraga om Jnstruckion för Rewifvrerz såsom en alldeles ny motion. H-rr Lilvcrirolpo, 6ustak ^bralram, anhöll akt sa påminna, sa wäf Hans Ercellencs som Högloft Rkvderffapek och Adeln, akt upprättandet af en sadan Jnstruckion redan i Nowember manad, pä derom af Herr 8ilveriio!pc gjorS motion, blisrvit bestämdt, och att således denna staga, hwarken säsom nn kunde läggas pä bordet, eller widare behöfde komma under wentilaticn. Dek angelägnaste wore blott ak! arbetet mellan bägge Ukstottens redan Utsedde Deputerade snart matte kaga sin början. Friherre I-i-joncrantL besannade benna Hers Liiveriiolprcs uppgift.