Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd icke skulle vilja, med frånträdande af detta sitt beslut, instämma i de båda öfriga Ståndens, föranledes följande omröstning: 73: o. Bevillnings Utskollels Memorial, JVs i 4 49 73:o. Den, som bilaller Utskottets, af två Stånd godkända, förslag, att kopparstick, eslamper och litliografier åsättas en införselslull af $ sk. skålpundet, med undantag endast för sådana artiklar af nämnde slag, sorn tillhöra tryckta arbeten, hvilka artiklar skola vara tullfria, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma alla kopparstick, estamper och lithograficr att fortfarande åtnjuta tullfrihet. I afseende på artiklarne Korgar af sammansatta, eller, såsom arbetade, ej speSorgår. cificerade ämnen, och korgmakare-arbeten, ej specificerade, nu åsatle införselstull atK°ar foten™ 33 R:dr 16 sk. för 100 R:drs värde, hade Utskottet föreslagit att, med sammanslående af dessa artiklar till en rubrik: »Korgar och korgmakare-arbeten», derå antaga följande indelning och tullsatser: af oskalade qvistar och spån 1 skålpund, 2 sk. af skalade, men oklufna qvistar » 8 sk. af klufvet vide eller strå, rör och andra finare slag 1 » 36 sk. Detta förslag har endast af B or g are-Ståndet blifvit godkändt, hvaremot de öfriga Stånden vidblifvit gällande tulltaxas bestämmelser. Utskottet inbjuder Borgare-Ståndet, att, med frånträdande af sitt beslut, instämma i de öfriga Ståndens. 1 annat fall lärer följande omröstning böra ega rum 74:o. Den, som anser, att, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, gälLande tulltaxas bestämmelser böra bibehållas för artiklarna korgar af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen, och korgmakare-arbeten, ej specificerade, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages i stället härå följande redaktion och tullbestämmelser.
Frih. Armfelt: Med anledning af Hr von Köchs yttrande, att man icke borde straffa sekundanter, emedan inom de kårer, der dueller vanligen egde rum, det vore hardt nära omöjligt att undandraga sig ett sådant uppdrag, får jag endast erinra derom, att om det inom några kårer råder en sådan falsk föreställning orri hedersfordringar, så är den falska hederskänslan, som i detta fall gjort sig gällande, lika litet något skäl hvarför sekundanter böra vara strafflösa, som den falska hederskänslan, hvilken föranleder till enviget, är ett skäl hvarför straffet för detsamma skulle afskaffas. Hvad angår den frågan, huruvida sekundanter skulle kunna straffas efter delaktighetslagarne, anser jag det så mycket klarare att så bör vara förhållandet, som i de aldra flesta fall vid en duell erfordras vittnen. Den kan visserligen gå för sig utan vittnen, och man har hört omtalas dylika dueller, men äfven i de länder der man ser genom fingrarne med dem, är det ett villkor att vittnen skola vara närv:de. Dessutom måste jag instämma med Gr. Sparre deri, att jag oftast tror det vara sekundanternas fel att dueller ega rum, och får derföre anhålla om bifall till §:n. Gr. Sparre: Det är fullkomligt sannt hvad Hr von Koch yttrade derom, att inom de kårer, der dueller äro brukliga, är det svårt att undandraga sig den s. k. vänskapstjensten att vara sekundant. Jag tror derföre, att det icke skulle vara alldeles utan nytta att i lagen införa ett straff för den som låter bruka sig till sekundant, ty då finnes alltid ett ganska giltigt skäl att afböja en sådan anmodan, det nemi. att lagen förklarar handH. V. 32 408 Den 15 Juli f. m. lingen vara straffbar. Jag tror således, att detta stadgande skulle leda just till det mål, hvartill vi alla sträfva, att skydda vårt fädernesland för detta ohyggliga bruk, och det är af denna orsak som jag fortfar i mitt yrkande. Hr Cederschjöld:
Hvad här om namns, orts och årtals utsättande för ordnas, gäl/e dock ej för Notificationer och Sorgbref, For mulai rer , BetingningsSedlar, med mera af dylik beskaffenhet. Grefve Frölich: Under det gifna obehaget att trötta, tar jag mig dock friheten, att äfven härvid göra en anmärkning. Hvad viii det väl säga, att Boktryckaren skall varda sitt boktryckeri förlustig. Månne det är näringen eller boktryckeriet. Vill man att det skall vara näringen, så bör man säga det; vill man åter att boktryckeriet skall confiskeras, så bör detta tydligen utsättas, lieldst meningen troligen är att taga karlens boktryckeri. Äfven anhåller jag, att orden: ”8 § MissgerningsBalken” måtte utgå, och endast ditsättas: efter allmän lag. Då ett nytt förslag till allmän criminal-lag är under utarbetning, skulle det vara orätt att i Tryckfrihets-lagen åberopa en nummer på Cap. och §, som sedan kunde göra svårigheter för den förras antagande. Herr Cederschjöld: Jag instämmer med ao® Den 29 Jamia r ii f. m. den siste värde Talaren, blott med den skillnad, att jag anser det tydligen böra utpekas, att brottet skall straffas efter allmän lag, såsom jör missbruk aj annans namn. Herr Hjertaj Lars: Då jag lärer vara den ende af Ilögloflige Ridderskapet och Adelns Ledamöter, som är innehafvare af ett Boktryckeri, torde jag deruti aga en giltig ursäkt att i denna punkt några ögonblick upptaga Ridderskapets och Adelns tålamod. Jag anhåller då få fästa någon uppmärksamhet på det alltför stora missförhållande, som bär ligger emellan ansvaret och förbrytelsen.
Är Häradshöfding, som dömt, ej då i samma rätt; gifve den, som i hans ställe kommit, förklaring med Nämnden. Äro i Bådstufvuoch Hofrätten ej så många qvar af dem, som i utslaget ense varit, att de domföre äro; då böra de, som sedan der domare blifvit, utslaget förklara. Innehåller den förklaring, som parten gifves, något sådant, sorn i utslaget ej är tydliga utsatt; då må vad deremot tillåtas. 25 kap. 1 §, sådan den lyder i Kongl, förordningen af den 12 Mars 1830, ändras sålunda: Nöjes man ej åt den dom eller utslag, som Häradsrätt i hufvudsaken å tinget eller vid laga syn i jordatvist, eller husesyn å frälseeller skattehemman, fällt häfver; då må han vädja med tre daler under Hofrätt, antingen genast eller sist innan åttonde dagen gått till ända, den inberäknad, då domen föll; och Häradshöfding skrifve straxt å domen, att han lagliga vädjat, och sätte dagen ut, då parterne skola till Hofrätten komma, den vädjande att gifva sin inlaga in, och svaranden att den anamma, utan stämning eller annan kungörelse; så ock att borgen förut bör ställas för kostnad och skada, efter thy som i 26 kap. stadgas': vare ock den, som vunnit, skyldig att underrätta sig af domaren, om vädjadt är: och der så skett, läte ock han det teckna, till sin rättelse, å dombref sitt; der må ej fordras serskild betalning före. Vädja de båda, gånge dermed sammaledes. Vädja de ej, som nu är föreskrifvet; stånde Häradsrätts dom fast. 2 § skall erhålla följande lydelse: Vill den, som under Hofrätt vädjat, sitt vad sedan öfvergifva; kungöre det sin vederdeloman, inom hälften af den tid, som han eljest skulle till Hofrätten komma. Gör han det ej, och kommer svaranden dit; njute han betalning för kostnad sin. 3 § upphör att vara gällande. 4 § skall hafva följande lydelse:
Eii-per-mille-fondeu. Debet. Balans ■från år 1861: Fordringar, antecknade inom linien, 1,050: 30. Uppbörd: Räntor ••••• 2,087: 62. Utgift: Förskjuten ränta å inköpta obligationer Balans till år 1863: Kontant behållning Utlånta medel Fordringar, antecknade inom linien, 199: 58. 49,175: — Summa 2:o. Trosspassevolans-fomlen. Debet. Balans från år 1861: Kontant behållning Uppbörd: 24 Statsanslag n’9^9 Räntor “’"X7 Försäljningsmedel : Ersatta lånepåkostnader Balans till år 1863: Kredit. Balans från år 1861: Skulder, antecknade inom linien, It2: 20. Utgifter-. Trosspersedlar Exercis-ammunition Byggnader och reparationer Balans till år 1863: Förenade mötespasserolaus-fonderna. Debet. Balans från år 1861: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 9,843: 40. Uppbörd: Inkomster af fastigheter m. m 10,675: 15. Kredit. Utgifter: Byggnader och reparationer 11,896: 15. Arrenden och onera m. fl. utgifter för mötesplatser 6,330: 40. Löner och arfvoden 3,849: 67: Skottvallar och skott-taflor - 762: — Möteskostnader 213: 18. Balans till år 1863: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 14,896: 62. Debet. Balans från är 1861: Utlånta medel 206,200: — Fordringar, antecknade inom linien 9,548: 55. Uppbörd: Utgifter: Norrländska artilleri-batteriet. Balans till år 1683: Kontant behållning Voloutär-vakausmedeis-foiuleu. Debet. Balans från år 1861:
Det är vidare anmärkt, att det icke kunde sammanstå med producentens fördel, ätt få låna på Spannemål emot borgen, helst lian då lättare kunde Vanda sig till Disconten , hvarigenom han äfven vore befriad ifrån transport till och från Magjizinet, med flere omkostnader. Då jag föreslagit Magazins-Inrättningens upplösning, har jag ansett mig böra uppställa något annat sätt, hvarigenom de verkeliga fördelar, som denria inrättning nu medför kunde ernås. Deribland förekom först, uppbärandet och användandet af Kronans behållne räntor till Värf vade Arméeris och Flottornas behof in natura, hvilken function jag vördsamt föreslagit måtte uppå Kongl. StatsContoiret varda öfverflyttad. Dernäst har jag ansett Kongl. Maj:t vara i behof af Spannemål för inträffande krig eller missväxt, hvilket jag velat fylla dels derigenom att Spannemål förvarades i Kronans Förråder, dels derigenom att med borgen försedde förbindelser uppköpas och förvaras utställde på Spannemåls-lefverence å utsatt tid och ort, hvilkas motsvarande Spanriemåls belopp af förbindelsens utställare skulle vårdas. Jag har således i detta hänseende blifvit missförstådd, ty den penning som vid sådane uppköp utbetalas, kan naturligtvis icke återfordras; oell endast i detta hänseende har borgen af mig blifvit föreslagen. I afseende på den munieipala formen af de för belåningens . utförande nödiga myndigheter, och hvad dervid blifvit anmärkt^ att nemligen ingen skulle vilja åtaga sig det dervid ifråga kommsjjdé förtroeri - 238 Den 6 Martil. det, får jag medgifva och erkänna att derest icke en allmän och benägen vilja hoä'Nationen skulle möta detta förslag i utförandet, så kan det icke annat än misslyckas, och allt bemödande skulle i sådant hänseende vara frugtlöst. Att undvika de transporter från och till Magasinet, som möjeligen kunde medföra en körsel utan réel product; har jag tänkt mig belåningsmagazinerne så belägne, att Spannemålen som pantsättes naturligen finner sin afsättning i sådan ort, att Spannemålen genom forslandet till Magazinet är lord i i mg.
Medelst Protocolls-Utdrag af den 16 sistledne Januari, har Hedervärda Bonde-Ståndet gifvit Expeditions-Utskottet tillkänna, att Ståndet, som funnit Utskottets förslag, N:o 148, till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Näringsfriheten, affattadt i enlighet med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets af Rikets Ständer godkända Betänkande N:o 39, beslutat, att, med förklarande häraf, återremittera Utskottets förnyade förslag, rörande denna fråga, under N:o 186, på det Utskottet måtte i detta ämne afgifva ett förslag, fullkomligt öfverensstämmande, äfven i afseende på motiveringen , med hvad ofvannämnde Betänkande innehåller} hvarförutan Expeditions-Utskottet erhållit del af det vid delta ärendes handläggning hos Hedervärda Ståndet förda discussions-protocoll, deraf Utskottet inhemtat, att alla de Ståndets Ledamöter, som i denna fråga sig yttrat, gillat Utskottets första skrifvelse-förslag, dels oförändradt, dels med allenast någon förändring i uttrycken, utan att det likväl blifvit närmare antydt, hvaruti denna förändring skulle bestå. Vid detta förhållande, och då Utskottets första skrifvelse-förslag, N:o 148, blifvit af Högloft. Ridderskapet och Adeln ogillad t, hvaremot så väl detta Stånd, som Högvördige Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet, hvilka haft att jemföra båda förslagen, godkänt det senare, har ExpeditionsUtskottet ansett sig sakna skäl att med ännu ett skrifvelse-förslag i detta ämne till Rikets Ständer inkomma, utan får vördsamt hemställa, att det 32 Expedit ion s-Utskottets Memorial, N.-is 33, 34■ tinder N:o 186 afgifna, härhos återgående, senare förslaget måtte äfven af Hedervärda Bonde-Ståndet varda godkäudt.
Förordningen derom af den xo April 181 o 58 Lag-samlingen: om utgifvande, på Statens bekostnad, af en fortsättning deraf ••■*•***■• Lag-Comitéens förslag till Civil-Lag: författande af en allmän öfversigt deraf x45 Lagfart å fast egendom: ändring af slutet i Kongl. Förklaringen derom af den 14 Maji i8o5 .192 Lagförklaring angående rätta grunden för förvandling till .fängelse med valten och bröd af böter, som ådömas för sådana stölder, hvilka, enligt allmän Lag, ligga i tväböte emot annan tjufnad 236 Lag för Åhöraresom bevista Riks Ståndens öfverläggningar 280 Landscrona: öfverlåtande åt Oelreichska Enkhus-Inrättningen derstädes af en Kronan tillhörig Tomt ... 99 ■— dispositionen af några Kronan der tillhöriga Byggnader och Tomter 321 Leuterations-rättj, Hof-Rätternes: upp liäfvande deraf . 68 7.0 Register ofver Rikets Ständers tind• Skrifvelser. Lands-Fiscalstjenstemas indragning vid nu varande innehafvares afgång , iofj fäste-afgift för faftygj som förses med Turkiska Pass; förändring i stadgandet derom iop fagercrantz's_, Kronofogdenj ansökning om nedsättning af arrendet för Kronohemmanet Berga i5{ funäa Kronohemman pä fofön: ansökning om fortfarande af nedsatt arrenderafgift derför in8 fuleå Lappmark; afvittringsrverket derstädes . r ai5 f iq vidal ions-Con ven t. ion med Kejserliga Ryska regeringen; fördelningen af de derigenom influtna medel . , azf1 funäs Academie; angående ett åt
Då i de förstnämnda de föreslagna skattebe-loppen vexla från skatte-frihet till en rdr för tillverkad kanna, får i de sistnämnda man se 2, 3 till och med 4 rdr yrkade. Det tal, hvarom de liesta petitioner, likasom motioner, förena sig, är imedlertid 16 sk. eller deromkring. En önskan, som i många förskommer, isynnerhet från de norra orterna, är, att sprit-drycker icke måtte vidare få tillverkas, införas eller i handeln finnas; och denna tanke har af många blifvit inskränkt derhän, att hvarje enskild menighet, af större eller mindre omfång, dock icke mindre än socken och icke större än län, må äga afsäga sig spirituösa dryckers tillverkning och spärra sig mot all handel dermed. Båda förslagen hafva äfven, såsom af föregående redogörelse synes, framträdt uti en och annan motion. Om grunden för beskattningen, likasom för sjelfva handteringen, råder en tvist, som icke synes kunna jemkas eller hiläggas, utan måste slitas med stark hand, om icke en för en förbättring gynsam tidpunkt och sinnes-stämning, som kanske icke på mansåldrar återkommer, skall tillåtas gå obegagnad förbi. Medan bedröfvelsen öfver det elände, som bränvinets nästan ohejdade tillverkning och förtäring förorsaka, ännu är liflig, kan något genomgripande göras; då ändtligen en gång nationen har vaknat till känsla af förderfvet och bönfaller, besvärjer sina .ombud, så tillhör det, efter Utskottets öfvertygelse, folkets ombud att lyssna till dess röst. Hvad endast få förr insågo, hafva de fleste nu insett, eller att folkets välstånd och kraft äro i fara $ och så vidt det onda kan botas med lagstiftnings-åtgärder, åligger det folkets ombud att icke bäfva för botemedels sökande, ehuru bittra de än må vara. De böra dock icke bestå i planer, som motarbeta vilkoren för hildning och industriens fria utveckling 5 en dylik sträfvan kan sluta med trötthet, försoffning och slutligen återgång till något värre, än det man velat bota. Till sådant vill Utskottet i första rummet räkna alla absoluta förbud, all afstängning från den öfriga verlden och verlds-rörelsen.
Jag skulle tro, all hvar och en, som icke helt och hållet vill förbise eller misskänna vigten af den kontroll, öfver banans beskaffenhet, som genom årliga besigtningar skall komma att ulöfvas, äfven skall dela samma åsigt, som jag nu framställt, eller att det icke är möjligt, att under det sista året så betydliga brister å väganläggningen skulle kunna upsla, som man här har velat ifrågasätta. Gr. Lagerbjelke har äfven sagt, att den ifrågaställa säkerheten icke skulle behöfva genast ställas, utan först under en sednare tid, t. ex. på det 35 året, och Hr Gr:n har icke funnit en sådan åtgärd möta någon svårighet, enär K.. M. egde att meddela de ytterligare föreskrifter, hvilka K, M. i allmänhet skulle kunna finna vara i af - 636 Den i September. seende på detta företag nyttiga och nödiga. Jag får härvid äran erinra, att enl. den af Utsk. föreslagna underd. skrifvelse» har K. M. visserligen fått sig öppet lemnadt, ”att meddela de ytterligare föreskrifter, som K. M. kan finna nödige, ej mindre för befrämjande af företaget, än och för betryggande af Statens rätt och beredande af det allmännas fördel”, men uttrycket ”ytterligare föreskrifter” torde icke kunna få tolkas så, att K. M. skulle ega att göra inskränkningar uti de bestämmelser, R. St. såsom vilkor för Statens garanti af jernvägen hafva fastställt. En sådan inskränkning skulle likväl blifva en följd utaf Hr Grins sätt att tilllämpa det ifrågasatta stadgandet om bolagets skyldighet att ställa borgen för banans afträdande uti fullgodt skick. Man måste ihågkomma, alt ifall ifråga vit r:de stadgande skulle blifva R. St:s beslut, så utgör det ett af de uttryckligen bestämda vilkoren för Statens garanti af företaget, och att således icke en enda skilling af den garanterade summan kan komma ali af Staten utbetalas, förr än delta vilkor blifvit upfyldt, d. v. s. förr, än den äskade säkerheten blifvit ställd. Det ligger således en betydlig skillnad emellan den rättighet, som Utsk. föreslagit alt K. M. skulle erhålla, all amplifiera, lägga till, fullständiga de föreskrifter, som R.
Erika besinnade sig knappt ett ögonblick, innan hon svarade: ”Jag känner att jag kan tro er, Birger.” ”Tack för dessa ord! Det var det bästa jag på länge hört. Men besinna er också noga, om ni verkligen vill höra hvad jag kunde förtälja! Tänk om det sedan ångrade er?” ”En riktig erinring, Birger! förtroendet kunde kanske blifva en mera tryckande börda, än sjelfva ovissheten. Jag binder mig i alla fall aldrig genom tysthetslöfte.” ”Den, som efter mogen öfverläggning vill afhöra ett öppet meddelande, är kanske bunden lika starkt, som genom tysthetslöfte,” anmärkte Birger. ”Ja, det är mycket sannt; men ...” ”Vi få tala vidare en annan gång. Jag hör far i gången. Mamsell Erika kan emellertid vara säker att jag aldrig skall fästa hennes tystnad som vilkor för det jag kan komma att säga. Den, som har så pass hjerta och förstånd, vet nog hvad rätt är.” Erika aflägsnade sig, emedan Haraldsons återkomst erinrade henne att timman för qvällsvarden redan var inne. Sedan hon slutat sina hushållsbestyr, gick hon som vanligt in att se om den sjuke Anton. Gossen hade under loppet af de sista dagarne visat sig något stillare; själen syntes mattad, ett nytt stadium i hans sjukdom hade vexlat. Då Erika närmade sig sängen, fann hon hans blick med ett spändt, men likväl belåtet uttryck vexelvis vända sig från den ena till den andra af de stora bruna trädknapparne, som fasthöllo sänggaflarne på hvardera sidan Han märkte icke Erika, utan helsade vänligt till höger och venster, liksom han sett något föremål sitta på hvardera sängknappen. Efter en liten stunds tystnad sade han i innerligt mild och vänlig ton: ”Jag har så länge väntat på er i qväll.” ”Ack, det är hans englar,” tänkte Erika, och en ljuf välgörande rörelse vaknade i hennes bröst, då hon erinrade sig att återkomsten af denna fantasi alltid varit tecknet till ett förbättradt, ett lugnare tillstånd. Anton hade ofta, då Erika om natten vakat hos honom, förtrott henne såsom en helgedom, att tvenne små sköna barn, skönare än Gabriella, men mycket lika henne, brukade långa stunder sitta på hvar sin sängknapp.
Ständer afgifva förslag till de allmänna grunderna för den blifvande bevillningen, äfvensom till de reglementai iska stadganden, som för tillämpningen af berörde grunder erfordras; och bor Utskottet, i afseende å de i förslaget förkommaude procenteller sifferbelopp, erinra, att, enär Utskottet icke förr, än efter det summans belopp blifvit fastställdt, kan tillkomma att meddela yttrande angående bevillningeus utgörande, desamma endast äro all anse såsom förlagSvis utförda. Utskottet, som härvid till pröfning förehaft samtliga de i ämnet till Utskottet remitterade motioner, har funnit lämpligast att öfver de i dem framställda förslag afgifva yttranden i den ordning, hvartill nuvarande be vil 1- ningsstadga i allmänhet föianleder; hvarjemte, i de fall, då beslutade förändringar i berörde författning endast afsett beredande af större tydlighet, Utskottet, utan att för sådana ändringar serskildt redogöra, desamma, liksom alla öfriga förändringar i den nuvarande lydelsen, uti det nya författningsförslaget med kursiv stil utmärkt.
Frågan om redig och passande benämning för mynlets enhet och mullipler är visserligen lika litet ovigtig, som ordet species kan sägas vara främmande för Svenska folket och Svenska språket, efter en så läng tids begagnande deraf; men jag har nu uppstigit för att, sedan jag funnit, alt det förslag jag framställt, icke vinner understöd inom Huset, gifva tillkänna, att jag anser det lämpligare alt behålla den benämning, som linnes pä våra nyare baucosedlar af riksdaler silfver specie, än att antaga BaucoUtsk:s förslag. Då det förslag jag försl framställde, icke lärer komma att antagas, så hemställer jag, att R. o. Ad. ville helt enkelt behålla den benämning, som på bancosedlarne finnes, och att propositionen således mätte blifva, att benämningen silfver specie måtte bibehållas, och den mellanmening, som står uti Utsk;s förslag, måtte utgå från och med ordet under lill och med ordet silfver. Detta tror jag öfverensslämmer med Hr Rråkenhjeluis och Heres yttrade mening, och måhända kunna tankarne derom förena sig. Då nu öfverlägguingen ansågs fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla BancoUtsk:s tillstyrkande, att nuvar. riksdaler silfver specie må under den i myntbcstämningslagen förekommande benämning af riksdaler silfver fortfarande bibehållas. Ropades starka nej, blandade med ja. Ex. IIr Gr. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. Infälle Hr von Troils förslag, att nuvar. riksdaler silfverspecie må fortfarande bibehållas under benämningen riksdaler silfver specie. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarjemte Hr von Troil, Emil, begärde ordet och yttrade: Jag ville blott taga mig friheten vördsamt anmärka, att jag trodde, det de sisla orden i den framställda propus, icke voro behöfliga. I anledn. häraf tillkännagaf II.
StatsUtskottet, uti dess Utlåtande N:o 13, hemställt, att Riksgälds-Contoret, i dess egenskap af Uppbördsverk för allmänna bevillningen och öfrige dit ingående skattebidrag „ måtte, på enahanda grund, sorn Statens andre Em - 8 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N\o 35. betsverk, vara befriadt, ej mindre från utgörandet af den under benämning af Expeditionslösen stadgade afgift till domare m. fl. embetsoch tjenstemän, än ock från öfriga för väckandet eller fullföljandet af ifrågakommande påståenden hos Domstolar och Embetsmyndigheter i allmänhet fastställda kostnader, men deremot, hvad anginge lösen för utslag och handlingar, som kunna erfordras till bevakande af Riksgälds-Contorets rätt och säkerhet, i afseende på enskilde personer derifrån meddelade lånebiträden, ansett upphörandet af samma lösen endast medföra minskning i vederbörande tjenstemäns påräknade inkomster och en eftergift för låntagarne af det vilkor, som för sådana låns erhållande i senare tider merendels blifvit föreskrifvet, nemligen att ersätta Contoret alla så kallade lånepåkostnader; hvarjemte Stats-Utskottet föreslagit, att frågan om RiksgäldsContorets befrielse från Chartse-Sigillatte-afgift måtte hänskjutas till Bevillnings-Utskottet.