Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banken emottager under sin vård de penningar, som derstädes, allmänna och enskilda Verk, Cassör och Bolagsföreningar, äfvensom viss person, till godo, insättas; utbetalar eller öfver förer, på annans räkning, sedan medlen öfver en natt innestått, de andelar deraf, som, genom utställda behöriga invisningar, anordnas, och håller fortgående räkenskap öfver omförmälda på- och afföringar, samt den behållning en hvar, i följd deraf, tillkommer. §• 13. Alla till Statens allmänna Cassör i och utom hufvudstaden ingående penningar skola, tid efter annan, i stadgad ordning, uti Depositions-Banken insättas, att derstädes för Statens räkning fritt för afgift men utan ränta innestå, tills de för afsedda ändamål behöfva lyftas och användas. §• l/f’ Depositions-Bankens bevis, att penningar blifvit af en å annans räkning der insatta, skola, uti de allmänna Cassornas och Embets-Verkens räkenskapsredovisning, vid Domstolar, och inför Exécutorer, fortfarande gälla såsom beloppet vore af Insättaren till Räknings-hafvanden erlagdt; b varemot qvitto af Depositions-Banken för penningar, dem Räknings-liafvare Bancooch Lag-Utskottens Betänkande N:o 3. på sin egen räkning insätter för att å beloppet anvisa , är för ingen slags liqvid användbart, samt i hvarje annans band ogiltigt. §. i5. Ibland Banco-Yerket rörande ärenden, som, enligt Regeringsformens 86 §., skola hållas hemlige, inbegripes beloppet af hvad för någon enskild persons Bolagsförenings eller Cassas räkning vid gifven tidpunkt hos Depositions-Banken innestår. Dock att Räkningshafvare för egen del har sig öppet att, enär som beläst, upplysning derom inhemta. §• *16.
Som nu detta Utskott dageli. gen undfätt remitzer i Oeconomiska ärender, med hwilkas beredande jag icke twiflar, at det ju, sä fort tiden i afseende pä mängden tilläter, företager til afgörande, hade jag likwäl önskat, och fär til Ständet hemställa, om icke Utskottet kunde wänligen anmodas, at särskildt med görligaste första til Riksens Högloft. Ständer inkomma med dest project och utlätande angäende tjenligaste sättet til Landt-Tullarnes afskaffande pä det denna fräga säsom för wärt Ständ mycket dyrbart och angelägen, kunde under loppet af Riksdagen genomqä Ständens Plena och wi före dest stut med -Kongl. Maj.ts Stadfästelse efter gifwit Nädigt löfte hugnas, och torde denna min anmälan i fall den af Ständet gillas med de öfrige Respective Med. Ständen communiceras och til förbemälte Utffott ^emitteras. Stockholm den 11 Augustt 1809. ^näers Danielsson frän Elfsborgs Län. Den 13 August?. Ständer instämde mangrant i hwad sä. lunda blifwit föreslagit säsom warande dest allmänna önskan, och beflut at detta Memorial skulle til Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utffottet remitteras, samt de öfrige Respective Ständen wördsamt och »vänligen anmodas at uti samma remisi sig förena. Friherre »g ml iron, c^rl, yttrade sig r anledning af detta Protocolls-Utdrags innehall, at frägan om Landt-Tullärnes afffaffande redan för en mänad sedan förekommit hos Allmänna Beswärsoch Oeconomie - Utskottet, at Utskottet genast wändt sig til Hof - Cantzleren med begäran om Tull-Directionens anmodande at meddela Utskottet alla nödiga uplpsningar i detta ämne och at Utskottet blott afwaktar besia uplpsningar för at kunna afgifwa sit utlätande.
Ständer 3 angående anvisande af medel till godtgörande af från Stats kontoret3 utaf under händer hafde medel3 uthetaldt understöd till de genom eldsvåda hemsökte Christianstads stads innevånare samt om öfverflyttning på Riksgälds kontoret af befattningen med det bemälde personer beviljade lån; gifven Stockholms Slolt den 16 December 1847- I följd af Kongl. Maj:is, under flen 11 Jut ii innevarande år, meddelade föreskrift, blefvo genast derefter till Kongl. Maj:ts befallningshafvande i Christianstads län öfversände 12,000 r:dr banko, för att tillhandahållas den i staden Christianstad, efter derstädes den 5 och 6 i samma månad timad brandskada, bildade nödhjelps-kommitie, och hvarutaf 2,(100 r:di linge, genom kommitleens försorg och efter dess ompröfvande, användas till understöd, utan åtei betalnings-skyldighet, åt nödlidande och meddellösa peisoner, som genom branden blifvit lidande, och 10,000 r:dr skulle, likaledes af nöd hjelpskommitleen och under dess gemensamma ansvarighet för återbetalningen, utdelas såsom lån eller förlag åt dem, som genom eldsvådan beiöfvats utvä garne att fortsätta idkad handelsoch handtverksrörelse eller annat näringsfång; hvarjemte stadgades, att de summor, hvilka sålunda i låneväg till behöfvande utlemnades, finge under de 2:ne första åren innehdfvas utan ränta och afbetalning, samt sedermera återgäldas på de terminer och enligt de grun der, dem Kongl. Majtt, efter läns-styrelsens härom afgifvande yttrande och förslag, kunde pröfva skäligt i nåder bestämma; och har Kongl. Maj:t derefter, uppå nödhjelps-kommitteens af Kongl. M<j:ts befallningshafvande anmälda begäran, under den 9 påföljde Juli, i nåder bifallit, att stadens drätsel-kom - i Kongl, Maj.-ts Nåd.
För att i någon måtto möta Herr Rosenblads anförande, att Riksens Ständer sjelfve orsakat MagazinsDirectionens misstag, har jag trott mig icke böra vid detta tillfälle underlåta, att i Högloflige Ridderskapets och Adelns minne återkalla, huru det vid sist förflutna Riksdag lyckades för Riksens Ständer att stadga några försigtighetsmått i anseende till användandet af de för MagazinsDirectionens räkning anordnade creditiver; då ett Riksens Ständer häröfver fattade beslut mätte häfvas till följe af Styrelsens fordran å oinskränkt dispositionsrätt öfver dessa medel, hvilkas olyckliga användande Herr Rosenblad nu vill tillskrifva Riksens Ständer, som likväl denna gång icke äro annorlunda skyldige, än att de frångingo deras en gång fattade beslut. Herr Rosenblad: I anledning af hvad Herr Munck af Rosenskjöld yttrat, ber jag få nämna, att då MagazinsDirectionen år 1819 verkställde spannmåls-uppköp, sådant skedde just i ändamål att uppfylla inrättningens första bestämmelse, Landets förseende med tillgångar mot missväxt, ty, enligt de ifrån Landshöfdin - t>cn 25 Junii f, m. garne inkomna rapporter, befarades på många orter brist. Jag har förut yttrat min öfvertygelse derom, att om det ock vore möjligt för MagizinsDirection, att i någon mon uppfylla sin andra bestämmelse, eller den, att köpa upp säd när årsväxten varit ymnig, det dock vöre omöjligt att vidtaga åtgärder, sorn för ett helt, vidsträckt rike äro lämpliga, då Directionen icke rimligen kan förutse alla ställningar och förhållanden. År 1820 saknade Directionen åter tillgångar för spannmålsuppköp. Herr von Hartmansdorff, AugitJl: Jag har tyckt mig finna, att discussionen något afvikit ifrån dess egentliga föremål: Expeditionen till Italien. Jag instämmer visserligen med Grefve von Platen i den mening, att frågan om en sådan expedition bordt äga rum, icke kan helt och hållet tillräknas MagazinsDirectionen.
Härom kommer Utskottet, som fått emottaga flera, med hänsigt till detta lån under innevarande Riksdag gjorda framställningar, att jemväl afgifva särskildt utlåtande. U:o. Angående det vid sednaste Riksdag beviljade Statsbidrag till Stockholms Navigationsskola. (Sid. 67-69 i Rev.-berättelsen.) Enär genom aflidne Grosshandlaren Abraham Rydbergs testamente en summa af ej mindre än 150,000 R:dr blifvit anvisad, och af hans efterlemnade tillgångar utbetald, för tillvägabringandet af en Navigationsskola här i hufvudstaden, förklarade Rikets sednast församlade Ständer, som ansågo Statsverket ej skäligen böra vidare betungas med en dåmera icke erforderlig utgift för Navigations-undervisningen härstädes, att det förut beviljade årliga Statsanslaget för Stockholms Navigationskola komme att upphöra då nu gällande Statsreglering trädde i verkställighet; men för den händelse, att den Rydbergska donationsfonden icke före 1818 års utgång skulle blifva för ifrågavarande ändamål disponibel, anvisade Rikets Ständer å Riksgäldskontoret en summa af 5,600 R:dr för att tills vidare, efter beräkning af 2,800 R:dr årligen, från 1849 års början och intilldess de Rydbergska donationsmedlen för ändamålet blefve att tillgå, förskottsvis disponeras till underhäll af denna Navigationsskola samt dess lärares aflöning, dock under förbehåll af framtida ersättning från omförmälda testaments-medel. Sedan Kongl. Maj:t, med anledning af Rikets Ständers sålunda vidtagna beslut, låtit förständiga Statskontoret att qvartalsvis, intilldess annorlunda förordnades, i Riksgäldskontoret, för att Direktionen öfver nämnde Navigationsskola tillhandahållas, uppbära den för skolan af Rikets Ständer Ståts-Utskottets Utlåtande, M 61.
Mig synes äfven } att man, genom infö rande af dödsfalls och .Avancements-Besparingarne såsom ordinarie inkomst, på förhand afgjort den fråga om besparingarnas användande, som innefattas uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Stats-Utskottet, hvarom man likväl lofvat afgifva särskildt yttrande. I öfrigt kan jag ej skilja mig vid den tanka, att när Kongl. Maj:t äger att använda dessa tillfälliga besparingar för tillfälliga utgifter, blifver genom den af pluraliteten antagna reglering ingen tillgång för tillfälliga utgifter. Det är icke summans storlek som i detta fall gör mig betänklig, utan blott den rubbning, som derigenom orsakas uti antagna hufvudgrunder för Stats-Regleringen i allmänhet. I öfrigt instämde uti Herr Amiralen Schutzercrantz’s tanka, Herr Ordföranden Friherre De Geer, Herr Biskopen m. m. Doctor "Murray, Herr Biskopen och Doctoren m. m. Friherre Mörner, Herr Kongl. Hof-Predikanten Doctor Drysén, Herr Majoren och P.iddaren Påhlman, samt Herr Öfversten m. m. Silfverstolpe. Den 5 Juli. 523 stolpe. Och skulle dessa särskildta meningar, efter begäran, bifogas Utskottets Betänkande till Riksens Högloft. Ständer. Ut supra. Ex Protocolle C. Tunelius. Uppläst has Samtaliga Riks.Stånden d, j Jui>. Vördsamt Memorial! I anledning af erhållen remiss får Riksens Ständers Särskildta Utskott nu yttra sina tankar1, rörande det af Herr A. J?. Tornerhjelm till Högloft. Ridd. och Adeln den 16 sistl. Maj ingifna Memorial, deruti framställning göres om nödvändigheten deraf, att en fri utförsel af Skånes naturoch konst-alster utan tull med större och mindre fartyg må tillåtas.
Ehuru jag icke delar Hr Ekströmers åsigter om kolerans sätt att upträda och fortplanta sig, emedan det alltför mycket skiljer sig ifrån hvad man, mig vetterligt, har sig bekant om andra sjukdomar i detta hänseende; så vill jag dock tro att tidpunkten ännu icke torde vara inne för vidtagande af de åtgärder, jag i mitt förra yttrande föreslagit, och anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte antaga Hr von Troils redaktion, så att den ifrågavande mellan-meningen uteslutes. Beträffande min värde Mindes yttrande, rör:de den 3:dje punkten, tager jag mig friheten fästa hans upmärksamhet derpå, att man har all anledn. förmoda, alt om 3 är skall hela det öfriga Europa hafva afskaffat alla karantäner, och att det är då all anledn. förmoda, att en dylik åtgärd äfven blifver vidtagen hos oss, I anledn. af den åberopade Pariser-conventionen, får jag uplysa, att ibland smittosamma sjukdomar uptogs äfven koleran, men det skedde efter en lång discussion och efter omröstning, som utföll med blott några rösters pluralitet, och jag har hört berättas af en person, som var närvande vid denna discussion, att man har all anledn. tro, att efter 5 års förlopp skulle alla de Stater, som antagit karantänen uphäfva desamma. Således, om man nu skulle begynna att bygga karantäns-palatser, skulle sådant för - 508 Den 31 Maj f m. hindra den åtgärd vi nu önska. Jag anhåller om bifall på Hr Ekströmers förslag, med de förändringar deri Hr von Troil framställt. o _ 0 Ater hördes starka rop pa propos. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Då jag tog mig friheten fästa upmärksamheten på nödvändigheten att vidtaga åtgärder i och för ett bättre ordnande af karantäns-väsendet, var dermed icke meningen, såsom andra talare tyckes hafva upfattat det, att man vid karantäns-plalserna äfven borde upföra cellfängelser.
Kammar-rättens revisions-kontors gjorda enahanda anmärkning, till nämnde Kongl. Kammar-rätt insändt. Carlskrona den 27 November 1857. C. NORDENSKJÖLD. R. W. BAECKBORG. Stockholm den 29 December 1857. G. Trägårdh. — 272 — Till Kongl. Förvaltningen af Sjö-ärendena. Med anledning af Kongl. Förvaltningens skrifvelse den 13 sistlidne November, deruti, på grund af Kongl. Maj:ts nådiga befallning i remiss den 16 nästförutgångne Oktober å Rikets Ständers Revisorers framställda anmärkningar uti afgifven berättelse angående verkställd granskning af stats-verkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1854 och 1855, Kongl. Förvaltningen, med öfverlemnande af transsumt ur den nådigst remitterade anmärknings-akten i hvad Stationen rörer, deröfver infordrat förklaring, får jag, till fullgörande häraf och då Revisorernes i den afgifna berättelsen, i fråga om Flottans och Arméens förråder på Skeppsholmen, yttrade omdöme, att förvarings-husen för dessa sednare synts Revisorerne otillräcklige, egentligen tyckes hafva afseende på Arméens förråder, deremot, beträffande det af Revisorerne anmärkta behofvet af brandmurar inom magasins-husen, äran anföra, att sådane murar, till ett antal af fyra stycken, blifvit uppförda uti det så kallade tyghuset under den reparation och påbyggnad, sorn å berörde, 320 alnar långa, förrådseller magasins-hus under de sednare åren blifvit företagen, ehuru ännu icke till sin helhet af slutad; men att, hvad rörer de för Stationens materialoch kommissm. fl. effekters förvarande använda tvänne byggnader, vanligen kallade fundamenterne, dessa icke under sednare decennierna undergått någon sådan reparation, som kunnat föranleda till förnyad inredning och i sammanhang dermed uppförande af brandmurar, hvilka, om äfven nu befintliga, dock icke skulle fullt motsvara ändamålet, då husen icke hafva annan betäckning än tegeltak på brädunderslag.
Canalerna rensades och vattenkonsterna kommo åter i gång; de förvildade löfgångarne hyfsades och sällsynta och prunkande blomster planterades. Med ett ord, då allt var färdigt, var det ingen kännare, jag sjelf icke undantagen, som ej förundrade sig att, en sådan skapelse på en så kort tid kunnat åstadkommas. Omsider kom den af alla, isynnerhet af min far, som ständigt befarade att hans och mina anstalter ej skulle blifva färdiga, fruktade dagen, då Konungens ankomst bebådades. I våra länder sprider ej ett kongligt besök lif, glädje och välstånd i den landsort som deraf hedras. Fruktad kunde denna dag således äfven i alla fall kallas; ty ett sådant hof liknar en svärm af hungriga gräshoppor, som uppäter allt omkring sig. Mellertid strömmade allt hvad lif och anda ägde i Kaschmir till bergpasset, för att se det annalkande tåget, som liknade en vandrande stad. Min far och jag, i spetsen för en utvald tropp, redo långt på andra sidan de ankommande till mötes, som framtedde en prakt, som öfvergick all föreställning. Och likväl hviskade man, att denna ståt blott var en skugga af den, som, under deras resor, fordom hade åtföljdt de mongholiske kejsarne. En här af tolf tusen beledsagade Schahen, som sjelf, ännu illamående, lät bära sig i ett tält af dyrbart sidentyg, hvilket ej var mindre rymligt än ett medelmåttigt hus. Vid ingången till dalen hemförlofvades, efter Stora Moghuls föredöme, större delen af tropparna, och endast en lifvakt af 2000 ryttare blef herrskaren följaktig. Men tallös var den skara af hoffolk, embetsmän, slafvar och betjening, som gjorde sällskap i denna såkallade enslighet. Tåget framryckte långsamt, emedan konungen ofta måste stanna för att hvila. Först på tredje dagen inryckte han i staden. Hans harem hade före honom inträffat.
Men jag fortsätter läsningen: ”i fall Direkt:s eller Utsk:s samtlige, vid tillfället närv:de ledamöter, anse den sökandes vandel eller rykte vara af sådan beskaffenhet att det vore mot R. o. Ad:s sanna värdighet och anseende såsom RiksStånd stridande, att honom säte och stämma å Riddarhuset bevilja”. Huru skulle denna vandel vara beskaffad? Hvaruti skulle detta rykte eller kanske snarare lösa prat bestå ? Derom linnes ingenting bestämdt. Det öfriga af § innehåller blott en fortsättning af samma obestämdhet och lyder sålunda: ”politiska åsigter må dervid, under ingen förevändning, tagas i betraktande, utan endast huruvida den sökande genom sitt upförande anses hafva förverkat rätt till allmän aktning och medborgerligt förtroende”. De sist anförda orden innehålla ett slags tillstymmelse till lagligt stadgande, ty ur allmänna lagen skulle man kunna leta sig till hvilka förseelser, som utesluta fråa medborgerligt förtroende; men det föregående stadgandet, den allmänna frasen om: ”den sökandes vandel och rykte” m. m. kastar oss åter in i samma obestämdhet, m. e. o. stadgandet är en motsats till Ariadues tråd, i stället att leda oss ur labyrinthen leder det oss rakt in i densamma, en labyrinth af stora svårigheter, tvekan och trassel. Meningen med det hela torde vara att Riddarh.Direk. eller Riddarh.Utsk. skulle förvandlas till en slags opinionsnämnd. Nu hafva vi redan en opinionsnämnd föreskrifven i Reg.F:s 103 §. Tvifvelaktigt torde vara huruvida allmänna meningen anser den lämplig; men jag tager mig friheten hemställa huruvida icke den allmänna meningen skulle anse stiftandet af en ny sådan opinionsnämnd, Den 17 D ecember f. m. 235 sorn den här föreslagna, ännu mindre lämplig. Den i § 103 af Reg.Fin -bestämda opinionsnämnd har åtminstone den fördelen att vara bygd på samma grunder och inrättad efter samma former, som hvarje annan edsvuren domstol eller jury. Den är icke bunden af något utom grundlagens stadgande; den dömer blott efter inre öfvertygelse; den är vidare icke underkastad någon slags granskning..
Ehuru det, pä sätt Sundhets-kollegium i underdånighet anfört, torde vara omöjligt att på förhand och innan ledningen af någon tidscrfarenhet blifvit vunnen, med full noggrannhet bestämma den nya hospitals—inrlittningens årliga utgifter, har Kongl. Majit likväl funnit desamma kunna med sannolikhet uppskattas i öfverensstämmelse med Kollegii förslag eiler i rundt tal till .. R:dr 52,000: — och då inkomsterna icke heller torde i medeltal blifva ringare än hvad Serafimer-Ordens-gillet antagit, eller omkring 44,500: — uppkommer en beräknad örlig brist af R:dr 7,500: — hvars fyllande genom anslag af stats-medel åtminstone under de första åren af inrättningens tillvaro, lärer blifva nödigt. I afseende på den tid, ifrån hvilken detta anslag må blifva behöfiigt, så enär inrättningen icke kan blifva färdig till patienters emottagande förr än nästkommande års vår, men så väl läkares anställande som antagandet af en del tjenstemän och betjente måste ega rum något tidigare och innan några inkomster från annat håll inrättningen tillflyta, har Kongl. Maj:t funnit nödigt, all berörde anslag redan från och med början af instundande år må komma inrättningen till godo. På grund al hvad sålunda förekommit vill Kongl. Maj:t härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att för den nya sjukvärds-anstalten vid Hedvigsberg och Conradsberg bevilja: dels till bestridande af utgifterna för inköp af utrednings-persedlar och inrättningens första ordnande, ett anslag för en gång af 30,000 R:dr; dels under nästkommande statsreglerings-period ett ärligt anslag af 7,500 R:dr, att användas för inrättningens förvaltning och underhåll. De till detta ärende hörande handlingar skola hållas Rikets Ständers veder börande Utskott tillhanda; och Kongl. Majit lÖrblilver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd orh ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Henning Hamilton 4 Kongl. Majus Säd.
Då man beräknar en inkomst för framtiden så är det otvifvelaktig! rätt och det enda rätta att taga i betraktande hvad samma inkomst-titel har gifvit tillförene, men jag anser det icke vara alldeles exact att då sälta sjelfva ziffran såsom den der skulle jemförelsevis, då förhällanderne äro olika, vara den bästa utgångspunkten utan rättast vore väl att såsom utgångspunkt taga pannornas antal och pannrymdens belopp, eftersinna om denna summa instämde med de föreg:des och sedermera reducera inkomsten allt efter den olika tariffen. Hvad som kan verka på den första delen af frågan nemi. huruvida pannornas antal och pannrymden blifver lika som förut eller också mindre eller större är naturligtvis å ena sidan huruvida den förhöjda skatleu kan afskräcka från bränvinsbränning och verka till förminskning deraf och huruvida å andra sidan den utsigt som för närvar:de finnes till en ymnig skörd kan bidraga till alt öka brännvinsbränningen eller icke. Att kunna a priori bedömma dessa förhållanden är visserligen omöjligt, men sannolikt synes likväl att pannornas antal och pannrymden blifva ungefärligen lika som förut och då faller sig klart efter den kalkyl, som är framställd, att skatten skall uppgå till 800,000 r:dr. Jag tror således för min del, att Den 5 Augusti. 157 icke någon fara för minskning finnes om man bestämmer den till 700.000 r:dr såsom åtskilliga talare föreslagit. Vidkommande den farhåga som bär blifvit yttrad att förslagsanslagen skulle komma att öfverskrida de beräknade beloppen, så vill jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på det ganska glädjande factum att hvad beträffar det förslagsanslag, som är det ringaste, nemi. det för fångars vård och underhåll, så har under innevartde år fångarnes antal betydligt nedgått och det till den grad att i åtskilliga län antalet af fångar icke uppgår till mer än hälften af hvad det förut varit, hvilket också i min tanka inverkar till en förminskad fruktan för öfverskridande af ifrågavande förslagsanslag, hvilket i öfrigt under denna riksdag blifvit högst betydligen förhöjdt. Frih. Cederström:
Jag skulle derföre hemställa, om ej Hr Åkerman ville utesluta de orden, att äfven Ständernas medmerkan behöfdes, så att, på sätt Den 8 .September e. m. lOli jag redan förut ifrågasatt, det endast skulle bero på K. Mits sam* lycke, huruvida lån må få uptagas utöfver det belopp, som kan blifva bestämdt. Jag skulle visserligen äfven vilja nedsätta den första siffran, som skulle få uptagas utan K. Mits samtycke, till vida lägre belopp, än hvad Hr Akerman föreslagit; men då jag ej tror, att en framställning i denna syftning skulle vinna sympathier, anser jag mig ej böra göra något särskildt yrkande derom. Hr Mannerskantz: Jag ser mig nödsakad att åter up träda för att rättfärdiga mig mot den anspelning, som af en talare mot mig blifvit rigtad, att jag nemi. skulle uttrycka mig på annat sätt, än hvad jag tänkte. Jag uprepar, hvad jag förut i detta hänseende flere gånger omnämnt, att jag, i likhet med Hrr Hjäpne och Åkerman, visserligen anser det vara en olägenhet att denna hypotheksbank skall vara nödsakad att bedrifva en sådan bankrörelse och jag har äfven velat, alt den bank-rörelse, hypotheksföreningarne hittills bedrifvit, skulle inskränkas; men jag har likväl ansett det vara omöjligt att undvika, utan att det måste finnas i någon grad. Min mening bar ej varit att organisera en bankanstalt; men jag har ansett det vara nödvändigt, att som ett undantag stadga, att lån, äfven mot andra än precist inteckningssäkerheter, skulle få erhållas. Ty hvad är som hindrar oss ifrån att i och för dessa ändamål begagna våra inhemska kapitaler, om ej den långa amorteringstiden; det finnes ej inom vårt land några kapitalister, som vilja fästa sina kapitaler på så lång tid. Hr Hjärne anspelade på huru dessa inrättningar tillkommit i andra länder och huru de voro organiserade i Preussen.