Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län föreslagne befrielse icke bör nu föreslagen ar, tror Utffocret sig härwid endast böra hemställa, om icke, da en samwetsgrann pröfning af hwarje ffattffyl - äga rum, utan efter be-;digs wilkor i allmänhet pröfwande af laxerinZ8- aligger och är föreskrifwen Männen, hwilka derwid böra noga tilse,at befrielse eller lindring ej tildö - lsxermAS-MäNNM, nägvt widare stadgande härom ma anses öfwerflödigt; mes andre än dem, som dock at keärEionen af aro werkeligen lidande, och detra kelomem i sä mätto följaktligen förtjena ston-rättas, mordén: sorär - sam behandling, hwilken pröfning skulle rilkomma - Männen, utan hinder af nägon LlLssi tication. lig inkomst upföras i nägon af de Z4 högste Llasserne efter lanken r7?:o i, utgä och i ställer insattes: anses äga zoo R:d. i ärlig inkomst. Af samma stäk som nytznämdt är, torde ock den - wällofl. Borgare Ständer: lika Anmärkning, som wid 8. iVlo-cha rättelse wid kellaÄiomentet. : at orden: pä fem nen böra göras» 2lrs tid eller böra me» simas. I. ^rt. 4. H. I I. lVlom. Wällöf!. BorgareGtändet har föreflagiten Sedan Utskottet här ofrvan - 1466 Den zo Mars. sadan reösÄion af detta Noment: All afkomst af lös och fast egendom t i Ihö rande Allmänna Lassor, fenninge Werk, ArbetsFattigFörsörjnings-, Lcbol.-n. -hospitalsoch Allmänna Underwisnings-Inrättningar, samt i öfrigt alla fromma Stiftelser och Ltipenclier stor la icke med någon stags Bewillning befwäras, 2:dra z:dje?uncken. Sederwarda BondeStandet:
Brott, som föröfras innan denna förordning kungöres, men. för hvilket straff då ef är bestämdt genom utslag, som vunnit laga kraft eller ej öfverklagndt varder, skall ork efter denna förordning straffas, om det straff, som enligt den bör å brottet följa, är lindrigare lin det, smn derför i äldre lag eller f örfattning stadgadt varit.’’ 150 Expuditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse J\:o lii. 114. Uppliisl och godkändl hos Ridd. och Adeln den 20 Okt. ISSfio. Presle-Slåndel den 20 — -— Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, dels om förändrad lagstiftning angående förlag, dels ock om rätt till underpant i lös egendom i allmänhet. (Lag-Utsk:s Bet.
Tag ögonblickligen hit hvad jag begärt jag är tvingar mig till det med din envishet stol, maktlös). ledsen att nödgas använda maktspråk men du FRU BARK (sjunker ned i en Gör med mig, hvad du vill! Jag har inte dessa pengar längre. Jag har gifvit bort dem. BARK (störtar emot henne). Gifvit bort mina pengar! Gifvit bort dem! Har du då blifvit spritt galen? FRU BARK. Inte dina mina. BARK. och alt hvad du har är mitt. Hvar har du gjort af pengarna svara? FRU BARK (fattande sig, starkt). lagligt gåfvobref, bevittnadt af kamrer Lundberg. BARK. mig att göra. (Knyter hotande handen.) Det är i Till Berta. Åh, den Berta hon skall få med Jag har gifvit mina pengar till Berta genom ett Mina pengar, säger jag! Du är min hustru, alla fall en olaglig handling, som jag inte frågar är hennes mans. efter. En hustru har ingen egendom, som inte tillika FRU BARK. Kamrer Lundberg har nog reda på det. BARK. tillåta sådant det är upprörande! En hustru skulle ha rätt att utan sin mans vetskap där ser man, hvart de modärna emancipationsidéerna leda! Ja, då säger jag, att det är usla lagar, som En fullständig upplösning af äktenskapet och familje lifvet ty hvad är äktenskapet, om hustrun skall ha rätt att handla så egenmäktigt FRU BARK. något medel att skydda sin och sina barns existens. BARK. två fiendtliga partier, som måste vara på sin vakt mot hvarandra det är ju uppåt väggarna lagstiftningen borde naturligtvis utgå från att man och hustru äro ett och ha samma intressen. FRU BARK. sådana äktenskap, där hustrun kan behöfva ett skydd mot mannen BARK. nom att förutsätta, att det kan finnas sådana förNej, det är just det, som är alldeles galet. GeMen lagstiftningen måste väl också tänka på Du talar som om hustrun och mannen vore Det är väl ändå inte så obilligt, att hustrun har hållanden, ger lagen ju ett slags berättigande åt kvinnan att uppresa sig mot mannen det är i högsta grad demoraliserande. FRU BARK.
Jag skulle tro* ptU alla de Herrar, som önskat några förändring gali Den ,21 Maji f. m. 345 garj hafva vägen för sig öppen, ätt genom ConstitutionsUtskottet bereda en opinion för aritagande eller förkastande äf de åsigtefj hvilka äf dfem här blifvit framställde. Friherre Bjcrnftjerna, Magnus: Då jag nu går att yttra min tanka öfver ConstitutionsUtSköttets Förslag orri upphäfvande af 8 Morn. i 4 §. TryckfrihetsFörordningen, är det som enskildt Riksdagsman jag begär ordet, och icke som organ af Styrelsen, hvars åsigt i detta, för min Embetsbefattning, främmande ämne, jag icke känner. / TryckfrihetsFörordningens ifrågavarande 8 Moment, anser jag i alla afseenden såsom bristfälligt, derföre att det icke gifver någon garanti, hvarken åt Regeringen mot Dagbladens till äfventyrs inträffande sjelfsvåld, eller åt Folket mot censurens möjliga godtycke. Det gifver ingen garanti åt Regeringen j säger jag, ty lagen eluderas medelst det indragna bladets återutgifvande, under vrängde namnj eller endast en tillagd ny nummer Dea gifver ingen garanti åt folket, ty den bär godtyckets stämpel, oförenlig med ett grundlagligt Samhällsskick. Éiii till Ridd. o. Ad, Pr. IV Band. 15 22 & Den 21 Maji f mi Jag Söner det således i båda hänseenden skadligt, åtminstone bristfälligt, och tillstyrker derföre, i likhet med hvad ConstitutionsUtskottet gjordt, dess uppbäfvande; men sorn ea äskad garanti mot Censurens godtycke derigenom vinnes, bör Stytelsen såsom motvigt erhålla äfven en garanti mot Dagbladens möjliga sjelfsvåld, hvilka i annat fall kunde urarta till revclutionaira eldbränder, och den enskildta trefnaden förstörande smädeskrifter.
Huru hvart och ett af de små menniskobarnen har sina behag och sina egendomligheter! Och huru ser jag ej i allas ögon nagonting glansa, som säger att de halla af mig, till och med de som blifva tillrättavisade, de som ofta blifva straffade! De öfverströmmande känslorna drifva mig till pianot; med stilla fröjd slår jag an några ackorder och småsjunger dertill:, O, kunde jag med tusen stämmors ljud Lofsjunga dig, min skapare och Gud! 0, kunde jag utur milt hjertas grund Dig prisa för hvar lycklig lifveis stund !^ Allt tätare blir skymningens slöja;. tunga regndroppar sia mot fönsterrutorna. Jag sjunker åter ned i min beqväma hvilstol och ser mig belatet omkring inoni mina fyra vaggar. Allt hvad har finnes har jag nied egen kraft förvarfvat, med eget arbete vunnit, eller har det blifvit ordnadt af kara händer. Och jag fröjdar mig öfver hvarje sak, som om den hade blifvit mig en god van. Vid det af murgrönsrankor omgifna fönstret är min käraste plats. Der står mitt sybord. Ej eger jag ofta en ledig stund att tillbringa der, men när s % sker, ar det alltid under .en viss feststämning. Huru uthviladt blir icke sinnet medan händerna syssla med lappning eller stoppning! I hörnet der, vinkar mig mitt skrifbord. Der star bilden af den ädle man, hvars heliga nit för ungdomens uppfostran först tände hos niig kärleken till mitt kall. Ofta när jag vid mitt skrifbord förbereder mig till den kommande dagens arbete, betraktar jag denna bild frågande: P A detta ~ riktigt?, Tyckas då de allvarsamma ögonen svara ja, är jag tillfredsstald med mitt arbete. Nu en tyst fråga till dig, kara läsarinna! Eger icke också du derhemma i ditt skrifbord en hemlighetsfull låda, hvari de tankar hvila, hvilka ' röra det käraste af hvad lifvet gifvit dig? 13u nickar med ett hemligt försthd och vill liksom jag ogerna pladdra derom. Går ni ofta p % teatern?, frågade mig nyligen en vanlig dam. Sällan.
Vid dessa till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade anslags-sumrnors utbetalning skola do föreskrifter, som i sådant afseende varda af Kongl. Majit meddelade, tjena till behörig efterrättelse. § 143- Som Rikets nu församlade Ständer medgifvit, att innehafvarne af de komministers-boställen inom Stockholms län, af hvilka, till följd af 1850 års jord-ransakning samt Kongl. Majits Befallningshafvandes eller Kongl. Kammar-kollegii derefter meddelade laga kraflvunna utslag, krono-lionde blifvit för ett eller flera år erlagd, må för allt hvad desse boslällshafvare, i egenskap af sådan utskyld, inbetalt, erhålla restitution af Statsverket; så bör, sedan beloppet af hvad sålunda skall reslitueras blifvit vederbörligen bestämdt, delta belopp i vanlig ordning af Riksgälds-kontorets medel utbetalas. § 144. I sammanhang med beviljad eftergift af Kronans fordran i anledning af förre Lands-kamreraren i Wermlands län, Kammarrätls-rädet S. Lindberg ålagd ersättning - Stats-Utskottcls Memorial M 281. 33 sättning för uppkomna förluster å 2:ne boställs-arrenden, hafva Rikets Ständer medgifvit, alt, derest framlidne Stats-rådel J. D. af Wingårds sterbhus eller länsinnehafvare skulle af Kammarrälts-rådet Lindberg uttaga det belopp, Ett tusen fern hundra R:dr, utaf ifrågavarande ersältnings-summa, som bemälde Stats råd i lifstiden inbetalt, eger Lindberg då att samma belopp utaf Statsverket återbekomma; och böra, i sådant fall, dessa medel för hans eller bans rätts-innehafvares rakning af Riksgälds-kontoret utbetalas. § 145.
Hvad åter angår den af Utskottet föreslagne inskränkning i tiden till tre månader för beräknandet af Dagaböter i de fall sådane för underlätet insändande af TJnderDomstolarnes Protocoller till ÖfverRätterne, enligt Lag och Författningar ega rum; så har Utskottet, som härvid egentligen haft afseende på InteckningsLagfartsÄgtenskaps-Förorclsoch FörmyndareProtocoller, funnit, att enär vederbörande HofRätter icke alltid kunna vara i tillfälle att känna när Ransakningar i Brottmål af Underställniilgsegenskap, hvilka oftast vid Urtima Ting förekomma, blifva fulländade och med Utslag afgjorde, förr än den samma i underställningsväg till HofRätterne inkomma, samt Domarens försummelse att dylika Ransakningshandlingar inom föreskrifven tid insända, ökar de anklagades lidande genom ett långvarigare häckte, det vere mindre lämpligt, att, i afseende på så beskaffad försummelse, beräknandet af Dagaböterne upphörde vid bestämd tid; hvadan Utskottet tillstyrker, att vid nu gäl - iog6 Lagutskottets BetHnkanien. landa Stadgande i detta fall oförändrad! må Förblifva; hieii i öfrigt liar Utskottet hvarken funnit skäl att förändra hvad Utskottet; angående tiden för Da gä boters be Vid liVarje Tings» slut insända; hvad HäradsRätterné be traf» fat; "éga erforderlig ledning för uppmärk» Sambétén derå, att Brotocolleriie fr ån des» se Domstolar inom behörig tid blifva in» Sände; hvarförutan Utskottet icke trott sig tillhöra ingå uti pröfning äf Herr Bagges tillika gjorde framställning, att det före» Siagniå stadgatldet mätte sträcka Sig till al» la de berättelser öcdi handlingar, hvilka Magistraterne hafva sig förelagd t att på be Mo» tiöii, söm; då den icke blifvit irtöm rätter tid väckt, nu meta emot 58 §. Riksdags» Ordningen icke får till granskning Upptagas»
Men deras höfding sade, att de icke skulle fara bort, innan han fått veta hvadan den underbara sången kom, och så läto de honom råda. När nu konunga-sonen kom i land, och fick höra lindens spel och näktergalens sång, blef han underlig till mods, och tycktes honom, att han aldrig hade förnummit någonting så skönt och ljufligt. Men ännu sällsammare föreföll det honom när han kommit fram, ty under den grönskande linden satt en mö, hvars hår glänste såsom guld, och hvars anlete var ljust som den hvitaste snö. Konunga-sonen helsade den fagra jungfrun, och sporde om hon rådde öfver ön. Rosa Lilla jakade härtill. Konunga-sonen sporde åter om hon var en sjö-jungfru eller en vanlig menniska. Då förtäljde mön hvad äfventyr hon hade genomgått, och huru hon af en storm blifvit kastad till den ensliga ön; tillika berättade hon om sin ätt och härkomst. Då blef konunga-sonen glad i hugen, och kunde icke fyllest prisa den unga möns vänlek och fägring. De samtalade nu länge med hvarandra, och deras samspråk lyktades så, att konunga-sonen frågade om Lilla Rosa ville följa honom hem och blifva hans drottning, hvartill hon gaf sitt ja och samtycke. Derefter seglade de bort ifrån ön, och kommo till konunga-sonens rike. Men Lilla Rosa tog den grönskande linden med sig, och satte den vid kungs-gården. Och linde-löfven spelade, och näktergalen sjöng, så att hela nejden hade sin lust och glädje deraf. När Lilla Rosa hade varit gift någon tid, föll hon i barnsäng, och födde ett svenne-barn. Då tänkte hon på sin gamle fader, och skickade honom bud om allt hvad henne hade vederfarits; men hon ville icke låta någon veta, att drottningen varit skulden till hennes sorger. Vid dessa tidningar blef konungen mycket glad, och med honom hans män, ty alla höllo Lilla Rosa kär. Men drottningen och Långa Leda buro en stor harm att Rosa ännu var vid lif, och gingo så till råds med hvarandra, huru de skulle vålla konunga-dotterns ofärd.
Vid förnyad föredragning af LagUtskottets under N:o 71 afgifne samt den 8 den. nes på bordet lagde Betänkande öfvGr vackt mo - J7» Prot. Unlr. 11. il April iSiS - lion om granskning af Police-Författningarne rc«- xande sysslolöse personers försändande (ill Arbetseller Corrections-hus rn. m. bléf samma Retänkande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar till Lagutskottet aterremitteradt, S. D. Vid förnyad föredragning af StafsUtskottets rinder N:o 142 afgifne samt den 8:<le dennes på bordat lagde Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den lj sistl. Februari meddelte Utlåtande, angående Herr Öfversten Carl Silf verskölds Ackordsersättning, fann Högloft. Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär Utskottets sistnämnde Utlåtande redan blifvit af de öfrige frenne Respective Rik.Stånden bifallit, äfven för sin del dervid numera låta bero. S. D. Vid förnyad Föredragning af StatsTJtskotlets under N:r 136 afgifne samt den 8 dennes på bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid dess yttrande angående Pensiener för Hans Kongl. Höghet Kran-Prinsens f. d. Lärare, Lief samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln gilladt , med det tillagg att Canizli-Rådet Tannström börtie oafkortadt tillgodonjuta den honom tillagde Pension, utan afseende å den Lön på Stat bemälde Canzli-Råd framdeles kumle erhålla. S. D. Vid föredragning af ConstitutionsUtskottets den 2 och 3 dennes afgifne tvenne Memorial, det ena angående Genefal-Adjutariten för Flottorne Herr Friherre Rudolf Cederströms ställande under tilltal inför Riks Rätt, samt det andra, i anledning af gjorde anmärkningar mot General Adjutanten för Flottorne och Föredra - Prnt.
Då vår tids sträfvan i alla rigtningar synas gå ut på utvidgning af de medborgerliga rättigheterna, har det ock slagit mig med förvåning, att alla de bland städernas medlemmar, hvilka stå utanför den beslutande myndigheten, stadsfullmägtige, blifvit, så att säga, försatta i ett omyndighets-tillstånd till den grad, att de icke ens äro berättigade att, på sätt förut varit en hvar oförvitlig medborgare förunnadt, deltaga i rådplägningarne om kommunens angelägenheter. Endast åt stadens Borgmästare eller, i händelse af hinder för honom, en af Magistratens öfriga dertill utsedde ledamöter, är, jemlikt § 38, en sådan rättighet tillerkänd. Uti Kongl. Förordningen om kyrkostämma är deremot den vackrare grundsatsen antagen, det rättigheten att deltaga i kyrkostämmans, ej mindre öfverläggningar, än ock beslut, tillkommer en hvar, som vid allmän rådstuga rösträtt eger. Så långt vill jag väl ej gå i fråga om de egentliga kommunal-angelägenheterna, hvars slutliga afgörande jag fortfarande önskar må varda åt de af kommunens medlemmar utsedde fullmägtige förbehållet; men deremot anser jag af högsta vigt, ej mindre för sjelfva ärendenas behöriga skärskådande och utredning, än äfven såsom en mången gång nyttig ledning och ett godt stöd för stadsfullmägtiges blifvande beslut, det rättigheten, att deltaga uti den föregående öfverläggningen vid stadsfullmägtiges sammanträden, äfvensom att hos fullmägtige skriftligen väcka förslag rörande stadens gemensamma angelägenheter, må tillkomma en hvar, som vid allmän rådstuga rösträtt eger. — Godkännas dessa mina åsigter, torde, till följd häraf, ej mindre 36:te och 38:de §§, än äfven 35:te, 37:de, 39:de samt 45:te §§, undergå nödiga redakti onsförändringar.
Då Rikets Ständer funnit den ersättning, som är fastställd för begagnande af den skjutsandes åkdon, vara alltför låg och detta missförhållande alltså skäligen böra rättas, äfvensom en lämplig afgift böra bestämmas för nyttjandet af den skjutsandes seltyg, när resande färdas med eget åkdon, få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, det stadgas måtte, att, för begagnande af den skjutsandes hjulåkdon, så vida dessa äro med fjädersäten försedda, skall i lega erläggas 4 skillingar för tvåbetsoch 2 skillingar för enbels-åkdon, samt alt för sele, som ulan åkdon nyttjas, erlägges 1 skilling, allt Banko, milen; men för släde, äfvensom för bjulåkdon, hvarå icke fjädersäle finnes, bibehålles hitintills vanlig lega. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 4 Augusti 1854. Expeditions-Ulskottets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Aug. 1884. Preste-Ståndet den 8 Borgare-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den 9 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående inqvartering s-skyldigheten i Stockholm.
Det är också något märkvärdigt, 2l8 Den 23 December f. m. alt på ett helt år Utskottet ej kunnat få in upplysningarne. Jag är fullkomligen öfvertygad, att det ej finnes någon autlioritet, sorn ej har förteckning på de lius den har. Således är det skälet oantagligt, och lika litet antagligt är det förra. Jag anhåller derföre om återremiss, och alt Utskottet måtte åtminstone fullgöra Motionärens begäran, att få tryckt hvad man har. Herr von Hartmansdorff , August: StatsUtskottet kan, för sin del, icke göra annat, än äska de upplysningar, som Rikets Ständer begära. Det beror ej på Utskottet, utan på vederbörande Embetsverk, att dessa upplysningar afgifvas. — Då nu StntsUtskotlet ej kunnat få in alla dem, som erfordras, hade tryckningen af de inkomna visat saken ofullständig. StatsUtskottet hemställer derföre, om icke Rikets Ständer skulle finna lämpligt att dröja med förteckningarnes tryckning till nästa Riksdag, hvarförinnan de kunna blifva fulltaliga. Det är också gifvet, att om man nu skulle börja trycka de inkomna, vore Riksdagen slut förr än de till Stånden blifvit ingifna. Får man alla färdiga till nästa Riksdag, kunna Rikets Ständer då lättare begagna dem för att yttra sig, huru byggnaderna skola på förmånligaste sätt användas. Jag tillstyrker bifall å Utlåtandet; och får derjemte begära, att om det är bekant, huru delta mål afgjordts i de andra Stånden, derom erhålla upplysning. Den 23 December f. in. 219 Grefve Cronhjelm_, Otto August: Jag vill blott lemna den upplysning, att som tvenne RiksStånd redan bifallit Utlåtandet, en återremiss deraf ej lärer till något tjena. Friherre Cederströmj Jacob: Ehvad Ridderskapet och Adeln återremitterar Utlåtandet, såsom BondeStåndet gjort, eller afslår det, förfaller frågan i alia fall, ty Presteoch BorgareSlånden hafva bifallit detsamma, och lära ej frångå detta beslut.
5De inom en Del (otéförDelntngar för lot* farneö barn inrättaDe ambulatortffa ffolor hufwu fortfaranDe warit talrift beföfta och utöfwat en wälgöranDe inflptelfe på barnens bilDning. £Då Det för få wäl Staten, fomDeenjfilDe, är af färDeleö w’9^|l,!n^rP4Pcro( att lanDtmäterbforpfen innehar Den bilDning och be funffaper, forn lmiÄteris för utföranDet af Defj maftpåligganbe embetögöromål erforDraé; men ^Congl. 5)taj:t anfett De genom 1827 årö injtruftion för lanDtmätare* flaten meDDelaDe ftaDganDen röranDe wilforen för rättighet att fåfom eleo winna inträDe i nämnDa forpé, famt De funjfapöprof, forn wtD epamen till lanDtmäteri*aujfultant böra ajtäggaö, icfe innefatta till* rådlig fäferhet för uppnåenDet af nämnDa änDamål, hur ^ongf. 3Jtaj;t funnit nöDigt, att forDringarne i berörDa affeenDe blefwo något förhöjDa; hwaban nåDig fungörelfe i ämnet blifwtt utfärDaD. Sfyans till 91. ©t. ^rotofolt 1850 & 1851. 2 »fb. 5 34 sBQäöBuss* Semlift Dvifets? ©tänDers? önjfan f>ar genom nåDtg Sörorbning tiabsffplbtg* hgl^aE)9a&t'
(G. Poruker, Benor, Flätor, LäaKrtr m. m. i tusental hos Herr och Fru E. Undertecknad får för den ärade allmänheten rekommendera sina välgjorda arbeten af al&lt;a sorters Stolar, såsom sals-, förmaks-, pinn&amp; gungstolar samt sals-, serveringsoch nattdukeboid m. m. Beställningar utföras skyndsamt och till billigaste priser. Illustrerad priskurant sändes, då enkelt porto bifogas. Kurs i Sjukgymnastik oeh Massage Postadress: gifves af medicine kandidat A. Kjellberg, legit. sjukgymnast. Prospekt pa begäran. Adr. : Stockholm, Mästersamuelsg. Allm. (S. T. A. 61910) I Sjukgymnastik och Massage Fackskolan för huslig ekonomi JT. I hela världen finnes icke något bättre samt för kökskärl och händer behagligare rengöringsmedel än I. A G E K M A N S Kraft-Skur-Pulver. börjar ny lärokurs den 1 nästk. okt. ProKöpes hos alla spece / lster i riket. Ende spekt graiis. Professor G. A. Unman, tillverkare KRAFT-TVAL-FABRI KEN, JönStockholm, BibUvtekzgatan 11. köping. LINDHOLM, ÖsterVåla. Bästa Silfver-Polér-Pulver till putsning af såväl siifver som nysilfver, försäljes i Stockholm hos C. F. Dufva samt Th. Björklunds Söner; i Göteborg A. E. Wal ' erius &amp; C:o; i Upsala Victor Söderberg; i Gefle O. A. Johansson &amp; C:o samt i parti hos M. Malmström, Upsala. Undervisning i linnesömnad meddelas af Karin Egnér, Nybrogatan 33, 4 tr. Rikst. (S. T. A. 63794) Fräkenpomada är det enda absolut säkra medel att snabbt och utan obehag borttaga fräknar, lefverfläckar och solbränna samt göra den fulaste hy hvit och vacker. Ofelbar verkan garanteras. Fräkenpomadan innehåller inga för hyn skadliga beståndsdelar. Många intyg och tacksamhetsbref från hela Skandinavien. Pris 3 kr. pr burk.
Det får derjemte märkas, att detta är det enda beskattningssätt, hvarmed man kan gå så högt i beskattningen, sorn man önskar, utan att framkalla någon produktions< method, sorn skadligt inverkar på nationalförmögenheten; snarare kan man, genom bestämmande af. en hög afgift, framkalla det i statsekonomiskt hänseende förmånligaste sättet för rörelsens bedrifvande, enär man derigenom sporrar bränvinsbrännaren att söka ersättning för skatten i det största möjliga utbytet af råmaterialet, och således tvingar honom, att, i det hela taget, inrätta sin rörelse på det mest fördelaktiga och mest ekonomiska sätt. Norska Kommiss. Betänk, ang. Bränvinsbränningen. 29 Slutligen kommer härtill, att detta beskattningssätt fordrar en mindre dyr kontroll änbåd e mäskbeskattningen och beskattningen af det material, som användes, enär denna kontroll, såsom längre fram skall visas, endast erfordrar ett årligt belopp af omkring 52,000 Spd. hvartill kommer att här icke, såsom vid mäskbeskattningen, erfordras andra egenskaper hos kontrollören, än förnöjsamhet och ärlighet, egenskaper, som äro lika nödvändiga under hvarje beskattning. Summan af allt detta är således, att man genom produktbeskattningen, l:o, under förutsättning af en årlig tillverkning af \2 millioner potter, inbesparar af nationalförmögenheten 69,000 Spd. af det material, som användes; 2:o ger bränvinsbrännaren händerna fullkomligt fria att fördelaktigt inrätta sig, ja till och med tvingar honom dertill, och det i ju högre grad, ju högre skatt man pålägger, när deremot motsatsen äger rum vid de öfriga beskattningssätten; 5:o att intet hinder lägges i vägen för användandet af skadade och till annat bruk odugliga födoämnen ; 4:o att man erhåller en renare och i fysiskt afseende mindre skadlig produkt ; 5:o att?omdestillering, frigifves, hvarmedelst, bland annat, en import från utlandet af flera tusende Spd värde undvikes; G:o att man har en säker grundval för beskattningen, samt undgår olika skattesatser för olika material, — samt allt detta med en enklare kontroll och mindre utgifter än vid mäskbeskattningen.