Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Arik. tili Exp.-Ulsk. d. 21 April 1857, kl. 2 e. m Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om öfverlåtelse af en Eskilstuna kungsladugård tillhörig tomt åt Fabriksidkaren Theophron Munktell för utvidgande af hans mekaniska verkstad, äfvensom angående väckt motion om öfverlåtelse af en del utaf berörde kungsladugårds jord, jemte annan kronomark, åt staden Eskilstuna. ' (IA.) Af högs!berörda lill Rikets Ständer den 10 Januari innevarande är alldina nådiga proposition inhemtas, hurusom hos Kongl. Majit Fabriksidkaren Theophron Munktell i underdånighet anhållit, ali, för utvidgande af den honom tillhörande mekaniska verkstad i Eskilstuna, eli slycke mark, utgörande, enligt behörigen upprättad karta och beskrifning, tre tunnland ljugusju kappland, måtte från det s. k. Nort hagsgärde! under Eskilstuna kungsladugård, inom Klosters socken och Öster-Rekarne härad af Södermanlands län, få emot den afgift, som kunde komma ali bestämmas, till sökanden öfverlåta?, på det han sålunda måtte vinna ej blott erforderligt utrymme för den numera, i följd af ökadt förtroende, allt mer och mer anlitade verkstaden, ulan ock en högst behöflig plats (ill anläggning af en hamnbrygga för inlastande å fartyg af de (yngre lokomotiver, som Munktell hade för afsigt att för de större jernbanorua i Riket leverera och för hvilkas transporterande sjöledes tillfälle komme afl beredas, när den under byggnad varande, 6 Stals-Utskottets Utlåtande N:o 61. nied anslag af allmänna medel underslödda, kanal-anläggningen emellan Mälaren och Eskilstuna, lill hvars bekostande äfven Munktell i väsentlig mån bidragit, vunne fullbordan.
Af de Utskottet tillhandakomne handlingar i ämnet inhemtas bland annat: alt merberörde kronofiske, hvilket, med innevarande års början, blifvit till nytt arrende ledigt, är vordet å offentlig auktion den 6 November 1847 utbjudet på arrende under 6 år, dervid flere anbud blifvit gjorda, hvilkas antaglighet underställts Kongl, Kammar-kollegii pröfning; att ej mindre förvaltaren af Baggböle sågveik, u.i en tili bemälde Kongl, kollegium ingifven skrift, begärt alt under 6 år få, emot en åi lig fisketaxa af i tunna lax och l S Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 84- tunna sik, fisket å sig på arrende öfverlåtet, än äfven egarne till nämnde sågverk hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att merbesagde kronofiske måtte nedläggas, emot det att sågverks-egarne årligen erlade markegångsvärdet af en half tunna lax och en half tunna sik, samt att desse ärenden ännu icke blifvit pröfvade och afgjorde. Då således frågor blifvit väckte, angående detta fiskes upplåtande åt enskilde personer, hvilka frågor bero dels på Kongl. Kammar-kollegii, dels på Kongl. Maj:ts nådiga afgörande, hemställer Utskottet, vid sådant förhållande, att ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 28 Februari 1848. Ani. till Exp. Utsk. dea 29 Febr., II. 7 e. ni. Utlåtande, angående ersättandet af kostnaderne för sednast sammankallade riksrätt. (R:gls Aid.) Enär den i 97 § af nu gällande reglemente för Riksgälds-kontoret meddelade föreskrift om riksdagskostnadernes bestridande, enligt dess uttryckliga ordalydelse, endast afser kostnader och utgifter för 1844 och 1845 års riksdag, och samma reglemente icke innehåller något stadgande angående
Nils Bjelke, med rubrik af: crimen laesae mxjestatis, förvist till Hofrätten, som väl i förstone yttrade sig icke finna sak emot "honom; men då Konungen likafullt befallde densamma dö"ma öfver honom, voro Hofrättens ledamöter nog svaga, för "att mera instämma med den regerandes afsigt, än följa "lag, och Gr. Bjelke blef brottslig förklarad” (förmodligen dömd att mista iifvet). När en Konung sjelf kunnat yttra ett sådant missnöje öfver domstolarnas beredvillighet att efterkomma Regeringens förmenta åsigter, så bör det ursäg»p tas, att jag fruktar för tryckfrtsmålens öfverlemnande åt domstolarna, helst Regeringens åsigt i aila mål, som af Jufstit.iecancelleren eller på hans vägnar åtalas, blir genom sjelfva åtalet antydd. Alla dylika mål kunna på visst sätt anse» såsom crimina Issa* Majestatis, och böra således behandlas med yttersta varsamhet; och just derföre anser jag dem icke böra behandlas af permanenta domstolar, utan endast af en jury, som bildas för tillfället. 34° Den lS December e. m. Samme värde talare har sagt, att tryckfriheten blifvit missbrukad. Hvad har i denna verld icke blifvit missbrukadt? Med samma skäl, sora man skulle förstöra tryckfriheten derföre, att den blifvit missbrukad, borde man äfven förbjuda allt talande derföre, att talgåfvan stundom blifvit missbrukad, Hafva missbruk af tryckfriheten ägt rum, så hafva de äfven blifvit straffade, och äro dermed godtgjorda inför lagen. Jag medger, att det finnes ett annat, af lagen knappt åtkomligt slags missbruk af tryckfriheten, som jag rättnu arnar vidröra. Gr, Björnstjerna, hvars vackra och väl utarbetade tal jag med största nöje afhört, har likväl innehållit en och annan sats, som jag icke kunnat gilla.
För min enhilda del kan jag behökwa hwila, och >?all uran ledsnad, uran förebråelse, lämna en mödosam,ofta med stora farligheter lange beträdd bana; meni anseende till min öswrrkygelfe om CsrpsmS nödwändighct, anhallcr jag ödmjukeligen, alt StatS'Ukffoktel mä erhålla del as dest» au - Dm 5.O December. anmärkniugar, för att göra deraf det brukDtt anser dem förtjena. d-l. 6. sk 8S»u!tsn. Herr k-inlec-n!,ar§ , bovist, hade ingjf, lvik ett Dicta.:ren,^ hvilket upiästes, fä lydande: Högwälborne Herr Grefwe och Landi-MttMk! Högloft. Riddcrffap och Avel! ' I anledning as hwad Hang Exeellenee Herr Grefwe 6!sö5 Wack.rmorsrer i Pleuv den 12 deuues, yttrat, för att weverlägga mitt i samina Pi no upiä» st ödmjuka^Acemsrial, iiibrr jag mrg fä äran anföra fogande: Den mindre grannlaga pcrsonalie, Hans Ekcellener trott sig böra göra öfwer mig, ehu-u jag icke har dea lyckan att af Hans Exceilence wara känd, lämnar jag i sick warde. Men uran anspråk pä kunst-', per. och likan akt äga den förmäkenhck, att wilja motsäga Hans Eprelleuce, hwars listande förkjenster och stora talanger äro sä allmänt erkände, mäste jag bock »pett bekänna, akt jag icke kan halma samma tanke med Hans Ex.eilcnce öar wära äldre hydrografiska special, charror. Hans Erccllencc tyckes gilla cn mängd af besia chri tor, och cikerar son, demis wara charloc öfwer Finska Skärgarden.
Det är i vårt land en rättighet, ehuru villkorlig, för den civile tjenstemannen, att vid upnådd 65 års ålder och 40 års tillryggalagd tjenstetid erhålla afsked med lönens bibehållande såsom pension; men det finnes intet tvång för honom att ens vid denna ålder taga afsked, oaktadt, med vissa undantag, förmågan att verka med kraft då är enl. naturens ordning så förminskad, att tjensten icke kan på ett ändamålsenligt sätt vidare af honom skötas. Man behöfver icke vara långsynt för att se, huru samhället måste häraf lida, och det torde vara tid att tillvägabringa en förändring i detta förhållande, samt tillerkänna Staten en rättighet att entlediga tjenstemännen i alla grader, då de hunnit en viss ålder och genom mindre duglighet för tjensten icke vidare gagna det allmänna, utan endast slänga platsen för verksammare förmågor. Jag tager mig alltså friheten föreslå, att hos oss på samma sätt som i Frankrike, måtte genom en utfärdad allmän författning stadgas, det hvar och en embetsoch tjensteman — civil eller militär — som upnålt en viss lefnadsålder, bestämd olika efter de serskilda gradernas vigt och ansvarsfullhet, skall ur tjensten afgå med rättighet likväl för Regeringen att göra derifrån undantag, då omständigheterna sådant föranleda, skolande den afskedade för sin lifstid såsom pension åtnjuta en efter ålder och tjenstetid lämpad bestämd andel af den lön, sora hans tjenst åtföljer. Det är klart att ett sådant stadgande icke kan införas utan att på samma gång bereda medel till den förökade pensioneringen, som måste häraf blifva en följd; och detta gifvet' mig anledning att kasta en flyktig blick på de anstalter, som redan finnas i vårt land för civile och militäre tjenstemäns pensionering. Allmänna Indragnings-slaten pensionerar dem som vid upnådde 65 års ålder söka och erhålla afsked. Detta är Statens försörjningsanstalt för sina i tjensten grånade och utnötta tjenare, hvil - 380 Den 31 December e. m. kas rättighet till åtnjutande af pensionsförmåner likväl icke är ovilkorlig, ulan beror på af läkare styrkt oförmögenhet alt tjensten vidare bestrida och utöfva.
Lag som för den werkliaen förAdelade öppnar ett tillfälle att wädja till Allmänvrtens Domstol, äfwen mä lemna den i allmänt Ack oförsynt eller med lömska wapen angripne MedDgaren, en möjlighet att kräfwa upprättelse för bestyrkta och äreröriga beskyllningar. Dä deke är» ° genast kunna framkallas, 24 Den 2l April. förtrycket, sjelf fortfara den enda förtryckaren. En, dast da kunna bade Konung och Folk upplysas om sannfärdigheten af besia dageliga utrop emot wald och despotisme i allmänna ärendernes förwaltning; da först stall den frimodige Skribenten urstiljas fran de ifrare i Nationens namn fom endast lyda kristilla passioner eller en lag winningslystnad, och Statens tjenare stola ej mer förakta obewista beffvllningar, utan wärnäs af dem som kunna bestyrkas. Orebro ä Rikö-Salen den 22 April 1812. 6. sk ^Vclterkteät. Utdrag af Borgare-Ständets protocsll, hållit wid Urtima Riksdagen L Örebro den 2i April 1812. SD^edan Borgare-Ståndet inhämtat, att icke mindre än Nio af de till Banqvens Styrelse af Riksens Ständer utsedde Fullmäktige, komma att, i egenskap af Riksdagsmän, biwista detta Riksmöte och att likaledes bland Fullmagtige i Riksgälds-Contoiret blifwa af samma stäl sir manga borta fran Hufwudstaden, att det wid afgörande! af förekommande wigtigare frågor erforderlige anta! ej är att tillgå, hwarföre pä bägge ställen den anstalt mast widtagas, att föredragningslistor pä inkommande
Han hade helt enkelt, då han en gång ej ville lämna sitt arbete, bedt henne gå för sig till banken och sätta in pängar, så blef det till en vana, att hon skulle göra det, och nu placerade hon och omsatte, efter en knapp rådgörning, som han vanligtvis besvarade med »gör som du vill»! Och det gjorde hon; »om hon kunde bespara honom sådana rent materiella bestyr, så ville hon det gärna, hon hade alltid haft sinne för det praktiska, som alls inte låg för Emil.» Hon styrde också med barnens skolgång och annat, som rörde deras uppfostran. »Det passade Emil då rakt inte till, han var så obeslutsam och inkonsekvent», brukade hon säga. I sällskapslifvet hade han aldrig hvarken kunnat eller velat spela någon roll, därtill var han mycket för blyg. Nu gömde han sig formligen bakom sin briljanta, världsvana hustru. Med undantag af en helt liten krets af Lindners intima vänner, ansågs han inom deras umgängeskrets för »ovanligt tråkig», det var nog intressant att se en berömd man hos sig, men litet mindre döddansare kunde han allt vara — utan att därför bli ansedd för uppsluppen. Edith däremot beundrades ofamtligt och, undantagandes just af den lilla kretsen, ansågs hon för ovanligt intelligent och duktig, en idealhustru, som helt och hållet lefde för sin man, gick upp i honom, hans intressen och arbeten, märkvärdigt nog för en så ung och vacker kvinna, som kunde skörda triumfer på helt andra fält. Men dessa lågo ej för hennes särskilda ärelystnad, beklagligt nog för hennes man. Lindner skref numera helt obetydligt och utgaf ännu mindre. Det harmade Edith och hon började pika honom för brist på energi och arbetslust och — hvad som sårade honom bittrast — brist på idéer. Ty han kände med förtviflan, att hon hade rätt. Han gräfde ner sig i arkivernas luntor, rörde om i deras dam, hämtade upp en mängd fakta, men när det gällde att blåsa lif i allt detta döda stoff, så kunde han det inte, han skref och brände, skref och gömde undan i skrifbordslådan — till sist skref han inte alls. Han blef småningom förtviflad, nedstämd, nästan hypokondrisk och slutligen kroppsligt sjuk.
De särskilda meningar, undertecknade, hvar för sig, anfört emot en del af här ofvan omförmälda, utaf Fullmäktige fattade beslut, äro uti deras protokoll upptagna och varda härmedelst åberopade. Stockholm den 15 November 1850. På Ridderskapet och Adelns vägnar A. G. GYLDENSTOLPE. Alg. von HARTMANSDORFF På Preste-Ståndets vägnar: M. C. BERGWALL. Arnt. Z. PETTERSSON. På Borgare-Ståndets vägnar: Frans SCHARTAU. C. D. ARFWEDSON. På Bonde-Ståndets vägnar: Cari. ERSSON. P. PEHRSSON. C. D. SKOGMAN. Josef WALLIN. M. PEHRSSON C. O. Ossbahr. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 18S0. Banko-Utskottets Memorial N:o 3. V:o II Anli. till Exp.-Utsk. d. 28 Jan. 1851 kl. 2 e. ra. Momorial, om val af Revisorer och Suppleanter för LåneKontoren m. m. Sora, likmätigt gällande föreskrifter, Revisionerne af Banko-Diskontverket samt LåneKontorens i Götheborg och Malmö räkenskaper taga sin början den 1 Mars hvarje år. samt beträffande granskningen af bemälde Låne-Kontors förvaltning och räkenskaper för nästlidet och följande år intill nästa riksdag, Revisorer icke äro valde; så får Utskottet vördsamligen anhålla, att, i och för omförmälda revisions-förrättningar, en Revisor och en Suppleant inom hvarje Riksstånd måtte för hvartdera Låne-Kontoret utses.
Här gjordes de stora affärerna upp, det bä- sta möjliga af tillförseln utvaldes och handpenningar gåfvos. Så åter in till staden — allt till fots — till platsen på torget för att mottaga leveranserna. Här mellan husväggarna är man j u litet bättre skyddad än under de nakna Djurgårdsekarna, men det kan vara bistert nog i b l a n d ' i smällande vinterkyla, nedisad från topp till tå, att handskas med den frusna fisken eller att med till armbågen nakna armar röra om bland isvattnet i sumparne och baljorna. Den brännande sommarglöden har också sin pinohistoria på ett öppet, oskyddadt salutorg. Och så var det att hålla ut, dag efter dag, år efter år, med alltjämt orubbadt mod, med lika friskt humör, lika vänliga miner mot kunderna, samma vakenhet och noggrannhet vid uppgörandet af affärerna. Aldrig tröttna, aldrig slappas, trots dessa, slitande dagsverken, som togo sin början, långt innan hufvudstaden vaknat, och ej slutade, förrän dagen och all dess kommers voro förbi. Tvänne barn föddes i hennes senare äktenskap, en son och en dotter, och fingo en öm och vårdad uppfostran. Sonen är den unge talangfulle skådespelaren vidKongl. Dramatiska teatern Johan Strömberg. Genom den goda ekonomiska ställning, hon snart med sitt driftiga arbete förvärfvade, blef hon i stånd att i det tysta utöfva en rik hjälpsamhet, hvarvid hennes deltagande och varma hjärta var den enda förespråkaren. Främst gick denna ut öfver hennes närmaste, som j u naturligt var. Som vi ofvan antydde ', visade bägge hennes brö- der mindre vanliga artistiska anlag. Brodern Josef sattes, helt och hållet genom systerns understöd, i tillfälle att genomgå konstakademien och blef en på sin tid ganska framstående porträttoch genremålare, från hvilkens pensel särskildt den nu ofvan sakristian i Östermalms kyrka hängande altartaflan förskrifver sig. Den andre brodern, Karl Malmberg, blef hofarkitekt och skapare af Börsen och Nya teatern i Göteborg samt verkställde sedermera restaureringen af Hedvig Eleonoras kyrka i Stockholm samt slutade sina dagar som hofintendent.
M:t ingått med förfrågan, huru den, Norrländska handlande i Stockholm medgifna rättighet borde förstås. K. M. förklarade, i anledning deraf, att någon förändring i HandelsOrd:n icke skulle ega rum, till följe af den fordna rättighet, som varit Norrländska allmogen förunnad. Saken är således afgjord och HandelsOrd:n skall i hela sin vidd tillämpas så väl på Norrlänningar som på alla andra. Att nu R. St. ett år efter det K. M:t pröfvat och afgjordt frågan, skulle, utan att något serskildt skäl blifvit förebragdt, ingå med en underd. skrifvelse, hvari R. St. anhålla att den Norrländska handlande allmogen skulle få företräde framför den öfriga allmogen i hela riket samt varda befriad från de i HandelsOrd:n föreskrifna stadganden, kan jag för min del icke finna skäligt och rättvist. Mig synes det rättaste vara, att den Norrländska allmogen i första hand sjelf vände sig tilt K. M:t med en underd. anhållan i ämnet, men att R. St., utan att något behof till ett undantags-stadgande är visadt, skulle till K. M:t ingå med den föreslagna underd. skrifvelsen, kan jag icke gilla, hvarföre jag också förenar mig med Gr. Mörner i dess begäran om afslag å denna punkt. Frih. Cederström: Den ledamot, som begärde bifall till Utsk:s Betänk., har dervid yttrat, alt då Norrländska allmogen blefve, tvertemol tydlig lag, lidande, borde man afvärja sådant genom en förändring i författningen. Men denna allmänna åsigt är alldeles stridande, icke allenast emot min tanke om det rätta, utan äfven emot Ståndets, hvilket vid den nyss hållna voteringen på ett ovedersägligt sätt visade sig. När lagar och författningar finnas, som äro rigtiga lill syftningen och tydliga till ordalagen, äger man ju alt göra dem åtlydda. Deras tillämpning kan rättas och förbättras på laglig väg, omfel deruti förekomma; men ingen onödig förändring uti sjelfva lagarne bör derföre vidtagas.
Utskottet har inhemtat, att ifrågavarande mötesafgift, som tillkommit genom frivilligt åtagande af gemenskapen vid de indelda infanteri-regementerna, för erhållen nedsättning i antalet af de förut 8, 10 å 12 gånger om året hällne kompanimötena, i början ingått till den så kallade General-förråds-kassan, för hvilken reglemente blifvit den 13 Januari 172G utfärdadt, men sedermera, efter denna kassas upphörande vid medlet af 1,700-talet, ingått direkte till Stats - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 64, litt. F. 31 verket, samt att årliga beloppet af denna afgift för åren 1841 till och med 1850 utgjort, i medeltal räknadt, och efter afdrag af 2 procents uppbördsprovision, 1,894 r:dr 2 sk.; och som Utskottet icke anser med billigheten öfverensstämmande, att ifrågakomne, för Stats-verket obetydliga, afgift fortfarande utgår af gemenskapens ringa löneförmåner, får Utskottet hemställa, att, i likhet med hvad vid sednaste riksdag egde rum i afseende å de under namn af inskrifningspenningar, sventjenareafgift, afskedspenningar samt permissionsoch lego-pass-afgifter af gemenskapet vid arméen och flottan dittills utgående afgifter, Rikets Ständer för deras del ville med bifall till ifrågavarande motioner besluta, att gemenskapen vid de indelda regementerna måtte, från och med år 1855, ifrån utgörande af den sä kallade mötesafgiften befrias. Stockholm den 2 Mars 1854. N:o 64, litt. G. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Mars 1854, kl. 11 f. m.
Af en Bataillon Österbottningar under Öfverste-Lieutenanten von Otters Befäl, understöddes Savolax Infanteri-Bataillon, icke af Tavastehus Regemente, under Wetterhoffs Befäl, såsom Herr Holm behagar att berätta. Deremot var det Åbo Läns lätta Bataillon, under Öfverste-Lieutenanten Reutercronas Befäl, som hade ränsat skogen, på Ryssarnes vänstra flygel och kringgått densamma. Det var då denna Bataillon bröt ur skogen i fiendens rygg, som Ryssarne i fullt språng drogo sig några 100:de alnar tillbaka, men gjorde åter stånd vid ändan af slätten. I fall det någonsin vore tillåtit använda en önskan i en beskrifning: ack, att vi hade här haft en väl beriden Esqvadron! hvarje Cavallerist förstår denna önskan. Materialismen i skönlitteraturen Jag läste för några månader sedan i en berlinertidskrift ett kåseri, hvari ett af Tysklands kvickaste hufvud gjorde sig lustigt öfver den naiva tvärsäkerhet, hvarmed den ena gröna ungdomen efter den andra kungjorde sig ha, hvad framtidslitteraturen anginge, funnit de vises sten. Författaren hade till och med gjort sig den mödan räkna efter, huru många sådana Messias under det senast tilländalupna året framträdt i den tyska pressen; och antalet uppgick, tror jag, till ett halft tjog eller så där omkring. Om jag ej missminner mig, drog satirikern af detta erfarenhetsrön den mycket förståndiga lärdomen, att det bästa som framtidsdiktningens vänner vid en dylik embarras de richesse kunde göra, vore att helt lugnt ännu så länge se tiden an. Man kunde ju, ifall man redan nu definitivt förklarade sig för troende gent emot ett af dessa glada evangelier, löpa fara att, änskönt man om kvällen somnat in såsom den allra urmodernaste fin-de-siècle-proselyt, nästa morgon få öronen tutade fulla af, att man vore så otroligt och bedröfligt långt efter sin tid; ty på en natt kunde mycket ske i dessa tider, då äfven den vittra utvecklingen drefves med ånga och under ledning af så många i deras yrke skicklige maskinister.
Hvad beträffar de af Svanberg så kallade byggnadssyner, hvarmed lärer förstås oeconomiska besigtningar, så, enär dessa synas hufvudsakligen åsyfta control på boställsinnehafvare!!, han icke må eftersätta sina Bih. till R. St. Fröt. i837f. 7 Sami 2 A/d, 1 \:de Häftet, a Lagsamt Allm. Besv. och Occon. Utsk. Utlåtande lV:o io - skyldigheter, i afseende på husens behöriga vidmaglhållande, och det icke vore lämpligt ålägga honom sjelf alt betala en dylik control, samt dertill kommer, att utgifterne för oeconomisk besigtning, belöpande sig till ett obetydligt belopp, endast hvart femte år utgå, anse Utskotten någon förändring i de härom uti 9 af Kongl. Kungörelsen den 28 Maji i83o gifne föreskrifter icke böra ega rum. I afseende på odiingssyner, hvilka icke i annan händelse Jära företagas, än då boställsinnehafvare vill verkställa någon större odling af oländig mark, med anspråk på vissa frihetsår, anse Utskotten sig böra anmärka, att dessa förrättningar äro enskilda angelägenheter, hvilkas bekostande boställsinnehafvare!! så mycket hellre måste sjelf vidkännas, som icke någon Lag eller Författning berättigar honom, att dermed belasta Ky rkoCassan eller Församlingen. Utskotten tillstyrka alltså, att Erik Svanbergs motion md förf alla. Hvad slutligen vidkommer Peter Andersjons och Bengt Gudmundssons yrkande, att innehafvare af ecclesiaslik-lägenheter mätte liliförbindas betala kostnaderne för Landtmäteriförrättningar och egotvister; så, enär Presterskapet enligt 5 i års privilegier af ålder åtnjutit den för mon, att Kyrkan eller Socknen skall vidkännas alla utgifter af ifrågavarande beskaffenhet, hvilken förmon uti 24 §• af Kongl.
Lacles till handlingarne. N:o 181, i anledning af väckt fråga om afgifvande af förslag lill de Lag-förändringar hvilka, till följd af Rikets Ständers å denna Riksdag fattade beslut om ett förändrad t myntsystem, kunna anses behölliga. Bifölls S. D. Föredrogos ånyo Stats Utskottets följande Memorial och; Utfå tanden: N:o 463, med framssällning angående resultatet af Slals-regleringen, samt beräkning af Stats-fyllnads-summan, jemte dermed sammanhang egande frågor. Lacles till hancllingarne. N:o 465, i anledning al' Herr Kjellbergs motion, angående anslag tili uppmuddring af inloppet lill Götheborgs riviere, m. m. Bifölls. 256 Prot. TJtdr. d. 29 Mars 184*• N:o 445, i anledning af Herr BräkenhjelmSj P. R. j molion om ett årligt arfvode att på allmänna Indragnings-staten utgå tili Herr Hofmarskalken Leijonmark, för dess vid Tabellverket gjorde tjenster. Bifölls. IST:o 446, angående återremiss å Utlåtandet N:o 403. Utlåtandet N:o 403 bifölls ocli N:o 446 lades lill handlingarne. N:o 448, i anledning af väckt fråga om ett låne-understöd för återuppbyggandet af en genom vådeld förstörd bro öfver Nissa-ån. Bifölls. N:o 466, angående det till bestridande af Riksgälds-Contoirets utgifter erforderliga belopp af allmänna Bevillningen. Lades till handlingarne. S. D. Yid nu skedd förnyad föredragning af Lag-Utskollets Utlåtande ]NT:o 182, Öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 123, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Preposition med förslag till Förordning emot olofliga folksamlingar, som ock serskilde i detta ämne väckta motioner, blef Utlåtandet N:o 182 af Ståndet bifallet. S. D. e. m.