Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Just denna omständighet är en af dem, som öka olägenhelerne af att hafva förmynderskap om händer. Då sålunda, enligt min förmening, genom npphäfvande af de tysta förmånsrätlerne, det skulle blifva vida lättare att få skicklige och passande förmyndare, samt de omyndigas egendom sålunda äfven derigenom skulle blifva bättre förvarad, tillstyrker jag vördsamt bifall lill Utsk:s betänk. Gr. Sparre, Erik: Jag börjar med att förklara, att det är mig högst påkostande, att icke kunna tillstyrka bifall till den K. propos. Jag medgifver nemi., att de tysta förmånsrätlerne menligt inverka på credilen, och af denna orsak visserligen böra uppbära-; men jag fruktar dock, alt man ännu icke sett de omyndige tillräckligt till godo, för alt vidtaga denna förändring. Om förbållandet vore sådant, som här uppgifvits, att genom det på f. ni. fattade beslut, man tillräckligt hade afsell de omyndiges säkerhet, så skulle jag för min del mer än gerna instämma i den af LagUtsk. uti nu förevar, betänk, uttalade åsigt; men dels är ännu icke detta beslut R. St-.s, dels synas mig de deruti föreslagna åtgärder icke fullt motsvarande ändamålet; och då sockennämnderna, af hvilka, enligt detta förslag, en afdelning skulle åtaga sig öfverinseendet öfver förmyndarne, ännu icke allestädes äro organiserade, torde det vara omöjligt att förutse hvad säkerhet för de omyndige genom della förslag står alt vinna. Slutligen innehöll del förslag i ämnet, som af R. o. Ad. antogs, icke något åläggande för förmyndarne att medgifva inteckning i sin egendom, till säkerhet för myndligen, och detta utgör för mig ett vigligt skäl alt icke nu tillstyrka upphäfvandet af de tysta förmånsrätlerne. Jag framställde, då Utsk:s första betänk, i detta ämne förevar, 160 Den 5 Februari e. m. ett temligen fullständigt förslag, hvarigenom, enligt min förmening, de omyndiges säkerhet skulle kunna beredas; men derpå har Utsk. icke gjort tillräckligt afseende.
Jag har alltid sysselsatt mig med den der besynnerliga pagina af civilisat-ionen, och af menniskonaluren, som läses, när man forskar i criminalsystemet; och jag karn såsom ögonvittne intyga, hvad äfven alla, som tagit kunskap om de classiska verk, hvilka i ämnet finnas, kunna intyga, att i England, Norra Amerika, Frankrike, Holland, ja! i alla dessa fria och lagbundna länder (de öfriga angå icke oss) undergå fångarne den aldra villkorligaste behandling, och så måste det tillgå; men denna villkorliga behandling har blifvit dem af lagen ådötnd. Jag talar ingalunda om dem, som stå under ransakning i fråga om hvad brott som helst, utan blott om dem, som för nesligt brott äro dömde till viss tid, eller på lifstid. Det är ostridigt en af menniskans medfödda rättigheter alt bruka knif och gaffel; men om denna rättighet ovillkorligt utsträckes till vildsinta fångar, blir rätt tukt inom fängelserna omöjlig, och likaså bevakningens trygghet. Fångförares rättighet alt begagna skjutgevär, har här blifvit bestridd, men må då lagens bestämmelser mot fångspillan reformeras; ty det är ohyggligt, alt denväifrejdade soldaten, som aldrig begått något brott, blir dömd till Spö för det han bar den olyckan att spilla en fånge. Nu går artilleristen — ty det är soldater af en vettenskaplig e'lite-trupp, som vi mest begagna till fångbevakning! — med 2:ne fångar, hvilka ej äro sammanläste och ej få beläggas med jern. De springa, den ene i öster, den andre i vester. Hvilken af oss är nog fintlig att qvarhålla dem begge? Han måste blifva af med den ena.
BondcStändet hafva Johan Jacob Rutberg från Norrbottens Län och Nils Mänsson från Malmöhus Län anmärkt, dels, alt Utskottet, jemte utredande hvarifrån dagsverksskyldigheten härflyter, bordt i bestämda ordalag föreslå, att ersättningen med år i835 upphörer samt dels, alt då meranämnde dagsverken utgingo af torftige, ålderstigne och t 286 Stats-Utskottets lii ■äcklige Inhysesh jon , hvilka saknade förmåga att förrätta kraftigare arbeten, och Landshöfdingen således mäste åtnöja sig med sadane dagsverken sorn de förmådde åstadkomma, borde ock ersättningen för desamma antingen nedsättas lill hälften af det föreslagna beloppet eller beräknas med endast 10 sk. 8 r, B:co för hvarje sådant dagsverke; deri åtskilliga Ledamöter instämt; hvaremot Sune Nilsson och Per Ericsson från Kronobergs Län yrkat bifall å Utskottets i ämnet gjorde hemställan. Utskottet har, vid förnyad handläggning af denna fråga, väl funnit sig böra förblifva vid sitt redan afgifne tillstyrkande, att den ifrågakomne dagsverksskyldigheten till Kronobergs Kungsgård skall upphöra; men då tiden, för hvilken medelpriset af den Landshöfdingen tillkommande dagsverkslösen uträknas skall , torde böra utsättas, föreslår Utskottet det tillagg uti sitt förra yttrande, att den årliga ersättningen skall utgå till det belopp, hvartill lösen för beiörde dagsverken, efter medeltal af de feni sistförflutne åren kan finnas uppgå; hvarföre en denna Lösen motsvarande Summa förslagsvis med i5oo R:dr på denna Stat upptages, och derigenom äfvenledes Bevillningsafkortningen för Mantalsskrifne Inhyseshjon kommer att ej vidare äga rum.
Då af dessa tillkännagifvanden kan hemtas fullt skäl till den förmodan, att den omförmälda beredningen icke uraktlåtit, att af de trafikerande och andra sakkunnige förskaffa sig fullständig kännedom om, i hvad mån samtlige de i tulltaxan upptagna artiklar kunna ingå, dels i den omedelbara förbrukningen, af konsumenterna, dels ock såsom materialier i landets industri, så måste det äfven vara representationens rätt och pligt att tillse huruvida sådana upplysningar blifvit begagnade pä ett sätt, att den föreslagna förändringen af nuvar. tullagstiftningen kommer att leda till den fördel för det allmänna, som borde vinnas. Under erkännande att sådant i flera fall ägt rum, är det likväl mängas öfvertygelse, att de föreslagna tullbestämmelserna å flei a andra, och deribland några de allra vigtigaste artiklar, stå i strid, dels mot vissa allmänt kända faktiska förhållanden, hvilka kanske icke hade bordt förbises, dels ock mot de antagne allmänna hufvudgrunderna. Till närmare utveckling af nyssnämnde allmänna hufvudgrunder, har chefen för finansdeparptet åberopat en af 1839 ars tullcomité uppställd klassifikation, enligt hvilken utländska varor, vid införsel i riket, borde antingen befrias frän tullafgift, eller beläggas med en mer eller mindre hög taxa. Bland de varuslag, för hvilka denna comité ansett tullfrihet böra äga rum, förekomma, under 4:de punkten, sådane råvaror och enkla beredningsämnen för näringarne och konstfliten, som äro af mera produktiv beskaffenhet, eller i hvilkas förädling ingår ett större arbetsvärde. Deremot finnes ett annat slag af artiklar, om hvilka comitén icke utlåtit sig, huru de borde betraktas, fastän de äro af det allra största inflytande på landets egna näringar, och följaktligen förtjenar att blifva föremål för den noggrannaste pröfning: nemi. alla sådana varor, som, lill en del förädlade, likväl icke omedelbart förbrukas af den egentliga konsumenten, innan de undergått en ytterligare bearbetning; och det är egentligen några af dessa artiklar, i afseende hvarå det afgifna förslaget synes mest bristfälligt. Detta inträffar synnerligen i afseende på alla de särskilda artiklarne under rubriken garn, hvilket af det efterföljande skall ådagaläggas.
Cirkulärbrefvet den 11 Februari 1847 utvisar, detta bref i afseende å tiden för insändande af protokoll angående bouppteckningar, morgongåfvobref och afhandlingar om lösöreköp endast hänvisar till hvad om inteckningsoch lagfartsprotokoll finnes stadgadt och detta stadgande förekommer i de två första momenten af 28 § i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, hafva Rikets Ständer ansett det åsyftade ändamålet lämpligast kunna uppnås genom en förändrad lydelse af dessa begge moment; hvadan Rikets Ständer för sin del beslutat en författning af följande innehåll: “Med ändring af de två första momenten af 28 § i Kongl. Förordningen angående inteckning i fast egendom, den 13 Juli 1818, förordnas, att desamma skola erhålla följande lydelse: Sedan Häradshöfding hvarje gång om året hållit ting i sitt häradshöfdingedöme, sände han in till Hofrätten, innan tre månader derefter, protokollerna i alla de mål, som i 27 § nämnde äro, vid bot tre daler för hvar dag han uteblifver, vare sig med ettdera af dessa protokoller eller med dem alla. Rådstufvurätt gore det för hvar månad inom utgången af nästa månad derefter, vid lika bot.“ Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 7 Oktober 1863. fiih. lill II. Skrifvelse, N:o 'ISO. -4:0 ISO. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Okt. 1863. Preste-Slåndet den 3 Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Ståndet den 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående bestämmande af tid för klander emot tilleller afträdes-husesyn å kronojord. (Lag-Ulskoltets Betänkande N:o 51). S. A. K. Genom Kongl. Förordningen den 6 Februari 1849 är följande stadgande med deladt: “Då, med anledning af 27 Kap.
Majits nådiga Stadga angående afgångsexamen vid rikets högre elmentarläroverk af den 11 April 1862 förcskrifver, att denna Stadga skall från och med den 1 Januari 1864 vara till efterlefnad gällande; men då nämnde Stadga i mångå fall föreskrifver olika fordringar till afgångsexamen, emot hvad förut fordrats till stu dentexamen, deribland för dem, som läst latin, det tvungna läsandet af grekiska, hvarjemte fysik tillkommit, och för dem, som ej läst latin, fysik, kemi, mekanik och engelska, och då läsandet af grekiska, enligt Kongl. Majits nådiga Stadga al den 29 Januari 1859, redan skall börja i 4:de klassen, af engelska i 5:dje klassen, af lysik i 5:te och af kemi i 6:te, är det tydligt, att de ynglingar, som inom fä år äro färdige att taga studentexamen, ej på ett år kunna hinna att inhemta de kunskaper som fordras, särdeles engelska och grekiska, och hvarföre Kungl. Majits nådiga Stadga af den 29:de Januari 1859 förutsätter undervisning i 4 å 5 klasser, det vill säga under 7 å 8 år. Desse ynglingar mäste då antingen se hela sin Iramtida bana stängd och de få afstå ifrån möjligheten att bli studenter, eller också få de tillbringa flere ålvid elementar-läroverket för att följa med i de tillkomne ämnena. Att det i många fall medför deras förderf, att, sedan de redan uppnått mognad ålder och ej hafva full sysselsättning af de ämnen de redan läst, blott för alt studera de tillkomne nya nödgas qvarstanna i skolan, torde vara temligen säkert. Sta ten kan ej förlora på om tillämpningen af nämnde nådiga Stadga al den II April 1862 uppskjutes uågra år, men flere hundrade, ja kanske tusende ynglingar blifva derigenom räddade från att lå sin framlid stängd.
Om det å ena sidan torde böra medgifva s, att den, genom StatsUtskottet, uti Dess Memorial N:o 346 meddeldte Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 20 sistlidne November lemnar Rikets Ständer en slags kunskap oin förhållandet med inkomsterna 64 H. 6 82 Den 3 Mars f. in. från Ön S:t Barthelemy, under de förflutna åren, så lärer det väl å den andra sidan icke kunna motsägas, att en tillförlitligare, med ordning och noggranhet i räkenskapssätt mera öfverensstämmande, uppgift åstadkommits, om, uti den afgifne berättelsen, intradernas belopp för hvarje år upptagits, och derifrån afdragits Administrations-utgifterne, samt det blifvande öfverskottet derefter redovisats, i stället för att, som skedt, blott omnämdt är, huru någon del af medlen blifvit använd, men deremot både Debet och Credit saknas. Slutmeningen af Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständer af den 18 April 1812 lyder som följer: ”Kongl. Maj:t ”vill genom Sitt för dessa Ärender inrättade ”särskildta Departement låta vid hvarje Riks”dng komma till Rikets Ständers kunskap ”hvad i denna del af Styrelsen sig tilldra”git, hvad fördel för moderlandet deraf vun”nits; och i hvad mån öfverskjutande intrader från besittningarne kunnat till a 11— ”mänt nyttiga anstalter inom Riketanvändas.” Jag öfverlemnar till hvar och en att af den underrättelse, som Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse lill StatsUtskotlet meddelar, göra sig någon idee om DrätselVerket på S:t Barthelemy, och om deraf kan finnas inkomsternas och utgifternas förhållande till hvarandra; hvaruti de förre så väl som de senare rätteligen bestått; huru inkomsterne Den 3 Mars f. m. 83 blifvit använde; om de lill allmänt nyttiga anstalter inom moderlandet blifvit anvisade; eller hvart de eljest tagit vägen. Väl säges det, att Kongl.
Stockholms Slott den 28 Februari» 1825. Föregående afskrift wara lika lydande med det för tnig upwiste Höga Original intygar med Embecs underskrift och insegel. K:l. Notkllbl., I.. 8. Lx Viäimsro viä» di. kröäelius. Be, Den 19 December. nzs Begärdes pä Bordet. Föredrogs ä nyo Banco Utskottets den i De» eember pä bordet lagda Protocolls-Utrr-g as den 2Z Nowember, innehallande asstyrkande ä den of Rikö. dagsniaitnen isrän Dalarne kvlätisl^elmsnn wäekke rno» tion, atl Fullmäati,skåpet i Banquen och Riksgäl S« Conioiret pädancjter hos samm» personer skulle blisw» förenadt. Hwad Banco Utlkottet i afseende hära tillstyrk?, blcs, nppä af H^r Gecfwen och Landt M-rskalken gjord proposition, as Rldoerskapet och Adeln bifallit. Föredrogs ä nyo Stats Utskottets den 7 Dttem, ber pä bordet lagda Betänkande, rörande General Assistans ContoirelS förwalining. Bifölls. Föredrogs ä nyo S'ars Utskottets den 7 December pä borver lagda Prorocvlls Utdrag, rörande Vanco-Comnntzarien ^iöpsreärs för detta h fdc befattning med Genera!-Asitstence Comoirets sorwalkning; hwilket i sä mario bi/oUs, ait de emot bemälte B nco-Commrsirrje upgjorde ersättnings rakiiinq.r och an, stälde rältegängar, i det skick de nu äro, skulle enl,gr hans derom gjorde anhällan, sä sörsasia, och de i n4s Den 19 December. grund deraf balancerade summorne ruur Näkenffapcrne afföras. « Friherre kvlannerkieim, I^srs ^u^urr.
Hade detsamma icke inträffat om 4:de Brigaden i rätter tid infunnit sig på stridsfältet? Det var således icke Adlercreutz's, utan 4:de Brigadens fel, att alla Ryssar i Revolax icke blefvo tagne. Att Adlercreutz hade hos sig tre hela syslolösa Brigader är icke sant, och om dessa icke behöfdes att betäcka stora vägen, tillåter jag mig icke att bedöma. Men hade Ryssarne på densamma erhållit en större förstärkning och angripit, så hade det varit farligare, om Adlercreutz hade begagnat troupperne från denna sida, för hela Arméen, än om 4:de Brigaden hade blifvit afslagen. I alla fall visar utgången att den mot Revolax använda styrkan var tillräcklig. Herr Holm hade således bordt förlåta Adlercreutz att han häruti handlade efter sitt, och icke efter Herr Holms hufvud. Visserligen tror jag också att Adlercreutz, utan allt biträde af 4:de Brigaden, kunnat slå Ryssarne vid Revolax; men 4:de Brigaden hade icke sett någon fiende sedan retraiten från Toivola den 15 Mars; deremot hade de andre 3:ne Brigaderne slagits den 16 April vid Kalajocki och den 18 vid Sikajocki. Herr Holm har dessutom sjelf berättat att enär Brigaden högt yttrat sitt missnöje öfver att ej hafva fått slåss, samt äfven yppat deras brinnande lust att mäta sig med Ryssarne, så hade det varit hårdt hindra Brigaden förtjena den Lager, hvilken den nu förvärfvade. Men att General en Chef Grefve Klingsporr derföre blef Fältmarskalk, Adlercreutz General-Major (hvilket likväl skedde för Sikajocki-affairen) och Grefve Cronstedt Riddare af Svärds-Ordens Stora Kors, utan att Herr Holm för sitt åsyna vittnesmål och sin rådighet icke en gång fick en Cardinals-hatt, var bra hårdsmält. Herr Holms resonnement på 28 sidan är af så låg beskaffenhet, att det icke från något Svenskt Boktryckeri bordt utgå.
Deras Exc.llencer, Iustikiä-Stars-Ministern, Herr Grefwe Gyllenborg, och Stats. Ministern för Utrikes Ärenderne, Herr Friherre vott Engeström, Stat» Rädet Friherre Rosenblad, Hvf-Canzleren Friherre af Wetterstedt, StatS;Secreterare!, Järta. » . » Stars-Secreterare» uppläste i unberdänighet, till justering ett underdånigt förflag till Kongl. Maj:tS Rädiga Proposition till Riksens Ständer, angäende betalning af Hamburgske Ban« quierernes Averhoffarfwingar» E. Avon Hålles L Sons och Luis ^ Jenquels fordringar, hwilket förflag, tydande sä,om det wid detta Proto. coll finnes bilagdt, Kongl. Maj.t uppä Stats-Rädets underdäniqa tillstyrkande i N-dek gillade, med befallning an Dest Nädiga Proprsirion till Riksens Ständer skulle i enlighet dermed utfärdas, och pä »anligt sätt öfwerlemnas. Lx protocol!oj Cart O. Llrozmaö. Ul - Den go Äutf. n§ Utdrag af Högloft. Ridderffäpets och Adelns Protokollwid Urtima Riks. dagett i Orebro, den zo Augusti L8ro. S D. ^.-.nitteraves lill Bewillnings-N sVoue Kongl. Majus Nådiga Proposiiion angäende jörckomne hin der och srvänqhuer af Riksens Sländ.'?s förnyade Chartä-Sigillatä. Förordning. Silvsriiolps. Utdrag äf Protokollet, hällit hos Högwördiga Preft-Ständetwid Urtima Riksdagen i Arebrod. zo Aug. i Zro. S. D ^wad Riksens Högloft.
Datum ut Supra. CARL JOHAN. G. af Wetterstedt.” Detta Kongl. Maj:ts Nådiga tillkänaagifvande om förhållandet med Intraderfie från S:t Barthelemy under den tid som 63o Stats-Utskottets Betänkanden. förflutit sedan 1817 års slut, då enahanda underrättelse Rikets Ständers Stats-Utskott i Nåder meddekles och derefter till Riksens Ständer inberättades, har Stats-Utskottet ansett icke fordra annan åtgärd än detsamma lill Riksens Höglqflige Ständer yördsainligen frambära. Stockholm den a5 October i8n3, N;o 567, Ankam den 31 Qct, 18? 3, Utlåtande, rörande granskningen af Militiae -BoställsCassans Räkenskaper* Bland åligganden, sorn, vid innevarande Riksdag, tillhört Stats-Utskottet, har äfven varit det, att, sedan Kongl, Maj:t, enligt Nådig skrifvelse till Riksens Högloflig? Ständer af dea 28 asti. Februarii, tillåtit, Stats-Utskottets Betänka uden. 031 det Militiae-Boslälls-Cassans Räkenskapet* måga för Riksens Ständer och deras Revisorer få framläggas, öfverse och granska denna Cassas förvaltning; Och får Utskottet, efter att hafva fulländat ifrågavarande Revision för de, sedan sista Riksdag, förflutne åren 1818 och 1819, för hvilke afslutade Räkenskaper varit att tillgå, nu till Rihsens Högloflige Ständer inberätta härunder förekommit. Militiae-Boställs-Yerket, sorn, till sill Inrättning, är samtidigt med IndelningsYärkel, har tillkommit i afsigt att lemna vård och tillsyn Öfver husell å de till Militien Indeldte Boställen, samt derjemte ombesörja deras bebyggande utaf dertill anslagne medel.
VERA. dräkt, sitta vid ett bord i bakgrunden, på hvilket befinner sig SALVATOR (håller armen om Veras axlar). Ha vi nu rätt att hvila litet, min Vera? Vi ha VERA. hårdt, utan skonsamhet mot sig själf jag är alltid rädd för hvilan, jag. SALVATOR. Rädd för hvilan, min Vera! I mina armar? VERA. Med hvilan kommer tviflen de förfärliga tviflen. SALVATOR. sant att vi verkligen löst lifvets gåta. Men hur är Du tviflar ännu! Du tror inte ännu att det är Det är sant men hur godt det gör att arbeta (Salvator klädd som student, Vera i en enkel, modern ett stort mikroskop, flaskor, tuber, spritlampa, allehanda föremål.) arbetat hårdt dessa sista nätter och dagar. 67 FJÄDRE AKTEN - det möjligt, älskade, att ditt tvifvel kan bestå inför så klara fakta. Dag efter dag ha vi nu upprepat experimentet under mikroskopet, och alltid har resultatet visat sig ofelbart. Hvarje gång har insprutningen alla fientliga mikrober. Hvad vill du mer? VERA. omständighet, som undgått vår uppmärksamhet, och det inte mer skall utfalla så lyckligt. Jag fruktar alltid att det ändå kan vara någon stärkt lifsmikroben, så att den genast begynt döda att när experimentet skall göras på lefvande människor, SALVATOR (springer upp). dig. Hvarför ständigt uppskjuta att göra vårt experiment på lefvande människor. Jag ser, att endast detta skall kunna gifva dig lugn. Låt oss då hellre Hör, min Vera, nu är det jag som vill handla för göra det strax. Låt oss offentligt tillkännagifva att ett medel att stärka den, så att den skall segra i vi upptäckt den verkliga lifsmikroben och att vi funnit hvarje strid kort sagdt, låt oss tillkännagifva att strax strömma till i tusental för att försöka experimentet. VERA. Och om vi misslyckas? SALVATOR. dig och mig. Låt oss hellre en gång våga en modig handling. Ser du icke att detta eviga tvifvel förlamar både ingen död skall finnas mer, och människorna skola 68 SANNINGENS VÄGAR VERA (grubblande). anda kan inte handla.
Ytterligare Utlåtande, IV a. s 437 — 469, bif. af Adeln, IX 3. s 365, af B01- gareStåndet, IX 3. s 377, af BondeStåndet, IX 3. s 381, af PresteStåndet, IX 3. Gyllenstjernska Famillens, angående, Kronofordran. StatsUtskottets Betänkande, IV 4. s 5oa517, bif. af PresteStåndet, IX s 924, af BorgareStåndet, IX S954, återrém. af Adeln, IX s 966, bif. af BondeStåndet, IX s io45. Underd. Skrifvelse, X 1. s 744 — 748- Gårdfarihandel, om upphäfvande af. Motioner, remitt. till Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 335 — 38o, afslag. af Adeln, IX s 273, bif. af PresteStåndet, IX s 287, af BorgareStåndet, IX s 29a. Underd. Skrifvelse, X 1. s ao3. RiksdagsBeslutet, §. 44* Gårdsby. Se Linodling. Gäldenär, öfver förslaget att bysatt, må vara pligtig sin skuld med arbete aftjena; Motioner, remitt. till Lagutskottet, II s ji65, >279. 115 Utskottets Betänkande, VII r. s 533—i 544» afsl. af PresteStåndet, IX s 4°9* återrem. af Adeln, IX s 419, af BorgareStåndet, IX s 4a5, af BondeStåndet, IX s 421. Ytterligare Utlåtande, VII a. s io56—* 1067, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 998, förkast, af BorgareStåndet ^ IX s 999. RiksdagsBeslutet, §. 27.
M. har i afseende på sista årets gröda gjort en sådan tillämpning af författningen, och härmed tror jag alla hafva haft skäl att vara nöjda. Att fordra, det räntegifvare bort, under ett sådant år som detta, anskaffa icke efter årsväxtens beskaffenhet strid, utan efter andra års beskaffenhet strid säd, skulle hafva medgifvit ett oändligen svårt onus för räntegifvare». Jag tror näppeligen att de ens hade kunnat fullgöra det; ty jag betviflar, alt så mycket säd af fullgod beskaffenhet funnits, -sorn för en sådan leverans hade behöfts. Det skulle i sanning hafva varit ganska hardt om under ett sådant år som detta, då räntegifvarne fått pä Den 29 Mars. 527 sin jord en icke allenast ganska iinga, utan äfven föga vigtig gröda, de skulle varit tvungna icke allenast att utlemna sin fulla ränta, utan äfven anskaffa den af ett föregående års skörd, kanske emot dubbla priset, emot hvad de fått för sin egen säd af det ifrågavarande årets skörd. En värd talare har anfört, att man borde bestämma en gang för alla räntespanmålens vigt, och i sådant afseende föreslagit den till 134 LÄ för råg och 11^ LÄ för korn. Jag tror, att af det sista årets gröda ganska litet qvantum kunde fås, som innehöll en så hög vigt för nämnde sädesslag. Min erfarenhet är åtminstone, att inom Upland det sista årets gröda varit af ytterst svag beskaffenhet och icke i allmänhet uppgått till denna vigt. För min del yrkar jag bifall till Ulsk:s förslag. Frih. Raab: Man har förundrat sig deröfver, att jag och flere talare kunnat yrka bifall till Utsk:s förslag; men jag kan icke annat än högeligen förundra mig öfver de skäl, som blifvit anförda deremot. Således har till exempel Frih. Cederström sagt, alt alldenstund det icke finnes någon egendom, på hvilken icke slö säd växer, så skulle deraf kunna hemtas anledning att tvinga räntetagarne att emottaga slö säd. Behöfs väl något svar härpå? Vidare har Frilen sagt, att man skapar så många ränletagares missnöje.