Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande , N.-o 21. 37 Tullvärde. Qvantitet för Tu 11 ber. Inf.-Tu 11. Utf.-Tull. R:dr s. r. Hulr s. r. R:dr S. r. Stålarbeten, ej specificerade 100 lid. v. 33 16 — F r i a. 3 Stärkelse, hvit 1 lisp. 1 — - F r i. 1 IG — Svafvel 1 lisp. — 16 — F i' i 11. — 10 — Svafvelblomma l skålp. Substance, sc Bläckpulfver. Svampar, Matnyttige, se Frugtcr. Svarfvade arbeten, se Trädvaror, arbetade, Sviskon, se Plommon, CatharinSvärta, Bok-, se Boksvärta. Svärta, Kopparsticks-, se Boksvärta. Synålar, se Nålar. Syringar, se Fingerborgar. Sängkläder, se Kläder. Tackjern, se Jern. Ta flor, se Målningar. Taft, se Väfnader, Helsiden. Tagel, se Hår. Talgljus, se Ljus. Tapeter af papper, se Papperstapeter. Tapetborder, se Papperstapeter. 38 Bil. till Bevillnings-Ut skottets Betänkande, N.o 21. Tullvurde. Qvantitet för Tullbcr. Inf.-Tu 11. Ulf.-Tull. R:dr s. r. Tenn: oarbetadt, samt arbetad t, gammalt R:dr s. r. R:dr s. r. 8 16 — och sönderbrutet l lisp. — 20 — 4 — 36 — arbeladt, nytt, olackeradt l skålp. 12 — ritus l skålp. — 2 Tester eller Kreitz F ri tt.
Hrr Bänkmäns val-lista till återbesättande af uppkomne ledigheter bland Hrr Electorer efter: N:o 131. Gr. De Geer lill Löfsta, Carl, „ 77. Frih. Rehbinder, Fredrik Wilhelm, „ 119. Hr Duse, Fullm. Frih. Adelsvärd, Johan Carl, samt „ 1222. „ Linroth, Carl Johan Gustaf; och befunnos dertill hafva blifvit utsedda: N:o 323. Frih. Rosenblad, Carl, „ 2120.B. Hr Nauckhoff, Carl Johan, „ 2292. „ af Edholm, Erik, samt „ 2299- , von Beskow, Bernhard. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr von Hartmansdorff, Aug., i anseende till göromål inom Unionscomiteen, begärt och erhållit ledighet från sin befattning såsom ledamot i Const.Utsk. under en tid af högst 14 dagar, räknade från och med nästkommande Måndag; och anmodade II. Ex. fördenskull Hrr Electorer att i deras nästa sammanträde, lill tjenstgöring under denna ledighetstid, utse en ledamot i nämnde Utsk. Fortsattes pröfningen af Statslltsk:s d. 26 dennes på bordet lagda utlät. N:o 39, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 6:te liufvudtitel. 4:o Gästgifvares friheter och 5:o anslaget till laga skiften i Skåne, Skaraborgs län samt pä Öland. Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 6:o Anslaget till vägar och communicationer. Frih. Cederström, Jacob: Bland de motioner, som i denna punkt blifvit af SlatsUlsk. afvisade, för att gå under det anslag af 8,000 r:dr, som förut blifvit, tillstyrkt alt af K. M. användas för dylika undersökningar, är den af Rutberg väckta frågan om undersökning af väganläggning från Schangeli, Gelli vari och Ruotivari till Tysfjord i Norrige, enligt hvad här står i betänk.
Sedan Edvard Wodin, han, åt hvilken du gifvit ditt hjerta och ville skänka din hand, fick veta vår fars öde, och dessutom fick veta att efter honom finnes intet annat än skulder, så visade han en uppenbar köld, hvilken lät mig förmoda att han ej mera skall låtsa om Celia, då lyckans solsken icke mera ler emot henne. Förmodligen har han icke heller skrifvit till dig sedan dess, och om så är, kan du väl sjelf finna att du är en öfvergifven älskarinna. Den trösten kan jag gifva dig, att den, som så beter sig, aldrig var värd dig, och är icke heller värd dina tårar. Den andra nyheten är den, att du med det första kommer hit till hufvudstaden; vi skola se till, att du får dig någon plats såsom guvernant. Jag vet väl, stackars Celia, huru detta skall kosta på dig; men vi måste böja oss under nödvändighetens hårda lag kanske solen ännu engång uppgår för oss. Må nu väl, min snälla syster, och kom snart till den, som säkert mest af alla håller af dig, kom till Clinton.« När Celia läst äfven detta bref, blef hon först liksom helt kall, och hennes läpp krökte sig af förakt; men när Anna, som länge sökt henne, slutligen inkom i löfsalen, började Celia att gråta bittert och räckte åt Anna de tvenne brefven. I tårar låg snart vänskapen vid vänskapens bröst. FÖRSTA BOKEN. Ett bref till Celias broder Clinton: »Min egen gode broder! Säkert förvånar det dig att icke allenast få ett bref, utan dertill ock ett paket. Hvad kan paketet innehålla? Skall jag säga dig det? Ett och annat, som rörer din syster: bekännelser af Celia. Vänta icke något systematiskt sammanhang, någon planmessig anordning af det hela. Vi fruntimmer kunna ju icke skrifva så; vi uppteckna så ofta det obetydliga och ovigtiga, och glömma bort det hela, plägar du säga. Dessutom hittar du säkert många skriffel, uppkomna dels deraf, att jag icke strängt gått igenom de små manuskripterna, dels emedan Celia ej kunnat skrifva bättre.
Jag fruktar nog, att mången i detta ögonblick skall blifva föga belåten, då jag förklarar, att jag måste gifva ett nekande svar på denna frågå. Nog har jag varit starkt inne på den ide'en, — sedan jag länge betraktade Regeringsmaktens successiva och med hvarje gång djerfvare, i alla möjliga riktningar fortsatta, bemödande till maktutvidgning, synnerligen med begagnande af ensidiga grundlagstolkningar, praejudicater och derpå grundade nya anspråk, — att hellre än att med öppna ögon se samhället åter sjunka i despotisrnesn fjettrar, hellre än att se samtida och efterkommande generationers välfärd uppoffras för helgden af några obestämda och i vissa fall alldeles icke peremptoriska föreskrifter i en grundlag, hvars största förtjenst såsom tankefoster ligger i dess conseqventa uppställning af alla möjliga hinder för samhällsinrättningarnas förbättring, söka i en så vidt utsträckt tolkning af ordalagen, som möjligt, och i värsta fallet derutöfver, factiskt, dock utan våld, återfå eller förvärfva förlorade eller saknade rättigheter, förenliga med allmänna rättsgrunder. Desto angelägnare tyckte jag sådan utväg vara, som, oaktad temmeligen långvariga bemödanden att inleda samhällsskicket till föremål för allmännare granskning, ännu så få syntes hafva vaknatur sorglöshetens och den menlösa tidens slummer, och folket på det hela af sitt lands constitution icke kände mera, än dess missbruk och sina skyldigheter, alls intet af sina rättigheter och deras nyttiga bruk. Möjligheten att framkalla en sammanhängande yttring af national-viljan, aflägsnade sig för hvarje nytt riksmöte, under det upplösningen af alla beslående moraliska garantier — ty auctoriteternes makt hvilar ofta pa Den 26 Februari f. m. 357 opinionen om deras ofelbarhet — syntes nalkas det kritiska ögonblick, då samhällsvidriga planer skulle kunna uppstå och lätteligen utföras.
Alla skatter äro ett ondt, men den här il råga v:de skatten är icke en bland de mest tryckande. Vid sådant förhållande kan jag verkligen icke fatta, huru samma person, som försvarat att man för den vara, som köpes, skall betala 130 proc. endast derföre, att denna vara föres öfver gränsen, eller med andra ord vill bibehålla s. k. skyddstull till belopp, hvarigenom en nödvändig klädespersedel fördubblas i 92 Den 6 Juni e. m. pris, huru samma person här förfäktar det påståendet, att det skulle vara hardt att en oskyld, som får ett testamente eller gåfva, vid mottagandet deraf skall erlägga 5 proc. Månne icke sådana höga skyddstullar, och, för att taga ett annat exempel, fullmaktslösen, jemlikt hvilken en person, som tillträder en tjenst, skall betala en hög lösen för att komma i åtnjutande af denna tjenst, med allt skäl kunna sägas vara långt mer obilliga? Nu il'rågav:de bevillning är deremot en afgift, som tillhör deras antal, hvilka blifvit utaf alla rättslärde mest försvarade, enär denna skatt utgör en öfvergångsafgift vid sådana fall, då egendom öfverflyttas å alldeles oskyllda personer och dervid föranleder ett undantag från arfslagarne. Kan det dessutom vara skäl att riskera en förhöjning i bevillningen genom borttagandet af denna skatt? Vidare får jag erinra, att denna skatt, förra gången frågan förevar, nedsattes i vissa fall från 10 till 4 och i andra från 6 till 4 proc. Dertill lades charta-sigillata-afgiften af 1 proc. Om detta förslag bifalles, så kommer endast charta-sigillata-afgiften att qvarstå. Denna skatt drabbar icke personer, som äro i något verkligt behof; och, på sätt redan förut blifvit erinradt, ifrågakommer den icke, då egendomen öfvergår till närskyllda, utan endast då oskyllda eller särdeles aflägsna slägtingar taga densamma i besittning. Att lt. St:r redan vid förra riksdagen i detta fall tillvägagingo med stor frikostighet, kan icke bestridas, och det torde vara skäl att dervid stanna. Jag fortsätter mitt yrkande om afslag å punkten. Frih. af Ugglas:
Guld-, silfveroch kopparmynt regnade öfver de närståendes hufvuden och föllo ner bland hopen. Den frikostige mannen på Residensets trappa var unge John, som det plötsligen fallit in, att det dock vore roligt att pröfva på, hur det kändes att vara kung. Det var ett lika lätt som angenämt göra. Bara kasta ut pengar, där, där, där. – Hur man bockade och krökte sig i stoftet för honom! Med hurraropen för kungen började också blanda sig rop af: Lefve John Hall, lefve John Hall, lefve John Hall! John tog emot hyllningen och bugade sig nådigt åt alla sidor. Ändtligen gjorde polisbetjänterna slut på upptåget genom att förständiga unge herr Hall att upphöra med penningutkastandet och tillsäga hopen att skingra sig, hvilket den också gjorde, då de i processionen deltagande afmarscherade till öfverofficerarnes samlingsrum i Stadshuset, där de blefvo undfägnade tillika med andra af stadens borgareskap, hvilka där infunnit sig. Då unge John från gatan såg, att det Hallska huset alltjämt var ekläreradt, och däraf drog den slutsatsen, att hans föräldrars förnäma gäster ännu voro kvar, ville han ej begifva sig hem. Under det att han dref omkring på Stora Torget, mötte han sin kusin Lund. – Följ med in i Stadshuset, se hur mycket folk strömmar till! sade denne. – Hvad är där på färde? – Borgerskapets infantericorps har fest, men en mängd andra medborgare hafva också infunnit sig. Se så, John, du kan ju vara frondör bäst du gitter, du är väl ändå tillräcklig patriot att med oss andra glädjas åt din fädernestads och hela fäderneslandets frälsning. Kom med, gör dig inte besynnerligare än du är, det är Gudi nog. Mot vanan lät John öfvertala sig. Inne i Stadshusets stora sal var man i färd med att dricka de kungliga skålarna under sång och musik. Alla hade rest sig med glasen i hand och sjöngo i chorus: »Hvem är ej af fröjd betagen Denna dagen, Då kung Gustaf blef oss skänkt! Låt oss denna hjälte fira, Som skall sira Tideböckren i vårt land! Gustafs skål vi våga nämna Och ej lämna
Uti sin förut omförmälda motion har Herr Liljenstolpe, A. F., jemväl föreslagit nedsättning uti den bevillning, som för närvarande bör utgöras af tjenstemän för deras löner; men då Utskottet icke funnit någon anledning dertill att icke äfven tjenstemän böra, lika med andra medborgare, bidraga till fyllande af Statens behof i mån af deras inkomster, så hemställer Utskottet, att berörda förslag må lemnäs utan afseende. § 7. Vidare har Herr Liljenstolpe, A. F., föreslagit, att, med afseende på beräkningen kf bevillningen för tjenstemäns löner, måtte med tydliga ord utmärkas, hvad som med ''behållen inkomst” menas, och huruvida afdrag dervid må ske för erlagd fullmagtslösen, inbetald pensionsafgift, m. m. Då likväl nu gällande föreskrifter angående beräkningen af de beskattningsbara inkomsterna af kapital eller arbete torde vara tillräckligt bestämmande äfven med afseende på tjenstemäns löneinkomster, och någon annan ändring i detta hänseende, än sorn Utskottet här ofvan föreslagit rörande rättighet till afdrag för inbetald pensionsafgift, icke synes erforderlig, så hemställer Utskottet, att äfven detta förslag måtte lemnäs utan afseende. Af Herr Liljenstolpe, A. F., har i hans förut omförmälda motion äfven blifvit föreslaget, att tjensteman, som ej har embetslägenhet, måtte få njuta frihet från bevillning, i Stockholm för 300 Riksdaler af sin inkomst och i landsorten för 100 Riksdaler deraf; men då förmånen af bostadslägenhet, enligt nu gällande Bevillningsstadga, inberäknas i de inkomster, lör hvilka tjensteman, som deraf är i åtnjutande, påföres bevillning, så har Utskottet icke funnit skäl att tillstyrka bifall till detta förslag. § 9.
Det har funnits tider, då ingen kunde få sin figur att upptaga nog rum, som om hvar enda dam hade till uppgift att så mycket som möjligt chikanera sin nästa, och på andra tider ha damerna glidit genom mänskligheten, smala och åtsnörpta som skuggor. Under renässansen belastade sig damerna till ytterlig grad med smycken, som i förening med de höga sammetslifven och de enorma, hjulformade kragarne måtte ha utgjort en daglig pröfning att bära. I direktoriets tid var det en period, då damerna satte en ära i att bära så litet som möjligt af allt, både kläder och smycken. En afton, då en stor skönhet ur den förnäma världen uppträdde i ett sällskap, endast inhöljd i en tunn florsklädning och med en kamé om halsen, föreslog värdinnan, att damerna skulle gå in i hennes sofrum för att se efter, hvad den fabelaktiga dräkten kunde väga. Man fann, att dess hela vikt belöpte sig till ett par skålpund, och från den aftonen blef det ett slags sport i fina världen, att damerna öfverbjödo hvarandra i lätta dräkter, som man jämförde genom att väga dem i värdinnans privata rum. Det är icke så länge sedan, som kejsarinnan Eugenie i sin makts och skönhets glans beherskade moderna från cirkeln af sin krinolin, och icke många år därefter hörde jag en ung dam säga, i det hon med en medlidsam blick betraktade en tafla, som föreställde en revy af alla det franska hofvets damer: » Stackars varelser! » — det lät så beklagande, som om hon hade sett dem föras till guillotinen. Det är alldeles otroligt, till hvilka narrar modet kan göra de förståndigaste människor. Man skulle tro, att det var en formlig trollmakt, som med en enda blick hypnotiserade oss allesamman, så att vi blindt följde dess minsta vink. En och annan har försökt emaneipera sig, att samla omkring sig modiga och själfständiga människor, som funnit det för galet att så där dansa efter modets pipa, men försö- ken ha hittills aldrig lyckats, annat än i mycket trånga kretsar, och alltid, efter en kortare eller en längre tid dött hän.
R:dr årligen för intendenten vid den zoologiska afdelningen af riksmuseum, och foy vaktmästaren, hvilka bebo en liten vid östra ändan af huset belägen flygel, som till utrymme för den nya måste nedrifvas, samt kostnaden för så kalladt friköp i stadens Drätsel-kommission af den ofria tomten i de gårdar, som skulle bebyggas. Akademien vill icke förtiga, att på tidens längd äfven detta utrymme blifver otillräckligt, men tror, att hvar tid kan och bör sörja för sina behofver. Den har emedlertid låtit uppgöra ritning och kostnadsförslag till en byggnad, som, i lika stil med akademiens hus, skulle omsluta hela qvarteret. Detta förslag upptager en summa af 160,000 R:dr, då, med köpesumman för tomterna, hela kostnaden skulle uppgå till 199,383 R:dr 16 sk., eller i jemnt tal till 200,000 R:dr b:ko, i fall byggnadsförslag^ kunde anses ega tillförlitlighet för en kommande tid. Till hvad Vetenskaps-akademien sålunda i underdånighet föreslagit och hemställt, kan jag för det närvarande ej i vidsträcktare mån tillstyrka bifall, än att, då nedrifning af de till ett värde af 6,383 R:dr 16 sk. b:ko upptagna trädhusen är af högsta vigt för naturhistoriska riksmusei dyrbara samlingars betryggande mot eldsfara, men billigheten fordrar, att Akademien godtgöres för den förlust och de kostnader, som genom denna åtgärd kunna uppkomma, Eders Kongl. Maj:t måtte af Rikets Ständer äska det belopp, som dertill kan erfordras, och hvilket här förslagsvis borde kunna upptagas till ofvannämnde summa, 6,383 R:dr 16 sk. b:ko. Kongl. Maj:t behagade, i öfverensstämmelse med Statsrådets öfriga ledamöters yttrade mening, i nåder gilla, hvad Departements-Chefen sålunda i underdånighet tillstyrkt. 32io, Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademien har, under anmälan, alt dess samlingar förmodligen redan under loppet af innevarande Bil.
Akademien yttrade, vid samma tillfälle, sin förmodan, att, äfven med tillgång till denna summa, lion skall nödgas, såsom förut ofta skett, tillbakavisa mycket, sorn för Samlingarne och vetenskapen kunde vara af vigt att behålla; men Akademien vågade ej föreslå ett högre belopp, emedan lion hade många andra behof, som borde fyllas, och derjemte befarade, att ett begärdt högre anslag skulle mött afslag hos Rikets Ständer. Akademien hyste ock den förmodan, att, i händelse de sökta anslagen beviljades, och en ny lämpligare lokal kunde erhållas till Samlingarnes ordentliga uppställande och offentliga förevisande, dessa skulle väcka ett så allmänt intresse, alt, vid en följande Riksdag, sådana anslag skulle af Rikets Ständer beviljas, hvarigenom de Svenska historiska, antiqvariska och numismatiska Samlingarne skulle komma att täfla med de yppersta i främmande länder, der dylika inrättningar, sedan lång tid tillbaka, ägt mångdubbelt större medel att disponera. Det har för Akademien varit synnerligen tillfredsställande, att finna denna förmodan besannad, långt förr än hon kunnat vänta, då Rikets Ständers, efterj det ii}ra statsanslagets beviljande, först sammanträdande Revisorer redan behjertat behofvet af förökade penningetillgångar; och Akademien slyrkes derigenom i sin förhoppning, alt den välvilja, hvarmed denna nationalangelägenhet af de sednast församlade Rikets Ständer blifvit 42 — 326 — omfattad, skall, på grund af Revisorernes nu gjorda framställning, ej blott fortfara, utan äfven bereda nya utvägar att hastigare uppnå det, icke blott för Akademien, utan säkerligen för hvarje vän af Fosterlandets ära och historiska minnen, efterlängtade målet, att erhålla ett värdigt National-Museum.
Majit härtill nu äskade anslag bevilja, nemligen dels 1,207 Ridr 76 öre att, jemte förut anvisade 1,016 Ridr, eller tillhopa 2,223 Ridr 76 öre, tilläggas Krigs-kollegii Intendenlsafdelnings anslag för materielens underhåll och dels för en gång 3,617 Ridr 20 öre såsom ersättning till rolerings-kassan och Krigs-kollegium för omförmälda under åren 1858—1860 bestridda beklädnads-ulgifler. Hvilket Rikets Ständer skolat, till svar i ämnet, underdånigst meddela; framhärdande Rikets Ständer etc. Slockholm den 15 September 1860. Expedilions-Utskottets Förslag till underd. Uppläst oell godkändt hos Kidd. och Adeln den 12 Sept. 1860. Preste-Stnndet den 12 Borgare-Ständel den 12 Bonde-Slåndel den 13 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, angående inskränkning af katekes-utanläsningen, m. rn. (Allm.
Förslaget grundar sig derpå, att man bör använda g:de hufvudtitelns anslag, icke till bortkastade presenter, utan till utlåning åt näringarna mot 5 proc:s ränta och i proc:s årlig afbetalning, samt att på denna inkomst af 6 proc. grunda upptagande af lån, som åter kunna utlemnas till productiva företag, antingen i låneväg eller såsom presenter, om Konungen så finner. Första årets amortissement blir grunden för första årets upplåning, och i detta afseende är systemet obestridligt, såsom aritlimetiskt riktigt; men det har äfven den fördelen med sig, att man icke bortkastar capitalet, att man med ett ord icke för näringarna använder ett assistancesystem, utan i mån af verkligt behof biträder dem med lån på sådana vilkor, hvarmed de kunna stå ut. Behöfva näringarna alls icke denna anstalt, så är ingenting förloradt; ty då kan systemet hvila för att åter framträda, när det af behofvet påkallas. Hvad deremot vidkommer den anmärkningen, att Konungen skulle betagas rättigheten att fritt disponera g:de hufvudtiteln, vill jag blott erinra, att här endast är eller bör vara fråga derom att upplåta den rättigheten åt Konungen, att i händelse han skulle finna, att anslaget kan på detta sätt bättre användas än hittills, Konungen då måtte äga att vidtaga denna åtgärd, dock med vilkor, att om obligationer en gång blifvit utfärdade, måste systemet orubbadt fortgå, tilldess de blifvit infriade. Man har här ordat om orsakerna till näringarnas trefnad och talat om öfverproduction, åstadkommen genom sedelemissionerna och alltför lätt tillgång på penningar i disconterna. D t u 5 Juni f. m. 137 Det torde vara svårt att annat än gissningsvis utreda, huru mycket inflytande productionen rönt af sedelemissionerna och disconterna; men säkert är, att myntsystemet eller vårt orimliga sätt att handtera penningen, och ombytlighet i de ceconomiska författningarna, vållat brist på credit, som måste förlama näringarna.
Utestående belopp för diskonterade vexlar „ lån på löpande förskrifningar „ lån på aktier och publika papper „ lån mot pant af vågförda effekter „ Kassa-kreditiv - 234,459 3,192,671 2,713,430 258,410 3,085,081 2,383,651 I Götheborg. Osäkra lån på löpande förskrifningar „ „ på aktier och publika papper På lagsökning beroende, men bland säkra fordringar upptagna: Vexlar Lån på löpande förskrifningar . Allmänna Diskont-Jonden. Inkomster: Förskotts-ränta Öfver-ränta Inbetalningar åinomlinien förda lån: Kapital Öfverränta I Stockholm. Kassa-behållning Behållning på räkning i Dcpositions-afdelningen Utestående lån Förskjutne lagsöknings-kostnader I Malmö. I Wisby. Balans inom Icolumn: Banko-DiskontL å n e -Kontoren Yerket i Götheborg. : Malmö. Wisby. Antal lån. R:dr. Antal lån. R:dr. Antal lån. R:dr. Antal lån. R:dr. Distrikter: Stockholms Stad Stockholms Län Södermanlands „ Upsala „ Westmanlands „ Örebro „ Wermlands „ St.Kopparbergs „ Gefleborgs „ Ve ster-Norrland s Jemtlands „ Vesterbottens „ Norrbottens „ Lane -Kontoren i Götheborg. i Malmö. i Wisby. Antal lån. R:dr. Antal lån. R:dr. Antal lån. R:dr. Antal lån. R:dr. Malm Öhnet T,fin 41 R 7fiO JlLCliUlUUUö -JU Celi Oh ri sfi a n sfa ö s ööD TtlO, l I den fördelning på de serskilda Diskont-Verken af handelsFördelning af och nännqs-diskoni-fonder, som omförmäles i Reglementets 151 S har'dels»ok Y # # # # _ # o o nännas-dt morn. 1, har förändring ej vidtagits. Men i den på Banko-Diskontshont-fonden.
Jag kan med denna tankeledning ej underlåta att hembära Bevillningsutskottet min gård af tacksamhet, att det frimodigt arbetat emot gamla fördomar och små usla intressen, samt gifvit idé om lossandet af de förhatliga fjettrar, som långe nog blifvit af oss burna, i afseende på våra behof; men jag måste slutligen instämma i Herr Grefve von Plåtens spådom, att hvarken handelseller näringsfrihet hjelper till någon ting eller lemnar några väntade resultater, om ej hvar Man försäkras om integriteten af sin förmögenhets metallvärdes Status qvo, och att i detta fixa orubbliga normalvårde återfå sina försträckningar, samt att Statens afFairer skiljas från Bankens. Såmedelst skall credifen omsider återkomma. Reda och förtroende skola ge mod och lynne till redbara, lönande företag, och efter stormarne horizonten ljusna, hvilket i evighet aldrig annars sker. Så långö min röst får höras på detta Riddarhus, skall jag ej tröttna upprepa denna prophetia, som jag uppriktigt önskar erfarenheten må jäfva. Dessa reflexioner, dem hvarken förmåga eller tid tillåtit erforderlig utveckling, torde, om de förtjena, få återremissen till Utskottet åtfölja. # Sert t Julii f. nt, Njo *. Herr von Hartmansdorff, August'. Då Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse af den 50 April detta år, angående öfverlemnande åt Riksens Ständer, att yttra sig öfver de straff, sorn blifvit påbudna i 1820 års LurendrägeriFörordping, den 12 sistlidne Maji remitterades till Lagutskottet, anmärkte jag att samma åtgärd bordt äga rum, i anseende till SeglationsOrdningen, hvilken stadgar nästan lika svåra straff, spip Luren drägeri-Förordningen, och ofta hänvisar till dess straff-bestämmelser. Jag ansåg följakteligen en underdånig anhållan hos Kongl Alajd börg göras, att SeglatipnsOrdningen mätte underkastas enahanda granskning af Riksens, Ständer, sorn den nyssnämnde Författa jungen.