Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län att erhålla årlig utsyning å en kronans Park. TJti ett af Hederv. Bonde-Ståndet till Utskotten remitteradt memorial, har Riksdagsfullmägligen Anders Sundholm från Stockholms Län fästat uppmärksamheten derå, att skatt för ”ved och stafrum” skall blifvit påförd en del hemman i Färentuna härad, ehuru de saknade tillgång på skog; hvadan motionären, som ansett sådant obilligt, föreslagit, att sådane skoglöse hemman måtte erhålla årlig ”utkröning” på någon Kronans Allmänning, dertill föresloges den å Ridön belägne Krono-Park; äfvensom motionären, med förmälan, att för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning trakthuggning årligen verkställdes å samma Krono-park, yrkat, att rättigheten till sådan trakthuggning måtte upplåtas åt omförmälde hemman, eller ock den hemmanen för ved och stafrum ålagde beskattning upphöra. Vid sista Riksdag väcktes af Riksdagsfullmägtigen Stephan Andersson från Stockholms Län den motion, att de å Ridön, Vindtholmen och Adelsön belägne Krono-parker måtte upplåtas till begagnande för Färentuna härads invånares behof af vedbrand och byggnadsvirke. Denna motion remitterades af Hederv. Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet, som tillstyrkte, att motionen måtte förfalla, hufvudsakligen på den grund, att, genom de, angående kronoskogarnes disponerande och reglerande, utfärdade författningar, det vore stadgadt och föreskrifvet, på hvilket sätt och i hvilken ordning vederbörande menigheters anspråk på understöd af ved och timmer från sådane skogar skulle, vid regleringarne deraf, göras gällande och komma under pröfning.
Jag följde efter och anmärkte inom mig, att min ledsagare icke måtte utsatt sig ofta för luftens och solens åverkan, ty hans magra hand, som följde ledstången oafbrutet, liksom han fruktat falla i den breda, sakta sluttande trappan, var hvit och fin, som ett fruntimmers, och hans ansigte hade denna egna genomskinliga blekhet, som är så vanlig hos fångar, hvilka länge varit beröfvade friska luften, och af den gammalmodiga snitten på hans fina kläder förmodade jag att han, på åtminstone ett fjerdedels sekel, icke besvärat någon skräddare. Hans med svarta ullstrumpor och skor beklädda fötter, det fint veckade kråset på hans skjorta, utan någon enda skrynkla, de lika fina och sirliga manchetterna, – allt gaf honom utseende af att hafva utan afbrott begagnat samma kläder, sedan den tid, då han i denna kostym var en fulländad sprätt. Ändtligen kommo vi upp i ännu en förstuga eller rättare sal, med fristående pelare rundt omkring, der jag så när hade förlorat min ledsagare ur sigte, så hastigt och tyst vek han af in i det nästan fullkomliga mörkret af en korridor, under det jag spejande kastade mina blickar in i en annan, alldeles likadan, som gick i motsatt rigtning. Efter några sekunder stannade han och öppnade tvenne höga dubbeldörrar af ek. En obehaglig känsla intog mig då denna luft, kall, unken och tung, sådan som länge stängda och obebodda rum alltid ega, slog emot mig. Det föreföll mig som ett slags grafluft, och en ofrivillig rysning genomilade mig. Vi stego in i en stor sal, hvars tunga, rika och föråldrade möblering med ens förflyttade mig ett helt sekel tillbaka, och lifligt påminte mig om en gammal perspektifmålning att draga ut och skjuta tillsammans, som jag i min barndom egde; den föreställde ett högt gammaldags rum med grupper af herrar och damer, de förra med peruker, värjor och knäbyxor, de sednare i granna styfkjortlar, höga klackar och frisyr.
Maj:ts Nådiga Proposition upptagna rotar, som tillstyrkandet af enahanda förmåner för Jemtlands Hästoch Fältjägare-korpser, kan jag dock icke gilla de skäl Utskottet användt mot åtnjutande af motsvarande lindring i afgiften för de vid Skånska Infanteri-regementena befintliga 385 vakans-rote-nummer, helst bemälde motiver, till en del hemtade af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, för en opartisk granskares öga alldeles icke kunna stå profvet. Det förhållande att någon nedsättning vid mötes-passevolansens upphörande för de effektiva rotarne, enligt Kongl. Brefvet den 50 Oktober 1846, icke tillgodokom de vakanta, vore, i min tanke, och enär det icke rätt väl kan slå tillsammans med rättvisans grundsats, att den som aldrig fått någon fördel, skall icke belter hafva någon, användbart som skäl för och icke mot den af mig föreslagna lindringen för de sednare rotarne. Lika litet kan jag instämma i Utskottets åsigt, att, enär rote-vakanserne i den mån varit eftersökte, att lottning måste verkställas, det derigenom kan anlagas, att de vore mindre betungade än de effektive; ty säkert är att skälet för en sådan täflan icke får hemtas från skillnaden af den ålagda roterings-tungan, utan i den fruktan, som bade intagit sinnena vid de,t då slutade kriget, och farhågan, att i fall Stals-Utskoltets Ullålande Jl/s 30. 23 det åter skulle på ett eller annat sätt utbryta, soldaten kallades i falt, hvarefter hans familj skulle blifva en ytterligare tunga för rothållet, något som likväl aldrig sedan händt. Olika roterings-bördor mellan de effektiva och vakaus-rotarne kunna icke heller skäligen supponeras, nemligen för så vidt man icke vill, hvad jeg icke vågar påstå, derjemte antaga, att all rotering inom samma provins hvilar på en oriktig grund och att roterings-koinmissionen sålunda handlat godtyckligt, eller ulan riktig urskiljning.
Mars afgifne samt den 1 dennes efter middagen på bordet lagde Betankande, rörande yrkadt upphäfvande af Stockholms Stads rättighet att uppbära ParmTorgoch renhållningspenningar då hö, halm, ved och Brännkol införes samt af Eandtrnannens åliggande att i vissa Städer erlägga Vågoch Mätare-penningar för inkommande varor , blef samma Betänkande i anledning af dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremiueiadt, med anmodan att bestämdt Prof. TJidr. d. 4 April 1818J 249 uppgifva, huruvida de såkallade Torgoch Renhållnings-afgifter , hvilka till Stockholms Stad erläggas, grunda sig på några äldre Privilegier eller icke; hvarom de öfrige Respeclive RiksSiånden skulle vänligen underrättas. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets den 2 5 sistledne Mars afgifne, samt den 1 dennes , efter middagen, på bordet lagde ytterligare Utlåtande angående grunderne för den blifvande Bevillningen, fann Höglofl. Ridderskapet och Adeln för godt, att under förblifvande vid dess den *4 sistledne Mars i må« let lättade beslut , öfverlemna de uti berörde Utlåtande framställde Alternativer åt det, enligt 69 §. i Regerings-Formen, lill 30 Ledamöter af hvarje Riks-Stånd förstärkta Stats-Utskottets pröfning. S. D. Föredrogos ä nyo Lag-Utskottets den g sistledne Mars afgifne samt den 1 dennes efter middagen på bordet lagde 2:ne Utlåtanden innefattande svar på åtenernisser från Ridtlerskapet och Adeln af samma Utskotts meddeldte Betänkanden. 1. Af den 23 sistledne Januarii angående åtgärder» vidtagande till Sjö-Lagens öfverseende.
| Härten fillstädeskomma, och följaktligen någon skiljaktighet emellan Motionairens förslag och .Lagens hud i detta afseende desto min* dre eger rum, som Motionairen hvarken yrkat upphäfvande af botes-ansvar för part, som förfallolöst utehlifver, innan karooch svaromålen blifvit fullständigt utredde, el* ler bestridt Domaren nödig myndighet att, genom vitén eller andra verksamma medel, förmå parter till inställelse inför rätta, när sl nödigt prölvas^ så lärer den väckta frågan, att genom en lagförändring bereda de rättsökande en förmon, som förut är i Lagen dem tillerkänd, komma at.t af sig sjelf förfalla. 2 ulra punkten: att den uppassning, sorn, vid äfventyr af böter, i första § § af 2 7 Cap. Rättegångs-B athen ock flera Lagens ruin är foreskrifven för rättegång sakers fullföljd hos Hofrätt, må. uppkäfvas, på det parter, sorn åro aflägse boende, icke må vara t vung ne att ställa fullniägtige, hvilket icke synes vara mera qf nöden i Hofrätt, än hos Collegier eller Konungens Befallningshafvande, hvarest man skall vara berättigad, att utan personlig inställelse låta inlemna skrifteliga anföranden och utlaga utslag ; Hofrätten obetaget att, till vittnens hörande eller upplysningars meddelande, när så nödigt anses, hedla parter att sig personligen inf nna» 4 LagUtshottets Uttänkande N’,o i5o'. Äfven i delta afseende gäller nästara detsamma, som ofvan blifvit anfördt. Någon, sl kallad uppassning, eller partens närvaro, personligen eller genom ombud , vid utförandet af rättegångssaker i Hofrätt, är, så vidt Utskottet har sig bekant, icke vid bötesan. svar i Lag föreskrifven, i andra fall , än då sådant åliggande länder till de rättsökandes egen fördel och till beredande af ärendets skyndsamma och säkra fortgång.
Jag bar nemi. hvarken, såsom den värde ledamoten uppgifvit, yttrat, ”att Svenska armeen och bevär:smanskapet, organise rädt såsom det nu är,” ej kunde försvara landet, eller ändå mindre, att ”saknade löneanslag till militären skulle orsaka Rikets förderf," utan tvärtom alltid sagt, att organisationen är förträfflig, såvida den nemi. vin - iS8 Den 18 Augusti. ner fullbordan, hvartill äfven erfordras, att Armeen äger fullkomlig och beväringen åtminstone någon skicklighet i krigsvrket, på det den sednare må kunna inlagas i den forras leder, hvarförutan åter Armeen är otillräcklig för att kunna utföra ett så vidsträckt lands försvar sorn vårt; och att, då jag i allmänhet ifrat för försvarsväsendets fullkomnande, jag icke heller kunnat uraktlåta att anföra de brister, som äfven inom detsamma finnas derigenom, att de flesta löner äro otillräckliga, hvilket sednare Ater visserligen på så sätt skulle kunna ”orsaka Rikets förderf,” alt skicklig personal till ledande och utförande af Rikets forsvar icke i längden, isynnerhet då fordringarna, såsom nu, dagligen ökas, genom så beskalfade löner torde kunna erhållas, Då Frih. Hermelin således, i hvad som rörer innehållet af min reservation, på oriktig grund byggt hela sitt anförande, och i detailuppgifter visat brist på kännedom örn förhållandet, hvilket Frih. naturligtvis icke är i tillfälle att känna, kan jag ej heller anse det hela förtjena någon vidare vederläggning, och än mindre frångå något af hvad jag förut yttrat, hvarföre jag ock i alla delar hlifver vid detsamma. Jag får endast härtill lägga, att jag äfven är representant, och alt jag lika lifligt sorn någon annan känner nödvändigheten af samt önskar välstånd och förkofran hos nationen, men just derföre finner det angeläget vara att för framtiden betrygga densamma emot förödelser, på det att välståndet må kunna fortfara.
Besv. o. Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o 33. presterskap anmäla sina tillämnade besvär och deröfver taga bevis, enär en serskild fatalietid af endast 8 dagar derigenom skulle uppkomma; och hemställa Utskotten således att, motionen mätte lemnas utan afseende. Stockholm den 19 Mars i845. Reservation: Af Herr Contracts-Prosten Odelberg: ”Emot den mening, hvari Utskotten slädnät, får jag mig reservera. Jag kan ej annat finna, an att den genom Kongl. Majtts Nådiga Förordning den 20 Augusti 1843 forlangda besvärstid en, med dervid lemnade rättighet för klagandenatt kunna ännu 1 fjorton dagar låta Socknestämmas Ordförande förbldva 1 okunnighet, huruvida besvär hlifvit inlemnade, eller icke, måste ofta medföra en menlig tidsutdrägt, såsom vid communala byggnader då icke torutsedda händelser foidra tillskott, hvarförutan arbetet skulle afstadna, vid oförmodadt nppkon fatti" vårds frågor, då verkställigheten af beslutet icke medgifver långt uppskof, o s.%. Man må ej invända, att frånvarande rostegandes ratt, genom återgång till förut gällande författning, kunde äfventyras. Denne egetju u rättighet att innan afresan befullmägtiga någon att fora sin talan lalla under hans frånvaro förefallande socknestämmo-mål. Häruti instämde Herr Doctor Norström och Herr Lector JVallman. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Mars, kl. i e. m. Betänkande, i anledning af vackt fråga om återupplif vande af to Cap. 8 $■ Bfggningu-Baiken. Uti en hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt och till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterad motion, har Herr 11 La gsamt Allm. Desv. o, Ekon.-V/skottens Betänkande} IS:o 33.
(Man baddar Annas tinningar med vatten. Hon börjar röra sig) Jan. Bengt. Gud vare tack och lof! Hon lefver, hon l efver! Annika. Erik Bri tta Nej , jag hörde inte rätt Hvar är jag? Anna, vakna opp, kära barn! Känner du inte igen oss? Far och mor och Anders och alle di andre dine vänner? Se, du är ju ve körk an. Kyrkan? D er är presten Men h an l äste inte rätt det var ori ktigt namn på henne Åh hvarfö r s ticker ni mej så i hjertat? Och mitt fattiga hufvud Gud hjelpe oss ! Jag tror, hon är tokig. Jan. Anna. Jo, jag mins ... jag mi ns tydligt nu det var han och hon hon , men inte jag! Gud! kunde han svika mig, och han talte nyss om tro och kärlek ! (Hon dignar ned på knä och sänker hufvudet mot bröstet) Stackars den f attiga fli ckan! Hon är så vek te sinnes. Detta blir visst hennes död, om det i nte blir nånting ändå v ärre. Godnatt nu, min väna lilja, Blommande i Nordanskog! Somna sö tt och dö, du lilla, Anna ( s j u n g e r ) Jan. 65 Se'n k ärvännen dig bedrog. Ej allt dig dock förlåter: I moss an g raf du får, Och när som natten g råter, Skänks di tt minne ock en tår. Det är slut, slu t med all vår glädje! Hör, Jan, hon är från vettet! Hon är f rån vettet! Nej, tro inte det, k ära mor. Det h ar all ti varet hennes sed te sjunge s å i sorg som i glädje. Lull lull! hur den blomman lyste Allt om morgon stolt och glad; Kom så ungersven och kysste Hennes skära silfverbl ad. Om afton stod hon glömder Och lutande i mull, Till sorg och qvida dömder Allt fö r sin kärleks sk ull. Anders. Annika. All denne j ämmern har j ag på mitt s amvete, jag som dröjde s å länge att gå och tale ve Prosten. Annars hade lysningen inte blitt åf. TREDJE SCENEN. DE FÖRRE.
Upplästes bch lades på hordet följande från Ridd.Utsk. inkomna Förslag Lill R. o. Ad:s und. skrifvelse till K. M., i anledn. af K. M:s nåd. c o n t ra p r o p o s: n, rört de förändring af åtskilliga §§ i Ridd.Ordn. d. 29 De c. 182 g. St. A. K. Sedan, till svar å R. o. ildts till E. K. M. aflåtna tind. skrifvelse, med anmälan om åtskilliga utaf R. o. Ad. vid innevar. riksdag beslutade ändringar och tillägg uti tr, 18, ig, 22, 23 och 37 §5 af nu gällande Ridd.Ordn. d. ig Dec. 382g, E. K. M., uti. en till Hr Landtm, d. it dennes afbiten skrifvelse, gifvit R. o. Ad. tillkänna, att E. K. M. icke funnit något hinder förekomma emot antagandet af de utaf R. o. Ad. föreslagna förändringar och tillägg uti 18, 23 och 37 §§ af samma Ridd.Ordn., äfvensom E. K. M., med vilkor af en nödig rättelse i 36 §, gillat äfven den af R. o. Ad. beslutade ändring af 11 §, hvaremot E. K. M., på anförda skäl, förklarat sig icke kunna antaga den, ang:de en förändrad ordning för val af ordförande i Utsk., utaf R. o. Ad. beslutade redaction af 19 och 22 §§; så har, i enlighet med dessa åsigter, E. K. M., på sätt 4[ § Ridd.Ordn. förmår, till R. o. Ad. öfverlemnat en contrapropostn, innefattande följande förslag till förändrade redactioner af nedanstående §S i Ridd.Ordn. 11 §• Sådana anteckningar böra vara tvenne och förrättas hvardera med tvenne upprop; börande första anteckningens båda upprop ske på särskilda, nästefter hvarandra följande, dagar, så framt ej helgdag inträffar, då det sednare uppropet blifver nästa söknedag.
Till instundande glöggtid förfrå- gas Iduns läsarinnor, på hvad sätt den bästa jul-glöggen tillredes; som flere herrar hafva stora fordringar på denna dryck, så vore ett råd härutinnan välkommet för många. Ingrid. N:r 3 2 8 Går det an att till Otto Elmgren, Vesterlånggatan, öfversända både hvitt och kulört, stickadt gammalt ylle till filtar, och hvad färg får då filten? Huru mycket gammalt och huwi mycket ull derjemte går åt till en vanlig filt, och hvad är priset pä tillverkningen? Skall det gamla vara raffladt, eller kan det sändas i hela bitar, som det befins? H. D — n. c d &lt;&gt;ed c d L a m p o B r af alla modeller jemte alla slags tillbehör, äfvensom f P. A G. SÖ Artiklar: Ljuskronor, Kandelabrar, Blommor, Album, Parianfigurer, Fantasibord, Vaser, Urnor, Bordsprydnader m. m. 5 1 t till fabrikspriser af Glas o. Porslin, alla sorter, för Hushåll, Källare Schweitzerier. ^ &gt; Blomkrukor, Blomställ, DiTeo. Kaffe dosor, Kaffeqvarnar, B r i c k o r, A A Hinkar och Baljor \ J af zink, lackerade Brickor o. Brödkorgar, ^r^^i Stenmortlar, Träbrickor för^V matbordet, Rifjern, Sopskyff-^V lar, Handlyktor, Strykugnar, ^ ' Spisar, Kaminer, Rullgardiner, Rot ' borstar o. öfriga Bosättnings-Artiklar. o c n verse artiklar för Skrifbordet samt för Herroch Damtoaletten m. m. Drottning-gatan 5 1 S T O C K H O L M. [550] j c d ' C D C O Skandinaviska Orgelfabrikens KAMMARORGLAR OJ 3 crj J0 O 5-1 i p4 äro enligt vårt lands mest framstående orgelkännares utlåtanden de " bästa, som hittills tillverkats i Sverige.
Ptonifoter, fe 3panDe(ö»S7peDiter. ©jöm^n, ©tyrman, i £roä Clauce: görfla Slaten SlnDra D:o Unter ©tyrman odj Conjtaplar, famt H7atrofer ocf) himmerman, 2Sod:ar od) jungman „ ©Ceppare, Coopnavöte#, meD tillämpning af föreifriften uti 46 § tet, lifa meD döanDtroerfare i Den fiao, Dit $artpget l)örer, §. 10. ©Eeppare, ©Eut# od) 23ät#, forn icfe äto borgare, i $em Slaf er: // // 6: o o: 4: 2: 1: 24. 1: — 3 momen» götila Slaf en SlnDra D:o §reDje D:o §jerDe D:o §emte D:o Q3:co 9v:Dr 20 12 8 5 2 n n n // 24. Sga flere Del i ©futa eller £5ät, paföreö förenäntnDe afgift Den, forn förer ©futan eller Q3äteJi. Skollärare, forn antingen f>af«>a egna flfolor, eller biträDa miD fåDane inrätt# ningar, lifa meD tjenjlemän, fe 2 §. Spteqoarters#, IPärtelpuo# od) Dplifa ‘tftäring&^åHare, fe krögare, ©panmåle 4onManöe, forn tide ävo borgare, taperaé efter Deraö rörelfe, lifa meD ©täDcrneé öfrige dpatiDlanDe, §.
Stats-Utskottet, till hvars behandling denna nådiga framställning blifvit remitterad, har tagit densamma i öfvervägande; och som Utskottet dervid icke funnit annat att erinra än dels att, derest arrende-afgiften skulle åsättas i fullkomligt enahanda ordning, som för bestämmande af maximioch minimi-belopp vid krono-arrenden är stadgad, Wansö församling, hvilken icke eger optionsrätt till arrendet, möjligen kunde gå miste om upplåtelsen, som komme att ske till den, hvilken vid auktion erbjöde högsta städjan, dels att de i den nådiga Propositionen nyttjade ordalag i afseende å sjelfva upplåtelsen, enligt Utskottets tanke, möjligen skulle i framtiden gifva anledning till olika tankar angående densammas fortfarande bestånd; alltså och då det med upplåtelsen åsyftade ändamål synes kräfva visshet så väl att vid den uppgifna tiden komma i besittning af bostället, som att denna besittning sedermera ej må afbrytas, får Utskottet i sådant syftemål föreslå, att Rikets Ständer, med kufvudsakligt bifall till den nådiga framställningen i ämnet, ville för sin del besluta, att ifråga varande boställe må från 1869 års midfasta under ständig besittningsrätt åt Wansö församling upplåtas, att för det uppgifna ändamålet användas, emot erläggande till Södermanlands regementes Boställs-direktion af en årlig arrende-afgift, motsvarande det maximibelopp, som, vid uppskattning af bostället i den ordning Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847, jemförd med Kongl. Kungörelsen den 7 Augusti 1863, föreskrifver, vederbörligen kan varda bestämdt. Stockholm den 9 Januari 1866. Stockholm, K. A. Lindström, 1866. Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 21. 1 H:o 31. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Jan, 1866, kl. 2 e, m.
St. Just.-Omb. Emb.-Ber. d. 1S Januarii i83/^. 45 Ständers underdåniga skrifvelse, N:o 366, af den11 Februarii i83o, hvaröfver Kammar-Collegium och Presterskapet af Wisby Stift inkommit med infordrade utlåtanden, beroende på underdånig föredragning till slutligt afgörande: att underdåniga skrifvelserna af den ii Februarii i83o, N:o 3^3, med förslag lill ny Prestvals-förordning : af den ii Mars i83o, N:o 436, angående Academiernes JurisJiction: och af den 3 Mars i83o, N:o 4o6, om Special-Staters uppgörande för Clereciets samt Gymnasiioch Scholoe-Slatcrnes anslag i kronotionde och penningar, samt om uppgifter å taxeringsvärdet af Ecclesiastik-boställen, ännu hvila oafgjorda, under »flödande af de upplysningar och underdåniga utlåtanden, som ifrån vederbörande blifvit infordrade. Dessutom innehåller den ifrån Ecclesiastik-Expeditionen insända förteckningen, alt underdåniga skrifvelsen N:o 346 af den 5 Februarii i83o, innefattande förslag till ett stadgande rörande fattig-försörjningen , skall blifvit öfverlemnad lill Justitite-Revisions-Expeditionens underdåniga föredragning, men hvarom underrättelse saknas i sistbemälde Expeditions afgifne förteckning; och som, vid anställd controlerande jemförelse emellan ofvanberörde förteckningar och tionde samlingen af Bihanget lill RiksStåndens Prolocoll vid sista Riksdag, upplysning icke kunnat vinnas om Rikets Ständers underdåniga skrifvelser: N:o 126, af den 19 Augusti 1829, angående Tynderö
Jag medgifver det, och förhållandet är också verkligen sådant i Slatscont.; men jag tror ej, att bevillningartia böra sammanblandas med statens ordinarie inkomster. Man har sagt, att svårigheter skulle uppstå vid granskningen och att längre tid skulle erfordras. Jag hemställer till R. o. Ad. att afgöra, hvar de största svårigheterna mött, vid R. St:s egna verk eller vid den nekade granskningen af de administrativa verken. Jag tror, att erfarenheten säger: vid de sednare. Man har talat om tidsutdrägt; men den behöfver likväl ej vara större, än som fordras för att bära assignationerna från Riksg.cont:s hus till Statscont. På båda ställena skola de bokföras på samma sätt; om Statscont. uttager en större eller mindre summa, lär besväret vara detsamma. Hvad tullen enligt statsregleringen skall gå till, skall Riksg.cont. naturligtvis hålla Statscont. tillhanda. Vidare har den siste talaren sagt, att Riksg.cont. ej på många år varit utan skuldsättning, och att den nuvar. skuldsättningen således ej vore en följd deraf, att öfverskotten ej genast komma Cont. tillhanda. Det är beklagligen sannt, att Riksg.cont. en längre tid varit skuldsatt; men jag hoppades, att man en gång skulle komma derhän, att man slapp dessa skulder. Han har sagt, att det vore något godt, att det skuldsattes, emedan capitaler derigenom framkallades. Jag är af en motsatt mening och får närmare utveckla den, då detta therna framdeles återkommer, nemi. frågan om statslån. Jag tror ej, att något godt tillflvter staten genom ett skuldsystern; ty de capitaler', som på detta sätt framkallas, kunna äfven framkallas genom ett ordnadt myntväsende, och till mera nytta för näringarnas behof. Jag kan dessutom ej gilla den sats, att Riksg.conCs obligationer vöre ett myntrepresentativ, sorn skulle utgå i rörelsen och öka rörelsecapitalet; ty oaktadt jag väl ej haft stora enskilda affärer, har jag likväl för andra haft åtskilliga penningetrans-* actioner, men aldrig har jag sett Riksg.cont:s obligationer i rörelsen, emedan de i sin tur skrinläggas.