Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru jag yrkade, att frågan måtte afskiljas i tvänne delar, så och då tiden är långt framskriden och åtskilliga ledamöter begära propos., vill jag icke fullfölja mitt yrkande, så vida Hr Gr. o. Landtm, anser sig i sin propos. kunna förena både qusestio an och quaestio quomodo. Gr. af Ugglas: Jag ber att hos dem, som antydt att Utsk. vid sista Riksdagen nedsatte minimi-tariffen, få fästa upmärksamheten på att det skulle se besynnerligt ut, att, sedan man nedsatt för en, höja för den andra. Det är visserligen sannt att denna kan tåla vid det; hvarföre jag också icke håller mig dervid, utan jag fäster mig egentligen vid det förhållandet, att det enda skälet för en fördubbling af minimi-afgifterna är att den skulle tjena till efterrät - Den 28 Mars f. m. 453 telse, d. v. s. att man derigenom påpekar, att de skola vara maximiafgifter. Det är af farhåga derför, som jag önskar att en rubbning icke måtte ske. Jag kan icke finna, att det skulle tjena till något annat, än att man vill att denna klassifikation skall lända till efterrättelse mer än den länge gifna föreskriften att 2| proc. skola utgå. Må man dessutom besinna att om man nu beslutar en förhöjning vid denna §, har man svårt att återställa förhållandet vid de följande. Gr. Björnstjerna: Jag får fästa Gr. af Ugglas’ upmärk samhet derpå, att intet sammanhang förefinnes emellan denna och följande §g:r. Man måste mycket väl kunna önska en fördubbling af bevillningen å handel och rörelse utan att derföre tillstyrka en sådan för kypare, fiskare m. fl. Utsk. har beräknat en grosshandlares inkomst i Stockholm till 1,800 R:dr Bko; detta tyckes väl icke vara för högt. Jag hämtar ett ytterligare stöd för min åsigt deruti, att en af BorgareSt:s egna ledamöter var den som inom Utsk. föreslog fördubblingen och detta hans förslag mötte der intet motstånd. Jag yrkar bifall.
Dän inträdsde svärs missväxter, tillstvrkt fortfsrsnde sf den lindris» i bevillnin»en, som lör desss orters invsnsre viti den föreeäende IlilisdsFen beviljats, bvilket tillstyrkande jemväl Ilikets 8tänder bifallit, bvsdan det föreföll kls»snderne snmärknin^svärdt, stt ät Levillnin»s-IorordniuA6N8 148 kunnst gifvas en t^dninZ, som stöde i strid med kikels 8tänders salunda fattade beslut. Vid underdäni^ föredrgAnin^ sk bandlin^arne i detta mäl, bar Xon»I. lllaj:t funnit Kammar-bättens öfverklazade litsla» vara Fiundadt pä ordalydelsen af n^ss omförmälde H. i 1841 ärs lIeviIlnin»s-I'örordnin^; men dä cte under mälets bandläA»ninA vunne upplysningar föranledt till den förmodan, att vid redaetionen til Levillniiigs-^örorduingens merberorde något missta» om verkliga iunebället af Rikets 8tänders, rörande ifrägavarande lindring i beskattningen, fattade beslut, möjligen egt rum, bar Rongl. Alaj't, som vicl lxammar-llättens ofvanberörde Utslag endast tills vidare lätit bero, nu velat till Rikets 8tänder öfverlemna, att, genom en i närvarande lall pä clem siléns ankommande förklaring, bereda utväg för cle skatlsk^Idige, stt äterfä, bvscl tilläfventyrs blifvit dem form^eket till betslande äclömclt oeb aKordradt; blifvande för närmare upplysning i ämnet tle sk Ivon»!. Vlaj:t pröfvade besvärsbandlingarne Rikets 8tänders Devillnings-Iitskott serskildt tillställde.
RegeringsFormen af Ridderskapet och Adelig ogillades. 3:0 Att de af ConstifutionsUtsköttet ; rörande de tre Ofrälse RiksStåndens representation , föreslagne nya redactioner af 14 §. G och 7 Moni., 15 §., 17 <§. 2 Mom. sista punkten, 19 §. sista punkten, 22 §• förra och senare punkterna Riksdagsordningen af Ridderskapet och Adeln antogos; hvaremot Utskottets förslag till ny redaction af 13 a Mom. Riksdagsordningen af Ridderskapet och Adeln ogillades. 4:0 Att de af Utskottet föreslagne små’r« re Redactionsjemkningar uti 69 5 punk-' ten , 97 $. 2 punkten , 103 g. 3 punkten samt 108 §. 4 punkten RegeringsFormen af Ridderskapet och Adeln biföllos. S. D. Remitterades lill ConstitutionsTJtskottet: En, i rlen form 29 §• Riksdagsordningen foreski ifver, anmäld anledning till anmärkning mot StatsRådefs Ledamöter samt Föredraganden för KrigsÄrendena. S. D. Remitterades till Lag. ] samt Allmänna Besvärsoch Oecoi nomieUtskolten : Herr Danckwardts,Magnus Georg, anförande, i anledning af Herr Törnebladhs, Carl, den 15 sistlidne Januarii, till Utskotten remitterade Memorial , innefattande anmärkningar vid Kongl. Majlts Nådiga Proposition, angående en ny Stängselförordning, Allmänna Besvärsoch OeconomieUtslcottet: Herr Virgins, Arviel, Memorial, innefattande anmärkningar vid Utskottets den 16 sistlidne Februarii f. m. återremitterade Betänkande, N*,o 31, '1 anledning af väckta frågor om ArbetsComrnenderingars upphöian: de mm. Prot. Utdrag den 26 Februarii 1829. 119 Från Högvördige PresteStåndet* S. D. Upplåstes och remitterades til!
Friherre Stael von Holstein, Munthe , Fr i herre Pejron , Silfverstolpe , Waern , Friherre Gjllengranat, Faxe, Fåhreeus ; J ustitieråden: Bredberg , Alexandersson. Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet: Det förslag, Hans Excellens, af den anledning, som i Statsråds-protokollet öfver Justitieärender för den 17 sistlidne September omförmäles, låtit upprätta till förordning angående handelsboks vitsord; varande samma förslag af följande lydelse: ”Med upphäfvande af 2 § i 17 kap. Rättegångsbalken och förklaringen häröfver den 15 Oktober 1810 samt 2 § i förordningen angående vissa om - 22 Kongl. Maj:U Nåd. Propositionj N:o af?. ständigheter i lagsökningsoch utniätnings-mål den 28 Juni 1798, stadgas som följer: § 1. Beropar sig handlande å sin handelsbok, att dermed styrka fordran för borgade varor; finnes den hok ordentligen förd, och gitter ej vederparten vi sa lel deri, eller sådana omständigheter, som boken eller personen misstänkta göra, men nekar ändå tili krafvet; då ege boken det vistord, att han, som sökes, skall vara skyldig med ed sig fria, der han ej hellre vill öfverlåta åt handlanden eller den, som boken fört, att fordringens rigtigliet edligen sanna, eller ock rätten, i anseende till serskilda orsaker, finner skäl att edgången åt handlanden elleT bokföraren uppdraga. § 2. Handelsbok bafve ej det vitsord, hvarom i § 1 sagdt ar, derest icke inom utgången af nästa år efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden bevisligen tillställt gäldenär ordentlig räkning å de borgade varorna, eller ock honom derföre hos rätten eller Konungens Befallningshafvande sökt. § 3‘
Verner märkte på uttrycket i fru Herschows ansikte, att hon värkligen hade sinne för det komiska. Han bet sig i läppen och rodnade. — Jag skall försöka göra hvad jag kan för att hålla barnen tysta i det här rummet. Men man har så svårt att döma, när man är omgifven af barn, hur det larm, man själf är så van vid, kan besvära andra. Men tro för all del inte, att jag är så egoistisk, att jag ej förstår, hur obehagligt det skall vara för den, som sitter ensam och är sysselsatt med tankearbete att höra allt det där trampet öfver hufvudet. Genera er för all del inte att skicka upp och säga till, när det blir för svårt! Jag skall i alla fall göra hvad jag kan. — Ni är väl inte stött på mig — och misstycker att jag — Nej, svarade hon, i det hon reste sig upp — visst icke, jag har värkligen förvånat mig öfver ert tålamod. Tålamod, tänk om hon visste! — Jag har hört talas om herr Verner genom min svåger Karl Heurlin. — Är Heurlin fru Herschows svåger? — Ja, han är gift med min enda syster. Ni äro visst mycket goda vänner. — Ja, han är min aldra bäste vän. Verner blef själf häpen, när han sade det, och med det samma kom ihåg, hur nedrigt han försummat Heurlin den sista tiden. — I dag skall ni åtminstone få fullkomlig ro. Pojkarne skola få hålla sig i salen hela dagen och Julie skall inte få spela en ton. Jag skall försöka skona er så mycket som möjligt, men blir det som sagdt för svårt, så skicka upp. Hon räckte honom handen till afsked. Han bugade sig djupt öfver den, så lyfte han upp lilla Julie och gaf henne en kyss Han visste knapt, hur han kom ner till sitt. Han såg sig omkring i sitt arbetsrum. Det hade precis samma form och storlek, som det han nyss lämnat, men hvad det var olika! Hvad en sådan där liten fru kunde göra det trefligt för sig, det var något, som bara ett fruntimmer förstod sig på, hvad en karl ändå var hjälplös och dum! Han tog och knuffade sitt skrifbord på sned i ena hörnet, ja så där stod hennes däruppe, lite mer till höger — så.
Stånd ansett lämpligt att med afseende å ett större eller mindre behof nedpruta det föreslagna beloppet, synes det mig, att det icke anstår R. o. Ad. att tillvägagå på samma sätt. Att ifrågav:de belöning är väl förtjent, torde svårligen kunna bestridas; ty en 40:årig verksamhet uti lag-komitén och lag-beredningen, der Rickert onekligen varit den mest framstående personen, har otvifvelaktigt gjort honom förtjent af Svenska folkets erkänsla. Afven om jag icke kan, lika med den siste talaren, anse honom för den störste 154 Den 8 Maj. jurist, som funnits sedan 1734 års lag utgafs; vill jag derför icke förneka, att han såsom jurist var utmärkt och ovanlig, och att det lagförslag, uti hvars utarbetande han haft en så väsendtlig del, visat sig i sina verkningar välgörande; vi böra nemi. ihågkomma, att flere af våra nu gällande lagar äro ur nämnda lagverk utbrutne. Att han ej utgifvit andra arbeten än dem, som innefattas uti lagkomiténs och lag-beredningens förslag, kan väl vara sannt; men det torde icke vara för någon obekant, att det i dylika komitéer alltid är någon, sorn är själen och den ledande tanken, och såsom sådan framstod Richert obestridligen. Under sådana förhållanden anser jag, att här är fråga mindre om att gifva underhåll åt Richerts enka, än att på ett nationen värdigt sätt erkänna de förbindelser, hvaruti vi stå till en man, som under 40 år på ett utmärkt sätt i Statens tjenst arbetat inom ett område, der hans verksamhet kommer att bära rika frukter. Om härtill fordras mera framstående egenskaper än att vara en skicklig embetsman i allmänhet, och Richert således är förtjent af större erkännande, så synes mig, att den pension, man skall bevilja hans enka, icke bör ställas i jemförelse med dem, som blifvit gifna åt andra personers enkor; och är det i betraktande häraf jag får tillstyrka bifall till Utsk:ts hemställan. / Frih. Liljencrantz: Enär Gr.
Kungörelse om en fri viktualiehandel. Haga slott den 31 augusti 1815. Redan vid riksdagarna 1809 och 1810 väcktes frågan om fri viktualiehandel. När Vi vid sista riksmötet inhämtat Ständernas åsikt i ärendet och tillsammans med dem insett den betydliga nytta rikshushållningen skulle ha, stadgar Vi följande: 1: o Handeln med kreatur och andra inhemska lantmannaprodukter, som smör, ost, saltat eller torkat kött, fläsk och fisk, råa skinn, ull, honung, vax och dylikt skall hädanefter vara fri och obehindrad. 2: o En var som bor på landet har lagligt skydd och förvar, även mot städernas innevånare, som med tillstånd bedriver handel, att idka handel med sådana varor, som de från en ort till en annan transporterar, upplägger eller säljer i partier, både under och mellan marknader, både i städerna och på landet. Byte av lantmannaprodukter är också fritt och obehindrat. 3: o Minuthandel får på landet inte idkas av andra än lantmän och i städerna endast av dem som har tillstånd. Vid införandet i annan stad än där handlanden själv är bosatt gäller Kommerskollegiets stadga från 1790, att alla ätbara varor skall säljas vid hamn eller torg och endast i partier om lispund, fjärding eller stycketal. För färska produkter som smör och ägg gäller särskilda regler. 4: o Det är tillåtet för landets innevånare att var som helst på landet, även mellan marknaderna för eget hushåll köpa dylika varor och levande kreatur. 5: o Den som missbrukar denna rätt till att driva olovliga handelsföretag har förverkat sin rätt och bötar. 6: o Under de tider, då utförsel av slaktkreatur och viktualier är tillåten får denna export ske mot stadgade tullavgifter av den som har tillstånd för inrikes handel. Adel och ridderskapet har kvar sina privilegier att utföra produkter från sina egendomar. De skall uppgiva för närmaste tullkammare och inlastningen skall ske under övervakning och kontroll för att avgifterna skall kunna uttas. 7: o I anseende till importen av ovan uppräknade varor, skall förhållas som författningarna redan är eller kommer att bli. Haga slott den 31 augusti 1815. CARL Kungörelse angående brännvinsbränningens fortsättning. Haga den 6 september 1815.
V ID LYSEKILS SAMSKOLA behöfves från och med instundande läsår lärarinna, hufvudsakligen i kl. Ill — V uti Matematik, Naturlära och Modersmålet. Lön: 1,000 kr. Kompetens: högre lärarinneseminariet eller studentexamen. Ansökan insändes med snaraste till styrelsen. MASSAGE och sjukgymn. Önskar kv. gymnast meddela i familj på landet. Idun Fredagen den 26 juni 1891. N:r 26 (184) Prenumerationspris pr år Idun medModetidningochkolorerade planscher k r. 8: I d u n m. pl. (midt för Kungsträdgården.) FRITHIOF P r e n u m e r. TJtgrifning-stid: hvarje helgfri fredag. HELLBERG. Träffas å b y r å n k l. Allm. Telef. Lösnummerpris: 15 öre. (vid kompletteringar). F r å n utställningarna i Göteborg. I. Irajp ör enhvar af oss [jUa; stockholmare är den vackra affärsinstitution, som bär namnet Svensk konslslöjdulställning välbekant — kanske snarre dock under benämningen Selma Giöbels utställning efter namnet pä den intelligenta o c b energiska kvinna, som gifvit upphof o c h framfart åt densamma, o c h under hvilkens ledning den än i denna dag står. J a, äfven för alla dem af våra vänner i landsorten, som någon gång besöka hufvudstaden, liksom för de skaror af långväga gäster, som den år-. ligen ökade turistströmmen drifver hit upp, torde den intressanta expositionen af svensk konstslöjd vara ett angenämt minne, från de stunder de helt visst beundrande fängslats framför de stora spegelfönstren i Palmeska husets hörn, inom hvilka i rik vexling breda sig skatterna af den mångsidiga o c h smakrena slöjd, som det senaste årtiondet sett väckas o c h vinna utbredning inom svenska hem. I den serie af utställningar, som under denna sommar i sammanhang med den stora industriSvensk konstslöjdutställning.
– Jag känner er väl, fortfor Vanloo, – och har noga följt edra steg. Vi hafva ungdomsaffärer att uppgöra med hvarandra. Med dessa ord ryckte Vanloo masken från sin motståndares ansigte. Herrarne af riksstyrelsen och rådet sågo med öfverraskning de välbekanta anletsdragen af herr Gustaf Drake till Sjövik. Hans ansigte var blekt som döden, men röjde ingen förvirring, ingen fruktan, snarare hån, trots och beslutsamhet. – Ungdomsaffärer? inföll han, med en djup blick på Vanloo och lät i detsamma sin kappa falla till marken, jag förstår er icke ... Dock om så är, så hafva vi från denna stund ännu mer att uppgöra med hvarandra ... men denna uppgörelse skall ske annorstädes ... eller aldrig ... Ett rop af bestörtning upphäfdes af alla de närvarande ... glasrutorne klingade ... Gustaf Drake hade kastat sig ut genom fönstret. Rörelsen skedde så hastigt och oväntadt, att ingen hann förekomma den. Vanloo var den förste, som hemtade sig. Han skyndade fram, lutade sig ut, och såg ned. Drake hade i fallet fattat om fönsterposten och i trots af glasskärfvorna, som illa tilltygade hans händer, nedfirat sig utför denne. Fasthållande sig med ena handen vid nedersta delen af densamma och med fötterna stödda mot ett jernkors i muren, sväfvade han nu öfver djupet. En matros, som ilat fram till Vanloos sida, tyckte sig i mörkret skönja hans gestalt och lade med sin pistol an på honom. – Håll, sade Vanloo till mannen, – skjut icke! Drake såg ned. Dimman och mörkret dolde djupet under hans fötter. Från slottsgrafven uppsteg sorl af röster, blandadt med plasket af båtar, som med hastiga årtag framdrefvos. Han förde signalpipan till munnen och blåste. Sorlet tystnade för ett ögonblick. Det var tydligt, att man lyssnat till hans hvissling. Ännu ett ögonblick, och med en kraftig spark mot muren, för att ej krossas af slottets utskjutande grundval, släppte han sitt tag och störtade ned i slottsgrafven.
De flere sedan sista Riksdagens början inkomne Krigs-Redogörelser hafva med den noggranna urskillning, sotn varit nödig och för Kongl. Maj:ts och Kronans säkerhet magtpålig-; gande, blifvit i ofvanlagde ordning genast efter ankomsten, under icke mindre än 20 särskildte dagar uppskattade, nemligen den 15 April, 1 Juni, ti Juli, 10 Augusti, 4 September och 7 October 1812] den 2 Januari, 15 Februari, 2 och 7 Mars, 10 Maj, 10 Juli, 4 October, 59 November och 13 December 1813; den 7 och 12 Mars, 10 och 29 Augusti 1814 samt den 30 Januari 1815: Svarande alla de Raken-’ skaper, som sålunda ytterligare vid dessa förrättningar förevarit, emot en sammanräknad Revisionstid af 518 § månader, hvaraf, och då enligt förra berättelsen, här förut omnämnde 313 Revisions-månader, till fullständighets vinnande, nu på ett ställe beräknas, Riksens Högloft. Ständer täckas intaga, att hela KrigsRevisionen erfordrat en arbetstid af tillhopa 831 | månader, att räkna för en Revisor; men detta arbete har dock, på sätt här nedan förekommer, redan kunnat fullgöras derigenom, att detsamma, allt efter Räkenskapernes beskaf fenhet - 4«8 Dera g Mars. fenhet och sins emellan ägande samband samt till villkoren för en skyndsam och ordentlig handläggning, blifvit i nedannämnde matto för, deldt Revisorerne emellan, på de fyra särskildte Revisions-Contuiren. I sådant hänseende har till KrigsRevisions Depaitementets i.-sfa Afdelning, som korn i verksamhet den 8 November 18*1 > blifvit förelagdt följande; General - Krigs - Commissariafets vid f, d. Kust - Arméens åtskilige Räkningar för åren 1808, 1809, 1810 och 1811 • samrnanräknadt uppskattade till -■ ^ - 1021 Hevi» sions, månader. o . Åländska Commissariatcts
Stuart ansåg sista momenten af denna § böra erhålla följande lydelse: »Vid den för inkomst af kapital nu stadgade bevillningsafgifts beräkning och »utgörande få afdragas ej mindre de ränteutgifter, sorn den skattskyldige måste vid»käönas, än de för honom vid samma kapitals förräntning uppkomna förluster och »kostnader.» »Bevillningen för ränteinkomst af delegares i bankinrättning tillskjutna kapital »utgår enligt derför särskildt stadgad beräkningsgrund.» § 8- I stället för denna §, hade Herr Stuart — som ansåg de af Komiténs pluralitet föreslagna allmänna afdrag försvåra författningens rätta tolkning och tillämpning och deremot trodde, att hufvudsakligen enahanda stadganden, som hittills varit meddelade i fråga om bevillningen för tjenstemäns löner, skulle förefalla mest enkla och tydliga samt gifva minsta anledning till missförstånd — föreslagit nedanstående §: »För all behållen inkomst af bergsbruk jemte dertill hörande verk, inrättningar »och näringar, mjöloch sågqvarnar, fabriker, mekaniska verkstäder samt andra för 167 »varors tillverkning eller förädling anlagda inrättningar, handelsrörelse, skeppsrederi »eller sjöfart, handtverk eller annan jordbruket icke tillhörande näring samt för hvad, »utöfver dermed förenade kostnader, förvärfves genom utöfning af vetenskap, konst »eller handaslöjd, äfvensom för aflöning, tillfälliga arfvoden och traktamenten, sportler »eller andra med innehafvande embete och allmän eller enskild tjenstebefattning för' »enade förmåner, erlägges bevillning med följande belopp, nemligen: »Femtio öre för hvarje hundra riksdaler, då den sammanräknade behållna in»komsten uppgår till Fyrahundra, men icke utgör Sjuhundra riksdaler; »Sjutio öre för hvarje hundra riksdaler, då inkomsten uppgår till Sjuhundra, »men icke utgör Ett-tusen riksdaler; och »En riksdaler för hvarje hundra, då inkomsten uppgår till eller öfverstiger Ett»tusen riksdaler; »börande dessa beräkningsgrunder jemväl tillämpas vid bevillningsafgiftens be»stämmande för inkomstbelopp, som öfverstiger jemna hundra riksdaler.» Enligt Herr Stuarts åsigt, borde bevillningsafgiften för pension e\\er årligt understöd helt och hållet skiljas från bevillningen för inkomst af lön eller yrke. så att pension eller understöd icke komme att inverka på annan inkomstbevillnings belopp.
Län motion om skyldighet för egare till jordoch bruks-egendomar samt till jern-, qvarn och sågverk att, efter dessa egendomars taxerings-värde deltaga i underhållande af landsoch härads vägar. Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: A7ils Strindlunds från Wester-Norrlands Liin motion oni rättighet för hvar och en att anlägga sågar samt bygga och inrätta desamma efter eget godtfinnande, äfvensom angående utvidgad frihet för trädhandeln m. 111. Den 7 Mars. S. D. Remitterades till Siats-Utskottet: Fredric von Zweigbergks motion, att Skånings, Laske, Wiste, Åse och Kållands härader i Westergöthland måtte varda fria från soldat-beklädnadsskyldigheten; 2:o densammes motion att, hemmanet Sunegata Uppegården i Kållands härad måtte återgå till Fröken Anna Sofia Bratt, eller ock hon erhålla ersättning derföre af Stats-medlen;, 3:o Joli. Jac. Rutbergs och J. Lundbergs från Norrbottens samt Anders JVormarks och Olof Olofssons från Westerbottens Liin anförande om invånarnes i nämnde Län befrielse ifrån iråkad skuld för undsättnings-spanmål. 92 Prot. Utdr, d. 7 Mars 1840. 4:o Johannes Anderssons från Skaraborgs Län memorial 0111 Kronofogdeboställens bortarrenderande och löneförhöjning för Länsmän; 5:o Oloj Olofssons från Westerås Län motion om upphörande af bidrag af allmänna medel för Sveriges Stats-Tidning; 6:0 Hans Janssons från Elfsborgs Län motion, angående åtgärder till Riksdagens förkortande jemte J. F. Dahllöfs från samma Län dervid afgifne skriftliga yttrande; 7:o Pehr Jonssons från Öland motion om Kungsgården Halltorps återvinnande under Kronan; och 8:0 Sven Jonssons från Jemtlands Län memorial om understöd för Huradsskrifvaren i Herjeådalen.
Skålpundet, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, bestämmes införsels-tullen å Saltsyra till 6 r:st. per Skålp. Saxar> öfverskoTrenne Riks-Stånd hafva gillat Utskottets förslag, rare-: att Saxar, andra slag, borde förtullas efter värde med andra slag. 33-| procent vid införsel; hvaremot Ridderskapet och A deln ansett förtullningen böra ske efter vigt med 4 R:drs värde och 1 R:dr 16 sk. införsels-tull per Skålpund; men Forts, af Bevillnings-Utskotlets Memorial, N.o 4r« 19 Segel: införsels-tullen bestämmes efter den a Våfnoden, hvaraf de bestå, med tillagg af 10 procent. Siktur. Silfver: Bok-, äkta oäkta sorn någon förändring i den åsätta tull-procenten härigenom icke blifvit beslutad och skiljagtigheten således icke kan anses inverka på tullintraden, torde vid hvad tre Stånd beslutat böra förblifva. Trenne Stånd hafva gillat, hvad Utskottet i afseende å Segel föreslagit; hvaremot Borgare-Ståndet beslutat, att dervid skulle tilläggas, att Segel äro fria från utförsel-tull; men som alla väfnader äro från afgift vid utförsel fria, anser Utskottet, för dess del, ett så beskaffadt tillägg icke af behofvet påkalladt, utan hemställer, att Borgare-Ståndets omförmälde beslut må få förfalla. Utskottets förslag, att Siktar borde efter värde förtullas med 25 procent vid införsel, har blifvit af tre Stånd godkändt; hvaremot Pwdderskapet och Adeln ansett förtullningen af denna artikel böra ske, i öfverensstämmelse med föreskrifterna i 1835 års Tull-taxa, elter stycke med 1 R:dr 32 sk. värde och 20 sk. införsels-tull per stycke; hvilket sistnämnde beslut likväl icke, på de skäl, som vid Saxar nyss blifvit anförde, till någon åtgärd föranleder. Trenne Riks-Stånd hafva gillat