Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj.t förblifwer 'Riksens Ständer med all Kongl. Näd och Annes! wäl bewägen." t-lr L /a k I,. Beträffande först Hufwudfrägan: Om och huru wida Riksens Högloft. Ständer böra äiaga sig answarighet för betalningen af Kongl. Pomersta Kammarens Wchrel-Circulations-stull, der; Sä har härwid förekommit, att Kammaren ädragit sig desia stullder genom en, uppä f. d. Konungens Befallning, anställd WäxelCireulation: Att Penningarne hwilka influtit för de af Kammaren dragne wäplar, enligt handlingarnes föranledande, blifwit anwände icke till förmon för Pomersta Landet, utan till ett af f. d. Konungen pä Tysk botten fördt krig, hwars päfölgder för Pomern warit i högsta mätto kännbart och tryckande, samt wällat Den 27 September. 73 desi Finance.werks yttersta förfall: Att ds nu fordrings - ägande Banguierer, hwilka under förlitande pä ärbärne löften och försäkringar om rembours blifwit inledde alt biträda med wäxel-Accepter, därwid förhållit sig pä ett dem ganska hedrande sätt. Och dä Skulder, hwilka pä lika sätt, som de nu i fräga warande, till. kommit i följd af f. d. Konungens Befallning, tillförene af Riksens Högloft. Ständer för Swensta Statens räkning blifwit ärkjände; har Statsutskottet ansett tillämpning af en sädan allmän grundsatts, wid detta tillfälle äfwen böra göras; dock med willtor, att. oaktat Riksens Högloft. Ständer för ofwannämde Banqmerers fordringar ätaga sig answarighet, desie fordringar likwäl alltid komma att anses säsom en Pomersta Landet widhäftande Skulld, hwarS betalande Pomern sjelf bör ombesörja, sä framt desi nu warande omständigheter till äfwerUyrs skulle komma att undergä nägon förändring.
Alldraminst lärer något giltigt bevis för Salpeter-gärdens natur af Extra-Ordinarie inkomst kulina hem tas från de förändringar samma gärd undergått, eller från de influtna medlens förvaltning af serskiide Committerade, liebst förändringarne alltid proponerats eller bifallits af Ko - 4 Cotjstitutions-Utskottets Memorial N:o 27. pungen, och sjelfva cle indelte lönings-räna torna till innehafvaren directe utgöras, Nu stadgar Regerings-Formen: i 58 att Konungen må låta vid hvarje Riksdag uppvisa Stats-Verkets tillstånd i alla dess, delar till inkomster och utgifter: i 5p§?> att Konungen må efter Stats-Verkets tillstånd och hellof, låta till Stats-Utskottets öfver-? läggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka hehof genom hevillningar höra fyllas, samt i 62 att, sedan Statsverkets hehof blifvit af Stats-Utskottet uppgifna och af Rikets Ständer pröfvade, det ankommer på Rikets; Ständer att en deremot svarande bevillning sig åtaga. Häraf synes klart följa, att den i Regerings-Formens 57 §, Rikets Ständer allena förbeliållne utöfning af Svenska Folkets sjelfbeskattningsrätt endast kan sträcka sig till de i 60 §. omfÖrmälde extra-ordinarie afgifterna. Då dessutom i Grundlagen intet serskildt föreskrifves om sättet för ordinarie Stats-inkomsters förändring, måste hvarje dylik förändring till vägabringas i enahanda ordning, som andra allmänna förhållanden, eller genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut, Medgåfves Rikets Ständer rättigheten att, utan Konungens samtycke, borttaga, om ock blott en enda bland Canstitutions-\Jttkottcts Memorial N;o ny. Ordinarie Stats-inkomsterna, så funnes ej mer någon bokstaf i Grundlagen, som skulle med framgång kunna åberopas till hinder för Ständerna att, medelst de egentliga Grundskatternas eller Jordeboks - räntornas upp-, häfvande, nedbryta hela Stats-förvaltningsbyggnaden och sönderslita egande-rättens heligaste band.
Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott afgifne, samt de» 23 dennes på bordet lagde, Betänkanden: Från StatsUtskotfet: 1) Af den 13 dennes, i afseende på Herr Cbr. Zetterbergs Memorial angående åtskillige anstalters vidtagande till förmon för Manufactursmidet i Eskilstuna. 2) Af den 20 dennes, angående ersättning af kostnaden för Deputerade af RiksStånden, sota komma att afresa till Norrige, för att bivista Kongl, Majds höga Kröning derstädes. Den 29 Maji. Från Statssamt Allmänna Besvärsoch EconomieUtskotten: Af den 15 dennes; 1) Angående Kongl. Maj:ts nådiga pro» position till Riksens Ständer, i anledning af förekommen fråga om BåtsmansRoterings in» förande i Färentuna Härad af Stockholms Län. 2) Öfver Herr GyllenrahmSj C. A., Me« moria], om Pensioners anslående till understöd för Embetsoch Tjenstemän, som hafva många barn. Från Bancooch LagUtskotten: Af den 6 dennes, uti väckt fråga om hvad af Riksens Ständers Bank, till fullgörande af föreskriften uti 20 §. 1. Mom af ConcursStadgan den a8 Juni 1798, bör tillgöras, i afa seende å Skuldebref, för hvilka, till erhållan-i de af lån i Banken, Inteckning blifvit i fast Egendom sökt. Föredrogs å nyo Statssamt Allmänna Besvärs och EkonomieUtskottens den 15 den. nes afgifne, samt den 23 derpå följde på bofa det lagde, Utlåtande, angående väckt fråga om det vid Höganäs i Skåne befintlige Sten-, kolsVerks öfvertagande af Staten. Den 29 Maji. 5'9 Herr Munch af liorcnskiild, Eberhard'. För att afgöra, till hvad grad Stenkolsverket i S iåne förtjenar Statens understöd, ärdctoundgängeligt, att först bestämma huruvida Stenkol är en nödvändighetsvara, eller icke.
Kronofogde synes ock vara i tillfälle att utan tidsutdrägt erhålla dylik underrättelse genom de honom underlydande länsoch fjerdingsman, hvilka kronofogden eger anbefalla att, när god man aflidit eller annorledes från sin befattning afgått, sådant genast inberätta; och då gode männens befattning icke tillhör de kommunala bestyr, öfver hvilka pastorerne ega utöfva tillsyn, anse Utskotten det ej heller lämpligen kunna pastorerne åläggas att öfver de till biträde vid landtmäteri-förrättningar för socknen utsedde gode män föra sådana anteckningar, som erfordrades för att pastorerne skulle vara i tillfälle att, da god man afgått, derom lemna kronofogden underrättelse; i följd hvaraf Utskotten tillstyrka, att något ajseende å omjörmälda forsing icke må jasias. 3 Kap. 4 §. af A. IV. Svartling: att när hemman eller byar, der landlmäteriförrättningar skola verkställas, äro belägna intill häradsgräns, det ofta inträffade, att god man från angränsande härad eller tingslag bodde närmare (orrättningsställct och om beskaffenheten af de egor, förrättningen rörde, egde mera noggrann kännedom, än någon af de gode män, hvilka bodde inom häradet eller tingslaget, och således, jemväl med afseende å den ringare kostnad, hans tillkallande skulle medföra, vore vid förrättningen lämpligare, än någon af de sistnämnde; och har motionären derföre föreslagit, att stadgandet i denna §. om gode mäns tillkallande vid laudtmäteri-förrättningar måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”och böra helst de kallas, som närmast förrättnings stället inom länet boende äro”. af Nils Andersson från Christianstads län: att afseende icke borde fästas derå, att god man vore boende utom tingslaget eller länet, enär på många ställen en socken tillhörde serskilda tingslag och län, och att derföre ur omförmälda §. borde uteslutas orden: inom häradet eller tingslager.
Det skulle således då visa sig, att man icke behöfver vara militär for att kunna utnämnas till chef för öfverintendentsembetet. Icke fordras någon examen till det era^ betet, men det kan dock icke skada att hafva » studerat på öfverintendentsexamen », såsom någon en gång uttryckte sig.Man må icke glömma, att öfverintendenten är verkets chef och ensam beslutande 1 de mål som på embetsverkets af-görande bero. Ej heller må förbises, att öfverintendenten är konstakademiens ständige prceses. Det torde derför icke vara alldeles utan vigt att platsen besattes ¿ned en verklig konstnär. Vore allmänheten icke så oefterrättligt och så oförsvarligt liknöjd for alla andra sköna konster än teaterns, hade nog redan for länge sedan ett oemotståndligt rop.höjts för nödvändigheten af att öfverintendenten vore konstnär och dertill byggnadskonstnär. Det ropet behöfde derför icke hafva varit något misstroendevotum mot den konstälskande och på sitt sätt mycket duglige n. v. öfverintendenten, hvil-ken ju icke rår för att han, i följd af en kunglig väns personliga bevågenhet, fastnade för den platsen. Men allmänheten tiger, går till Konstföreningen och Föreningen for nordisk konst och tittar på dilettanternas arbeten eller på någon afiiden konstnärs på det nutida konst-lifvet föga inverkande qvarlåtenskap eller på en gammal främlin * gs mycket tråkiga aquareller och intresserar sig for öfrigt for operetten, bryr sig knapt om att Julius Kronberg ändtligen inväljes till ledamot i konstakademien, der han borde hafva varit redan for flere år sedan, säger aldrig ett ord om att den ena dilettanten efter den andra göres till agrée vid samma akademi, under det flere verklige konstnärer aldrig släppas in bland dessa agréer. Hvad vår konst, af så väl det ena som det andra slaget, behöfver är att befrias från allt furstligt skydd, hvilket ' nu mer icke kan vara konsten till något gagn, endast till hinder, samt att, hvad ännu vigtigare är, intresset för den verkliga konsten visar sig lifligare hos allmänheten, hvilken är konstens ende skyddare, den som kan och bör hålla henne vid lif.
Riksdalers valeur hädanefter ma kunna inoch utvexlas i alla Bankens Cassör; hvarjemte Ståndet biföll Banco-Utskottets förslag , angående Bancosedel-valeurerne i72 Prot.-Utdrag den 18 Februarii 1830» å 1. 3» 10i 2 5» 100 och 5°° R;dr, med tillägg, att sedlar äfven må utgifvas å 2 och. 50 R:drs valeurer. Andra punkten' Förra delen deraf, innehållande, att de större sedlarne af nya slaget, hvarunder räknas valeurerne från och med 25 R;dr till och med 500 R:dr , skola i bokföring inom Vexel-Banken upptagas efter stycketal med numer och datum, blef, i följd af beslutet om transporträkningens fortfarande, ogillad , hvaremot Ståndet gillade senare delen af samma punkt, enligt hvilken de smärre sedlarne af det nya slaget, hvarunder räknas valeurerne frän och med 1 R:dr till och roed 10 R:dr, skola endast i antal och summa, roen icke efter stycketal , numer och datum, uti räkenskaperne upptagas och afföras. Tredje punkten : I afseende på formatet af de nya sedlarne , beslöts , att det minsta ej skall vara under en åttondedel af ett vanligt pappersark, och att storlekarne sedermera må, efter valeurernes större belopp, proportionerligen förändras , äfvensom Ståndet , med förkastande af förslaget om användande af konstsvarfvad gravure å sedlarne, beslöt , att påskriften å dem skall tryckas med svenska större och mindre boktryckare-stilar, med PrOtsUtdrag deri 18 Februarii 1830.
Ur Adelborg, har framkastat alla möjliga argumenter från och med sjelfva hufvudsnken till och med den om den fördelen af en stark konungamakt, om de enskilda önskningarne att kunna förstärka denna makt och jemväl den enskilda representantens makt. Detta vidrörer flera ämnen, som kräfva djupsinnighetens behandling. Äfvenså fordras stor talang, att ifrån förevarrde ämne hafva kunnat leda sig dit, samt derifrån åter leda sig till det resultat, alt remiss bör förvägras, men den värde ledamotens talang har emellertid icke öfverlygat mig om riktigheten i hans åsigter. Hr Hjerta har fästat upmärksamheten på resultaterna af en remiss utaf motionen, och jag instämmer med honom i det första af hans alternativer. Deremot godkänner jag icke det andra, emedan jag anser honom deri hafva begått ett misstag. Om jag rätt förstod honom, skulle Hr Landtm, i allt fall gifva Hr Gripenstedt föreställning. Detta är ett medium, hvartill våra lagar icke ge anledning, och som jag nödgas motsäga, ty då skulle Frih. Tersmeden få rätt, att Hr Cederschiölds motion vore ett försök att inskränka och förnärma yttranderätten. Till ett sådant resultat behöfver man icke eller komma. Hr Gripenstedt har rätt att här talas om representant och som ledamot i regeringen, och jag skulle icke hafva något emot om, fastän det är oss förbjudet att öfverlägga i K. M:s närvaro; att Hans Rådgifvare flitigt bevistade våra debatter och uplyste oss, dock icke med anspråk att med en vice Konungs makt och myndighet tillrättavisa oss. Derhän hafva vi lyckligtvis ännu icke kommit. Emellertid äger Hr Gripenstedt rättighet att här yttra sig, men det är äfven vår rättighet att eftersinna, om han icke yttrar sig så, att han blottställer hela vårt konstitutionella statsskick. Detta är en annan sak. Jag har emellertid endast velat ställa upp detta som föremål till närmare skärskådande, enär jag är säker på, att afHrGripenstedts yttrande, såsom jag upfattat det, kommer att finnas tillräckligt anmärkningsvärdt uti våra protokollor, och då först bl ifver fråga om hvilket alternativ man skall antaga.
Såsom skäl härtill anför motionären, att den årliga staten för undervisningsverket i Lappland alltid understiger det af Rikets Ständer dertill anordnade anslag af 6,200 r:dr, och att följaktligen de årliga kollektmedlen icke vore för detta undervisningsverk af någon öfvervägande nödvändighet, utan mera fruktbärande skulle kunna användas. Härmed förenade sig biskop Bruhn och komminister Janzon, äfvensom doktor Grafström; denne sednare likväl med det förbehåll, att ifrågavarande kollektmedel icke i något fall droges ifrån det ändamål, hvartill de ursprungligen blifvit bestämda, äfvensom alt Hernösands konsistorium måtte hädanefter, såsom hittills, få deltaga i besluten om medlens användande. Hvad den första frågan, eller prosten Östermans motion beträffar, har Utskottet, väl vetande att sann upplysning ytterst grundar sig på religion, Samt att tankens och odlingens ljus endast vid christendomens kan tändas, ingalunda hvarken kunnat eller velat förbise sakens vigt, samt den förbindelse äfven vårt land har att, i likhet med andra länder, som gifvit föredömet, försöka gälda sin skuld för det ljus, det sjelf undfått, genom att sprida detsamma ibland de folk, sorn ännu äro i saknad derutaf. Det kan då följaktligen endast blifva fråga om att välja de medel, som äro mest tjenliga, för att vinna det åsyftade ändamålet; och det är uti valet af dessa, Bih. till R. St. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 39. sorn Utskottet är af olika tanka med motionären. Erfarenheten har nemligen visat, att den väg, som i motionen är föreslagen, eller kollekters upptagande, icke är den mest lämpliga. Det har blifvit upplyst, att de tvänne kollekter för Lappska ecklesiastikverket, som uti rikets kyrkor upptagas, uppgå, i medeltal räknadt, årligen till endast omkring 1,000 r:dr, men att missionssällskapet i Stockholm, helt och hållet grundadt på frivilliga sammanskott, förmår årligen använda mera än sex gånger denna summa på skolor och christendoms-undervisning endast i Lappland.
Det var dock icke egentligen i afseende på detta, som jag hade begärt ordet, utan endast för att fästa mig vid den punkt i Utsk:s betänk., der det säges: ”Slutligen anhåller Utsk., att fä fästa R. St:s uppmärksamhet derå, huruvida —- vare sig att det af Utsk. nu föreslagna system för myntindelningen af R. St. godkännes, eller att det vid sednaste riksdag antagna myntsystem bibehälles — någon ändring i lagarne ang:de myntbestämningen och för R. St:s bank, af d. 1 Mars 1830 kan anses vara af behofvet påkallad”. Del förefaller mig som, ifall någon ändring är af behofvet påkallad, detta hade bordt af Banko-Utsk. framställas, och icke 54 Den 4 Mars e. m. endast öfverleranas till R. St. att förklara, huruvida sådant skall ske eller icke. Jag tror att denna fråga behöfver först en utredning, innan R. St. kunna derom öfverlägga. Således förmodar jag, att Utsk. i den återremiss, som jag hoppas kommer all äga rum, uttalar sin åsigt om och huruvida någon ändring af dessa lagar erfordras, på det att R. St. deraf må äga någon ledning för sitt beslut i ämnet. Enligt min tanka erfordras en förändring, men jag vill ej bestämdt påstå att så bör ske, utan anhåller derföre att Utsk. mätte ingå i utredning af denna fråga, innan R. St. deröfver fatta sitt beslut. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag anhåller att få anföra ett exempel på hvilken lättnad, som skulle vinnas, om nuvar. fördelnings-system helt och hållet skulle upphöra genom antagandet af decimal-systemet för rikets mynt. Uti Banko-Utsk:s betänk. N:o 15 vid 1828 års riksdag (innes inlagen en omslutning af bankens ställning vid särskilda realisationsepoker, med afseende å förhållandet i jemförelse med bankens dävar. ställning, för att visa dess relativa styrka vid den då föreslagna realisationen. Detta betänk, är författadt af mig. Vid jemförelsen emellan omslutningen af 1778 års bokslut och dettas slutsumma befanns en skilnad på 1 r:st.
Utdr'. d. 19 Mars 1818.’ 227 grunder för utgörandet af den eiler de andelar af Bevillningen, hvaruppå förkastandet af Utskottets förra Förslag, har afseende. S. D. Vid nu skedd förnyad föredragning af Siats-Utskottets sista Plenidag på bordet Iagde Betänkande, angående ändring i Boteringen vid Vesterbottens Regemente, blef samma Betänkande af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit. S. I). Banko - Utskottets sista Plenidag på bordet iagde Betänkande, om fördelning af arbetet mellan Riksens Ständers Revisorer, samt om tryckning af deras Berättelser, m. rn., blef nu å nyo föredragit, och dervid af Hedervärda Bonde Ståndet bifallit. S. D. Banko Utskottets sedan sista Plenidag på bordet hvilande Betänkande, rörande väckt fråga om tillåtelse för en hvar , att, emot Svenskt Speciemynt, i Banken tillbyta sig omyntadt guld och silfver, blef, vid nu skedd förnyad föredragning, af Hederväida Bonde Ståndet bifallit, S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets sista Plenidag på bordet Iagde Betänkande, angående en lill Upsäla Barnhus donerad Kronofordran, blef detta Betänkande af Hedervärda BondeStåndet gilladt och antagit. S. D. Fann Hedervärda Bonde-Ståndet för godt lemna bifall till Stats-Utskotteis sista Plenidag på bordet Iagde , nu å nyo föredragne Betänkande , angående ny Stats reglerande för Gripsholms Slotts och Djurgårds betjening. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets sista Plenidag på bordet Iagde Betänkande, angående Osmunds - jernets betalning efter Krono värdi, utan förvandling efter markegång; Och blef det - Prot. Utdr. d. 19 Mars 1818* ta Betänkande af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit. S. D.
Beslutet innehöll den tillstyrkan, ”alt af Bankens, sedan 1848 års början upplupna, behållna vinst, ”ett belopp af 500,000 r:dr banko ärligen skulle vid slutet al ”hvartdera åren 1851, 1852 och 1853, från Banken, i och för ”Statens allmänna behof, till Riksgälds-kontoret afiemnas. De skäl, hvilka föranlåtit mig att instämma i detta afdelningens beslut, skall jag här utveckla. Då jag sökt göra mig reda för, huruvida någon del af den sedan 1848 års början upplupna Bankovinst vore erforderlig för Bankens konsoliderande, har jag i främsta rummet sökt ett svar på den frågan, ”hvaruti Bankens styrka består.” Såväl under öfverläggningarne inom Utskottet, som uti föregående Riksdagars handlingar har jag funnit den mening uttalad, alt Bankens styrka består i dess metalliska fond, emedan dess utelöpande sedlar och andra skuldförbindelser endast genom denna fond kunna infrias. Denna mening står i full öfverensstämmelse med innehållet af § 1 uti nu gällande lag för Rikets Ständers Bank. Jag har ock funnit, att personer, hvilka i öfrigt hyllat vidt skiljda åsigter, likväl öfverensstämt deruti, att de ansett denna tanka såsom en sanning. Detta allt har stadgat min öfvertygelse, att den uttalade grundsattsen matte vara riktig. Af sådan orsak har jag föstat mig hufvudsakligen vid Bankens metalliska fond och dess ombytliga förhållande under olika tider, då jag sökt för mig utreda, huruvida Bankens ställning för närvarande vore att betrakta såsom stark, eller såsom svag. Bih. till R. St. 5 Banko-Utskottets Memorial, N:o 12. För att i detta afseende komma lill någon visshet, har det synts mig nödigt att återgå till den tid, då realisationen blcf beslutad och verkställd, och jag har derföre till utgångspunkt för de jemförelse!’, jag anställt, valt året 1834. Banken egde vid denna tidpunkt en metallisk kassa af nära Ot millioner riksdaler silfver.
Jag för min del tror, att delta vore ett ganska godt ändamål i allmänhet, och att i visst afseende ett botemedel mot brottslingars tillskapande skulle vinnas, om man kom derhän , att så få arresteringar som möjligt behöfde ske. Då man sagt, att samhällets säkerhet derigenom skulle förnärmas, ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att rättvisan i allt fall har tillräcklig säkerhet att hinna den för tjufnad misstänkta personen ; tv 0111 lian har förmögenhet och är bosatt der han anklagas, så kan han svårligen annat än stanna qvar, och då är han alltid lill hands för att dragas för rätta, och om han också rymmer, så är man af med honom, då förlusten icke är stor. Har han åter icke förmögenhet och fast bostad, så är han en person, som justitian kan bemäktiga sig på andra grunder än det angifna tjufnadsbroltet, och således svårligen mera än någon annan kan undgå bestraffningen. En värd 1 '10 Den 11 Juli e. m. talare har ordat om nödvändigheten af skarpa lagar, för att derigenom afskräcka från brott. Jag medger att skärpan kan vara nyttig i vissa fall, nemi. om man kunde drifva den derhän, såsom hos vissa folk, alt alla tjnfvar hängdes, hvilket visserligen vore det radikalaste för att lätt blifva af med dem; men det finnes något kalladt rättskänsla och mensklighet, soin säger att ett brott emot äganderätten, isynnerhet när det ej är qvalificeradt, icke utgör ett sa förskräckligt brott, att man bör hänga den, som dertill gjort sig skyldig, hvarföre också i sednare tider sådana brott i flera lander, der man för dem fordom hängde menniskor, funnits kunna försonas med lindrigare straff. Det torde vara en vågad sats att framställa, men kunde måhända löna mödan att tänka på, huruvida ett brott mot äganderätten, inskränkt lill en lösöre-persedel, som en dertill oberättigad person bemäktigat sig, i sjelfva verket är ett större brott, än ett brott, begånget emot en person, af hvilken man slår armar och ben, hvilket nu i de flesta fall icke medför urbota bestraffning.
Utskottet emottagit dels en inom Ridderskapet och Adeln väckt motion af Herr Rosenblad, Bernhard, som föreslagit, att med upphäfvande af 4 § i Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830, följande §§ mätte deruti införas: ”§ 4. Bankens behållna kapital, efter afdrag af aila densamma åliggande skulder och förbindelser, skall utan inberäkning af dess fasta egendom och inventarier, utgöra Tio millioner R:dr Banco, efter 1830 års myntbestämnigs-värde, och pä så sätt att om något år minskning i denna behållning förefinnes eller uppkommer, skall bristen fyllas af först inflytande vinst. § 5. Rikets Ständer ansvara i Sveriges Rikes namn och å Dess vägnar, att, under alla inträffande händelser, alla af Banken ingångna skulder och förbindelser skola blifva till fullo godtg jorda dels en inom Borgare-Ståndet af Herr C. Berglund gjord motion, deruti, bland annat, yttras den åsigt, att Banken borde använda den behållna vinsten till silfver-uppköp; samt dels ett inom Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägligen Anders Jonsson från Östergöthland väckt förslag, att af Bankens behållna vinst eller 1843 års Bokslut 2,000,000 R:dr B:co mätte till Grundfondens förstärkande reserveras.