Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fögderiet efter fyra och en half läster för tunnan, så att, om det antages att uti hvardera Fögderiet funnes I Mantal, å hvars renta tolf årliga och tre Kungshästar vore uppförde, så skulle .uti femte Fögderiet desse förvandlas till sex och trefjerdedels läster kol, eller en tunna Spannmål, men uti »jette Den 16 Juli* *419 sjette Fögderiet till nio och trefjerdedels läster eller två tunnor en fjerding i-J-sdels kappa Spannmål, deraf alltså en skillnad af mer än Etthundrade procent uppstod; och har, af sådan anledning, vice Talmannen deruti yrkat den ändring, att ifrågavarande rente - persedlar måtte uti sjette Fögderiet förvandlas till enahanda belopp i Kol och Spannmål, som uti femte Fögderiet, och således, i afseende på lika reute persedlar i bägge Fögderierna, lika beskattning äga rum. Utskottet har haft under öfvervägande hvad sålunda blifvit anfördt; och då vice Talmannen Hyckerts omförmäldte Memorial icke rörer yrkad ändring uti någon Allmän Oeconomisk Författning, utan angår endast en öfverklagad olikhet uti förvandlingen af den , under namn af årliga och Kungshästar, i ett enda Fögderi uti IJpsala Fän utgående rente-persedel , emot ett annat, utan att vice Talmannen uppgifvit, eller på något sätt lemnat upplysning om grunden eller anledningen till den öfverklagade olikheten, har Utskottet ansett detta ärende vara af den egenskap, att det icke såsom något allmänt, utan såsom ett enskildt mål, kan betraktas; i följd hvaraf det samma torde, å ort och ställe som vederbör, få till den önskade räitelsen anmälas. Dock varder detta till Riksens Ständers näj* mare ompröfvande vördsamligen öfverlemnadt. Stockholm den ist Juli 1815. På 14^0 Ben 16 Juli. Pä Höglofl. Riddersk. På Högv. Prest-Ståri och Ad Ledamöters dets Ledamöters vägnar vägnar A. Lantingshausen. Bryn. Hesselgren.
Hr Adelborg: Jag erkänner gerna alt, såsom sakerna nu stå, det var förhastad! af mig att begära min motion främst på föredragn:s-listan, hvilket likväl under andra förhållanden varit nödvändigt, enär en motion, som rör Riddarhusets enskilda angelägenheter, eljest kunnat på en längre tid undanskjutas. Hvad åter mina motiver beträffar, sä sade jag icke, att jag ämnade resa bort ifrån liufvudstaden, utan att mina resor lill och ifrån staden möjligen kunde hindra mig ifrån att vara närvar:de när motionen förekom. Då likväl denna nu i alla händelser i nästa plenum förekommer, vill jag gerna göra de Hrr, som skänkt oss detta diskussions-nöje på den sena midnatten, den tjensten, att afstå ifrån min först gjorda hemställan. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, sedan Hr Adelborg afslålt ffän sin begäran, R. o. Ad. torde finna, att densamma förfallit. Ropades Ja. ‘ H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 11 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 4 prol.-utdr. för den 27 dennes e. m. samt pleniprot. för den 21 sistl. Juni e. m. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att åtskilliga af de ledamöter, som af R. o. Ad. blifvit utsedde till ordinarie ledamöter eller suppleanter i de förstärkta Utskm, lemna! Riksdagen, samt hemställde, enär det således kunde vara osäkert, om antalet af dessa ledamöter och suppleanter blefve tillräckligt, om R. o. Ad. behagade företaga val af ytterligare 4 suppleanter i hvartdera af förstärkta Constia-, Statsoch BankoOtskin, samt insätta tiden för dessa valförrättningar lill nästa Måndag e. ra.; hvilket bifölls. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Coust.Utskis den 27 dennes f. m. på bordet* lagda Mera. M 51, med votens-proposir röride Consl.Utskis uti Mern.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse, rörande Piteå och Luleå städers ordinarie båtsmanshåll; N:o 175, i anledning af väckt motion, angående rättighet för Tierps socknemän att lill allmänna behof erhålla nödigt byggnads timmer från kronoparken Tierps Norra Allmänning; N;o 176, i anledning af väckt motion om rättighet för innehafvare af Krono-lägenheter i de Norra Länen att anlägga sågqvarnar, och der till bräder och plankor förbruka sina skogs-effecter; N:o 177, i anledning af väckt motion, angående inventering af Statens, inom hufvudstaden befintlige, förvaltande Verks cassör; N-‘o 179, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet, N:o 91, angående Commissarien Törnemans och Revisorn Nyströms ansökningar om bibehållande af sine vid Contoret för Allmänna Magazins-ärendenas utredning innehafde löner. S. D. Föredrogos och lades till handlingarme St als-Utskottets följande memorial: N:o 168, med Kongl. Bergs-Collegii Berättelse, angående Löfås silfver-vei'ks drift samt de i afseende derå vidlagne åtgärder, från och med år 1840 till och med 1843; N;o 169, i anledning af erhållen ålerremiss å utlåtandet, N:o 85, 654 Prot.-Utdrag, den 1g Februari 1845, angående väckt fråga om upphörande af ruslhållarnes vid Ca vallen-regementena åliggande att utgöra s. k. tross-passevolance-afgift; N;o 180, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet, N:o 94, angående Assessoren Rudolphis sterbhus-delegares ansökning om utbekommande af en inom stadgad prsescriptionstid icke requirerad summa; N:o 181, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o 96, angående afskrifning af förskjutne medel till betalande af Stats-tidningens skuld. S. D.
Vad kronoskogar, större skogar och ödemarken beträffar, vilka enligt bygdelagen tillhör Oss och kronan, särskilt de i Norrland, Finland, Dalarna och Värmland, skall hemman och byar får så mycket skog att de enligt författningarna till fullsatta hemman prövas. Den marken skall avskiljas från kronans med laga rör. Befallningshavaren skall kartlägga området och föreslå om det är lämpligt att anlägga nybyggen där. Varje nybygge skall räknas till ett åttondels mantal. Befallningshavaren skall också ta reda på om det redan finns torp och andra bosättningar i skogarna och om de nyttjat skogen för bräder, timmer, balkar samt tjära och om de hädanefter skall tillåtas fortsätta eller om deras rätt skall inskränkas. Förordning om allmänningarna tillämpas ej på skogar och allmänningar som är belägne i Bergslagen och till nytta för bergsbruket. Där gäller förordningar i bergsordningen. Om frälse och skattehemmans skogar. Ridderskapet och adeln äger att nyttja enskild och avyttrad skog på frälsejord, såsom deras privilegier medger. Skatteman äger att nyttja sin enskilda avrösade och avyttrade skog och mark som förordningen 1789 säger. Han får anlägga torp och göra uppodlingar så mycket beskaffenheten medgiver och utan att dessa lägenheter besväras av skatteläggning och ränta. Lika fri och obehindrad ägande och uppodlingsrätt över enskild skog och mark skall skattefrälseägaren ha. Äger ofrälseman säteri och frälsejord genom laga fång får han njuta samma rätt som frälsemannen. Arrendatorer får inte sälja från gården skog vare sig det gäller frälse eller skatte. Om skogen är oskiftad grannar eller byar emellan har den som vill skifta sin lott rätt att göra det. Delningskostnaden skall alla stå för. Är jordägare som har oskiftad skog alla frälse eller skatte eller både ock skall de överenskomma om skogens nyttjande både till husbehov och salu. Enhällig överenskommelse måste råda innan något säljs, annars räknas som att man säljer annans skog och böter blir följden. Samma gäller om kronan eller boställe har del i skogen. Om boställs och kronohemmans skogar. Boställsinnehavare, om han är präst, militär, civil eller kronobonde får nyttja skogen till husbehov, men inte till avsalu. Dubbelt bötesbelopp utgår, även för den som köper från sådana gårdar.
Men nar sedermera, efter i823 års riksdag, såsom allmän grund för våra utländska handelsförhållanden, antogs den s. k. reciprocitets-grundsatsen , d. v. s. att i den utländska handeln bevilja de främmande nationernas fartyg lika förmåner med våra egna, för så vidt och i den mån våra ideras hamnar fingo tillgodonjuta lika eller motsvarande förmåner, så hafva efter denna grundsats våra handelsförhållanden blifvit reglerade, icke endast med Brödrariket - Den 9 Januari f. ra. 9 riket Norrige, utan äfven, dels genom formliga traclater, dels genom ömsesidiga föl klaranden, med Ryssland, Danmark, Storbritannien, Förenta Staterna af Amerika, Preussen, Nederländerna, Belgien, Kyrkostaten, Turkiet, Egypten, Grekland, Hannover, Spanien, Portugal, Sardinien, Columbien, hvarförutan likhet i afgifter, dock utan upphäfvande af product-placatet är beviljad Hamburg, Bremen och Oldenburg. Man har från sjelfva de håll, hvarifrån eljest ropen på oinskränkt handelsfrihet,utgått, hört stränga klander öfver dessa reciprocitets-tractater och bårda domar uttalas både mot Regeringen collectivt och särdeles mot den förtjente embetsman, som i deras tillvägabringande ägt en betydlig andel. Med den lätthet, med hvilken intressena kunna uppskrämmas, har man uppjagat farhågorna hos den vigtiga dass af Svenska näringsidkare, hvilken består af våra skeppsredare. Man har härvid icke endast förgätit den i öfverensstämmelse med egna läror varande sanning, att friheten för varuhandlanden alt välja det fartyg, med hvilket för honom det är fördelaktigast att afhemta eller afsända sin vara, måste för ömse sidors handlande vara en förmån, man liar ej heller velat akta på de särskildta förhållanden, sorn för Svenska skeppsredaren måste göra fördelen af den utvidgade friheten öfvervägande. Sveriges förnämsta exportvaror äro tunga och skrymmande, de hufvudsakligaste' afsättningsorterna aflägsna, och sålunda fordrar utförseln många och stora skepp, men för dessa gifva de i förhållandet till omfång och tyngd vida dyrbarare returvarorna i ingen mån fulla återladdningar.
ex. vid uppställningen af den judiciela statistiken, i anledning hufvudsakligen af vissa nyare till kyrkotukten hörande förordningar, de s. k. vanfrejdande brottens antal efter hand erhållit en tillökning, som 8 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande M ,39. synes hotande för den nödvändiga vården om statsmedlemmarnes medborgerliga anseende. De brott, som enligt den gamla lagstiftningen medförde skamstraff eller kroppsstraff, eller begge dessa slag af straff i förening, hafva sålunda i första rummet räknats dit, och derjemte alla de brott, hvilka enligt den lagstiftning, som gällde före den 4 Maj 1855, voro belagda med kyrkoplikt, hvilken institution, enligt hvad kändt är, hade urartat till ett skamstraff.
Således har direktionen, derest Riksgälds-kontoret jemväl vid innevarande års slut får emottaga dylika eller andra antagliga lånehandlingar med enahanda ränta för ett belopp af 5,000 t:dr, fullgjort sm för planens frenne första serier utfärdade förbindelse; hvarefter en ny förbindelse bör af direktionen algifvas i afseende å laneoch säkerhets-handlingarne för de å fonden ytterligare upplöpande räntemedel under den tid, sorn de frenne nästföljande sederae omfatta, och hvilka medel i planen »ro beräknade att utgöra 5.000 r:dr vid 1857 års slut, 6,000 r:dr vid slutet af är 1800 och 5,000 r:dr vid 1802 års utgång. Då Hjelmare kanalbolag genom den, å bolagets vägnar, afgifna och i dess egendomar intecknade skuldsedel förbundit sig, att å det föreskrifna kapitalet, 15,000 r:dr. erlägga 5 procent årlig ränta, och då andra antagliga skuldförbindelser med samma ränta å ett belopp af 10,000 r:dr dels redan blifvit till Riksgälds-kontoret aflemnade, dels vid slutet af innevarande år skola dit ingifvas. så, och under förutsättning, att Rikets Ständer icke finna anledning eftergifva de uttryckliga vilkor och förbehåll, derunder afskrifningen af Bankens och Riksgälds-kontorets ofvan omförmälda fordringar beviljades, samt förändra de angående ifrågavarande fonds bildande meddelade föreskrifter, som redan blifvit fullgjorda, mäste 5 procent ränta för dessa 2:ne summor äfven framgent be - S/itti-Uts/cotléfss Utlåtande,• N:o 48 '. 23? räknas och utgöra».. Följaktligen' skulle elen nu ifrågasätta' ränfe-redsäftningen,. om denj också af Rikets Ständer medgåfves, endast komma att gälla 'för det belopp, hvarmed! fonden efter innevarande års slut kan tillökas, och således under den närmaste framtiden blifva af föga betydenhet.. Men deremot skulle härigenom alla beräkningar i den af direktionen sjelf föreslagna och af Rikets
också ännu vid endast ders » F r u A n n a Simon är tiden f ö r sitt under Furusundsbesök pseudonymen » Otto synts i en och annan tidskrift, ligast den kända Hennes man, » d i e freie litterära som Manförnämintressen delas af hennes språksinne förenar fin kritisk uppfattning samt en lefvande blick för allt af gediget värde, som litteratur o c h konst ha att bjuda. Det vidt är det i sanning ett konstnärspar, f ö r konstnärliga ligger just i det så djupa förståendet, den glödande kärleken till det sköna, s o m hos henne blifvit produktiv i f o r m af fint mäjslade skildringar. Denna klängväxter spetsiga röda tegeltak nedhänga i fredlig r o. harmoni mellan lig produktion. nast I förbigående därinne sagdt skall en svensk g e - känna sig hemmastadd, ty ögon mötas vid första inträdet af ett litet Sverige i miniatyr båda — så kärt, o c h hvarifrån Simon äfven skrifvit ej är prägel, barn — detta M e d stor framgång har fru Simon på senare » skönt », tid u t k o m nämligen på E. odladt af den sanna o c h ädla konstens lag i Erfurt hennes nya b o k: deras det skönaste af alla de skatter, deras hem rymmer — skola växa upp m e d rena invill hon helst framträda k o m m e r att bortlägga. mets väggar icke mötas af något fult o c h simdyrbart utstyrda boken har pelt i den ena eller andra b e m ä r k e l s e n: kännande, nog få de och tungt. » lära sig, att lifvet kan vara grått » Vergebens Kor ff '. und Tills i skydd af en pseudonym, hvilken hon d o c k utan tvifvel snart tryck äf ädel k o n s t; deras ögon f å inom h e m - » tids F ö r kort M o o s välkända f ö r - andere G e s c h i c h t e n », von Mania vidare och D e n vackra, solidt o c h vunnit rättvist erdess författarinna har med ett slag blifvit af verklig betydelse inom den tyska litteraturen.
Det nya brandstodsbolagets ansvars-summa utgjorde, vid tionde brandstodsårets utgång den 14 Mars 1851, 8,013,330 R:dr för byggnader och 5,729,370 R:dr för lösören. 31 Rofdjursanstalterne för Länet äro ordnade till en del genom Eders Kongl. Majlis nådiga bref den 20 Mars 1844. För fångvården, till så vidt den af statsverket bekostas, äro länsfängelser inrättade i Wenersborg och Alingsås, hvilka likväl egentligen begagnas såsom förvaringsoch bysättningshäkte!!. 1 öfrigt bålla härader och städer särskilda fängelserum till fångars förvarande medan ransakning om dem vid underrätlerne förehafves. Fångars transporterande och bevakande under transporten sker nu direkte på Statens bekostnad med gästgifvarskjuts och genom tillsatte långgevaldigrar; och må anmärkas, att fångspillning under transporter har inträffat mera sällan, sedan nyssnämnde bevaknings-anstalt vidtogs. Det förra är tinder tiden omhygdt till cellfängelse; men då detsamma började att begagnas först med 1851, kunna verkningarne af della fängelse-system icke blifva föremål för denna berättelse. Marknader. Förutom 17 marknader i Länets städer äro på landet särskilda marknadsplatser utsedde, der, efter numera skedd indragning af Qvantenburgs marknad i Sundahls härad, tillhopa 17 marknader årligen hållas. Dessa af ålder brukliga sammankomster för handel och köpenskap äro vanligen mycket besökte och anses äfven vara nödvändige, såsom medförande lättnad och fördel vid utbyte eller afsättning af stadsoch landtmanna-produkter, och de smärre oordningar, som någon gång kunna dervid förefalla, utgöra således ej något skäl lill marknaders afskaffande, så länge erfarenheten vitsordar, att marknadsställets läge och öfrige omständigheter befordra ofvanomförmälde allmänt nyttiga trafik. Marknadernes antal här i Länet synes dessutom icke vara stort, jemförelsevis emot Länets arealvidd och folkmängd samt med afseende på lillvarande lokal-förhållanden. § 4.
Om derföre i denna fråga beslut skulle fattas mot min öfvertygelse, så tillräknar jag det endast brist på förmåga hos mig att kunna verka på dess öfvertygelse. Innan jag ietnnar ordet, anser jag mig böra förklara, alt det sätt, hvarpå den siste välde talaren yttrat sig öfter hvad sorn passerat uti ett annat Stånd, icke är rätt öfverensstämmande med min föreställning om parlementariska former. Så mycket jag kan minnas, är sådant förbjudet i det land, der dessa former äro mest utbildade, och hvarest i det ena Huset icke får på dylikt sätt vidröras hvad som passerat i det andra. Till min kunskap har icke kommit, att hittills en sådan oformlighet blifvit begången inom delta Stånd, och jag är verkligen orolig öfver följderna, om man börjar i det etta Ståndet att klandra hvad sorn blifvit ytt - Den i Juli c. ni rädt uti ett annat. Slutligen får jag hemställa, emedan ännu mänga ledamöter lära anmält sig att tala, om ej öfverläggningen kunde uppskjutas till en annan dag. Man harjunder föreg:de riksdagar klandrat R. o. Ad. för dess naltsessioner och kallat vära beslut om nätterna för mörksens gerningar. Jag hemställer derföre vördsamt, om ej delta plenum kunde slutas åtminstone klockan 12, särdeles som anslaget är utfärdadt till sammanträde den 1 Juli, och den 2 Juli ingår efter tolfslaget. Älsk11lige hördes i anleda, häraf ropa på proposition. Hr Rosenblad, Bernhard, uppläste följande: I hvarje stat, der samhällsordningen vunnit någon högre grad af utveckling, måste olika åsigter i afseende på sättet för dess ledning, d. v. s. för regeringsåtgärderna, uppkomma. Vidröra dessa — hvilket oftast måste vara förhållandet, — de enskildta intressena, passionerna o d. m., blifva de olika åsigterna så mycket skarpare till sin omfattning och häftigare till sina uttryck. Äger Staten representativa former, är det naturligt, att bland de hufvudsakligaste striderna emellan opinionerna skall vara den, der de mötas, för att göra sina åsigter gällande rör:de de förflutna regeringsåtgärderna och i och med detsamma antyda deras önskningar för det kommande.
Denna ziffergranskntng tillhörer KammarRätten ; Revisorerne deremot att tillse det ej Ti (larne blifva öfveiskr;dne, och att de påräknade beloppen ordentligt inflyta. ZifFer-gransknirigen är, så att säga, endast behöflig derföre, att ej alla räkenskaper revideras af KammarRätten, samt att RiksensStänder böra äfven utöfva en slags Comroll på KammarRätten , såsom högsta Revisions åtgärden. Det bar blifvit yttradt, att fullständig kännedom ej kan inhämtas, så vida ej sjelfva räkenskaperne jemföras med de förvaltande Verkens handlingar. Jag tror att dessa saker utan olägenhet kunna åtskiljas, och jag stöder min öfvertygelse derom på nu varande praxis. Revisorerne organisera sig nemligen på två afdelningar, af hvilka dem ena kallas Caroli Afdelningen , och den andra Räkenskaps Afdelningen. På det sättet verkställes denna förrättning, och annars kunde den ej medhinnas, utan den ena Afdelningen sysslosättc-r sig med granskning af räkenskapen, och ,den andra med Protocollen. Nu frågas, hvad tillhör Revisorerne, för att efterse om förvaltningen är rigtig? Blotta bokföringen upplyser det icke, men Protocoll och Konungabref göra det fullkomligt. I anledning af den tillvitelse man gjort SiatsUiskcttet, att det skall haft orätt i att begag - 520 Deni g Octolcr f, m. ina de upplysningar man fått af StatsGontOrets Ombud, och derföre insatt 3 §. i förslaget till Instruction, får jag förklara, att sådant skedt på ganska god grund; den nemligen att om Kongl. Maj:t bifaller revision af dessa cassör, är instructionen fullständig. Skulle åter emot förmodan KonglMaj t vägra en sidan revision , är det gifvet, att Kongl. Maj:t ej utfärdar denna Instruction, utan då blifver den gamla qvar, och deruti består hela 'Vidan. Då jag yttrade att StatsUtskottet tillstyrkt Rikets Ständer, att gå Kongl.
Yidkommande åter det uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition framställda förslag, att den föreslagna jernvägen mellan Örsundsbro och Upsala måtte på Statens bekostnad anläggas samt dertill erforderliga medel vid innevarande riksdag anvisas, så, och ehuru Utskottet, på sätt ofvan är nämndt, anser af stor vigt, att Upsala genom jernväg sättes i förbindelse med hufvudstaden, anser dock Utskottet denna förbindelse lämpligast både kunna och böra utföras genom ett för sådant ändamål bildad t, genom lån af Staten understödt, bolag, hvilket må ega att bestämma den sträckning en sådan jernvägsanläggning bör erhålla. Med tillämpning af dessa åsigter får Utskottet vördsamt föreslå, att, utaf den för jernvägsanläggningen mellan Örsundsbro och Upsala uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition afsedda och enligt uppgjordt kostnadsförslag erforderliga summa af 1,597,911 R:dr, ett belopp af En Million Sextiofem Tusen (1,065,000) R:dr, ungefärligen motsvarande f:delar af nämnda kostnadssumma, må ställas till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för att såsom lån anvisas till det bolag, som inom 1864 års utgång kan varda bildadt för att, genom en jernvägsanläggning af samma spårvidd och byggnadssätt, som vid Statens stambanor blifvit begagnade, förena Upsala med norra stambanan, vare sig vester eller öster om Sigtunafjärden, samt att, derest sådant bolag ej inom sagde tid kommer till stånd, Kongl. Majit må ega använda detta belopp för fortsättande af arbetena å norra stambanan från Örsundsbro i rigtning mot Sala. Då Utskottet anser önskligt, att arbetena för norra stambanans fortsättning från Örsundsbro mot Sala må, såvidt tillgångarne det medgifva, kunna under instundande - Stats-Utskottets Utlåtande
Hon förekommer mig, jag vet icke hur, som en symbol af den fordna Republiken; hvars anda nu återlefver i min själ. – Nordencrantz, som jag nu läser, det var en ärans man; som ensam hade, i sitt hjerta, en hel nations nit208. P. S. För de två rader, som jag i poemet utmärkt med tecken, – och som jag hade skrifvit dit med mera, – blef Lidner, för några dar se’n, Kunglig Secreter, fick en present, och löfte om första lediga Pension Sic vos non vobis Det vid brefvet bilagda poem, som i postscriptet åsyftas, var Lidners sång ”Till H. K. Höghet Regenten, öfver Tryckfriheten”. Den vidfogade underrättelsen kunna vi ej annorlunda förklara, än att Thorild, denna gången, hade tagit någon af Lidners egna ”fria fantasier” efter bokstafven: ty den arme skalden blef hvarken någonsin ”Secreter”, eller någonsin pensionerad. Men härom vidare, då jag hinner till teckningen af Lidners bild. – Efter denna skrifvelse inträffade, såsom det synes, ett nytt afbrott i Thorilds och Thams brefvexling; och ett långvarigare, än tillförne. Okända äro oss de orsaker, som vållat det. Ovänliga voro de dock visst icke: tonen i de skrifvelser, med hvilka den återbörjar 1797, skulle ej då vara lika varm. Möjligt är ock, att jemväl i den mellanliggande tidrymden bref verkligen, och ömsesidigt, blifvit skrifna; fastän de nu, i Thorilds handskriftliga qvarlåtenskap, ej finnas. Hvad jag här af denna brefvexling meddelat, skall troligen äfven lätta möjligheten att begripa Thorilds ekonomiska ställning under hans sista vistelse i Stockholm.