Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, angående lliksdagsFullmägtigen från Götheborgs oell Bohus Län Carl Fredrik Bergs väckte och af Hederv. BondeStåndet till Utskottet remitterade Motion om åläggande af skyldighet för Pastorer, att årligen till vederbörande Lands Contoir och DomCapitel insända Utdrag af Kyrkoböckerne öfver födde och döde personer inom Bastoraternc, D e svårigheter, som, förutredan/iet afskyld» skaps förhållanden vid Arfskaper och bestämmandet af åldren vid anteckning till deltagande i allmänna beväringsskyldighet ten, stundom mött deraf, att Kyrkoböckerne, de Källor, hvarifrån underrättelsen i desse afseenden bordt hemtas, funnits antingen genom vådeld förstörde, eller af ålder förderfvade, eller ock, genom oredighet och otydlighet vid deras upprättande, för ändamålet ej tillfyllestgörande, hafva fästat JliksdagsFullmägtigen Bergs uppmärksamhet på nödvändigheten af ett medel, som, då det afhulpe förenämnde olägenhet, med det samma skulle undanrödja anledningen för de tvister, som deraf hittills hemtat sitt upphof:, Och i sådant afseende harRiksdagsFullmägtigen föreslagit, att Presterskap 134 Bein. och Ekon. Utsk. Betänkanden, pet måtte anses förbundne till Länens Lands» Contoir och Stiftens Consistorier vid hvar* jeårs slut insända, i öfverensstämmelse med Kyrkoboken upprättade, Förteckningar å alla under förflutna året inom Församlingar* ne födde och döde personer, hvilket skulle hafva till följd, att, i händelse nödige upplysningar om förhållandet härmed å ett ställe saknades, de å ett annat utan svårighet skulle kunna erhållas. Om Utskottet, vidhedömmandét af Riks* dagsFulIm äg tigen Bergs gjorde förslag, endast velat fästa afseende ä den fördel, som genom dess antagande borde uppkomma för de fall* då de vid Kyrkorna förvarade
Betänkande rörande förlängning i prescriptionstiden för Låns omsättning i BancoDisconten, dito. — om Återremiss till Lagutskottet af dess Betänkanden, angående 1:0 beloppet, hvarunder enskilta personer icke må vara tillåtit att utfärda invisningar; 2:0 om skärpande af det för tjufvar stadgade straff, 171, 172. — i afseende på RiddarhusUtskottets utlåtande öfver RiddarhusDirectionens Riksdagsberättelse, 172. — om de öfrige Riksståndens inbjudande att deltaga i Ridderskapets och Adelns Beslut rörande tryckningen af Riksståndens Protocoll och Bihang för blifvande Riksdagar, dito. — om antagne ändringar i Rid - 20g Riddarhus-Directions Riksdags-Berätteise, i73. ProtoeollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om präglande af ett exemplar utaf Riddarhusets större Medaille i guld åt Hofmarskalken Friherre
De öfriga omkostnaderna för fångvården, som ej i denna summa vore inbegripne, skulle deremot, utom det vanliga reservationsanslaget för vård och underhåll a/ länsoch kronohäkten, fortfarande upptagas såsom förslagsanslag; Och har E. K. Majit, som, med afseende å de näslförflutn.a fem årens erfarenhet om beloppet af Statens utgifter för fångvården, funnit den under nuvarande slats regleringsperiod dertill anslagna summa böra kunna med omkring 50,000 R:dr nedsättas, derföre föreslagit Rikets Ständer alt, med bifall till förenämnda förslag lill aflöningsstat, anslaget lör frågans vård och underhåll måtte sålunda bestämmas och fördelas: a) bestämdt anslag 182,877: 50. b) förslagsanslag 1,120,000: — hvartill komme: vård och underhåll af länsoch kronohäkte»; reservationsanslag 13,500: — Vidare har E. K. Majit uti särskild till Rikets Ständer den 9 nästlidne December aflåten nådig Proposition begärt, att den förändring måtte vidtagas i del förut öfverlemnade stat förslaget, att arl vodena för Bevaknings-belälhafvarne vid kronohäklena i Eskilstuna, Norrtelje och Kungsbacka måtte, i stället för 750 R:dr, bestämmas till 1,000 R:dr lör dem hvardera, hvarigenom aflöningsanslaget komme att utgöra 183,627 R:dr 50 öre. Vid granskning af den sålunda föreslagna aflöningsstaten samt hvad i öfrigt i denna fråga förekommit, hafva Rikets Ständer funnit följande ali erinra. För Fångvårds-slyrelsens Registrator, Kammarförvandt och Förste Revisor äro lönerna föreslagna till 2,500
Alt under fredens lugn anskaffa och iordningställa hvad som vid inträffadt fredsbrott möjligen kan blifva" af nöden, är visserligen en sats, sorn, med vissa förbehåll, icke bör sakna tillämpning, men det första och säkraste medlet att, med hopp om framlida bestånd, reglera Försvars-Vcrket, är dock att sätta kostnaden för detsamma uti ett proportionerlig! förhållande till de skatldragandes förmåga, alt utan betryck Lära den, alt vidare, med frånskiljande af allt hvad i militaireväg foreter sig öfverflödigt och skadligt, disponera tillgångarne endast för det nödiga och afgjordt nyttiga samt att undanrödja en för kriget farlig veklighet, derigenom att de under ett krigstillstånd vanligen erforderliga privationer icke under fredslugnet må, uti luxurieusa förhållanden fijina sin alltför ytterliga motsats. Kostnaden för Försvars-Verket måste ständigt växa, så länge det anses axiomatiskt, som antingen är absolut origtigt eller åtminstone problematiskt. Otacksamt 5r allt bemödande alt gagna Stats-Verket, genora afslöjandet af försvarssystemets mångfalIdiga brister, då de mest evidenta bevis i detta hänseende intet förmå emot förut fattade meningar, hvilkas så kallade genomdrifvande på vanligt Riksdagsmaner hör till dagens ordning. Hvarje fråga, huru påtagliga missbruk skola rättas och huru, medelst möjliga reformer, en större effect för Försvars-Verkets or Bih. till R. St.
Hvar människa har ju sina små svagheter — och rent ut sagdt, så tror jag, att Ruffen blifvit litet högfärdig för min del, allt sedan han fick läsa alla de vackra saker de för innerligt rara och snälla resensentherrarna sa om min bok »I Stockholm.» »Tror du», säger jag, »att de skulle ha tyckt den boken vara värd en smul om de vetat, att den bara var hophasplad hur som hälst af mig, som inte alls begriper det konstnärliga? Men ser du, nu trodde de att den var skrifven af en man, och visst hade det varit obegripligt skickligt och hämskt, om en alldeles främmande karl så där kunnat vända ut och in på mig och leta reda på mina allra lönligaste tankar och känslor. Sån’t hade varit konst, ser du.» Men det biter inte på Ruffen det bittersta, utan han bara pöser upp sig öfver hvad som är. Det sägs, att vi stängt för att inte stå i vägen för mågen, men det är nog därför, att han inte tyckte, att en kryddbod längre var en passande ram åt min »storhet.» Hå hå! Liksom en kryddbod, som föder sin man, inte skulle vara en utmärkt ram åt hvad storhet som hälst i vårt land — i synnerhet inom det litterära! Måtte han bara kunna hålla tätt i längden — Ruffen förstås, ty ännu vet ingen människa utaf häruppe, att jag blifvit utskuffad på litteraturens glanskis — ty utskuffad blef jag. Han är presis som en gissen tunna: sanningen grinar i alla springor, och att de inte för längesedan räknat ut, hvad han menar med sitt: »har ni läst, har ni hört?» begriper jag inte. Det finns ingenting som folk har så svårt förlåta en stackare som att ha sett litet mer än de, får de därtill veta, att man till på köpet blifvit tryckt litet mer än de, så vore det färdigt. Jag vet ju hur jag var själf, innan jag begrep något i det litterära. Jag trodde, att folk som skref inte gjorde annat än gick omkring för att se hvem de uppsluka månde. Men inte alls vill man uppsluka någon!
De hafva nemligen yrkat, den förre, »att de af Lagberedningen och vederbörande embetsmyndighcter slutligen granskade förslagen till ny Civiloch Straff-lag samt Rättegångs-ordningar matte komma under ompröfning uti Lag-Utskottet, samt till Nådig fastställelse hos Kongl. Majit öfverlemnas;» samt Herr Henschen, »att de af Lagberedningen samt Särskilda Kommittéer utarbetade förslag till allmän Civil-, Kriminaloch Kyrkolag, Sjölag och Krigsförfattningar, som ega tillämpning på medborgare utom krigs-ståndet, måtte till större eller mindre delar, i den män Lag-Utskottet kan medhinna derom sig yttra, och med de ändringar, sorn tjenliga finnas, varda af ständerne antagna;» äfvensom att, derest vid innevarande riksmöte skulle föreslås ändring i eller upphäfvande af något stadgande, hvilket eger oskiljaktigt sammanhang med annan föreskrift, om hvars ändring eller upphäfvande fråga ej blifvit väckt, denna fråga må anses upptagen af Herr Henschen, pä det Lag-Utskottet af framställda förslagers inskränkthet oj må finnå sig förhindrad att desamma understödja; under tillkännagifvande derjemte, att han genom denna sin motion velat bereda Utskottet »en för denna riksdag outtömlig källa, nyttig att hafva till hands, om arbetet skulle tryta eller konjunkturerna under Riksdagen iunnos tjenliga för en fullständigare lagförbättring», i hvilket afseende han dels fästat uppmärksamheten på vissa delar af de lagförslag Lagberedningen utarbetat, dels ock gjort framställning om en förändrad organisation af Under-rätterna och principen för fördelningen af mål i de domstolar, som arbeta på ilere afdelningar. Omförmäldte motioner, hvilka blifvit till Lag-Utskottet öfverlemnadc, omfatta således alla de lagstiftningsgrenar, som ligga inom den af grundlagarne utstakade sphaeren för Utskottets verksamhet. Om emedlertid grundlagsenlig! hinder icke toth. till /? St.
Det är en glädje att som åskådare vara med vid dessa tillfällen, ehuru man känner en förebråelse öfver att vara blott åskådare; ty ingen af det glada folket går dit för att roa sig med gapande och anmärkningar, utan alla dansa af hjertans lust. Samma glömska af rangens företräden visar sig äfven vid andra offentliga nöjen. Så såg förf. vid en fest i Helenenthal, nära Baden, der det gafs spektakel «im Freyen», dans och fyrverkeri, stort och smått folk, ifrån kejserliga husets medlemmar till lärpojkar med deras damer, förnöjda tillsamman. Men den dagen förtjenar en egen beskrifning. Den skall aldrig gå ur mitt minne, ty aldrig har jag ännu haft så hett om öronen, som då. Det var den 18 Julii 1841. En skön klar söndagsmorgon lofvade den vackraste dag, för att bese Baden, med dess omgifningar, Wienarens ideal för allt hvad landtligt behag heter. På aftonen skulle der firas en fest, hvaraf inkomsten var bestämd för ett nytt hospital, fattiganstalt eller något dylikt, och förf. hade derföre, i likhet med mången annan, tillfälle att förlusta sig för nästans skull och derjemte studera folklifvet. Detta är det största nöje, förf. känner, och han försummar ogerna tillfället dertill. Från Stefansplatsen afgå vagnar till jernbanan, hvilken leder från Wien förbi Baden till Wiener-Neustadt. Jag infann mig alltså vid foten af Stefanstornet, hvarifrån sista vagnen afgick just vid min ankomst. Alla platser ini vagnen voro upptagna. Men kusken, som märkte, huru snopen jag såg ut, visste genast råd och erbjöd mig rum vid sin venstra sida. Utan krus klängde jag upp på den höga kuskbocken, och så bar det af ut genom Kärnthnerthor och förstaden an der Wieden. Redan på glacis’n och utanför staden, tyckte jag väl hettan var besvärande, men jag tillräknade den min hastiga marsch från mitt logis i förstaden till Stefansplatsen. På jernbanan gick resan gladt i den förr omtalta lustiga fruns och hennes dotters sällskap.
Dessa embeten äro: 1 :o. General-Fält-tygmäslare-embelet (Artilleri-afdelningen); 2:0. General-Ingeniörs-enibetet (Fortifikations-afdelningen); 3:0. General-lntendents-embeiet (Intendentsoch Aflönings-afdelningarne). Dessa embeten skola likväl, ej mindre med hvarandra, än med rikets allmänna departemental-styrelse för Landtförsvaret, ega det samband, som för ärendenas behöriga och skyndsamma behandling erfordras. Till General-Fält-tygmästare-embetet hänföres de ärenden, som nu tillhöra Artilleri-afdelningen; till General-Ingeniörs-embetet' de ärenden, som nu tillhöra Fortifikations-afdelningen; och General-Intendents-embetet bör omfatta handläggningen af alla de angelägenheter, som nu besörjas af Intendentsoch Aflönings-afdelningarne, men hvilka ärenden, äfven inom General-Intendents-embetet behandlas och afgöras på två särskilda afdelningar under samma benämningar. Komitéen instämmer i den af Krigs-kollegium mot 1858 års Komiterade yttrade mening: att behandlingen af de frågor, rörande indelta Arméens boställen m. m, Krigs-kollegium nu åligga, fortfarande bör af Krigsförvaltningen utöfvas och således icke, enligt desse Komiterades förslag, till Kammar-kollegium öfverflyttas. Till de särskilda embetena borde för öfrigt höra alla sådana, af Krigs-kollegium nu in pleno behandlade mål, hvilka icke till sitt innehåll verkligen äro af gemensam beskaffenhet, utan endast beröra ett visst embetes förvaltningsområde; •— dock med undanlag af utfärdandet af de kungörelser och cirkulär, hvilka skola i Svensk Författningssamling intagas. 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JM 105. Huruvida någon jemkning i den allmänna arbetsfördelningen, embetena emellan, kan finnas lämplig, borde få ankomma på embetenas egen gemensamma pröfning. Krigs-förvallningen skulle i afseende å rang och värdighet bland rikets styrelreoch förvaltningsverk intaga den plats, som Krigs-kollegium nu innehar.
BondeStm bifallit detta betänk., men BorgareSt. för sin del be slutit, alt R. St. må i und. skrifvelse hos K. M. begära, att salt-import-skvldigheten för Uddevalla stad måtte nedsättas lill 2,500 tunnor. Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s betänk. N:o 86 blef af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis d. 27 sisth Nov. f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 87, i anledn. af återremiss af betänk. Sedan underl, t. f. Ridd. secret. upplyst, att detta utlåt, blifvit bifallet af PresteSt., lagdt lill handlingarne af BoudeSt. samt lagdt till handlingarne med ogillande af BorgareSt., blef detsamma lagdt till handlingarne, med förklarande, alt R. o. Ad. vidblef sitt vid pröfningen af betänk. N:o 35 fattade beslut. Före - Den 11 December e. m. 337 Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 27 sistl. Nov. f. m. på bordet lagda mern. N:o 88, i anledn. af återremiss utaf betänk. Lades till handlingarne. Föredrogs det af Hr Rosenblad, Bernh., d. 30 sistl. Nov. f. m. framställda och af H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus, såsom motion upptagna förslag i fråga om bevillningen för de embetsoch tjenstemän, hvilka af de förenade Rikena samfäldt åtnjuta aflöning eller tractamente. Remitterades till Bevilln.Utsk. och communicerades de öfriga RiksStm. Föredrogs StatsUtsk:s d. 30 sistl. Nov. e. m. på bordat lagda utlåt. N:o 62, i anledn. af väckt motion om inleverering till statsverket af den under K. Krigscollegii förvaltning slående
I likhet med hvad Utskottet anfört i afseende å Chefen i Landlförsvars-Departementels Kommando-Expedition, anser Utskottet lämpligare, att aflöningen för nu ifrågavarande Expeditions-Chef, utan ofvanomförmäldte vilkor, bestämmes till en fix summa; och då Utskottet för den förre Expeditions-Chefen föreslagit ett aflöningsbelopp af 3,000 R:dr, finner Utskottet icke skäl att för den sednare, hvilken otvifvelaktig! har mindre trägna göromål, tillstyrka högre arfvode än 2,000 R:dr. Öfrige tillökningar i staten har Utskottet ansett böra med de föreslagne beloppen utgå. Den anslags-förhöjning, som sålunda erfordras, utgör 1,820 R:dr R:mt såsom af den hos Utskottet uppgjorda tabell JV* 2 inhemtas; och tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer må bevilja denna tillökning i Expeditionens anslagssumma, alt utgå på sätt Utskottet i tabellen föreslagit. 4:o. Kongl. Förvaltningen af Sjö-ärendena. Jemte tillkännagifvande att Kongl. Maj:t ansåge de i nu gällande stat för Förvaltningens Chef och militäre ledamöter m. fl. upptagne arfvoden oförändrade böra bibehållas, men verkets civilpersonal och vaktbetjening deremot förbjelpas till sådan löneförhöjning, som för deras vederlikar inom öfrige förvaltande verken blifvit ifrågaställd, har Kongl. Maj:t, i enlighet med upprättadt och Departements-Cbefens betänkande bilagdt förslag, äskat förhöjning i Förvaltningens anslagssumma med 6,420 R:dr; hvarförutan, enär del bidrag af 4,001 R:dr SO öre, som af lotsoch lyringsmedlen för närvarande utbetaltes till verkets aflöning, vore för Lots-verket väl behöfiige, Kongl. Maj:t begärt, att ett motsvarande belopp särskildt måtte af Rikets Ständer anvisas och anslaget för nämnde embetsverk tilläggas.
För att förekomma ett sådant missbruk har Utskottet ansett nödigt att föreskrift lemnäs derom att bränvin, som sändes saltsjö vågen, alltid bör åtföljas af tullförpassning; i öfverensstämmelse med hvilken åsigt redaktionen af 35 § (36) blifvit förändrad; hemställande Utskottet, att denna ändring måtte vinna Rikets Ständers bifall. § 40. (41.) Herr Dahm har uti sin motion föreslagit, att det ansvar, som i denna § är bestämdt för obehörig minutförsäljning, jemväl må drabba den, som af lagligen köpt bränvin utdelar eller utlemnar till annan mindre qvantum ån 15 kannor. Likaledes har C. G. Sköldberg från Nerikes län uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion till denna § föreslagit ett så lydande tillägg: ”Pröfvar Domaren att någon eller några genom utlåning, afsalu och återköp, fördelning eller försäljning af distillerade drycker, med eller utan blandning eller tillsatser af andra ämnen, under hvad namn det vara må, till sådant belopp att han anser olaga föryttring deraf skett, vare den eller desse förfullue till böter (och ansvar) efter denna §.” Då Utskottet så väl genom stadgandet i 34 § af bilagde författningsförslag, som genom det föreslagna tillägget till 44 § i nu gällande förordning, sökt förekomma de underslef, hvilkas hämmande motionärerne genom ofvanberördo förslag åsyftat, anser Utskottet, att hvad Herr Dahm och C. G. Sköldberg i omförmälda hänseenden föreslagit, icke påkallar något särskildt yttrande. § 55. (56.) I ändamål att bereda ökad inkomst till fattigvården har Nils Pettersson från Calmar län föreslagit, att böterna för oloflig minutering och utskänkning af 20 Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utskottets Bet.
Oansedt någon förhoppning icke vidare kan äga rum, att derigenom öppna någon vigtigare segelled, vore det dock önskligt, att genom dylika arbetens tillhandahållande vid inträffande behof af understöd, i följd af timande missväxter, Staten kunde på sådant sätt tillika afhjelpa den fattigare befolkningens behof och minska verkningarne af Dalelfvens skadliga flöden. Länets odlade jord utgöres allmännast af en finare, eller gröfre, sand, flerestädes blandad mer, eller mindre, med en vanligen jäsande lera, samt bildar i däldbottnarne stenfria slätter, hvaraf de sydligare äro af ansenlig vidd. På lågländta ställen förekommer äfven svartmylla, men de odlingsbara höjderna innehålla merändels grusjord, som, på Sollerön i sjön Siljan samt uti en del af Mora, Orsa, Ore och Rättviks socknar är kalkhaltig och derigenom bördigare, än sådan jord i allmänhet inom länet. I och för undersökningar angående lämpligheten att med arbete belägga uppgifne odlings-lägenheter har Agronomen, Direktören A. Johnson under åren 1843, 1844, 1845 och 1846 fortfarande besökt detta län, och efter hans anvisningar äro betydliga myrutdikningsoch sjösänknings-arbeten med statsbidrag förelagne och till större delen fullbordade, så att lian vid sednare O O ' besök funnit (öfvande skördar växa å den mark, som han förut med möda kunnat öfvervada. Vidden af den jord, som Direktören Johnson sålunda undersökt och funnit odlingsbar, utgör inberäknadt hvad i sista berättelsen af den 6 Juni 1844 blifvit omförmäldl, omkring 12,000 tunnland.
Förenämnda fråga, hvilken äfven tillförene undergalt Rikets Ständers pröfning, har vid innevarande riksdag blifvit bragt å bane genom en af Riksdagsfullinägtigen B. J. Holmlin från Göteborgs och Bohus län hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 55), som, efter remiss till Lag-Utskottet, blifvit, jemlikt 45 § Riksdags-ordningen, af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlad. 24 Kap. 32 § Kyrkolagen innehåller med afseende på klockares skyldigheter, bland annat: ”Han skall ock bära Kapitlets, Prostens och Kyrkoherdens bref till Prosten, när de honom tillhandakomma, till nästa klockare, och der sådant försummas, till skadan, sorn deraf timar, svara.” Motionären anmärker, att denna brefbefordringsskyldighet, som redan är nog betungande, lätteligen han i anseende till förenämnda lagbuds allmänna och obestämda lorm genom missbruk af vederbörande förvandlas till en för klockarne olidlig tunga. När dertill tagits i betraktande, att anledningen till detta kyrkolagens bud, en långsam och osäker postgång, icke numera, sedan ändamålsenliga författningar i detta afseende blifvit vidtagna, förefinnes, så har det synts motionären, att ifrågavarande stadgande kunde upphälvas, om Presterskapet i stället tillädes fribrefsrätt för dess embetsskrifvelse!1. Motionären föreslår derföre alternativt: antingen att ofvanberörda stadgande måtte alldeles uppbäfvas och den ifrågavarande brefbefordringen ordnas sålunda, att bref, cirkulärer och stamböcker, som från Kongl. Maj:t ankomma till Domkapitlen för att Presterskapet delgifvas, måtte medsändas och åtfölja Kongl. Maj:ts och Konungens Befallningshafvandes andra kungörelser, samt Pastorerne för öfriga embetsskrifvelser erhålla fribrefsrätt; eller att närmare må bestämmas och förklaras, 4 Sammans. Lagsamt Allm. Besv - och Ekon-Utsk.
Jemte det denna jernbana följaktligen skulle sammanbinda flera af landets sädesrikaste trakter med dem, som oftast derifrån behöfde fylla sina spanmålsbebof, kotnme den att bereda lättad utväg för undsättning vid tillfällen då mindre goda skördar inträffade. Derigenom skulle jemväl ett tillfälle yppas att förena jernvägs-kommunikationerha med Rikets största vattenkommunikations-anstalt Götha kanal; och det vore således icke endast de provinser, genom hvilken banan sträckte sig, som deraf finge skörda fördelarne, utan den koinme äfven alt bereda tillfälle till en blifvande jernvägs-förbindelse med Norge. Råde i politisk och militärisk synpunkt, vore det alltså af vigt att få en jernväg fullbordad, som, på samma gång den sammanband Rikets hufvudstad med den förnämsta hamnen vid vestra kusten och de största inre sjö-kommunikationerna, gjorde det möjligt att, i behofvets stund, till hufvudstaden sammandraga de trupper, hvilka äro förlagda uti de manga landskaper, hvarigenom banan skulle löpa. I detta hänseende egde den vestra jern-stambanan ett stort företräde framför den Skånska. För öfrigt vöre det likaledes af synnerlig vigt, att, om någon gång sådana förhållanden skulle inträffa, att det blefve nödvändigt att bringa i säkerhet Rankens redbarheter jemte de många andra dyrbarheter, som i hufvudstaden förefinnas, hastigt kunna förflytta dem till de inre delarne af landel och då ega en jernväg, som ledde in uti den provins, der Rikets stora central-fästning är belägen. Den omständigheten, att det ännu vore oafgjordt om den påbörjade Köping-Hultbanan komme att fullbordas eller ej, borde icke inverka på frågan huruvida banan emellan Slockholm och Götheborg hade företräde i jemförelse med andra banor, ty om det skulle visa sig, att förstnämnda jernväg icke blefve af det bolag, som derå erhållit oktroj, utförd inom den derför bestämda och snart jf tilländagående tid, förfölie sagde oktroj, i hvilket fall Staten naturligtvis skulle blifva lika oförhindrad att utföra denna som den öfriga delen af ifrågavarande jernbana.