Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herrar Ebel, Hök och Eneroth, de förstnämnde under åberopande af deras förut, under den 20 sistlidne December afgifne och Utskottets Betänkande bifogade särskilta votum, anmälte äfven sin reservation, såsom icke instämmande uti Utskottets nu fattade Beslut om afstyrkande af fria Husbebofsbränvinsbränningens inställning. Litt. A. Transumt af Kongl. Allmänna Magasins - Directionens, unde?' den 10 November 1817 afgifne underdåniga Berättelse om samma 'års Skörd. Efter fulländad inbergning hafva Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande med slutliga berät - lie sv. och Ekon, Ut sk. Betänkanclen. 45 leiser inkommit, rörande beskaffenheten af innevarande års Skörd, efter hvilkas föranledande det alltså åligger Eders Kongl, Mai:ts Allmänna MagasinsDireetion, att om särskilta förhållandet i hvarje Län underdånig anmälan göra, hvaraf inhämtas huru Utslaget, uti denna för Riket vigtiga deJ, i det hela utfallit. Uti Stockholms Län har Rugen blifvit väl inbergad, men funnits mer och mindre gifvande efter utsädets duglighet och jordmånens godhet, emellan 5 :te och 6:te, och till en del 7:de kornet. Hvetet skall lemna god afkastning och Vårsädet af Korn, Hafva och Blandsäd så förmonligt, att å de flesta trakter 8:de och 9:de kornet kunnat beräknas, men också på somliga endast 4 Af Arter, Boner och Jordfrugter är vunnen en rik skörd, och i det hela en medelmåttigt god Äring, så att något synnerligt understöd ifrån Kronan ej kommer att erfordras.
utförda af, som det tyckes, smärre misstanke unge sedan igen både sina inte Den flickan den tid då hon börjar kunna läsa för sig sjelf, sinnen och lidelser råka i uppror? » en Anda g ö r, att den unga se t. ex. på de många nyodlingsföreningar! — niskor Detta vid mognare år gjort b e - minskadt Marlitts lämpliga; Ännu nöje. D å den unga år, tycker romaner äro i mitt skada torde de tycke mindre väl ej precis göra, och man kan j u gerna låta den unga läsa en eller annan flickan af d e m, men göra henne flickan hunnit till 17 eller 18 j a g det är lämpligt att låta henne börja lite m e d » realisterna » såsom Ibsen, Björnson, Ernst A h l g r e n o c h främst Äfven Zola bland dem L i e. Thackerays tid är nu k o m m e n. o c h Strindberg beträffar, känner Hvad j a g ej uppmärksam på det öfverspända o c h romaneska, mycket till någondera, men i min ungdom sade som deri förekommer. mig Att vid de åren flickor så väl som gossar en äldre dam, att j a g aldrig borde läsa något, som jag ej ville tala o m för hvem s o m ha benägenhet att läsa i smyg, vet väl hvarje helst uppfostrarinna, o c h att det tillika är en m y c k e t o c h j a g undrar, om det ej kan finna sin tillämpbekymmersam sak, måste j u erkännas. ning Dock att j a g läst. på dessa D e t rådet fann j a g godt, författare. Ingen tror j a g för tion ske ä närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör öfrigt anser en ung flicka obildad eller obeläst; om hon känner till cn försvailig del äldre och nyare författare, men ej läst vare sig Zola, Strindberg, Bang, Geijerstam, eller hvad allt de nu heta. Nog tycker jag för min del, att det skulle vara lite qvistigt att (enligt ofvan nämnda författarinnas åsigt) beskrifva för mina döttrar innehållet i dessa författares skrifter — så mycket har jag sett af deras författareskap —.
För att rätteligen bemöta Herr Cederskjölds påstående, det någon afgörande-rätt, i fråga om gjorda Anmärkningar emot Ministéren, icke skall ConstitutionsUtskottet tillkomma; blir det mig nödvändigt att erinra om den irring, som undfallit denne Talare, och som består deri, att sedan han, ganska riktigt, skiljt emellan Minsterens möjliga förseelsers egenskap af Positiva och Negativa; så har han, då han kommit till Conclusionen, underlåtit att skilja emellan de olika behandlingssätt, som RegeringsFormen stadgar för sådana förseelser, nemligen serskilt i 106 §., som handlar örn de förseelser, hvilka böra till RiksRätt öfverlemnas, och der Ständernes afgörande-rätt är uppdragen ConstitutionsUtskottet att utöfva; och serskilt i 107 §., som åter handlar om de förseelser, hvilkas påföljd bör af Opinionen bestämmas, och der ConstitutionsUtskottet endast är omtaladt, såsom det der bör höras, men afgörande-rätten Ständerne sjelfve förvarad. För att nu visa, det, i förra fallet, afgörande-rätten tillhör ensamt ConstitutionsUlskottet, utbeder jag mig att få uppläsa 106 §., som lyder så här; ”Finnér Utskottet af ”dessa Protocoll, att någon StatsMinister, Statsråd, HofCancelleren, StatsSecreterare eller ”annan Ledamot af StatsRådet, eller den Embetsman, sorn i CommandoMål Konungen Råd ”gifvit, uppenbarligen handlat emot denna Re”geringsForms tydliga föreskrift, eller tillstyrkt
Främjar någon otuktig lefnad genom koppleri, eller häller sådant hus, der otukt drifves; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. Qvinna, som i dylikt hus låter bruka sig till skörlefnad, straffes med fängelse i högst sex månader eller straffarbete i högst två år. 41 §. Föräldrar, fosterföräldrar, förmyndare, lärare eller andre, som genom koppleri lill otukt förleda barn eller dem, som under deras lydnad eller uppsigt ställde äro, skola dömas lill straffarbete från och med två till och med sex år; vare ock dömde medborgerligt förtroende för alltid förlustige. 12 §. Sprider någon ut skrift, målning, teckning eller bild, som tukt och sedlighet sårar; straffes med böter eller fängelse i högst sex månader. Lag samma vare, om man genom annan gerning sårar tukt och sedlighet, så att allmäu förargelse eller fara för andras förförelse deraf kommer. 13 §. Håller någon hus, der äfventyr liga spel om penningar eller penningevärde allmänneligen bedrifvas; straffes med fängelse i högst sex månader eller böter. Tillåter den, som håller källare, värdshus eller annat allmänt näringsställe, att sådant spel der bedrifves; dömes till böter. Hvar som å ställe, som nu sagdt är, deltager i äfventyr ligt spel, straffes med böter, högst tvåhundra Riksdaler. 14 §. Öfverlastar sig någon af starka drycker så, att af hans åtbörder eller orediga sinnesförfattning synbarligen märkas kan, del han drucken är, och träffas han i sådant tillstånd å väg, gata eller annat allmänt ställe; straffes, för fylleri, med böter, högst femtio Riksdaler. 15 §. Visar någon i behandling of egna eller andras kreatur uppenbar grymhet; straffes med böter, högst etthundra Riksdaler. 19 Kap. Örn eldskada af uppsåt eller vållande; så ock om annan skadegörelse å egendom. 1 §.
Direc - B anco-Ut skottets Utlåtande, N\o n 5 Directionen vid Låne-Contoiret sora instämt uti hvad Contoirets tjenstemän sålunda andragit har derjemte , för egen del, tillagt, att Directionen destomindre vore behörig eller kunde åläggas att, på sätt Lars Rasmusson vrkat, ombesörja befordrandet och utförandet af enskilde personers låne-angelägenheter, eller att derom med låntagare eller gäldenärer föra någon brefvexling eller enskild räkenskap, som det, enligt 90 §. i Banco-Reglementet den 26 Maj i835 och föregångne-stadganden, rörande styrelsen vid Bankens Discont-Afdelningar, vore Directionens ledamöter uttryckligen förbjudet att, såsom commissionär utföra några låne-ärender, samt att för öfrigt, Directionen veterligen, icke någon lånsökande vid Contoiret i minsta måtto för när skett. Och hafva Banco-Fullmägtige, uti afgifvet utlåtande, dels i anledning af*den emot Låne-Contoirets Direction och tjenstemän framställde anmärkning, tillkäonagifvit, att de til!
Men då jag är bestämd i anseende til! rätten, så finner jag mig nu, såsom medlem af Sjö-Staten, lycklig att kunna fiber opa den , då Sverige genom Gud ecb Naturen är en Sjöniagt, dä en sådan ej kan existera utan en Flotta: och denna ej utan handel: hvilken åter, om den skall bestå, hör skyddas! jag yrkar således, att ersättning måtte lemnäs, oeh anhåller om Herr Grefvens och Landt - Marskalkens Proposition derå. 47® Den 25 Nsvtmher f m. Friherre a f N 0 r d i n , Car 1 Johani Foga återstår för 111ig att anföra, sedan Herr Hjerta och Grefve von Platen yttrat sig. Dock förenar jag mig uti principen med Herr Nordenskjöld, ty jag tror att den utsträckning, som visse Ledamöter skulle vilja gifva åt detta bidrag, ej står tillsammans med Statens fördel. Det är dock ej på desse grunder jag hufvudsakligen begär afslag å Betänkandet, utan på grund af 1810 och 1812 årens beslut. Det har väl blifvit sagdt, alt 18 io års beslut dott vore ett önskningsmål, på grund deraf, att saken blifvit behandlad af Oeconomie-Utskottet. Men jag hemställer vördsammeligen, om icke, i stöd af 84. §. Piiksdags-Ordningen, det är målets beskaffenhet, och ej_ Utskottet som bestämmer, om det ar önskningsmål, eller icke. Målet handlar nu ©m allmänna medel, och då måste Riksens Ständer deruti hafva beslutande rätt. 1812, då den utländska gälden qviltades, var det underförsäkran, att Svenske medborgare skulle erhålla ersättning för sine förluster. Jag hemställer, om icke, sedan målet nu blifvit utredt på sätt 18 x 5 och 1818 årens Ständer begärt, stunden är inne att lemna ersättningen i enlighet med r8i2 års beslut. I följd häraf anhåller jag om afslag å Belänkandet, och tillstyrker antagande af Friherre Hjertås förslag. Herr PereswetoffMorath, AndersWilhelm:
Abo Discont-Verk påförd disputerlig Ränteskillnad, men hvi ken summa uti 1813 års HufvucBBok kommer att afskrifvas, sedan den härom yppade Rättegång, enligt Höglofl. Stats-Utskottets tillstyrkande, blifvit inställd ■— Stads-Mäklaren Södeman, Capital och Ränta Efter verkställd afbetalning 1812, återstod — . Götheborgs Stad för erhållit Lån: Capital å 5 procent 20,000: Dito å 6 proc. —- — Ränta å 5 proc. Dito å 6 proc. —* — Deraf återstod vid 1812 års slut: Cassan, deponerade Medel hvarå Ränteri-Attester voro ute hvaraf år 1812 uppvistes Attester för 15 R:dr 13 sk. 6 rst., hvilken summa af Brand försäkrings-Dire&ionen lyftades, så att återstoden vid årets slut var iongl. Stats-Contoirets Fordran för dess andel af 1800 och föregående årens Bevillning Af 1810 års Bevillning uppå anslagssumman till Försvarsverket Af l8u års dito Återstod af 1811 års Statsbrist-summa ■— Vid 1812 års slut ägde Kongl. Stats-Contoiret att fordra af 1800 och föregående årens Bevillning Dito Ränta, uppå de från Kongl. Krigs-Collegium hitlemnade Cassors behållningar, af Riksens Högl, Ständer vid 1812 års Riksdag anslagen till Stats-Verket med R:dr 5/630: 9 sk. 11 rst. Banco årligen, hvaraf var outtagit —• Likaledes anslogo Riksens Höglofl. Ständer vid samma Riksdag till fyllnad i 1812 års Statsbehof 1/740,603 R:dr 43 sk. 9 rst., hvar af vid årets slut var obetaldt Några mindre Skuld-poster Motstående Fordringar afgå Vid 1811 års slut. Vid 1812 års slut. Skulder, som icke löpa med Ränta.
— Vigten, att icke hufvudposternas gång blifver ensam beroende af gästgifvare och skjutsande, har föranledt förslaget om extrapo - Den 2i J a n u a r i i. 20 L 20:0 Vederbörande Landshöfdinge-Embeten åligge att särdeles vaka öfver postvägarnes goda underhållande, äfvensom att genom Kronobetjeningen i orten noggran hand bålla deröfver, att de tillfälliga hinder, som genom snöyra eller andra orsaker kunna i afseende på dessa vägars begagnande uppkomma, varda ofördröjligen, och pH sätt författningarne stadga, undanröjda. stiljon, i händelse af den ordinaries sjuknancle, och så vida ett skickligt ämne utan tidsförlust kan anskaffas. Våra i allmänhet väl underhållna vägar intyga, att i afseende på dem förträffliga föreskrifter finnas. (Jag talar icke om sättet för deras underhåll, ehuru jag tror, att med våra ortliga förhållanden, der oftast en naturaprestation icke är hälften så betungande, som motsvarande afgift i penningar, åtminstone på de flesta ställen äfven sättet är ännu det ändamålsenligaste. ) — Föreskrifterna rörande plogning och skålning efter starka snöfall — det vanligaste hinder för fortkomst, för hvilket vå - 'JO?. Postiljon 1 re för postföriugen ra vägar äro utsatta — lemna också föga eller intet att anmärka. I de flesta af författaren kända provincer verkställes de ock på ett sätt, lika hedrande för Kronobetjeningens vaksamhet, och för allmogens nit. I några deremot tyckas de hafva råkat i glömska. Månne de icke skulle vara gällande för alla? Ehuru författaren erkänner sanningen af den grundsats, att ekonomiska stadganden måste modifieras efter olika ortliga förhållanden, tror han dock, att föreskrifterne om snöplogning och skåtning lika väl. låta verkställa sig på Norra Skånes af skog och slätter omvexlande mark, som under alldeles lika förhållanden på Östergötldands så kallade slätmark. Nyttan af egna åkaf don för postiljonerne Den 21 Januari i. 203 General-Poststyrelsen nied särskilt, för ändamålet lämpligt åkdon försedd.
Af stadens fartyg, som år 1833 endast utgjorde 11 st., men nu uppgå till 41 stycken al tillsammans 3,304 lästers drägtighet, således hvartdera i medeltal af öfver 80 lästers storlek, sysselsättas de större med utrikes sjöfart, dels direkte från Hernösand till export af timmer, bräder, jern och tjära samt direkt import af salt, linfrö, m. m., och dels till fraktfart utrikes orter emellan. Vid stadens 2:ne skeppsvarf äro under detta qvinqvennium 17 fartyg om tillsammans 1,433| lästers drägtighet nybyggda. Det sista årets ofördelaktiga konjunkturer för sjöfarten hafva dock för närvarande föranledt ett afbrott i denna rörelse. Trädvaru-exportörerne beklaga sig ock deröfver, att, genom uppkomsten i orterne af spekulanter å skogsprodukter, desamma Femårs-berättelse från TVester-Norrlands Län. m under de sednare åren sa stegrats i pris, att försäljningen deraf å utrikes orter ofta måst göras med förlust. Handel med Köpmannavaror och Landtmannens produkter är deremot i synbart aftagande, förnämligast i följd af' de förhållanden, som jag härofvan angående handeln å landet haft Nåden anföra, till stort men lör dem af stadens handlande, som af varuomsättning inom orten skola påräkna sin bergning; och då således afsättningen af provinsen Ångermanlands produkter samt dess förseende med dess behofver allt mer och mer frångått stadens handlande, har i samma män stadens inflytande på landets kultur minskats. Handlverksrörelsen bereder åt de idkare, som derå nedlägga lii t och idoghet, en tarflig men tillräcklig utkomst. Med flertalet af handt verkarne är dess värre förhållandet icke sådant. Vid stadens Fabriker, som beslå af en Snusfabrik, 2 Urfabriker, 1 Segelduksfabrik, 3 Färgerier samt 1 Garfveri, egde tillverkningar nästlidet år rum lill ett beräknadt sammanlagdi värde af 9,058 R:dr B:ko. Staden har dessutom 2 Boktryckerier. Den del af stadens invånare, sorn har burskap å Fiske, är i allmänhet mindre välmående.
Då var ett tvifvelsmål om Allherrskarens framgång, yttradt äfven i förtroliga kretsar, med personlig fara förbundit, eller ock stämpladt som en fanatisk villa; och det syntes, sorn de underkufvade Folken, genom egna uppoffringar, endast sökte att vidga området för ett ok, sorn då först upphörde att vara kränkande för någon, då det för alla blef gemensamt. Men en Högre Magt hade annorlunda beslutit: det blod som flutit för en jern Hare fördelning af Staters krafter och för en derigenom uppkommen säkerhet för de svagares bestånd, skulle ej vara spildt förgäfves. Den förädling Folken v un* Den 7 Mars. vunnit, de lagar de sig gifvit, de styrelseformer dein flere århundraden tillskapat, borde ej, utan afseende på luftstrek eller sedvanor, sammansmälta till ett liflost helt, bildadt af svärdet och på dess fortfarande lycka beräknadt. Ur skötet af de Länder, der naturen med sparsamhet skänker sina gåfvor och der samhällslifvets förfining ej hunnit att förslappa den Nationliga kräften , sktille utgå ett krigiskt folk, som, i förening med elimat och förtviflan, förmådde att hvälfva tillbaka Söderns beherrskare från Moskwas stränder till Seinens. Det under oket böjda Europa hörde den ena dagen omtalas Napoleona triumfer och såg, den andra, verkan af Försynens dom ofver hans härar. Småningom vaknade sjelfstärrdighetens anda hos Folken; Preussens ädla söner sträckte mot en älskad Konungs Thron bedjande händer, ej för att förvärfva fredens, med slafveriet förbundna, skydd emot farorna, men för att fordra svärd och anförare mot förtrycket. Sedan denna heliga eld, med blixtens hastighet, sträckt sig till alla classer af medborgare, till Tysklands alla Folk, och af Österrikes mägtiga biträde, af det stolta Britanniens stora uppoffringar och segrande vapen, hämtat både näring och vård, öppnades, för Europas befrielse, de ljusare utsigter, hvars lyckliga utveckling, det varit A7år tid förbehållit att erfara.
I detta Föredragandens yttrande instämde Stats-Rådets Ledamöter, och Kongl. Maj:t gaf härtill Sitt Nådiga bifall. Föredraganden hade, såsom han sjelf till protocollet uppgifvit, deltagit i Comitéens för regleringen af gevärstillverkningen arbeten, och hade således dubbel lätthet att åstadkomma ett tidigare resultat. n) Tit. Grip. 64 Bilagor lill Coiistitiitions-Utskotlets Memorial j lY.-o 13. Den IB Maj 1838 beslöt Kongl. Majit, på Föredragandens och Stats-Rådets o) tillstyrkan, att en uppkommen brist på medel till fortsättande af byggnadsarbetena vid Carl Gustafs Stads Gevärsfactori, till belopp af 30,703 R:dr 22 sk. 7 r:st., skulle med omkring halfva beloppet pä hvartdera af 1859 och 1840 årens Statsreqvisitionsanslag för Krigs-Collegii Artilleri-Afdelning lill bestående uppföras. N:0 71. I sammanhang med underdånig hemställan om Arieplougs och Arfvidsjaurs Lappmarkers förläggande under Norrbottens Län, hade Riksens Ständer, i underdånig skrifvelse den 3 Juni 1834, hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning om tillvägabringande af en ny administrativ och kammeral indelning i de delar af Riket, der en sådan kunde finnas behöflig, dock utan att densamma måtte till förökning af Länens eller dervararande Embetsmäns antal föranleda. Den 12 i samma månad befallde Kongl. Majit p), att framställning derom skulle, i sammanhang med det af aflidne Canzli-Rådet Nikander afgifna förslag till ändringar i Län, Härader, Domsagor, Socknar, Stift, Prosterier och Pastorater i Riket, till Nådig pröfning förekomma.
Fine'r åsamkad, och efter hans, den 20 Mars 1837, inträffade död yppad balance å de till Uppbördsoch Casseurs cassorne börande medel, fastställd, efter föregången ba la nce u t red ni n g till ett sammanräknadt belopp 172,997 R.dr 3 sk. 5 list, men sedermera gpnotn serskilda leverering.»' nedsatt till 123,544 R;dr 15 sk. 4 rist, Högste Domstolen, genom Utslag den 6 Maj 1843, dömt ofvanbemälde embetsoch tjenstemän för hvad i målet dem till last kommit: Controlleuren Middendorff att med sin egendom, så långt den räckte, i Bih. lill R. St. Prot. 184S. to Sami. t A/d. 59 Exp c di Lion i -Utskott e C i Förslag till uncl. Skrif vel e, N.o 18 f. första rummet gälda 1836 och 1837 årens uppbördsbrist samt vara sin vid Tul-lverkets Uppbörds-Contor innehufvande Controlleurs-syssla för alltid förlustig; Kammar-Rätts-Rådet Winroth alt varda för alltid förlustig sin vid Tullverkets Kammar-Contor innehafvande Kamererare-beslällnins'samt bålla Kongl. Maj:t oell Kronan skadeslös i andra rummet, eller näst efter Middendorff för 1836 och 1837 årens uppbördsbrist, och i första rummet för 1836 och 1837 årens brist å cassamedlen; Presidenten af Billbergh att, näst efter Winroth, dels hålla Kronan skadeslös för den uppbördsbristTullförvaltaren Finér a Inkommande Sjötulls-Uppbörden för år 1836 sig ådragit, dels ock i gäldandet af 1836 års brist å utgiftsmedlen deltaga på det sätt, att Presidenten af Billbergh skulle ansvara för så stor anpart af balance-beloppet för år 1836, sorn återstod sedan, i följd af de i Högste
Då emedlertid, vid nämnde resolutions överklagande hos E. K. M:t, besväranderne tillika i underdånighet anhållit, att Nådig Proposition rörande förmedling af räntan för ofvanberörda skogslotter mätte till Rikets Ständer aflåtas, har E. K. M:t i den Nådiga Propositionen täckts förklara, det E. K. M:t, vid öfvervägande af sistnämnda fråga, icke kunnat lemna utan uppmärksamhet, att vederbörande Kronfogde och Häradsskrifvare, på grund af anställd syneförrättning, bestyrkt de uppgifter, å hvilka förbemälde lott-egare stödt sina i ämnet anförda besvär, samt att E. K. M:ts Befallningshafvande i Calmar län jemväl intygat, att de af meranämnda lägenheter utgående räntor vore vida högre, än som efter skattläggnings-methoden för orten kunde på lägenheterna belöpa; och enär således sannolikt vore, att deras nuvarande innehafvare, sorn, lockade af de låga försäljningspris, hvarför, efter skogens förstöring, lägenheterna kunnat til! dem upplåtas, desamma öfvertagit, icke skulle framgent förmå att den i allmänhet dryga räntan utgöra; och fördenskull anledning förefunnes, bade att Kronan komme att tillskyndas förluster och att lägenheternas talrika befolkning skulle råka i obestånd och falla ortens fattigvård till last, har, vid sådana omständigheter, E. K. M:t behagat föreslå, att skattläggning efter ortens method måtte på Stats-verkets bekostnad ega rum ej mindre å den af ifrågavarande lägenheter, hvilkas innehafvare i underdånighet klagat öfver den lägenheterna åsätta dryga ränta, än äfven å öfriga på förra strandskogen befintliga lägenheter, hvilkas egare inom tre månader efter derom utfärdad läns-kungörelse hos E. K. M:ts bemälde Befallningshafvande anförde enahanda klagan; att denna skattläggning derefter skulle i vanlig ordning, enligt i allmänhet gällande författningar, pröfvas, och att, sedan skattläggningarue blifvit behörigen stadfästade, den derigenom bestämda nya räntan skulle, i stället lör • den Expeditions-Ulskoitets Förslag till underd.
Jag tror derföre och kan ej underlåta att anmärka, att, då skäl af rättvisa blifvit på vår sida förebragta, vår rätt icke finge göra sig gällande, om den motsatta sidan skulle tillåta sig att, om jag får så uttrycka mig, per fas et nefas skaffa sin mening fram, då de nu yrkat afslag; hvarföre jag också kommer till det resultat, att de herrar, som motsatt sig återremiss, göra rättast deruti, att de afstå frun ett sådant yrkande. Frih. Boye: Sedan jag haft äran lill prot. anmäla mig såsom begärande votering, får jag nu i fullföljd deraf vördsamt anhålla, att vi måtte få skrida till voteringen, och tror jag för min del, underställande det likväl Hr Frih. o. Landtmts upplystare pröfning, att propos. på ja bör blifva återremiss, och på nej deremot afslag. Då förstår jag icke, att här någon mening blir undertryckt, emedan då den propos., som först gjordes, besvarades med nej. Hr Lagerhjelm: Jag anhåller äfven att vi måtte få skrida till votering. Då R. o. Ad. vid sista riksdagen medelst afslag afgjorde betänk, i detta ämne, första gången det var före; så tiar man deruti bästa beviset på möjligheten och grundlagsenligheten af ett sådant afslag, och det vore eonseqvent att nu förfara på samma sätt; hvarföre jag för min del yrkar propos. på afslag å betänkandet. Hr Lefre'n: Hr Cederschjöld har åberopat 56 §:n Reg.F:o och säger att der är bestämdt gifvet, att om anroärkn:r äro gjorda, skall målet återremitteras, ifall man icke vill bifalla betänkandet.