Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Art. »ä erhälla följande Rcdaotion: husbonde anfware för fikt Tjenstefolks >crfonliga Skydös-afgift efter Tariffen U1:s ; hwaromot Bewillning för Egendom elter Bihang, lil. ZZ. N:o Z, 6. be. 24 Den ri October. behållen Inkomst bZr Tjenstehjonct sjelf p^t förås och af det samma erläggas, utan minskning af dctz genom Husbonden utbetalte personliga Skydds-afgift, hwilken derjemte bor utgä, fäfom fwarande mot Tjenstehjonets lön och underhäll, fom deremot wid beräkning af dest serskilda inkomst icke upptages. Likaledes ock dä i. Mom. stadgar, att Caracteriserade personer, som ej hafwa nägon inkomst, Tjenst eller Näring, Taxeras lika med obemedlade Ständspersoner, men sädane i Minimi-Tariffen ej finnas uppförde, anser Utskottet nödigt, att pä det olika grunder wid deras Taxerande ej mä komma att följas, nägon wist afgift för dem utsättes, och har Utstöttet funnit den böra bestämmas i likhet med den afgift som i Minimi-Tariffen är utfatt för Personer, med hwilka de närmast lunna jemsö ras, samt att säledes under Artiklen Ständs personer pag. 57 mä införas följande: Ständspersoner, obemedlade utan Embete och Näring st 2 R:dr. - ^ L < t R:dr. 24 I. r Tre Llaffer ^ För ett sä mycket snarare winna likställig hel i Taxeringarne och för framtiden erhävs nödiga upplysningar uti de ämnen som anga Bewillningen, har Utskottet äfwen lätit upp rätta, ej mindre bifogade project till TaxeringsLängder, försedde med Explikation pä innehälst deraf, än ock Formulair till sä wäl de sammair drag öfwer Bewillningen, hwilka Land<-Contoi ren Den n October.
Stånder ödmjukast anhålles så vål om lagbehörigt blifvande deraf, som att, i öfrigt, Herr J. A. Tauson, antingen må återkomma i full disposition af arrenderade KongsLadugården Uranienborg på resterande 5o åren, emot de i 1810 års Lagtima Riksdag föreskrefne vilkor, eller att åtminstone undfå billig ersättning för aftrådandet deraf, med jemkade 25,000 R:dr Bancomynt, hvil_ ka på nyssagde tid utgöra allenast 5oo R:dr om äret. Att detta Memorial måtte få med de öfrige Stånden communiceras och till vederbörligt Utskott remitteras, derom anhålles vördsammast. Den 3 Martti, 545 N:o il. Herr Nurclenfalck, J.: Under ett Riksmöte, då NationalRepresentationens uppmärksamhet år fästad på de mer och mindre grundade klagomålen öfver de skattdragandes allmänt bekymmersamma ställning, synes det icke vara olämpligt, att i de delar, der sådant påfordras, bereda en jemkning af tyngder emellan de olika classer af skattskyldige. Postföringen i Sverige har ifrån äldre tider tillbaka blifvit verkstäld af Aboerne å vissa dertill anslagne Hemman och innehafvarne af sådan jord hafva, tid efter annan, erhållit åtskilliga friheter och förmåner, hvilka, genom Kongl. Kungörelsen af den 19 Augusti 1801, blifvit till beskaffenheten närmare bestämde, Dessa fördelar, tilläfventyrs vigtige för PostHemmanen i de provincer, der localen gjort mera tryckande de besvär, hvarifrån samma Hemman undantagits, åro likväl i de norra landsorterne på långt når ej svarande emot Postföringens verkligen stora besvärligheter. Af de Postbönder, hvilkas tankar i detta ämne jag haft tillfälle att höra, finnes ingen enda som icke gerna åtager sig ett Skattehemmans onera emot befrielse från Postföringen', hvilken isynnerhet i sednare tider, af förändrade omständigheter blifvit tryckande.
December 1812 angående Wermlands Rothållares ansökning om klädesköp; ett d:o för samma dag och år, hvarvid anmärktes, att i ett beslut flera ämnen blifvit omfattade; ett d:o för den 23 December 1812 rörande Handelsoch Slöjde-Fiscalen Junbecks tjenstledighet; ett d:o för den 26 Maji 1813 rörande frigifning af seqvestrerade kläden i Götheborg och ett af den 9 Mars 1814 om Gripsholms bränvins bränning. Anmärkningarna vid Protocollet för den 10 November 1813 ansågos böra förfalla. Bilaga G till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 12 April 1815. På begäran af Herr Munck af Rosenschöld lästes följande Protocoll och lades på bordet: för den 20 Maji 1812 i sammanhang med Protocollet för den 5 Maji 1813 om förhöjning af nederlagsprocenten; för den 4 November 1812, med den anmärkning, att samma sak blifvit beviljad en, och en annan förnekad, utan anförde skäl; 926 Riksdagen 1815. för den 11 November 1812 rörande tullbevakning och tillåten husvisitation; för den 10 Martii 1813 om befrielse från förhöjd tull för Schön & C:o; för den 7 April 1813 rörande belöning för Klockaren Friis; hvilken fråga skulle antecknas till undersökning vid läsningen af Ecclesiastik-Expeditionens Protocoll för den 13 Martii 1813; för den 15 September 1813, anmäldt af Herr Commerce-Rådet Wegelin, rörande förhöjd tull på stenkol; för den 8 Februarii 1815, rörande förhöjning å postporto på utländska bref. Bilaga II till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers GonstitutionsUtskott den 7 Junii 1815.
» » 1857 709,435 » 5 » 11,430 » 61 » » » 1858 588,982 » 60 » 22,924 » 52 » » » 1859 788,540 » 99 » 18,435 » 63 » » » 1860 647,939 » 55 » 16,749 » re » Vexlingen i restantiebeloppen under dessa år har hufvudsakligen orsakats af bötesmedlen, uti hvilkas restförde belopp jemväl ingå de målsägarne, de fattige m. fl. tillkommande andelar. Kommunal-utskylder och -finanser utgöra med afseende å kommunernas beskaffenhet hufvudsakligen tre slag, nemligen häradets, kyrkosocknens eller församlingens, samt stadskommunens. De häradsvis utgående kommunal-utskylder, som kunnat af räkenskaper till verkliga beloppet styrkas, hafva under periodens särskilda år utgått under de titlar och till de belopp, som nedanstående tab. Litt. F utvisar. Tab. Litt. Ändamålen, för hvilka dessa afgifter erläggas, antydas fullständigt genom benämningen. En del af afgifterna utgå af alla häraderna, en del åter endast af vissa bland dem. Inom tre härader verkställas debitering och uppbörd af kronans uppbördsman, på grund af öfverenskommelse mellan dem och häradsboerna, men inom ett härad, Listers, ombesörjes uppbörden, utom för kronobrefbäringen, genom socknenämnderne eller särskildt antagne uppbördsman för socknarne, hvilket senare förhållande medför många olägenheter synnerligast när, såsom åtskilliga gånger händt, handräckning emot häradet kommit i fråga. Afgifternä till tingsved, skarprättarens aflöning och städningen af det utaf Bräkne häradsrätt i Carlshamn begagnade sessionsrum utgå efter matlag, samt bidragen till fångvaktareoch häradstjenarelöner i Bräkne och Listers härader likale - Tab. Litt. F. Kommunal-utskylder och -finanser. des efter matlag, men i öfriga delen af länet efter hemmantal, efter hvilken senare grund samtlige öfrige afgifter erläggas.
Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet hafva bifallit, men Borgareoch Bonde-stånden afslagit Utskottets, uti lide punkten af utlåtandet N:o 85 framställda och i utlåtandet N:o 150 vidhållne, tillstyrkande, att de af Kongl. Maj:t., för inrättande af instruktions-kompanier vid indelta infanteriet, äskade anslag, tillsammans 37,500 r;dr årligen, nemligen för personalens underhåll 35,000 r:dr, samt för sängoch husgeråds-persedlars m. m. vidmakthållande 2,500 r:dr, måtte af Rikets Ständer till uppförande å stat anvisas, äfvensom att, på sätt Kongl. Maj:t jemväl begärt, kostnaderne för anskaffningen af ofvanberörde sängoch husgernds-persediar m. m. för instruktions-kompanierne måtte få bestridas af första års-anslaget för dessa kompaniers underhåll,“ . För den händelse, att icke någotdera af sistbemälde tvänne Riks-stånd skulle finna för godt att med Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet instämma i gillandet af Utskottets förslag, torde, för frågans afgörande, omröstning i förstärkt
Der denna nödiga distinction iakttages, verkar hvarje yttradt klander hvarken mer eller mindre än det genom sin egen halt kan verka, och klandraren har endast skadat sig sjelf och icke den offentliga man han klandrat, om han tillåtit sig öfverdrift och af misstag eller med flit afvikit ifrån sanning och riktiga slutsatser. Den offentlige mannen, således icke mera blottställd under dessa öfverläggningar för klander, än utom Representationen, har för hvarje sårande, hvarje orättvist ord eller omdöme, en 9 H. f i5 Den i Juli c. m. man eller flere individuelt ansvarige inför sig, och det beror alltså på honom sjelf, att å bestämda anfall från bestämda personer bjuda ett sådant försvar, att han, derest resultatet icke blir underdånig anmälan, star rentvagen inför thronell och det allmänna, elier åtminstone endast har sitt eget samvete, men ingen utom sig att liqvidera med; då han deremot, äfven under förutsättning af oförvitlighet både till afsigter och förmåga, aldrig kunnat frigöra sig från en obestämd delaktighet i ett sådant omdöme, som af en politisk corps obestämdt blifvit slungadt mot honom och hans kamrater i klump. Härtill må ändtligen läggas, att hvad som alltid vore orätt och oformligt, när det emanerade från någon politisk corps, blef till verkställigheten nära en omöjlighet, när hvad som i form af beslut kommit från de fyra Stånden, skulle hopfogas i ett enda beslut eller underd. skrifvelse. Huru nemi. skulle Exped.Utsk. affatta en sådan, hvaruti motiver och omdömen varierade möjligen på fyra olika sätt? Hvilken splittring, hvilken löjlighet skulle till slut kringhvälfva hela anstalten! Jag beklagar, om jag genom ofvanstående utveckling alltför starkt pröfvat R. o. Ad:s tålamod; men efter flera försök har jag funnit fullständigheten icke medgifva någon förkortning.
I den fasta öfvertygelsen, att detta snart nog skulle lyckas dem, gjorde de den 1 Maj slut på den sista återstoden nötkött, som ännu var förträffligt bibehållet och, såsom dagboken uttrycker sig, »endast hade det felet, att det icke räckte längre». En hård storm från sydvest sopade den 2 Maj hafvet nästan fullkomligt rent från is, men issamlingen vid fartyget låg fortfarande qvar, så att manskapet begynte uppge hoppet om att någonsin kunna begagna sig af det. För återresan satte de derför sin enda lit till de båda odäckade båtarne. Fartygets befälhafvare Heemskerck hade visserligen till en början förklarat, att de skulle qvarstanna i Ishamnen till slutet af Juni, emedan han hoppades, att fartyget då skulle kunna vara fritt från den omgifvande isen, men manskapet önskade allt efter som tiden framskred, att man skulle lemna fartyget åt dess öde, öfverge det och begagna båtarne ensamt för återfärden. Manskapet hade Barents på sin sida, och denne lyckades också vinna befälhafvaren för manskapets mening. Den 14 Maj, efter två veckors agitation, lofvade befälhafvaren att gå manskapets önskningar till mötes, i fall icke fartyget vore isfritt i slutet af Maj. Men månaden gick till ända, utan att der visade sig någon utsigt, att fartyget vid den tiden kunde komma loss. Den 27 Maj begynte holländarne sätta i stånd och tackla båtarne. De hade länge sedan fått nog af vistelsen i vinterhyddan och hade redan en vecka i förväg gjort sina klädespersedlar och andra saker resklara, för att icke framdeles öda någon tid derpå. Alldeles isfritt blef hafvet icke under hela Maj månad, ty ostliga vindar förde hvarje gång mer eller mindre drifis in mot kusten. Eljest äro icke många tilldragelser af särskildt intresse att omtala från denna månad: man fann bland annat, att björnarne voro mindre djerfva och närgångna än förut, man hemtade drifved sista gången den 14 Maj, och då man en vecka senare ännu behöfde något material att elda med, nedref man vinterhyddans utbygnad och begagnade den som ved.
Vidare hade Kollegierna upplyst och anfört: att nämndemän i öfrigt ålåge biträda: vid syner och besigtningar å de till indelta arméen anslagna militieboställen; vid syner och besigtningar å Kronans hus och byggnader; vid besigtningar å persedlar, tillhörande indelta arméen och beväringsmanskapet; vid bestyr med kronolransporler; vid syner och besigtningar å hemman och lägenheter, tillhörande Wadstena krigsmanhus-kassa, samt å ryttare-, soldatoch båtsmanstorp; vid ekonomiska besigtningar å borlarrenderade kungsoch kungsladugårdar, kronosäterier, kronohemman samt andra Kronans lägenheter, äfvensom å de till Kronan indragna, men utarrenderade civileoch militie—boställen; vid del slags husesyn, som, enligt 2 7 kap. 1 § Ryggninga-balken, skall hvart tredje år hållas å kronohemman; vid laga syner å bortarrenderade kungsoch kungsladugårdar med flera kronolägenheter; vid syner och besigtningar å sådana boställen, hemman och lägenheter, som af embetsoch tjenstemän på lön innehafvas; 8 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 176. vid syner och besigtningar å de till hospital och fromma stiftelser anslagna hemman och lägenheter; vid syner å kapeliansbol; vid undersökningar, enligt Kongl. Kungörelsen den 4 Februari lilli, å rekognitionsskogar, till utrönande af brukens och bergverkens behof: vid skattläggningar; och vid undersökningar om ändring eller utrifning af vattenverk; alt, på grund a( 1854 års kungörelse — hvilken, enligt Kollegiernas åsigt, icke inskränkte nämndemännens lätt till ersättning endast lill de fall, då deras biträde å Kronans sida påkallades eller af allmänna medel borde gäldas, — nämndeman vore berättigad alt erhålla ersättning för samtliga ofvan uppräknade förrättningar, med undantag af syner å hospitals och fromma stiftelsers hemman och lägenheter samt å kapeliansbol, undersökningar å rekognilionsskogar och skattläggningar i vissa fall; att likväl ersättning för syner och besigtningar å de till hospital och fromma stiftelser anslagna hemman och lägenheter syntes böra nämndemän tilläggas af samma skäl, som föranledt att godtgörelse blifvit dem tillerkänd för syner och besigtningar å Kronans egendom; men denna ersättning utgå af vederbörande stiftelsers medel, enär
Hans utmärkta minne hjelpte honom att taga vara på en mängd glosor, men han kunde icke sammanfoga dem till en sats; han redde sig genom att bruka alla verb i infinitiv, och de flesta substantiv voro för honom feminina. Då en glosa fattades honom, tog han sin tillflykt till omskrifningar eller pantomimer. Med engelskan gick det knappast bättre; åtminstone har han sjelf berättat att Dickens sade till honom: “ Tala hellre danska, det förstår jag bättre. “ Äfven skall i England följande besatta tilldragelse hafva passerat med honom. Man rådde honom i London att uppteckna namnet på den gata, ' der han bodde, för att — i fall han gick vilse — kunna visa en poliskonstapel detta. Han följde rådet, stannade vid gathörnet och uppskref de orden: “ Stick no bilis “ (förbud mot att uppslå plakater). Han gick derpå vilse, men visade då för en konstapel hvad han uppskrifvit. Följden blef, att han fördes till ett poliskontor och icke frigafs förr än den danske konsuln infunnit sig och förklarat att han icke var galen. Saknade Andersen språktalang, så hade han dock åtskilliga andra beträffande honom mindre bekanta och tem-ligen oförmodade talanger, bland hvilka vi göra början med den tidigast utvecklade, som var den att kunna sy. Förmodligen var det detta naturanlag, som hos hans moder väckte de sedermera felslagna förhoppningarna att han kunde blifva skräddare. Men det lustiga är, att hans kärlek till denna sysselsättning fortfor alltjemnt. Han gjorde aldrig en resa utan att vara försedd med nål och tråd; han sydde sjelf knappar i sina byxor och stoppade sjelf sina strumpor. Ordet “ stoppa " är likväl icke alldeles korrekt, ty han sönderklippte en strumpa och lagade dermed de andra. Och framtager man hans större manuskripter, så finner man i många, att ändringar, uteslutningar och tillägg äro företagna derigenom att han har sytt ett blad ofvanpå det andra, rundt omkring på alla sidor, täckande det gamla med det nya. Vidare hade han talang för teckning och för klippning m. fl. dylika små sällskapstalanger.
Enligt 200 §. i nu gällande Reglemente för Riksgälds-Contoret, »f åtskilliga hafva Rikets Ständer åt Herrar Fullmäktige uppdragit alt, åtminstone fordringar. jivarj. annat eller före Rikets Ständers Revisorers sammanträden, undersöka och pröfva, hvilka af f. d. Filial-Diskonlernas återstående lånefordringar kunna, ulan äfventyr af förlust för det allmänna, afskrifvas. Med anledning al detta uppdrag hafva Herrar Fullmäktige, i afseende på Götha Kanal-Bolags f. d. Diskonlverk , lill Revisorerna öfverlemnat en förteckning på dels 44 ^n ^ ett sammanräknadt, ännn obelaldt, kapitalbelopp af 37,407 R:dr 6 sk. 10 rst, och dels återstående räntefordringar, i följd af 1 1 st. till kapitalet redan inbetalda lån, hvilka kapitaloch räntefordringar Herrar Fullmäktige ansett kunna och böra afskrifvas, enär icke den ringaste tillgång för desammas godtgörande numera vore att för Diskontverket påräkna ; hvadan Herrar Fullmäktige beslutat berörde fordringars afförande ur Diskontens räkenskaper samt, enligt Rikets Ständers föreskrift, underställt Revisorerna de i detta afseende meddelade beslut. Och då Revisorerna, — 23 — så viii af de lil! stod för hvarje beslutad afskrifning anförda skäl och omständigheter samt de handlingar, hvarigenomdessa förhållanden blifvit utredda, som ock af de, genom Diskont-Ombudet, meddelade muntliga upplysningar, inhemlat , att någon tillgång för ifrågavarande lånefordtingars liqviderande icke är att påräkna samt att desamma följaktligen, utan förlust för det allmänna, kunna afskrifvas, hafva Revisorerna, uti skrifvelse till Herrar Fullmäktige, tillstyrkt samtliga dessa fordringars afskrifva-nde. Vid granskningen af 1889 och 184° ärens» särskilt för hvardera DiskoetDiskonten, förda Ilufvudböeker, hafva Revisorerna icke funnit något att anmärka. Men, i händelse
» Amatören, handbok för konstslöjden i hemmet », är titeln på ett rikt illustreradt arbete, som från Fahlcrantz &amp; C ' os förlag i dessa dagar utgått med sitt första häfte, och som med all säkerhet torde bli en kärkommen nyhet. Verket utarbetas efter en del främmande källor af den på detta område synnerligen förtrogne öfverläraren vid Tekniska skolan arkitekten Hugo Hörlin, hvilkens namn borgar för dess förträfflighet. V i d alla de amatörarbeten, som blifvit alltmera flitigt utöfvade af damerna i våra hem, vill det blifva en pålitlig vägledare vare sig det nu gäller att måla på pergament, silke, terracotta, porslin eller fajans, att bränna i trä, inlägga, skära, såga, drifva i metall, modellera i läder, pressa och förgylla, gjuta i gips och vax, etsa i metaller och sten, ben och glas m. m. m. m. Arbetet utkommer i 5 häften ä. Teater och musik. Kungl. operan har denna gång tagit sig ett mer än vanligt långt påsklof. Hela den sist förflutna veckan med undantag af påskdagen har nämligen dess nuvarande scen egendomligt nog varit uthyrd till ett resande utländskt teatersällskap, som tack vare sina oförsynt höga biljettpris och sitt ännu nonchalantare uppträdande gentemot pressen, de flesta aftnarna endast lyckats samla en ej synnerligen talrik publik, och detta trots sällskapets ledare förvärfvat en sådan magnet som fru Ellen Hartman, stockholmspubhkens mest uppburna gunstling på det dramatiska området för ett par år tillbaka. Men äfven publiken behandlades tämligen nonchalant, i det att i samma stycke somliga af de uppträdande spelade på svenska, andra på franska, utan att på förhand något därom varit kungjordt. Att detta väckte förargelse hos de flesta, får man ej undra på. Hvad nu åter fru H. beträffar, så har det visserligen visat sig, att k. Dramatiska teatern mycket väl kan reda sig henne förutan; detta hindrar dock ej, att ett reengagement, om ett sådant kan komma till stånd och fru H. numera ej har allt för höga vyer, skulle lända till båtnad för både teatern och publiken. Qui vivra verra! Kungl. operan återupptog emellertid i söndags sin af brutna verksamhet med uppförandet af » Martha ». På måndagen.
Ekendals under en 18-årig verksamhet såsom lärare ådagalagda utmärkta förljenster, hvilka vitsordades ej mindre genom det intyg, som honom blifvit ineddeladt, alt "genom grundliga och utmärkta kunskaper, sällspord undervisningsförmåga och ordningsälskande allvar hafva gilvit ett ökadt anseende åt det läroverk, han tillhörde", än ock genom flera utgifna vetenskapliga arbeten af stort värde, har hos Rikets Ständer blifvit yrkadt, alt som sterbhuset efter Lektor Ekendal blifvit försatt i konkurstillstånd och hans enka. Ottiliana von Friesen, med 2:ne minderåriga söner, befunne sig i nödställd belägenhet, Rikets Ständer måtte bevilja henne en årlig pension. I betraktande utaf aflidne Lektor Ekendahls, under en mångårig verksamhet, i förening med djupa kunskaper, ådagalagda utmärkta lärare-lörmåga, hafva Rikets Ständer, då upplyst är att hans efterlemnade erdia med tvänne minderåriga barn befinner sig i svårt ekonomiskt betryck, trott sig böra, såsom ett uttryck af sin tillfredsställelse öfver det sätt, hvarpå Lektor Ekendahl skött sitt lärarekall, bevilja hans efterlefvande enka en årlig pension af 300 R:dr Runt. Kommande samteliga för här öfvar: omförmälda enkor beviljade pensioner att utgå endast sä länge de belinna sig i enkestånd. 81:o. Med erinran orri de stora lörtjenster, som den hädangängne rikt begåfvade skalden, Professor Atterbom, inlagt ej mindre såsom sådan, än såsom tecknare af Svenska Siare och Skalder, har, då Professor Atterbom, under sina arbeten för det allmänna, icke hunnit betrygga en efterlemnad dotters framtid, blifvit hemslälldt, att Rikets Ständer, såsom en gärd åt Atterboms minne, måtte tillägga hans dotter Hedvig Atterbom en årlig pension. Professor
Då enahanda förhållande i afseende å pant och förmånsrätt till fartyg och köpeskilling derför, måste ega rum, ehvad fartyget försäljes utmätningsvis eller af sådan orsak, som i 47 § omförmäles (att fartyget blifvit fork la rad t odugligt), har Utskottet ansett tillägg i berörda afseende böra i §:n göras. 299. ll:o 0 ih It ] denna § innehåller det Kongl förslaget straffarbete på lifstid för den besättningen, som i oppen sjö »medelst våld eller hot, som innebär trängande fara, öfbesättnin g verfaller befälhafvaren eller någon annan, för att bemägtiga sig fartyget eller något af dess tillhörigheter, eller lasten eller delar deraf», men eljest till sådant arbete 20 Särskilda Utskottets Betänkande M 2. 12:o. Om laga domstol i sjörättsmål. från och med sex till och med tio år. För att bringa dessa stadganden i öfverensstämmelse med de åsigter, Rikets Ständer vid innevarande riksdag uttalat, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga förslag till ny strafflag, deribland förekommer ej mindre såsom allmän grundsats, att straffarbete på lifstid icke vidare bör såsom absolut straff ådömas, än äfven särskildt i 21 Kap. af samma förslag, straffbestämmelser för rån och sjöröfveri, har Utskottet ansett sig böra uti nu ifrågavarande fall föreslå att till straffarbetet på lifstid sättes såsom alternativ »eller i tio år», och det till viss tid bestämda förändras till: »från och med fyra till och med tio år». § 301. Då, enligt det nyss här ofvannämnda strafflagsföislaget, någon fördelning af böter icke vidare skulle komma att ega rum, samt bestämmelse i det nådiga förslaget till Sjölagen saknas, om hvilka af deruti omförmälda förbrytelser böra från allmän åklagares ovilkorliga åtalsrält undantagas, har Utskottet, så väl af dessa skäl, som för öfrigt till vinnande af nödig ansedd fullständighet, föreslagit åt denna § den förändrade lydelse, som betänkandet utvisar. Sedan af skäl, som här nedan vid § 304 anföres.