Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
rattu utveckling och rätta plats, och hur hon gömde allt detta i sitt iittjiirta för att e11 galng frambära det i de svenska kvinnor~ias ~ianin. _Första iren efter siii hemkomst blef hoii alltför upptagen för att omedelbart kunna verka för deiuia sin alsklingsidé. Indirekt gjorde ho11 dock iuycket. dels genom siil omfattande berättelse om amerikaresan och dels genom sin kraftiga verksamhet inom det sociala lifvet. Sa var hon deii första att, tillika med några! vaiiner, söka erhglla ratt att besöka de kviiiligo straf€ängelserna. för att verka för fhgariiiis uppriititelse och f örbättring, och i i ä ~ koleran 18 5 Y härjat Stockholm bildade Fredrika Breiner cleii första stora kviiinoföreningen i m hufvudstaden i syfte att taga virrd om de viirnlösa barn, som koleran gjort föraldralösa, och h i l k a diirförutan troligen hemfallit till laster och brott. Här hade deii ädla kvinnaii sjalf besannat den vackra tanke, hon yttrat om drottning Carolina Amalia af Danmark. o~iigifven af de fattigas barn, som hon gjort till sinn: &gt;Evad jag här skg var bilden af ett lif, aii rörelse, som i denna tid genomgår samhallslifvet i iiordeii. Det iir det kvinligas, det moderligas uttriidande ur det eliskilda lifset i det allmänna till bildande af nya hem. Hiis jämnar den kristliga kärlekeii lifvets oriihtvisor. Här ryckes barnet nudan inflytandet af föräldrars olyckor och fel för att be varas å t sainhiillet och fostras till dess gsgii. Tyst framgår siiledes det moderligas iiialrt för att uppfostra ett nytt m ' 1.i.- Predrilra Bremer befann sig helt visst vid de~.ina tid på liöjdpuiilrteii så vii1 af sitt rykte soiii af sin skriftställarebaiia och sia arbetsf ÖrmELga.
Riksgäldskontoret angående de under sistförflutna riksdag för jernvägsbyggnaderna beviljade, ännu innestående anslag och lån. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial M 136, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om inlösande af de s. k. frisocknarnes tjenstbarheter till Dylta bruk. S. D. Föredrogos i ett sammanhang dels »rättelser till Stats-Utskottets Memorial JV2 125», dels ock ett från Borgare-Ståndet ankommet protokollsutdrag för den 8 innevarande månad, .M 267, innefattande inbjudning till Med-^Ståflden att biträda Borgare-Ståndets, vid behandling af Stats-Utskottets nämnda Memorial, med förslag till de stadganden i Riksgälds-kontorets reglemente, som angå detta verks skulder och fordringar, fattade beslut, att, i enlighet med Utskottets förrå hemställan sidan 4 i Memorialet, 24 g i reglementsförslaget skulle erhålla följande tillägg: »hvarjemte Rikets Ständer beslutat, att ett belopp af 78,060 R:dr utaf den slutliga besparing, hvilken uppkommit å de under 1859 och 1860 års riksdag till folkundervisningens befrämjande för åren 1868, 1862 och 1863 anvisade medel, må till samma fond öfverflyttas, för att på enahanda sätt af Kongl. Maj:t disponeras»; och beslöt Ståndet att, med godkännande af berörda rättelser, lägga inbjudningen till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och godkändes Bevillnings-Utskottets Betänkande M 20, angående beräkningen af tullmedlen, postmedlen, stämpelpappersafgiften och bränvinsbränhingsmcdlen, 880 Prot.-Uldrag den 12 Juni 1866. Den 12 Jani Från Högloft.
Och Herren vände Jobs fängelse, då han bad för sina vänner; och Herren gaf Job dubbelt så mycket, som han tillförene haft hade. Och till honom kommo alle hans bröder, och alla hans systrar, och alle de honom tillförene kände, och åto med honom i hans hus, och vände sig till honom, och hugsvalade honom öfver allt det onda, som Herren hade låtit komma öfver honom; och hvardera gaf honom ett stycke penningar, och ett gyldene klenodium. Och Herren välsignade Job mer än tillförene; så att han fick fjortontusend får, och sextusend camelar, och tusende par oxar, och tusende åsnar; Och fick sju söner och tre döttrar; Och kallade den första Jemima, den andra Kezia, och den tredje KerenHappuch. Och vordo icke funna så dägeliga qvinnor i all land, såsom Jobs döttrar; och deras fader gaf dem arfvedel med deras bröder. Och Job lefde derefter hundrade och fyratio år, så att han fick se sin barn och barnabarn, allt intill fjerde led. Och Job blef död, gammal och mätt af lefvande. Säll är den, som icke vandrar uti de ogudaktigas råd, och icke träder in uppå de syndares väg; ej heller sitter der de bespottare sitta; Utan hafver lust till Herrans lag, och talar om hans lag både dag och natt. Han är såsom ett trä, planteradt vid vattubäcker, hvilket sina frukt bär i sinom tid, och dess löf förfalna intet; och hvad han gör, det lyckas väl. Men de ogudaktige äro icke så; utan såsom agnar, som vädret bortförer. Derföre blifva icke de ogudaktige i domenom, eller syndarena i de rättfärdigas församling. Ty Herren känner de rättfärdigas väg; men de ogudaktigas väg förgås. Hvarföre vredgas Hedningarna, och folken tala så fåfängt? Konungarna på jordene resa sig upp, och herrarna rådslå med hvarannan emot Herran och hans Smorda: Låt oss sönderslita deras bojor, och kasta deras band bort ifrån oss. Men den i himmelen bor, begabbar dem, och Herren bespottar dem.
– För Guds namns skull, tala inte så! – stammade Håkan. – Ser han sina syner vakande eller sofvande? – Midt emellan. – Jag lofvar, att jag skall inberätta hvart ord till kungliga majestät själf, om löjtnanten riktigt sannfärdigt vill omtala för mig allt, hvad han sett och vet. Ser han där nere de två fönstren, där luckorna äro igenskjutna. Det är inte en half timme sedan jag var där inne. Där sitter kungliga majestät i en stol, ombäddad med täcken och kuddar, och han har blifvit så liten och hoptorkad, att det bara är näsa och läppar. Och inte kan han upplyfta hufvudet. Stackars majestät, som skall utstå sådan vånda, fast han bara är några och fyrtio år. När han förr kom haltande genom rummen, var jag gladast om jag slapp ut, men fast jag bara är den ringaste bland tjänare, kan han nu taga mig om halsen och trycka mig intill sig under strömmande tårar. Inte tror jag, att han känner stort varmare för sonen än han gjorde för sin gemål. När han skickar efter honom, är han ordknapp och sitter mest och ser på honom. Han talar nu bara om riket – och åter om riket. Ännu för en vecka sedan såg jag i hans knä papper om husesyner och oktrojer och sådant nojs, men nu har han uppskrifvit sina hemliga råd till sonen och lagt brefvet i ett försegladt järnskrin, och så snart någon stiger in i kammaren, är det som stammade han både med sina feberglänsande ögon och sina ord ett beständigt: Hjälp mig, hjälp mig att upprätthålla riket, att göra min son värdig och klok! Riket! Riket! Håkan for med handen öfver pannan, och de gingo vidare utför trappan från glugg till glugg. – I rummet där under oss till vänster befinner sig hennes majestät änkedrottningen. Hon har låst sig inne de sista dagarna och inte ens Tessin slipper dit med sina portföljer. Ingen vet rätt hvad hon tar sig till, men jag tänker väl, att hon som bäst slår bort de dystra tankarna med ett parti fem kort och trumf.
Hr Croneborg; Fullm. Hr Tersmeden, Nils jakob; >3:de Bänkm:s-AJd.. efter N:o 828. Hr Nisbeth, Carl Wilhelm; i8:dc Bwukims-Afd. efter N:o 1637. Ur Rudbeck, Charles Emil; 'joulc Biinkm:s-Jfd. efter N:o 1905. Hr von Rosen, Georg Ludvig; samt 25:te Butikm:s-Afd. efter N:o 2302. Hr Skogman, Carl David och N:o 2320. Ilr Akerman, Fredrik. Och befunnos, efter valförrättningens slut, lill Bänkman hafva blifvit utsedde, inom: 6:1c Bnnkm:s-AJd. Frih. Rappe, Axel Ludvig; 7:de. BänkmisAfd. Frih. Lagerheim; Fullm. Gr. Posse, Fredrik Salomon, efter lottning med N:o 331. Frih. Adlercreutz, Carl Gustaf; ii:te Biiuknus-Afi. Hr Prytz, Lars Adolf; i3:de B'dnkm:s-Adf. N:o 743. Hr Crafoord ; Fulfm. Hr Björnstjerna, Johan Magnus; i8:dc Bänkm:s-Afd. N:o 1682. Hr Ehrenstam, Johan Fredrik; 2a:de Bänkm:s-Afd. N:o 1905. Hr von Rosen, Georg Ludvig, efter lottning med N:o 1955. Hr von Oelreich; Fullm. Gr. Levenhaupt, Axel: 25:te Bänkm:s-Afd. N:o 2302. Hr Skogman, Carl David, och N:o 2320. Hr Åkerman, Fredrik.
1 afseende å denna förberedande åtgärd, utan hvilken en tillförlitlig och rättvis lönereglering icke kan ega rum, och som af Eders Kongl. Maj:t jemväl är afsedd att läggas till grund för den nya löneregleringen, hysa kommitterade den mening, att en formlig uppskattning af sådana bo ställen, hvilka äro utarrenderade för löningsfondernas räkning, icke skulle medföra ett gagn, motsvarande de med uppskattningen förenade olägenheter och kostnader, när å ena sidan tages i betraktande det arbete och den tidsutdrägt, uppskattningarna skulle medföra samt det i allt fall endast approximativa resultat man vid uppskattningen af jord i allmänhet ernår, och å andra sidan, att det redan nu linnes lör handen en af erfarenheten gifven mätare å dessa boställens värden, nem ligen de arrendebelopp, som för boställena erläggas. Att dessa belopp blifvit med all noggrannhet bestämda efter beräkning af boställenas verkliga afkastning och i öfverensstämmelse med regementenas egen fördel, kan antagas såsom gifvet, då boställena förvaltas af regementena sjelfva, vid hvilket förhållande boställenas närvarande afkastning måste säkrare betecknas genom nyssnämnde belopp, än genom resultatet al en för ändamålet särskildt företagen alltid oviss uppskattning. Och då löneregleringen hvarken kan eller får grundas på annat än det närvarande förhållandet, hvaruti fram deles inträffande förändringar blifva föremål för de periodiska lönejemkningar, kommitterade skola nedan föreslå, så hemställes i omförmäldta hänseende: att någon uppskattning, genom syn, å de utarrenderade lill löningsfonderna indragna boställena icke må ega rum, utan de för löneregleringen nödiga uppskattnings värdena å dem bestämmas efter boställenas verkliga arrendeafkastning. Af Jostacfeboställena deremot anse kommitterade, i saknad af annat tillförlitligt sätt att med erforderlig visshet kunna bestämma alkastningen af dessa boställen, en formlig uppskattning, efter lika grunder, vara för löneregleringen nödvändig.
Ilan blir således laglig innehafvare af två namn, två vapen och två nummer på Riddarhuset, får han behålla dem, får det ena uplåtas til någon annan, el. skall det utdö? Bör ej Constitutions Utskottet som förut reglerat förhållandet och arfssystemet innom de nya adliga ätterne, äfven reglera i detta fall och i alla möjliga flere upkommande af den nya ordningen? Herr Kammarherren har föreslagit i anseende til Adelskap förlänte en representant i et annat Stånd äfvensom i anseende til den stympade riksdags mannabefattningen som deraf upkommer då en adelsman i den nya Classen innehar et Embete, hvarigenom han är Den 1 Augusti 1812 315 utesluten från val och Utskott, at med fadrens upliöjelse äfven skulle följa ålsta sonens. Detta tyckes vid första påseendet afhjelpa en del af den nya stympade representations rätten, men då detta endast vid en uphöjelse lärer få hafva rum, och icke föreslagit är huru för de följande ättläggar förhållas må, hvilka kunde träffa vara ogifte, icke hafva söner, men brorssöner el. fjärmare slägtingar, hvarutinnan författningen dessutom för många icke är nog tydlig el. i fullkomlig likhet med 2 § af riddarhus ordningen, så och då jag med alla tydligen föreser huru i framtiden med de genealogiska tabellerne kommer att tilgå och hvilka tvister i de ofrälse grenarne äro beredde, förklarar jag mig icke kunna dermed instämma el. tillstyrka denna modification, såsom ledande til ännu mera villervalla, samt innom famillerne bereda ännu mera hat och missämja. Et annat skäl får jag nämna.. Jag finner könet lika illa handterat. Skola våra lagstiftare altid vara obillige mot fruntimmerne, tildöma sig företräden och utesluta dem? Må det förlåtas en gammal ungkarl at tala. för dem at antaga sig deras sak, då sjelfve männer och fäderne glömma dem, förneka dem bära sit namn, tillhöra sitt stånd. Herr Karn mark :n som egentligen afhandlar det ärftliga adelskapets mindre förmon yttrar sig at vära förfäder icke så noga viste hvad de gjorde.
Herr Baron och Ordföranden äterk.-klade än widare till U stöttets öfwerwägande de tänkesätt Herr Baron och Ordföranden wid början af denna öswerläggning yttrat. I öfwerensstämmelse med dem hem. Den 7 November. 497 hemstalde Herr Baron och Ordföranden vin icke Utskottets Ledamöter skulle wilja, uran omröstning, förena sig derom, att öswiklemna den förehäsde frägan till företagande i sammanhang med Herr Kongs. Secrekeraren Ibres Memorial. Herr Baron trodde sig destomera fladig att göra denna hemställan, font Herr Baron och Ordföranden, utan a; derföre misikanna deras wälwrlia och goda affigter, som wäckt och yrkat denna fräga, borde sin pligt och sin öfwertygelfe likmä igt, atstyrka allt hwad som kunde leda til! split och misiförständ med alla desi stadeliga werkningar. Som li-wal meningarne Uti Utstotket syntes delade och votering äskades; sä upogjordes för densamma följande proposition Den font bifaller akt Riksdagsmannen hollan ka ries lons och ^nstorg ^nstLrslon Memorial om B.stoppöÄmbetens ledighet, wid yppande vacancer, pä obestämd tid mä afgöras i sammanhang med Herr Kongl. Secreterare» k knes Memorial, strifwer: Ja. Den det ej will strifwea' Nej; Winner Nej företages ärendet lill särskild öf« werlaggning. Efter Någon ventilation godkändes Propositionen af sam,elize Utskottets Ledamöter med undantag af Herr Bisto pen Doctor Weiclman och Herr Prosten Dockor kalk., af hwilka den sörre yt rade sig: Dä enlistt den föreslagne Propositionen frägan om BistopsAmbetens ledighet pä obestämd tid framstalles till afgörande under o:ne al ernativer, l>em!igen antingen i sammanhang med Herr Kongl, ^ecreteraZjerde Band.
Vid sådant förhållande vore del, enligt Rikets Ständers tanka, ej lämpligt att inrätta flere högre läroverk förr, än ett eller annat år ytterligare förflutit, pä det de unge män, som vid Universiteten eller skolorna utbilda sig för lärarekallet, må hinna alt förvärfva den erfarenhet och mognad, sorn erfordras för alt kunna behörigen handhafva en Lektorsbefattning. Och hafva, på grund häraf, Rikets Ständer ansett, att vid förenämnda skolor, för hvilkas utvidgning tili högre fullständiga Elementar-läroverk anslag nu blifvit beviljade, undervisningen under första hälften af nästa statsreglerings-period icke bör utsträckas längre, än som hittills egt runi, och att Lektors-belättningarne vid samma läroverk således ej förr, än vid slutet af vårterminen år 1862 må tillsättas; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer velat förklara, alt de vid Elemenlar-läroverken i Norrköping och Wenersborg anställde lärare i gymnastik, i musik och sång samt i teckning ega uppbära arfvoden ä 400 R;dr årligen frän och med början af nästa statsregleringsperiod, intill slutet af vårterminen år 1862, från hvilken tid ett årligt arfvodesbelopp af 500 R:dr dem tillkommer; varande någon särskild tillökning i reservationsansläget för Elemenlar-läroverken för bestridandet af denna utgift icke erforderlig. 31:o. Angående de å real-linien fullständiga Elemenlar-läroverken, förekommer vidare, hurusom, enligt ofta åberopade Statsräds-protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden för den 14 Oktober näsllidna år, föredragande Departements-chefen i underdånighet fästat E. K.
Utdrag af wälloflige Borgare-Ständets Protokoll, hälle! wid Urtima Riksdagen i Orebro den 8 2lug. 1812. SD? anledning af Herr Commerce - Rade! Santessons derom gjorde Motion, och sedan Bewillnings, Utskottet förklaradt sig dermed icke kunna taga någon befattning, besiöt Ståndet uppdraga at Allmänna Peswärs, och Economie-Utskottet att inkomma med förslag, huru med Bränwinsbranningen i Riket bör förhallas ifrån den 1 nästkommande Oktober till innewarande ars stut, da ben nu antagne författning om Bränwinsbränningen först kem - 2474 Den 8 Augusti. mer alt kaga sin början, samt om icke i underdånighet ma öfwerlemnas till Kongl. Mant att med as, seende pa Politiska ställningen och stördens bejkaffenhet förordna om bränningen sink er ten liten i mer eller mindre mohn ma inffränkas; Deruti Respect, Med-Gtanden skulle inbjudas ait sig förena, sist su^ra. kx krotocoUo, ^ st. st. bergström. Utdrag af protocollet, ballet hos fetzer, warda boonde Ständet, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 8 Aug. t8l-. S. D. Upplästes Kongl. Maj:ts Nådiga Propo, sition till Rikets Ständer, med försiag till förändring af wisa §.§. i Regeringsformen, gifwen Örebro Slott den 7 Augusti 1812; Och remitterades till Konstitutions, Utskottets skyndsamma utlåtande. Uc suxra. Lx krotocoUo, 6. brinkman. Utdrag af prstscollet, haltet bos Hedeewärda B§>nde-St<kndet, wid Urtima Riks, dagen i Orebro den 8 Aug. 1812, SD. 3)?ed bifall till Högloft.
Bifölls är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 980. Se f. ö. bilagan till föreliggande protokoll! Julii N:o 10 1 Justeradt •J. Cederström. 1815. d: 10 Julii sammanträdde Constitutions Utskottets Beredning, då Herr Professoren Munk af Rosensköld, Herr Biskop Doctor Rosenstein, Herr Lagmannen Nensén och Riksdagsmannen Ericsson voro frånvarande. Beredningen ansåg sig,2 i anledning af Herr Professoren Munk af Rosenskölds motion 3 angående utsträckning af tiden för frågors väckande i ämnen, hvaröfver Riksens Ständer ensamme äga beslutande rätt, böra föreslå: Att 46. §. Riksdags Ordningen måtte begynnas med följande nya mening: Under Motions tiden böra minst 2:ne Plena i veckan hållas så vida ej Ståndet derom annorlunda beslutar. Hvarefter § :n blifver oförändrad, samt att i slutet af 56. § :n R : O : tillägges: Frågor rörande ämnen hvaröfver Riksens Ständer ensamme äga beslutande rätt, få under loppet af hela Riksdagen väckas, och skola till vederbörande Utskott remitteras; men då sådane frågor, efter den ofvannämnde motions månadens utgång väckas, uptagas de ej förr till beredande af Utskotten än vid näst följande Riksdag. Äfvenledes företogs Herr Biskopen Doctor Rosensteins motion angående jemkning i Tryckfrihets Lagens stadganden om brott.
Stat till åtnjutande af emeriti-lön, helst nödig ledning för samma löns indragning derigenom skulle komma att saknas; men då Rikets Ständers i förevarande ämne, genom votering i Förstärkt Stals-Utskott, fattade beslut, på sätt nämnde Utskotts Memorial N:o 33(), 3u:dra voteringen, utvisar, innehåller, alt Universiteten få på Siats-fflt slottets Utlåtande, N.o i 12. 5 Allmänna Indragnings-Staten beräkna 6 Professors-emerili-löner, å 1,600 R:dr hvardera, nemi. 2 för Upsala och 4 för Lunds Universitet, anser Utskottet deraf följa, att, då emiriti-lön för afgången Professor å Allmänna Indragnings-Staten anvisas, intet hinder möter, att dylik lön ställes lill Academiens disposition och uti dess räkenskaper ingår, då det sedermera må ankomma på serskild vederbörlig föreskrift, huruvida samma lön skall ifrån Academien till den afgångne Professorn utbetalas, eller denne egaatt bibehålla förut innehafvande löneförmoner, och den, i föl jd af hans afskedstagande, beviljade emeriti-iönen deremot till efterträdarens aflönande af Academien användas; oell då således det af motionären åsyftade ändamål vinnes, anser Utskottet någon serskild föreskrift, i anledning af ifrågavarande motion, icke å Rikets Ständers sida erforderlig.
Se på det unga Sverige, de som en gång skola taga vid där vi sluta, se, huru de komma led vid led, med tindrande blickar stå de där i valet och kvalet emellan köttbullar och skinka eller något dylikt, frågande hvarandra: » hvilket tar du, hvilket du? » De äro så viktiga, så lyckliga, de hafva ännu ej fått någon bit af skärfvan, som ser felen. Man värmes vid att se dem och vill taga dem alla i famnen med ett: » signe Gud eder, I små, och låten eder alltid förblifva barn i hjärta och sinne! » Hedersgumma, har aldrig din bästa sidenkläd ning fått en fläck på de stora festerna därute i världen — nog hafva våra mera än en gång fått sin del af denna världens öfverflöd, men vi hafva så fint och i enrum hehandlat dem, så att ej någon skulle se eller ana att de fått en skavank. Om så kan hända i festgemaken, så är det väl förlåtligt om här, där allt måste gå med svindlande fart, en eller annan soppskål gör en opåräknad kullerbytta och hamnar på orätt plats. Brist finnes ej på näpna små pappersservietter att torka både munnen och fläckar med, om så behöf ves. — Kom ut någon morgonstund och se, huru brödet skares i bitar af rena fina händer och ordnas på de rentvättade borden så smakligt som helst. Se, huru de präktiga råämnena behandlas för dagens middag. Har du någon bättre metod, så lär oss den. Hvad trängseln beträffar, har den nog sin stora sanning, men den kommer sig däraf att folkköket från början hade en i vår tid ytterst sällsynt egenskap: det var för anspråkslöst, trodde ej att till dess ringa boning mångtusen personer skulle vilja komma för att mätta sin hunger. Hade det kunnat ana detta, skulle portarne blifvit höga, väggarna vida.
Detta förhål - zio D^n i8 Julik. hallands hav i afseende pä salpeter tilswerknrngen i Swerige inträffat; ty under loppet af circa zoq är under hwikke» tid i flere repriser i synnerhet under Konung 6ustak den ustes, Diotlning LkrikjU88, Lars den X:des och Larl Xllles Regeringar stora saltpe er werk och lador bliswit för Kronans räkning inratcade och oa tadt de gröfwa kostnader som dera btiswit gjorda, har dock desta dyrbara och ofor.r.eliga anläggningar af stg stelfwa förfallit och salunda statens derä anmanda pengar gatt förlorade under medler as förra århundrade!, dä landels privata saltpeiers tillwerkningar lika som nu af Riksens Ständer ansägos höra upmuntras. Sedan ständiga och billiga klagomäl wid Riksdagarne gjordes öfwer de wäldsaMma och' stadliga Kro» no ko ningarna i allmänhetens ladugärdar, stall och andra urhus, hwilken rättighet updrogs kronan under Konung (larl XI:tes tid, som införde detta forntidens mästerstycke för saltpeterkokningens spridande i lander, som bestod deruti, att han lät indela all jord under uthusen öfwer hela Riket i wista panlag, samt fördelte jorden inom hmarje panlag, till kokning hwark 6:ie är, Denna anstalt mäste widtagas se oan erfarem heten under förra Regeringarne lärt, aht saltpeterlador och sastpeterwerk för Kronans räkning inrättade, hwgrfen med fördel kunde drifwas eller gäfwo Kronan tillräckelig^ qvantum saltpeter. Dek lyckades ock Konung Larl den XI att inom korrt tid genom delta indemingswerk staffa Kronan en säker och tillräckelig ärlig faltpetertitlwerkning till spilande as Rikers behöswer, men da Riksens Stan. der
Äktenskapsbrotten florera inom en del af » öfverklassen », der » resonnanspartien » äro en vanlig sak, det medges. Men i de flesta fall kan den franska qvinnan i trohet mot sin man täfla med hustrun i hvilket land som helst. Fransmännen ha lyckan att ej vara sentimentala, och deras kärlek är ej alltid af så hyperideel art som den, hvilken skildras i » Högadals prostgård » eller » Hjertklappningen på Dalvik », men den är ej mindre fast, mindre innerlig for det. Hon är då utan fel, fransyskan? Långt derifrån! Friheten från pryderi kan öfvergå till osedlighet, af den praktiska sansen kan bli » ideallöshet », och sparsamheten Jean stundom taga Guizot för mycket på orden, då han utropade: Enrichissez-vous! (Gör er förmögna). Allt detta — i synnerhet de två förstnämda tingen — är fel, som man ej sällan med fog kan förebrå den franska qvinnan lika väl som mannen. Men hvad jag velat framhålla är, att man smädat fransyskan, då man i romanliteraturen ej framstält henne sjelf, men undantagsqvinnor, för att ej säga vrångbilder. Nej, då tror jag, att de gamla romantikerna, en Francois Villon, en Pierre Gringoire gjorde den franska qvinnan mer rätt. Hvad besjöngo de hos henne? Jo det, som feen en gång skänkte galliskan: den mjuka arm, som när den lindar sig kring mannens hals är den starkaste makt, den milda blick, som talar det tystaste, men också det mest bjudande språket — med ett ord det ting, som ingen emancipation i verlden behöfver döda: » det äkta qvinliga. Alvar Arfwidsson. Qvinnogymnastik. En serie uppsatser efter » Vört Hjem ». ?lnnan vi i dag fortsätta med öfningar på dörrvy räcket, skulle vi önska göra ett par bemärkningar om gymnastikens ställning i forntid och nutid.