Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och om detta arkivs handlingar gäller naturligtvis detsamma, som gäller om alla andra arkivs innehåll, eller Tryckfrihets-Förordningens bestämmelser i § 2 mom. 4, att » det vid ansvar såsom för tjenstens försummelse, om sådant utaf någon publik tjensteman vägras eller fördröjes, skall lemnas livar och en fri tillgång att få på stället afskrifva eller afskrifva låta eller, om dervid betydande hinder vore, i bevittnad afskrift emot vederbörlig lösen, utbekomma alla slags handlingar i hvad ämne som helst ». Bland de undantag från denna vidsträckta frihet, som mom. sedermera uppräknar, torde, utan att de här behöfva refereras, hr N. sjeif medgifva, att ofvannämda handlingar om tidningsprenumeration icke lära kunna upptagas. Om också derför de af hr N. anförda skälen vore i något afseende talande, — ett spörsmål, på hvilket det med grundlagens tydliga ordalydelse för ögonen vore temligen ofruktbart att här det ringaste inlåta sig — så lär väl i alla Ur dagens krönika. 20fall den nuvarande regeringen svårligen komma att utfarda den af honom så varmt och innerligt önskade » ukasen ». (Termen står här med flit; en sådan regeringsåtgärd skulle påminna väl mvcket om Ryssland! Visserligen vore icke ett dylikt förbild helt och hållet utan prejudikat. Vår konstitutionela historia har en besynnerlig sak att i den vägen omförmäla. Den 7 mars 1820 fann Kongl. Maj: t &gt;fÖr statens intresse nödigt forordna, att sådana försvarsverket rörande handlingar, som finnas i Krigs-kollegii arkiv, hvilkas kungörande kunde taedföra våda for rikets säkerhet, skulle särskildt vårdas samt intet Document deraf få utlemnas till någon, eho det vara månde, innan Kongl. Maj: t nådigt tillstånd dertill meddelat », — ett förbud, som stod i uppenbar strid med Tr. R 0: s ofvannämda stadgande. Men oafsedt det oändligt mer rationela som låg i detta förbud, jemfördt med innebörden i det nu äskade, så behagade läsaren observera tidpunkten.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att sedan fiåga huruvida förevande motion horde remitteras till LagUtsk. upstått och blifvit begärd på bordet, denna fråga komme att hvila till nästa föredragning. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 23 dennes på bordel lagda mern. M 6, ang:de bestridandet af kostnaderne för nuvande Riksdag. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm., enär det härnäst å föredragn:slistan förekommande ärende rörde honom personligen, till Gr Gyldenstolpe, Anton Gabriel, hvilken såsom Fullm. för Den 24 December. 107 Grefliga Alten Cronhjelm till Flostad JV? 55, var den främsta närvande ledamoten, öfverlemnat klubban och afträdt, föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 23 dennes på bordet lagda mern. M 7, angele godtgörande af Riksdagskostnaderne för Landtmarskalken och Talmännen. Då nu Hr Gr. o. Landtm, återkom föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 23 dennes på bordet lagda mern. JV? 8, äng de förskott å aflöuingen för den hos RiksStm och Utsk:n anställda betjening. Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:s d. 23 dennes på bordet lagda mern. JVf 1), i anledn. af erhållen återremiss utaf Betänk. M 4. Hr Edenhjelin, Gillis, upläsle en sålydande motion: Då R. St. vid senaste
S. D. Af Banko-Utskottets nedannämnda Utlåtande och Memorial, Lades Utlåtandet N:o 54, i anledning af erhållen återremiss af Memorialet N:o 29, till handlingarne; Memorialet N:o 35, angående årligt understöd till enkan Louise Wigström, född von Schwerin, afslogs; hvaremot Ståndet, för dess del, beslöt, att bemälda enka må, från och med detta års början och så länge hon lefver, från Bankofullmäktiges dispositions-räkning undfå ett årligt anslag af tvåhundra Riksdaler Riksmynt. Prot.-JJldrag den 17 Juni 1857. 571 Memorialet N:o 3G, med förslag till taxa å expeditions-lösen i Rikets Ständers Rank, Banko-diskont-verket och Låne-kontoren, bifölls. S. D. Remitterades till Stats-UIskottet en af Per Östman från Wester-Norrlands län den 12 innevarande månad väckt motion om sättet för anskaffande af de till utförande af Statens jernvägs-byggnader erforderliga medel, till vederbörlig behandling af Utskottet i hvad motionen innefattar förslag uti annat hänseende än sådant, hvarom Bonde-Ståndet redan i anledning af Utskottets Utlåtande N:o 62 fattat beslut. Den 17 Juni. i Frän Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärk ningar, Lag-Utskottets den 5 och 16 dennes på hordet lagda Betänkande N:o 35, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om antagande af en författning, angående straff-arbetes och fängelse-straffs verkställande i enrum. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets den 5 och 16 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 36, i anledning af väckte motioner om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 17 Oktober 1778, angående barnamord. S. D.
Oå likväl Rikets Ständer icke ägde att allena ändra eller förklara Ansvarighetslagen. kunde deras uppfattning deraf icke bestämma, huru lagen borde tillämpas, i händelse samma uppfattning befanns icke vara med sjelfva lagens innehåll öfverensstämmande. Men i fall en sådan öfverensstämmelse kunde anses äga rum, borde, särdeles om någon tvetydighet i lagens ordställning förefanns, denna Rikets Ständers åsigt äga stor vigt i fråga om en lag, i hvars stiftande Ständerna deltagit. Denna fråga, huruvida deras uppfattning af Ansvarighetslagens mening var med dess innehåll förenlig, utgör föremål för andra afdelningen af motiverna till Hofrättens Utslag. 1 förra afdelningen åberopas, att under anförda omständigheter Rikets Ständer vid 1835 års Riksdag bifallit Banko-Utskottets förslag till ett i 78:de § af nu gällande Banko-Reglemente bibehållet, stadgande. Visserligen är lika litet för detta, som i allmänhet för andra Rikets Ständers beslut, något skäl i sjelfva beslutet anfördt; men det lärer ej vara på förnuftigt sätt förklarligt, huruledes Rikets Siiinder kunnat fatta omlörmälda beslut, så vida de ansett det fall, för hvilket stadgande derigenom meddelades, redan vara i då gällande Ansvarighetslag åsyftadt. Justitie-Ombudsmannen liar trott sig finna ett sammanhang emellan berörda stadgande och 5:te § Ansvarighetslagen; men han har dervid helt och hållet förbisett, innehållet af sista mom. af 77:de § af nuvarande Banko-Reglemente, motsvarande 12 momentet af 88:de § j 1835 års Reglemente. Der förekommer nemligen den med Ansvarighetslagens 77 5:te § sammanhängande föreskrift, hurusom, i händelse åtal emot Direktör väckes, i ställe för denne, som under rättegången bör från all befattning vid Lånekontoret sig afhålla. Suppleant skall i Direktionen inträda. Jemföres härmed det antagna tillägget i DOxie ^ af sistnämnde Reglemente eller 78:de § i det. nuvarande, torde någon tvekan icke förefinnas derom, att med samma tillägg åsyftades något helt annat, än Justitie ombudsmannen förmenat.
Undertecknad Silverstolpe, Axel Gabriel: Min mening är ej att för det närvarande up. pehålla Högloft. Ridderskapet och Adeln med något anförande öfver hufvudämnet för denna ventilation. Jag anhåller allenast att, i anledning af hvad Herr Prosten Grefve von Schverin i afseende på mig personligen yttrat, få erinra om den omständighet, hvar. om Herr Grefven, såsom den der icke vid många Riksdagar varit tillstädes, torde sakna upplysning, att jag enskildt befinner mig inom detta RiksStånd i den dubbla egenskapen af Högloft. Ridderskapets och Adelns Tjensteman och af Riksdagsman. Jag har i bägge dessa egenskaper ofta härstädes ta* Deri 11 Maj. lat. Jag medgifver gerna, att det visserligen hade varit Herrar LandtMarskalkars rätt att hänvisa mig till min bänk, så ofta jag i kraft af min Riksdagsmanna-rätt något yttrat} men jag får tillika den äran upplysa, att Herrar LandtMarskalkar och Ridderskapet och Adeln alltid behagat tillåta mig, äfven i denna egenskap, tala från den plats jag såsom Högloft. Ridderskapets och Adelns Tjensteman innehar. Herr Hammarsköld, Lorenzo: Till svar på den af StatsSecreteraren Högväl borne Herr Grefve Mörner framställda fråga, anhåller jag att få nämna: det Upsala Universitet blifvit den vetenskapliga grundlighetens källa inom vårt Fädernesland, från den tiden, då de vid Universitetet vistande vetenskapsidkare lingö full frihet och fullt nit att oförtrutet följa undersökningen af de djupaste philosophiska ämnen, hvarigenom först en variation i meningar blifvit möjlig. Grundligheten består nemligen icke i stillastående, utan i fortskridande. Grefve von Schwerin: Jag har väl icke många Riksdagar bivistat, men dock tvänne, under den tid som Herr Bungencrona var Riddarhusets Secreterare. Han skötte Ridderskapets och Adelns Protoeoll, men befattade sig icke med att verka på dess beslut.
N:o 11, till följd af återremiss i vissa delar af sammansat - 222 Den 26 Juli f. m. ta Utsk:ns mern. N:o 10, i anledn. af RiksStms olika beslut, ang:de grunderne och vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. Föredrogos och biföllos Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Uts:kns d. 22 dennes på bordel lagde utlåten och betänkm: N:o 40, i anledn. af K. M:s nåd. propos., rör:de vården och tillsynen å, samt hushållningen vid de i Riket varande hä radsallmänningar m. m.; N:o 41, i anledn. af K. Mes lill R. St. aflåtna nåd. skrifvelse, angede inqvarteringsskyldigheten i Stockholm; och N:o 42, i anledn. af väckt fråga om anslag till premier och understöd för utgifvande af läroböcker för folkskolorna och läse böcker för allmogen. Föredrogs Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskens d. 22 dennes på bordet lagda utlåt. Neo 43, i anledn. af väckta förslag om befrielse frän eller lindring uti postskjutsen, postföringens öfverlåtande på entreprenad eller öfverflyttande på reservskjutslagen samt skjutslegans förhöjning m. m. Frih. Hamilton, Hugo: Jag har begärt ordet icke för att motsätta mig den und. skrifvelse de sammansatta Ulsk:n föreslagit, utan tvertom. Denna fråga har varit före vid förra riksdagen och förekommer troligen hvarje riksdag, så länge posthemman hafva sig ålagd skyldigheten att skjutsa posten, ty hvar och en känner alltid bäst det besvär, hans hemman åligger, och önskar förändring deruti. Man känner tyngden af de nuvar. besvären, men man vet deremot icke om, i händelse en förändring deri göres, de blifvande icke äro lika tryckande. Derföre och på det att Slåndel må veta, huru stor uppoffring statsverket måste göra i och för genomdrifvandet af den föreslagna reformen, kan en undersökning derom vara af nöden vid detta tillfälle.
Riksens Ständers omtanka om Rikets säkerhet oell välgång, under sådana händelser, som, ehuru sorgfulla, likväl måste anses möjliga, och då detta Motiv, enligt Prest-Ståndets tanka, är Riksens Ständer värdigt samt tjenligen, kan inforas efter orden : endast igenkänna Riksens Ständers .- skyldiga omtanka om Rikets säkerhet och framtida välgång, Deras &Cc. — alltså skulle lierörda Förslag till Expeditions-Utskottet återremitteras, med vördsam och vänlig inbjudning till de öfrige Resp. Stånden, att uti berörda tillägg med Prest-Ståndet instämma; äfvensom att förena stg uti Prest-Ståndets förut meddelta beslut, det ifrågavarande underdåniga skrifvelser, igenom en stor Deputation, böra till Hans Majit Konungen samt Deras Kongl. Högheter KronPrinsen och ArfPrinsen aflemna*. Från Hcgl. Ridd. och Adeln d. 9 Jan. 1818, S. D. Vid föredragning af Högvördige PrestStandets Protocolls.Utdrag af den 5 dennes, innehållande att vid justering af Expeditions-Utskottets förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse!- till Kongl. Majit samt Deras Kongl. Högheter KronPrinsen och ArfPrinsen, angående Riksens Ständers besl ut alt Hans K orig!. Höghet ArfPrinsen, Hertigen af Södermanland, Joseph Frans Oscar, ma föra Rikets Styrelse, L händelse af Kongl. Majits och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen* sjuklighet, Presteståndet beslutat den tilläggning att näst efter ordeni ”endast igenkänna Riksens Ständers" skulle införas: skyl - Prof. Utdrag d. g Jan. 1813- *5 skyldiga omtanka om Rikets säkerhet och framtida, viii gang, Deras” &c. samt i anledning deraf berörde Förslag till Expeditions-Utskottet återremitterat, med inbjudning till de öfriga RiksStänden att uti berörde tillägg med PresteStåndet sig förena; fann Höglofl.
Å rässôm dä va försöckt ja kom fram mä friersaka, men dä hek imot. I ställ kom ja te tal ôm årvägen. Ja, te sist kôm vi da te vägskele å dä va inga anna rå än vi feck skers ve. »Ajö, Anna,» sa ja å tröckt’a hardt i hanna. »Ajö, Agust,» sa Anna å tröckt hardt igän. Men når ho hadd hônn ett stöck iffrå mä, va dä änn sôm dä hadd komm e stor svårmodihet övver mä, å ja kunn int stå imot länger utta vänd mä ôm å sa: »Vell du ha mä, Anna lelle?» Da vänd Anna sä ôm ho mä å bynnt å nyp på fôrklä sett å titt på foten sin å så sa ho: »Åja, dä kunn kansch int var så domt häller.» Nypenrosa. Fin sôm nypenrosa står tili, tili, når dä dagger selfverdrôp å blaa vagger lent där môraväre går, Int just lik e trägårsros, int så stôlt å medt i sola, int så grann å stor i ola, mer litt bly å mer te tros. Tocken stog mi Anna Lek, ljus i håre, rö i kläe, »rosa stecker,» sa di, näe, Anna mi va utta svek. Hennas tagg va lätt te se, are roser, are flecker gär sä lene, når di stecker, Anna gjord sä allri te. Harrgårsplan mä roser i gjord mä itnô kälekshôga, nypenrosa bål ve stôga dä va rosa rosa mi. Rammelbuljången i Backa. Se dä va så, att gamle Jan i Backa skull ha bröllôp för dotra si. Nu ha Backafôlke allti vôr storgo tå sä, å når di hadd kolifäj, da va allt brännvinspegasen itändt varrer än på nô ann ställ.
Utik. Betänkanderi. det tillhörer protestantismens anda att söka dem uti en fortgående upplysning, samt att begagna de frön, dem en högre hand i skötet af hvarje tid nedlägger, att utvecklas till framtida frugt. Det är blott lärans omklädnad, som skiftar5 men det väsendtliga, sjelfva läran, blifver evigt och oföränderligt Det återstår då att undersöka, om tiden nti är inne till införande af den förbättrade Evangeliibokens bruk vid den offentliga gudstjensten, eller om dervid uppstå sådane betänkligheter, som ännu längre böra fördröja dess antagande. Dessa visa sig hufvudsakligen under 2:ne särskilda synpuncter, dels i religiöst, dels i ekonomiskt hänseende; ehuru förut genom flere af trycket utgifne skrifter allmänt kända, torde dock desse betänkligheter här böra kortligen upptagas och till sitt inflytande på beslutet skärskådas. Man har fruktat, att brytningen skulle blifva för stark uti den fromma etndagt, sorn fäster alla åldrar, och särdeles gamla personer vid de ord och talesätt, hvilka från första barndomen tilldragit sig hela deras känsla och tillgifvenhet. Om denna anmärkning vore fullt grundad och beviste allt, hvad man dermed ville åsyfta, så skulle den ej allenast alltid och beständigt vara lika gällande, när heldst ändringen skedde, utan äfven dörren derigenom blifva tillstängd för allt slags förbättring uti de ätn - Besv> och Ekon» XJtsk. Betånkanden. 1475 tien, hvilka utgöra den upplysta menniskans högsta behof. Men man eger uti den nya Psalmboken en lycklig erfarenhet, att icke så är, eller åtminstone, att denna brytning snart förgår, samt att den icke står i något slags förhållande till de goda verkningar, som derigenom för secler äro beredda. På de få år, som förbigått, sedan nya Psalmbokens antagande, hafva dessa ögonblickets intryck redan försvunnit och lemnat rum för en upphöjdare andaktskänsla genom erhållna Psalmer och Lofsånger, författade på ett renare, värdigare samt tidens odling motsvarande språk.
Är gäldenärs bo taget under offentlig skiftes-behandling i Norrige, förfaller den genom denna förordning medgifna rätt till utmätning. 4 Kongl. Majlis Nådiga Proposition N:o 109. § 9. Ar någon i Norrige fälld till böter, som, till följd af bristande tillgång lill deras gäldande, med motsvarande fängelse skola aftjenas, oell finnes han i Sverige, då bör lian, på vederbörandes begäran, utlevereras i öfverensstämmelse med de uti Kongl. Förordningen den 1 Juni 1819 gifna föreskrifter. Lag samma vare, der någon, som för förbrytelse varit till Norrsk domstol instämd, sig ej inställt, och Rätten lörordnat, att lian hemtas skall. § 10. Der någon i Norrige till Svensk domstol skall instämmas, vare laga slämningstid i allmänhet tre månader; men två månader, der stämning skall honom delgifvas i ett Amt,^ som med sina gränser möter det län, hvarest domstolen finnes, och sex månader, da stämning skall någon delgifvas i Nordlanden eller Finmarken, eller domstolen finnes pa Gottland, eller i Norrbotten eller Westerbotten, utan afseende på närmare eller fjermare afstånd emellan orterna. Stämningen skall vara kungjord antingen genom de för stället antagna stämningsman (Staevnevidner), hvilkas egenskap såsom sådana då bör genom intyg af Notarius publicus vara bestyrkt, eller genom Notarius publicus. De härifrån afvikande stadganden i Kongl. Förordningen den 1 Juni 1819 varda härigenom upphäfda. § 11. Ej må vid Svensk domstol sak mot Norrsk man upptagas i andra fall, än der domstolen vöre behörig om svaranden varit Svensk: dock kan Norrman, sorn någon tid i Sverige sig uppehåller, under denna sin vistelse derstädes, lör gäld eller annan förbindelse sökas vid domstolen i orten. Såsom vittne må ej någon instämmas från Norrige till Svensk domstol. § 12. I brottmål af ringare beskaffenhet, der den instämde sig ej inställt och i Norrige sig uppehåller, pröfve Domaren, huruvida genom förhör med den tilltalade vid domstol i Nor rige, eller annorledes, tillräcklig upplysning i målet vinnas kan.
3:85 p r m e t e r n y a s t e m ö n s t e r o c h f ä r g e r — Kaptenen ser mörk och allvarlig ut, har ingen ro att sitta stilla i sitt rum och går alltemellanåt in till Gertrud, lägger sin hand på hennes panna och känner henne på pulsen. Och är hon vaken, talar han så mildt och vänligt till henne, att en mor ej skulle göra det ömmare. I skolrummet är det tomt, ty lektionerna äro inställda tills vidare, och jag är nu sjuksköterska i stället. " Emellanåt skickar kaptenen ut mig på en promenad och intar då själf min plats, eller också byter majorskan eller Ellen af mig. Alla äro nu så vänliga mot mig, att det gör mig riktigt godt, och jag finner mig så väl med mina nya plikter, att jag allt mera kommer underfund med, hvilket misstag jag begick, då jag valde lärarinnekallet. Jag skulle i stället ha sökt att komma in vid något af sjukhusen i Stockholm, för att gå igenom en kurs där. Men det är ju ej ännu för sent, lilla mamma, jag fyller aderton år först om några dagar. Gertruds tillfrisknande går nu fort framåt. Under sjukdomen ha nya sidor af hennes karaktär kommit fram; hon är tålig, mild och visar sig tacksam för den minsta tjänst. En dag erkände hon också för sin far, att det var hon, som bar skulden för, att den förut omtalade boken blef fördärfvad, och jag kände det som en moralisk upprättelse. Sedermera bad hon också mig om förlåtelse för sitt uppförande, både vid detta och några andra tillfällen. • Sedan jag sist skref, har jag med allt mera allvar tänkt migin i möjligheten att ägna mig åt sjuksköterskekallet. Jag tror mig nämligen ha flere förutsättningar för att bli en » tjänande syster » än en lidande och undervisande. Tro ej, att det endast är ett barnsligt hugskott, eller att jag i morgon eller öfvermorg » n kommer på andra tankar. Nej, under bön till Gud har jag gått till rätta med mig själf och sökt att göra det klart för mig, att det är ett mödosamt och försakande lif, jag som sådan skulle komma att föra, men det minskar ej min lust att försöka, utan tvärtom.
Maj:t till ledamot i Statsrådet, och några dagar förr, än jag emottog förordnandet att vara Rikets Ständers Justitie-Ombudsman. Rådstugurätten i Marstrand hade, såsom vid granskning af fånghstorna inhämtades, dömt dels den 14 Juni 1852, båtkarlen Anders Johannesson från Torneviken att, för första resan stöld af gods, värdt Tolf Riksdaler, jemte första resan inbrott, i en bot straffas med tjugu dagars fängelse vid vatten och bröd, dels ock, den 29 September nämnda år, förre artilleristen Anders Andersson Strid att, för rymning och första resan stöld, till belopp af Sexton Riksdaler 41 sk. 8 rst, undergå tjuguåtta dagars sådant fängelse; och till följd af framställning från Justitie-Ombudsmannen, att Rådstugurätten måtte redogöra för de grunder, som vid nämnda straffbestämningar varit tillämpade, har Rättens Ordförande andragit: att genom sammanläggning af mo dagars fängelse vid vatten och bröd, såsom straff för första resan inbrott, med det dagatal af Sådant fängelse, eller elfva, som motsvarade stöldbeloppet, Tolf Riksdaler, uppkommit de Anders Johannesson ådömda tjugu dagars fängelse vid vatten och bröd; och att, då straffet för rymning, fyratio prygel, motsvarade sjutton par spö, eller femtioen lagdaler, och dessa förvandlats till fjorton dagars fängelse vid vatten och bröd, samt till dem lades de fjorton dagars sådant fängelse, hvartill stöldbeloppet, Sexton 103 Riksdaler 41 sk. 8 r:st., vid förvandling sig bestege, uppstod det antal af tjugoåtta dagars fängelse vid vatten och bröd, som var Strid ådömdt. Justitie-Ombudsmannen åter fann det vara uppenbart felaktigt att vid sammanläggning af särskilda bestraffningar förfara på sätt Rådstugurätten gjort, i stället för att först sammanlägga de dalertal, som motsvarade hvarje särskild bestraffning, och efter den sålunda erhållna summa, i enlighet med 5:te
Med förutsättning af bifall till hvad således af Utskotten blifvit föreslaget, borde 8 §• omarbetas på det fått, att 2 Mom. erhölle följande förändrade redaction: Kunna Jordegare och Vattenverksegare ej åsämjas har Jordegaren att Saken till LagVtskottets Eetilnkandtn Jdomstolen instämma sist inom fyra månader jr än den dagLandtmät aven och Gode Männen sitt utlåtande afgifvtt_> vid påföljd att dess af jordegaren dä väckte fråga eljest anses förfallen. Uti den ect. Samt att •. id slutet af §. tillädes denna menius?. Ar saken j genom vadj kommen under LagmansRättens profning och finnér Rätten nådigtj att pä stället inhemta närmare upplysning j skall dervidj äfvensom i anseende till Sakens f ullf oljade frän LagmansR ätten j förfäras pä sätt som j genom Kongl. Förordningen den 26 Octo lier 1743, stadgadt är. Af en Ledamot inom Hederv. BondeStåndet har blifvit yrkat, det i Författningen borde upptagas, att om flere Jordegare äro af ett Vattenverk lidande, dem väl icke må vara betaget, att gemensamt derom föra talan, dock att icke någon bör emot sin vilja förpligtas, att i en slik Rättegång deltaga. Något uttryckligt stadgande härom hafva Dybotten emedlertid ansett destomera öfverflödigt, som med allmänna Rättsbegrepp instämmer, att ingen kan, alven då bans fördel är uppenbar, åläggas positif förbindelse att bevaka och utföra sin rätt, och denna grundsats dessutom alldeles icke blifvit i den föreslagna Författningen motsagd
Den 12 Februari. 393 Sedan härefter prot.utdr., innefattande R. o. Ad:s beslut om ifrågavar. vals företagande, blifvit justeradt, anmälde sig och yttrade Gr. Frölich, Gustaf: Jag vågar vördsamt hemställa om icke det holde nämnas, huruvida med valet i så fall bör tillgå, att om, af de 16 personer, som upföras på listan, de 12, som få flesta rösterna, blifva ordinarie ledamöter, de 4 som komma näst i röstetal må blifva Suppleanter. I anledn. häraf erinrade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, att det redan genom 33 § Ridd.Ordn. vore stadgadt, att de flesta rösterna bestämma, hvilka personer blifva ordinarier äfvensom den ordning hvarefter Suppleanterne böra tillkallas. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf vidare, att i sista Talmanskonferensen äfven blifvit öfverenskommet, att fästa RiksStms upmärksamhet på angelägenheten att innan kort till K. M. ingå med underd. anmälan, att riksdagsärenderne icke kunna blifva afgjorde inom den i grundlagarne bestämda lid af 3 månader, och derjemte anhålla om K. M:s bifall lill riksdagens förlängning med en månad; hvarjemte H. Ex. hemstälde om R. o. Ad. behagade besluta en sådan underd. framställning till K. M. Ropades ja. Prot.utdr. ronde R. o. Adis i delta ämne fattade beslut biet härefter justeradt. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 5 och 8 dennes på bordet lagda beläDk. n:o 5, i anledn. af väckt motion om antagande af ny allmän Civil-lag. Frih. Raab, Adam Christian: Jag förundrar mig i sanning öfver att ingen af de mänga ledamöter vi äga inom detta Stånd, som äro hemma i juridiken, begärt ordet för att yttra sig i denna fråga. Vid genomläsandet af delta betänk., bar jag icke kunnat undgå fästa mig vid Riksdagsmannen Ola Månssons reservation.