Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Utskottet nu ansett diskontering och utlåning från Handelsoch Näringsdiskont-fonden i Stockholm böra ske atta söcknedagar, i stället för, såsom hittills, 3 gånger i veckan, så oell då, vid betraktande af det ringa arfvode, som är anslaget åt Bauko-diskont-direktionens Ledamöter, del icke lärer skäligen kunna fordras att desse, med undantag af Kommissarierne, skola samtlige eller lill största delen dageligen infinna sig i Diskont-verket för de der förekommande frågors behandling, och någon jemkning i föreskriften om det antal Ledamöter, som för besluts fattande bör vara tillstädes, således synes vara nödig, har Utskottet trott sig böra föreslå alt Ledamöternes i Banko-diskonl-direktionen antal, i och lör laneoch diskonterings-ärendens pröfning, må ned-ällas från minst fem, såsom nu är stadgadt, till minst fyra, ibland hvilka fyra åtminstone en bör vara Banko-fullmäktig; hvaremot anledning ej förekommit att i det för låne-frågors afgörande hos Låne-kontors-direktionerne nu föreskrifna antal eller minst tre Ledamöter tillstyrka någon förändring. Dessutom har det synts Utskottet lämpligt att, för behandling af alla öfriga Diskont-verken tillhöriga ärenden, Direklionerne en gång i månaden, eller oftare, om göromåleu så påkalla, skola sammanträd i in pleno, dervid för besluts fattande torde böra tillstädesvara i Bauko-di-konl-direktiunen minst sex och i Låne-kontors-direktionerne minsi fyra Ledamöter. Enär, vid pröfning af löneoch diskonterings-frågor, Ledamöternes olika meningar antecknas i löredragnings-listorne, har Utskottet ansett protokoll endast behöfva föras vid Direktionernes pleni-sammanlräden. Då i nuvarande Reglemente icke finnes stadgadt huru ofta ansökningar om erhållande af kassa-krediliv skola profves, hvilket numera sker en gäng i månaden, torde föreskrift i öfverensstämmelse dermed böra i blifvande Reglemente inflyta.
Prut.-Utdrag dea .50 Maj 1861). 339 .32 57, i anledning al väckta motioner om förändrad lagstiftning angående panträtt i lös egendom. Hvad Utskottet å sidorna 6. 9 och 14 hemställt och tillstyrkt angående der nmförmälda motioner, bifölls, hvaremot Ståndet afslog det å sidorna 10, 1 *, 12 och 13 framställda förslag till en författning angående underpant i lös egendom S. D Föredrogos ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Betänkande!) och Memorial: .32 12, i anledning af väckt motion om ändring af 28 Kap. 7 § Byggninga balken, i fråga om ansvar för försummelse att utgöra skjuts Hi föll*. 32 13. i anledning af väckta motioner om förändring al gällande föreskrifter angående tiden för fullföljande af besvär i ekonomiska och administrativa mål lii fö II.t. .32 14, i anledning af återremiss al Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande .32 3, öfver väckt motion om anta gande af ny kyrkolag. La des till handlingarne. 32 15, i anledning af återremiss af Sammansatta Lagsamt Allmänna Be svarsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande .32 6, olver väckt motion om vissa ändringar vid de för prester föreskrifna examina och lärdomsprof Lade.s till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnda Utlåtanden och Memorial : .32 102, i anledning af väckta motioner om förändring i vilkoren för det vid 1859 och 1860 årens riksdag beviljade lån för anläggning af jernväg från Borås till Herrljunga. lii fö Ils. .32 105, i anledning af väckt motion om förändring i vilkoren för beviljadt statsbidrag till sänkning af sjön Weselängen. lii falls JYs 104. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående folkskolelärares pensionering. Bifölls. M 105, i anledning af Kongl.
J. Ruhe. O. Andersson. 45 — 354 — Götheborgs stifts Ronsistorii underdåniga utlåtande, i anledning af en utaf Rikets Ständers Revisorer gjord anmärkning vid Kongsbacka pedagogis räkenskap för år 1859. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts den 29 sistlidne November ingångna remiss å en af Rikets Ständers sednast församlade Revisorer gjord anmärkning vid Kongsbacka pedagogis räkenskaper för år 1859, rörande dervid saknad låneräkning, har Konsistorium infordrat t. f. Rektorn, Mag. Winkrans’ underdåniga förklaring, hvilken nu ingått jemte bifogad, för nämnda är 1859 uppgjord låneräkning; och får Konsistorium dessa handlingar jemte den nådiga remissakten härmed till Eders Kongl. Majit underdånigst öfverlemna, under förklarande, att Konsistorium icke finner något att till hvad i ärendet blifvit andraget ytterligare tillägga. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, GUST. D. BJÖRCK. P. WIESELGREN. J. C. LAMBERG. C. PREHN. E. S. FAGERBERG. FR. TH. BLOMSTRAND. N. W. LJUNGBERG. M. G. ROSENIUS. Götheborgs Domkapitel den 18 December 1861. H. Aug. Lindhult. Tabell, tillhörande sid. 355. Redogörelse för Kongsbacka Pedagogis låneräkning år 1859. UtlåningSdag. fö P: a> 6 %. Låntagarens karakter, namn och bostad. Debet: Credit: Ingående balans. Kapital. Upplupen ränta. Summa. Inbetald ränta. Bevillningsafdrag. Utgående balans. Kapital. Summa. 1858 Maj I 1 Etjna kassan: Kyrkoherden J.
Såsom Kongl. Maj:ts förslag innehåller, anser utskottet införseltullen å »saxar, andra slag», än öfverskäraresaxar, böra nedsättas från 3 r:dr 16 sk. till 36 sk. skålpundet; samt å »senap, omalen», från 1 sk. till 6 r:st. och »malen», med uteslutande af orden »och preparerad», från 6 sk. till 4 sk. skålpundet. I afseende å sirop, som hittills varit indelad i capilairmed 3 sk., mullbärsrosenoch violmed 4 sk. införseltull per skålpund samt socker-, brunoch hvit-, med förbud mot införsel, har Kongl. Maj:t föreslagit att antaga en gemensam rubrik »sirop alla slag», med 3 sk. införseltull per skålpund. Och ehuru utskottet äfven anser införselförbudet å sockersirop böra upphöra, samt alla slagen draga lika införseltull, 3 sk. skålpundet, tror utskottet dock, att, då capilair-, mullbärs-, rosenoch viol-sirop eger betydligt högre värde och är af helt annan beskaffenhet än den af socker, sirop, som rätteligen heter syrup och under detta namn torde få i taxan upptagas, böra indelas i 2 rubriker: Capilairmullbärsrosenoch viol-, med 30 sk. värde, och socker-, bruneller hvit-, med 6 sk. värde per skålpund, samt 3 sk. in förseltull för hvardera. Enligt Kongl. Maj:ts förslag, skulle skomakarearbeten indelas i 3 klasser nemligen: »af siden»; »af karduanssamt färgade eller tryckta skinn», samt »andra slag» och, med förtullning efter vigt, åsättas första klassen 2 r:dr, andra 1 r:dr 16 sk. och tredje 36 sk. införseltull per skålpund.
Prot. 4883 & 48Si. i Sami. 4 Afd. 2 Band. 2i Haft. 2 10 Slats-Ulskoltets Utlåtande, N:o 186. niga skrifvelse blifvit uti Kongl. Brefvet den 17 September 1851 till efterrättelse meddelad, hade Stats-kontoret den 3 derpåföljde December gjort underdånig framställning om den nya löne-regleringens inträdande med början af år 1852, hvartill emellertid erfordrades, att genast få använda ofvanberörde 2,521 R:dr 16 sk. Den 17 i samma månad undfingo Ekman och Forssberg, jemte öfrige tillförordnade tjenstemän inom verket, af Stats-kontoret det besked, att vid årets utgång deras förordnanden skulle upphöra och arfvoden indragas; men dä Kongl. Maj:ts svar å förrberörde underdåniga framställning, ehuru dateradt sistnämnde dag, blifvit först den 8 Januari 1852 expedieradt, syntes detta ej legat till grund för Stats-kontorets åtgärd, att tjenstemännen entlediga. Då Rikets Ständers underdåniga skrifvelse innehölle, alt förenämnde summa 2,521 R:dr 16 sk. i mån af afgång blefve disponibel, borde dermed förstås, att afgången icke skulle vara tvungen eller beroende af Stats-kontorets beslut, utan ske genom frånfälle eller vara frivillig, hvadan Stats-kontoret ej heller egt att Ekman och Forssberg, på sätt nu skett, entlediga. Deras aflöning i Magasins-kontoret vore ingalunda, såsom Utskottet ansett, olika, utan fullkomligen enahanda med den, som innehades utaf de 3:ne förbemälde å lndragnings-stat förflyttade tjenstemännen.
Måndagen den 2 2 i denna Månad, kalla Ständerne på Riks-Salen, för att dem förafskeda och Riksdagen afsluta, nå. gon annan åtgärd, i anledning af berurde Protocolls-Utdrag, icke erfordrades, än att detsamma boc e läggas till Handlingarne. 1 S, D. e. m. Vid förDyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 5 dennes under Nio 248 afgifne, samt den 8 derpaföljde e. m. på bordet lagde Utlåtande, öfver gjord* anmärkningar vid Utskottens förut meddelte Betänkande, angående fast Egendoms försäljning genom .Lotteri; fann Ridderskapet och Adeln, som godkände Utskottens yttrande, att fast Fgendoms försäljning å .Lotteri bör anses skadlig och således hos Kongl, Majit i underdånighet afstyrkas, för godt, ari; i följd deraf, det af Utskotten, i afseende å en slik försäljning, uppgjorde Lag-förslag afsl*. Fröt, Utdr, d, if Btstmi, ilig, S. D. e, m. Då nu ånyo föredrogs1 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens deri g dennes> under N:o 821» aflåtne, samt följ än le dagen på bordet lagde Memorial, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i frågan om föreslagne förän, dringar uti Kongl, Förordningen dtn 26 Februarii 1817, om Sockne-Stämmor och Kyrko-Råd; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär Vällofl. Borgate-Ståndet‘ enligt Protocolls-Odrag af den 12 dennes, ' nu mera biträdt Ridderskapets och Adelns samt Bonde Ståndets, i detta ämne fattade beslut» hvarigenom all fråga om Votering hos Förstärkt Ekonomi-Utskott komme att förfalla, Utskottets ofvannämnde Memorial således endast borde läggas (till Handlingarne.
De förändrade förhållanden, som genom den nya lagstiftningen inträdt i afseende på bränvinstillverkningen, förtjena alltså att åtminstone i några drag skildras. Jag har så mycket hellre ansett mig böra låna dessa ur de underdåniga årsberättelser, hvilka af Chefen för Bränvins-Kontrollbyrån afgifvits, som flera af femårsberättelserne ej härom meddelat tillräck lige uppgifter, och de i andra förekommande ej alltid öfverensstämma med nämnde Byrås redogörelser. Tab. Litt. R å följande sida har dock blott kunnat inrymma några få af de talrika detaljer, som dessa redogörelser innehålla. Här torde alltså böra tilläggas, att tillverkade mängden bränvin af 50 proc. styrka utgjort: år 1855 omkr. 11,444,000 kannor, » 1856 » 12,513,000 » 1857 » 14,980,000 , 1858—1859 » 14,446,137 » » 1859—1860 » 14,913,551 » » 1860 » 9,914,541 » eller tillsammans 78,211,229 kannor, och alltså i årligt medeltal omkr. 13 millioner, för hvilka tillverkningsafgiften i medeltal uppgått till 5,774,291 R:dr, Statens utgifter för kontroll och diverse effekter m. m. i medeltal till 255,132 R:dr, och nettobehållningen för Staten alltså utgjort icke mindre än 5,519,158 R:dr ärligen. Tab. Litt. s. Då tabellens siffror tillräckligt upplysa så väl den progressiva minskningen i antalet af de smärre brännerierna, hvilka genom sist åberopade Nådiga förordning numera upphört, som den olika andel olika län tagit uti bränvinstillverkningen, torde jag icke behöfva ytterligare vidröra dessa förhållanden, men då de vilkor för försäljningen af bränvin, hvilka genom Nådiga förordningarne af den 18 Januari 1855, den 27 November 1857 och den 7
Men allt, som omgifver menniskan förkroppsligadt i djur, växter, stenoch jordarter, med mera, är ursprungligen idel motsvarigheter till menniskans böjelser och till i dessa böjelser rotade tankar, hvilka i dem äro föreställda såsom för sig sjelfva, i från menniskan söndrade bilder: och deraf har nödvändigt måst ske, att försämrade urbilder framkallat försämrade afbilder; ehuru man ej om dessa kan påstå, att de hafva försämrat sig i någon för dem sjelfständigt gällande, eller egentligt moralisk, mening. När man i förståndets ställe har blott instinkt, i viljans ställe blott drift, och öfverhufvud i andliga förmögenheters ställe blott naturliga (hvarföre ock dessa varelsers lif icke kan efter den naturliga döden fortfara), har man, i andlig betydelse, lika litet förmåga till ondt, som till godt. – Mellertid äro alla de egenskaper och lidelser, som i Menniskan äro sammanfattade, i Naturen öfverallt liksom kringströdda; hvadan ock Naturen och Menniskan kunna ömsesidigt igenkänna sig i hvarandra. Den Förra gör det utan medvetande, af en dunkel sympathi, och i ständiga syftningar åt Menniskan såsom sin medelpunkt. Den sednare kan göra det med sjelfmedvetenhet, och inse, att Naturens fullkomlighet var ämnad att bero af hennes egen. Också sammanhänger Gud med Naturen endast förmedelst Menniskan; och blott förmedelst henne, eller blott med en på henne ständigt rigtad hänsyn, är Naturen skapad. En verklig vetenskap om Naturen vore den, som i behörig ordning, med klar insigt af det skapade lifvets samtliga grader och grad-förhållanden, ådagalade, huru ingenting i Naturen är ett betydelselöst bildspel för tom nyfikenhet, för död lärdom, och huru det allraminst kan vara något genom materiella krafter sjelfbestående; en inbillning, i hvars förmodningar, analyser och slutledningar är ungefär lika mycken ”Naturkunskap,” som det är verklig Gudsdyrkan i t. ex. Sol-dyrkningen, hvilken tvärtom framför all annan Hedendom kallas i Ordet enkom ”styggelse,” emedan den sätter det döda Verldsljuset i det allena lifgifvande Verldsljusets ställe.
Utsk. har, till grund för sin beräkning, tagit erfarenheten hvad postmedelsuppbörden verkligen inbringat under de sednaste 4 åren, och då beloppet häraf i stigande skala alltid öfverstigit 600.000 r:dr årligen, så synes mig Utsk. hafva haft fullkomligt giltiga skäl alt antaga denna summa. Danu dertill kommer att åtskilliga besparingar inom postverket kunna göras i den riktning Utsk. anvisat, torde man så mycket mindre kunna bestrida riktigheten af hvad Utsk. föreslagit. Frih. Hamilton har också efter hvad jag fattat medgifvit att sådane besparingar verkligen kunna ske. Han har nemi. sagt att kostnaden för den omtalta Norrska transitoposten redan blifvit reducerad till omkring hälften af dess förra belopp; och han har äfven trott att paketposten, hvarom Utsk. yttrat sig, hädanefter skall anlitas mera än förut, hvadan det är att förmoda, att förlusten på denna postföring skall betydligen minskas. Då dessa besparingar tagas i beräkning, och då det är faktiskt alt inkomsterne ständigt öfverstigit 600,000 r:dr, torde man således tryggt kunna antaga den beräkning Utsk. föreslagit. I afseende på möjligheten att dessutom bereda postverket större inkomster, ber jag äfven att få yttra några ord. Det är t. ex. allmänt kändt och öfverklagadl, att postgången på utlandet med ångfartyg icke är så ställd, som den med hänseende till postverkets fördel borde vara. Brefven som på detta sätt befordras kunna nemi. inlcmnas så väl på sjelfva fartygen som på K. postkontoret, och då nu dertill kommer, att de bref, som gå den lagliga vägen eller genom postkontoret, blifva sednare befordrade än de som afgifvas direkte på fartygen, så följer deraf ganska naturligt all de flesta bref gå K., postkontoret förbi, och derigenom äfven en ej obetydlig porlointrad blir för Staten förlorad. Jag förmodar Den 2!) Mars. 389 likväl att poststyrelsen observerat detta ofog och är sinnad att vidtaga nödige åtgärder till dess förekommande. Vidare anser jag ali postverket med allt skäl kunde bereda sig någon större inkomst af de rekommenderade brefven.
Majit, under den a3 Junii förstnämnde år, i nåder förordnat, att plikten skulle på det sätt förhöjas, att den rusthållare, som vintertiden vansköter rustningsliästen, borde dädanefter böta Tjugu r:dr banko, och den, som på gräsbete utsvälter honom, beläggas med hälften i plikten, eller Tio r:dr nyssnämnde mynt; — och kan Utskottet desto mindre tillstyrka någon förändring i hvad sålunda är vordet föreskrifvet, som, derest motionärens förslag sattes i verket, det kunde inträffa, att det bötesbelopp, hvartill någon rustande fälldes, utginge, efter öfverenskommelse delegarne i rusthållet emellan, till delning, i stället för den af motionären åsyftade ersättning, och ansvaret således, som var afsedt att förhindra hästarnes vanskötsel, skulle alldel es bortfalla; vid hvilket förhållande, och då härli 11 kommer, att, i händelse den yrkade dispositionsrätten af böterna medgåfves, nya kontroller och ytterligare föreskrifter, till förebyggande af missbruk, blefve behöfliga, Utskottet hemställer, att motionen må varda lemnad ulan afseende. Stockholm den 25 Februari 1848. STOCKHOLM, f. d. Schultze* Boktryckeri, is4S. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 31. 1 lii. Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Febr., kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om bestämmande af Minimioch Maximi-belopp vid utarrendering af Lunds Akademis hemman. Uti ett till det Hederv. Bonde-ståndet ingifvet och derifrån till AIlmännaBesvärsoch Ekonomi-utskottet remitteradt memorial, har Riksdagsfullmäktigen från Malmöhus län Christen Andersson anmält, att han vid sistlidne riksdag väckt en motion, åsyftande, att, vid utarrendering af de
Lilla Fina, som väntat att frun skulle visa ett djupare intresse för nyheten, gick åter ut i köket. Fru Wendt släpte broderiet, hon hållit i hand och föll i tankar. Det var synd om föräldrarne, att barnet var sjukt, men det var väl icke något vidare farligt. Fina öfverdref, som sagdt, alltid. Hon kunde emellertid ej fortsätta med sitt arbete, hon kände en besynnerlig oro och ångest, som om hon på något oförklarligt sätt vore skuld till barnets sjukdom. Hon tänkte på det lilla barnet, på den stackars modren. Hun såg ej när häradshöfdingen kom hem, men hon hörde honom i trapporna en hel timme före den vanliga tiden. Han stormade ej i dag upp, han gick tyst liksom vore han rädd att störa sitt sjuka barn. Det var så besynnerligt. Denna tystnad, som på en gång rådde där uppe, var så hemsk, så tryckande. Inga manliga steg, inga lätta ungdomliga, inga trippande barnfötter. De hade flyttat in barnet i sin sängkammare och sutto där, nu kunde hon göra räkning på en lugn natt. När Fina sade det, spratt hon till, det var som hade hon önskat dem där uppe sjukdom och olycka för att hon skulle få vara i fred. Klockan blef sex, sju, allt var tyst där uppe, ja naturligtvis, inte kunde de spela duetter, när barnet var sjukt, kanske döende, deras enda barn, stackars, stackars föräldrar! Ah, hvad hon var enfaldig, skulle hon nu börja att sörja för dessa främmande menniskor! Hade hon ej tillräckligt med sina egna bekymmer? I alla fall, i värsta fall, om de också miste sitt barn, kunde de ju få andra, som ersatte det, de voro ju unga, om barnet skulle dö, hade de ju hvarandra — det kunde aldrig bli detsamma! Men hvarför var hon så orolig, kände samvetsförebråelser, det var som barnet blifvit sjukt därför att hon missunnat dem det, därför att hon varit afundsjnk på deras lycka. Hon gick upp och ned i rummet, ett rof för en obetvinglig ångest. Nej, det gick icke an att plåga sig på detta sätt. Nu hade hon ju tyst omkring sig, nu kunde hon ju läsa, skrifva, sy, tänka — det var ju det hon önskat.
Vid tredje Voteringen medelst 64 Ja emot 55 Nej, att i nu upprättande Banco-Reglemente bör införas en föreskrift af följande lydelse: ”Utrikes vistande Svenske Medborgare, såsom Ministrar och Consuler, m. fl., må icke i Discont-Verken såsom låntagare eller löftesmän antagas.” Stockholm den 18 Maji 1835. 1 Högloft. Ridderslapet och Adelns Ledamöters vägnar Carl Clas Piper. A Vällofl. Borgare-Ståadets Ledamöters vägnar D. Hels ingi us. A Högvördiga Preste-Ståndet» Ledamöters vägnar Sv. Lundblad. A Hedervärda Bonde-Ståndet» Ledamöters vägnar Anders Andersson. J. A. Heurlin. STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, i835. Banco-Utshottets Memorial N.o i4l‘ t N:o 147- Ankom till Exp.-Utsk. den 18 Maji kl. 7 e. m. Memorial, med öfverlemnande af voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid Utskottets under JY:o 143 afgijne Utlåtande. Sedan Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallit Utskottets i Memorialet N:o i3i gifna tillstyrkan; men Yällofl. Borgare-Ståndet densamma afslagit samt öfrige 2.*ne Riks-Stånd omförmälde Memorial till Utskottet återremitterat, och Utskottet derefter i Utlåtandet N;o 142 funnit sig föranlåtet frånträda dess i Memorialet N;o 131 gjorda hemställan, hafva respective Riks-Stånden, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, vid föredragning af Utlåtandet N;o \/[2 förklarat: Höglofl. Ridderskapet och Adeln, alt Ståndet vidblef dess beslut, rörande Memorialet N:o 131; Högv.
Förstnämnde serskilda markegång borde, efter Comiterades åsigt, lämpligast sättas i April, men, för att, så länge den hittils vanliga markegångssättningen höstetiden måste bibehållas, undvika dubbla dylika förrättningar, tillstyrka Comiterade underdånigst, att vid den sistnämnde äfven förstomförmälde prisbestämning må för sig gå efter de rörande densamma stadgade grunder. I afseende å förrättningens utförande föreslå Comiterade underdånigst, att Deputerade måtte blifva tvänne af hvarje RiksStånd och rösta per capita, samt att pröfningen af anförde besvär under närvarande förhållanden fortfarande af KammarCollegium verkställes. Och är Förslag till förnyad Förordning, angående markegångssättningen, af Comiterade upprättadt, hvilket i fråga om öfrige tillstyrkte förändringar underdånigst åberopas. 26:o. I stället att Jordeböcker, efter nu gällande stadganden, böra hvarje tionde år upprättas, hemställa Comiterade underdånigst, att, till minskning af göromålen och undanrödjande af de anledningar till misstag, som detta periodiska förnyande af ifrågavarande vigtiga handlingar medfört, Jordeboken för framtiden blifver en Liggare, hvaruti inträffande förändringar antecknas och hvaraf exemplar förvaras icke blott hos vederbörande Autoriteter och Tjenstemän, utan ock, till nödig upplysning för jordegarne, uti Sockenkyrkorne; samt att upprättandet af denne Liggare föregås af noggrann jordransakning. Utvisande för öfrigt det af Comiterade upprättade Förslag till Förordning i ämnet de närmare stadganden, om hvad i berörde hänseende bör iakttagas, som Comiterade på de i Betänkandet utvecklade (Bil. lill K■ M. Nåd. Prop. lill R. St. år 184/.) —5 202 skäl trott vara erforderlige, hvarjemte
"Min Gud! min goda aldrabästa faster", utropade Rosa, i det hon hoppade upp i soffan, och med hjertlighet smekte den välvilliga fastrens glatta kinder, "jag önskar aldrahelst att faster sjelf måtte utfundera och bestämma alltsammans, ty då blir det i alla fall bäst; hvad jag lofvar faster, är att nämnde dagar äta mycket mer än någonsin eljest, och derefter med den alldrahjertligaste kyss, såsom nu, tacka faster för sin så ofta bevisade myckna godhet." "Ja du är alltid en liten munter toka", puttrade fastren, "med hvilken man ej kommer långt; nå nå, skyll dig sjelf om Grefvinnan den, och Friherrinnan den, och Geheimerådinnan den, och Ofverjägarmästarinnan den, få något att gnata om, då får du äfven taga hela skulden på dig, ty faster Stin-Lovis; tvår i den förargelsen, sina händer fullkomligt rena." Och nu lufsade, icke utan litet vredesmod, gumman ut, sedan hon först väl ihoprullat, och djupt ned, i sin stora förkelficka neds toppat uppsattsen på alla så väl roulader som rouleauer. Gud! huru förskräckligt har icke glädjen i Hofrådets famille på ett enda ögnablick förbytts till de grymmaste lidelser; Rosa, den ljufliga, glada, sjungande Rosa, ligger nu blek som dödens lilja, med förstummad tunga, och sjudande bröst, ett offer för sin oändeliga kärlek. Föreställ dig Emilia, hvilken ohygglig anledning förorsakat detta. Då jag i skymningen härom afton, just dagen före den, hvilken för första gången, för allmänheten skulle kungöra Rosas lycka, gick att i förtrolighet med henne bortprata några timmar, öfverraskade jag henne, slutande ett arbete, deri jag alldrig ens anat henne äga insigt. Hon hade nemligen i tysthet sysselsatt sig med portraiterandet af R., hvars bild hon så mästerligt likt, drag för drag hämtat endast utur sin inbildning; så djupt, och fast fannts den där inrotad.