Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfver denna underdåniga hemställan, samt hvad Riksens Ständers Skrifvelse i öfrigt innehöll, behagade KonglMaj:t i Nåder höra StatsBeredningen, sorn, enligt hvad dess till Serskildta Utskottet nu mera öfverlemna» de underdåniga Utlåtande innehåller, fann, genom det gjorda penninge-anslaget, utväg Serskildta. Utskottets Betänkanden. vara för Kongl. Maj-t beredd, att till den föreslagna Comiten, lika ined hvad i afseende på LagComitén ägt runa, kalla och belöna skickliga män, äfven från Landsorterna; och trodde StatsBeredningen någon annan instruction icke böra till en början lemnäs Cornmitcerade, än att, efter öfverläggning med LagComitéen, så vidt ske kunde, föreslå gränsen emellan de juridiska och ekonomiska angelägenheterna, samt i öfrigt till Nådig pröfning uppgifva Förslag till förändring i Rikets Styrelseverk, och den plan, efter hvilken Gommitterade ansåge ett ekonomiskt Lagverk böra utarbetas, och de grundsatser, som dervid borde följas, för att vinna det dermed påsyftade stora och vigtiga ändamål. Vid föredragningen häraf, förklarade Kongl. Majrt, på sätt Dess Nådiga Bref till StatsB red ringen af den 3 December 1812 inneha b-r,Sig framdeles vilja vara betänkt på att förord a den af Riksens Ständer föreslagna Comiié och dertill utnäm ia Ledamöter, hvilket likväl icke vunnit någon verkställighet innan Riksdagen år 1815 inföll, då Riksens Ständer åter förnyade sin underdåniga anhållan om den ofta föreslagna Comiténs förordrand’, i ändamål, som orden lyda uti Riksdagsbeslutet: att utarbeta förslag till en allmän ny reglering af Statens Embeten och Tjenstår, Tjänsters indragande, Tjenstemännens löningssätt och pensionerande samt befordringslagai nes förbättring. Då Riksens Ständer härmed trodde sig böra förena den önskan, att Comiten icke måtte komma att Serskildta Utskottets Betänkanden. 457 bestå af blott Embetsman, som Kongl.
Uti. IV.-o <)3. ”ter 60 timmars forlopp från den tid, ”då Dykeriets hjelp bevisligen blifvit ”honom erbuden, utan att då antagas, ”af Dykeriet biträde begära, skall ”Skepparen , såsom ersättning derföre, att Dykeriets personal och inventari”er mäst, under afvaktan å utgången af ^ ”Skepparens egna räddnings-försök, i be redskap hållas, uti Bergnings-procent ”erlägga en fjerdedels förhöjning utöfver ”hvad 6:te §■ i allmänhet föreskrifver,” Mom entcl .■ ”Att deremot och då Skeppare , ef”ter att hafva vägrat emottagandet af Dy”keriets honom bevisligen erbudna biträde, ”sedermera om hjelp anlitar personer, ”som icke äro i Dykeriets tjenst, eller vid ”hergningen begagnar för tillfället anskaf”fad redskap, men, då alla dessa hjelpmedel befinnas otillräckliga, omsider ser ”sig nödsakad alt 0111 räddning Dykeriet ”tillita , skall bergnings-procenten erläg”gas med femtio procents förhöjning utöf”ver hvad i 6:te jj. för hvarje serskildt fall ”stadgadt finnes.” \ "Bevisning derom, att Dykeriets biträ - Statssamt Allm. Resi’.- o. O er,.-Utsk.Utl. N.o g3. 27 ”de blifvit Skepparen erbudet, skall, der ”.sådant äskas ,j Aj Dykeri-ombudets sida ”åstadkommas i den ordning allmänna La”gen uti 17 Ca pi t le t Rättegångs-Bal ken i ”allmänhet föreskrifver; och mål öfverlemnande! till Skepparen i Ivänne vitt”nens närvaro af detta Reglemente, på sätt 05 §. sista Momentet här nedan derom förordnar, i de fall, då de närvarande ej förstå ”den Skeppsbrutnes språk, betraktas som ”laga bevisning derföre, att Dykeriets hjelp ”blifvit honom tillsagd.” 6. 5.
Halleoch Hunneberg, om utsyning till Åse Häradsboer från — 4 1 47 — b. 4 April b. 30 Mars b. 1 April b. 26 Mars Hamnbyggnader, om anslag till understödjande af mindre 1 4 1 158 21 b. 5 Dec. b. 5 Dec. b. 5 Dec. b. 3 Dec. Se vidare: Statsbidrag. Handels-Balken, om ändring af Kap. 3 § 1 i — 7 2 4 — b. 28 Febr. b. 25 Febr. g. 4 Mars b. 28 Febr. » dito af Kap. 3 §§ 1 och 3 i . — 7 1 27 — b. 8 April b. 4 April b. 8 April b. 4 April » dito af Kap. 3 | 3 och upphäfvande af Kap. 3 § 4 i — 7 2 3 — b. 28 Febr. å. 28 Febr. g. 4 Mars b. 28 Febr. I anledning af återremiss . — 7 2 9 — a. a. 13 Maj a. a. 13 Maj a. a. 16 Maj a. a. 13 Maj » om ändring af Kap. 10 § 10 i — 7 1 28 — å. 11 April å. 11 April å. 15 Apr. b. 8 April Svar på återremiss — 7 1 81 — a. 1 Mars a. 1 Mars b. 27 Febr. b. 27 Febr. to CO ^ ET g* cx* 5* s Crq CD p0 w • crq 05 N:o ¥ 105 147 217 40 20 20 20 20 45 H. Kong], Proposit. eller Skrifvelse^ j Samling. > cö~ s! 3’ aq eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Ridd. o. Adeln. Kiks-Stånde PresteStåndet. :ns Beslut. BorgareStåndet. BondeStåndet. Underdånig Skrifvelse. w Se CO P-I p crq CO ö CO c-ts" N:o N:o | Sid.
Maj:t täcktes hos Rikets Ständer för ändamålet äska ett anslag af 40,000 R:dr banko, men Kongl. Maj:t förklarade i nåder under den 28 December samma år, att detta ämne för då närvarande icke borde föranleda någon åtgärd. Frågan har nu åter företagits till behandling, medelst en förnyad undersökning, hvarefter menigheterna komma att i ämnet höras i afseende på det bidrag, hvarmed de vilja befordra det vigtiga arbetet till fullbordan. 2:o Vägomläggningar i närheten af Hernösands stad, nemligen a) från staden norrut emot Näslands gästgifvaregård, beräknad att erfordra 8,891 R:dr 15 29 sk. 8 rst., och hvartill Styrelsen öfver vägoch vattenbyggnader föreslagit ett statsanslag af 4,500 R:dr; b) söder om staden på sträckningen åt Sundsvall, kalkylerad till en kostnad af 12,113 R:dr 44 sk., af hvilken summa nämnde Styrelse såsom statsanslag projekterat 8,000 R:dr. 3:o Vägomläggning i Tuna och Stöde socknar, hvilken, enligt Kongl. Maj:ts nådiga bref den 13 November 1850, skall bero på förnyad underdånig anmälan, sedan Rikets Ständer fattat sitt beslut i afseende på för dylika arbeten äskadt anslag; varande af Styrelsen öfver vägoch vattenbyggnader för detta arbete i underdånighet föreslaget ett statsbidrag af tillsammans 9,676 R:dr 16 sk. 4:o Vägomläggning emellan Graninge och Forse bruk på vägsträckningen emellan Jemtland och Sollefteå, hvarför kostnaden antagits komma att utgöra 10,540 R:dr.
I afseende på denna slraffart innehåller Strafflagens 2 Kap: att böter skola i penningar ådömas och tillfalla Kronan, samt alt den högsta hot skall vara etthundra Riksdaler i silfver efter 1830 års myntfot, der ej annorledes i lagen är bestämdt, och den minsta en Riksdaler samma mynt (8 §); alt från utmätning af böter skall undantagas nödiga gångoch sängkläder för den sakfällde, hans hustru och oförsörjda barn, samt af det förråd, Lag-Vukotteu Betänkande, N.o 33. 25 !ä< i S°n/\A '^,Sel finneS> hvad lili d«™ underhåll i en månads tid erfordras (10 §); alt om tillgång saknas till böter hos den sakfällde, då skall hvad ian ai böterna ej gälda kan till fängelse förvandlas (9 §); att vid denna förvandling svarar en dags fängelse: under de första jogu dagarne mot en half Riksdaler; under de andra tjugu dagar,te mot ’ tM de, lredle fJ“g« dagarne mot två; under de fjerde tjugu dagarne ml l e; under de femte tjugu dagarne mot fyra; under de sjette tjugu <, e mot fem; under de sjunde tjugu dagarne mot sex; under de ålonde jugu dagarne mot sju, och under de nionde tjugu dagarne mot åtta biksdale ; dock utan att fängelsetiden får sättas under fem eller öfver etthundra åttatio dagar (11 §); Hvarjemte Fängelselagens 2 Kap. bestämmer, att fängelsestraff, hvari botei förvandlas, skall verkställas i allmänt häkte; att fången skall er , a frskddt run‘’ orn ålgång dertill finnes, men ej sättas tillsammans med dem, som undergå fängelsestraff efter 1 Kap. i samma Lag; att fången må foi skalla sig bättre underhåll eller större beqvämlighet, än i häklet ^‘‘‘»annebgen bestås, derest ordningen och säkerheten inom häktet derigenom e, stores, samt att fånge ej skall till arbete tvingas, men med rättighet lor honom att arbeta, derest han så vill, och han sjelf Renligt arbete sig förskaffar eller tillgång dertill inom häktet finnes.
Efter det vederbörande häröfver blifvit hörde, dervid Konsistorium förordat den lika fördelningen mellan kyrkan och synodalhuset samt derjemte yrkat, alt kyrkan, derest den, i sin egenskap af domkyrka, ansåges berättigad lill hela anslaget, borde, jemlikt stadgandet i 3 § al Kongl. Förordningen om rättegång i Domkapitlen den 11 Febr. 1684, vara skyldig att bekosta, utom synodal-huset, äfven nybyggnad och underhåll af Konsislorii sessionsrum med hvad dertill hörde, hade E. K. M:l, genom nådigt Bref den 2 Mars 1854, meddelat det beslut, alt tionde-anslaget skulle användas lill förmån så väl för kyrkan, som för synodal-husel, allt efter sorn hvardera deraf kunde vara i behof; att. hela anslaget skulle särskildt redovisas samt af E. K. M:ts Befallningshafvande och Stiftets Biskop lill de dermed afsedda ändamål disponeras i mån af lillgångarne ; alt det skulle åligga kyrkan genom dess Syssloman och Konsistorium för synodal-husel all redovisa hvad till hvardera disponerades; ali under namn af synodal-huset skulle räknas de lill skolhusets öfra våning med undantag af bibliolheks-saien belägna rum, såsom vid Presterskapets allmänna sammankomster behöHiga, samt att Konsislorii anspråk på underhåll från tionde-anslaget äfven för Konsislorii sessionsrum iemnades utan afseende. Men efter det, i fråga om tionde-anslagets fördelning för år 1854, Konsistorium gjort, anspråk på ett belopp af 229 R:dr B:ko lör Konsislorii Expedition, hvarför beräknats 9 lämnar björkved, Vaklmäslare-lön, kalender, tidningar, ljus m. in., samt E. K. M:ts Befallningshafvande och Biskops-embelel, genom utslag den 29 Sept. samma år, angående tionde-anslagets fördelning sig utlåtit, hade nyssnämnde cmbetsmyndigheter kort derefter till E. K.
Eevillnings-beloppet kommer att utgöra* af de till Bankens årliga afbetalning i Capita® och Renta en gång lofvade 7 5°>00° vidare: af Riksgälds-Contoipets igenom Riksgälds-Sedels-tillverkningskostnadens besparande mindskade Rönings etc. kostnader, nödigt anslag för Rentor och afbetalning»!' på. Contoirets hittills ägande inoch Utrikes skulder, utöfver hvad Contoirets inkomster medgifva och änteligen, efter Siats-regleringens uppgörande erforderliga Statsbrist-anslag 2:0 Att Banken fortsätter RikslDiscontert för dess enskifta räkning, med sådan ökning af dess Fond utan upptagande privata Lån, och med de lindrigare Lane vilJcor, för vissa Näringars behöfliga understödjande, som jag uti särskildt tryckt Memorial af d. 17 April, hvilket remitterats lili Statsoch Banco-Utskotten, tagit mig friheten föreslå, och att Banken deremot åtager sig Beah - Den 20 Juni. sationen af Riksgälds-Sedlarna, nödigt ökande a£ Magazins-inrättriingens fond, och den successiva försträckning till Götha Ctfnal-arbete, som Riksens Ständer finna för godt densamma tillerkänna, jemte utsträckning af dess jan för sin Discont ägande Discont-Creditiv. 3:0 Att Filial-Discorit,rättigheten och upptagande af 3 procents Lån för deras räkning förblifver under Götheborgs och Malmö Liscont-octrojstid sorn den för närvarande är, pch för framtiden till Götha Canal Bolag upplåtes, såsom den verkeligen bästa utväg, att ej blott uti Stockholm Utan eck 'Landsorterna, utur Capitalistens gömma framdraga och i circulation för näringarnas gagn bringa ofruktbart liggande Capitaler; __ En föreskrift, till förekommande att ej 3 proc. Reverserna leda till för stark ökning af Sedelstocken, och hvilken Gotha CanaldDirection i Götheborg sjelfmant uti ett års tid i detta ändamål vidtagit, att ej utgifva dem tii{ mindre valörer än 1000 £f:d, torde häfva ali farhåga i denna del.
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af EkonomiUtskottets berörde Utlåtande, hvilken proposition med Ja besvarades. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärs-oell EkonomiUtskottets den 18 sistJidne Februarii under N:o 63 afgifne, och den 2i derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om ny organisation af HushållsSällskapen. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 18 sistlidne Februarii under N:o 64 afgifne, samt den 21 i samma månad på bordet lagde, 18* 376 Den 5 Mars e. m. TJllåtancle, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 20 förut rneddelte Betänkande, angående den gamla Psalmbokens aflysande från bruk och nj^ttjande vid offentliga Gudstjensten; fann Rid - derskapet och Adeln, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 6 sistlidne Februarii af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. Föredrogs å njro Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 18 sisllidne Februarii under N:o 65 afgifne, och den 21 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckte frågor om upphörande af Ekonomiska besigtningar hvart tredje år å Soldatetorp, samt om Soldatens skyldighet att sjelf underhålla torpet. Herr Ribbing_, Arvid: Af EkonomiUtskottets Utlåtande torde Ridderskapet och Adeln hafva inhämtat, att åtskillige af BondeStåndets
Då nu med de omnämnde båda företagen, eller inrättandet af båtled från Östmarks kyrka till närheten af Thorsby bruk och sjön Frykens strand samt Vägbyggnaden från Östmarks kyrka till Kaikelandstorp eller dess närhet vid Norska gränsen, afses en sammanhängande kommunikationsled genom Fryksände och Östmarks socknar af Fryksdals öfra tingslag till Grue socken af Hedemarkens arnt i Norrige; då öppnandet af en dylik led varit i många år efterlängtad af berörde orters gränsboer, som, oaktadt svårigheterna att sammanträffa, likväl ej sällan med hvarandra kommit i beröring; och då så väl båtleden sorn vägen, måste icke allenast efter hvad Konungens Befallningshafvande i länet och vederbörande Domstol derom yttrat, blifva för ortens innevånare af stort gagn utan äfven medföra nytta för gränsboerna i Norrige, hvarinom vägbyggnaden ofelbart kommer att fortsättas från gränsen till annan väg i landet, och sålunda förena Glommedalen i Norrige med Fryksdalen i Sverige, och för hvilket ändamål anslag, såväl på grund af Kongl. Proposition som ock af särskilde ansökningar, begärts af Norriges nu pågående Storthing; så föreslår och anhåller jag att Rikets Ständer måtte bevilja: Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,j\s> 250. 489 dels ett anslag af 68,019 R:dr R:mt till anläggning af båtled emellan sjöarna Kläggen, Flaten och Kilen uti Fryksdals öfre tingslag, enligt det af Chefen för vestra Vägoch Vattenbyggnads-distriktet den I8:de innevarande November upprättade förslag, och med vilkor att de, som tecknat sig till deltagande i kostnaden för arbetet, åtaga sig och ställa säkerhet för detsammas utförande inom viss tid; dels ock tili vägbyggnad emellan Östmarks kyrka och Kaikelandstorp eller dess närhet vid Norska gränsen, enligt det af Kapten Palm är 1858 upprättade förslag, ett anslag af 35,598 R:dr R:mt, utgörande |:delar af det i förslaget beräknade kostn adsbeloppet, under vilkor att Fryksdals härads öfre tingslags vägbyggnadsskyldige inom viss tid utföra arbetet.
Beträffande den förut upplagda, uti sednast afgilha Revisions-berätlelse, sid. 20—21, omförmälda afriikningsbok öfver alla, enligt då gällande Reglemente, till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade extra eller tillfälliga statsanslag och låneunderstöd, så anse sig Revisorerne böra upplysa, att denna bok blifvit för år 1847 fortsatt och afslutad, samt att deruti antecknade utgiftssummor, till belopp och utbetalningstider, öfverensstämma med samma års hufvudbok. Uiksgiildsk<> ut orets lmfvudbocker. Vid granskningen af Riksgälds-kontorets hufvudböcker, — hvarunder Revisorerne, så vidt tiden medgifvit, jemiört der upptagna inkomster af bevillningsjemte andra från Landtränterierna lefvererade medel med de uti Ränteriernas månadsförslag och summariska räkningarne redovisade' summor, — hafva Revisorerne funnit både inkomster och utbetalningar behörigen verificerade samt de sednare öfverensstämmande med derom, i Riksgälds-kontorets Reglemente meddelade föreskrifter; och hafva Revisorerne ej heller för öfrigt, undantagandes den af dåvarande bokförings-method föranledda samt redan af föregående Revisorer anmärkta ofullständigheten uti 1847 års hufvudbok, funnit något att erinra emot meranämnde 2:ne , förut i Riksgälds-kontorets Revisions-kontor utan anmärkning granskade, hufvudhöcker; varande de oriktigheter, sednast församlade Revisorer anmärkt, i afseende på förre Nummerlotteri-koll ek tören J. A. Enggrens redan godlgjorda, men, sådant oaktadt, balanserade uppbördsbrist samt det oguldjia — 47 — beloppet af insatserna för den inställda 1144:de nummerlotteri-dragningen, vederbörligen rättade uti 1847 års hufvudbok.
Kammar-Collegium åberopade ransakning, som igenfmnes i Skånska Commissionens prolocoll för den 20 Mars 1688, förekom fråga, ”om herrligheten af de 7 kyrkohemman i Broby socken och Lundomb by, hvaraf afgår nugot landgille till Önnesta kyrka?” och svarades: ”dagsverken, jagt, fiske, svinollon, med allt annat, sorn af andra sina frälsegods, undantagande det kyrko-landgille, som Önnesta kyrka deraf häfver”. Vi hafva ju således der en ganska tydlig och klar definition på den härlighet af de 7 kyrkohemmanet som af Konungen 1562 såld es till Bilde och ännu 1688 innehades af egaren till Vandås. Den bestod i dags verken, jagt, fiske, svinollon, — rättighet lill vissa årliga afgå Ider och förmoner; och just derföre, emedan Konungen ej kunde upplåta mera, då egande-rätten tillhörde kyrkan, lät han i Salubrefvet både uttryckligen angifva, hvad han sålde, genom de annars ovanliga ordalagen: ”Vår och Kronans rättighet, som är herrligheten”, och tillika förbehålla kyrkan ej allena landgille!, utan hennes öfriga rättighet. Hade nemligen meningen varit att sälja egande-rätten lill hemmanen, så hade, efter tidens sed, Sa - 38 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 182. lii brefvet inneliällit en specificerad uppräkning af hemmanens egor med trllegnad räll lör köparen all dem nyttja och bruka. Väl har Kongl. Collegium velat styrka sin åsigt genom åberopande af Önnesta kyrkas kvrkoslol, upprättad den 20 Februari 1665, som upptager gårdarne och det årliga landgillet, med tillägg: ”allt annat följer Vandåse herregård”. Men enligt Lagens föreskrift (se Bilag.
Men ur det bistra anletet synes dock äfven framskymta ett svagt drag af vemod. Han har nyss dragit sig hit in från gästernas krets i salen invid och med armbågarna stödda mot det väggfasta ekbordet blickar han ut på vinterstormens lek med de hvita flingorna. Han hade aldrig kunnat förledas till pjunkighet. Han hade tagit lifvet som en strid från början till slut, såsom han uppskattat det och såsom tidsandan inom det stånd han tillhörde också uppskattade detsamma. Det egna jaget skulle ställas i förgrunden, vare sig det sedan gälde egna eller andras intressen, och där man ej kunde göra sin vilja annorlunda gällande än på våldets väg skulle denna följas. Det där var ju det naturligaste, hade han tykt. Men nu förekom det honom som om lifvet också egde något annat än blott detta att sträfva för, ett något, från hvilket det uppbrusande öfvermodet var bannlyst. Han kände i detta nu knappast igen sig själf. Och denna underbara känsla hade småningom fått makt öfver honom alt sedan hans makas plötsliga bortgång. Budet hade nått honom alldeles oförberedt långt uppe i Satakuntas ödemarker. Hon hade väl alltid varit klen till hälsan och särskildt efter dottern Elins födelse hade hennes krafter märkbart aftagit. Men dock trodde han ej, att slutet var så nära. Hade han anat detta skulle han stannat hemma en tid, ty han hade aldrig kunnat undgå att med förtroendets band sluta sig till sin maka. Hon hade ju städse varit en god skyddsande i hans hem. Väl hade han pigan Kirsti kvar, och hon hade redan så vuxit in i husets alla vanor, att hon fullt kunde taga hand om alt, och därjämte hyste han en underbar tilltro till henne något, som han för resten gjort redan medan hans maka lefde ; men där låg likväl ett tvång i hans förhållande till denna underordnade individ; redan hans börd förbjöd ju honom att inlåta sig i några intimare relationer med henne. Med dylika tankar i hågen hade han suttit ännu längre, glömsk af sin plikt mot de många gästerna, om ej den tydliga klangen från klokkorna i den närbelägna kyrkan vakt honom till besinning. Den förkunnade ju, att liktåget snart skulle sätta sig i rörelse. Han reste sig upp från sin plats, antog sin sedvanliga barska uppsyn och trädde ut till gästerna.
Uti de, öfver Jerlings sålunda gjorde angifvelse!-, å särskilda tider inkomna utlåtanden, hade borgmästaren Rubin, med förmälan, att nämnde angifvelser icke anginge Magistratens öfrige ledamöter, utan borgmästaren ensam, anfört, beträffande uppgiften i afseende å tealerföreståndaren Hall, att enär de år, skådespel eller mekaniska konster i Lindesberg förevisades, hvilket ganska sällan inträffade, sådant vanligen skedde vid någon af de årliga marknaderna i Februari eller Augusti månad, skulle den ovanliga tid, Hall år 1839 vistades i staden, af försummad anteckning derom, hafva föranledt till ett misstag och förflyttat hans representationer lill 1840 års vintermarknad, ända till dess Jerlings första angifvelseskrift upplyste borgmästaren om rälta förhållandet, då äfven t vänne andra representationer funnits uteglömda; hvilket borgmästaren erkände kunna, såsom en försummelse, läggas honom till last, men trodde ej rimligen böra anses uppsåtligt eller tillskrifvas egennytta. Med redovisningen af de för sådana tillfällen inflytande afgifter hade sålunda förfarits, att dessa medel icke ingått i kronoräkenskaperna, utan alltid blifvit till Konungens befallningshafvande i länet öfversända, på sätt äfven nu med de ifrågavarande iakttagits, enligt Magistratens till Konungens befallningshafvande under den 12 Januari 1841 aflåtna skrifvelse, med åtföljande '”räkning öfver teaterafgifter för uppförda representationer i Lindesberg åren 1839 och 1840,” nemligen år 1839 för sju representationer, bevillning och teaterkasseafgift, tretio R:dr 16 sk. och år 1840 för tvänne representationer åtta R:dr 16 sk., tillsammans tretionio R:dr banko.
Vid granskning af desse Räkenskaper ej mindre öfver sjelfva Saltpeter - Gärden, än ock öfver medlen för den förflutne tiden till och med 18x6, har StatsUtskottet funnit denna redovisning upprättad med ali ordning och noggrannhet, så att ej r.ågot förekommit att dervid erinra, utan har deremot ej mindre af desse redogörelser än ock af Kongl. Maj:ts till Riksens Höglofl. Ständer den 16 December sisth år aflåtne och till Utskottet remitterade Nådiga Skrifvelse med dervid fogade Berättelse inhämtats, huruledes genom de af Herrar Gammne rade vidtagne åtgärder, Saltpeter-Näringen, till fördel för Riket, blifvit under desse åren i så märkelig mohn uppdrifven, att införskrifning af denna vahra redan före detta kunnat undvikas. Hvad nu angår Riksens Ständers Revisorers ofvanberörde anmälan rörande dispositionen af den, utaf omförmälte tillgångar, samlade Fond, *ä får Stats-Utskottet åberopa hvad Herrar Committerade upplyst och anfört uti deras afgifne och till Trycket befordrade Utlåtande, hvilket jemväl härhos fogas. Och, dä häraf beflnnes, att den verkställde utlåning af en del samt insättningen uti Götha Canal af öfrige medlen, grundat sig på Kongl. Majus derom gifne Nådiga Förordnanden, har StatsUtskottet ansett sig, i anledning häraf, endast böra tillstyrka, det Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Majt i underdånighet nu anmäla den önskan, att hädanefter någon annan disposition af desse Sta - Stats-Utsiottens Betänkanden. tens medel icke vidtages, än som instämmer med deras egentliga föremal, och att således desamma måga hållas uti Statens Cissa tillhanda för »le behof, hvartill de äro ämnade. Den för närvarande befintlige