Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
December och på grund af Eders Kongl. Majas Nådiga Circulaire af den i3 föregångne Augusti, afgifvit underdånig framställning Meri då i denna underdåniga Berättelse ingenting bör saknas, som rörer Länets tillstånd, anser jag mig böra delaf i underdånighet upprepa: att då, enligt ett år i8i5 afgifvet underdånigt utlåtande i ämnet, följande antal fattighjon, oberäknadt Städerne Carlskrona och Carlshamn, fanns år x8ii nemligen i östra Härad 322, i Medelstads Härad %6, samt i Bräkne och Listers Härader 5iy, summa *335, humös deremot år 1820 följande: i Östra Härad igi 1 i Medelstads Härad 409 i Bräkne och Listers Härader 81 i , , __J;i4I4 Att härvid hör anmärkas, hvad Jemshögs Socken särskildt angår, att utom de denna Socken tillhörande 89 fattighjon, icke mindre än r37 särskildta hushål , nied en personal af omkring 38o personer befinna sig i den fattiga e egenhet, att de af Församlingens nyligen reorganiserade fattigförsörjning mäst understödjas; att när hela Länet afses, det val vill synas, som skulle en rgt ofvanstående jemförelse, fattigpersonalen under senast förflutna 20 år oga tilltaget; men afl då Bräkne och Listers Härader särskildt betraktas, num kommer det verkliga förhållandet närmare, om samma princip för era ningen inom Östra och Medelstads Härader tillämpas, hälst tillökningen 1 lors nämnde Härader är icke mindre an 297, sora, när ofvannämnde 37o personer inom Jemshögs Socken tilläggas, gör tillsammans 6C7 personer; a“ ,?rs5ken .I1*11 väl bör till någon del söka s uti stigande fattigdom eller ti o liing lill < eras antal som sakna utväg till nödig bergning, men äfven deri, att ofvanberorde Häfder af Länet, mer än förr, äro Wide med ordenthgen organiserade fattigvårdsanstalten hvarigenom beräkningen af de behöfvande vunnit mera noggrannhet och fullständighet; att denna orsak afven förklarar den betydliga skillnaden emellan de olika Häraderna, hälst 1 hela ostra Härad och en stor del af Medelstads de fattigas understöd be - 53 sörjes på ett sådant sätt, att deras verkliga antal mindre-Olifver kändt, enär understödet endast sträcker sig till dera, som ej kunna umbära medlidandets direeta omvårdnad, då deremot de Öfrige, utan att beräknas bland, fattigpersonalen, söka sitt understöd genom deli gamla allmänna utvägen af tiggande; att erfarenheten beklagligen visar,
Preste-Ståndet har jemväl afslagit densamma i dess allmänna lydelse, hvaremot samma Stånd ej mindre vid åtskilliga af de anslag, som, för inrättande af nya läroverk, blifvit af det Högvördiga Ståndet beviljade, fästat det vilkor, att läroverkshusens byggnad och underhåll icke skulle bekostas af Staten, än äfven, efter slutad pröfning af de delar i Utlåtandet, som omfattade elementar-läroverken och pedagogien^, förklarat, att samma vilkor jemväl skulle tillämpas i fråga om de anslag, som för utvidgade läroverk af Ståndet anvisats; och torde, vid sådant förhållande, Rikets Ständer finna, att frågan om ett allmänt stadgande af det innehåll Utskottet föreslagit bör, då 2 Riks-Stånd härutinnan stadnat emot 2, anses hafva förfallit; men att det af Preste-Ståndet vid beviljandet af Stals-Ulskotlets Utlåtande M 178. S anslag för vissa läroverk fästade vilkor, att Staten ej skulle bekosta läroverkshuset^ byggnad och underhåll — enär Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet genom sitt bifall till Utskottets hemställan uttalat enahanda åsigt — bör tillämpas i de fall, der, med sådant vilkor af Preste-Ståndet, anslag för inrättande af nya eller utvidgning af gamla läroverk vid denna riksdag äro eller blifva af Rikets Ständer beviljade; varande dessa särskilda fall här nedan uti litte punkten närmare omförmälda. 8:0. Uti 44:de punkten hade Utskottet i morn. litt. a) tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte bifalla Kongl. Maj:ts nådiga begäran, att för ytterligare 2 kolleger vid Clara, 2 vid Maria, 1 vid Jakobs och 2 vid Katharina elementar-läroverk i Stockholm, löner matte å stat uppföras ined 1,000 R:dr för hvardera, eller tillsammans 7,000 R.dr.
Hade man tagit lika noggrann kännedom af sjelfva betänk., som man tyckes hafva gjort af slutmeningarne i reservalionerne, så hade man måhända funnit, att förslaget utgår från en genomtänkt plan, som icke, ulan skada för saken, kan sönderryckas. Utsk. har icke kunnat frånkänna handelsbok all bevisningskraft; ty då Utsk. icke kunnat förneka personer rättigheten att taga varor på credit, har det äfven varit nödvändigt så ordna förhållanderne, att vid uppkommande tvister, lagen skulle lemna någon ledning för huru bevisning ang-.de de ingångne transactionerne skulle kunna åstadkommas. Att bibehålla de stadganden, som i detta afseende hittills varit gällande, har Utsk. icke ansett lämpligt, enär den handlande, enligt desamma, genom sin egen anteckning uti handelsboken åstadkommer den ena hälften af bevisningen och genom sin ed fyller hvad häruti brister. Utsk. har derföre äfven föreslagit, att den handlande blott då skulle hafva presumtion för sig till förmån för sin anteckning, när motbok varit lemnad. I delta fall skulle handlanden, då vederparten säger att motboken förkommit, eller då visas kan, att i densamma fel förefinnas, som utan handlandens vetskap tillkommit, äga att sin handelsbok med ed styrka. Deremot skulle, enligt Ulsk:s förslag, motbok, deri fel icke kan visas, gälla för fullt bevis. Är åter motbok icke gifven, då måste det anses vara med rättvisa öfverensstämmande, alt i detta fall, såsom i de flesta andra, den, mot hvilken käres, bör hafva rättighet att med ed sig fria, der sanning ej på annat sätt än genom edgång kan utrönas, och att icke den som kärar, ensam äger rätt att, endast genom sina egna åtgärder, binda vederparten till den äskade betalningsskyldigheten. En talare har anmärkt den stora våda, som genom ett bifall till Utslcs förslag skulle uppkomma, alldenstund detsamma, enligt den värde talarens förmening, skulle tjena till att befrämja falska eder.
Jag tror det vara betänkligt att etablera den pra9 xis, att hvarje sådan anmurkn. skall remitteras till Utsk., erne9 dan på det sättet ett enda mål skulle kunna upptaga ett m helt års behandling; ty om ett Utskotts betänk., som andra 9 gången förekommer, blefve i någon del förkastadt, och nå- 9 got annat skulle sättas i stället, skulle det nya förslaget I återremitteras. Det utlåt., som Utsk. häröfver afgaf, kun9 de sedermera i anledn. af dervid gjorda anmärkn:r återreI mitteras, och när utlåt, andra gången förekom, kunde ett ■ nytt partielt förslag framställas, som således skulle till UtS sk:s behandling remitteras, och på det sättet kommer man aldrig till slut med remisser och återremisser. Om ifrågaa var. förslag skall till Utsk. remitteras, kan denna fråga en I sam uppehålla riksdagen 6 a 8 veckor. Jag hemställer derföre, om R. o. Ad. vill taga på sitt ansvar att vålla riksdagens förlängning genom ett sådant förfarande. Jag tror, att Representationen och isynnerhet R. o. Ad. böra sorgfälligt undvika att gifva anledn. till ett sådant klander. En värd talare har sagt, det han önskade remiss af det skäl, alt han hoppades få en annan majoritet, när frågan efter någon tids förlopp komme att afgöras. Jag respecterar hvars och ens åsigter, och framför allt den öppenhet, hvarmed han uttalade sin; men jag kan icke gilla densamma. Jag anser tvärtom bättre, att samma majoritet, som fattat ett tilläfventyrs oriktigt beslut, äfven beslutar om de dertill hörande detailler, på det att sammanhang må linnas dem emellan. Jag får derföre tillstyrka, att saken genast må afgöras. Gr. Horn: En ledamot midtemot har icke kunnat dela min åsigt, att ifråga var. beslut strider mot ett föregående.
Den som vill att “Citronsaft" skall, enligt Utskottets af Borgare-Ståndet Citronsaft. godkända förslag, kunna tullfritt införas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, kommer den af de öfriga Riks-Ståndeu bibehållna nuvarande införselstullen, 16 öre kannan, att fortfara. Citronsalt. Fjäder. Folier. Den sora, lika med Utskottet och Borgare-Ståndet, anser tullfrihet böra ega rum vid införsel af “Citronsalt eller, kristalliserad citronsyra11, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, förblifver, enligt de tre andra Ståndens beslut, den tull, som förut derå varit stadgad, nemligen 35 öre skålpundet, gällande. 13:o. Den som godkänner Utskottets af Borgare-Ståndet antagna förslag att spritad fjäder bör raedgifvas tullfrihet vid införsel och sammanföras med den ospritade under den gemensamma rubriken “Fjäder, ospritad och spritad“, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer “spritad fjäder11 att under sin förra särskilda rubrik åsättas den af de öfrige Riks-Stånden bibehållna intörselsafgiften 15 öre skålpundet. 14:o. Den som biträder Utskottets af Borgare-Ståndet godkända förslag, att tullfrihet bör stadgas vid införsel af “Folier, tenn-, eller stanniol11, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålles för denna artikel, såsom de tre andra Stånden beslutat, den äldre tullen derå, 15 öre skålpundet. 15:o. Den som, lika med Borgare-Ståndet, bifaller Utskottets tillstyrkande af tullfri införsel af “Fosfor11, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är de öfriga Ståndens beslut att “Fosfor® bör fortfarande draga nu åsatt införselstull, 15 öre skålpundet, godkändt.
I klubben lät jag, som sagdt, undfalla mig, att hon är vår talangfullaste målarinna, men i största förtroende kan jag här » oss flickor emellan » bedyra, att hon för mig är den » styfvaste » jag känner. K o m inte med Kosa Bonheur igen (inom parentes sagdt också judinna). C est de vieux jeu! Nej, vår Hanna är målarinna, såsom vi nu för tiden mena det: djup och sund i färgen samt käck i tekniken. Jag minnes från världsutställningen i somras, där hon bland annat exponerade en solbelyst, svensk, röd lada, huru de unga franska artisterna döko som pilar rätt på den lilla friska biten, mumlande ett: säore nom d ' un chien, ce ii ' est pas laid, oa! Här hos oss exponerar hon endast små- x taflor och skisser, men alla duktiga. D ä r se vi » Gubben och gumman »; den senare spinnande och stretande med linet eller kohåret, under det den förre, » familjeförsörjaren », är starkt upptagen att titta på. O, kvinnofråga! D ä r en sydländsk flicka med blommor i håret, det hela i dunkelbrun färgprakt. D ä r en skiss af Stockholm i blid karminstämning. Så ett dam-porträtt, så studier massvis, bland andra originalet till teckningen i sista » Julkvällen », föreställande hennes lille pojke, som matas af » gamla Margret » (samma Margret som för tjugufem år sedan pysslade om den nyfödda Hanna). H v a d vilja ni mer veta? A t t hennes pappa är den bekante musikförläggaren? A t t hon är genom borgerlig vigsel germaniserad och förenad med en annan duktig artist, G e o r g Pauli, den bekante parfymfabrikörens son? A t t hon » gått på Akademi ' n » och studerat i Paris? Ja — se där, mina älskvärda, allt hvad jag vet om henne! H o n lär nog själf sörja for, att ni snart få veta mer om henne, hennes sträfvanden och hennes konst. Carl Larsson.
Denna plan skiljer sig något såväl från de engelska skolornas anordning som fran de kurser, vi hafra i vårt land. Enligt densamma böra eleverna först genonig % en grundlig samaritkurs, och nar man erfar, att sjiiksköteiskor i allmänhet ej undervisas uti sättet a t t lainiia bistand vid olycksfall, utan ofta st&amp; fiillkoinligt r %dvilla di % det gäller a t t beiiandla ett dylikt, m&amp; nian val instanima ined fru Norrie i befogenheten, att en samarit kurs äfven iiigir i undervisningsplanen. Därvid vidtager eii kortvarig kurs i sjnkv %rd. afsedd &lt;dels för icke-sköterskor, dels såsoin förberedelse för blifvande sköterskor. Först liarefter börjar den egentliga yrkesiitbildningeii, Iivilken omfattar såväl teoretisk som praktisk iindwvisning i alla till nedicinsk och kirurgisk sjokvhrd hörande ämnen; livartill skulle kon, ma iifven någon kännedom, om fattigvårdens ordnande och on1 det kontorsai.bete, som hörer till ett sjukhus. Efter hvarje termin skulle examen aflaggas, då blott de basta approberades. För a t t iitgifterna för denna sjukvårdsskola i någon inån skulle kiirina betackas, föreslås a t t eleverna skulle betala för sin utbildning; friplatser skiille be~edas, aenom privat frikostighet, hrarj jainte skolan borde kunna f å statsanslag. U n g a af de förhållandeu fru Norrie skildrar äro siiditila, att de för oss te sig som ett fjiirran önskningsm %l, men de kraftiga och varmhjärtade uppmaningarna till sköterskorna a t t sjauva vakna iipp till verksamt intresse för sina egna angeliigenheter, äro i vårt land minst lika behöfiiga som i D a n ~ a r k. Den iindskyllaii a t t. ) de ingentiug föi.må », ka.n ej gälla, när man ser de stora resultat, Iivilka kloka och ihärdiga sjiiksköterskor i Euglaiid hafra uppiiiitt till höjandet och förbättrandet af sin stalliiiiig.
För att utröna huruvida dessa klagomål varit grundade och att derefter kunna vidtaga tjenliga medel till deras afhjelpande, har jag redan i November månad förlidet år begärt, att Konungens Befallningshafvande i Fänet ville af samtlige dervarande .Landtmätare infordra fullständig förteckning öfver alla de ägodelningsförrättningar , hvilka till deras åtgärd blifvit re» initierade, men ännu icke hunnit afgöras och till lagligt slut bringas, hvartill orsakeme borde noggrant upptagas och förklaras, hvilka förteckningar derefter , beledsagade med Konungens Befallningshafvandes eget utlåtande, till mig borde insändas. Denna så beskaffade redogörelse öfver Landtmäteriets tillstånd i Hallands Län, har förmodligen, i anseende till ämnets vidlyftig» het och de dermed befattning hafvande särskilte tjenstemäns spridda vistelser , till mig ännu icke ingått; Men den af LandsFiscalen Olsson vid Himble HäradsRätt emot Andre 'Landtmätaren Berg förde Action , är , sedan klaganderne tills vidare nedlagt deras ersättningstalan, sålunda slutad , att bemälte Berg , genom HäradsBättens den 29 nasti. September afsagde Utslag, blifvit för olagligt förhållande med ofvannämnde Storskiftes-förrättning dömd att böta Tjugu R:dr Banco, samt ålagd vid laga ansvar samma Storskiftes-förrättning fordersammast å nyo före Vikong till Rikt-St. Prat, ] Sig, tch 1S19, i.-iira Sami, N:r4i,4J 322 ^fustiticeÖmbudsm.
Man med menjkliga känflor och wärml nit för Fäderneslandet, om, dä sädane olycklige upträden iilträffa, han ej som Fnstmägtige och Landshöfdingarne i älffillige orter gjort, Z84 Den 7 December. fokt al k bispringa ett kärt Fosterland; Ett sädank twekande kunde ej upstä hos den niäst känslolöst penningedyrkaren, icke cn gäng hos sjclfwe Egoisten. Fullmägtiges betryckte och brydsamma belägenhet ökades ännu mera dä de estersiirnade följderne as ett nekande kill den begärde penninge undsättningen, om icke en förebråelse hade kunnat göras ost af hwar Swensk tänkande Man, att hafwa wallal Rikets och Armeens undergång, dä wi likwäl ägde i märt för, tvär penningesummor, som icke kunde begagnas, och dä härtill kommer ett allmänt mitznöje, hwaraf utgången ej kunde förutses, hade cn sädan sörewitelst kunnat wara lika sä wädelig och möjlig, som swar att beswara, i synnerhet som allmänna opinionen nästan altid dömer efter urgängen. Dä walet skulle göras Uti ett sä wädljgt utseende, som bewists af Regeringens för, sorg att genom bewakning skydda bäde Banque och Riksgälds» Contoiret trodde Fullmägtige de begärde Lä» nen ej med gällande skäl kunna nekas, hälst Riketö och Riksgälds» ContoiretS samsäldte biständ moro sä nära förenade och inga län eller betungande Jättesten, hwar» ken af ur, eller inländsk man blefwo gjorve.
Jag får då till en början gratulera mig sjelf öfver alt jag qvarstannat i salen efter voteringen, hvaruti jag deltog. Vi hafva nu stridt hela dagen om en fråga, som varit ett särdeles föremål för allmänna uppmärksamheten och hvarvid R. o. Ad., Den V9 Juli e. m. 309 Ad., efter hvad voteringen utvisar, fästat ett synnerligt intresse. Men om nu den meningen skulle kunna göra sig gällande att voteringen vore olaglig, skulle del genom en surpris kunna hända att sedan de liesia ledamöter af Ståndet redan bortgått, vi finge börja ånyo att behandla ett ämne, hvarom vi hela dagen hållit på att diskutera. Jag har varit nied alltsedan 1818 års riksdag, ofta deltagit i R. o. Ad:s sammankomster, men aldrig har det dervid mig veterligen handt att man, efter någon af de ofta vigtiga voteringar, som dervid förekommit, ifrågasatt att den som väckt en fråga icke skulle haft rätt att deltaga i beslutet derom. Jag vet visserligen att min röst i detta fall icke betyder något; men i anseende lill sjelfva sakens vigt, intresserar jag mig på det högsta derföre att den nu skedda voteringens laglighet må blifva erkänd, och har jag derföre velat uttala min åsigt härom. Gr. af Ugglas: Ehuru jag icke hyser någon farhåga för sakens utgång här hos R. o. Ad., tager jag mig likväl friheten till Hr von Hartmansdorff och Gr. Anckarsvärd hemställa om de icke ville afstå från deras anmärkn. Jag tviflar dessutom på att många af de ledamöter, som voterat med dem, skola finnas villige alt låna sig till hvad man skulle kunna kalla en politisk öfverrumpling. Så vidt jag kan minnas, har en sådan händelse icke inträffat på Riddarhuset alltsedan den famösa voteringen om fideikommisset1, dä lill följd af försummelsen att aflägga en sedel förseglad, den skedda voteringen måste göras om igen, hvarigenom del ock lyckades att genomdrifva ett beslut, som var stridande emot pluralitetens mening. Jag hoppas att det nu icke skall lyckas lika väl som då. Hr von Hartmansdorff:
Enligt motionärens åsigt vöre nemligen af stadgandet i denna § tydligt och klart, att landtmätaren, efter slutad mätning, endast vore skyldig att uträkna alia å kartan uppförda egofigurer samt deröfver upprätta tydlig beskrifning, deruti egornes sämre eller bättre tläjd, naturliga godhet och rymd upplages, och att, sedan detta skett och Inskrifningen jemväl blifvit behörigen uppläst och justerad samt försedd med delegarnes skriftliga intygande, att alla deras tegar och egoslyckcn deruti blifvit rikligt upptagna, eller att icke någon del af skifteslagets mark blifvit uteglömd, landtmätaren fullgjort sin skyldighet i afseende å egobeskrifdingens upprättande, intilldess delningsgrunden blifvit bestämd. Då borde, i händelse häfden blifvit till dclningsgrund antagen, upprättas ett sammandrag af förenämnde beskrifning, serskildt öfver hvarje dclegares häfder, flör att såsom en reparation åskådliggöra huru mycken mark hvardera vid den nya delningen egde åtnjuta, hvilket arbete deremot vore öfverflödigt, om annan delningsgrund än häfden blifvit antagen, Enär likväl denna åsigt icke vore hos domstolarne gällande, utan såväl Egodelningsrätterne, som Högsta Domstolen återförvisat skiftesmål och ålagt landt - 16 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o 15. mätare att på egen bekostnad ånyo från början handlägga förrättningar, då, oaktadt häfden icke utgjort delningsgrund, egooch häfde-beskrifningar icke varit upprättade i enlighet med Kongl. General-landtmäleri-kontorets omförmälde formulär, har motionären yrkat, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla Kongl. General-landlmäteri-kontoret att utfärda nytt formulär till egooch häfde-beskrifning samt taxeriugs-längd, i öfverensstämmelse med föreskriften i 4 kap. 6 § Skiftes-stadgan.
Fredagen den 29 Augusti 1834. Plenum kl. g f. m. Företog R. o. Ad. val af Fullmägtige i R. St:s Bank; och befunnos genom flesta rösterna dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Posse, Arv., Gen.Tulldirektör, C. N. O 108 röster Hr Rosenblad, Bernh., Karomarh., R. N. O g5 — Hr von Troil, Emil, Capitaine 142 — Ånyo föredrogs Gr. Frölichs, Dav., förliden gårdag på bordet lagda motion, att R. St. måtte hos K.M. i und. anhålla, att de inom Riket vidtagna spärrningsanstalter emot cholera-farsoten måtte iipphäfvas. Gr. Frölich, Dav., hade till prot. inlemnat en utveckling af sin motion, så lydande: Jag har begärt ordet i afseende på nu gällande författning till hämmande af cholerans kringspridande, i följd hvaraf så många spärrningsstationer uppstått och dagligen uppstå på allmänna vägar och farleder inom landet, att ett nytt slag af elände, till slut måhända vida mer förstörande än farsoten, derigenom framkallas. Det är möjligt, att endast få med mig delat den öfvertygelse allt ifrån den period, då choleran började hota, att man förgäfves på längd kan utestänga den, sedan den en gång inträngt i Europa; att då den sålunda förr eller senare lärer annamma de offer, sorn räddhåga, oordentlighet och osnygghet tid efter annan för dess räkning bereda, vore det bättre att genom undanrödjande af dessa cholerans hjelptrupper förlama dess härjningar, än att, genom spärrningar och förvirrande polisåtgärder, ändamålslöst anstränga sig för alt vinna endast pal - D e 11 29 Augusti f. m. 301 palliativer.
R:dr samma mynt för innehafde boställsrum, förklarat sådan ersättning icke kunna bifallas; att Grandinson sedermera underdånigsl anhållit, att E. K. Al:t, som tillagt honom en gratifikation för cn gång af 400 R:dr Banko, hvarigenom han för de den 1 Oktober 1855 aflrädda boställsrummen ansåge sig hafva åtnjutit ersättning för eli år, eller till den 1 Oktober 1856, måtte jemväl för framliden bereda sökanden en dylik ersättning; varande lill stöd härför hufvudsakligen anfördt, alt Grandinson, som under tjensteliden åtnjutit, utom boställslägenheten, äfven fri vedbrand, samt extra inkomster genom medaljtillverkning, finsilfverförsäljning m. m., af hvilka alla förmåner, han genom afskedslagandet gått i mistning, sålunda komine att, vid uppnådd 74 års ålder och efter 53 års tjenstetid, deraf 43 år vid Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 229. 145 vid Myntverket med ansvarsfulla oeh trägna göromål, vidkännas en allt för betydlig minskning uli inkomster, så framt icke deli för bostället sökta ersättningen blelve honom tilllagd, samt att denna ersättning vore för Grandinson desto mera af behof påkallad, sorn lian, saknande enskild förmögenhet, eljest inåsle på sin höga ålderdom erfara den slörsla svårighet att under en ovanligt dyr lid kunna bereda sin egen och sin familjs nödtorftiga bergning; — och har E. K. M:l funnit de anförda omständigheterna förtjena det alseende, all E. K. M:l velat lill Rikets Ständer öfverlemna, om icke Grandinson kunde lör mislningen af del frånträdda bostället, tilläggas en ersättning af 400 R:dr Banko årligen, hvilken, beräknad från den 1 Oktober 1850, skulle uppföras å Allmänna Indragningsstaten lör att sökanden under återstående lifstid lillgodokomma.
Den Z Augustt. blef i bewillnings förordning införd: en egendomsägare, som hivarken har räd ener böjelse att ifrån sia lämna förwaltningen af sin egendom, borde wäk icke rimmeligen äläggas betala afgift för en tjensteman som han hwarken har eller behöfwer, 5:0 Ar« betsfolk pä Landet, som icke äro i årstjenst, eller äro jordbrukande torpare, synas böra be ala högre inskylder an de so'N äro i tjenst, häldst det tilltagande fä kallade inhy eo boende pä landet ökar swarighelerne att för jordbruket erhälla behöflige tjenstehjon. 6:0 Anmarkes wid 8 §. om bewillning «f Capitaler, att peningemannen ester det,a be,vill. pings förslag undkommer bevillning, aldeles efter eget godtsinnande, hälst han förmodeligen upgör öf. werenskommelsen med sine debitorer som honom godt synes. Capitalisternes tillgångar, wederbörligen beftatrade, skulle icke ringa öka tillgängarne i war bewillning, och anser jag det upgift af sadan förmögenhet kunde Dch borde fordras. Huru mänga hafwa icke betydelige Capitaler infatta i allmänna fonder, i Riksgalds-Comoiret och hos enskilde, och ägare af tunnor guld, betala kanske nägra fä Riks? Daler skyddsafgift. Dä statens bördor äro tunga, döra alla derlin taga des, och dnr tid är icke mera, Dä considerakioner att undgä undersökning om sin förmögenhet lill bewjllnings erläggande kunna medgifwas, Afgifrerne för öfwerfiöd i 4:de artiklen, dä fädane stola införas, synes mig i allmänhet wara för ringa med undantag af afgisterne för siden meubler: Den som har räd att nyttja öfwerflöd, har ock räd alt betala; och om det ej more något vwanligt, skulle jag förestå akt tjenstefolk efter enskildt? - Den 3 Augusti. 457 flildke erhällande