Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mot punkten H. af Herr Henschen: »Enär det af Utskotts-Afdelningen, som handlagt denna fråga, föreslagna utlåtande, efter mitt förmenande, ingalunda är emot, den af Utskottet föreslagna anhållan, i någon mån stridande, och dertill kommer att berörda utlåtande kan anses vara af tidsomständigheterna påkailadt, får jag föreslå, att det af Rikets Ständer godkännes, så lydande: »Ehuru lagstiftningen i afseende på allmänna undervisningen i riket, enligt 89 §. Regerings-Formen, tillkommer Konungen ensam, och ehuru Utskottet, såsom ofvan blifvit anfördt, ansett en skyndsam reglering af läroverksfrågan vara af behofvet högeligen påkallad, och derföre tillstyrkt Rikets Ständer att i denna syftning göra en underdånig anhållan till Kongl. Majit, finner Utskottet likväl en befarad afvikelse från Rikets Ständers vid 1848 års Riksdag framställda vilkor, äfvensom från de af Kongl. Majit den 9 November 1847 gillade hufvudgrunder, vara af så stor betänklighet, att Utskottet tillstyrker, det Rikets Stander måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, alt, i händelse någon afvikelse skulle sättas i fråga från de af Kongl. Majit den 9 November 1847 gillade hufvudgrunder, samt de af Rikets Ständer i sammanhang dermed år 1848 antagna grunder och vilkor för användande af det då beviljade 24 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o -113. ökade anslag för elementar-läroverken, Kongl. Maj:t i Nåder läcktes sådanl endast, enligt sisla punkten 89 §. Regerings-Forraen, gemensamt med Rikets Ständer afgöra. Mot punkten I. af Herr Henschen:
I hvilketdera fallet sorn helst är man, med anledning af den stigande skala efter hvilken afgiften för dylika apparater är bestämd för åren 4S46—4848 samt, i samband härmed, bränvins-lagstiltningens sednare historia, berättigad att antaga produktionen från den 4 Jan. 4 849 blifva inskränkt derhän, att den kommer att fortgå endast i en sådan skala, som mera fullkomligt inrättade (pistoriska) apparater med 200 potters pannerymd medgifva. Med andra ord, man torde sannolikt kunna utgå från den åsigt, att bränvinsbränningen efter 4848 års utgång kan betraktas inskränkt till endast-pistoriska apparater om minst 200 potter, hvilket vill säga 4600 ä 2000 potters daglig produktion, då ej något någorlunda ordentligt inrättadt bränneri af förenämnde storlek och konstruktion under sistförflutne år gifvit ett mindre utbyte, men somliga ett något större. Fastän vid bestämmandet af den dagliga produktionen det icke synes vara någon orsak att nedgå under nyssnämnde antal potter, finnas likväl i denna punkt olika meningar inom kommissionen, ithy att 2:ne ledamöter, Vogt och Bauge, rösta för att man ej bör gå högre vid bestämmandet af det dagliga minimum än til! 4500 potters produktion, enär de antaga att de nuvarande apparater icke skulle, så vida de ej, såsom nu fallet är vid beskattning af pannerymden. Norska Kommis. Betänk, ang. B ränvinsb ränning en. 7 tvunges till en onaturlig produktion, gifva ett större utbyte, under det att Fauchauld ieke anser sig böra gå högre än till 4200 potter, dejs emedan de nuvarande brännerierna icke äro inrättade för en högre produktion, och dels emedan han anser en så stor daglig produktion tillräcklig för uppnående af hufvudändamålet, nemligen ett fabriksmässigt drifvande af rörelsen, samt finner att man ej bör gå längre än som för detta ändamål anses nödigt, så att ej onödiga hinder och förluster för do i frågan intresserade må uppkomma. Ifan antar derjemte såsom gifvet, att ett större qvantum än 4200 potter i alla fall skall blifva tillverkadt, för att man ej må blifva utsatt för straffskatt.
Jag åsidosätter allt ordande om det ltbde århundradets Svenska presterskaps ådagalagda intolerans, då det förordat bibehållandet af iandsförvisnings-straffet, hvilket, enär detta straff icke är lämpligt eller användbart, ådagalägger detta St:s mindre praktiska begrepp eller förstånd om strafflagars erforderliga egenskaper. Med den Norrska dissenterlagen här i min hand hade jag önskat, att K. M. tagit ut steget mera än som skett. Jag har svårt att föreställa mig (åtminstone för mig är det en förödmjukande känsla att tro att det Svenska Folket skall vara mindre moget att få åtnjuta den frihet, som K. M. redan för flera år sedan beviljat Norrmännen. Men mine Hrr! I detta fall anser jag Regeringens visade försigtighet vara fullt rättfärdigad genom de stridiga åsigter, som under våra gemensamma öfverläggningar och äfven nu blifvit uttalade. Jag hade önskat, att den af K. M. föreslagna författning varit bättre utarbetad än den är. Jag hade nemi. önskat, att 6 § i den Kongl. Författningen varit i mera öfverensstämmelse med den Norrska dissenterlagen. Skillnaden är att i den af K. M. föreslagna Författningen stadgas, att till sådana enskildta sammankomster, hvarest religiösa föredrag hållas, tillträde icke må förnekas presterskapet på stället, och offentliga myndigheter. Detta stadgande försätter presterskapet i den obehagliga ställning att de måste upträda såsom fiskaler. I Norrska dissenterlagen har man förekommit detta derigenom, att man förbjudit, dylika föredrags hållande inom lyckta dörrar. Ett sådant stadgande hade i det Kongl. Förslaget bort inrymmas och varit öfverensstämmande med 16 § Reg:sF:n, då en hvar, vid sådant förhållande haft tillfälle att öfvertyga sig, huruvida någon förargelse åstadkommes eller icke, hvilket är det enda band nämnde grundlagsparagraf lägger på religions-friheten.
Det skulle fägna mig om denna försäljning skedde på alLyar eller med afsigt att nedlägga bränvinsbränningen. Men sker försäljningen endas’; för att eludera författningarne, så gör jag mig icke samvete af att sätta P derför, och inser icke att det vore på något vådligt sätt störande för eganderättens helgd. Frih. Banér har vidare ansett mitt förslag åsyfta att öfverflytta bränvins-privilegiet från -jorden till redskapen. Detta skulle just icke heller vara, mera absurdt än att priviligera jorden till en sådan handtering. Men jag går icke sä långt i min reformifver. Jag vill endast hindra den egare af bränvinsredskap, som redan begagnat den i 2 månader, att sjelf eller genom ombud å annat ställe begagna den den 3:dje. Detta ändamål skulle vinnas genom förbudet mot förseglingens brytande förrän under April månad — ett förslag som dessutom icke var hufvudsak i min motion, sorn egentligen åsyftade att förekomma nya anmälningar efter mantalsskrifningarne, hvarigenom sannolikt det ändamål jag åsyftar skulle kunna vinnas, utan behof af någon restrictiv åtgärd i afseende på flyttningen af redskapen, emedan den då troligen på 91) ställen af 100 helt beskedligen skulle fä stå på sitt gamla ställe. Slutligen anhåller jag fä fästa upmärksamhet dervid att Borgareoch BondeSt:n snart sagdt enhälligt understödt åsigten om inskränkning i' bränvinsbränningen och att de som voro af den lindrigare meningen önskat bifall till min motion. Uti PresteSt., der Betänk, blifvit med 2 röster bifallet, har 24 röstat för min motion. Jag förmodar att opinionen hos dessa 3 Stånd väl må kunna upväga Hr Gripenstedts, huru mycken ”skarpsinnighet” man än vill tillmäta den värde konseljledamoten, och jag är öfvertygad att om bemälde 3 Riks-Slånd hos K. M. petitionera den önskade förklaringen af Kung. d. 13 Juli, Konungens öfriga Rådgifvare, om än icke Hr Gripenstedt, skola noga besinna sig, innan de afstyrka Konungen att fatta ett dermed öfverensstämmande beslut.
' 7^ ' ^ ^. utdrag Utdrag af Protoeollct, hältet hos Högwördige Preste, Ständer dcn 18 April istia. S> DInstämde Pr-ste-Ständet uti den af Wällcft. Borgare-Stänoet yrkade rättelse i Eypeditions-UtstottckS försiag till underdånig iknfwclse rörande Finance-Planen, samt den del af Niksdags-Bestutct som innefattar berörde älNNL. Ilt suyrii S. D. Gillade Preste-Ständet till alla delar Riksens Högloft. Ständers Allmänna Bcswärs, och Oeconomie-Utstotts utlätande, angäendc Hazard-Spel. Ht rupr». S. D. Wid öfwcrwägande af hwad Riksens Högloft. Ständers Allmänna Bcswärsoch Oeconomie-Utffott utr Protocolls-Utdrag den i dennes yttrat och hemstält, rörande Privilegia Exclusiva, fann Prest-Ständet sig icke kunna dertill sitt bifall lemna. ^ ruprs. S. D. Föredrogs och bifölls Riksens Högloft. Ställders Allmänna Beswärsoch Oesonomie-UlftottS Betänkande, om utwidgande af Veterinaire-Wetenffapen. Ht su^>r3. lsiotocolla, I. Utdrag af Protocollet, ballet hos Högwördige Preste-Ständet den 2l April iströ. S. D. Hwad Riksens Högloft. Ständers Allmänna BcswärS» ochOeconomic-Utstott uti Protocolls-Utdrag af den 1 dennes yttrat och tillstyrkt, rörande den Westgötha Allmogen förundle rättighet till Gärdfari-Handels idkande, blef af Praste-Gtändet gilladt. llt »upro. S. D. Instämde Preste-Ständet uti Högloft.
Jag erkänner emedlertid, att BancoUtsk. här utgått från det mest principenliga beräkningssättet, ehuru jag, då man endast afser ändamålet att sätta Banken i tillfälle att alltid vara beredd på inlösen af sina utelöpande sedlar, icke kan medgifva, att de, som tillförne följt en annan beräkningsgrund, baft så alldeles orätt, särdeles om man vill hålla sig till termen sedelstock, hvarmed måste förstås en stock af utelöpande sedlar, men icke, såsom Utsk. sagt, af förfallna skulder, dertill äfven förfallna räntor och löpande räkningar höra. Jag torde för öfrigt få upplysa, hvad föregående Ständer i detta afseende beslutat. Vid >778 års riksdag förklarade BancoUtsk., att alla Bankens fordringar i koppar hos staten borde räknas till den metalliska valutan, men afräknade från sedelsocken alla temporära lån icke blott på exportabla effecter, utan äfven dem, som lemnades till dåvar. discont-compagniet, enär Utsk. fann , att innan påkänningen i Banken kom derhän, att de sedlar, som i denna väg voro utgifna, kunde inverka å Bankens förmåga till fortfarande utvexling, Bancostyrelsen alltid ägde tillfälle att indraga dessa lån; och häraf torde finnas, att de, som hyllat denna åsigt, icke äro så alldeles enfaldiga heller. Vid 1818 års riksdag afräknades likaledes alla lån på exportabla effecter, och i83o års Ständer beslöto alt blott beräkna de i sjelfva verket utelöpande sedlarna, ehuru de, i anseende till de förändringar, som kunde äga rum emellan Bancostyrelsens anmälan om de förberedande åtgärdernas fullbordan och den lag, som af K. M. kunde fastställas till silfvemtvexlingens början, nödsakades att för depositionerna bestämma ett afdrag efter medeltal. De privata depositionerna äro likväl så obetydliga, att de på de fyra sednaste åren aldrig gått öfver 780,000 och aldrig under 700,000 r:dr.
Jag får derjemte förklara, alt utsklssammanträde i morgon är utsatt till kl. -f till 8, att förstärkt BancoUtsk. är utsatt till i morgon kl. 12 och att för tisdagen Utsk. skall utsättas så tidigt som möjligt; men då i alla fall möjligtvis kan blifva fråga om ett förstärkta BancoUtskls utlåt., är det min skyldighet att tillkännagifva, att möjligen ärenderna i BancoUtsk. icke kunna blifva fulländade och sedermera af RiksStin pröfvade inom den ifrågasatta tiden. Jag skulle anse mig fela i min pligt såsom medlem af Utsk., om jag icke gaf detta tillkänna. För öfrigt Den 17 Maj. beror det på R. o. Ad. samt K. M. att besluta efter godtfinnande. Ilr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag vet icke rätt visst, om det varit brukligt vid föregående riksdagar att begära särskild prolongation. Jag menar det varit brukligt, att, sedan den lagliga tiden och prolongationsmånaden varit förbi, Ständerna varit tillsammans på nåder och afbidat trumpeten. Jag har icke på mitt samvete att hafva gjort något, som fördröjt riksdagen, men beklagar, att man från annat håll varit mindre samvetsgrann, och jag förmodar, att Konungens rådgifvare finna, det sjelfva de contraproposa-, som de sista dagarna till R. St. ankommit, fordra tid; hvarföre jag också hoppas, att vi kunna göra oss försäkrade att icke blifva åtskiljda, innan alla de mål hinna blifva afslutade, hvilkas afgörande finnas vara af vigt. Ilr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag bekänner lika med den siste värde talaren, afl det förundrar mig, att Ilr Gr. o. Landtm, gjort denna framställning. Jag ser icke skäl, hvarföre R. o. Ad. eller Ständerna nu, mera än tillförne, skulle behöfva hos K. M. anhålla örn riksdagens prolongation, till dess göromålen blifva afslutade. Jag kan icke heller erinra mig, att, då talmännen sednast hade företräde hos K. M. och K.
StatsSekreteraren Danckwardts omhud, läste denne sistnämndes skriftligen författade ytterligare svaromål i denna del. 352 4:o. Ansökningen Lit. D. Förklaringen lästes af Herr Friherre Åkerhjelm. 5:o. Ansökningen Lit. E. Likaledes härvid uppläste Herr Friherre Åkerhjelm förklaring. 6:0. Ansökningen Lit. F. I de två första punkterna häraf läste Herr Friherre Åkerhjelm förklaring, och Herr StalsRådet Ihre uppläste vid tredje punkten hvad II. E. Herr Friherre Stjerneld och Herr StatsRådet sjelf i afseende derå vidare hade att andraga, äfvensom Herr Presidenten Skogman uppläste ett af honom rörande de serskilda punkterne i denna ansökning författadt anförande, och 7:o. Ansökningen Lit. G. Förklaring härutinnan lästes af Herr Friherre Åkerhjelm. De sålunda uppläste förklaringar inlemnades härefter, då hvad Herr Friherre Åkerhjelm uppläst, befans sammanfördt i ett häfte, undertecknadt af H. E. f. d. Justitiestatsminister!! Herr Grefve Rosenblad, H. E. Statsministern för utrikes ärendena Herr Friherre Stjerneld genom Herr StatsRådet Ihre, H. E. Herr Grefve Löwenhielm, Herrar Friherrarne Åkerhjelm, Lagerbjelke, von Schulzenheim och Gyllenhaal, Herr StatsRådet Ihre, Herigar Presidenterne Skogman och von Hartmansdorff, Herr f. d. StatsSekreteraren Grip, Herr ExpeditionsChefcn Munthe, Herrar KansliRåden Ulfsparre oell Bohm och Herr ExpeditionsSekreteraren Riben; tillkännagifvande H. E. Herr Grefve Löwenhielm, att Herr f. d. StatsRådet Poppius icke undertecknat denna förklaring, utan ville afgifva sitt svaromål serskildt. Herr f. d. StatsRådet Poppius anförde:
Genom detta parternes åtnöjande med ett domslut, som afslog rubbning af köpeaftalet, erhöll detta aftal hvarken större eller mindre kraft, än det förut ägde; och att det icke var ett afslutadt köp, visade sig derigenom, att salubrefvet ännu saknades och först efteråt blef utfärdadt. Dessförinnan fanns blott ett aftal, (lika mycket, om det blifvit mundtligen eller skriftligen imellan parterne uppgjordt), att köp skulle ske; men sjelfva åtgärden, hvarigenom det skedde, hade icke för sig gått, så länge handlingen, hvari det innefattades, ej var utfärdad. Och så länge denna åtgärd icke för sig gått, kunde ej heller det »förvärfvande» sägas hafva inträffat, hvarpå lagfart bör följa, vid det i 13 § af 1818 års lnteckningsförordning stadgade äfventyr, att säljarens gäld må i egendomen intecknas. — 40 — Om delade meningar i detta ämne finnas; så kan jag dock, för min del, icke inse någon grund till tvifvelsmål. Köp om fast egendom skall, enligt Jordabalkens 1 kap. 2 §, ske skrifteligen med tvägge manna vitne; men icke är köpet derföre skedt, så snart en handling derom är skriftligen upprättad med två vittnen. Ej ens om lösegendom, som kan säljas utan skrift och utan vittnen, är köp slutadt derigenom, att man gjort ett aftal, muntligen eller skriftligen, att köpet skall ske. Det har ännu icke skett, så länge ej utsagdt är, att det nu är fullbordadt, så att dervid intet mer återstår att göra. Innehåller det skriftliga kontraktet om fastighetsköpet, att köpebref skall utfärdas af säljaren, eller uttrycker det på_ något annat sätt, att samma kontrakt icke utgör sjelfva afhändelsehandlingen, hvad som kallas köpeeller salubrefvet; så är köpet ännu ogjordt. Och att det icke förut varit gjordt, röjer sig bäst, om och när det sedermera sker. Ty någon saluåtgärd af samma säljare kunde då ej mer äga rum, i fall han redan sålt, emedan han då icke mer vore ägare, och man ej kan sälja, hvad man icke äger.
Ater anmäld sedan KamrnarCollegium blifvit hörd, den 28 September 1815, samt Kongl. Majus Nådiga Förordning i dessa ämnen , äfvensom angående RänteDagsverkens utfordrande in natura, samma dag utfärdad. 45:0. Rörande leverering af Hö och Halm, såsom utgörande Räntepersedlar, efter viss vigt. Allmän Författning härom, i enlighet med Riksens Ständers 'hemstal lan och Vederbörandes förslag, besluten. 46 o. Om ersättning för 1812 ars MantalsSkrifvareProvision i Norrbottens Län. 47:0. Aggående förhöjning i Hans Majtt Konungens och det Kongl. Husets HolHållningsSumma. 48:0. Angående ytterligare tillökning af Hans Kongl. Höghet ArfPrinsens HofStatsSumma, i händelse af Hans Kongl. Höghets förmälning. Justitia Ombudsm. Om öfverförande af ordinarie af. löningen för Stockholms StadsKronoUppbordsVerk, frän Stadens Cassa , på Kronans Stat. 50:0. Om arfvoden åt Betjeningen vid Pikets Ständers Serskildta Utskott. 5I:o. Om antagande af ytterligare 4 Cancellister vid PevillningsUtskottet, samt om arfvode till OfverGornmissarien Ek för dess biträde vid samma Utskott. Dessa Eeslut, hvart för sig, Vederbö» rande till kännedom och verkställighet meddelade. 52:0. Om en Författnings utfärdande L afseende på upphandlingar for Kongl. Majtts och Kronans räkning. Ofverlemnad till föredragning åt Krigs* Expeditionen. > 53:0. Angående medel till kostnaden för tryckningen af framlidne Piskoppen Nordins Samlingar i Svenska Historien. Uppskjuten till framdeles åtgärd , då tillgårigavne det medgifva. Den Ij Jan. I&16 bifallit, att berörde Samlingar må på Statens bekostnad tryckas. 94m. Om MantuloCommissariemas i Stockholm aflöning intill årets slut genom skeende afdrag å Pevillningen.
Proposition K:o 92 Utdrag af Protokollet Öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Honungen i Stats-Ilådet å Stockholms Slolt den 17 Februari 1860. Närvarande; Hans Excellens, Herr Justilie-Stats-ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström. Stats-rfiden Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Hr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. l7:o Föredragande Herr Departements-chefeh anförde: “Sedan Rikets Ar 1854 församlade Ständer bifallit Eders Kongl. Majlis framställning om medels anvisande för anläggning A lägenheterna Hedvigsberg och Conradsberg invid hufvudstaden af en kurativ anstalt för Vansinnig»*, täcktes Eders Maj:t uti nädig Skrifvelse den 22 September samma Ar anbefalla Öfver-Ståthållareembetet, att, efter öfverläggning med General-direktören olver Hospitaler och Lasaretter i riket till Eders Kongl# Majit inkomma med underdånigt förslag angående nämnda hospitals-inrättnings organisation och förvaltning, och får jag, sedan denna nådiga befallning nu blifvit fullgjord Och infordrade Underdåniga utlåtanden iämnet från sä väl Sundhets-kollcgium, sorn Serafimer-Ordens—gillet, lill Ecklesiastikdepartementet inkommit, detta ärende till Eders Kongl. Maj:ts nådiga profning anmäla, dock för närvarande endast så vidt frågan rörer hospitalets första ordnande och förvaltning, och i sådant hänseende mäste föranleda eli forn Vad framställning till Rikets nu församlade Ständer. Kongl. Maj:ls Xåd. Proposition X:o 92. ä Efter det emellan General-direktören öfver Hospitalen^ och ÖfVer-Slåthållare-embetet flera förberedande öfverloggningar i ämnet egt mm, allemnade
Under anförande hurusom, vid flera tillfällen, den mening inom DomCapitlen gjort sig gällande, alt Sliftens Gymnasiioch Skolbyggnads-Cassors bestämmelse och ändamål skulle vara, alt dermed bygga och underhålla lärohus endast inom den stad, der Dom-Capitlet har eitt säte, men Skolhusen i Stiftens öfrige städer derifrån vara uteslutne, har Herr J. Bååth, uti ett lill Yällofl. Borgare-Ståndet ingifvet memorial, yrkat, att, på det städernes rättighet uti berörde omständighet må en gång för alla Blifva bestämd, Rikets Höglofl. Ständer måtte till Kongl. Maj:t framföra den underd. önskan, att 2 Sect. 1 Cap. 1 §. af 1820 års. Kongl. Skol-Ordning, i hvad den stadgar städernes skyldighet, att bygga och underhålla lärohusen, matie meddelas det tillägg och förklaring, att hvarje stad inom Stiftet, efter bestyrkt och pröfvadt behof, må vara berättigad, att lill slike byggnader erhålla bidrag och understöd af Stiftets Gymnasiioch Skolbyggnads-Cassa, i förhållande till Cassans odisponerade tillgångar. I anledning häraf får Utskottet vördsamt anföra, alt då ofvanberörde §. i Kongl. Skol-Ordningen innehåller, ”att städerne skola bygga och underhålla lärohusen, der denna skyldighet, enligt gällande Författningar, dem åligger, samt att, på öfrige ställen, lärohusens byggnad och vidmagthållande skola ombesörjas af Stiftens byggnadsfonder, under tillsyn af Biskop och Consistorium,” finnér Utskottet denna föreskrift vara så bestämd, samt i sin tillämpning tydlig, att någon .förklaring deröfver icke är af nöden; och då de tillgångar, som genom Byggnads-Cassorne uppkomma, egentligen äro bestämda till uppförande af sådane lärohus, hvaraf, såsom fallet är med Gymnasier och Lärdoms-Scholor, alla Stiftets invånare kunna hemta nytta, hvaremot städerna i allmänhet, med lika skäl som församlingarne å landet, lära böra anses pliglige att sjelfve bekosta uppförandet af sine enskilde skolhus, — så anser läh, till R. St. a 'Allm. Besv. och Oecon. Utsk.
De stora öfverskotteu från statsverket, räutevinsterua m. m. utlånas först i runda summor till större credil-inrättningar, derifrån spridas de åter ut i rörelsen emot inteckningar, och pä detta sätt strömmar en ständigt växande flod af ränlemedel tillhaka till desse sugande cassör, hvarigenom sä mycket mindre blir öfrigt för de enskilde alt reproductivl användas och att lefva på; förlägenheten ökas med hvarje år, jemmer och elände höres frän alla håll i landet, och hvarjehanda inrättningar och näringar, som åt lusendetals innevånare gifvit sysselsättning och bergning, råka i vanmagt, enär de slutligen alla måste drifvas med lanta penningar. Det torde sålunda vara tid på att ändteligen öfvergå till en förståndigare statshushållningslära, än alt evigt samla capitaler pä några fä döda händer. BaucoUtsk. har nyss, likasom af en aning, alt en förändrad opinion i detta hänseende skulle komma all göra sig gällande, skyndat att inkomma till Ständerne med ett litet knapphändigt betänk., att Banken åtminstone skulle få behålla alla sina kära vinster till ytterligare Den 20 November e. irt. 403 vinning, och si! clt, tu, tre, en aftonstund Lief della ulan discussion bifallet. Det nu fiiredragna betänk. från StatsUlsk. tyckes vara i enahanda syftning vis-ä-vis Riksg.cont. Jag iir, nu som förr, af den mening, alt ej vilja se summor beständigt samlas, för att sedermera dermed ockra på de enskildas bekostnad och tror derföre, att delta betänk, ingalunda bör bifallas, utan som Hr von Hartmansdorff föreslagit, läggas till handlingarne, så att Ståndet må hafva sig öppet alt framdeles besluta i hvarje särskildt fall. Ilr Rosenblad: I anledn. af den till mig, af Frih.