Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han måste naturligtvis underhålla populariteten, och då en fransman söker göra detta genom strängt arbete, genom att ständigt sträfva framåt, så går svensken på alla de frukost-, middagsoch aftonbjudningar, med hvilka man öfverhopar honom. Han dansar och spelar, sköter kurtis, blir kanske till och med, fastän mycket sällan nu för tiden, gift med en grosshandlardotter eller med enkan efler en rik hökare. Han är en af sällskapslifvets hjeltar, målar dekorationer till sällskapsspektakler, i synnerhet för välgörande ändamål, ritar kostymer, hjelper till och med i klädlogerna och har hela besväret med vinterns alla “ lefvande taflor *, under det hans egna taflor dö i späd ålder eller komma dödfödda till verlden. Han är alla de snälla barnens omtyckta farbror, fruarnes oegennyttige hjelpreda, männens kamrat i glada lag. Han sjunger i P. B. och innehar en hög grad bland Svearne. Men med hans konst är det slut. Är han icke populär, så säljer han heller inga taflor, i fall någon skulle få det infallet att köpa sådana. Han går i beständigt raseri och slungar sin förbannelse mot samhället, i synnerhet mot de fördömda kritikasterna. Arme konstgranskare! Ni som äro så fromma, så intetsägande! Den icke-populäre dör slutligen i ett anfall af ursinnighet eller också aflider han af brist på föda. Men det kan ju hända, att den återvändande konstnären är nog karakterstark för att vilja här hemma fortsätta det arbetslif han fört i Paris. Han stänger in sig i sin konstverkstad och arbetar flitigt hela förmiddagen. “ Träffas kl. 2 — 3 “ står det på dörren. Vid den timmen väntar han besök af kamrater. Inga kamrater komma. De säga, att deju kunna träffas på kafét eller på Operakällaren. Den åter-komne söker sjelf upp andra på deras arbetsrum. De äro aldrig hemma. När han stöter till samman med dem, tala de aldrig om konst. Omöjligt att kunna få ett råd, en uppmuntran eller ett välgörande “ nedrackande *. Isolering, ingenting annat än isolering! Han arbetar likväl, har kanske lyckats skaffa sig en skaplig modell, denna rara avis i Sveriges land, och får slutligen arbetet färdigt.
— Jag medgifver ock, att åtskilliga af dessa Anmärkningar äro vigtiga, och jag vill, för min del, destomindre bestrida den Återremiss af Betänkandet, hvartill de otvifvelaktigt föranleda, sorn jag under öfverläggningarne i Utskotten uti några hufvudsakliga delar till Frotocollet yttrat mina, ifrån fjuraliteten , skiljaktige tankar. ' Jag tror likväl icke, att det Förslag till Pisconteynes öfvertagande , som Betänkandet innefattar, är till alla delar så förkastelig!, sorn åtskilliga yärda Talare påstått. De många olika omdömen och förslag, gom i detta afseende i dag blifvit afgifne, bevisa säkrast, huru svårt, om icke omöjligt, det är, att uppgöra ett Förslag i detta ämne, som skulle förena alla tankar och tillfredsställa de stridiga Intressen, hvilka deruti ingå. Vid jemförelse af samma Yttranden torde paan finna, att åtskiliige af de värda Ledamöter, hvilka talat emot Betänkandet, äfven vederlagt hvarandra. Man torde äfven, vid när^ m§re granskning af de förslag, hyifka i dag Den 17 Martii, e. m. 201 blifvit uppgifne af de Herrar , hvilka på det mä^t peremfomka sätt ogillat U^kottens åtgärd, upptäcka , att så vk.tige er.n (ringar äga rum, ä ven vid de^sa förslag, att deras antaglighet med skäl kan bestridas. Uti Financiella Operationer, hvilkas följder omöjligen kunna bestämdt förutses och beräknas , derföre att utvecklingen deraf måste på iramtiden bero, fordrar försigtigheten att varsamt gå tillväga, och den, som uti dylika frågor tror ofelbarheten i förslag vara på dess sida , är ofta mera aflägsnid ifrån det rätta, än den, sorn tvekande framställer sin tanka. Ibland anmärkningar vid Betänkandet, är den i ordningen först , att frågan om FilialDisconternas utredning blifvit serskilt och icke j sammanhang med Förslaget till den allmänna FinanceRtgleringen företagen och till Riksens Ständers pröfning öfverlemnad.
Deputerade utses och formligen autoriseras att ej mindre i afseende på förefallande frågor om lånet, så väl uti RiksgäldsContoiret, som vid Domstolar och ExecutionsSäten, representera Staden Ystad, än äfven sjelfve eller genom Ombud, hvilka af dem befullmägtigas, uppbära och qvittera penningarna i Riksgälds-Contoiret. 6;o När någon af dessa Deputerade med döden afgår, eller eljest skulle komma i belägenhet, att ej kunna fortfara med den honom i afseende på linet uppdragna befattning, kommer en annan i hans ställe att, på lika sätt, utses och auctoriseras, och hvarom undenättelse bör genast Eullmägtiga i Riksgälds - Contoiret meddelas. Riksens Ständer, som af sina sålunda fattade beslut lemnar sina Fullmägtiga i RiksgäldsContoiret del, få nu hos Eders Kongl. Maj:t, jemte anmälan om det beviljade lånet, i underdånighet anhålla, det täcktes Eders Kgl. Majit i Nåder anbefalla Dess Befallningshafvande i Malmöhus-Län, att till Riksens Ständers Fullmägtiga i Riksgälds - Contoiret inkomma med berättelse, huruvida Cassernbyggnaden i Ysta 1 blifvit inom foreskrifveo tid fullbordad, sedan Fullmägtige hos ben-tälte Befallningshafvande först uppoff v i,t Den 2 7 Juli. 1513 gifvit dagen, hvarifrån Byggningstiden skall be* räknas. Hvilket allt Riksens Ständer härmed få för Eders Kongl. Maj:t i underdånighet an* mäla. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste , tropligtigste tjenare och undersåter Rå Ridd. och Adelns vägnar Carl Mörner, h. t. .Landtmarskalk. På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan, h. t. Talman. På Prest-Ståndets Vägnar J. A.
Under vanliga pris-förhållanden skulle Spannmålen i Finland nedsjunka till ett utomordentligt lågt värde, för att Bevillnings-Utskotleis Utlåtande N.-o 5 här med fördel kunna afsättas, och när den laga tullen af t. ex. 24 sk. komme i fråga, vore missväxt, och således intet ondt deruti, att Spannmåls-tillgång på billiga vilkor egde rum. Correctivet emot för stark tillförsel skulle dessutom ligga deruti, att den utländska, liksom den inländska, Köpmannen måste, under tällan så väl med Svenska Producenter som med Spannmåls-säljare från andra orter, än Finland, vara omtänkt att ej hitföra mer Spannmål, än det verkliga beliotvet fordrade, för att ej, genom prisens fallande, dels genast och dels, om Spannmålen blefve oförsåld, än mera efter en god skörd, äfventyra en alltför stor förlust. —- Men örn det äfven skulle antagas, att berörde Gonvention med Ryssland är hinderlig för förslagets antagande i sin helhet, så bar af flere Ledamöter blifvit ifrågaställdt, att detsamma borde, på sätt Herr af Wingård i sin Reservation tillstyrkt, kunna utan olägenhet införas på Rikets vestra kust. Minskningen i tullen å Finsk Spannmål blefve uppvägd af den större kostnaden af Sundska tullen, högre frakt och assurance; och härigenom kunde måhända beredas nya utvägar för en förmonlig handel med Hvete och Hafre på England från Götheborg , och för en deraf följande jordbrukets uppkomst i Westergöthland, som genom Camaieu kunde i detina handel delta» 6 BevillningsUtskottets Utlåtande IV.-o f\5. ga; och har en Talare ansett systemet till och med kunna tillämpas för en del af Östersjö-kusten.
Wto 34 första gången förevar, och anser mig nu, enär Utsktn icke derpå fästat något afseende, böra dem till en del upprepa. 1 Utsktns förslag innehållas tvänne liemställanden lill beslut — ito att "R. St., med anmälan om de emot landtmäteritaxan framställda anmärkntr, måtte hos K. M. i underd. anhålla, det nämnda taxa må underkastas ett förnyad t öfverseende och de förändringar deruti vidtagas, som af billighet och behof påkallas.” Hvilka äro dessa förändringar? Det hafva Utsktn icke uppgifvit, utan säga tvertom, sedan de omförmält inotionärernes framställningar, ”att Utsktn, som till bestämmande af sitt omdöme jemväl inhemlat sakkunnige personers yttrande, härigenom det utlåtande i ämnet meddela, att Utsktn väl funnit de af molionärerne anförda exempel icke egentligen gifva stöd åt de gjorda anmärkntna emot landtmäteritaxan, enär betalningen icke är bestämd för hvarje ägofigur, utan för hvarje tunnland, det må innehålla flera eller färre ägofigurer, och arfvode! af i rtdr btco för 1000 alnar innefattar icke allenast mätning af vägar och hägnader, utan äfven deras taxering och delning, sammanträden med delägare och prolocollers författande i concept, samt anses, oaktadt dertill bör erläggas 8 sk. btco för hvarje delägare, lemna så ringa förtjenst åt landtmätaren, då delägarne äro många, att desse sjelfmant tillskjutit gratificationer, för att någorlunda ersätta hans besvär; men då obestridligt är, att en allmän obelåtenhet med denna taxa äger rum, och att densamma är för jordägarne tungt tryckande, mindre måhända genom att vara i allmänhet för hög i sina bestämmelser, än genom ofullständighet och tvetydighet i grunderna för beräknandet af kostnaderna, anse Utsktn angeläget, att anledningarna till missnöjet undanrödja?.” Om man förklarar sig missnöjd, så bör man veta hvarför roan så är.
En hvar lärer väl nödgas medgifva, att 400 ridr i månaden är otillräckligt, då frågan är att hålla våning och equipage för sig och sin familj; att, med ett ord, förse sig med alla behofver i hufvudstaden. Knappast någon tjensteman af medelclassen kan lefva under den summa, som här är i fråga; huru vill man då, att Landtm, skall kunna göra det? Emedlertid och då jag hört af flere talare, att Landtm, önskar bifall till betänk., vill jag visserligen icke vara bland dem, som fortfarande yrka återremiss, men nedlägger i prot. min reservation emot det förslag, som Utsk. framställt, viss derom, att den lid skall komma, då man linner, att man behandlat, icke blott Landtm., utan äfven i viss mån de öfrige RiksStms Talmän på ett sätt, som icke är R. St. värdigt. Uppå derefter af H. Ex. Hr Gr. och Ordföranden framställd förnyad propos., blef StatsUtskis förevarande mern. af R. o. Ad. bifallet. Sedan II. Ex. Ilr Gr. och Landtm, återkommit och emottagit klubban, föredrogs StatsUtskis d. 17 dennes f. m. på bordet lagda mern. Nio 7, angide förskotter å allöningen för den hos RiksStm och Utskin anställda betjening; hvarjemte upplästes ett från Ilederv. RondeSt. ankommet prot.utdr. af d. 17 dennes, innehållande, alt som vid föredragning af StatsUtskis 326 Den 20 Augusti. ifrågavar. meni, blifvit upplyst, att i den från Ilr Landtm, oell Hrr Talmannen, rörande förenämnde förskott, till Utsk. albi Ine skrifvelse, förelupit del skriffel, att, i st. f. de af BondeSt. för dess cancelli, enligt prot.utdr. d. 24 nasti.
Det är med verklig förvåning jag ser, att ingen uppmanat vår tids ungdom att äfventänka på ålderdomens maktlösa dagar, medan de hafva aflöning. Hvar skola alla fattiga flickor i framtiden taga sina klädpenningar, då de ej orka bibehålla sina platser och kanske ej kunna räkna på anhörigas hjälp — om de ej under hälsans och tingdomens dagar inbespara något? Men m e d så små inkomster s o m 136 kronor får man ej tänka sig att ha en toalett komplett uti alla delar, utan man måste söka att utbilda såväl ordningssinne som smak för att se proper ut. En svart sidenklädning har jag alltid haft, ty en sådan kan man ha när som helst o c h vara fin med. På baler hade jag för det mesta tarlatan eller hvita tunna tvättklädningar m e d olika garnityrer. Klädningarna syddes af mig själf på lediga stunder, m o r g o n o c h afton, o c h då jag redan vid 17 års ålder måste börja att sy alla mina kläder, gick det sedan obehindradt, så att jag till o c h m e d fick ersätta sömmerskan hos mina husmödrar. I julgåfva fick jag oftast nå- got fint klädningstyg; tvänne gånger ljust kulört siden att hafva på fester. Mina hvita skor klädde jag öfver, så länge sulorna höllo, o c h de öfriga skodonen lät jag sula så länge möjligt var. Hvita och ljusa handskar tvättade jag m e d en linnelapp doppad i söt mjölk o c h tvål samt gned sedan med torra lappar. Kanske anses jag mindre delikat, s o m kan omtala att det var många år af dessa 20, som jag icke hade mer än 1 dussin dagoch 4 stycken nattlinnen, o c h dock har man ansett mig pedantiskt ordentlig. Linnet sydde och broderade jag helt enkelt själf af blekt domestik, s o m är starkare än madapolam. Lifstycken af röd flanell m e d hvitt foder höllo uti flere år, då jag hade tvänne att byta med.
* * * Vi begagna detta tillfälle och sammanhang att gifva en öfversikt öfver den svenska kvinnans inlägg i en konstbranch, som förr ej varit på tal i Idun, då vi hoppas, att det skall intressera våra korta notiser om läsarinnor att få några Svenska miniatyrmålarinnor. Miniatyrmåleriet, d. v. s. konsten att måla med vattenfärg i helt liten skala, är kändt ända sedan uråldriga tider; man vet, att denna konstbranch idkades hos både greker och romare. Under medeltiden ägnade sig äfven flere framstående kvinnor ät miniatyrmåleriet. Från senare tider nämner den utländska konsthistorien bland berömda kvinnliga miniatyrister framför alla madamo Mirbel (f. 1799, d. 1849), för hvilken århundradets skönaste och förnämsta damer, åtminstone de franska, samt vetenskapens, literaturens och diplomatiens heroer täflade att sitta. Sveriges konsthistoria lyser med namnen på flere kvinnliga miniatyrmålare. Som den första — i mer än ett afseende • — af dessa namnes drottning Ulrika Eleonora, Karl XI:s gemål. I behåll finnas ännu tre miniatyrmålningar, två signerade med hennes kungliga chiffer, det tredje med h e n n e 3 namn och tilllägget: pinxit 1692. Ännu en svensk drottning har sysslat med miniatyrmåleriets vackra konst, nämligen Karl X I I I: s gemål, Hedvig Elisabeth Charlotta. Vidare må nämnas: Anna Maria Hilfeling, född i Stockholm 1714, dotter af en bokhandlare Lange. Hon röjde redan i barndomen afgjord fallenhet för ritning och målning, hvarför hon ock tidigt erhöll undervisning af slottsbildhuggaren Precht och miniatyrmålaren Lafrensen d. ä.; miniatyrmålningen blef ock den konstart, hvari hon uppnådde största skickligheten; hon afied i Norrköping 1783, gift med stadskirurgen därstädes Johan Gottfried Hilfeling; — Beata Maria Iserhjelm, född 1739, dotter af landshöfdingen Per Franc och Magd. Katar. Westerling, gift 1770 med k. kanslisekreteraren C.
På första helgfria dagen, sedan Talmännen aflagt eden, välje Öfre och Nedre Kammaren hvardera tolf, bland egne ledamöter, till en V<alnämnd, hvilken genom gemensamt val inom sex dagar utser, till de i §. 53 Regerings-Formen för alla Riksdagar stadgade Utskott lika många af hvardera Kammaren, nemligen: Till Cons titntion s-Utskottet Nio. 9 9 Statsd:o Tolf. 99 Bevi/lningsd:o ... Tolf 99 Bancod:o 99 Lagd:o Nio. 9 9 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Nio. Mom. 2. Afgår Ledamot i något af dessa Utskott, innan sex veckor från Riksdagens början ti11ändaIupit, blifyehans plats genom Valnämnden uppfylld; sker det senare/ välje genom de fleste rösterne den Kammare, hvartill den afgångne hörer. Uppsättandet af ej mindre de expeditioner, hvilka af Riksförsamlingen utfärdas, än äfven af Riksdagsbeslutet, eger Gemensamma Kammaren att uppdraga åt ett Expeditions-Utskott, sammansatt af flere eller färre Ledamöter, till lika antal från begge Kamrarne, och som utses, på sätt här ofvan är, i denna §, föreskrifvet. Gemensamma Kammarens Secreterare är alltid tillika Expeditions-Utskottets, och alla ofvannämnde utgående Expeditioner, äfvensom Riksdagsbeslutet, justeras alltid slutligen i Gemensamma Kammaren. Den Stats-Råds-Ledamot, hvilken Konungen dertill förordnar, eger rätt att öfvervara Riksdags-beslutets justering i de delar deraf, som röra Konungens yttranden. §. 53. Hemligt Utskott, hvarom §. 54 Regerings-Formen handlar, består af så många Ledamöter af hvardera Kammaren, sora Konungen bestämmer, när han ett sådant Utskott äskar. 3o Bil. till Constitutions-Utnlcottets Memorial, N:o 58. Morn. 2.
Mitt yttrande, såsom det föll sig, lärer komma att synas af prot., och de närvarande lefvande protzn torde kunna påminna sig detsamma. Jag skall likväl, då det af H. Ex. blifvit otydligt uppfaltadt, redogöra för grunden derför. Jag har förklarat för min öfvertygelse, hvad jag vet sannt vara, att då Regeringen, efter inhemtande af en dertill nedsatt committé^ yttrande öfver hvad som erfordrades för en fullständig försvarsplan, icke begärt, hvad denna committé ansett erforderligt och Regeringens ledamöter icke kunnat jäfva, Regeringen sålunda väl visste, att hvad som begärdes icke var tillräckligt för behofvet; men man har trott, att det icke ginge an att begära så mycket på en gång. Det hr det, som jag tadlal; ty jag anser Regeringen på en gång böra uppgifva hvad som erfordras, på det man må se, att det går efter plan, ehuru icke hela beloppet kan beviljas intill kommande riksdagen. Jag känner bestämdt, att vid uppgörandet af sista statspropos:n ansåg man sig behöfva mera, men begärde mindre, af fruktan att det större beloppet icke skulle beviljas. I afseende på hvad bär blifvit hegardt förekommer visserligen något tadelvärdt deruti, att Den i5 Augusti f. m. StatsUtsk. iclie låtit trycka, livad K. M. uti promemorier framlemnat till StatsUtsk. Vidare skulle man kunna säga, att ett fel ligger deruti, att icke en fullständig budget uti propos. framkommer från Regeringen. Jag har genomläst 1832 års riksbudget, framlagd för Deputerade Kammaren i Frankrike. Jag skulle önska, att de, som tadla" min åsigt, ville genomläsa detta opus, hvaruti behof i detail framställas och man ser, hvartill anslaget skall användas och huru mvcket som erfordras för de särskilda behofven. Här begäres en rund summa af 70,000 r:dr, af go,ooo r:dr, som nedsättas lill 54,000 r:dr och för hvars detaillerade användande man hvarken i Utsk:s utlåt, eller andra handlingar finner någon ledning.
Ur von Hartmansdorff, A u g. r Som R. o. Ad. redan afslagit det betänk, pä återremissen, hvaraf delta innefattar svar ; så anhåller jag att R. o. Ad., med vidblilvande af sitt förra beslut, ville lägga detta mern. till handlingarna. Hr Rosenblad: Bernit.: Det är så mycket lättare att verkställa Hr von Hnrtmansdorffs önskan, som R. o. Ad. genom bifall till Utsk:s sednare betänk, förbättrar dess förra åtgär d ; emedan R. o. Ad:s afslag möjligen skulle kunna anses innefatta den mening, att R. o. Ad. hade ogillat det olämpliga förslag, som Utsk. afstyrkt, hvilket icke var meningen. Nu har Utsk. gått från sitt förslag i den enda punkt, der Utsk. förut framställt ett tillstyrkande, och der R. o. Ad. egentligen meddelt afslag, så att bifall till detta betänk, egentligen blott innefattar en conrplettering af R. o. Ad:s förra beslut. R. o. Ad. fann detta mern. N:o 127 icke erfordra annan åtgärd än alt läggas till handlingarna. Till pröfning företogs BancoUtskrs den i4 sisth Dec. på bordel lagda utlåt. Nro i3o, öfver gjorda anmärknzr vid Utsk:s betänk. Nro 97, i fråga om creditiv för direct:n af armeens pensionscassa. Hr Rosenblad, Bernh.: Både under discussionen på detta rom förra gången frågan förevar, och ännu mera uti Frih. Stjernstedt detta betänk, bifogade reservation är upplyst, huru det är ett misstag af Utsk. all anse ifrågavar. creditiv halsa den ringaste gemenskap nied den credilivrätt, som armeens pensionscassa äger på Riksg.contoret. Likaledes ar ådagalagdt, att banken utan ringaste olägenhet 3aS Den 20 Januari e. m kan bevilja det af K. INT. förordade creditivet, emedan bankens tillgångar medgifva det desto hellre sorn creditivrät tigheten sällan kommer att begagnas.
Dm 2 Mititii. dervärda BondeStåndet , efter hvad mig är sagdt , godkänt Uiskottets Betänkande i hela sin vidd, och således allmänt varit af den tanka, att Giftermål ej kunde befria Allmogens Söner från Bevärings-sky!digheten, hvil. ken principe jag anser så mycket mera riktig, som en ändring uti den visa Författning Konungoch Riksens Ständer för de Bevärings-skyldige utgifvit , skulle medföra oordning samt missnöje och det för öfrigt tyckes vara utan motsägelse, att en Soldat, dit BeväringsKarlen nu med visshet kan hänförts , ovilkorligen måste försvara sitt Fädernesland , enär så påfordrades, antingen han är gift eller ogift. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric : Det är anledning till Anmärkning mot StatsRådet och Konungens Rådgifvare i CommandoMål för Flottorne , hvarom Remiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningarna uppgifvas skola. Hvarjemte Friherre Anckarsvärd till Protocollet aflemnade ett försegladt Convolut. Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att som Remiss af den nu framställda Anmärkning icke kunde, enligt 29, §. Riksdagsordningen, förvägras j så kommer ProtocolIsUtdrag derom, att, jemte Anmärkningen, till ConstitutionsUtskottet expedieras. Herr Schönström, Pehr: Det är anled - Den 2 Martil. 39 ning till Anmärkning mot StatsMinistern för Utrikes Ärenderne , hvarom Remiss begäres till ConstimtionsUtskottet, inför hvilket anledningarna uppgifvas skola. Hvar jemte ett förscgladt Convolut af Herr Schönström till Pioiocoilet aflemnades. Herr Grefven och DandtMarsl;cilken tilikännagaf, att, då en ytterligare Anmärkning nu äfven, iden Form 29. §.
Under den tid af halftannat århundrade, som kopparen utgjorde rikets myntgrund, har 1 specieriksdaler, som 1625 svarade mot I1/* daler kopparmynt, tid efter annan sjunkit till 18 daler samma mynt, det vill säga till V12 a* sitt värde. Genom 1830 års realisation, hvarigenom Banken berättigades att inlösa sina sedlar med blott 3/g af deras åtecknade värde, blef denna yi2 ytterligare nedsatt till Genom 7 såkallade tid efter annan under 215 74 Den 2 November. års tid företagne realisationer har det kurserande myntet hvarje gång försämrats; åstadkommit oreda i alla penningeförhållanden i landet; förhindrat all bildning af kapitaler; derigenom gjort all förkofran omöjlig och hållit riket i fortfarande vanmakt. Det synes som skäl vore förhanden att förekomma behofvet af en åttonde realisation. Om de kapitalers uppkomst, af hvilka den närvarande Bankovinsten härflyler. Ar 1656 oktrojerade K. Majit, på 30 års tid till Palmstruch rättighet, att, med andras uteslutande, i Stockholm och andra orter uprätta Vexeloch Lånebanker. Den i Stockholm inrättade föll och Palmstruch dömdes till döden. Bland Fiskalsembetets klagopunkter emot honom var »att han uti sin nya Bankoordning uttryckligen mentionerat, att vexelbankens medel skulle utlånas, der dock sådant borde vara ett secrelum, efter andra Bankers stil»; dessutom lades honom till last, att han utfärdat kreditsedlar utöfver beloppet af sin reela fond. Palmstruch förlorade sina privilegier och allmänheten fick åtnöjas med den utdelning, som vid konkursutredningen var att tillgå. Detta var i Sverige den första realisationen af bankosedlar. År 1668 öfverläts Banken af Konungen till B. St.-r. Grefve F. B. v. Schwerin säger i sitt af trycket utgifna arbete: Författningar rörande liankoverkel, sid. 5. En orättvis dom öfvergick Palmstruch och privilegierna blefvo honom frånkände.