Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet finner sig endast böra tillägga, att då uti omförmälte §. ansvaret för nyssberörde åverkan i så betydlig man är för - Den s> o Juli. *991 förokadt, emot det som för annan Skogs-averkan är forordnadt, samt denna §. äfven medgifver att Skogs planteringa i ne må genom särskildta vites-förbud fredas, anser ock Utskottet att all ytterligare stränghet uti Lagstiftningen i dessa fall skulle afvika från den i öfrigt uti Lagen antagne g adation af brott och straff, och att den således skulle blifva oförenlig med den enhet, som uti all Lagstiftning bör vara rådande; och om möjeligen folklynnet någorstädes i allmänhet skulle vara emot anläggningen af i fråga stälda Planteringar så stridande, att, med ett tillbörligt handhafvande af nuvarande Lagbud , detsamma icke utgör ett tillräckligt correctiv emot öfverträdelser deraf, hvilket Utskottet tror ännu icke vara fullkomligen utrönt och styrkt, befarar dock Utskottet, att en svårare bestraffning icke skall medföra den verkan , som dermed åsyftas. Det är alltså på d.enna grund, som Utskottet finner sig icke kunna i denna del af frå» gan förändra sitt förut aflemnade Utlåtande ; men på det allmänheten må om stadgandet uti mer(irmförmälte §. af Skogs-Ordningen äga nödig kännedom, och det samma blifva vid frågor om öfverträdelser deremot tillämpadt, föreslår Ut? skottet att samma §. må en gång hvarje år från Predikstolarna i de orter, der Skogs-planteringar äro eller varda anlagde , uppläsas. Vid öfverläggning till svar å den sednare anmärkningen hafva skiljaktiga yttranden af samteliga Ledamöterna utaf Välioil. Borgare-Stån» det och Hedervärda Bonde-Ståndet samt af Pluraliteten bland Ledamöterna af Höglofl, Ridd. och 199* Den Stp Juli. och Adeln jemte Ledamöterna af Högvördig* Prest-Ståndet blifvit afgifne; hvarföre Utskottet nu får såsom alternativer framställa berörde sär - skilta meningar.
N:o 3o, voterar ia» den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. de vid ofvannämnda betänk. gjorda anmärka:!' föranleda dess återremitterande. Efter voteringens slut, befunnos röslerne hafva utfallit, som följer: Ja — i3. Nej — ij. Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna Utlåt:n, memorialer och betankai, nemi. från S la tsU t sk o t te t: N:o 44^, > anledn. af Hr Bråkenhjelms, P. B., motion om ett årligt arfvode att på allm. indraga.staten utgå till Hr Hofmarskalken Leijonmark för dessvid tabellverket gjorda ijenster; N:o 44®i ang:de återremiss å utlåt. N:o 4° 3; N:o 4475 nie<^ anleda, af RiksSttns olika beslut i fråga om åtskilliga statsbidrags ingående till Riksg contoret; N:o 44®, i anledn. af väckt fråga om ett låneunderstöd för återuppbyggandet af en genom vådeld förstörd bro öfver Nissa-ån; N.-o 449, angille ny lönereglering för Riksg.contorets tjenslemanna-personal och vaktbetjening ; N:o 4®d, med framställning angide resultatet af statsreglertn, samt beräkning af statslyllnadssumman, jemte dermed sammanhang ägande frågor; N:o 465, i anledn. af Hr Kjellbergs motion, ang!de anslag till uppmuddring af inloppet till Götheboi'gs riviere, m. rn. Lagutskottet: N:o 178, med förslag lill sammanjemkning af de inom 36o Den ii Mart. RiksSttn fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utsk:s under N:is 42 och 166 afgifna betänkrn, i anledn. af väckta motioner om förliknings-comite'ers ini'ältande; N:o 17g, öfver gjorda anmärkmr vid TJtsk:s betänk.
Till större delen förekommen af den siste värde talaren, vill jag blott anföra, att jag, med afseende å profarkets format och spatiösa tryck, finner det af Utsk. föreslagna priset icke öfverensstämmande med min öfvertygelse örn hvad som kan vara lämpligt, och att jag tror, det man med större papper och mera sammanträngda stilar skulle kunna få tryckningen verkställd för i5 proc. lägre pris. Jag instämmer derföre i önskan om återremiss af betänkandet och begär, att Utsk. dervid måtte fästa uppmärksamhet på nödvändigheten att, i stället för en beräkning efter vissa cancellistarfvoden, uppgöra calculen efter särskild beräkning af kostnaden till hvarje sak för sig, såsom tryckpapper, renskrifning och entreprenörens besvär m. m., på det RiksSt. må komma i tillfälle att riktigt bedöma, huruvida förslaget innefattar någon besparing. Ridd.- Direct., sorn, till följd af siri befattning med tryckningen af R. o Ad:s protocoll, haft tillfälle att inhemta någon erfarenhet örn tryckningskostnader, har fått dessa protocoll tryckta för 20 R:dr per ark. Jag reservei’ade mig då emot detta pris, såsom efter min tanka varande för högt, och som det nu föreslagna är ännu högre, har jag ej kunnat underlåta att yttra den öfvertygelse, att någon nedsättning deri bör kunna äga rum. Gr. Snoilsky, Nils: Såsom Ordförande i Exped.-Utsk. anser jag mig skyldig, att, ehuru ofullständigt jag kunnat uppfatta de gjorda anmärkningarna, likväl till besvarande deraf nämna några ord.
Af en sådan tolkning skulle ock följa, att kyrkorna obehörigen tillegnat sig den städselrätt, som de i sednare tider utöfvat öfver de hemman, hvartill de på grund af egobeskrifningen ansetts hafva 44 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 100 eganderätt, och att således, efter gällande stadganden i Kongl. Brefven den 22 Maj 1819 och den 26 April 1826, dessa hemman ej kunde räknas bland dem, hvilka, derföre att kyrkorna utöfvat städselrätten utan att hafva densamma sig obehörigen tillegna!, skulle få för kyrkornas räkning utarrenderas.
Hvad åter angår den åi de ordinarie lärarne redan förunnade rätt lill löneförhöjning hvart 5:te år, får Utskottet, i anseende lili billigheten deraf, alt den tid en lärare tillbragt i full verksamhet vid sitt mödosamma kali, om han ock under en del af densamma saknat full lön och fuilmagl såsom ordinarie lärare, må till fullo räknas honom lill fördel, i enlighet med motionärens förslag göra den hemställan, som här nedan under Litt. i finnes upptagen. I Herr Sommelii motion är äfven vidrörd frågan om skollärares pensionering. Motionären anmärker i detta hänseende, hurusom erfarenheten visat, att älven den dugligaste lärare blir vid 60 års ålder genom sitt arbete utsliten. Men en utsliten lärare år till stor skada för sina lärjungar. Många läroverk hafva visat de bedröfligaste exempel derpå, att samma lärare, som under sina kraftfulla år arbetat med vålsignelserik framgång, under en mera framskriden ålder, då hans kroppsoch själskrafter slappals, och han förlorat den själens och sinnets friskhet, som är ett oeftergiflig! vilkor lör framgång i lärarens verksamhet, med egna händer nedrifva sin under de kraftfullare åren uppförda byggnad. Motionären föreslår derlöre, att en skollärare bör vara berättigad lill fyra femtedelar af sin lön i pension vid 55 års ålder, efter 50 års tjenstgöring, samt skyldig att afgå vid 60 års ålU-r, med rättighet lill hela sin lön i pension, om han tjenat staten i 55 år. Äfven i Grefve Björnstjernas motion är förslag väckt derom, att skollärare vid viss ålder, eller under vissa omständigheter, bör vara skyldig att med pension älgå.
Men detta betingas af de olika förhållanden, under hvilka de båda olika organisationerna skola uppträda, och för de 110 Den 7 Maj f. m. Hrr, som studerat sig in i denna fråga, torde detta vara så klart, att det är öfverflödigt att jag på försvaret af denna del af förslaget spiller många ord. Man har gått så långt i sm förkastelsedom öfver den föreslagna organisationen, att man förklarat sig hellre vilja tillstyrka att steget toges fullt ut och att beväringssoldaten förlädes ett helt år i kasernen. Jag hemställer, huruvida detta kan vara behöfligt, då vi äro nog lyckliga att redan ega den stam, sorn man i andra länder söker förskaffa sig genom kasernerande. Jag frågar ytterligare, huruvida det är tänkbart, att man, om man ryggar tillbaka för att låta ynglingen exercera i 60 dagar, icke mycket mera skulle rygga tillbaka för att förlägga honom ett helt år i en kasern, oafsedt de kostnader, som deraf skulle förorsakas. Då ett organisations-förslag uppgöres, måste man tillse, att det icke får blott utseende, utan äfven kärna. Detta är just hvad komitén bemödat sig om, och det är derföre den icke kunnat tillstyrka, att allmänna beväringen skulle fortfarande öfvas såsom hittills, ty då hade man verkligen egt skäl att tala om en stor apparat, utan innehåll. Förslaget, säger man, kringskär skarpskytterörelsen. Detta yttrande förstår jag icke; ty om skarpskytterörelsen hittills kunnat bära sig vid sidan af allmänna beväringen, inser jag icke huru den skulle kunna lcringskäras deraf, att en del af Sveriges befolkning får mera vapenöfning härefter än hittills. Man har ånyo stödt sig vid citater ur General Lefréns yttranden. Jag är ledsen, att äfven nu behöfva säga, att man icke läst till punkt, ty General Lefrén förklarade, att när beväringen öfvat sig i 17 dagar 2 år å rad, så kunde den, »efter några veckors gemensam öfning med stammen», rycka in. Denna sednare del af hans anförande har man alldeles icke aktat om. Det har yttrats, att fördelaktigare, än förslaget, vore ett inkorporerande af t. ex. 3:dje klassen.
E n d a s t en s i d a a f p a p p e r e t b ö r Vi bundo mediet säkert med breda oeh starka tygremsor, genonisydde knutarne med stark tråd på ett sätt, som ingen mer än vi sjelfva i en hast kunde imitera och placerade till yttermera visso ett stycke muschplåster som försegling öfver förbandet kring mediets handleder. Sedan detta var gjordt, tog mediet plats å en vanlig tältstol utan ryggstöd inne i det hemlighetsfulla tabernaklet, hvilket, när det öppnades, endast bestod af ett par träribbor som uppburo tyget. Sedan mediets händer och hals derefter bundits vid en i golfvet fastspikad träribba, som sträckte sig upp bakom dess hufvud och i hvilken en jernring inskrufvades, kunde seancen börja. Till yttermera visso bundos äfven mediets fötter med ett starkt tåg. — A r ni nu säker på att jag sitter riktigt fast? — frågade oss missen leende. — Rikligt säker, — repeterade vi. • — All right, låt oss då börja. Och nu börjades verkligen de mest förvå- nande experiment, utförda med stor talang med tillhjelp af de hemliga krafter, hvaröfver mediet förfogade. Bland annat placerades vi med en bleckpyts öfver hufvudet, bredvid mediet inne i tältet, med våra händer i hennes knä på hvilket en guitarr äfven lades, hvarefter förhänget drogs för. Genast började någon röra vid instrumentets strängar, vi förnummo liksom lätta flägtar från en solfjäder och ögonblicket derpå lyftades pytsen af vårt hufvud och slungades i golfvet hvarefter mediet kommenderade: light! och förhänget äter drogs bort. Lugnt, och med ett älskvärdt småleende på läpparne, mötte miss Fay vår blick, som om ingenting passerat. Sedan derefter en massa experiment företagits, som stälde frågan om hemliga och osynliga krafters medverkan vid uppgifternas lö- sande utom allt tvifvel och mediet med tillhjelp af dessa krafter lyckats med en knif ögonblickligen afskära de band, som fängslade henne, placerades vi bredvid henne utanför tältet hållande hennes händer i våra.
Ständer om åtgärder för befordran^ Bil. lill LagUtskottete Betänkande N:a 94. q 3 iJe af behörig lagskipning torde ej, på sätt Utskottet förment, ingripa i andra Samhällsmagters genom Grundlagame anvisade bestämmelse, ty det är endast och allenast af Kongl. Alajtts pröfning beroende, huruvida en sådan begäran må medföra någon påföljd, och att Rikets Högloflige Ständer ej tillförene funnit några betänkligheter vid sådana framställningar, kan inhemtas äfven af Rikets Högloflige Ständers underdåniga Skrifvelse den la Julii iRa3, angående Häradshöfdingars förständigande om förut stadgad skyldig-. Iiet att visa redo för Häradets andel af sak-: öres-medel , med flera dylika underdåniga önskningar. Att åter Utskottet genom dess förra betänkande afvikit från dess i Grundlagarne anvisade bestämmelse torde inhemtas af de lagrum, 53 §. Regeringsformen och 33 Riksdags-Ordningen, som både af Utskottet och mig blifvit åberopade, ty från skyldigheten att utarbeta ett afgifvet Lagförslag, kan ej rimligen hemtas rättigheten att föreslå upphäfvande af det lagbud, hvars noggranna efterlefnad blifvit yrkad. Beträffande nu det af Utskottet framställde förslag så kan jag, för min del, alldeles icke godkänna den senare delen deraf, eller tillägget till 1805 års Kongl. Förlaripg, att, när alka mst-han dl ingar icke kunna järdes. 34 Bil. lill LugUtskoliets Betänkande N.094. md forre egarens åtkomst genom annan laglig bevisning styrkas.
I den hos Kongl. M ij:t fullföljde tvist emellan Rikets Ständers Bank, å ena, samt emellan RånByggmästaren Claes Wallman, å andra sidan, angående af ömsesides parter till Kongl. mälsta relf ~ Maj:ts och Rikets Svea Hof-Rätt instämde fordrings-påståenden, härledande sig från de Wallman Wallman vid Tumba Pappersbruk verkställde byggnads-arbeten, har berättelse blifvit angående utfärdad, och afvaktas för närvarande kallelse till mundtligt förhör, som för sakens slutreparationen liga utförande blifvit af begge parterne äskadt. af macliineriet uti nedra verkhuset vid Tumba. § 13. (1860 års Bevis-Ber. § 76 ock Fullnäs för kl. sith/. 97—109. 1861 års Revis.-Ber. § 83. Fullm:s Ber. § 27.) Slittet får Den Öfver Revisorernes anmärkning, i fråga om sättet för beräkning af vinsten å beräkning af Tumba bruks rörelse, af Förvaltaren afgifna och af Fullmägtige biträdda förklaring, finner vinsten å Utskottet fullkomligen utreda förhållandet, och anser således något annat yttrande i anförelse samt 'et^,lulB häraf icke erfordras, än att Utskottet framdeles vill till pröfning upptaga ett af viirdet af Fullmägtige afgifvet förslag till förändradt satt för bokföring af brukets lösa inventarier. brukets inventarier. § 14. Försäljning Sedan det Tumba bruk tillhöriga, i qvarteret Skinnarviksberget mindre, inom af ett Tumba Maria Magdalena församling här i staden belägna Magasinshus med tomt numera, på sätt bruk tillhö- af ofvan åberopade § i 1862 års Revisions-berättelse inhemtas, blifvit försåld t, skall Ufrigt magaskottet taffa under öfvervägande huruvida icke den såsom brukets fastighetsvärde i räken GJjj eh.Tl V skaperne balanserade summa af 375,000 R:dr bör nedsattas med ett mot den behållna köpeskillingen för berörde fastighet svarande belopp. ('186 i års Revis.-Ber. § 88.
Pror. 5 L». Ve 87 » 1078 Den 27 Januarit. de ef den'14 sistledne Augusti innehäller, detta warder Eyndesamt och innan Riksdagens stut rist ^verkställighet hefordradlStockholm den 25 Januarn rZio Pä Höglofl R dderPä Högwördige Pre stopet och Adelns Leste - StändetS Ledo tamölers wägnar möters magnor LIsc8 kleminZ. Weiömsn. Pä Mällofl. BorgaPä Hedcrwarda Bon re - Srändeks Ledamvde« StändetS Ledamöters wägnar ters wägnar Lsrl bsnstbeeg. ^od. Ericsson. ^rööolius. Herr Grefwen scb LandtNllarstolken: Hemstäide akt dä Ridderikapet och Adeln förut hove temnot sttk bif«U till den af Srats-Ulstvttek nu änyo sönstagne Lone-Operation, torde bella Memorial ästven genast kunna dlfoiios Ropades Ja. Herr blsrcl-iistolpe, Hnrlees, förbehöll att det ej mätte wara Nldderffapel vä) Adelns mening, att om den erforderliga Summan ej genom Län stulte ergallos, Banken om biträde till fylinaden skulle ansttas, h vartill han för sin del ej kunde samtycka: Upplästes ett strän Statsoch Bewillningse Ntstollet lmemnat fä lydande t wör - Den 27 Ianuarit. 1079 IVärdfamt Memorial! Sedan till Riksens Hög'ost. Sränders Statsoch Bewillnings - Utstokrer under den 18 sistledne December asgiswit deras Betänkande, angående Skora Sjö - Tuliens erläggande för utgäende ivaror uti warlar pä Hmidurgrr Banco eller Holländst Courant l enlighet med hwad Kongl. Maj rs Nådiga Kungörelje af den 2 Augusti 1800 stadgar 06) innehäller, lä hafwa wal Häglof!.
Rätta förhållandet är sådant, att då den nya roteringen i Jemtland skulle upgöras, visade det sig, att om de räntor, som varit anslagne till understöd för den gamla roteringen, icke toges i betraktande, utan roteringen skedde endast med afseende på hemmantalet, likasom i öfriga delar af riket, så skulle roteantalet blifva alltför ringa, hvarföre beslöts, att äfven dessa räntor skulle fortfarande användas till understöd åt roteringen, och denna deremot grunda sig på mindre hemmantal för hvarje rote. Roteringen blef följaktligen beräknad dels efter hemmantalet och dels för de fortfarande ränteunderstöden, hvarigenom Jemtlands roteringsskyldige utgöra rotering för dessa räntor. Det hade således varit deras rätt att, till understöd för roteringen, sjelfve upbära dessa räntor, men på min derom gjorda framställning öfverenskommo de, att deraf bilda en kassa, för att, för deras gemensamma räkning, ur denna kassa bestrida de rotehållarne åliggande kontanta utgifter. Det är således af dessa medel, anslagr.e till roteringens understödjande, som bidraget till beklädnaden i Jemtland för rotehållarnes räkning utgöres. Rotehållarne der befinna sig sålunda i alldeles samma förhållande, som i öfriga delar i Riket, och jag föreställer mig, att då detta kan uplysas af K. M:s Nåd. beslut, ang:de grunderna för roteringen, StatsUtsk. skall finna det vara tydligt, att rotehållarne der ega lika anspråk i afseende på befrielse från beklädnadsbidragen, som i öfriga delar af riket. Då jag har mig bekant, att i annat Stånd motion blifvit eller blir väckt om en sådan rättelse, anser jag tillräckligt, att meddela dessa uplysningar, och anhåller att de måtte delgifvas StatsUtsk. Remitterades till StatsUtsk. Den 8 November. 87 Föredrogos ånyo och remitterades till StatsTJtsk. K. M:s nedannämnde d. 5 dennes på bordet lagda Nåd. Propos:r till K. St:r. l:o Om uphörande af Fourage-passevolans-afgiften vid beridna EusthållsEeg:tena; 2:o
Anledningen till det af Utskottet föreslagna stadgandet att då solidarisk bolagsmans begäran att varda från bolaget skiljd blifvit bifallen, han skulle vara frikallad från allt vidare ansvar för bolagets förbindelser, än för den del, sorn vid afgången på hans lott, enligt räkenskaperne enskildt kunde sig belöpa, var den, att det vore af vigt för den afgångne bolagsmannen att veta om och i hvad mån han fortfarande stöde i ansvarighet för bolagets förbindelser, — en ansvarighet, sorn kunde för honom blifva serdeles vådlig, sedan han ej deltoge i bolagets beslut och åtgärder. Bankooch Lag-Utskoltels Ullålande JS.o 6. 11 Nu har emellertid emot detta förslag, så väl hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, som hos Vällofl. Borgare-Ståndet, hvilka återremitterat detsamma, blifvit framställda åtskilliga anmärkningar. Man har nemligen befarat, att om ifrågavarande stadgande blefve lag, de solidariske bolagsmännen skulle kunna, vid en inträffande kris, söka att komma ur Banken och derstädes qvarlemna sina insatta grundfonds-hypothek, för att rädda sin öfriga förmögenhet och att de, för att nå detta mål, kunde öfverenskomma, att, hvar efter annan, söka att få ur Bank-bolaget utträda och å bolagsstämma bifalla hvarandras ansökningar, endast med iakttagande deraf, att för hvar och en som utträdde, en annan person, som ingenting hade att förlora, inginge i stället och att den säkerhet, som med den solidariska ansvarigheten afsåges, sålunda skulle kunna helt och hållet tillintetgöras.
Hvad Jordbruks-näring^n ?yrskil<lt aqgå'% bolde det val snarare vara tvärtom, sedan, genom, hemmaoeps fortgående klyfning i sednare tider, heminans-pk^tten blifvit för hvarje jordbrukare betydligt mindre än fördom,, då hemman vanligen innehades liela eller. Jklufne' i halfva och fjerdedelar, och nyodlingar sällan ägde ruin, emedan odaljorden ansågs vara för brukaren tillräckelig. Deremot kail icke nykas, att ju jordebok^ och henimantals-rätitau, samt, jemte deli, alla efter hemmantal utgående; o lie ra, t räfla t och träffa hamman elika, i förhållande till de; mer och mindre lindriga eiler stränga grunder, som vid skattläggningen varit gällande och vunnit tillämpning, samt, förnämligast, i följd floden större eller mindre förändring, hemmanen under Lidell genom adling, bättre eller sämre häfd och brukning, mistning af skog qc}i fiske, eller på. annat sätt, undergått, allt likväl, olikheter sorn endast vid ny refning och skattläggning skulle kunna jernnäs; och dessutom måste man medgifva, att ständige räntöTnes förvandlande lill penningar efter årligen faslstäl - 4o lande Markégångs-prls, medförer en osäkerhet ! beräkningen af hemmanens utskylder, som vid missväxtår har för jordbrukaren menliga följder, synnerligen relativt till den förnämsta rån te-persedeln: spannemål, oell hvilken olägenhet mahanda skulle afhjelpas genom för längre tid, till exempel 5 eller joar, gällande Markegångs-sättnin^ar.
G:o Skulle någon i laglig ordning vilja utföra yrkad rätt till större eller mindre del af Park, bör han vid det sammanträde, sorn Landshöfdingen, efter Tre månader förut skedd Kungörelse, enligt hvad förut är nämndt, med vederbörande utsätter, derom vid talans förlust göra anmälan; Och bör Landshöfdingen då förelägga honom att, inom Tre månader derefter, vid förlust af all vidare talan, stämning å Kronan till vederbörlig Domstol uttaga och vederbörande tillställa; äfvensom Ländshöfdingarne i öfrigt eger pröfva om denna frågas utförande må hindra nödiga förberedande åtgärder för den nu ifrågavarande regleringens utgörande; dock må genom detta stadgande Kongl. Förklaringen den 8 November 1786, angående ändrings sökande i Skogs Commissionens domar, icke anses ändrad eller upphäfven. 7:0 Kostnaderne för verkställigheten af denna reglering bör af Kronan förskjutas, men sedan emellan Kronan och innehafvarne af enskilde Hemman och Lägenheter fördelas, i mån som andel af Parkerne hvardera tillfaller. 8:0 Under den tid denna reglering förehafves och intilldess den blifver fullkomligen afslutad, bör endast särlan utsyning å Park tillåtas, som funnes för vederbörandes och andra Proposition om Krono-Skogarne i Riket. 463 behof oundgängeligen nödig eller hvartill enskilde egde laglig lätt. Till Kronan hemfallne Bergslagsoch ReCognilions-Skogar, äfvensom Ofverloppsmark a de sednare, undantagande likväl dem i de Norra Provinserne, derefter hvad redan är anfördt, en sådan anstalt icke kan ega rum, böra på enahanda sätt förfaras, sorn rörande Krono-Parkerne här äfven i 3;dje Puncten är föreslaget. Beträffande Landsoch Härads-Allmänningar så skulle Kongl. Maj:t ega tillåta, att de till Interessenternes egen disposition gemensamt, eller delning dem emellan, upplåtas, när, efter derom gjord underdånig ansökning, Kongl. Majrt funne sådant lämpligt och något Laga hinder deremot icke mötte. För en sådan anstalt bestämde Kongl.
— N;o 23. till Rikets Ständer, angående förändrad lydelse af 1 § i 23 Capillet ÄrfdaBalken och tillägg Iillo7 g i 20 Capit let af samma Balk. I. 11. 180. III. B. 178. Å. 351, 410. VI. U. 378, 649. VII. A. 105. E. 335. — N:o 25. till Rikets Ständrr, om vissa förändrade föreskrifte ( 116 ) i afseende på lagfart och nyltjandcrätts-inleckning. I. R. 180. lif. B. 30. A. 70, 79, 206. V. U. 380. A. 627. VII, U. 402. A. 441. VIII. E. 548. Propositioner och Skrifvelser, Konungens nådiga: — N:o 26. till Rikets Ständer, angående intecknande af ej mindre lifstids-städja och undanlagsaftal, än ock all annan afhandling om nyttjanderätt till fast egendom å landet. I. R. 180. IV. U. 235. A. 334. IX. U. 451. A. 679. X. E. 355. — N:o 27. till Rikets Ständer, angående tillägg i 3 Cap. 5 § HandelsBalken samt förklaring öfver 32 § i Ridderskapets och Adelns privilegier den 16 Oclober 1723, i afseende på der stadgade afgifter vid utflyttning till utrikes ort. I, R. 180. II. B. 338. A. 506. III. E. 62. — N:o 28. till Rikets Ständer, angående anvisande af medel till arfvoden åt tre nya ledamöter i Lagberedningen. I.