Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen skall, efter upphörandet af osäkerhet i myntvärdet, förtroende i enskilda penninge-afhandlingar återkomma, och circulationen återvinna sin fordna liflighet. men detta kan endast efter hand inträffa. Förtroendet (Crediten) är ett ömtåligt ting, en gång rubbadt, fordrar det att först känna den återvunna säkerheten, för att fullständigt återställas. Det är denna öfvergångsperiod, som serdeles påkallar uppmärksamheten, ty om man än ville medgifva rigtigheten af den kärlekslösa satts, att det är Staten likgiltigt, hvem som eger dess jord eller drifver dess näringar, närvarande innehafvare eller de efterträdare, för hvilka de förra t lödgas vika, kunde dock aldrig deraf den slutföljd dragas, att det likaledes bör vara Staten likgiltigt, huru förhållanden ordna sig under denna Baneo-Utskts Betänkande, N:d <yi. öfvergångsperiod, emedan ingen betydligare rubbning i eganderättförhållanden kan inträfFa, utan att högst menligt inverka äfven på det allmänna välståndet. Utskottet anser således: ”att nja Läneulvägar böra beredas för Rikets fastighetsegare , icke för att befrämja en ökad skuldsättning, utan för att, genom omsättning af gammal skuld på lindrigare ränteoch betalningsvilkor, underlätta för dem medlen att efter hand af börda sig den skuld, sorn nu trycker dem och hämmar sjelfständigheten af deras ställning.” Sedan Utskottet sålunda godkännt föremålet för denna del af Herr Hjertås motion, öfvergår det till pröfning af dess speciela förslag. Motionairen har nemligen tillstyrkt Upplåning på års uppsägning å 4 procent och minst 500 Rdr samt jemna iooo:de-tal deröfver; Utlåning på fa stigheter a) på bestämd tid af minst 1 och högst 5 år samt b) på 6 månaders uppsägning; allt g y inom halfva taxeringsvärdet, beräknadt 3 efter nu gällande grunder och emot 6 ( procents ränta. 3* Banci>-TJtsk:s Betänkande, N:® 92. Serskildt har Motionairen föreslagit åtgärder, för att rätta upplåningen, sorn han ansett böra inskränkas till 2 Millioner Rdr efter utlåningsbeloppet.
DId granskningen af detta ämne, har Utskottet tagit under öfweiwägande hivad 6 och 8 §§ i 2 Cap. af 1766 ärs Kongl. Fiske-Ordning derom föreskrifwa, jämfbrdt med Kongl. Stadgan och Rcglemen, tet för Nordsjö Fiskerierna samt Salterierna i Götheborgsoch Bohus-Län, under ben 21 Julli 1774! och finner wäl, att innehället af berörde §§ hwar ä sin sida hofwa till afsigt, att utstaka en medelrväg e melian Strandägare» och de Personer, som jemte honom kunna idka Strömmings fiske, hwilkct syftcmäl Utskottet äfwen anser böra iakttagas sä noga , som enskildes cgcnteliga rätt och det Allmännas nytta for, drar; men att samma i sine förordnanden frän htvarandra i sä mätto ofwika, att 6 § i allmänhet tillägger Jordägaren enskildt Fifferättighet, ,ä längt desi Landgrrmd räcker, jämwäl wid öppna HafsStranben eller der ingen Skärgärb är, samt utom Skä - Den 22 September. 77K Skären; hmaremot 8 § endast medgifwer LanbägareN i der uppräknade Örter efter manligheten det företräde, akt wid öppna -^>afs-, GksoF-, Berris - och Sten - Strander rwänne dagar i weckan draga sörsta Notwarpct; äfwensom att genom den i 6 § upps tagne benämning af AandFrund, hwa's sträckning borde utgöra gränsen för Jordägares enskilda Fiskerättighet, icke nog tpdcligcn syneS mara bestämdt, hu« ru längt det cnffildta området skulle frän Stranden utgå.
Detta inses lätt om man besinnar följande: 1) Att kappar, antalet må vara huru stort som helst, alltid innehålla jemna fotingar, kannor och tummingar, utan att något bråk blir Öfver, såsom t. ex. 1 kappe Att detta skulle försvåra och förvilla, i stället att lätta, är tydligt, och man kan redan göra sig ett begrepp om dessa reductions-tabellers mera invecklade utseende, och ändå blott aproximativa värden, då man betänker, att eqvationerne som för nämnde tabeller skulle ligga till grund, vore: 1 tumming Hvad åter angår den af en annan Ledamot yttrade tanka: att man hos oss borde införa Franska meter-fyfiemet; så får jag dervid anmärka, att detta utan ändamål skulle förändra Svenska långde-måttet, samt förorsaka så många olågenheter , utan motsvarande förmåner, att man kunde frestas att hellre afstyrka all förändring. Jag anhåller att äfven dessa anmärkningar få åtfölja återremissen, i händelse den skulle bifallas. Herr von Hartmansdorff’, Auguji t Dådetta ämne första gången hår förevar, tog jag mig friheten, att, i afseende på den formella behand. lingen deraf, göra en anmärkning, som jag ön - Den 27 Maji e. m. skade få Utskottens pröfning underställd. Hån. delsen har emedlertid gjordt, att detta mitt yttrande icke blifvit Utskotten meddeladt. Då deras nu förevarande betänkande synes blifva återremitteradt, anhåller jag om tillstånd att i Ridderskapets och Adelns minne återkalla berörde yttrande, samt utber mig, att detsamma må få åtfölja den blifvande återremissen. Det var nemligen af följande innehåll; En värd Ledamot har i förmiddags Plenum denna dag fåstat uppmärksamheten på vigten deraf, att jemlikhet i Handels-rättigheter ägde rum emellan Sverige och Norrige. Jag tror ock, att vid alla tillfällen då det, utan hinder af de bägge förenade Rikenas skiljagtiga Lagar och Författningar, kan ske, bör likhet i deras ömsesidiga förhållanden i möjligaste måtto iakttagas.
Af den inflytande köpesumman skall bergnings-omkostnader och bergarelön ersättas. Den, för sålunda försåldt gods, Bolaget tillkommande bergnings-procent och omkostnads-ersättning beräknasefter afdrag för Tulloch öfriga stadgade algifter, men licjvideras af försäljnings-medlen framför dessa afgifter. Räcker ej, vid försäljning af fartyg och last, Auctions-summan till full betalning af Bolagets fordran, håfve Bolaget ej rätt till liqvid för återstoden. Bergnings-kostnader och bergare-lön få ej med varor in natura godtgöras, utan böra sådana effecler, som till dessa kostnaders liqviderande anvisas, uppå allmän Auction försäljas. i3 §. Vill Skeppare, som genom Dykeriets biträde blifvit räddad utur nöd, afsegla innan han rätt för sig gjort, ege Dykeriets ombud att sådant förhindra. §• Yid de tillfällen, då, genom Dykeriets åtgärd, fartyg räddas, hvarå Skeppare och besättning saknas, samt egare till fartyg och dess last icke eller känd är, skall fartyg och gods, sedan allt rätteligen upptecknadt är, ställas under Dykeri-bolagets och Tull-verkets gemensamma vård och 24 Exp.-Utsk. Forslag till tind. Skrifv. N.-o 3o2. ansvarighet, intilldess egare eller Assuradeurer, som, genom en i Postoch Inrikes-Tidningarna samt i någon af Regeringen bestämd Hamburgsoch Londons-Tidning, trenne gånger införd Kungörelse, skola af Bolagets Direction derom underrättas, sig anmäla och sin egande-rätt i laga ordning bestyrka. Sker sådan anmälan ej inom natt’ och år från den dag, då Kungörelsen sista gången varit i Tidningarna införd, skall fartyg och gods, genom Tull-verkets och Dykeri-bolagets gemensamma föranstaltande , uppå offentlig Auction, der förmonligast anses, försäljas, så framt ej Kongl. Maj:t och Kronan, såsom egare till strand-fynd, åtager sig att alla omkostnader och afgifter betala.
Hr von Troil har upgifvit, att Frihtn varit mantalsskrifven i Sverige, och att vara mantalsskrifven inom Riket anses vanligtvis såsom ett bestämdt bevis på att man är svensk medborgare. Nu har man emellertid sagt, dels att Frih. Blixen har en dansk titel, dels att han varit representant i Danska Riksförsamlingen. Men det är å andra sidan uplyst, att man, för att vara representant på den Danska Riksdagen, icke behöfver hafva svurit trohets-ed såsom dansk undersåte. Att så skett är en naturlig supposition; men detta förmenande är ännu icke bevisadt. Det finnes således härutinnan blott ett sakförhållande, hvilket jag icke hört någon draga i tvifvelsmål, sedan Landsh:n i Malmö vitsordat detsamma, och det är, att Frih. Blixen varit mantalsskrifven i Malmöhus län. Detta bestämda faktum slår emot den supposition, att ban skulle varit i den ställning till Danska Staten, att ban bordt anses hafva åt densamma aflagt trooch huldhets-ed. Jag tror icke, att 11. o. Ad. i något afseende kan äfventyra någonting genom att följa den för det generella fallet gifna lagen och upskjuta frågan om det speciella, eller om suppositionen, till ett annat tillfälle. D. v. s., jag tror icke att R. o. Ad. äfventyrar någonting genom att nu lemna Frih. Blixen pollett; emedan det är ganska lätt för hvar och en ledamot af Ståndet, att när bemälde Frih. gjort sitt inträde här, till honom ställa den frågen, om han aflagt trooch huldhets-ed till Konungen i Danmark. Detta sätt att gå tillväga synes mig komma att förorsaka minsta tidsförlust. Gr. Sparre: Hvad angår den af en talare gjorda skillna den emellan utile och honestum, så känner jag den ganska väl, 208 1) e ii 9 September. och tror att i förevide fall sammanfaller det nyttiga med det hederliga, såvida man nemi. följer det rätta.
Samuelssons motion, likväl ansett böra utgå efter 24 sk. B:co milen. Till stöd för ofvanberörde yrkanden har blifvit åberopadt och anfördt, att då den allmänna postgången år 1636 i landet först inrättades, postförarnes skyldigheter inskränkte sig till brefs förskaffande genom gångbud; att några år derefter postföringen i så måtto ändrades, att posten skulle fortskaffas med ridande eller, efter en häst åkande, postförare, tvänne gånger i veckan; att, då på 1700 talet, postförings-besväret ökades, så alt fyra poster i veckan fortskaffades de större stråkvä - 14 Statssamt Allm. Besv. och Ebon.
Alabaster, — Presteoell Bonde-Stånden hafva bifallit Utskottets förslag, arbetad, att denna rubrik borde förtullas efter vigt med 1 R:dr 24 sk. ej specivärde och 16 sk. införselstull per W; Borgare-Slåndet har godkänt ficcrad' det föreslag na tullvärdet, men bestämt införselstullen till 12 sk. S<:det; hvaremot Ridderskapet och Adeln bibehållit gällande Taxas bestämmelse, nemligen förtullning efter värde med 15 procent. Så vida icke Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet vilja frånträda deras berörda sinsemellan stridiga beslut och instämma i Presteoch Bonde-Ståndens, blir omröstning nödig först till utrönande af hvilketdera utaf de två förstnämnde Ståndens beslut skall utgöra contra-proposition i den hufvudsakliga voteringen, enligt följande proposition: 2:o. Den, som vill, att till contra-proposition i hufvudfrågan skall antagas Borgare-Ståndets beslut, att, med godkännande af Utskottets förslag till förtullning efter vigt och till 1 R:dr 24 sk. värde S>:det, införselstullen å Alabaster, arbetad, ej specificerad, skall bestämmas till 12 sk. per ©, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer Ridderskapets och Adelns beslut, att, med bibehållande af nuvarande förtullningssätt efter värde, införselstullen skall fortfarande utgöra 15 R:dr för hvarje 100 R:dr varuvärde att utgöra contra-proposition; samt sedermera i hufvudsaken, hvarvid propositionen bör lyda sålunda: 3:o. Den, som bifaller Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden godkända förslag, att Alabaster, arbetad, ej specificerad, skall förtullas efter vigt med 1 R:dr 24 sk. värde och 16 sk. införselstull 15:det, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; _r.
Med anledning af Hr von Ehrenheims sista yttrande, ber jag att få hemställa, om det icke är ett olyckligt förhållande, att då Levin tillträdde sin domsaga, hade hans företrädare dött just på Tliomsedag, hvarigenom dennes enka fick behålla bostället 2:ne år; men Levin sjelf dog 11 timmar före Thomsedag, hvarför bostället efter honom genast måste afträdas; således 2:ne olyckliga fall med afseende på denna ominösa dag. Ofverläggningen ansågs härmed slutad och Utsk:ts hemställan blef, uppå gjord propos., af K. o. Ad. bifallen. Härefter uppsköts den vidare föredragningen af förevarande Utlåt, till e. m:ns plenum. Anmäldes och bordlädes: Stats-Utsk:ts Memorial N:o 81, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor rörande regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjette Hufvudtitel. R. o. Ad. åtskiljdes kl. i 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Den 9 Maj e. m. Onsdagen den 9 Maj 1866. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes föredragningen af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 74, ang:de regleringen af utgifterna under ,Riks-Statens 9:de Hufvudtitel. Utsk:ts hemställanden biföllos. 69: de punkten. Hr Fåhrasus, Edvard: Stats-Utsk:t synes mig i detta Betänk, i allmänhet hafva visat sig särdeles varmhjertadt vid ömmande fall och derigenom ådagalagt en 1 11» O o o vacker och högsinnad uppfattning af hvad på en gång Statens värdighet, och dess sanna fördel i detta hänseende kräfver. I den nu förev:de punkten har emedlertid en i min tanke oförklarlig afvikelse härifrån egt rum. Om det åligger Staten att tillse, att enkor efter de män, som mera än andra gagnat Staten, vare sig inom administrationens, vetenskapens eller annat område, icke må lida nöd, bör Staten uppfylla denna skydighet jemväl emot enkan efter den man, hvarom fråga nu är.
Deröfver har Kongl. Hof-Rätten, genom Utslag under den a5 sisth Nov., sig utlåtit, att som, enligt 42 Cap. 1 §. Missgernings-Balken och 5 Cap. 4 §• Straff-Balken, jemförde med 4o Cap. 1 §. förenämnde Balk samt Kongl. Brefvet den 20 Dec. 1737, de Koldrängen Jernberg, för hustjufnad, till ett värde af 5 R:dr 9 sk. 7 r:st B:co ådömde böter, 31 R:dr_9 sk. 6 r:st, bort, för-den händelse, att tillgång till deras gäldande saknades, förvandlas, efter stöldens dubbla värde, till 12 dagars fängelse vid vatten gcIi bröd; men Lekebergs Bergs-Tings-Rätt, genom dess ofvanberörde Utslag, istället förordnat, att Jernberg, om han icke kunde böterna erlägga, skulle straffas med så beskaffadt fängelse i 24 dagar, hvarigenom Jernberg, som icke egt tillgång till böterna, fått undergå delta svårare straff i 12 dagar längre, än som för hans förbrytelse i Lag stadgades; samt hvad beträffade Hjelpsmeden Nyström, hvilken, för det han tillfogat Hammarsmedsmästaren Hägerström ett slag, deraf ben å denne senare blifvit bräckt, bort, enär Nyström icke varit Hägerströms enskilde tjenare, utan endast stått i förhållande till honom såsom hans Mästare, jemlikt Hammarsmeds-ordningen den 26 Aug. 1823, samt i5 Cap. 6 och 9 §§. Missgernings-Balken, jemförde med 34 Cap. 3 §. samma Balk, dömas att plikta 80 Daler Silfvermynt, eller, i brist af tillgång dertill, enligt 5 Cap. 4 §•
Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, 8tatsUtsk:s den 23 dis på bordet lagda Utlåt. N:o 234, i anledn. af väckt fråga om anvisande af nytt boställe åt Komministern i Botkyrka och Salems församling i st. f. hemmanet Nedra Tumba eller Tumba N:o 2, samt detta sednares öfverlåtande till Tumba pappersbruk. Föredrogs och bifölls RiddarhusUtsbs den 23 d:s på bordet lagda Utlåt. N:o 26, ang:de förändrad redaktion af 10 §:n i EiddarhusDirektionens Instruktion. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskin inkomne Utlåtin, nemi. från SlalsUIskottet: N:o 235, angide begärda statsbidrag för enskilda Jernvägsaidägguingars företagande; Sammansatta Statsoch IievillningsVtskollet : N:o 44, i anledn. af väckt motion att Kronobrefbäringsskyldigheten måtte på Postverket öfverflyttas; isa Den 27 Januari. Sammansätta Staissamt Allm. Bcsv.- och Ekon.Utskollet: N:o 45, i anleda, af väckte motioner om befrielse för Roteliållare på Gottland att anlägga Båtsmanstorp; X:o 48, i anledn. af väckte motioner rörande rustoch rotehållares befriande från deras befattning med rekrytering och remontering samt underhåll af beklädnad, mundering m. m., emot det att de åtaga sig en gång för alla bestämda, mot omkostnaderne vid berörde åliggande svarande årliga utskylder, samt dermed gemenskap egande ämnen; LaglUskoltet: Nio 61, i anledn. af gjorde anmärkmr emot vissa delar af Utsk:s Betänk. N:o 46, öfver ej mindre K. M:s Nåd. Propos., angide utvidgad religionsfrihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen, än äfven särskilda inom BiksStin väckte motioner. Frih. von Schwerin, Carl Julius:
Ständer* BevillningstTti j6o Be.villnings Utskottets Btlänkartden. skott , har Hedervärda BondeStåndet öfverlemnat Riksdags - FulImägtigen från H.erjeådahlen , Eide Andersson Rings Memorial, hvaruti, på anmodan af dess hemmavarande Committenter, herri» ställes, om icke i stället for* de årliga Taxeringar, som hitintills til! bestämmande af hemrnansvärdet egt rum, blott en enda sådan uppskattning matte ske emellan hvarje Riksdag, likväl med rättighet för den, hvars förmögenhet möjligen kunnat under tiden minskas att i behörig ordning söka nedsättning i .Bevillnings-afgifterne, och hvilken förändring niotionairen trott med så mycket större skäl böra ega rum, sorn allmogen i nämnde Landsort varit besvärad med långväga och kostsamma resor till de ifrågavarande Taxeringsmöten, utan att det någon gång inträffat, ellef lärer kunna hända , att Taxeringsvärdet undergår betydlig förändring i en trakt, der jordens afkastning är ringa, tillfället till förbättring sällsynt och folket i allmänhet fattigt. Då Utskottet vid öfverläggning härom erinrat sig, i afsende på den, rörande årligaj Taxeringar, i allmänhet gjorde anmärkningen, att de sammanträdande TaxeringsComrnittéerne icke allenast uppskatta egendomar till deras värden, utan äfven påföra Bevillning för person, tjenst eller rörelse, m. m. anser det den nu föreslagne inskränkningen till endast en Taxering emellan hvarje Riksdag lika så litet möjlig, sorn det funnit Jämpeligt, att med frånträdande af de för Taxeringar till bestämmande af egendomsvärdet i allmänhet gällande föreskrifter, särskildt stadga ett olika förhållande i olika provinser och på ena Bcvillnings-Utskottets Betänianden. 36 i stallet tillita en emellan Riksdagarne fortfarande uppskattning af hemmansvärdet, under det att densamma är i en annan för hvarje år föränderlig; likväl varder sådant till Riksens Hoglofl. Ständers pröfning*med vördnad framstäldt. Ankom den 29 Julli I8i3- Riksens Högloft.
Det liar, som ett bevis att de menlösa tiderna äfven från vår sida försvunnit, blifvit yttradt, att denna menlöshet öfvergått till granna ord och läror, hvartill mönstren skola vara införskrifne; men jag hemställer om, när man ser, huru andra Länder tillkämpat sig ombyte af Ministérer, hvilka icke uppfylt Folkets fordringar, det icke är för mycket begärt, att de utländska mönstren , för Folkrättigheternas försvar, icke borde haft någon verkan, äfven på oss, och jag vågar äfven härtill hysa den mening, att äfven många Styrelsegrundsattser inom vår Ministére kunna vara lika införskrifna till och med hemtade från samma ställen, fastän utur olika källor, ty att de icke äro af ålder inhemska i Sverige, vågar jag påstå. Jag har här hört förebråelser om de missbilliganden jag yttrat mig hysa om Styrelsens System på det hela; man har tillagt mig blindhet för den ringaste förtjenst hos Styrelsen, och jag medger gerna, att jag icke funnit många tillfällen att höja min röst, som loftalare; man har vädjat till den stora massan, och till dess, emot mina, stridiga tänkesätt. Jag vill då nyttja samma utväg, och vänder mig till samma Domstol. Det torde Den 28 November f. m. 479 likväl vara svårt att Levisa motsaltsen på detta ruin, med dea inskränkning, som här synes åsyftas uti rättigheten, att yttra sig öfver Styrelsens åtgärder. Man har förebrått mig att jag söker väcka oro i sinnena. Detta är en vanlig beskyllning, sorn jag emottager, utan alt tro mig behöfva ingå uti någon vederläggning. Jag hade trott Ridderskapet och Adeln böra billiga, om jag råkat yttra någon värma, då jag sökt strida mot ett steg till inkräktning på den lagstiftande magtens rättigheter; men J måsten, mine Herrar, såsom Domare, kunna försätta Eder uti den handlande individens ställning, för att kunna dämma rätt, och den som känner sig mägtig, att vid detta tillfälle intaga en sådan plats, skall snart finna, huru 1809 års verklige
Det med anledning häraf, efter af Eders Kongl. Maj:t i nåder fastställd plan. i Riksarkivet företagna arbete har, på sätt Riksarkivarien uti skrifvelse den 29 sistlidne Juli anmält, sålunda fortgått, att Andra delen (22 ark) i serien för »Konung Gustaf I:s registratur», omfattande året 1525 af denne Konungs regering, samt Första delen (87 ark) i en särskild serie, innehållande Lagförslag, hörande till Konung Carl IX:s tid, från trycket utkommit; hvarjemte för närvarande äro under utgifning: Tredje delen af Konung Gustaf I:s registratur, omfattande året 1526, äfvensom en Realkatalog öfver Riksarkivets rika samling af pergamentsbref från och med år 1351 till och med år 1400, hvilken, försedd äfven med register, återgifver allt väsendtligt af dessa brefs innehåll, till ledning för forskare i den tidens häfder. Efter hvad Riksarkivarien i ofvanberörde skrifvelse jemväl meddelat, uppgick vid ingången af nu löpande statsregleringsperiod återstoden af det under riksdagen näst före den sednaste för ifrågavarande ändamål beviljade anslag till ett belopp af 8,000 Riksdaler.
V. E. 116. — N:o 58. i anledning af väckta motioner, angående upphörande af och nedsättning uti de vid egande rättseller åbo-ombyten å rusthåll och båtsmans-rotehemman utgående afgifter till Wadstena Krigsmanshusoch Amiralitets krigsmans-cassorne. II. B. 555. A. 712. III. U. 375. A. 406. — N:o 59. i anledning af väckta motioner, angående nedsättning i arrendet för Wendtholms kungsgård. II. B. 555. A. 712. — N:o 60. i anledning af väckt motion, angående förlängd arrendetid för E. Marme'n å indragna Corporalsbostället Wettsta. II. B. 555. A. 712. — N:o 61. i anledning af vackt motion, angående upplåtande af en Kronan tillhörig lägenhet i Ronneby till plats för Tingshus åt Medelstads härad. II. B. 555. A. 712. III. U. 375. A. 406. — N:o 62. i anledning af väckt motion, angående förändrad re glering af Häradshöfdinge-, Kronofogdeoch Häradsskrifvareboställena i Åhs, Gäseneds och Kullings häraders domsaga. II. B. 555. A. 712. N:o 63. i anledning af erhållen ålerremiss å Siats-Utskottets Utlåtande N:o 20. II. B. 555. A. 712.
Exercis-sqvadroner och den vid dessa åt rekryterna bibragta förberedande bildning, kommit i tillfälle att, med uteslutande af rekrytexercisen, endast för öfriga nödiga öfningar använda den ändock alltför knappa tid, som de korta regementsmötena derför lemna, samt sålunda vunnit en utbildning, hvilken, om den än icke kan vara fullkomlig, likväl ögonskenligen ådagalägger vigten och nödvändigheten af lämpliga anstalter för det nyantagna manskapets förberedande öfningar; hvaremot den verkan, bristen af dylika anstalter medför, vid jemförelse med kavalleriet, visar sig på ett märkbart sätt hos rekryterne vid indelta infanteriet, hvars inskränkta mötestid nu för deras skull måste, nära uteslutande, användas för rekrytöfningar, till hinder för det äldre manskapets vidare utbildning och nedstämmande af dess håg för yrket samt tillika med den naturliga påföljd, att vapnet, oaktadt dess nitiska befäls städse osparade ansträngningar, icke uppnått den fullständiga färdighet, som vore önskvärd. Att ett dylikt tillstånd med sina djupt ingripande olägenheter fått inom indelta infanteriet, denna svenska arméens egentliga kärna, utveckla sig och sedermera fortfara, kan emedlertid ingalunda läggas hvarken arméens styrelse eller Sveriges regering till last. Den förra har nemligen allt sedan år 1850 oaflåtligen före hvarje