Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alf varén , enligt derför af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer fastställde grunder, blifvit nedsatt med tillsammans sjuhundra sjuttiofyra tunnor 26 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, hafva Rikets Ständer medgifvitr att den utmarks-skattbemmans-innehafvarne på nämnde ö för åren 1841 med 1846 erlagt utöfver samma skatts till framtida utgående sålunda bestämda belopp, må restitueras, under vilkor, att de medel, hvilka återbekommas, varda använda för sådana ändamål, sorn för ön äro af gemensam nytta; hvarjemte Rikets Sänder, för denna restitutions verkställande, under nyssberörde vilkor, härtill be vi 1 j-1 och å Riksgälds-kontoret anvisat ett serskildt förslags-anslag af trettiosextusen riksdaler; skolande, efter afdrag af möjligen skedda afkortningar eller icke influtna restantier, restitutions-belopr 16 Stats-U iskottets Memorial, N:o 3oS. pet utgå efter ortens fastställda markegångspriser för de år, för hvilka ifiågavarande skatt blifvit debiterad; och bör utbetalningen af hvad, som utaf detta anslag kommer att reqvireras, ske i öfverensstämmelse med de beslut, hvilka härom varda af Kongl. Maj:t i nåder meddelade. 5 88. För uppgörande af slutliga liqviden om köpeskillingen för den till lokal åt myntoch kontroll verken inköpta egendom på Kungsholmen bär i staden samt till bestridande al de kostnader, som för dessa verks flottning fiån deras nuvarande till deras nya lokal erfordras, hafva Rikets Ständer anvisat en summa af trettiotusen riksdaler, att, i mån af behof, för berörde utbetalningar, Kongl. Maj:t af Riksgälds-kontoret tillhandahållas. § 89.
Hans Exellens Herr Grefwe kumb föreslog, att samtliga Herrar Eleckorerne skulle sammanträda för att utse Ledamöter lili benna Deputation. Herr klingspor-, Lcnclr, conformerade sig vred Hans Cpellence Herr Grefwe kumb. Herr Grefwe Oe la 6sr-lie, ^scob: instämde äswen i ben proposition Hans Exellence hade Kirrdt. Han ansäg densamma enlig med hwad förut mid dylikt tillfälle 174? hade bliswit iakttagitNär KronPrinsin da hit anlände war Riksdagen redan flutad, men Deputatlonen förut utmald af Riksens Ständer. Herr Silverstolpe, kreäric, yttrade 0tt det more emot ali wid Riksdagar antagen mana, att Deputationer, af ben beskaffenhet som denna, särskilt maldes, ulan hade Ledamöter»? dertill alltid utgjordtS genom anteckning hos RiddarhusFiscalen. Mänga ropade att denna Deputation borde utgöras genom wa!. Friherre eeäerstl-öm, fgcvb: Denna saken synes mig jä enkel/ att den ej behöfwer Åstadkomma en Dsn 9 Januari». zz? en käng öswerlaggning hos Ridderstapet och Adeln. Dsn Deputation sam är i fcäga är ej annat än en wänlig Deputation akt uppwakta en Konglig Person, och dä synes mig dermed böra p^ocederaS pä bet wanstga sätt, att be 48 prrloner, som först antecknas af RidbarehusFifcalen böra dertill wara sjelfikrifna. Herr (tock, levitz: Men händellna är !ä omanlig, att jag derföre yrkar de Deputerades utseende genom wak. Herr Grefwen och Landrmarskalken: Owänlig är dea wäi icke, iy alla stora DeputaNoner att uppwakta den Kongl. Famillen haswa warit af enahanda bestaffenhet, och jag har gjo-dt mig underrättad, att de alltid utgjorts genom anteckning as RiddarehusFifcaien.
Jag har i ungdomen lärt af en bland fornverldens största Politici, att det tillhör en klok man att så handla, att han aldrig behöfver säga: ”detta hade jag icke trott.” Derföre har jag ansett mig böra Se in i framtiden och fråga mig, hvilka följder denna sak framdeles skulle kunna medföra. Jag hemställer till dem, som ännu finnas här från 1812, till dem, som då medgåfvo en olaglig inskränkning i vår tryckfrihet, — jag hemställer, säger jag, huru många bland dem trodde väl då, att man nu skulle vägra att lemna tillhaka en magt, som endast medgafs i anledning af en tillfällig och längesedan öfverstånden erise? Det är mot dylika händelser, som representationen har af nöden att taga sina försigtighetsmått. Jag påminner mig från en föregående Riksdag, huru en Ledamot, som erinrade om det 1812 gifna löftet, endast fick af Ministéren till svar, att detta löfte tillhörde frihetens menlösa tider. Man ansågs således för barn, då man endast mot ett löfte lät aflocka sig: u denna inskränkning i vår tryckfrihet; och jag tror, att vi nu böra visa, det vi vuxit till män, och åtminstone icke vilja förtjena förebråelsen att ännu vara lika menlösa. Motionären frågar, hvem skall man tro? Jag svarar, att jag i främsta rummet sätter förtroende till mitt eget förnuft; samt der - Den 2 5 Januari i e. ra. näst lill dem, som städse ådagalagt ett satint nit för frihet, och i detta fall för tryckfrihet. Men jag bekänner upprigtigt, att jag icke kan sätta förtroende till dem, som hafva intresse af att förvilla mig; och icke eller till dem, som söka endast framställa för mig fördelarne af en sak eller dess vackra sida, utan att tillika öppet framlägga olägenheterne; ty jag fruktar då alltid alt det icke är annat än förespeglingar och smickrande förvillelser. Motionären förebrår mig vidare, att jag icke bevisat mina påståenden. Men i så beskaffade ämnen som detta, är ingen mathematisk bevisning möjlig, och jag kan blott vädja till den opartiske läsaren, på hvilkendera sidan den klaraste bevisningen ligger.
De återverka förmånligt på åkerbruket, deraf de sjelfva äga sitt stöd, både derigenom alt Landtman nen till bättre pris, än i Städerna, deraf förses med åtskilige behof, emot utbyte af dessa produeter, och äfven att medelst denna näringsflit kan underhållas ett större antal menniskor, hvilka vissa tider af året, då sådant erfordras, biträda med åkerbruket. Fiskes-näringen halmlider dessa fem år icke varit så lönande som förut. Den skötes jemväl mindre väl af jordbrukare, både derföre, att denne icke ensamt kan egna sin tid åt densamma och äfven deraf, att många innehafva sina fisken under ganska kort arrende-tid, som för Kronans fisken vanligen utgör 6 är. Att med noggranhet kunna bestämma den inkomst dessa binäringar lemna deras idkare, är svårt, örn icke omöjligt, helst det är allmogen, som liufvudsakligast sysselsätter sig med dem, utah att sjelf hafva reda på den inkomst den härigenom bereder sig. Men förslagsvis lära de kunna, utan öfverdrift, anses utgöra 90,000 R:dr årligen. Handel. Trädoch Jern-vahror, Ved, Humle, Linne-väfnader, Kreatur och Victualier finnér tillräcklig afsättning i Länets Städer och på Landtmarknader. Spannmål och Brännvin deremot afsättes liufvudsakligast utom Länet tili Stockholm, Götheborg, och de större Städerna inom Malmö samt Blekinge Län. Delningar af vägar inom Länet hafva dessa år fortgått, och flera nya äro anlagde, så att communicationen inom landet utvidgats och förbättrats* Af de under loppet af de sednast förflutna åren ulkomne Nådiga För' fattningar i Ekonomiskt afseende, synes den af den 19 December 1827 för' anleda till en alltför långt drifven Hemmans-klyAling och styckning; hura' vida den af dea 28 October i83o, örn lösningsrätt lill Ekeskogen, korn1110 att medföra den åsyftade verkan är ännu icke möjligt ali bedömma; »ien de Öfrige synas uppfylla sin bestämmelse. Politisk Författning. Kammar-verk.
(Rev. ber. pag. 165.) För att ådagalägga på huru olika sätt, särskilda verk och embetsmyndigheter uppfattat gällande föreskrifter, angående inköp för deras behof af statskalendrar samt tidningar och tidskrifter, hafva Revisorerne meddelat uppgift å det antal exemplar, som deraf under revisionsåret blifvit för expcnsmedel anskaffade, samt hemställt att, då den olika uppfattningen af nyssberörda föreskrifter till icke oväsendtlig del finge tillskrifvas mindre tydlighet i sjelfva stadgandet, bestämdare och tydligare föreskrifter i ämnet, för vinnande af enhet vid tillämpningen, måtte meddelas. I anledning af nästföregående Revisorers anmärkning i ämnet, hafva emellertid Rikets Ständer, uppå Utskottets hemställan uti dess utlåtande N:o 21, § 25,. beslutat, att uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i ämnet meddela sådana bestämdare föreskrifter, att för framtiden större sparsamhet med expensmedlen må blifva betryggad; och lärer vid sådant förhållande, Revisorernes förnyade framställning icke erfordra någon vidare åtgärd. Konsistorium, i Göteborg. § 22. (Rev. ber. pag. 232. — Utlåt. pag. 344 och 347.) Vid granskning af redovisningen för anslaget till Göteborgs stifts folkskolelärare-seminarium, hade det förefallit Revisorerne anmärkningsvärdt, att Domka - 22 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 127. pitlet till föreståndaren för nämnda seminarium redan i Maj utlemnat hela beloppet af samtlige lärarnes löner, samt att föreståndaren jemte andre läraren nämnde månad utfärdat qvittenser å hela årslönen, som de således, i olikhet med andra tjenstemän, till betydligare del fått uppbära i förskott, men att öfningslärarne deremot icke utbekommit sina årsarfvoden förr än i September och December samt en af dem icke förr än i Januari påföljande året.
Boye har ganska mycket misstagit sig, då han trott, att den mening, som jag anförde i sak, skulle leda till något annat, än det som Gr. Spens, ehuru på ett annat sätt, framställt. Jag uther mig att få nämna en olägenhet, som är förenad med att tillerkänna hvarje stånd veto i afseende på sina privilegier, beslående deruti, att tvister kunna uppkomma emellan det stånd, hvars privilegier äro i fråga, och den öfriga delen af representationen, om hvad som är eller icke är privilegier. Till hvilka brytningar sarinna tvister kunna föranleda, vågar jag icke bestämma. Men alt de skola blifva ganska allvarsamma tror jag mig kunna förutse. För att icke binda händerna på Const Utsk. , hvarest en bättre redaclion tvifvelsutan kan uppgöras än som nu i hast vore möjligt, torde R. o. Ad:s gemensamma tanke i förevar, hänseende böra uttryckas ungefär så bär: alt grundlagen bör upptaga ett stadgande, hvarigenom dc fyra stånden, som nu hafva representationsrätt, betryggas att den representationsrätt, som valder dem bibehållen i nya representations-ordningen, icke må i framtiden kunna förändras utan begifvande af pluralileten inom det stånd, hvars lätt ifiågasättes. Gr. Spens: Jag erkänner att jag icke rätt fattar, huru, sedan beslutet om Hr von HartmansdorfFs föregående §§ förflyttat denna § i ett helt nytt skick, derom må kunna af R. o. Ad. nu beslutas. Så länge som Hr von Hartinansdorfifs fö’reg:de förslag var återstående för R. o. Ad:s öfverläggning, tillkom det icke mig alt i denna § bestrida den sats, i hvilken redan R. o. Ad. kunde hafva öfverröstat mig, nemi. att de §§, sorn af Hr von Hartmansdorff voro föreslagna, skulle förekomma till debatt, örn de också af några personer ansågos vara på sidan om det föredragna betankandet. Nu deremot synes det mig som om den generella frå - Den a November c. m. 57 frågan, luiru grundlagsärender stola beliandlas, vore något till Const.Ulskls betänk.
Sftebgifma Q3orgenårerne, feban fFriftmejrlingen mib forffa ©omffol fTutab år, att ©ålbenåren må, mib anbra tillfånen, ån nu fagbtår, utom fitt bud miffad, mare bet tillåtet, ber ©omaren prdfmaratt bet fte må. ©ocF ege ban ej att utom ben ffab eller bet bårab, ber ban fitt bemmiff bafmer, ftg begifma, innan forffa bomen utfårbab blifmit, mib åfmentpr, forn i 3. §. fåged, 4:be Cap. 9it>e §. ©ålbenår njitte till befj forffa born i concurdfaFen foll it, får ftg, buffru ecb oforforjbe barn, unberbåll af boet; ecb marbe bet beffåmbt i fdrbållanbe till ©ålbenård bebof ocb meb affeenbe å band redlighet; få ocf å ben ffdrre eller minbre forluff, forn SBorgenårerne drabba Fan. hommer imiff upp om urtberbålletd belopp, profme Slåtten b^nb ©ålbenår beffåd må. Erhåller ©ålbenår, efter ^Borgenårerned mebgifmanbe, ©oinarend tillffånb att, feban ffriftmeplingen mib forffa ©omffolen jfutab år, ocb innan forffa born fallit, 8y på fri fot miffaå, fåfotn t' i.
D:o d. 11 Febr. 1809 Pörte. Chaise Bararen Tibergs Enka, pä Riksens Ständers nnderdäniga tillstyrkan, i anseende till oförffylt lidande, som öfwergätt mannen wid 1758 ärs Undersöknings Commisiion, enl. D:o den 11 Febr. 1772. Fabriqucur Ekstedts Enka, i afseende aman. ncns stieklighet och förtjenst iFabriques wägen enl. Kongl. Brefwet den 19 Febr. 1805 Exekutions Förwaltaren Borgqwists Enka, hwars man blifwit ihjälslagen under ett gjordt Branwins besiag, enl. D:o den ; Febr. rZoi Soldathustrun Hagberg, för det hon i kriges rjent som förhyrd matros pä Hemmeing Styrbjörn, enl. D:o ben 14 Masi 1791 . Handlanden Meij ers Hustru, n anseende till en af henne med sin egen Egendom gulden fordran för p.:ne af mannen bragne, till Kongl. Masit och Kronan försålde, med protest retounierade -växlar, enl. Kongl. Brefwet den 19 Augusti r8oo . Envoijen La ristens Enka, i afseende pä mannens förtjcnstcr, för sig och barn, sä lange hon lefmer ogift, enl. Kongl. Brefwet d. 9 December 1794, och dek utan -vilkor af m - 1,4-6 50 50 ZOS z; rz; z; 200 Transport 12,219 Z2s Dm 29 September. i - Transport 2,219 flyttning i Riket, enl. Kongl. Brefwet d. 4 April -797, 8oc> R:dr Hamb. Dan.o, pä förstag beräknade till 866^z Envoijen Björn stjernas Enka, enl.
I bästa fall, om den enskilda kommunens befolkning, tack vare utvandringen, minskas med 10 — 20 %} så tillintetgör detta likväl icke den bestående ekonomiska olikheten: de utvandrades jordlotter gå i de förmögnaste försam-lingamedlemmarnes händer, mellanklassen bland bönderna förminskas, och kontrasten mellan fattig och rik liksom jordens koncentrering på fl händer endast tilltager. Den ryska statens förhållande till utvandringen har ända till nuvarande tid bibehållit statslifegenskapens k ar aktersdrag. &gt;Lagen om de från lifegenskapen befriade bönderna » förbjuder belt och hållet utvandringen med få undantag, hvilka i praktiken äro lika med fullständigt förbud. Administrationen, som är genomsyrad af de lokala jordegande adelsmännens tänkesätt och 1 D. v. s. länder som tillhöra nomadfolk (baschkirer) .afsigter, hvilka gå ut p&amp; att kvarbålla arbetskrafter i deras trakter, passade noga på att lagen stäudigt efterlefdes. Men det är klart, att det är omöjligt att med regeringsförbud tillbakahålla lifvets naturliga lopp. Tiotusentals bönder kringgingo förbudet under förevändning att de aflägsnade sig endast för en tid för att söka arbete. Administrationen förde dem emellertid tillbaka till Bina hem med rysk fängskjuts, d v. s. tillsamman med trans-porterade förbrytare. Men dä 1874 20,000 man hade uppenbarat sig i det orenburgska guvernementet, hvilka » olagligen » hade emigrerat, och hvilka det hade lyckats att — visserligen utan pass — inrätta ett jordbruk, då afhöll sig den ryska administrationen från att bokstafligen uppfylla lagen, som fordrade att dessa 20,000 män skulle såsom lösdrifvare återsändas till sina » inskrifnings-orter », med hvilka de redan längesedan slitit hvaije ekonomiskt föreningsband. Oafsedt att hela denna befolkning derigenom skulle ruineratB och att den möjligen skulle gjort blodigt motstånd, så råkade » lagen » i motsägelse med de lokala adelsmännens intressen, emedan de i dessa landtboars personer skulle förlorat arrendatorer och arbetare. Genom adelns ansökan hos regeringen tillerkändes de senare status quo.
Det var vid den stund, då Yggdrasil droppar honungsdagg, och solhästarne, vädrande morgonluften, längta till fimmelstång och tyglar. Det var vid den tid på året, då i Midgards lundar knopparne svälla och markernas mattor ha den friska grönska, som visar, att de nyss blifvit väfda af växtlighetsdiserna; då det blåa lufthafvet är så rent och genomskinligt, att människans längtan stiger högre däri än fågeln bäres af sina vingar. Det var den tid, som väcker kärleksträngtan i all naturen. Bifrosts väktare, Heimdall, såg en yngling i vapenskrud, med sollysande svärd i bältet, gå uppför den bro, som ingen beträder utan i kraft af Urds beslut. Hans annalkande bebådades för asarne, och det vardt glädje i gudaborgarne, när budet sade, att Svipdag kom, helt visst i godt ärende, ty han liknade själf en glad vårdag. Asgards fallbrygga var nedslagen öfver älfven, som flöt med ilande fart, men klar och glittrande kring den ofantlige vallmuren. När Svipdag hunnit upp för Bifrost, såg han Glasers guldlund och gudarnes vida lekslätter och Valaskjalfs silfvertak och Lidskjalfs torn glänsa i morgonbelysning. Han steg upp på den skans, som ligger midt för fallbryggan. Därifrån är utsigt öfver den konstrike porten till gudaborgarne bakom vallmuren. Framför porten stod en väktare; strax innanför dess galler låg Odens ene ulfhund och sof; den andre var vaken och upphof ett skall. Midt emot Svipdag reste sig en guldsirad hall högt bakom en lustgård, hvars träd skuggade en blomsterhöljd kulle. På kullen sutto diser. En var den förnämsta; de andra syntes i en krets kring hennes knän. Svipdag igenkände Fröja: hon liknade en bildstod, orörlig och som försjunken i drömmar. De diser, som sutto henne närmast, voro Glans, Vän, Frid, Blid, Hjelp och Eir läkedoms-asynjan. Med häpnad såg
Med anledning af såväl författningen om lia Il-rätternas upphörande, som nva fabriksoch handtverkssamt handels-ordningarne, har Utskottet dels vid 8 mom. af denna § ansett orden: ”eller hall-rätt samt den magistratsperson, som i skrå-embetet förer ordet” böra helt och hållet utgå; dels ock vid g mom. funnit orden: ”den magistratsperson, som är närvarande vid städernas handelsoch handtverks-sammankomster, äfvensom stadsfl sk a len” — böra utbytas mot: ”ordföranden i städernas fabrikshandverksoch handelsföreningar.” §§ 12 och 13. Vid 12 § har ansetts böra inflyta ett nytt moment, motsvarande S:de mom. i Kongl, circulärbrefvet af den ii Februari 1847, och så lydande som förslaget utvisar. I öfverensstämmelse härmed och då jemväl sisla mom. i i3 § synes lätteligen böra hafva sin plats vid samma 12 §, har dels detta moment blifvit till sistnämnde § öfverflyttadl, dels ock de deri nu befintliga orden: ”så vida det samma ej inom Irenne år derefter anställes,” ansetts böra, för åstadkommande af mera likstämmighet i afseende på tiden, utbytas mot: ”såvida detsamma ej anställes inom två år från den dag, då förteck ”ningen till kammar-rätten inkommit. '’ § 17- Inom Hederv. Bonde-ståndet har Petter Pehrsson från Jönköpings län, under anförande, hurusom, genom domarens ökade besvär vid den honom - Bevillnings-Vtskoltets Betänkande, N:o ii.
Kerstin blef alldeles förskräckt öfver gossens hatfulla utesende och råa ord, och hon kände sig så medtagen, att hon måste afbryta lektionerna och hemsända barnen för dagen. Samma afton kom Johans mor för att gräla, och hon gjorde det så grundligt, att Kerstin blef nä- stan sjuk. När pojken kom hem, hade han förstås talat om, att han fått stryk i skolan, och modern hade synat odågan och upptäckt några röda strimmor efter käppen. Det var ju förfärligt. Att barnen skulle bli utsatta för att blifva ihjälslagna! Det fanns väl lag och rätt till, och Kerstin skulle minsann få plikta för sitt tilltag. Därmed tog soldathustrun sonens böcker och gick. Gossen skulle aldrig mer få komma i skolan, det skulle » hon bli man för. » Det var ej slut med detta. Fadern tog pojken med sig och gick till länsmannen. Nu voro hvarken Fred eller hans son så synnerligen väl anskrifna, hvilket hade till följd, att de af denna ordningsmaktens handhafvare afspisades ganska snäft. «Du borde haft ett lika godt kok stryk som pojken, » sade länsmannen förargad. » Kom inte med några dumheter. » Icke heller prosten Thorell upptog faderns klagomål, ty han var ej själf den som tvekade att använda sitt spanska rör, när det så bar till, och efter sin senaste stränga » tillrättavisning » åt Kerstin hade han blifvit riktigt hygglig mot henne. Men Fred gick från den ena instansen till den ändra, och hos provinsialläkaren fick han intyg på, att pojken hans hade synbara märken efter käpprapp. Nu var han stormodig på sig, han gick omkring i socknen och skräflade vidt och bredt om, att den sakramenskade skolmamsellen skulle för tinget. Men — • det var ondt om pengar, en stämning får man inte utan mynt, och Kerstin fick förgäfves vänta på att blifva dragen inför vällofliga häradsrätten. 175 Johan Frid kom icke vidare i skolan, och Kerstin var glad däråt. Ibland, då hon var ute i socknen, kunde hon möta honom, och hon hörde då, hur han efter henne mumlade hotelser mellan sammanbitna tänder. Men tiden gick, och händelsen föll henne så småningom ur minnet. Så var det en afton på senhösten.
Uti afgifvet underdånigt betänkande har Sundhets-kollegium förmält, hurusom angelägenheten fordrade, att, genom beredande af bättre löner åt Fällläkarekorpsen i allmänhet och bildande af åtskilliga högre platser inom densamma, äfvensom medelst tilldelande af förhöjd grad för vissa andra beställningar och deraf följande högre traktamenten vid kommenderingar, söka uppmuntra yngre läkare till inträde i korpsen och qvarstannande dervid, samt sålunda förekomma den fullkomliga upplösning, hvarmed nämnde korps botades, derest de för handen varande förhållanden linge fortfara; hvarjemte Kollegium af sådan anledning hos E. K. Maj:t i underdånighet hemställt: dels att den ledamot i meranämnde Kollegium, som föredroge de arméens sjukvård rörande ärenden, skulle blifva chef för fältläkare-korpsen, antingen under denna benämning eller den af general-fältläkare, samt tillika erhålla säte och stämma i Krigs-kollegium, när militära sjukvårdsärenden der förekomma, emot åtnjutande derför af ett serskildt arfvode å 720 R:dr; dels att för de fem fällläkarne i militärdistrikten måtte anslås serskilda löner å 1,000 R:dr hvardera, eller tillhopa 5,000 R:dr, hvarifrån dock skulle afgå de för fältläkare under general itets-staten redan bestådda 600 R:dr; dels att regementsläkarelönen vid Kronprinsens husar-regemente matte höjas till 630 R:dr och enahanda lön vid Wermlands fältjägare-regemente till 500 R:dr, samt för öfrigt lönerne för en bataljonsläkare vid hvarje regemente äfvensom vid kavalleriets korpser, hvilka skulle benämnas förste bataljonsläkare, höjas till 400 R:dr, hvilka löneförbättringar skulle belöpa sig för värfvade arméen till 1,336 R:dr och för indeldta arméen till 3,750
Kostnaden till tryckningen af Commisionens ofvanberörde Ut'åtaride skulle belöpa till omkring 75 Rtdr Banco för en upplaga af 100a Exemplar; Och hemställer Utskottet, att denna Summa matte af de till Riksdagskostuaderne ansi agne medel utgå. Hvad för öfrigt blifvit af Tabell-CommisStonen föreslagit i afseende på inrättandet a,? 14 gS Stats-Utshottets Betänkanden. Quinquerjnii - Tal ellerne for den kommande tiden; så lärer Riksens Höglofl. Ständers Besvärs, och Ekonomi-Utskott, sorn jemväl erhållit Remiss häraf, uti sistnämnde fråga yttrande afgif. va: Hvilket allt Stats - Utskottet får vördsamligen hemställa, Stockholm den 16 Maji 1818. lN:r 263. Riksens Högloft, Ständers Stats-Utskotts ytterligare Utlåtande, angående jöran är ing uti inde itc Infanteriets beklä dnadä sätt , i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förra yttrande i ämnet. Häglof]. Ridderskapet och Adeln, Valort. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva, i anseende ti 1 derstädes gjorde anmärkningar vid Siats-Utskottets utlåtande och förslag om förändring i 181? års Kongl, Förordning, angående Beklädnadssäitet vid Indelte Infanteriet, återremitterat detta ärende till Utskottets ytterligare åtgärd. Uti den af Utskottet antagne hufvudsakliga grund för den föreslagne förändring, att nemligen: