Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han var nämligen då för länge sedan förmäld med en kusin, dotter till grefve Detlev Rantzau till Oppendorff De hade visst varit gifta omkring åtta år – och himmeln må veta, att den stackars grefvinnan fått pröfva på åtskilligt – han hade ju en älskarinna för hvar vecka! – då han ändtligen blef fast på allvar – för en italiensk sångerska, som af ödets nyck kastats till Glückstadt, där den unge generalen låg i garnison och en vacker dag var han försvunnen – spårlöst – hade helt enkelt deserterat från fanan och följt sin sångerska. Sedan dess har han flackat omkring i hela Europa, och man har ingenting vetat om honom – utom att han här och hvar låtit tala om sig genom en del mindre snygga penningetransaktioner Att han till sist hamnade i Petersburg, har han nyss själf berättat jag tviflar icke på, att han kom dit i afsikt att förråda sitt land Och nu är han här – det skall bli intressant att se, hvad han ämnar taga sig till förmodligen försonar han sig med sin far – kanske tar han också sin gemål till nåder hon har under alla dessa år trofast väntat på honom men lär ha blifvit en smula besynnerlig Nå, god natt, min käre vän! Mina ögon hålla på att falla ihop af trötthet! – Han räcker fram sin hand. – Vänta, jag skall installera er. Struensee öppnar dörren till sofrummet och stiger in, Brandt följer efter, och hans trötta blickar dragas oemotståndligt till en bred och bekväm säng af mahogny under en himmel af mörkgrönt siden. Men plötsligt rycker han till och tvärstannar midt på golfvet, stirrande förfärad på ett par hemska spökgestalter, en på hvar sida om sängen. – Hvad har ni där, min käre vän? frågar den lille kammarjunkaren med tillkämpad själfbehärskning och kastar sneda blickar mot de misstänkta fantomerna. – Det är Adam och Eva! svarar värden skrattande. Generar sällskapet er, herr kammarjunkare? – Ingalunda! Det öfverraskade mig bara en smula! säger Brandt morskt. – Jag hade icke tänkt mig, att jag skulle tillbringa natten i sällskap med en kvinna.
Stuts-verkets knappa tillgångar j samt för motviljan, att bereda-några nya på den väg, sorn i den Kongl».Propositionen föreslås, bäfva vigtiga sam-häl 1 s-angeluge nlieter blifvit tillbakasatte, anslag, afstyrkte, hvilkas oundgängliga nödvändighet, af hvar och en måste inses, samt de få sorn blifvit tillstyrkte, förcslagne alfe utgå på ett sätt,. sorn. onekligen blir mera betungande för deskattdragande , än det lilla, sora med anslagen i jemförelse lili behofven kan uträttas, för tjenar, eller någon slags nödvändighet påkallar. Jäg reserverar mig enrot detta förfarande.” Af Herr af Billbergh , J. P. ”Ehuru jag ännu: eger anledning: till den förhoppning, alt hvad af Slals-Ulskoltet beviljas, under Titel af extra Stats-ansLag, skall kunna fyllas genom den högre beräkningen* nu mot förr, af Tull-, Eränvinsoch Chartse-Sigillatae-Bevillningarne, sedan BevilluingsTJtskottets förslag i dessa frågor vunnit Rikets Ständers godkännande, utan att. den .allmänna Bevilhiingen behöfver ökas, hvilken förhoppning skulle öfvergå till visshet, om icke större del af dessa högre beräkningar lil lita des än som fordras till ränta och amortissement för ett lån, svarande* emot den befinnande möjliga bristen uti tillgångarne på nämnde Bevilliiingar; likväl, och då jag icke godkänner det af Utskottet gjorde förslag, att det tillstyrkta extra Stats-anslaget, i den mon andra tillgångar saknas, skall genom allmänna Bevillningens ökandé utgå,' får jäg deremot reservera mig.
(Som du mins, anmodade han mig derom vid examen.) Prosten var också mycket belåten. Efter omkring en veckas väntan fick jag ifrån Tegnéhr till min stora glädje emottaga följande svar. Lindåsa d. 20 Juni 18 ... Hederspascha! Det var roligt att få bref ifrån dig, gamle hedersgalosch! Tack skall du ha’! Det gläder mig att höra, det den falska Ran ej fick någon magt med en enda af passagerarne och således naturligtvis ej heller med dig under resan på sjön; och jag vet sannerligen ej hvilken feminin varelse, vore det ock en sjögudinna, som skulle kunna få magt med dig, din gamle Halländske »skärihjel», som icke har mer sinne för »de sköna i Spaniens land» än jag för den Hallénska luntan eller Israels barns tåg till och ifrån fångenskaperna. Ja, du gamle urfagott! Du beskrifver ditt lugna lif i det stilla hemmet hos din ömma moder, hvilket mycket erinrar mig om den fromme eremitens i den ensliga öknen. Äfven jag för ett lif, fast icke så precist likt ditt. Jag bor på gästgifvaregården här och har blifvit bevärdigad med det stora förtroendet att tjenstgöra som informator för gästgifvarens tvenne yngste söner, hvilket dock ej är något så synnerligen angenämt nöje för mig, ty gästgifvaresönerna äro af naturen både dumma och lata och jag sjelf är, som du väl vet, af naturen mycket lat. Men så bryr jag mig heller intet om att göra mig alltför stort hufvudbry med lektionerna. – Nu skall du få se på min dagordning. På morgonen så der kl. 8 väckes jag regelbundet af gästgifvaren sjelf med besken, hvilket är en angenäm sed häruppe på bondlandet. Sedan, då jag väl kommit i kläderna, sätter jag mig omedelbart till bords och inmundigar en styfvare frukost, vid hvilken animalisk spis är allt annat än bannlyst; jag äter nemligen ägg, ost, fläsk och kött så mycket, som jag någonsin orkar proppa i mig.
För de 7 yngre kommissarierne och advokat-fiskalen, lön å 2,000 R:dr 16,000: — 33 600- (Åtnjutande dock 2:ne af kommissarierne, såsom tjenstgörande i Bankodiskonten, deras löner på samma verks Stat). Andra Tj enst egr aden: För 6 kamererare, 5 kassörer och sekreteraren hos Under-styrelsen, lön å 1,500 18,000: — Tredje Tjenstegraden: För 12 bokhållare, 2 revisorer, registratorn, tillika aktuarie, Notarien hos Fullmäktige, Notarien vid Under-styrelsens expedition och Notarien i låne kansliet, lön ä 1,000 R:dr 18,000: — Fjerde Tjenstegraden: För 10 kontors-skrifvare och 6 kanslister, lön å 500 R:dr 8,000: — Extra Or dinar ie Tjenstemän: För 6 kassa-skrifvare, arfvode å 400 R:dr 2,400: — Transport: 80,000: — * Banko-Utsköttelt Betänkande, M 61. 69 Konst-idkare : Transport: 80,000: — Tryckeri-föreståndare, lön ... 1,200: —• Förvaltare vid Bankens pappersbruk Tumba (uppbär sin lön på brukets stat) Förste sedel-tryckare, lön ... 400: — 2 sedel-tryckare, lön å ISO R:dr 300: — ^ qqq. Öfver-vaktmästare, tillika brandmästare, lön 400: — (jemte fria husrum och nödig vedbrand) Vaktbet jening : 12 kammardrängar, lön å 3S0 . 4,200: — 10 » lön a 300 . 3,000: — w onn* ~ 89.SOO: — och å Suppleinentar-stat: Tjenstgörings-penningar till: Första Tjenstegraden:
Röres vagga, då barn ej ligger deri, blir det skrikigt. På det att djefvulen ej må fara i barnet, när det gäspar, korsar man det öfver munnen med utropet: ”Jesus Guds son”! Om barn ser ut genom fönstret eller speglar sig om qvällen, blir det sjukt. Barn, som agas om söndagen, blir olydigt, men att risa det på Långfredagsmorgon före soluppgången gör det godt och sedigt. Om barn går med blott en sko, får modren ondt i ryggen. Går eller springer barn baklänges, kör det sina föräldrar lika många steg in i helvetet. Barn, som på en gång äter och läser, får dåligt minne. Om friares första gåfva till fästmö utgöres af skodon, blir hon otrogen; om af strumpor, blir hon svartsjuk. Vigsel på måndagar, onsoch lördagar är olycklig. Om brudfärd stannar under tåget, uppkomma ledsamheter i äktenskapet. Är vigselringen för liten, bådas olycka. Den af brudparet dör först, som först gör knäfallet eller sednast uppstiger derifrån. De som hålla pellen få icke ömsa armarne eller vidröra brudens krona, ty det bådar olycka och vantrefnad. Om man vid utgåendet möter en gumma eller en som bär vatten, må man vända om. Sedan bord dukats, lägge man genast bröd på detsamma. Bröd må aldrig ligga med afvigsidan uppåt. Med alla ämnen, som komma från kroppen och skiljts från den, såsom hår, naglar och blod, vare man ytterst försigtig; de böra nedgräfvas i jorden, så att de ej komma i förbindelse med sjuka eller falla hexor i händerna. Ofvanstående iakttagelser och föreskrifter hafva vi utvalt endast såsom exempel bland de tusentals reglor för lifvets alla förhållanden, som forskare på detta område samlat ur folkets mun61. I dem alla talar en anda af trälaktig fruktan för hemlighetsfulla, på alla sidor lurande onda inflytelser, hvilkas magt eller vanmagt gentemot menniskan ej beror af hennes sedlighet, utan af det sätt, hvarpå hon iakttager yttre, i ethiskt hänseende likgiltiga handlingar. Många synes hafva uppkommit blott genom kausalitetskategoriens felaktiga användning; andra hafva sin grund i ett natursymboliskt betraktelsesätt.
För det första innehöll kalkylen det misstag, att marken vid södra ändan af Tögen vsr upptagen alt höja sig, så att arbetet här skulle kunna utföras med 52 mansdagsverkeu och för en sammanräknnd kostnad af 91 Ridr 12 öre. 1 verkligheten deremot bildade terrängen hår en dalsänkning, så ait en utfyllning med icke mindre ån 648 lass sten biet nödvändig och medförde en kostnad af 270 Ridr Rimt. Dernäst, och under antagande att erforderlig mursten skulle erhållas genom den för vägbanans framdragande nödiga sprängning, upptog kostnadsförslag^ icke någon ersättning för mursten ; men vid arbetets företagande visade sig den ur vägbanan utsprängda stenen, i anseende till bergets beskaffenhet, alldeles oanvändbar till annat än fyllning och makadaruisering, hvadan ali mursten lili den 6 alnar höga muren måste sprängas och transporteras från ända till 1,500 alnar från vägen aflägse ställen. Denna oväntade missräkning i kostnadsförslag^ förorsakade en ansenlig förhöjning i arbetskostnaden. I sammanhang härmed bör nämnas, att under den långa lid af 15 år, som förflutit emellan förslagets uppgörande och arbetets verkställande, den förbiflytande Nissaån gjort en utskärning så nära berget, att tillkallad landtmätare ansåg nödigt draga vägbanan några alnar inåt detsamma, hvar - 112 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 79. igenom ej allenast en fast grund för vågens framtida bestånd, utan äfven en passande rigta ing erhölls.
Riket öfvergådt och det stora behof jag fruktar nästan öfver förmågan, icke tillstyrka de föreslagne tillökade högre Embetsmän de där nödvändigt borde förses med i proportion af deras höga charge betydelige löner, deräst ej förnämligast det för Krigsverket pröfvas nödigt, utan är min underdåniga tanka, att i sådant behöfligit fall. Kongl: Maij :st i Nåder täktes, i likhet med hvad det [ta] utskått förleden Riksdag, i anled - 1 Nordströms anförande är i sin helhet inryckt i protokollet. Bland bilagorna finnes emellertid inhäftad ett papper, sorn varken signerats såsom bilaga eller undertecknats. Den härrör sig tydligen från Nordström, som därmed givit sekreteraren ett koncept. Ovan återgives texten i denna bilagda handling. 388 Den 12 Augusti 1812 ning af då väkt motion om ändring i Riks Styrelsens förvaltning [yttrat] utse oell förordna, under hvad titul som hälst, af Stats Rådets Ledamöter, en eller flere, [att] hafva närmare öfversikt, tillsyn oell befattning i vissa delar af Regeringsärenderne med bibehållande af redan stadgat antal Ledamöter i Stats Rådet oell för dem anslagne löner, deräst ej genom sådan förändring någon ledig lönetillgång skulle blifva.1 Riksdagsmannen Anders Aberg instämde med Commerce Rådet Santessons mening, hvaruti samtelige Ledamöter af Bonde-Ståndet sig förenade; och tilläde Riksdagsmannen Bengt Andersson, att han gjorde det så mycket häldre, som det nuvarande antalet af Stats-Rådets Ledamöter kunde gå Kongl. Maj :t tillhanda med Ärendernas förvaltning, efter Dess Nådiga fördelning deraf, och Staten med detsamma slippa stor tillökning för underhållet af höga Embetsmän. Herr Lagman Sandberg yttrade: (införes N :o 3)2 Uti ett ämne af den vigt som ifrågavarande, skulle jag icke utan förmätenhet endast lita på egen kännedom och insigt, utan at tillika rådfråga andres, därtil tiden nu är otillräckelig.
I den delen af Länet som hörer under Lindes och Nora Bergmästaredöme . O! w ►O P - 19,826 831 ►ö P - JernManufacturer. cn o >3 P - ►3 P - 6 f»027 6()5 15 Summa J 20,657 j 6(1,723! 3 | 1 Antalet af de vid Hyttorne och Bruken arbetande personer har under samma år varit följande: I Norbergs och Skinskattebergs Bergslager, Östra, Westmanlands och Ramnäs districterne. I Westra Bruks-dislrictet, hörande under Lindes och Nora Bergmästaredöme ed 3 CP - td £ öp era 34f) 877 34 t,577 i5 cn 8 4.4 48 3117 II7 Summa | 249/911 j h5g2j 462 |3234 Antalet af Bergsmännen i Sala Bergslag är här icke upptagit, emedan de äro Borgare i Sala Stad och upptagas bland folkmängden i nämnde Stad. Landth. 5-årsberättelse för Westmanlands Lån. 2 Tackjernsoch Stångjerns-lillverkningen har under sista qvinqvennium icke haft någon förmånlig conjunctur. Priset på Tackjern äfvensom på Stångjern har småningom nedgått i R:dr Banco på Skeppundet under det pris, som gällde 1828. Brist på snö- och isföre en längre lid under flera vintrar har dessutom vållat hinder uti KolMalmoch Jern-Transporter och öfrige för Bergsoch Bruks-drifter nödiga körslor. De vid JernBergverken och Bruken arbetande personer äro här mera detailleradt upptagna är i förra Berättelsen. Näst Jernlillverkningen är Sala Bergslag och Silfververk den betydligaste gren af Bergsnäringen. Tillverkningen der utgjorde: år 1828 och år i832 Silfver lödige # bergfint 2,752 & i3^ lod. 3,294 # *o lod. Bly Sk# Värdet af denna tillverkning, år 1828 och år i832 i Bancosedlar 69,970 — —•
Det är vordet påmindt, alt Aclie-Bmker och solidariske Banker borde i denna Lag upplagas såsom ett enda slag, utan all skiljaktighet Men den serskilda garanti, sorn solidarisk Bank, framför Actiebank, ei bjuder uti delegarnes större ansvarighet, tyckes utgöra ett tillräckligt motiv för skiljaktiga lagbestämmelser i afseende å hvartdera slaget. Huruvida gränslinjen deni emellan blifvit rigtigt uppdragen, är hvad som kommer att af Rikets Höglofl. Ständer närmare skärskådas. Att, såsom vidare blifvit yikadt, förbjuda anläggandet af Actiebanker på andra ställen, äU i de stapelstäder, der börser och mäklare finnas, vore, efter Utskottens tanka, en af behofvet icke påkatiad och, möjligen för vissa orter, menlig inskränkning i detta hänseende. Ett stadgande, som ålade Bankerne att ständigt hafva en viss mili i rni-cassa , i förhållande till den utelöpande sedelstocken, hafva Utskotten ansett tilläfventyrs icke kunna uppfyllas. I denna fråga synes dessutom ^Bankernes eget interesse lör deras bestånd göra Lagens bud öfverflödigt: - Att den na föreslagna Lagen icke må ega tillämpning på de Privatbanker, som redan uppkommit oqh organiserat sig i öfverensstämmelse med en äldre Författning, nemligen Kongl. Kungörelsen den 14 Januarii 1824. lärer finnas uppenbart, men alt förbud äfven för dem emot utgifning af alltför små sedefvaleui er synes likväl vara af behofvet påkalladt; och Utskotten få således hemställa, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla s det måttej antingen såsom ett tillägg till Lagen för en - 36 Bancooch Lag-Uukottens Utlåtande N.o 4- skilda Låneoc/t Sedel-Banker, eller genom serskild Kun• gör else, förklaras : att, hvad Kongl.
Bland de saker, aom ej få tryckas, utan Viderbörandes tillåtelse, finnas i Trycktrihets - Förordningen, Constitutions-Utskottets Protocoll uttryckligen upptagna; osh som med Vederbörande här ej lär kunna förstås annat än just den Auctoritet, hvarom fråga är, och följaktligen vid detta tillfälle sjelfva Constitutions-Utskottet; får jag ödmjukast hemställ», om ej Herr Schönströms Motion bör till Constitutions-Utskottet remitteras. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric: Jag kan för min del ej medgifva, att med Vederbörande här menas någon annan magt än Riksens Ständer sjelfve och jag förenar mig således med Herr Schönström samt Friherre Stael von Holstein. Friherre Boye, Ludvig: Om ett Grundlagens Bud äro nu 2:ne olika meningar framställde. Å båda sidor medgifver man , att Grundlagen förbjuder tryckning af Constitutions-Utskottets Protocoller, på annat sätt, än att Vederbörande först höras ; men man skiljer sig i begreppet, om hvem som är Vederbörande. Å ena sidan tror man att Ständerne sjelfve äro Vederbörande; och ä den andra sidan tror man, att Constitutions-Utskottet är Vederbörande. Utan att vilja yttra mig i frågan, åt jD$n 11 Jprii. 33S någondera sidan, vågar jag ödmjukast påminn» derom, att när olika meningar uppkomma* om något Grundlagens Bud, vill Grundlagen, att Constitutions * Utskottet är den Domstol, tom skall gifva Resultatet; och jag vagar alltså hemställa, om icke sjelfva frågan, hvarom skiljagtigheten i meningar är, hör till ConstP tutions• Utskottet remitteras; ty annars blir det ju Vi, sorn afgöra den* hvilket åter oss icke tillhör. friherre äf Wetterstedt, Gustaf:
Det är sannt att vid banans framtida fortsättning nordvestvart, denna besparade summa till en betydande del eller kanske t. o. m. hel och hållen måste anlitas; men äfven i detta sednare, mest missgynnande fallet ar ju ingen skada skedd. Vägen från Malmö till Linköping blir väl längre, men den från Malmö till Jönköping i stället kortare. Dessa olägenheter kunna således qvittas mot hvarandra. Utan att vilja försöka att förutsäga kommande händelser, kan man dock våga framkasta såsom en möjlighet, att R. St-.r, till följe af de ekonomiska resultat redan färdiga banor eller bandelar gifvit, skulle finna sig föranlåtne på någon tid upskjuta byggandet af banan från Småland genom Östergöthland till Katrineholm. Hvad skulle i denna händelse blifva följden af Nässjöbanaus antagande? Jo, att man med upoffring af tre millioner oell derå löpande ränta för en tidrymd af måhända många år fått 2'/2 mil onödigt lång väg från Skåne till banans pro tempore norra slut* punkt, Jönköping, och således äfven till alla punkter af vestra stambanan. På dessa grunder anhåller jag om bifall till 4:de punkten af StatsUtskrts Uthde, i hvad den afser södra stambanans riktning, samt om särskild propos. angående anslagsbeloppet 4,082,41.2 rdr. Frih. Tersmeden , Wilh. Fredr.: Då jag begärde ordet, hade jag visserligen tänkt bjuda skäl för den åsigt jag ämnade framställa; men då tiden är långt framskriden och flera talare före mig yttrat sig i samma riktning som jag, får jag inskränka mig till att anhålla, det proposma rörande denna punkt matte blifva tvänne, nemi. först om sträckningen och sedan om anslaget. Beträffande den förra, får jag förena mig med de talare, som yrkat att sträcknin - Den 25 April e. m. 393 gen måtte blifva från Finjasjön till Salen, och att anslaget för denna väg måtte bestämmas till 4 millioner. Frih. Hamilton, Hugo: Jagskall söka att vara så kort som möjligt, och ber derföre blott att få instämma i Frih.aTersmedens yttrande. Hr von Troil:
St. är i tillfälle att ingå uti någon detaljerad pröfning; jag säger: ännu mindre Utsk., emedan man vanligen utaf ett Utsk. fordrar ett resultat af dess pröfning, det man icke så alldeles kan begära af R. St:s pröfning. En del af anmärkntna hafva haft en stor omfattning. örn jag icke missminner mig alltför mycket, så har General-adjutanten för armeen rättvisat en af StatsUtsk:s premisser, nemi. den, att man borde uti ett helt systeme ordna Sveriges stridskrafter. Jag hembär Hr General-adjutanten för armeen, nu såsom tillförene, min uppriktiga hyllning för det nit och den verksamhet, han ådagalagt för Don 9 Ma j f. m. 475 armeens tjenstbarhet. Jag vet, att Svenska armeen å sin sida gör samma rättvisa sorn jag åt denna höga militär-per son; men jag beklagar, att vår statsorganism har betagit honom all eonslitutionel rättighet, all förmåga att kunna handla i den rent constitutionella andan såsom en Krigsminister. Militär-systémets organisation hvilan, enligt vår constitulion, på en civil embetsman, på denne samme embetsman, som contrasignerat K. M:s nåd. propos. om Rikets försvar uti dess helhet. Denne embetsmans röst sakna vi här, och jag förmodar, att han icke ansett sig qvalificerad alt ingå uti en så detaljerad pröfning af ämnet, som den, hvilken han, såsom Konungens föredragande af militär-inål, contrasignerat. Gr. Brahe har enskildt velat afhandla armeens organisation sådan den är, och härvid sagt, att allt borde göras för denna aranies tjenstbarhet. Det har icke ålegat den värde talaren att tillse, huruvida medel finnas eller kunna beredas till vinnande af alla de ändamål, han velat bereda. Denna tunga pligt har varit StatsUtsk. ålagd.
Enär emedlertid Allmänna Indragnings-Staten utgör den Hufvudtilel, hvarå löner för sådane embetsoch tjenstemän, hvilka vid afskedstagande eller endtledigande anses berättigade att vid desammas åtnjutande varda bihehållne, i allmänhet anvisas, men Riksens Ständer, på sätt ofvanberördt är, vägrat att å Allmänna Indragnings-Staten uppföra f. d. Stats-Sekrelerarne Grips och v. Hartmansdorffs ifrågaställde löne-ersättningar, hvartill icke eller andre medel blifvit å Stat anslagne, måste, efter Stats-Utskottets tanka, häraf otvunget dragas den slutsatts, alt Riksens Ständer fnnnit berörde löne-ersältningars medgifvande icke af Grundlagens föreskrifter påkalladt; hvadan Utskottet icke kunde undgå att finna den uti Kongl. Brefvet af den 3o:de Juni 1841 meddelade befallning, angående Stats-Sekreterare-lönernas fortfarande utbetalning, uppenbarligen stridande dels emot andan och meningen af Riksens Ständers förenämnde beslut, dels emot Riksens Ständers skrifvelse (N:o 33a) den 1 a:te Maji 1841 > angående bland annat Hufvud-titlarnes Besparingsmedels användande till sådana af Riksens Ständer ”ej förut pröfvade” utgifter, sorn kunna finnas för Rikets styrelse af oundgängligt behof påkallade, hvilka utgifter alltid måste vara tillfälliga och ej äf permanent egenskap. Coustilutions-Utskottets Memorial, N:o 11. I sammanhang härmed hade förekommit, att, sedan Woxv v. Hartmansdorff', vid dess utnämning till Stals-Sekreterare för Ecclesiastik-Ärenden, fått, på grund af Kongl. Brefvet den 2o:de Januarii i83a, åtnjuta befrielse från aftjenande af begrafningshjelp å Stats-Sekreterare-lönen, bemälde Herr Stals-Sekreterare, hvilken den ao:de Junii 1S41 i Nåder utnämnts till President i Kongl. Kammar-Rätten, blifvit, genom Kongl.
Om inspektörer någonstädes behöfdes och vore på sin plats, så vore det i sanning för dylika anstalter. Kanske då att &gt; hemmen &gt; blefve litet mer hemlika och värdinnan icke fullt så godtyckligt vårdslösade dem. De s. k. I klass inackorderingarna existera sä- kert endast i andanom. » De fina namnen » borga än oftare för knapp och mager kost. Dem, som lyckas finna härbärge hos något » undantag » härutinnan, lyckönskar jag; min 10-åriga otur har till denna stund varit rätt efterhängsen. Än en gång ett tack till Stade, som hade mod tända » eld på krutet » — vi skulle säkerligen varmt förstå hvarandra. Att inackorderingsvärdinnorna borde oändligt mycket mera taga hänsyn till pensionärerna, förordas säkerligen af många, hvari instämmer f ortissimo Mi af dem. Om det tillätes mig, skulle jag med några ord vilja särskildt besvara artikeln » Inackorderingsvärdinnor » af Stade. » Att kvinnor, som på äldre dagar nödgas försörja sig själfva, söka göra det genom att mottaga inackordering » torde vara hvarken » egendomligt » eller » klandervärdt », utan helt naturligt. Dels äro de för gamla att lära något nytt yrke, dels är hvad de lärde i sin ungdom nu gammalmodigt, och dels hafva de ofta gamla kära husgerådssaker, från hvilka de hafva svårt att skiljas, och för hvilka de vid försäljning ej finge en bråkdel af deras värde. Som möbler i ett inackorderingshem däremot representera de ett kapital, som borde kunna påräkna någon ränteafkastning. Att låna och köpa nytt för att sätta upp ett inackorderingshem skulle helt visst aldrig löna sig utan orimligt höga inackorderingspris. Det är godt, om man kan få ränta på det kapital man redan har. Hvad det beträffar, att inackorderingsfruarna icke skulle känna sin plats, utan betrakta sig som första person i sitt hem, torde detta vara både helt naturligt och nödvändigt. » Godt mångväldet ej är; en allena blott härskare vare! » Hvarje butikägare eller affärschef är ju förste man i sin affär.