Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta var orsaken, hvarföre Komitéen i sitt förslag icke ville fästa sig vid andra kapital än dem, som redan vunnit någon betydenhet. Med afseende härå, föreslog ock Komitéen, att vid beskattningen borde alla de små kapital, å hvilka räntan icke uppgick till ett belopp, öfverstigande 200 rdr, helt och hållet lemnäs å sido samt vara från bevillning befriade. Af Utsk:ts förslag blir deremot en följd, att de, som med hänsigt till beloppet af deras inkomst af tjenst, näring eller rörelse,1 äro från beskattning fria, likväl, på grund af en ringa kapitalbehållning, måste erlägga bevillning för den sammanlagda ränte och - I) e 11 12 M aj e. jn. 97 Och arbetsinkomsten. I betraktande af dessa omständigheter, finner jag Komiténs förslag uti ifrågavarande hänseende bättre, samt anser derföre, att, såvidt man vill beskatta kapitalen, särskildt stadgande derför bör meddelas. Att åter sjelfva frågan om kapitalbeskattnings utgörande, icke bör möta något allmänt motstånd, är jag öfvertygad; ty den stora pluraliteten kan icke gilla och vilja för framtiden behålla ett beskattningssätt, enligt hvilket mycket förmögna personer ej betala någon annan afgift till Staten, än ett par rdr för antingen cn kusk, en betjent eller en husmamsell, på samma gång de likväl ega en årlig inkomst af många 1000 rdr. Det förefaller mig icke böra blifva så svårt, att vid beskattningens påförande hafva reda på de större och betydligare kapitalisterna, samt att någorlunda lämpa de afgifter, som de i bevillningsväg böra utgöra, efter det lefnadssätt de föra, samt den allmänt kända rörelse, som de idka Såsom ett exempel, huru man kan undgå kapital-beskattning, ber jag att få erinra, huru för omkring 15 år sedan en kapitalist fanns här i Stockholm, som vid bouppteckningen efterlemnade en förmögenhet af mer än 1,500,000 rdr banko, och under sednare delen af sin lifstid icke betalt eller vidkännt någon bevillning, som kunde hänföras till inkomsteller rörelseafgift.
Ocb vidkommande nödvändigheten att tillse, huruvida särskilda undervisningsverk, högre såväl som lägre, måste för qvinnor inrättas eller icke, hvilket Utskottet förmodar icke kunna undgå Kongl. Maj:ts uppmärksamhet, har Utskottet ansett olämpligt att genom sitt i målet framställda förslag gifva anledning till meningsskiljaktighet i ett ämne, hvilket först då synes böra göras till föremål för representationens öfverläggning, när man genom ett af sakkunnige afgifvet utlåtande sättes i tillfälle att taga alla på frågan inverkande omständigheter i öfvervägande. Aldra minst * skulle Utskottet vilja tillstyrka en underdånig framställning, uti hvilken endast i fråga om undervisning i de ämnen, som tillhöra läkarebildningen, skulle hos Kongl. Maj:t begäras vidtagande af sådana åtgärder, som med Ridderskapet och Adelns härutinnan fattade beslut åsyftas, helst Utskottet, för sin del, anser en förbättring af qvinnans ställning i samhället hufvudsakligen betingas deraf, att åt qvinnor i allmänhet beredes tillfälle i långt vidsträcktare måtto, än för närvarande gifves, till intellektuel bildning. Under tiden torde likväl ej vara skäl att vägra de qvinnor, som på ett eller annat sätt lyckas förskaffa sig erforderliga kunskaper, att blifva vid nu befintliga läroinstiluter examinerade och i passande befattningar använda, desto mindre som det visat sig, att qvinnor kunnat absolvera de kunskapsprof, som erfordras för inträde i telegrafverkets tjenst, utan att Staten för sådant ändamål behöft sörja för särskilda undervisningsanstalter.
Det heter uti dessa motiver, ibland annat, att ”Konungens beslut icke skola kunna ”jorhasla.de ”leiser,- att Statsråden, ställde under ansvarighet, icke blott Jför deras yttrade rådslag, utan äfven för deras tystnad, J1då de bort råda, måste sjelfve sorgfälligt söka upplysnin”gar, för att bevara sitt lif, sin välfärd och sin heder, och ”alt på detta sätt och genom de öfriga medel, som äro fö”reskrifna i afseende på ärendenas beredande, bör Konungen icke i något fall kunna missledas, och allmänna rösten -”icke kunna hindras att genom någon organ tränga fram ”till honom; att den oafbrutna vanan att höra råd, allvar"ligt och högtidligt gifna , skall i hans sinne stadga aktning "för sanning och rätt; och att” (äfven i det värsta fallet,) "om ännu en gång ett oblidt öde skulle på Sveriges thron ”uppsätta en egenmäktig Konung, skall dock den förenade ”kraften af hans lådgifvares föreställningar, af nationens ’fritt yttrade tänkesätt och af vissheten om kommande Stan”ders ovilja tidigt bryta hans våldsamma lynne.” Men det är icke blott i denna act man finner nedlagd en ledning för de förhållanden, som böra äga rum emellan Konungen och rådgifvarne och emellan Regeringen och Ständerna. Det förekommer äfven i andra. Det kan icke anses ligga utom ämnet för en så vigtig handling, som den Ståndet i dag har att utöfva, om jag ber att jemväl få erinra om ett document, som lärer få anses för ett af de vigtigaste, som kunna ligga till grund för hvars och ens tanke i detta fall. Det är Prins Johan Baptist Julii försäkran till Svea Rikets Ständer den 31 Oct. år 181 o, sedan H. K. H. genom deras val och förening blifvit förklarad för Svea Rikes Kronprins; och lyder sålunda : ”Alldenstund Ri St., genom ett fritt val, utkorat och förklarat
Gabriel Anrep. L. S. N:o 100. Uggla O O rullin. Robert Theofron Cederschiöld. I. s. N:o 400. Guslaf Fahnehjelm. L. S. N:o 49I. A. Kalmberg. L. s. N:o 078. Gillis Bildt. Ii. s. N:o 778. F. VV. Leijonancker. i, s. 85 IVro 37 0. J. G. Paykull. L. s. N: 390 Friherre Gyllenhaal lill Härlingstorp. Fullm. H. E. Taube, i. s. N:o 51. Avel Ros af Hjelmsäter. l. s. N:o 80. C. G. Stuart. L. s. N:o 325. Appelbom. Fullm. G. W. von Francken. L. s. N:o 4o0. Fredric Aminolf. Klingstedt. Fullm. C. af Geijerstam. Ii. s. IN:o 702. L. Ad. Prytz. L. s. N:o 857. Carlström. Johan Adam Roos af Hjelmsäter. Franc. Fullm. Arvid Drake. Fullm. Carl N:o 1,900 A. Robert Montgomery, i. s. N:o 1,030. Er. fsr. Gyllenberg. N:o 1,038. J. L. Stjernhoff. Fullm. G. Montgomery. l. s. N:o 1,l 87. Herr Haij. Fullm. Axel v. Rosen. L. S. N:o 1,255. M. G. von Schantz. L. S. N:o 1,468. Stedt. Fullm. Friherre C. F. Palmstierna. L. S. N:o 1,560 C. L. G. Celsing. L. S. N:o 1,626. Olivecrona. I;. s. N:o 1,696. Alex.
Så snart Collegierne inrättades, såsom Inspactioner öfver vissa administrationens afdelningar, blef af denna inrättning en naturlig följd, att de upplysningar o:h data, som för vissa måls utredande innan afgörandet nödvändigt erfordrades, skulle af dem lemnäs, emedan de uteslutande voro af dessa data i kännedom. Men, som Konungen i sittråd icke saknade män, hvilka, om det behöfdes, kunde, med full kunskap om Lagar och författningar, upplysa om deras rätta tillämpning i förekommande fall, så behöfdes icke att rörande denna tillämpning rådfråga några Col* legiér, hvadan ock, der egentliga upplysningar för målens fullständighet icke erfordrades, dessa directe hos Konungen afgjordes titan några Collegiers hörande. Genom 1720 års Regeringsform, som, under sken, att förefeygga enväldet, införds i Regeringen på en Serskildta Utskottets Betcinkanden, t gång både Fåvälde och Mnngvälde, stadgades ett så i oändlighet fortsatt Vederbör andes hörande, att föga något mål kunde hos Konungen, eller rättare Rådet, tili afgörande före omma, som icke genomgått alla tänkbara granskningar och blifvit af hvarje höra autoxitet försedt med tillämpningsoch sccommodationsgrunder och mångfalldiga på en mängd stadganden grundade af. eller tiiRstyrJjanden, Fröst till den Collegiala oredan befordrades härigenom tili snar växtlighet, och cfet onda grep 1 stillhet omkring sig, under hela den så kallade frihetstiden, för att längre fram göra sig för kommande generationer tätt känbar t. Att under den tid, sora förflöt efter 1789, det sålunda införda behandlingssättet af Ärendena fortfor, var en naturlig följd deraf, att, sedan Rådet var af»kaffadt och Konungen icke fattade sina beslut i någon constitutionel Rådkammare, utan i för tillfället sammankallade Conseiller, någorstädes råd och tillstyrkanden af ansvariga Embetsman skulle hämtas. Men, sedan, nuvarande Constilution blifvit införd, som åter försett Konungen med ständigt tillstädesvarande ansvarige Rådgifvare, synas Collegiernas råd nu mera ej vara af nöden.
Låt Erik få den han håller af. Hör en bön af hans gamle skolkamrat. Sven. Det är just inte Annas fattigdom, som jag bryr mej om. Herrskape skulle inte fälle ett enda ord i saken, om di visste hur det är mellan far hennes och mej. Nej, ju mer jag tänker på, att jag skulle bli slägt med Jan Hansson, ju omöjligere finner jag'et. Erik får ta hus hvar han vill, eller också ska uppgöringen mellan Ola i Gyllby och mej stå fast. Och nu inte ett ord mer om saken. Kom, Ola! Kom, Britta! Var inte ledsen, käre du! Britta. Ledsen? Pytt ock! Jag behöfver inte truge mej te en man, inte. (^Sven, Lisa, Ola och Britta gå in i stugan^) Brukspatronen (^till Erik och Anna^) Trösta er, stackars barn! Än är inte allt hopp förloradt. När fader Svens sinne hunnit svalna och han tänker lugnare på saken, tör han nog ge efter. Men skulle det hända, att han står fast vid sitt beslut, så ta'n er tillflykt till mig. Jag skall sörja för er framtid. (^Brukspatronen, Wilhelm och Lotta gå^) Anders. Gud hjelpe er, käre vänner; det här är för illa! Men jag har aldrig kunnat låte bli te tro, att olycka en gång skulle komme öfver er, derför att ni ska lefve som bondfolk, fast ni inte har bondfolks sinnelag. Men om det går derhän, att ni får lof bygge er e stuge på skogen, då vill jag promt hjelpe er och ni ska ta med utåf min förtjenst, tills ni kommer er i ordning. Åh, det ska nog gå bra. Erik. Tack, tack, Anders; Gud signe dej! (^Anders går^) Bengt. Hm! det ble ett snöpligt slut på midsommersvaka, och jag feck inte danse min Jöshäring, jag. (^Till bondfolket^) Kom, go' vänner! här är inte roligt länger. Nu går vi bort i granngåln och danser te ljusan dager. (^Går med folket^) Anna. Ett så hastigt slut tog all vår glädje! Tror du, Erik, att vi nånsin komma till lycka mer? Erik.
Medan nu champagnen fräste och porlade på den kongliga flottan, gick stadens lilla flotta in i småhamnarne, der de mest inbjudande kollationer arrangerades på gräsfläckarne. Här doftade kaffet och vinkalskålen från de ostindiska kopparne. Här sysslade de täcka värdinnorna med upplockandet ur sina korgar, och många löjtnanter, kaptener och majorer från landttrupperna hade med förtjusning slagit sig ned i dessa sällskap, der de vunno den sällan tilldelade förmånen att på en gång få göra både hustrun och mannen ett slags kur, nyttig för framdeles påräknade tjenster och nöjen ... Och pojkarne på sina skär kalaserade också vid några buteljer svagdricka, en påse skorpor och en strut knäck. Kortligen: hela scenen var ett brokigt, rörligt, lifvande spel. Under hemresan förhöjdes sinnenas njutning genom tvänne vexlande musikkårer från land och vatten. Då sjöngo också bergen med, ty det var gamla krigiska stycken som afslutade festligheten. Men ännu skulle denna festlighet förhöjas. Sent på qvällen spridde sig den lyckliga nyheten att öfverstlöjtnant Adlersparre återtagit den af fienden intagna positionen. Detta var visserligen icke någon storartad seger, men alldenstund norrmännen genom den blifvit bortdrifna från en god ställning, som eljest snart kunnat blifva ännu fördelaktigare, så lifvades förhoppningarne och modet, och den lilla segern gaf anledning till att några dussin korkar fingo smälla för skålen, i hvilken inbegreps den tappra miniatyr-trupp, som under föregående affären slagit sig igenom fienden och således sluppit att göra resan till Norge. Särskilt drack man för Adlersparre, men icke ens vår förutseende doktorinna anade att den skålen skulle bli detsamma som att dricka för Sverge. Hon kände sig dock betydligt stolt öfver att hvad hon förutsett hade besannats. Den 16 skref Armfelt angående den angenäma notisen bland annat: ”Jag hade längesedan bort besvara lilla biljetten från predikstolen7, vida uppbyggligare än många predikningar, men jag har haft fan att göra här.
Vidkommande serskildt öfverflyttningen; så enär densamma beslöts d. 16 Maji 1826 eller innan anledning att befara missväxt förefanns, anser Utskottet de olägenheter, hvilka voro en följd af MagazinsStyrel - Bet änka tiden, N:o 208. 333 sens öfverlagande af en annan Authoritet i en tidpunkt, då förnyade undsättningsåtgärder måste vidtagas, endast kunna tilIslirifvås den icke förutsedda, sedermera inträffade missgynnande omständigheten af en felslagen skörd. Med afseende å mängden af göromål vid MagazinsVerket samt den invecklade beskaffenheten af en del frågor, som till K. StatsContoirets handläggning öfverlemnades, har Utskottet icke funnit något att anmärka vid antalet af den under StatsContoiret, för dessa ärenders behandling, bibehållna personal, äfvensom de, vid den öfriga personalens förflyttande på ExpectanceStat följda grunder funnits öfverensstämma med de för dylika regleringar i allmänhet gifna föreskrifter. De förhållanden som under senare hälften af år 1826 inträffade, de utomordentliga åtgärder som deraf voro en följd, eller, med andra ord, dispositionen och redovisningen af det vid senaste Riksdagen anvisade Creditivet för Spannmålsupphandlingar, är ett ämne, som Utskottet nu går att serskildt för sig framställa så fullständigt Utskottet kunnat få detsamma utredt. På sätt nämndt är, hade R. St:r, innan de år 1823 åtskiljdes, hos K. M:t i underdthet anmält, huruledes de, i stället för de utvägar till landets bispringande i missväxtår, som dittills berott af Allm* Magazinsfnrältningen, hvilken skulle upplösas, beslutat att, i afseende på de Norra Länen, inrättningen af DistrictMagazinen borde understödjas och uppmuntras samt för de öfriga ett Creditiv af En Million 334 Stats-Utskottets Riksdaler ställas till K. M:ts Nåd. disposition, att, enligt vissa uppgifna allmänna grunder, vid förefallande behof användas.
Olivecrona, efter tagen nödig kännedom af lokala förhållanden, sammanstämmande meddelat, samt med afseende jemväl å lydelsen af det emellan Kongl. Majit och Kronan genom Krigs-kollegierne, å ena, och Eskilstuna fristad, å andra sidan, den 15 September 1856 upprättade kontrakt, hvarigenom Kronan till Eskilstuna fristad försålt åtskilliga Carl Gustafs Stads gevärsfaktori tillhöriga vattenverk och byggnader, hvilka icke. vore för faktoriet behöfiiga, genom förenämnde utslag förklaradt, att de ifrågavarande vattenverken i Eskilstuna å icke kunde anses lida något märkligt men derigenom att, jemte det den för Kronans nuvarande slipverk begagnade vattenrännan blefve för den ifrågaställda slussanläggningen upptagen, den andra närbelägna rännan i stället blefve använd för ett slipverk, äfvensom för samtida bedrifvandet af något annat för faktoriets utvidgning möjligen erforderligt vattenverk, derest vattentillgången funnes dertill tillräcklig och för slikt ändamål lagligen kunde nyttjas; i följd hvaraf någon skadeersättning för den minskning af vattentillgången i ån, som af den ifrågavarande slussningen förorsakades, icke borde ega rum. Kongl. Maj:t har tagit detta ålit i nådigt öfvervägande; och då den föreslagna slussbyggnaden i Eskilstuna å, för beredande af utsträckt kanalförbindelse med den så kallade Gamla Staden, obestridligen måste lända till icke ringa gagn, för allmänna rörelsen, enär, utan rubbning i de fördelar, som i detta afseende äro beredda genom den utanför fristaden anlagda hamn, äfven en lastageplats i det inre af staden skulle vinnas, samt vissa delar af staden härigenom erhålla en betydligt förkortad väglängd till hamnen.
December remitterat ärendet till RiddarhusUtskottet, dagen derpå under discussionen om hvad utväg de i anseende till stympningen hade att taga, voro aldeles i okunnighet om den Nådiga stadfästelsen. En värd Ledamot Herr Rosenblad yttrade: ”det han, i enlighet med ”Utskottets åsigt, instämde deri, att anse ”det Konungen icke afslagit den del af nya ”Riddarhus-Ordningen, som Kongl. Maj:t ”förklarat sig icke hafva medhunnit alt Den 18 November f. m. ”granska.” En annan värd Ledamot Herr Cederschöld förklarade sig icke hafva funnit annat, än att Lagstiftande magten vore jämnt fördelad emellan Konung och Ständer och att det sålunda vore gifvet, att om Konungen kunde antaga vissa delar af ett förslag, som Rikets Ständer till hans godkännande öfverlemnat, skulle äfven Rikets Ständer med förändringar kunna gilla hvad Konungen till deras pröfning framställer; hemställande om det vore tänkhart, att en Konung skulle promulgera en stympad lag, kunde den värde talaren icke finna, att Ständerna voro skyldiga att såsom Lag erkänna ett af dem ingifvit, men af Konungen endast till vissa delar antaget Lagförslag. Det skulle ju kunna hända, att förslaget innehölle i vissa §§. allmänna Stadganden och i andra högst nödiga undantag, i vissa §§. pligter och i andra rättigheter. Huru skulle nu Lagen komma att se ut, om den sanctionerades med uteslutande t. ex. "af undantagen och rättigheterne. Efter sådana discussioner stadnade Ridderskapet och Adeln omsider i det heslut, hvaraf resultatet anmältes genom en underdånig skrifvelse under samma dag, af det väsendtliga innehåll, att Ridderskapet och Adeln anhöll, det Kongl. Maj:t ville i nåder uppskjuta utfärdandet af en ny Riddarhusordning, intill dess Kongl. Majit
Jag kan icke finna något skal alt uppskjuta målet längre, än som kan fordras för att derom taga kännedom, isynnerhet då inga andra mål synas vara för handen att under tiden behandla och afgöra. Af denna anledn. anser jag lämpligast att företaga inkomstbetänk. före Lördagen, t. ex. Onsdagen, emedan i annat fall, enligt inin tanke, vållas ett ändamålslöst fördröjande af riksdagen. Frih. Nauckhoff, Joli. Otto: Efter den föredrag ning Hr Landtm, behagat proponera , lära om Onsdag Const.- Utsk:s mern. förekomma. Jag tviflan på att då så mycken tid blir öfrig, alt behörig uppmärksamhet kan lemnäs åt ifrågavar. betiink. Jag ar således för min del af ilen tanke, alt delta betänk, bör omedelbarligen föregå pröfningen af slatsreglertn, den må förekomma hvilken dag sorn helst. Hr von Troil: Den siste värde talarens försigtighet synes mig temmeligen öfverflödig, ty det faller af sig sjelft, alt 0111 målet icke hinner afgöras 0111 Onsdag, kan det icke då företagas. Men jag anser sannolikt, att Const.Ulsk:s helänk:n ej kunna upptaga hela ilen dagens plenum, ulan att ganska betydligt deraf blir öfrigt för andra måls haudläggning. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att SlatsUlsk:s utlåt, angtde inkomsterna bör till pröfning företagas, så snart som det på föredragningslistan förekommer, dock innan föredragningen sker af SlalsUlsk:s utlät. 0111 utgifterna under statsreglerings-titlarna. Frih. Nauckhoff: Den försigtighet, som blifvit mig förebrådd, leni tiar jag å sido. Man har likväl sett, att otåligheten mot klockan 10 eller 11 om natten ökar sig i starkt förhållande till minutvisaren.
Till underhållande af beväringsmanskapets beklädnad i anledning af föreslagen förlängd exercistid 567,000: — 4:o För Topografiska Korpsens arbeten. Till dessa arbetens fortsättande samt karte-gr a v eringen 90,000: — o: o För Arméens pensionering. För fortsätt tillämpning af den vid sistlidne Riksdag godkända, förhöjda pensionsstaten för Arméen. jemte den nu för Gottlands Landtbeväring föreslagna förhöjda pensions-stat, ett ärligt kreditiv af 50,000 R:dr och således för 3 år 150,000: — med förbehållen rättighet för pensions-kassan att, i den män sädant behöfves, utbekomma behållningarne å 1858, 1859 och 1860 arens kreditiv för ifrågavarande ändamål, till upprätthållande af pensions-kassans egen, enligt gällande pensions-staten, åliggande pensionering, ett ärligt kreditiv, lika med hvad vid sistlidne Riksdag beviljades, af 85,500 R:dr årligen eller för 3 är 256,500: — 6:o För Officerares anställande i utländsk krigstjenst. Till understöd ät dessa Officerare 27,000: — « CaQ — Ä.bilo,ö00‘ hvilka alla förestående extra, anslag föreslås att utgå under åren 1861, 1862 och 1863 med |:del eller 899,500 R:dr ärligen. Bil. JHS 2 titt Kongl, Mttfita Nåd. Anslag för engäng. För uppskattning af indelta Arméens boställen 100,000: — till Ridhusm. fl. byggnader för Lif-Regementets Hus sar-korps 75,000: — » ersättning för utarbetande i sammanhang med Krigskollegii bokslut, af uppgifter öfver samtliga kostnaderne till de särskilda föremål, som tillhöra Kol legii förvaltning 2,000: — 177 000: - . Tillhopa: Extra anslag
samt till bestridande af kostnaden för uppsättningen af den föreslagna nya sappör-truppen äfvensom jag, under ytterligare åberopande af mitt underdåniga förslag till ordnande af försvarsverket till lands, underdånigst föreslår, att Eders Kongl. Majit, jemte det Rikets Ständers bifall begäres till uttagande utur det för krigsbehof bildade reservförrådet för beväringsmanskapet ej mindre af nödiga reqvisita till första uppsättningen af det till vapenöfning påräknade manskaps beklädnad, än ock af remtyg, utredning och tältlags trosseffekter för detsamma, tillika täckes i nåder äska: Till arbetslöner för munderingarnes förfärdigande samt anskaffning af hufvudbonader och tält åt samma manskap samt för derefter nödig blifvande förstärkning af berörde reservförråd, ä 45,000 Ridr årligen Tillsammans Ridr alla dessa anslag att under 3:ne år med en tredjedel årligen utgå; och torde i sammanhang härmed Rikets Ständers uppmärksamhet böra fästas på angelägenheten deraf, att de för nästkommande år 1848 behöfliga anslag för topografiska korpsens arbeten samt till fästningsbyggnaderne varda särskildt och så tidigt beviljade, att samma arbeten ej, i brist af medel, må komma att afstanna.
StatsUtsk. bär Utgått från den synpunkten, att Ständerna vid sisth riksdag öfverlemnade verkställigheten af ekplanteringen i Riket tili den verkställande magten ock anslogo medel dertill. StatsUtsk. hal* ansett, att i denna, såsom i alla andra frågor, hvarje Statsmagt bör hålla sig inom den i grundlagen densamma anvi 5 II. 20 i54 Dea i5 April t. m. sade verkningskrets och icke, utom då omständigheterna det påkalla, ställa sig på yttersta gränsen deraf. Jag tror, att sedan Ständerna till Konungen öfverlemnat så väl medel till planteringarna som gillande af förslaget i sin helhet, och Konungen äger fria händer att såväl inköpa den jord, som kan vara tjenlig, sorn att genom utbyte af Kronans nu ägande jord anskaffa någon sådan, ärendets fullbordande hörer helt och hållet till administrativa magten och att det icke står så bedröfligt till med administrationen, att lagstiftandemagten behöfver öfvertaga denna del af statsbestyret. Ur denna synpunkt har StatsUtsk. endast ansett sig med afseende på den outredda frågan, huruvida Wisingsö eller Bispmotala är tjenligare för ekplanteringen, trott sig böra tillstyrka, att en fullständig undersökning må ske, innan det afgjordes, hvilketdera stället härtill skulle väljas, och att, såvida Wisingsö linnes så tjenlig, att den började ekplanteringen bör företrädesvis der fullföljas, Konungen måtte låta vidtaga de derstädes för sådant ändamål nödiga åtgärder. Dermed har således Utsk. icke tillstyrkt, att ekplantering uteslutande må ske på Wisingsö; ty ekplanteringen derstädes hindrar icke en ekplantering i Skåne och ej heller inköp af jord i denna provins, i händelse Styrelsen vill der låta verkställa ekplantering; och, till bevis att medel dertill finnas att tillgå, tager jag mig friheten att erinra om de 127,000 R:dr, som till följd af R. St:s beslut vid förra riksdagen finnas till Konungens disposition i Riksg.Cont.