Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
11 då, så vidt jag kunnat erfara, den ifrågavarande författningen, som afsåg beträdandet af en ny bana i fråga om tillsyn å förmyndarevården, eller åtminstone genomförandet af en princip, som aldrig vunnit tillämpning, ännu icke varit gällande mera än fyra år, under hvilka, så vidt jag erfarit, systemet vunnit en utveckling, som synes tillfredsställande, särdeles med afseende derpå att det gällde en kommunal-institution, af hvilken man i början ej får vänta för mycket; då den öfverklagade olägenheten för förmyndaren kan undvikas på det enkla och naturliga sätt, att han vidtalar gode männen att insända hans jemte öfriga förmyndares räkenskapsutdrag till domstolen; och då först någon tids ytterligare erfarenhet torde kunna gifva tillfyllestgörande ledning för författningens omarbetande; så hemställer jag, för min del, att Kongl. Förordningen den 24- September 486'1 för närvarande må bibehållas oförändrad;» af Herr Olivecrona och Biskop Flensburg, som instämt med Grefve Sparre. Ank. till Exp.-tTtsk. den 10 April 1866, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring i lagen för åhörare vid Rikets Ständers sammanträden den 1 Mars 1830. I en hos Höglofl.
Majit i Nåder fastställd, hvadan den föreslagne underdåniga hemställan icke vore af behof påkallad; att, om emedlertid en sådan skulle ega runi, det åtminstone icke vore lämpligt, att, på sätt Utskottet föreslagit, Rikets Ständer, då de begära, att Kongl. Majit, till ledning för deras åtgärder, må täckas en dylik plan meddela, tillika tillkännagifva sina åsigter angående de grunder, hvarefter de önska den uppgjord; att behandlingen af dylika organisationsfrågor för öfrigt icke tillhör Stats-, utan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet; att ett så beskaffadt Sjöförsvar, som Stats-Utskottet omförmäler, eller med uteslutande af Linieskepp och inskränkning hufvudsakligast till Skärgårdsflotta, ingalunda vore ändamålsenligt, enär en betydlig del af Sveriges kust är så öppen, att den icke kan af Skärgårdsfartyg försvaras, utan dertill ovillkorligen behöfdes Linieflotta, som dessutom vore af nöden till skyddande af Rikets handel, hvarjemte angelägenheten fordrade, att Sverige eger en dylik Flotta, som uti öppna sjön kan gå fienden till mötes och afhålla en Flotta af större fartyg, som annars lätt befordrade landstigning å de många derför tillgängliga ställen och gåfve anledning dertill, att landet, i ovisshet, hvilka punkter kunde hotas, blefve med underhåll af en kostsam
Prot. ié‘4@- 4 Sami. i Äfd. 2 Band. 3i;sta Haft. 1 2 Stats-Utskottcts Utlåtande, N-o 36/j.. randes betalningsförmåga uppdragas åt en serskild, inom hvarje socken utsedd, Comité; att en sådan allmän afskrifning, som blefve en följd af Utskottets förslag, ingalunda vore lämplig, enär lättja och sorglöshet derigenom uppmuntrades, i stället alt allmogen borde vänjas att, genom arbetsamhet och omtanka, under lyckligare förhållanden, godtgöra det understöd, de i bebofvets stund erhållit, hvarföre oek indrifningen af rle utestående fordringarne, i stället alt, på sätt Utskottet tillstyrkt, i möjligaste måtto fortskynda*, borde småningom verkställas, på det tillfälle till afbetalningar måtte beredas; samt att, i de fall, då hufvudgäldenärerne sakna tillgångar, Staten icke skäligen borde begagna sig af rättigheten att af borgesmännen betalningen utkräfva; och uti Bomle-Ståndet: att, då Utskottet tillstyrkt, att, vid undsäLtnings-ford ringars indrifning, gä leienärernes fasta egendom, behöflige bohags-ling, klädespersedlar erfoi der lige kreatur och åkerbruks-redskap, samt nödigt utsäde borde undantagas, dessa undantag vore så vidsträckta, att några andra tillgångar ej gerna hos allmogen förefinnas, hvaraf följden blefve, att mångå, sora vore i den ställning, att de skäligen kunde och borde undsättnings-skulderne godtgöra, blefve derifrån fritagne, hvilket ingalunda vore billigt, enär betydliga förluster för Stats-Verket derigenom uppkomme och drabbade samtlige skattskyldige, hvadan afskrifningen borde inskränkas till sådane gäldenärer, hvilka befinnas verkligen oförmögne att sina ifrågavarande skulder godtgöra.
Om det är ostridigt, att ett vidsträcktare användande af stämplade pappers-afgiflen skulle förskaffa staten tillgångar, hvilka medgåfvo lättandet af andra ojemnt eller obilligt tryckande bördor, har jag således trott en upplyst representation både kunna och böra, genom småningom skeende förändring, bereda den större allmänheten erfår enhet om fördelarne af detta beskattningssält, samt att en lämplig början kunde göras med föreskriften, att skuldförbindelser åfelt visst högre belopp böra. för att vara gällande, skrifvas på eller efter viss tid från utfärdandet beläggas med stämplad!. papper, hvarigenom jemväl den fördel vunnes, att kapital islen kunde träffas med någon beskattning, äfven då lian af sina penningar åtnjuter mindre än 6 procents ränta. c) Sedan genom de upplysningar, hvilka Bevillnings-utskottet, med anledning af Herr Lindet skölds i ämnet väckta motion, förskaffat sig, blifvit fullständigt utredt, att den inkomst, karta-sigillata-försäljningsmannen vid hufvud-kontoret i Stockholm förut kunnat påräkna, genom de i förordningen angående stämplade pappers-afgiflen i sednare tider vidtagna förändringar, så betydligt förminskats, att den numera ej torde kunna beräknas till högre än omkring 5oo r:dr om året, en summa, som jag ingalunda kan anse motsvara hans ansvarsfulla befattning, bar jag inom Bevillnings-utskottet röstat för den förändring i 18 § af ofvanberörde förordning, alt karta-sigillata-försäljningsmannen vid hufvudkontoret i Stockholm skulle, lika med försäljningsmännen i landsorten, få beräkna sig till godo fem procent af det försålda eller använda karta-beloppet.” Herr Friherre Raab instämde uti punkten b, Herr Grefve Posse och Herr Biskop Bruhn uti punkterna a och c, Herr Aminoff uti punkterna b och c, Herr Rhodin uti punkten c samt Herr Munck uti alla punkterna af denna reservation. af Herr komminister Hallen'. ”Jemte det jag vördsammeligen anhåller få till protokollet antecknadt, det jag icke deltog uti Höglofl.
Svenska arméen har under den längre tid, dess uppträdande till fäderneslandets försvar ej varit påfordradt, först innevarande år fått i sina leder upptaga det manskap, som är beräknadt till dess förstärkning i krigstid. Den utsträckta vapenöfning, Beväringsmanskapet till följd af Rikets sednast församlade Ständers beslut undergått, har medgifvit detsammas användande i förening med stam-trupperna, och en början har derigenom blifvit gjord att till hvarannan sluta de delar af arméen, hvilkas närmare förening skall utgöra Svenska härens styrka. Den vidare utveckling bevärings-inrättningen bör erhålla, sättet derför och användandet af Beväringsmanskapet, täcktes Eders Kongl. Majit tillåta mig att framdeles få föreslå för beredande af särskild framställning härom till Rikets Ständer. För det närvarande utbeder jag mig således att blott fä anmäla de frågor, hvilka, enligt hvad jag redan antydt, nu torde böra komma under Nådig pröfning. Ibland de frågor, som af Eders Kongl. Majit vid förra Riksdagen till Rikets Ständers pröfning framställdes, förekom äfven förslaget om fullständig organisation af Svenska General-Staben. Ehuru detta förslag icke blef af Rikets Ständer antaget, hyser jag likväl öfvertygelsen, att de lnifvudgrunder, hvarpå detsamma hvilade, förr eller sednare skola erkännas såsom riktiga och ändamålsenliga. Om således, oaktadt angelägenheten för försvaret att hafva General-Staben på ett fullt tillfredsställande sätt ordnad, jag nu afstår från anhållan om förnyad framställning i ämnet, omfattande General-Stabens fullständiga organisation, sker sådant endast af det skäl, att Statens tillgångar icke torde detta medgifva. — För att emellertid så mycket Bil. M 2 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1859. 3 sorn möjligt underlätta organisationsplanens framtida utförande, så att verkställigheten deraf icke vidare ma fördröjas, då tillgångar dertill kunna beredas, hemställer jag i underdånighet, att nu mätte hos Rikets Ständer begäras de anslag, hvilka äro nödvändiga för vidtagandet af åtgärder till General-Stabs-officerares bildande.
Långt ifrån alt förneka grundsatsen af stadga i tull-lagstiftningen dess fulla värde, är Utskottet fastmera af den tanke, att rubbningar i denna, likasom i all annan lagstiftning, endast efter moget bepröfvande och sorgfällig undersökning af Bill. till R. St. Brot. 1850 & llläl. ä Sami., 1 .t/d., 5 Haft. 1 2 BeviUnings-Utskottels Betänkande, M S. behofvel bör ega rum; tnen der detta behof åter oafvislig! framstår, der tror ock Utskottet hvarje dröjsmål med ändrings vidtagande vara lika oklokt som olycksbringande. Och ehuru nu gällande tulltaxa icke mera än två år tjenat tili efterrättelse, må man likväl icke förbise, alt mängden af dess stadganden är berntsd från äldre, hvar efter annan gällande, tulltaxor och att således mångårig erfarenhet gifver ledning för bedömrnandet af dessa stadgandens större eller mindre lämplighet. — Då Utskottet i följd af en sådan erfarenhet och på grunder, som här nedan skola närmare utvecklas, funnit sig icke kunna underlåta att, med anledning af Kongl. Maj:ts högstberörda nådiga skrifvelse samt flera hos Riksstånden väckta motioner, föreslå åtskilliga ändringar i gällande tulltaxa, hemställer Utskottet alltså, att ofvannämnde af Herr Friherre Cederström, Herr Doktor Sandberg, Herr Almgren och Nils Strindlund väckta motioner icke mätte lill annat beslut föranleda, än att de bestämmelser i gällande taxa, hvari ändringar icke här nedan föreslås, fortfarande bibehållas. Genomgripande förändringar i tulltaxan hafva blifvit yrkade: inom Ridderskapet neli Adeln af Herr Rosenblad, IL, som såsom sin motion upptagit det af Herr Tu 11 - distriktschefen m. m. W. Karström nästlidne år från trycket utgifna »Förslag till tulltaxa för inkommande varor» med några få af motionären derifrån gjorda afvikelser; och inom Väliofl.
Öm derifrån afdrages hvad StatsContoiret kunde ögonblickligen uttaga; så försloge tillgången icke på långt när. Men om vi blott afdraga: Con - Transport: 155,929: 37. 3. Den i3 April. Transport 155,929:37.3. toirets skulder på 1828 års anslag • ^3,866. 21. 6. samt utelöpande 3-procents-sedlar, hvilka vid anfordran skola infrias med i3,ooo. 56,866:21.6. så återstår verkelig tillgång 9g,o63: i5. 9. Det är möjligt, att 4° & 5o,ooo R:dr sedermera ingått, och att inga skulder eller 3-procents-sedlar i dessa dagar betalats, så att behållningen i dag utgör 200,000 R:dr. Men, på sätt Friherre Åkerhjelm redan anmärkt, är det under detta qvartal, som nästan bela Bevillningen inflyter. Dermed skola alla l\ qvartalens utgifter bestridas, i den mon StatsContoirets Reqvisitioner ankomma. Hvad man således nu tager bort af dessa tillgångar, brister under ett annat qvartal. Skulle StatsContoiret nu icke behöfva några medel, eller hafva den liöfliglieten att icke begära dera, förrän Götha Canal fått sitt fullt ut, så äger visserligen RiksgäldsContoiret för ögonblicket tillgång till den ifrågavarande summan utan upplåning; men på det hela är detta den enda utväg, som återstår. Det har således varit ganska ärligt och uppriktigt af Herr Lefren att framlägga rätta förhållandet. Emedlertid, och då meningarne svårligen torde kun20 H. i5 aa6 J)en i3 April. na förenas om sattet att anskaffa bidraget, så länge något hopp ännu återstår för dem, som alldeles vägra det; hemställer jag, om det ej vore lämpligast att först afgöra den enkla hufvudfrågan, och under tiden uppskjuta alla bifrågor. Mitt förslag till ContraProposition är derföre detta:
Det tyckes mig derföre, alt den anmärkn , Hr Munck af Rosenschöld gjort, är alldeles obefogad och jag tror alldeles icke att Statslltsk. brutit emot formerna. Hr Munck a f R os en s ch ö 1 d: Om jag icke fruktade att slöta emot det ordspråk, som Hr von Hohenhausen citerade, så skulle jag svara honom: nu vill jag blott för R. o. Ad:s räkning nämna, alt om den värde ledamoten, som vändt sig dirccte till mig, Hr von Hohenhausen, icke kunnat lemna sin högdragenhet och andra menskliga svagheter utanför dörren, så hade han åtminstone kunnat lemna den lanken på sitt höga embete i Staten och detaccord, som gjort honom förtjent af detsamma, och besinna att jag är Svenska folkets representant likaså väl som han. Hr von Hartmansdorff: Man har anfört, alt den ifrågavar. stallbyggnaden lage helt nära intill sjöstranden och att således eldsläckningsanstalter lätt skulle kunna vidtagas i händelse af yppad eldsvåda. Jag minnes icke säkert, men vill likväl tro, att det var under loppet af denna riksdag, som sednaste eldsvåda på Riddarholmen inträffade, då ett boktryckeri med tillgränsande byggnader förstördes, ehuru de äfven voro belägna vid sjöstranden. Branden, ehuru aflägsnare, var icke utan fara för Riksg.cont:s hus och äfven för Riddarhuset. Det har blifvit sagdt, alt det finnes en gata emellan stallet och den tomt, hvarpå Riksg.contrs hus är beläget. Jag vet icke om man kan kalla för gata en gång, som är slängd genom en port och som icke är mera än omkring 5 alnar bred. En sådan gala lärer åtminstone icke varn af beskaffenhet alt kunna afhålla elden. När man här omförmäler, att man för brådskan med riksdagens slut icke kan bevilja några medel till stallbyggnaders uppförande, så torde jag likväl få erinra, alt om utrymme saknas i närvar, ögonblick för H. K. H.
Hvad den värde Ledamoten yttrat angående Artilleri-vapnets behof af högre anslag, i proportion till befälets och truppens personal, än andre vapen, då man af dem hör kunna fordra mera öfning och större uppoffringar af tid och krafter,i och för deras yrte, deruti instämmer äfven jag; och heder allenast, att få yttra, det jag tror, alt han misstagit sig angående de ziffer-uppställningar, sorn i den Kongl. Propositionen i denna del förekomma. Jag anser dem rigliga, och torde detta innan Justeringen kunna blifva upplyst, då det nu vore opassande, att uppehålla Ridderskapet och Adeln med siffer-upprepningar. Friherre Anckarswärd har ansett GeneralsLöner alldeles obehöflige. Jag är ej af denna tanka. All tids erfarenhet har visat hos oss behofvet af ständige Inspecteurer, eller Mönsterherrar. Vår Annee, fördeld på en vidsträckt yta, kan ej utan stora kostnader för håde det allmänna och de enskilte, årligen sammandragas till stora Läger. Enhet i manoeuvre, i tjenstgöring, i hushållning, måste vinnas derigenom, att serskilde, dertill duglige och nitiske män af hög rang af Konungen utses, att der - Den 22 December f. m. öfver vaka. Och jag vägar alltså tillstyrka, att Utskottet måtte afse ett sådant behof. Deremot anser jag mig icke böra underlåta att yttra mig angående en annan högst vigtig angelägenhet. Här har blifvit bestridt, att 80 §. angår både befälets och truppens indelningar. Jag är deremot af den öfvertygelse, att den omfattar Indelningsverket i det liela; och hvad mera är, jag tror, att det är nödigt, att fästa uppmärksamheten på bestämmelsen i 6’4 §., att hvad af Rikets Ständer anslås skall anordnas till de af Rikets Ständer pröfvade behof och efter den upprättade Staten. Dermed menas den af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag upprättade, så kallade Rikets Ständers Stat.
Ut* skottets jemknings-förslag gilla, endast med den förändring, att blott en 90 kannors panna må på landet å en och samma egendom, samt i Staden uti ett och samma Verk, eller Hus, få nyttjas. Bifölls. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. tre qvart till 11 om aftonen. In fidem Protocolli l O. J, Lagerheim. Dm 30 Maji. J75 Lördagen den 30 Maji, Plenum kl. half 10 förmiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Hög^ loflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Slockholm, eftermiddagen den 29 Maji 1818. S. D Föredrogs å nyo och gillades Bevillningsutskottets under N:0 20 afgifne, samt den 25 dennes på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets den t dennes meddeldte Betänkande, angående Postlnrättningen, och de deraf till Statsverket in«i flytande inkomster. Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogos Allmänna Besvärs och EkonomieUtskottets den 15 dennes afiåtne, samt den 27 derpå följde på bordet lagde tvenne Memorial, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkanden : 1) I anledning af väckt fråga om allmänna landsvägarnes rätande; Den 30 Majt, 2) Rörande yrkad jemkning i transportskyldigheten af Tionde och Afrads spannmålen; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde tvenne Betänkanden redan blifvit af de öfrige Irenne Respective RiksStånden bifallne, äfven för sin del dervid nu mera låta bero. Ut supra.
Skrifvelse N.o 1QI. hvilka sedermera till Borgmästare blifvit utnämnde, frän det års början, då de till tjensten utnämnas; börande så val dessa retroactiva, som de årliga afgifterne utgå efter den grund, som för Inrättningen nu är gällande eller framdeles stadgas; att, vid blifvande Borgmästareledigheter, löne-inkomstem under 3:ne så kallade liggemånader skulle Pensions-Inrättningen tillkomma; att begrafningshjelps innehållning å Borgmästarnes lonevilkor bör ega rum för Civil-Statens Pensions-Cassas räkning, med rättighet för dem, som erhålla Pension, alt, i likhet med hvad för andre delegare är stadgadt, vid frånfälle från Pensions-Inrättningen utbekomma begrafningshjelp; likväl och med hänsigt dels till olikheten i Borgmästarnes lönevilkor, dels dertill, att Borgmästare icke hafva löner å Rikets Stat, hafva Rikets Ständer trott alt så beskaffad nådårsbesparing vid Borgmästares afskedstagande borde bestämmas till |:delar af det årliga pensionsbelopp, innehafvarne ega att påräkna, samt denna till Pensions-Cassan ingå utan sammanblandning med Stats-Verket eller dess medel; äfven som slutligen att, då Stockholms Magistrat har en egen Pensions-Inrättning förden vid densamma anställda större personal och alltså vid detta tillfälle icke behöfver tagas i betraktande, Rikets Ständer ansett lämpligast vara det classificationen borde upprättas på det sätt, att Borgmästare i Götheborg, samt i irsta, 2:dra och 3:dje classernes städer uppföres i Pensions-Reglementets 3:dje dass, der pensions-beloppet är 5oo R:dr, att Borgmästare i 4:de classens städer uppföres i 4-‘de classen med 4oo Rrdrs pension, samt Borgmästare i 5:te classens städer i 5:te classen af Peusions-Reglementet med pension af 3oo Rrdr.
I sådant sakernas skick måste jag, som öppet erkänner mig tillhöra den förra meningen, heldre sjelf uppoffra något af mina åsigter, för att icke förlora allt, och följakteligen, efler att i ganska få delar hafva deltagit i de beslut, som grundlaggt Utskottets Betänkande, och för att icke uttrötta med en reservation, lika vidlyftig som sjelfva förslaget, nu endast uttrycka den serskilda tanke, att jag, i anseende till förändrade omständigheter medelst sli Ininga me mellan olika meningar och mäktiga intressen, flir min del öfvergår lill det totalomdöme, alt Rikets Ständer bäst sammanjemka allas fördel genom antagandet af Kongl. Majlis Nådiga skrifvelse af den (i sistlidne Augusti, som förutsätter bibehållande hufvudsakligen af nu gällande tulltaxa, och detta destoheldre, sorn densamma ännu icke varit i aine år tillämpad, således ej heller kunnat ådagalägga något tillförlitligt re sallat af sina verkningar. — Det är visserligen en sanning, att Utskottet redan fattat beslut om ett sådant tillstyrkande, hvilket står tydligen att läsa i första punkten af Betänkandet, men beledsagadl af så många förbehåll, rubricerade under åtskilliga: ”antingen” och ”eller" att, -när dessa prohibitismens understuckna bundsförvandter med lojal sköld fått advocera sig fram hela tulltaxan igenom och deri tillvägabringa en mängd genomgripande förändringar, 194 till antalet, återstår af den Kongl, skrifvelsen föga iner än namnet.
Det skulle då kunna inträffa i Stockholm, att då här vore en marknad, som räckte 5 eller 6 veckor, så skulle här icke få säljas något bränvin i Stockholm under den tiden; men man får komma ihåg, att 35:te §:n, hvilken R. o. Ad. förut antagit, innehåller, att med bränvin här förstås äfven andra brända eller destillerade drycker; således skulle, under alla de tider i städerne då marknad hålles, hvarken Årrak, Cognac, Rhum eller Punsch kunna få försäljas och förtäras. Detta innebär, om icke en orimlighet, åtminstone ett så skarpt lagbud, alt jag tviflar på möjligheten, att kunna få det samma eflerlefdt, och ehuru varm jag' må vara för nykterhetens goda sak, sä anhåller jag att R. o. Ad, ville afslå detta mom. Hr Printzensköld: När Särsk. Utsk:s första JJetänk. i denna fråga förevar, och R. o. Ad. ansåg nödigt, att en mängd förändringar i detsamma borde ega rum, så yrkades af åtskillige ledamöter återremiss, och att R. o. Ad. icke skulle definitivt fatta sina beslut. Till skäl hvarför man åberopade det förhållande, att Ståndet icke kunde så noga öfverväga ordalagen eller frågans beskaffenhet, att ju icke ett misstag dervid kunde upkomma, men att deremot ett sådant misstag kunde af Utsk. förekommas. Man staduade också, på grund deraf, i förenämnde beslut att icke då definitivt afgöra denna fråga. Följderna deraf visa sig också redan, när man närmare begrundar första punkten i Utsk:s förevande §, hvilken stadgar att: ”A landet vare minuthandel med eller utskänkning af bränvin förbjuden på eller invid det ställe, der auktion, marknad eller mönstring med beväringsmanskap hålles, eller der menighet för kronoskjutsning eller skallgång samlad är.”
St:r^ville förhöja utförseltullen på sparrar, som visat sig vara altför låg, till 30 öre rmt pr stycke, och att till sparrar måtte räknas den sorts plankor, hvilkas bredd understiger 8 tum, och i tjocklek öfverstiger 3*/4 tum till 8 tum, utöfver hvilken tjocklek benämningen af bjelke inträder, vågar jag föreslå, att utförseltull för plankor och bräder under 8 tums bredd, samt för sågade läkter och ribbor, måtte sålunda bestämmas pr tolft, nemi.: Den 30 November e. m. 543 för 3 tunis till 2x/2 tums tjocklek 20 öre, „ 2'/2 (1:0 , l’/2 <1:0 <1:0 15 „ „ l‘/2d:o oell öfriga tunnare sorter bräder 10 „ och „ sågade lii k ter och ribbor, 3 tums bredd oell derunder, samt varierande tjocklek mellan 3 turn och derunder 5 , Jag anhåller slutligen att denna min motion måtte till BevTJtskrt remitteras. Remitterades till Bevilln.Utskit. Slutligen afgnf Hr Ros en motion af följande innehåll: Så viii inom detta Högloft. Stånd, som inom Högv. PresteSt:t hafva motioner vid föreg:de riksdagar blifvit väckta i ändamål, att åstadkomma beslut om en lämplig beskattning å hundar. Men, oaktadt talande skäl för en sådan åtgärd blifvit anförda, hemtade från andra länders erfarenhet om fördelarne deraf, och der ådagalagda förhållanden, att en sådan beskattning, utan synnerligt betungande för de i fråga vide husdjurens egare, lemnat högst betydliga inkomster för Statskassan, hafva motionerna icke rönt någon framgång. R. H. St:r hafva lemnat dem utan afseende, hufvudsakligen af den orsak, att en sådan skatt enligt deras åsigt icke öfverensstämmer med de grunder, som i sednare tider blifvit följda uti frågor, som röra bevillnings-lagstiftningen. Dä jag nu, detta oaktadt, vågar ånyo draga denna fråga om påbjudande af omförmäldta skatt under R. H.
Med stöd af dessa intyg, och då Lidén, såsom Kurhus-läkare, icke egde rätt till pension, till hvilkens bestridande kurhusmedlen icke lemnade tillgång, helst Calmar läns stora utsträckning föranledt dess delande i trenne särskilda distrikter, hvarigenom läkare och förvaltnings-kostnader betydligt ökats, har Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer att bevilja Ivurhus-läkaren Lidén, vid afskedstagandet, en pension på allmänna Indragnings-staten af 750 Ridr Rimt, motsvarande den lön, han nu i egenskap af Kurhusläkare åtnjuter; — och får, på grund af de anförda förhållandena samt i betraktande af angelägenheten deraf, att Doktor 56 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. Lidén ej må komma att allt för länge qvarstå vid omförmälda befattning, sedan försvagad helsa satt honom ur stånd att densamma behörigen handhafva, Utskottet tillstyrka, att den begärda pensionen må beviljas. 69:o. Sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Gottlands län, uti skrifvelse den 4 Januari nästlidet år, till Kongl. Maj:t öfverlemnat en af Provineiallåkaren i länets norra distrikt, Medicine-licentiaten och Chirurgie magistern A.