Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Samlingen börjar med Svenska Folksången, hvarpå följa: 1) Finska Folksången. 2) Arier och Kupletter ur Teaterstycken. 3) Barnsånger. 4) Dryckessånger och skämtsamma sånger. 5) Folkvisor, Folkdansar och Vallqväden. 6) Jagtsånger. 7) Krigssånger. 8) Romanser, Ballader m. m. 9) Serenader. OBS.! Denna samling är den fullständigaste af alla hittills utgifna och på nästan alla sångstycken finnas antingen namn på tonsättarne eller ock melodierna angifna, äfvensom författarnes namn. Det stränga urvalet både bland äldre och hittills otryckta sånger torde i förening med den prydliga utrustningen och det billiga priset göra denna rikhaltiga samling särdeles välkommen. Gustaf den tredje med de förste Aderton af Svenska Akademien. Samtal i odödligheten den 5 april 1836. Skaldestycke GUSTAF DEN TREDJE med de förste Aderton af Svenska Akademien. Samtal i odödligheten Skaldestycke af F. M. FRANZÉN. Gustaf. Hvad nytt från Sverge ser du i den spegel, Som visar oss, odödliga, ännu På tidens flod, de ständigt nya segel? Med denna nöjda blick, hvad skönjer du? Rosenstein. Akademien, o Konung, som din spira Böd fram, till vård om språkets blommor, stå, De femti år, hon lefvat, ärnar fira, Och tycks dervid sin ungdom återfå. På hennes altar nu den offerlåga, Du med din egen anda blåste opp, Förklarad stiger; och hon synes fråga Sin framtids öde med ett nytändt hopp. Nu kan hon icke blott den seger kröna, Som på en afmätt täflingsbana vins, Men, utom den, all sann förtjenst belöna, Och hedra en talang, hvar helst den fins. Gustaf. Kom, Höpken, du, som främst utaf mig nämdes! Och må de andra alla följa dig! Den krets af Aderton, som först bestämdes, Nu, såsom då, omkring mig slute sig. Höpken. Vid denna högtid, hvilka sköna minnen Ifrån ditt solstånds glada tidepunkt: Då du ännu förente alla sinnen, Då allt emot dig log så ljust, som lugnt! Fersen.
Yidkommande kronoarbetskorpsen innehåller samma berättelse att, jemlikt Kongl, brefven den 1 December 1858 och den 19 Juli 1859, denna korps varit sysselsatt på följande sätt, nemligen: l:sta kompaniet eller kronoarbetskorpsens soldatklass vid Strömsholms nya kanals byggnad, 2:dra, 3:dje och 4:de kronoarbetskompanierna vid fästningsbyggnaden å Carlsborg och Borghamns kalkstensbrott, 5:te kompaniet vid Kongl. Flottans varf i Carlskrona, 10:de kompaniet vid befästningarne å Waxholm och Rindö samt ll:te kompaniet eller pionierklassen dels å Kungsholms fästning vid Carlskrona, dels ock å Waxholms fästning, dit kompaniet under årets lopp blifvit förflyttadt. I hvad mån fångarnes sysselsättning verkat till minskning i Statens utgifter för deras underhåll, inhemtas af följande från Kongl. Fångvårds-styrelsens ofvannämnde berättelse hemtade tabell, sorn utvisar ej allenast de i stat förslagsvis beräknade utgifter och inkomster i och för arbetens bedrifvande med fångar och kronoarbetskarlar, utan äfven de belopp, hvartill dessa utgifter och inkomster verkligen uppgått, äfvensom nettoinkomsten, fördelad på hvarje med beräknad inkomst utgjordt dagsverke och på samtlige utspisade portioner. (Bil. Litt. S.) Häraf inhemtas, bland annat, att nettoinkomsten af fångarnes arbeten, fördelad på antalet dagsverken, varit lägst vid straffoch arbetsfängelserna i Warberg, Malmö och Landskrona, men deremot högst vid straffoch arbetsfängelset å Långholmen. Den fördelaktiga arbetsvinst, sorn sistnämnda fängelse lemnat. der arbetsinkomsten med 7,901 R:dr 63 öre öfverstiger hvad i stat beräknats, härleder sig, enligt hvad Fångvårds-styrelsen upplyst, derifrån att en del af dervarande fångpersonal haft sysselsättning vid Statens i närheten af fängelset befintliga jernvägsstambana.
Madeira ensamt eger ej mindre än etthundratrettiofyra slag af landsnäckor, egendomliga för denna lilla ögrupp och af hvilka endast tjuguen finnas i Europa och Afrika. Om vi lemna evolutionsteorien för den underbara skapelsen, måste vi antaga, att den underbara akten försiggått ensamt på Madeira etthundratretton gånger blott och bart för att gifva det en mångfald af landsnäckor. Det är likväl, då vi komma till menniskans skapelse, som den bristande öfverensstämmelsen mellan historien i Genesis och den moderna vetenskapens teorier blir mest påfallande. Enligt Genesis » skapade Gud menniskan sig till ett beläte », vid en tidpunkt, som uppmätt med år och generationer är jemförelsevis ny. På Cuviers tid, hvars auktoritet Gladstone stöder sig på, hade ännu inga geologiska bevis upptäckts, som motsade detta påstående och den förmodade frånvaron af alla menskliga qvarlefvor tillsammans med utdöda djurslägten, eller i någonting äldre än blott uppslamningar på ytan, ansågs helt naturligt gifva stöd åt detsamma. Men saken förändrades helt och hållet då hundraja tusentals obestridligen menskliga fornlemnin-gar upptäcktes i de forna strömbäddarne och säkert förseglade under lager af stalagmit i grottor, i förening med lemningar af utdöda djur och under förhållanden, som gifva vid handen en ofantlig ålder. Ingen, som har den ytligaste kännedom om ämnet, betviflar längre, att den förhistoriska menniskan på något sätt existerat under en tid af isperioden och med all sannolikhet ännu tidigare. Dess tillvaro på jorden måste mätas icke med generationer eller århundraden utan med långa perioder, hvilkas medeltal icke kan vara mindre än tiotusen år. Det är likaledes säkert attdessa urmenniskor lefde i ett tillstånd af den råaste vildhet och alt menniskoslägtet i sin fortvaro, i stallet för att falla från en hög ståndpunkt, undergått en långsam och mödosam förädling från en rå och nästan djurisk begynnelse. Dessa upptäckter, om hvilka icke den minsta häntydan undfaller Gladstone for att visa att han känner till dem, hafva eftertryckligt revolutionerat den moderna tankens ställhing gent emot den gamla tron.
Ropades Ja. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att sedan, till följd af Ridderskapets och Adelns nyss fattade beslut, åtskillige frågor koramo att till Förstärkta StatsUtskottets afgörande öfverlemnas, finge Hans Hxcellence hemställa, om Den 12 J u n i i e. m. % icke Ridderskapet och Adeln behagade å nästa Tisdag den 16 dennes företaga val af de 21 Ledamöter, hvarmed StatsUtskottet, jemlikt 69 §. Regeringsformen, borde förökas, äfvensom vid samma tillfälle utvälja sex Suppleanter uti nämnde Utskott; och föreslog Hans Excellence, att 27 personers namn måtte upptagas å hvarje lista, deraf de 31, som erhålla de fleste rösterne, borde anses vara Ordinarie Ledamöter, och de 6, hvilka bekomma det största antal röster dernäst, blifva Suppleanter. Bifölls. Herr Tham, Wolrath: För att förekomma alla misstag på voteringslistorne, anhåller jag att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes förklara, hvilka Ledamöter icke äro valbare till Förstärkta StatsUtskottet. I detta hänseende äro meningarne olika, huruvida Ridderskapets och Adelns Electorer, med bibehållande af denna befattning, kunna inväljas. Jag vet väl, att detta icke kan ske till andra Utskott, men jag skulle tro, att Electorerne icke äro förbundne att lemna deras platser såsom Electorer, för det de ingå i Förstärkta StatsUtskottet. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob: I anledning af hvad Herr Tham nyss yttrat, får jag vördsamt hemställa till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln, om icke 6o Den 12 J11 n i i e. m. nu m5 vidtagas samma åtgärd, som vid sisllidne Riksdag, att nemligen upprätta en Lista på de personer, hvilka icke äro valhara till Ledamöter i Förstärkt Statsutskott. Derigenom skulle alla misstag undvikas.
Landtm, anhåller, det täcktes H. Ex. genom Riddarhuscancelliet låta draga försorg, att de luckor, som förmedelst afresa eller sjukdom kunna uppstå inom de förstärkta Utsk:n, må varda i tid kända och genom nya val fyllda. 2:o Att icke allenast böterne, enligt Ordningsstadgan, uttagas af de ledamöter, som försumma att sig i rättan lid inställa, utan ock att de personers namn, som af sådan anledning fallit i böter, måtte af Riddarhusfiscalen till Ståndens protocoll in pleno anmälas. Hr Printzenskjöld, Carl: Jemte det jag anhåller att Frih. Palmstjernas motion måtte blifva hvilande på hordet, her jag att få tillkännagifva, att jag är suppleant till ledamöterne af R. o. Ad, i det förstärkta BancoUtsk., och att jag äfven var x 35S Den 5 Maj. frånvarande ifrån Utsk:s sammanträde i dag, men att jag, redan Lördagen i veckan näst före den förflutna, för en af ord. ledamöterna af BancoUtsk., Hr Landshöfdingen von Hohenhausen, anmälde min afsigt alt något litet aflägsna mig ifrån riksdagen, icke ernande att återkomma förrän som i dag, längre fram på dagen, med begäran, det ville Hr Landshöfd. derom underrätta BancoUlsk:s Ordförande, H. Ex. Gr. Björnstjerna, och att en sådan anmälan verkligen blifvit gjord, derom är jag öfvertygad. Jag tror, att, då man ej mer än 8 dagar varit frånvarande, icke är ordinarie ledamot af ett förstärkt Utsk., utan endast den 4 eller 5 suppleanten i ordningen, så bör en angelägen resa i enskilda ärenden icke anses som en försummelse af de pligter, som åligga riksdagsmannen.
Öf verlemna!' icke Ridderskapet och Adeln sådant nytt Förslag, el37 H. 5* 68 t)en lo Augusti e. m. ler varder detsamma af Konungen icke godkändt , blifve den förra RiddarhusOrilningen oförändrad gällande. Karder under påstående Riksdag, i den ordning 82 §. Regerings Formen föreskrifva', någon sådan ändring uti Grundlagarne antagen, som gör en derefter lämpad rättelse af RiddarhusOrdningen nödvändig, bör RiddarhiisUtskottet sjelfmant till Ridderskapet och Adeln inkomma med förslag till dylik rättelse. Friherre Cederström, Jacob: Jag anhåller alt få föreslå en förändrad redaction aF tredje punden i denna §, så lydande: Skulle Konungen icke för godt finna att förslaget i dess helhet i Nåder antaga, täcktes Konungen, rörande den eller de som icke blifvit godkände, afgifva Nådig contraproposition till Ridderskapet och Adeln, som i anledning deraf må, derest icke Ridderskapet och Adeln samma Nådiga contraproposition antager, med nytt förslag till Konungen inkomma. Grefve Frölich, David: Jag kan ej fatta annat, än att Friherre Cederströms förslag är detsamma, som Utskottet föreslagit, nemligen att om Kongl. Majit icke vill antaga Ridderskapets och Adelns förslag, utan afslår detsamma, Ridderskapet och Adeln då äger att jemka sitt förslag och ingå till Kongl. Majit med ett nytt, som bättre öf - Den 10 Augusti e. m. 69 verensstämmer med Kongl. Majrts vilja. På sådant sätt är ju genom Utskottets förslag redan stadgadt, att Kongl. Maj:t samt Ridderskapet och Adeln, om jag så får yttra mig, har tillfälle öppnadt att sins emellan växla ideer. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Efter hvad jag kunnat fatta af Friherre Cederströms förslag., då jag flyg lig t afhörde det, finner jag det äga företräde framför Utskottets.
Den nationella spanska frukosten består af chokolad, hvilken antingen serveras på sängen eller framsättes på en särskild liten bricka för hvar person på matsalsbordet. Numera händer det nog någon gång, att en främling blir erbjuden café au lait — » å la francesa », men erfarenheten lär honom snart att tacksamt afböja förslaget, då den mjölk, som därtill serveras, oftast är getmjölk och gifver kaffet en högst obehaglig smak. Äfven chokoladen förekommer till en början långt ifrån god tillfölje däraf, att den starkt kryddas med kanel i stället för vanilj, men härvid, som vid så mycket annat i Spanien, får utländingen så småningom vänja sig. Vanligen slutar man med att föredraga den spanska chokoladen framför den fransyska. Den tillagas i en särskild liten lerkruka (i stället för grytor och pannor nyttjas i Spanien lerkärl), i hvilken en pinne med tvänne små rörliga hjul eller trissor hastigt kringvrides, och tjocknar till en stadig gröt, hvilken slås upp i särskilda små chokoladkoppar utan tefat. Det ser ej mycket ut, och en främling kunde lätt tro, att hans aptit icke skulle tillfredsställas af en dylik frukost, men af egen erfarenhet kan jag försäkra, att den är lika mättande som närande, och äter man blott tillräckligt med bröd till, står man sig godt till half ett eller ett, då middagen är färdig. Är man klen, är det mycket brukligt att vid elfvatiden dricka en kopp buljong. Det spanska brödet lär vara det mest närande i hela Europa, om man får tro spanjorerna själfva. Sant är, att det hvete, som växer på de milsvida, förträffligt odlade fälten i de fruktbara, intill Portugal gränsande delarne af Kastilien, är det bästa i Europa. Brödet formas till stora runda bullar af ett, två, tre eller ännu flere skålpunds vikt. Skorpan är slät och guldgul, men mycket hård, det inre består af en tät, mjuk och tämligen smaklös massa af en egendomlig hvit färg, som man icke ser hos brödet i England eller Frankrike. Otvilfvelaktigt utgör detta bröd en mycket närande hufvudbeståndsdel af hela nationens föda.
Cederström har yttrat i ett föreg:de plenum, att ingen skattebonde finnes, med mindre han är afsigkommen, sorn beklagar sig öfver skattetungan, att de bära den utan knot, nöjde och lyckliga, emedan de älska att hafva det så som förfädren hafva haft det. Hr Presidenten har anfört min bristande kunskap och mitt inskränkta begrepp om hvad som fordrades af en sappör, och jag medgifver alltför gerna, att jag i kunskapsmått, särdeles i krigsvetenskapen, visst icke kan mäta mig med Friherren. Till följe af en femtio-årig bekantskap med Frih. Cederström kan det icke ett ögonblick falla mig in, att Friherren yttrat något som stridt emot hans öfvertygelse. Jag har således blott att beklaga, att en man, som så länge beklådt presidentskapet i KammarColhm, med kännedom af sådane förhållanden som jag uppgifvit, i fall de icke kunna jäfvas, (och jäfvas kunna de icke), att, säger jag, lian under sådana förhållanden kunnat förklara att det icke finnes någon skattebonde i Sverige som icke bör vara nöjd och lycklig med sin belägenhet. När sådant förhållande kan äga rum, så får jag visserligen icke förundra mig öfver att från Justitie-minislern sjelf utgått snart sagt ett echo till Hr f. d. Kammar-presidentens yttrande, men jag får också draga den slutsats deraf, att K. M. är i fullkomlig okunnighet om dessa förhållanden, ty i annat fall är jag öfvertygad, alt något försök till rättelse, åtminstone i syftning, långt för detta skulle hafva visat sig. Jag vill med anledn., mine Hrr! af de uppgifter jag nu tagit mig friheten lemna, till Huset hemställa huru många bland oss det finnes, som för löner eller andra inkomster betala skatter jemförliga med dem, som dessa arma skattedragande bönder utgöra.
N:o i5o, med anmälan om utgången af de i förstärkta BancoUtsk. anställda, i liancoUtsk:s memor. N:o 147 föreslagna voteringar. Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna memor. från BancoUtskottet: N:o i5r. i anledn. af R. o. Ad:s samt PresteSt:s Utsk. gifna åläggande att inkomma med anmälan , huru Utsk. uppfattat R. St:s beslut i fråga örn b:coreglementets und. öfverlemnande till K. M.; LagU ts kottet: N:o 187. i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk. N:o 186 öfver Hr C. G. Stuarts motion, angrde und. anhållan bos K. M. om utarbetande till nästa riksdag af förslag till gemensam lag för utrikes och inrikes vexlar; Expe di tionsU ts kottet: N:o 32. i anledn. af 2:ne RiksStts återremiss af §§ under Atris 42 & 78 uti riksd.beslutet. Lades till handlingarna. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ lill i e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 23 Maj 1835. Plenum kl. 11 f. m. Justerades i prot.-utdr. för d. 22 dennes. Företogs till pröfning BancoUtskts förliden gårdag på bordet lagda memor. N:o i5i i anledn. af II. R.o. Ad:s samt Den Maj. Högv. PresteSt» Utsk, gifna åliggande att inkomma med an^ jnälan, lmru Utsk. uppfattat R. St:s beslut i fråga om b;coreglementets und. öfverlemnande till K. M. Upplästes ett från PresteSt. ankommet prot.-utdr. af förliden gårdag, af innehåll, att Ståndet ogillat BancoUtsk:s i ofvannämude memor. uttryckta åsigt, att frågan om sättet att åt K.
Blommor såg jag knoppas, blommor såg jag vissna. Jag målade. Barn såg jag uppväxa till gossar och flickor. Flickorna såg jag blomstra upp till kvinnor, sköna som lifvets rosor: jag såg dem sedan åldras, jag såg dem vissna och förgå. Gossarne såg jag blifva män, jag hörde dem tala klokt och skarpt, jag såg dem sedan åldras, såg dem blekna och gråna. Men jag fortfor att vara den jag är och varit: intet. Jag målar blott.» Almqvist målade dock icke alltid oreflekteradt. Hans mest geniala skapelser äro visserligen födda omedelbart ur hans rikt uppfinnande på samma gång som djupt inträngande fantasi. Gestalter som Ramido Marinesco, som Tintomara och många andra, äro barn af intuition allenast, och reflexionen skulle här verkat endast störande. Ur väsendets djup väller äfven den rika egendomlighet i stilen, som hänrycker äfven i de svagare af hans arbeten. Men, för att blott taga ett par exempel, med en afsiktlig och medveten konst har han i Drottningens juvelsmycke blandat den ypperliga färgen från Gustaf III:s tid och brukat den som bakgrund till sin Tintomara. Omsorgsfullt studerad är den utsökt fina kvinnliga brefstilen i novellen Araminta May och i Amalia Hillner, lika väl som medveten konst gifvit skogsdjupens gröna dager och den från jägarhorn tonande sagoklangen åt Arthurs jakt och svept den svala svenska sommarluften kring folklifsbilderna. Men konsten hos Almqvist ter sig som en lycklig slump, bland annat därför, att man mellan de stunder, då han var »i rubinlynne» och ädelstenar droppade från hans penna, eller de stunder, då han med utsökt omsorg slipar och infattar dessa ädelstenar, nödgas följa honom långa stycken, där han endast öfversållat sina ark med skrifsand. Det var icke blott nödvändigheten att skrifva för brödet, som hindrade Almqvist att nå den genombildade konstnärligheten. Samma temperamentets egendomlighet, hvilken gjorde, att Almqvist aldrig blef en enhetlig karakter, låg också i vägen för hans uppnående af ett helt konstnärsskap, nämligen den obetingade tron på intuitionen.
Regeringsformen stadgar, får till hufvudsaklig bestämmelse att till förvar och förvaltning mottaga ädla metaller i myntad och omyntad form och att förse landet med sådane sedlar, som för mynt eller laggill! betalningsmedel i Riket må erkännas; b) att under namn af Allmänna Svenska Banken bildas en Bank i ändamål att öfvertaga den frän Rikets Ständers Bank afskiljdä lånerörelse samt att, bedrifva denna och annan Bankrörelse; 8 ) Ilufvudsakliga grunderna för Rikets Ständers Banks rörelse skulle vara följande: a) Rikets Ständers Bank skulle derefter ej utgifva sedlar eller depositions - 136 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 69. bevis å silfver eller guld till större belopp, än som fullt motsvaras af Banken tillhörig eller der nedsatt valuta i ädla metaller. b) Bankens grundfond utgör minst Tio millioner Riksdaler Riksmynt. c) Bankens metalliska valuta af sådan beskaffenhet, att sedlar deremot fä utfärdas skall alltid bibehållas vid ett belopp af minst Tio millioner Kalr Runt. d) Af grundfonden skall till en början hälften och sedermera det öfriga, i den mån det kan realiseras, utgöras af lätt säljbara räntebärande obligationer. e) Rikets Ständers Bank må ej befatta sig med upplåning eller utlåning af penningar, så vidt icke upplåning erfordras för fullgörande af föreskriften rörande minsta beloppet af metalliska valutan, och utlåningen föranledes af en ändamålsenlig förvaltning af de sålunda upplänte medlen eller af Grundfonden till den delden för tillfället må vara i metallisk valuta förvandlad. Utlåningen indrages sä fort ske kan och för Grundfondsmedlen inköpas äter obligationer. f) För tillverkningen af sedlar öfvertager Banken Tumba pappersbruk samt Bankens tryckeri. g) Med Bankens förvaltning förenas kontrollen öfver tillverkning och utgifning af Allmänna Svenska Bankens sedlar äfvensom (om så finnes lämpligt) öfver all afslutad räkenskap inom densamma. h) Banken bibehåller ansvarigheten för utelöpande Lånebnnksobligationer, men erhåller räntebärande obligationer till motsvarande belopp (oberäknadt Grundfonden). i)
Vidare rådde brist på likformighet och sammanhang mellan de särskilda tarif-skalorna, äfvensom stegen på dessa skalor voro obehöflig! små, hvaiigenom blifvit nödvändigt att tillverka åtskilliga, med de gängse skiljemynls-valörerne oförenliga karle-valörer, såsom på 5 och 9 skillingar. Då Utskottet funnit dessa anmärkningar ega full giltighet, har Utskottet, vid uppställandet af samtliga lariferna, följt den grundsats, att hvarje sifferklass utsluta* med det fulla talet och icke näst under detsamma, äfvensom uti öfrigt sökt att, i öfverensstämmelse med Kongl. Majus förslag, genom borttagande af de alltför små stegen på tarif-skalorne, åstadkomma likformighet och sammanhang dem emellan. Med afseende å karle-afgiften för Rouppleckningar (4 § 3:dje mom.) har Kongl. Maj:t uppställt följande tarif, då behållna summan utgör R:dr. öre. från och med 100 R:dr till 200 R:dr — 10. från och med 200 till och med 5,000 R:dr för hvarje fulla 100 R:dr ... — 20. för hvarje fulla 100 R:dr, hvarmed behållningen stiger öfver 5,000 lill och med 10,000 R:dr — 30. för hvarje fulla 100 R:dr, hvarmed behållningen stiger öfver 10,000 lill och med 20,000 R:dr — 40. för hvarje fulla 100 R:dr, hvarmed behållningen stiger öfver 20,000 t. o. m. 30.000 R:dr — 50. för hvarje fulla 100 R:dr, hvarmed behållningen stiger öfver 30,000 t. o. m. 40.000
Men föllo hans blickar ned i grannens trädgård, där han såg blommor vårdas, barn leka, käglor rulla, då greps han ofta af den ensamhetskänsla hvilken, jämte naturintrycken, stegrade det allvarligt aningsfulla i hans barnasjäl. Här var det också han blickade efter de stjärnbilder, under hvilkas tecken han var född och undrade om de skulle hålla de löften, de gåfvo vid hans vagga? Och på moderns invändning, att andra finge nöja sig utan stjärnornas skydd, gaf barnet det betecknande svaret: Hvad andra nöja sig med, är ej nog för mig! I dessa rum där han drömde, började han äfven dikta. Första uttrycket af skapande fantasi voro de sagor eller berättelser om underbara upplefvelser med hvilka han underhöll sin syster och andra lekkamrater och hvilka han nästan själf trodde. Men redan vid 12, 13 år skrifver han med blixtrande lätthet vers och genomlider häruppe sina första diktarkval, när han märker att hans kamrater anse sina vers bättre än hans, medan han själf anser sina vara de bästa, hvilket inger honom oron att han ju lika väl som de kunde bedraga sig på sin begåfning? Och i detta rum genomled han äfven sin första kärlekssorg: på dessa tiljor strömmade hans tårar, när han kastade sig ned på golfvet i sin hejdlösa, femtonåriga förtviflan öfver den förlorade Gretchen – den upplefvelse omkring hvilken Faust slutligen kristalliserar sig. Dessa väggar hörde sedan ljudet af andra kvinnonamn – Kätchen, Fredrikke, Lotte, Maxe, Lili – hvilka inspirerat de kärleksdikter, han gömde i samma bord på hvilket Götz, Werther, Clavigo, de första utkasten till Faust, till Egmont nedskrefvos. En af Goethe själf i ungdomsåren gjord teckning af arbetsrummet visar det som det nu står; med det enkla, men stora och bekväma skrifbordet, ett staffli med ett utkast, fullt af Goethes egna teckningar och silhuetter på väggarna men mycket tomt på möbler. Goethe undslapp lyckligtvis både skola och barnböcker! Utanför husdörren kunde han hos en bokkrämare köpa medeltidens härliga sagor och – när han läst sönder de små häftena – skaffa sig nya.