Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
" — Utskottet tror sig med full tillförsigt kunna meddela sin erfarenhet, att denna anmaning på de flesta orter och i flera af eenden medfört en ganska fördelaktig verkan, och Utskottet hyser den öfvertygelse, att, om vår nu varande allernådigste Konung täcktes förnya denna Nådiga anmaning, skulle Rikets Innebyggare, sorn med hvarje dag röna nya prof af Dess outtröttliga omsorger, med ännu fastare föresats gå Kongl. Majrts hulda och Nådiga af Utantill metes, då de igenom uppfvllandet deraf endast beredde sin egen välfärd. Men på det detta medel måtte beständigt fortfara att sprida sina välgörande verkningar, får Utskottet tillstyrka, att en sådan Nådig uppmaning må mindst en gång om året, på någon större Högtidsdag, ifrån predikstolarne uppläsas, hvarvid predikanten borde, genom lämpliga föreställningar, framställa för sina åhörare vigten af Kongl. Maj.ts Nådiga förmaning, och uppmuntra dem till dess orubbliga efterlefnad. Till de mest kraftiga medel, som verka på allmänna opinionen, bör äfven räknas: ett gagnande efterdöme af de högre och rikare Folkklasserna. Om man går tillbaka till yppighetens och öfverflödets upphof, skall jaan finna, att de härleda sig ifrån dessa, Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden, 4J9 sorn dels af böjelse, dels af en viss nödvändighet att representera, gynnade af större tillgångar att tillfredsställa yppighetens fordringar, smånigom grundläde vanor, hvilka äfven af de öfriga sambälls-klasserna, genom begäret att likna de förra, snart blefvo antagna. Men samma begär att efterfölja de högre oth rikare Samhällets medlemmar, hvilket förorsakat de öfverklagada olägenheterna, skulle säkrast blifva deras botemedel, om desse medlemmar beflitade sig, att genom uppmuntrande efterdömen föra de lägre folk-klasserna tillbaka tili deras första enkelhet i seder och lefnadssätt.
Mätare»bref å inrtfeé fartyg oty båtar — å utrtfeé D:o D:o ... ^otartatö«brcf eller bewiö oty proteser, forn lotara ^>ublict utgifroa till inlänbffa, fywarje ar! — till utlänDniitgar D;o ^afö, Surlijfa, fjö^ . — refe*, till utriEea ort: — för fyuöbonbe eller fyuflru nteD ett eller flere barn, famfälbt — för betjent eller piga, om De än äro uppförDe på famma pafj, fywarje — för gefäUer, fymarje — för Dem af allmogen, font refa öfwer granfelt i en> fltlDa angelägenfyeter, för fymarje pcrfon . — ttU tnuEea orter eller norrige: — för fyuöbonDe, fyuftru eller barn nteD tjenfiefyjott, ett eller flere 23il). till St. ©t. $)rot. 1847 & 1848; 10 ©ami. 1 2Xfb. 2 23anbef. Scrflag till Sörotbning attgSenbe ©tämptabe tpappev^Stfgiften. IO St:br f))afö for gefdllet/ fywarDera för allmogen famt ^orporaler voiD infanteriet/ 5Dra< gotter, Dipttare, ©olDater och Söåtömän, Då De refa utom Janett eller till Norrige ... — ^>afö, forn af £)jx eller på *3öår 9?åDiga befallning utfar*
General-poststyrelsen har, i skrifvelser den 22 sistlidne Oktober och den 29 påföljde November, anmodat Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i rikets samtliga län. att hos Styrelsen anmäla om och hvarest dylika poststationer kunna finnas vara af behofvet påkallade, och Läns-styrelserna lära ej underlåta att, hvarest sådant finues vara förhållandet, derom hos General-poststyrelsen göra anmälan. Slutligen har af Rikets Ständers Revisorer blifvit anmärkt, att bland de obligationer, hvilka Post-verket tillhandlat sig, de, som löpa med procent, blifvit inköpta utan kapital-rabatt, och de å 4 procent till omkring 91| procent af nominela värdet, hvilket Revisorerne funnit så mycket mera an märknings värdt, som de ansett det icke kunna antagas, att, i händelse af behof, dessa obligationer skulle kunna försäljas till nominela värdet, samt derförutan kursnoteringar i Hamburg på likartade värdepapper vida understiga de här omförmälda. General-poststyrelsen, som, då större belopp af Post-verkets öfverskottsmedel funnits i Rikets Ständers Bank innestående å depositions-räkning, funnit sig, på grund af Kongl, brefvet den 29 Augusti 1849, böra förvandla någon del af dessa medel i räntebärande obligationer, har ansett det vara med Post-verkets bästa mest öfverensstämmande att, i fråga om större belopp och då tillfälle dertill erbjudit sig, inköpa obligationer, löpande med lägre ränta, men åtföljda, på sätt förut omförmäldt blifvit i Generalpoststyrelsens underdåniga memorial den 17 Februari nästlidet år, af vederhäftig säljares skriftliga förbindelse att, efter viss kort uppsägningstid, mot inköpspriset återinlösa obligationerna, helst, utan ett dylikt försigtighetsmått, någon säkerhet icke kunnat förefinnas, att, när behofvet så påkallade, kunna utan kapitalförlust mot kontanta medel utbyta dessa obligationer. På detta sätt har det varit för Styrelsen möjligt att, vid inträffande behof, alltid kunna realisera dessa värdepapper, utan att någon enda gång
Inrättningen kan för öfrigt möjligen leda till en grundligare utredning af ämnet, och ett oftare undvikande af beslut, som Odelslhinget sjelf sedan skulle erkänt såsom förhastade, men äfven i det alldeles nakna Enkammare-svstemel kan ett sådant ändamål vinnas i mer elier mindre nion, genom andra till arbetsordningen hörande stadganden, såsom örn flere läsningar, m. m. dylikt. När deremot begge Kamrarne utgöra caraclersskiljda och sjelfständiga element af den representerande församlingen, blifver frågan verkligen betraktad från tvänne sidor, bedömd af två olika opinioner; — när då dessa Kamrar tillika begge äro folkets delegationer, och ingendera ledes af stånds-intressen, kan man ändå, sedan begge meningarne blifvit utredda, låta Kamrarne sammankomma till gemensam debatt, och målet afgöras af folkets samtlige Ombud. Fördelen är således framför hvart och ett Pärsjkammar-system, att uti ett sådant är hvarje sammanträde af hela Riksförsamlingen icke tänkbart; fördelen framför Norrska systemet, bland annat, att den gemensamma Kammaren kan blifva en fullständig pröfvande öfverinstans, icke blott en voterande myndighet, som, i likhet med Sveriges Förstärkta Stats-Utskott, är bunden vid förut bestämda propositioner. Och den garanti, som i det stället Norriges Grundlov i § 76 sökt, att till Storthingets beslut, när det fungerarsom skiljedomare, fordras -|;dels pluralitet, blir obehöflig derigenom, att man har så mycket större garanti uti målets föregående behandlingssätt. Just härigenom är tillika vunnet, altTvåkam1’ighets-systemet kan blifva användt äfven till administrativa ärendens afgörande, och i allmänhet till alla mål, utom der det anses obehöfligt, i anseende till sakens ringa vigt eller egna natur. Så snart deremot den som skiljedomare fungerande myndigheten är bunden vid viss öfver-pluralitet, kan denna arbetsmelhod ej utsträckas till de frågor, der ett beslut måste tagas, och der det blotta qvarblifvandet vid det gamla icke är möjligt.
Likaledes har Kongl. Maj:t begärt ett årligt anslag af 4,500 R:dr för inrättande af ett tre-klassigt elementarläroverk i Sköfde. Af Statsråds-protokollet inhemtas, bland annat, att den i Sköfde nu befintliga två-klassiga pedagogi för närvarande räknar mer än 70 lärjungar, och i följd deraf under de sednaste läsetcrminerna städse haft sig en extra lärare beviljad, äfvensom att skollokalen i Sköfde är genom tillbyggnad och utvidgning anordnad för ett tre-klassigt läroverk, hvarjemte staden vore villig att, närhelst större utrymme för skolan erfordras, detsamma anskaffa; och då en tredje lärare vid denna skola redan funnits vara af behofvet påkallad, och skolans förändring till treklassigt elementarläroverk således, enär Statsverket redan derstädes aflönar jemte 24 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. rektor tvänne lärare, icke medför någon annan kostnad, än den för rektorslönens höjande från 2,000 till 2,500 R:dr, tillstyrker Utskottet, att skolan i Sköfde må å elementarläroverkens stat uppföras med lön för rektor och tvänne kolleger till ett sammanlagdt belopp af 4,500 R:dr. 34:o. Slutligen har Kongl. Maj:t föreslagit att till två-klassiga elementarläroverk i Trelleborg och Wernamo måtte anvisas för hvartdera 3,000 R:dr årligen; Och då de i Statsråds-protokollet andragna skäl synas Utskottet till fullo ådagalägga behofvet och nyttan af nu ifrågasatta läroverks inrättande, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte, för två-klassiga läroverk i Trelleborg och Wernamo med rektor och en kollega vid hvartdera, anvisa tillhopa 6,000 Riksdaler, under förutsättning att vederbörande kommuner bekosta såväl byggnad och underhåll af lärohus som bostad åt rektor. 35:o.
Slön, der till Förswarswerken godkände En Million R:dr för hwacdera af arén i8ro och r8n bristande 2QO,zs9 R:dr 12 tz. 7 rst. eller tillhopa för bagge arén 400,7iZ R:dr 25 H. 2 rst., mage warda gevast till Stats-Contorel utbetalte, af de 521,88? R:dr 9 tz. 6 rst. hwika efter hwad Stats-Conto, ret uti des; till Konal. Maj-.t afgifne och jemte Kongl. Mastts Nadina Proposition til! Stats-Utffottet öfwerlemnade underdåniga ffriswelse, anfört, samt Fullmägtige i Riksgälds-Contoicet uti deras RiksLagsberättelse jä,mwäl medgifwit, ännu äro i Riksgälds-Contoret outtagne och odisponerade af te medel, hwarmed RikSgälds-Contoret ester Riksens Ständers Förordnande bordt Staswerket biträda, men hwilka, StatSwerket, i anseende till andre förut icke paräknade tillfälligt inkomster för de arén annu icke behöft att anwända. Om Riksens Högloft. Stander, härtill täckas lemna deras bifall, sä, jemte det underdånig strifwelse härom till Kongl. Majit fran Riksens HögloftStänder lärer komma att afgä, torde Herrar Fullmägkige i Riksgälds, Contoret, genom Stats-Ulffvktct fa, om detta Riksens Högloft. Ständers Be - Den 4 Maji. 203 Beslut, underrättas, med anmodan, akt den bcwiljade Summan uppå Kongl. Stats-Contorets reqvisition, genast anordna och utbetala. Örebro den i:sta Maji 1812. Pä HögloftRidderff. och Pä Högw. Prest-StanAdelns Led. wägnar, dets Led. wägnar, Lsrl lVlörner.
Stundom, när de icke förmådde mera, då låtsade de vara underkufvade, men reste sig åter, än här, än der. Men Saivo sade: „icke rår den ensamme lätt på björnen heller, än mindre på fienden. Många kunna vinna, der en och en faller“. Och han lemnade hemmet i Ylpytars vård och barnens och gick genom ödemark och skog uppmanande alla, som ännu stodo qvar af Suomifolken, vare sig Hämeläiset eller Karjalaiset, eller män af hans egen stam, att bryta opp mot den gemensamma fienden. Men Svenskarne grepo Saivo och sade att han var en förrädare, och dödade honom. Och Ylpytar utsände sin äldsta son och sade: „Gå till Svenskarne, lär dig deras konster, att du må kunna öfvervinna dem och fullfölja din faders verk. Lär dig att blifva ditt fäderneslands befriare och att hämnas din far“. Sonen gick, men ett år förlopp, och han hördes ej af. Och Ylpytar sade till sin andre son: „Gå till Svenskarne lär dig deras konster, att du må kunna öfvervinna dem och fullfölja din faders verk. Lär dig att blifva ditt fäderneslands befriare och att hämnas din far“. Sonen gick, men ett år förlopp, och han hördes ej af. Och Ylpytar sade till sin tredje son detsamma, som hon sagt åt de andra båda. Men ett år förgick, och i stugan inträdde korsets man och sade: „Qvinna, har Herren sökt dig nog: din man och dina båda äldsta söner äro döda, är ditt hjerta nu ödmjukadt?“ Men Ylpytar svarade: „dåre, skulle mitt hjerta ödmjukas derföre, att de käraste, jag egt, lefvat som män och dött för Suomilandet. Nu först kan jag vara stolt. Och ännu lefver den, som skall fullborda deras verk!“ „Han lefver, ja“, hånade mannen, „en tjenare i Konungens hof, en riddare i siden och guld i Konungens tjenst“. „Lögn talar den falskes tunga“, sade Ylpytar. „Tror du ej mina ord, så se med dina ögon.
Efter uppläsning af hvad Herrar Revisorerne sålunda yttrat, blefvo Herrar Commissarierne, genom Utdrag af Herrar Fullmägtiges Erotocoll den 21 December 1820 förständigade, att, genom Professoren Gjörwell låta Uppgöra så beskaffade ritningar och beskrifningar öfver det återstående arbetet, sorn kunde tjena till grund för dess upplåtande på allmän, entreprenade-auction; hvarom Fullmägtige sedermera införväntade Herrar CommissarierneS anmälan. Den 5 Martii 182i inkom ifrån Commis - Banco-ZJtsidttéts Belänkanden. 637 'sarierne ett Memorial, innefattande: att Commissarierne den 12 Januarii lernnat Professoren Gjör"well del af Herrar Fullmägtiges Prötotdll, med anmodan derjemte, att, så fort ske kunde, innehållet deraf fullgöra. Och att Professoren den 3 Martii i stället för Ritningar och beskrifningar, meddelat Comrnissarierne en så lydande Pro Memoria: 5’Till efterkommande af Herrar Commissariernes anmodan, att, på sätt Herrar Fullrmigtige anbefallt, inkomma med ritningar och derpå grundade beskrifningar för fullföljande af den återståendé delen af Ranco-Archiv-byggnaden, som blifvit föreslagen att böra upplåtas genom allmän auction'; så får ödmjukligen framställa höljande puncter, efter hvilkas besvarande jag först kan komma i tillfälle att uppgöra den askade Inskrifningen :” ’’i:o Blifvhr nödvändigt veta, om inredningen af rummen i nya byggnaden blifver sådan planritningarne för närvarande utvisa, och om någon förändring af de tillgränsande rummen Uti gamla Archivhuset anses behöflig. Anledningen till sistnämnde fråga är, att Uti Herrar Revisorers Protocölls-XJtdrag, af den 15 sistlidne December månad, blifvit föreslaget, att uti den nya tillbyggnaden inrätta en ugn för gamla sedlars bränning, som förut ansetts lämpligast kunna ske uti det rum på nedra botten i gamla Archivhuset, der Stilgjuteriet fordom lärer hafva varit.
Jorda-Balken, 16:0 Samme Ledamots motion, med hemställan, att de paragrapher i Missgernings-, Utsökningsoch Rättegångs-Balkarne, der offentlig afbön utsattes, må sålunda rättas, att berörde påföljd uteslutes, samt att deremot Bih. till R. St. Prot. 1834- 9 Sami. 1 Band. 1 std Häftet. 11. 82 Prot. Uldr. d. 3 Mars i83 f. icke allenast bötes-straff å äre-kränkningar i ett proportionerligt förhållande förhöjas, utan äfven Lag-Comiteens förslag till i3 §. 18 Cap. StrafTBalken göres, såsom Lag, gällande, 17:0 Samme Ledamots motion, angående förändring af Kongl. Förordningen den 5 Mars 1746, om deras straff, som olofligen uppbryta andras bref och derutur taga penningar eller penninge-värde, 18:0 H err Santessons motion, om uppliäfvande af Pupillers och Kronans prioritet i fordringar och alla så kallade tysta förmonsrätter, samt om inrättande dels af Provincial-Pupillkammare, dels af Kotarii Publici Conior, lämpade efter landets förhållande, 19:0 Herr Trolins motion, med anhållan att Staden Sigtuna må, utan rubbning i sina privilegier, ställas under Erlinghundra Härads-Rätts jurisdiction, och 20:0 Herr Holms motion, med förslag lill förtydligande af 1 och 2 §§. 4 Cap. JordaBalken.
403 pröfning jag önskar få min nu gjorda anmärkning förvarad. Beträffande hufvudsaken, eller ämnet för Constitutions-Utskottets Betänkande, anhåller jag blott få nämna en omständighet. Vid 1809 års Riksdag, då TryckfrihetsLagen först tillskapades, yttrade Constitutions-Utskottets nuvarande Secreterare för mig sin tanke vara, att i detta Land Dagblad och Veckoblad ännu behöfde till en viss grad vara stälde under Regeringens police-uppsigt. Jag tillstår, att jag ej då fann denna tanke riktig. Jag ville ej föreställa mig det, som sedan inträffat, jag trodde ej, att Tryckfriheten någonsin hos oss skulle få att beskaffa med en så låg retsamhet å ena sidan och en så eländig retlighet å den andra. Jag rättar således ett misstag, då jag härmed instämmer i Högl. Constitutions-Utskottets tillstyrkande, så vidt det rörer den hufvud-idée, att Dagoch Veckoblad böra stå under Regeringens tillsyn, och anhåller äfven för detta mitt förklarande om ett rum i Constitutions-Utskottets Protokoll. Herr Grefven och Ordföranden: Jag hade äfven trott, att det hörde till sakens utredande att skilja frågorna imellan. Men då Riksens Ständer ej antagit Constitutions-Utskottets vid förra Riksdagen afgifne Betänkande om Grundlagsfrågornas behandlingssätt, så har Utskottets pluralitet ej ansett sig nu kunna välja imellan 56 och 81 §§:s olika föreskrifter. Herr Doctor Wijkman: Man har ej ansett eller trott, att öfver hvad 2:ne Stånd således afslagit Constitutions-Utskottet ej skulle äga att uppgifva ett annat förslag, som vid nästa Riksdag kunde antagas. Herr Kammarherren Silverstolpe: Om mitt yttrande togs i motsatt mening, så blef jag orätt förstådd. Herr Öfver-Intendenten Edelcrantz fann tvetydighet vara imellan de båda §§. Herr Doctor Wijkman: Kammarherren
»Herkules» uppstod, en hesiodisk produkt, som var ensam i sitt slag inom hela den då varande europeiska litteraturen, och äfven innefattade komiska vändningar af stor originalitet. Derefter kommo de af blandad vers och prosa uppbygda allegoriserande »Upptågen» samt hans »Baletter», hvaraf »Den fångne Cupido» i antika rytmer och »Parnassus triumfans» i moderna rim, samt slutligen »Bröllops besvärs ihågkommelse», der redan hexametern är ledigare och det hela enklare och friskare. En ton af antik själssundhet och genomsvensk patriotism genomgår dessa dikter. Man kan lätt tänka sig, med hvilken förtjusning de emottogos, och hvilken anklang de uppväckte. Tyvärr kunde ej ens hos Stjernhjelm, de fel undvikas, som vidlåda hvarje jätteföretags början. Det talrika och onaturliga användandet af antika namn, det prosodiska experimenterandet med rim till och med i slutet och midten af en hexameter, den osmakliga leken med lika ljudande ordformer, den understundom skeende förändringen från svindlande flykt till platt trivialitet, slutligen den något trånga uppfattningen af ett poesins nödvändiga utile dulci, alla dessa fel öfvergingo i större och farligare mått från mästaren till lärjungarne och efterföljarne. Slutligen måste Stjernhjelms karakter äfven i sina öfverdrifter inverka på flera kommande skalder. Den store man, som hade sådana valspråk som »Bonæ mentis comes est paupertas», »Aut philosophum aut divitem oportet vivere» eller »Vixit, dum vixit, laetus», kunde lätt karrikeras af en beundrande mindre lärjunge. Emellertid har Stjernhjelm inom vår svenska kultur en plats, som hör till de högsta. Han är en af dessa män, som oupphörligt vinna på en närmare betraktelse. Han är vårt lysande tidehvarfs litterära koryfé liksom Gustaf Adolf dess politiska del och kan sägas hafva vågat och utfört lika mycket med pennan, som den senare med svärdet.
Vid förnyad föredragning , biföll los: Bevillnings-Utskottets Betänkande; N;d 16, i anledning deraf, att Kongl. Maj:t, i sammanhang med Nådig Proposition om Curhus-afgiftens utgörande, till Rikets Ständer i Nåder öfverlemna!, om icke Barmhertighets-Inrättningar borde fran erläggande af Be - Prot. Utdrag den 9 April 1819. 33 Bevillning för deras egendomar af både hus och jord njuta befrielse; och Bevillning*- samt Allmänna Besvärs-' pcb Oeconomie-Utskottens Utlåtanden ; N:o ij, i anledning af Herrar Donners och Palleys Motioner om ändring af 4 §. i runderrättelserne till 1826 års Tulltaxa , och Nm 2, angående Herr Friherre E. von Saltzas Motioner om förbud emot införsel af eller tull å utländsk tvål, ull och ost. Hvaremot Bevillnings-Utskottets Betänkande } Nso 17, angående Herr Grefve 0„ A. Cronhjelms Motion , att Rikets Ständee måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om afskrifning af åtskillig® anmärkmngsmedel , biet, i anledning af gjorda affi-? märkningar återremitterade, B. Ö. Vid förnyad föredragning £ IsdaS Eill handlingarne följande Consutmiong
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet JK 123, angående föråndradt användande af den till skolorna i städerna inom Lunds stift och provinsen Halland af Götheborgs stift utgående helgonskyld. (I. A.) Förenämnde utlåtande är återremitteradt af Riddefskapet och Adeln; men som detsamma blifvit af de tre öfriga Riks-Slånden bifallet och således, jemlikt Bill. till /{. Sl. Prol. 1835 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 33 Haft, l 2 Stats-Ulskollets Memorial, M 219 & 220. 75 § Riksdags-Ordningen, utgör Rikets Ständers beslut, kan den erhållna återremissen icke till någon vidare åtgärd föranleda. Stockholm den 3 Augusti 1854. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Aug. 1854, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af erhållen återrerniss å Ullätandet M 125, angående vackt motion om rättighet får åboerne d ätskillige Wisingsö skolegods-hemman att få desamma till skatte losa. (I. A.) Ronde-Ståndet har till Stats-Utskottet återremitterat förenämnda utlåtande; men som detsamma är af de tre öfriga Riks-Stånden bifallet och frågan således enligt 75 § Riksdags-Ordningen blifvit af Rikets Ständer afgjord, kan Utskottet dermed icke taga vidare befattning. Stockholm den 3 Augusti 1854. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Aug. 1854, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af erhållen återrerniss å Utlåtandet J\s 126, angående vackt motion om förändring i tiden får hållande af uppbårdsstdmmorna å Oland. (I. A.)
Då således, i grund af hvad jag anfört, jag ansett mig äga skäl att i Utskottets Betankande icke instämma, hämtar jag tillika anledningar '-erti 11 ifrån andra förhållanden, jag , till rättelse af Uisko’tet, torde få framställa. Utskottet synes anse Fångskjutsningen vara ea allmän skyldighet, utan erinran att Frälsejorden icke är dertill förpligtad och då deo samma nu kan lika af alla Medborgare ägas, är det icke att förnärma någon personlig rätt, att yrka det Frälst Hemman b-hållas vid deras rätt, att ifrån sådan skjutsning vara frie, och att Utskottet, i ett förändtadt Betänkande, uttryckligen förbehåller d nna rätiighet, i den händelse , 3tt, hvad nu är föreslagit, icke skulle vinna fullbordan, eller någon framtida förändring deri skulle inträffa. Sluteligen får jag Dm 24 Martil, /. m. 323 vid Utskottets tillstyrkande, att nemligen FångSkjutsen borde af de Skjutsskyldige vid GästgitvareGirdarne bestridas, göra den Anmärkning, att både de Resande och Skjutsande blifva med detta stadgande mindre väl belåtne} de förre, genom derigenom uppkommande inskränkning i Skjuts-tillgång, att förbigå det obehagliga af åsynen af fängslade Fångar , under flere timmars väntan vid Gästgifvare, gårdarne, och de sednare eller de Skjutskyl. dige, genom derigenom uppkommande otillräcklighet i behöfligt Skjutshäst antal, och större betungande för de till ReservSkjuts skyldige, då äfven Fångskjutsen måste ifrån Gästgifvaregårdarne utgöras, sannolikt på ett för de Skjutsande mera besvärande sätt, under anförande af FångGevaldiger , än nu , då Skjutsningen af Fånglöraren sjelf bestrides.
Enär, såsom Herr Cederschjöld yttrat, och deruti Herr Trafvenfeldt, uti ett, Motionen Ui lagd t, anförande, jemnväl hufvudsakligen instämt, det med detta anslag åsyftade ändamål icke egenteligen vunnits, samt behofvet, att på detta sätt bereda tillfälle till Läkarebiträde synes hafva till större delen upphört, genom de förändringar Medicinal - Verket sedan år 1810 undergått, och den tillgång, sorn blifvit Landsorternes innevånare beredd, att af det betydligt ökade antal Provincialoch Bataillons-Läkare, hvilka jemnväl blifvit försedde med förbättrade lönevillkor, erhålla j3öo Stats-Utskottets Betänkanden, Läkare-vård, anser väl Stats-Utskottet anledning till anslagets förminskning; men då likväl de skäl icke helt och hållet upphört, sorn verkade till dess beviljande, utan erkännas mäste, att Presterskapet ofta kunna behöfva anlitas vid hastigt påkommande sjukdomstilllällen och genom inhemtade kunskaper i Läkare Vetenskapen lemna ett väl Utskottet har fördenskull trott sig böra föreslå, att den på Medicinal-Staten till Medico-Theologiska Stipendier anslagne Summa, af 5ooo R:dr, må förminskas ifrån nästa års början till 2,000 R:dr, hvarvid likväl Utskottet anser de föreskrifter och vilkor böra fästas, att nuvarande innehafvare af medico - theologiska Stipendier måga under den tid sorn återstår tor sådana Stipendiers begagnande, få deni bibehålla, att för framtiden vidsträcktare skyldigheter icke åläggas dem, sorn blifva Stipendiater, än att förvärfva sig kännedom af grunderne för Physiologieii i allmänhet, samt att, i den måll Stipendierne indragas, de, enligt Utskottet meddeide underrättelser, för åtskilliga Lärare och andre biträden vid Upsala och Lunds Akademier anslagne arfvoden upphöra Och användas till de ändamål hvartill de äro bestämde, eller Stipendier, heldst desse Akademiers Lärare synas böra lemna underVisning för de löner dem äro bestådde. Om Riksens flög loll.