Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man ser de dyrbara Casernebyggnader, de palatser med sina koppartak, som för denna föga talrika Garnizonens sjuke uppbyggas, när man ser huru förråder af alla slag här hopas; under det man kanske intet vet, om man kommer att äga medel, att med nödige byggnader förse, den till centralförsvaret beräknade nya Fästningen vid Wanås; när man ser hvilka summor blifvit nedlagde till planeringen af den ymkeliga excercitieplatsen Ladugårdsgärdet, under det man icke en gång vid gränsen äger en skants för att bestrida en Fiendes möjliga antågande mot Hufvudstaden; så torde det förlåtas, om man icke med blind undergifvenhet blott betalar och tror, att allt hvad som göres är beräknadt till det bästa. Den dag torde komma, då lättfärdigheten att bevilja nya anslag, kunde blifva Riksens Ständer tillräknad såsom ordsak, i fall man en gång skulle finna anledning att beklaga sig öfver missräkningen; och jag tror derföre, att det är bättre sent än aldrig påminna om nödvändigheten af förändrade Statshushållningsgrundsatser hos oss. Då man ser till hvilken grad mb litairprålet här hos oss tagit öfverhand, nödgas man påminna huruledes det här i Sverige är af fattiga Jordbrukare, som denna stålen underhålles, och fastän den icke till alla delar 94 Den 7 Jul i i J. m. i synlig matto utgår ifrån Tredje HufvudTitteln, iå torde det likväl icke vara olämpligt, att ifrån denna hämta anledning till dessa öppna framställningar, af hvad man i hvarje landsända hörer yttras och beklagas af så mången tänkande medborgare. Det får ej finnas besynnerligt om anslaget för tredje Hufvudtitteln återför i minnet, det ringa afseende, som af Styrelsen nu för tiden fästes vid de Rustandes yttrade bekymmer öfver RusN ningsskyldigheternea i sednare tider så betydligt ökade tunga, att den under förra tider dervid trefne
Ocb !,ar 8tatsLltskottet i,»nit sig böra öfverlemna till LancoLltskotlets bepröfvaiicie bvacl uti älotionen vilia,»: blifvit frumställllt. Letänkanken, X:o 11, ,53 kiärvill i,ar väl, enligt Lauben» Lomwissariers ak-, gilne Lsrättelser, bos LancoLltskottet förebommit, att iebe mera än sex serskildta Län, nemligen 8tora Xopparbergs, ^Vestmanlands, Ostergötblanlls, Westerbottens, Korrbollenz oeb Oelleborgs, alltseljan sista kiks8ag, bos Lauben begagnat sig af rättigbeten till förskotters erbällancle för utbyte ak förslitne 8mäseölar j orterne, oabtacit X.
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottels den 4 och 13 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 76, i anledning af väckt motion om anslag till beredande af tillfälle för Officerare af arméen att ingå i utländsk krigstjenst, stadnade Ridderskapet och Adeln i del beslut, att ett anslag af 18,000 R:dr Riksmynt, må af Rikets Ständer för hvartdera af nästkommande 3 år å Riksgätds-kontoret anvisas, för alf, stäldt till Kongl. Majit disposition, användas till understöd åt Officerare af arméens särskilda hufvudvapen, hvilka inträda i aktiv krigstjenst hos någon i vänskapligt förhållande med Sverige stående makt, hvars armée till större eller mindre del befinner sig på krigsfot, med rättighet för Kongl. Majit, att hvad af anslaget inom ett år kan komma att besparas få ett följande år för ändamålet disponera. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Slats-Ulskottels nedannämnde den 4 och 13 dennes på bordet lagda Utlåtanden: Nio 77, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition om indragning till Kronan af den ränteved, som är anslagen för Wisby s. k. krono-kalkugn i Gottlands län och om ersättning derför till kalkugnens egare; och Nio 78, angående ett föreslaget låneunderstöd utaf allmänna medel till byggnadsoch utflyttnings-kostnader å härädshöfdinge-bostället Mälby. S. D.
På sätt General-Poststyrelsen i sitt ofvanomförmälda betänkande anfört, måste nemligen, i samma mån jernvägsnätet inom landet utgrenas, flera nya sidoposter inrättas och förut befintliga poster utvidgas. Men i samma mån postinrättningens verksamhet blifver mera omfattande, måste såväl Styrelsens och dess Underafdelningars som postkontorens personal på flera ställen ökas, äfvensom utvidgade lokaler anskaffas. Slutligen torde här böra erinras, att för verkställande af tidsenliga förbättringar i postoch befordringsväsendet stora utgifter äro af nöden. Så skulle t. ex. verkställandet af det af Kommitterade för skjutsväsendets ordnande i detta afseende afgifna förslag erfordra ett årligt statsanslag för Postverket af 487,000 R:dr. Under sådana förhållanden och då det enkla brefportots nedsättning till 10 öre skulle, derest brefvens antal före och efter nedsättningen beräknas lika, tillskynda Postverket en högst betydlig minskning i inkomster, vågar Utskottet för närvarande ej tillstyrka någon ytterligare nedsättning i det nu varande brefportot, utan hemställer, att den af Herr Palander föreslagna nedsättning till 10 öre af det enkla brefportot icke måtte vinna Rikets Ständers bifall. Beträffande derefter Herr Palanders yrkanden om undersökning, huruvida ej någon nedsättning kan ske i porto-afgilterna för den utrikes brefvexlingen samt om nedsättning af portot för utländska tidningar, så innefattar frågan om nedsättning i porto-afgifterna för den utrikes brefvexlingen, hvilka afgifter bestämmas genom konventioner, som mellan de särskilda ländernas Regeringar afslutas, ett ämne, hvarom Rikets Ständer endast i önskningsväg ega att hos Kongl. Majit göra framställning; 4 Bevillninys-Utskottets Betänkande N:o 18. och då motionären icke närmare utvecklat behofvet af den utaf honom föreslagna undersökning, ej heller antydt de grunder, efter hvilka den skulle ega rum, anser Utskottet skäl ej vara för handen att till Kongl. Majit ingå med begäran om en dylik undersökning. Frågan åter om portot för utländska tidningar har, på sätt af Stats-Utskottets betänkande vid innevarande riksdag
S9laj:té ocf) Siifeté ©ötfja Jjpof-Svätt, att emot “jKäbjlufrnurätten i 0fara anffäHa ben anfmarigf)et& ofy erfättningotalan, fjmartill berörbe dtgärber, Ijmar för ftg, efter lag ocf) fafené beffaffenfjet funbe föranleba, fjär Slboocatftfealen, äperr lagmannen ocf) Svtbbarcn af ^ongf. 9?orbjfjerne orbén O. ipebenftjerna uti memorial af ben 17 i farn» ina mdnab, emot orbföranbcn ocf) lebamöterne i 0fara Stdbffufmmrätt, S3orgwäjfaren ©. SI. Sttellbin famt Stabmännen % 9?. 0cl)ougf) ocf) % Jpolmqmijf, fdfom felaftigt anmärft: i:mo Sitt 9täbffufmmrätten, tmärt emot orbafybelfen af lagené bub i 53 (Eap. 3 § SDffygerningébalfen ocf) tmärtemot ben tolfning beraf, forn innefattabeé jufy uti bet af 9tdbffufmmrättcn dberopabe 5?öngl.
Detta sätt synes visserligen ur teoretisk synpunkt äga företräde framför det af Hr von Hartmansdorff föreslagna, synnerligast derföre att, efter detsamma, mindre inflytande pä förhand skulle kunna pä valen utöfvas, och valkretsarue icke blifva så stora, att icke åtminstone de fleste af Ståndets medlemmar, med något bemödande, skulle kunna skaffa sig kännedom om de kretsen tillhörande personer. Deruti har dessutom Hr von Axelsson, på ett skarpsinnigt sätt, föreslagit en modifikation, för att försäkra äfven minoriteten om ett billigt inflytande pä valen Men då det nuvar. sättet med bänkm:s-val icke synts mig medföra några så stora praktiska olägenheter, som man velat förespegla, utan tvertom medförer betydliga fördelar i det afseende jag förut sökt utveckla; anser jag icke skäl vara för handen, alt utbyta detta sätt emot. andra ännu icke försökta eller pröfvade metoder för utöfvande af R. o. Adis ifrågavar. valrätt. Frih. Hermelin, A u g. Söderling: En värd talare Frih. Bonde har yttrat, att efter hans åsigt skulle Hr von Hartmansdorffs förslag vara rationell. Jag anser mig skyldig att bestrida det, emedan jag icke kan anse eleclors-valet annorlunda än som en början till Ulsk:s bildande. Vi önska oss icke några beslutande Ulsk., utan endast sådana, som fullkomligt utreda ämnena och framlägga mogna förslag, men något sådant torde vara föga alt hoppas, i händelse det skulle lyckas ensidigt valde bänkman att tillvälla sig rättigheten att bestämma Utsl;:s-valen. Sä tänka åtminstone icke de i det eonstitulionella styrelsesättet väl erfarne Engelsmännen. I detta land, der den eonstitulionella styrelseprincipen torde vara mest utbildad inom hela verlden, anse parlaments-ledamöterne åliggandet att utse comité-Iedamöter vara af den grannlaga beskaffenhet, att de icke vilja befatta sig dermed, utan öfverlemna detta bestyr eller comitéers bildande åt den s. k. Speakern, och han bestämmer till ledamöter i dessa comitéer personer, till en del tagne utur det ena och till en annan del utur det andra partiet, som i parlamentet 2 H. 30 466
Herr von Heijne'. Det vore rått vål om stocksfallet öfverallt blef oanvåndt; jag medger detj jag kånner äfven flere orter, der det aldrig användes, och mångå andra, der det mycket sällan begagnas. Dels för att vinna tiden, men hufvudsakligen för att icke åt Allmänheten gifva den tankan, att fylleri str< flen borde undergå mildring, har jag dock trott bäst vara, att icke för stockstraffets skuld återremittera, utan nu afstå Utskottets Betänkande. Herr af Uhr, Gnjiaf: Det har fordom funnits ett Folk jag påminner mig ej nu dess namn, men flere inom detta hus torde göra det _ hos hvilket de brott, som begingos under dryckenskap, straffades med dubbel stränghet. Hos det Folk, der opinionen fåstar ett sådant förkt viri fylleri brottet, der år ock ett strängt str. fF låmpeligt. Deremot hos oss, hvarest man med lättsinnighet bedömer förseelsen, år stockstraffet ofelbart alltför hårdh Om man genom stockstreffens användande kunde leda opinionen att anse fylleri såsom ett verkeligt brott, skulle visserligen detta straff verka något nyttigt, och de, sorn undergingo det, voro då endst olyckliga offer för en god sak. Men då man ej kan hoppas denna följd, och tänkesättet icke kan få en sådan riktning genom i9én 2 .lulii g, m. 91 annat ån upp fos tratt och ifrån barndomen; så vågar jag för min del tillstyrka^ att nämnde atrånga straff må afskaffa». Herr Treffenberg, Curry Gabriel: Jag tror taig äfven böra yttra den öfvertygelsen, att stockstraffet för fylleri-brott år högst olårapeligt. ! detta afseende fean jag anföra ett exem* pel från en ort, der jag långe vistats.
Man kan sluta dertill af Fabriques-Societetens här i Stockholm till Konungen i underdånighet ingifna ansökan, om skyddande mått och steg till afvärjande af deras totala undergång, hvar uti detta märkeliga yttrande förekommer: ’’Huru förvånande, heter det, skulle detj icke förefalla Fabriques. Corpsen , att först lika med hvarje annan Den g December. redlig undersåte , dela glädjens hansia öfver en för Fäderneslandet lycklig Regements - förändring och någon tid derefter, se denna för öfrigt lyckliga händelse utgöra en FabriquesCorpsens verkehga olycka och undergångStarkare kan val icke denna Närings förfall afmälas. Genom den från Örebro Län till Konungen inkomne Embets-berättelse, bestyrkes yt* terligare den nöd och förlägenhet der befinnes. Af denna Berättelse inhemtas, att Allmänna Utskylderna af Hemmanen, såsom uti östra Nerikes Fögderi, stigit till sadan hö-jd , att Hemman, uppskattade till 4000 R:drs värde, i onera erlägga öfver 250 R:dr Banco, oberäknadt Tjenstefolkets aflöning m. m., utgörande således mera än 6 proCent af Hemmanets värde: Att Lagsökningarne inom Länet tilltagit, äfvensom, svårigheten att indrifva Kronans uppbörd, hvilket nu mera, oaktadt! de yttersta ansträngningar, icke låter sig göra inom förelagd tid5 till följe hvaraf utmätningarne ökas, både uti fast och lös Egendom: Att skuldsättning å jord och annan fast Egendom tilltagit, samt att en synbar oförmögenhet råder, att uppfylla ingångne förbindelser, hvarigenom allt lif, handel och rörelse aftynadt, och antalet dageligen ökas af näringsoch försvarslöse Personer, tjiifvar och missdådare, som uppfylla Kronans Häkten och Fästningar, hvilka snart icke lemna rum för flera Arrestanters mottagande, en omstänT dighet, som under blomstrande Näringar och allmän Välmåga, icke är vanlig, och sluteligen att Länets Innevånare äro gäldbundna och uti Den 8 December. 159 en bekymmersam belägenhet.
I anledning af några yttranden, som jag afbört, anhåller jag endast att få anmärka, det jag för min del hvarken känner, att några sådana händelser inträffat under denna Rikdag, som visa nödvändigheten af en skyndsam rättelse i vår^ pri^ndlagar, eller funnit att våra (grundlagar innehålla något frö till en upplösning, som förr eller senare skall träffa dem. Jag kän igke något enda constitutionelt sätt, livar§ Den 23 Maji. 151 på någon skyndsam rättelse kan vinnas , än mindre något sådant sätt, hvarpå Grundlagar», ne kunna komma till upplösning, men jag känner många, beklagligen äfven af vår egen Historia, mångå inconstitutionella. Herr Hertnenhjelm, Carl Johan, anförde skrifteligen : Att i alla Lagar, men isynnerhet i Grund-: Jagen, söka vinna den största möjelig» tydlighet, är visserligen af högsta vigt och nödvändighet hvarföre ock visligen är stadgadt^ att i föreskrifven ordning frågor derom kunna väckas och Förslag deröfver afgifvas. Men att öfver behofvet beständigt inkomma med förslag till förklaringar, tillägg och förändring gar i föreskrifter, där ingen tvekan om orda* förståndet bör äga rum, åstadkommer ovisshet pch villrådighet hos dem, för hvilka dessa Lagar skola tjena till efterrättelse. Ännu vådligare blifva följderne, om dessa Förslag åsyfta icke mindre än kullkastande af antagna grunder och upphäfvande af de afsigter, Lagstiftaren vid deras författande haft till ögnamärke. Af sådan beskaffenhet synes mig den af Höglofl. ConstitutionsUtskottet föreslagne förändrade Redactionen af 107. §. RegeringsFormen och 29. §. Riksdagsordningen vara. Samina §. $. innehålla tydligen, att frågor kunna väckas och i RiksStånden andragas, huruvida StatsRådets Ledamöter i deras Rådslagom allmänna mått och steg icke iagttagit
Enligt ankomne Protocolls-utdrag, hafva Högvördiga Preste-Ståndet och Välloflige Borgare-Ståndet bifallit Lag-Utskottets omformälda Betänkande, hvaremot Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet åtérremittehit detsamma, Lili följd af anmärkningar, som Herr Friherre Cederström, Jacob, Herr Cederschiöld, Robert Theophron, Herr von Qvanten, Herr Palmcrantz, Johan Mauritz, Riksdags-Fullmägtige Sven Heurlin från' Kronobergs Län, Nils Persson från Örebro Län, Nils Strindlund från Vester-Norrland, med flere, deremot framställt. I hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Herr Cederschiölds vid förra Betänkandet fogade reservation innehåller, har dervid blifvit anfördt, dels att Utskottet bordt biträda Herr Cederschiölds motion, som afser, att de i Lag-Gömiléens förslag till allmän Criminal-Lag utsatta påföljder af straff-arbete och fängelse måtte antagas för ej mindrevapens dragande i oträngd t mål, än ock den i 34 Cap. Missgernings-Balken af nu gällande Lag omformälda personliga misshandling, dels att deförhöjda straff, som Utskottet för nämnde förbrytelser föreslagit, borde ytterligare skärpas.
» Fröken har hemtat posten; så många bref », sade han småleende och pekade på packen i hennes hand. » Ja, och icke ett enda till mig, är det icke sorgligt? » Hon mötte hans blick med ett så skälmaktigt ögonkast, att de måste till att skratta båda två. » Låt mig bära dem åt er, så får ni slicka händerna i muffen, det är kallt. » Han tog brefpacken, och så bar det af vägen framåt, under det de pratade och skrattade som två. glada barn. Öfver granskogens mörka bälte i vester, där solen sjunkit, låg ett rödt sken, s o m gaf värme o c h färg åt det gråa landskapet. Men endast för en kort stund, det fick snart vika för vinterdagens tidiga skymning. De hade kommit in på allvarsammare ämnen, och nu som alltid kom den gamla bitterhelen o c h hånet öfver världens gång fram h o s Ivar Berner. Det var lycka, de talade o m. » Tro mig, fröken, somliga människor äro skapade till lycka, andra till olycka », sade han i denna bittra ton, som alltid upprörde henne så. » Det kan ni icke mena, häradshöfding Berner, ni får inte mena det », svarade Elna häftigt, » huru skulle ni kunna lefva lifvet med tron på en så orättvis Gud? » De voro framme vid grinden. Berner svarade icke genast. Så böjde han sig ned för att bättre se hennes ansikte i den tilltagande skymningen. » Ni blir säkert mycket lycklig. » Han talade så lågt, att hon knappast uppfattade orden, men hans långa, sökande blick gjorde henne så underlig till mods. Han räckte henne brefven. » Farväl, fröken Elna! » Hon kände hans varma hand kring sin egen; hvarför släppte han den icke igen? Hon vågade icke se upp, hon blef så underligt varm, det var s o m o m blodet brände i hennes ådror, men hon kunde icke tänka. — Så släppte han plötsligt hennes hand och gick. Hon såg h o n o m försvinna nere på vägen. Då, när han var borta, kom det som ett trollslag öfver henne, hvad hon stundom dunkelt anat, vissheten o m, att han älskade henne, att han skulle bedja henne blifva hans hustru.
(Utlåtandena N:ris 123 och 178, angående 8:de Hufvudtiteln.) l:o. Sedan Utskottets, uti första punkten af Utlåtandet Nio 123, gjorda hemställan — om anvisande för nästa statsreglerings-period af 2,000 R:dr årligen till hyres-ersättning åt Chefen för Kongl. Ecklesiastik-departementet, att från Riksgälds-kontoret utgå — blifvit godkänd endast af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, men afslagen af Bonde-Ståndet, hvaremot Preste-Ståndet för sin del beslutat, att omförmälda hyres-ersättning, i stället för att anvisas endast för nästa statsreglerings-period, borde uppföras på ordinarie stat; så och då sistnämnda Riks-Stånd icke antagit Utskottets uti lista punkten af Utlåtandet N:o 178 gjorda inbjudning, att, med frånträdande af sitt beslut, förena sig med Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet om godkännande af Utskottets hemställan — får UtBih. till R. St. 4 Sami 1 A/d. 3 Band. 13 Häft. 1 2 Stats-Utskottets Memorial N:o 195. skottet nu, för denna frågas afgörande medelst omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, föreslå följande voterings-proposition: ”Den som vill, att till liyres-ersättning åt Chefen för Kongl. Ecklesiastikdepartementet för nästa statsreglerings-period anvisas ett årligt belopp af 2,000 R:dr att från Riksgälds-kontoret utgå, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att omförmälda hyres-ersättning skall på ordinarie stat uppföras.” 2:o.
Ofor roligheten deraf alt, i en Svensk Tryckfrihets-Lag, främmande Staters Regeringar och Sändebud må omedelbart framstå såsom angifvare af en till missnöje ledande Skrift, samt angelägenheten af bestämdt för behållen ersättning åt dem, som kunde, genom den arbitraira indragningen, blifva oskyldigt lidande, För öfrigt bär Utskottet ansett befattningen med seqvestern ej böra lemnäs nlternatift åt Hof-Canzlern eller JustitiajCanzleni, utan ensamt åt den förre, hvil - 3q Constit. Utsk:s Memorial, N:o 5i. ken ock i allmänhet äger att skaffa med bevakning och qvarsättande af Skrifter. För Utskottet åsterstår det ännu att framställa tvänne nya partiela förslag, med upgifvande i korrthet af motiven till desamma. Det ena åsyftar Tryckfrihets-Comiléns hörande öfver Tryckfrihetsmål, jemväl i hufvudsuken, — en bestämmelse, hvarigenom den i Jury inrättningen hittills åt Allmänna Opinionen förbehållna domsrätt komme att ersättas. Frukten häraf framställer sig omisskänneligen: Ett motiveradt omdöme af uplystamän, lika nitälskande ““mot““ Tryckfrihetens missbruk,som ““för““ Tryckfrihetens beskydd, skulle offentligen uttala sig: Domstolen, utan att deraf bindas, sattes i tillfälle att från flerfaldigai e synpunkter up~ fatta saken och i klarare dager underkasta henne en så mycket grundligare pröfning: Folket åteifinge den förut innelmfda rättigheten att genom egna Ombud yttra sig i de för dess frihet så särdeles maktpåliggande Tryckfrihets-målen, och betydelse gåfves åt det allmänna stadgandet i Regerings Formens 108 §. ali, till Tryckfrihetens vård, en Comité skall af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag förordnas.
— Discont-Ränta å bortbytte Växlar —• — —i Kongl. Stats-Contoiret: Lefvererad betalning för erhållne Växlar Ränta för Lån af Wismarska Pantskillingen — Lefvererade Medel till Kongl. Krigs-Förvaltningens Invisningars infriande —■ Återbetalt å Förskottet till kostnaden för Hamnarnes stängning för Engelska Fartyg, m. m. — —. .—. — Ränta å Pommerske Kammarens Växel-skuld — —1 jBevillning, innehållen af Räntan å Trollhätte Slussverks Lottsedlar Diverse smärre Inkomster Riksens Ständers Bank: Räkningen med Växel-Banken Stockholm den 21 Julii 1813- G. R. STRÖM. 958,212: 43 A. — . »tFordringar och Tillgångar. Vid igii års slut. — 348/765: 8: 7 152/000: — 40,000: — 93,600: 3/872: Kongl. Stats - Contoiret för erhållet Förskott till omkostnader vid Svenska Hamnarnes tillslutande för Engelska Fartyg, med mera, oersatt rest • Utlånte Medel till Hans Exellence Herr Grefve Ruuth af Wismarske Pantskillingen 120,000 R;dr, med 2 års Ränta å 5 procent Ränta å Pommerske Kammarens Wäxelskuld för 2.’ne år Å förstnämnde summan återstod, efter gjorda afbetalningar 1812, vid årets slut Den andra öfverflyttad på Hans Exell. Hr Grefve Ruuth och den tredje fullt inbetald. Hans Exellence Herr Grefve Ruuth:
Jag har under loppet af denna Riksdag, vid discussionen of - 2:o Ben 5 Sep4*f~^ier f m, ver ett annat äfven ganska vigtigt ämne, yttrat en öfvertygelse, som j*^ anhåller att nu få upprepa, den nemligen, att hvarje Stat, sorn äger en egen Historia, äger också uti sin Statsförfattning vissa egenheter, ja, man kan stundom säga, besynnerligheter, som af en klok Lagstiftare alltid böra respecteras, och aldrig, vore de än icke fullkomligt prjncip-enlige , angripas, förr än opinionen så till sägandes påkallat detta angrep. Jag lämpar detta på förevarande fråga. Det är en obestridlig sanning, att Konungens proposition är i principen rigtig; men att opinionen ännu icke hunnit uppfatta dess rigtighet, deroth vittna de olika åsigter som i dag blifvit yttrade inom denna den mäst upplysta samling af Svenska medborgare. Här har blifvit sagt, att Konungen, på en gång röstägande i Högsta Domstolen, utnämnare af JustitiseRåder, och åklagare genom sin Justit iaaCanzler, skall utöfva ett fullkomligt envälde; jag delar icke denna mening: jag vågar tvertoin tro att ordet envälde vid detta tillfälle blifvit mindre lyckligt valt. Jag rädes åtminstone icke för ett envälde, som utöfvas med två röster emot sju; och vådan af det absoluta enväldet uti rättigheten att utnämna Högsta Domstolens Ledamöter, synes mig temmeligen mildrad af National representationens rättighet att genom sin OpinionsNämd afsätta dem. Icke heller finner jag något envälde innebäras uti åklagarerätten, så länge de Domare, sorn i Högsta Iustantien 6kola pröfva ankla - Den 5 September f, m. 221 gelser och påståenden, sjelfve äro underkastade Opinionens oblidkeliga Dom. Men ägde än detta fruktade envälde sin grund i verkligheten, så vore jag i sanning färdig att upprätthålla det, så länge det vore hylladt af Opinionen och älskadt af Nationen.