Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att dricka skaptes menskan, ej blott att äta, Ty vissnar plantan snart, om den ej får väta. * Franzéns Studentvisa.Se derfor drick, min gosse, och drick med fog! När benen mer ej bära, då har du nog. Men önskar du att hvila, bete dig sedigt, Och läger unnas lätt der ett golf är ledigt. En stund kan nötas bort under jungfrutak; Godt mjöd och vackra flickor ha samma smak. Men ankrar du der inne, tro dock ej hamnen; Mins, Simsons kraft led skeppsbrott i qvinnofamnen! Tro ej skänkjungfruns löjen och söta min! De rusa endast svekfullt som glödgadt vin. Som källans åder jollrar så ljuft en qvinna; Men orden äro bubblor, som snart försvinna. Att lefva är väl roligt på sätt och vis, Men intet lif är utan sitt plågoris, De foglar små förföljas af luftens örnar; Studenterne förföljas af sina björnar. Derför, min gosse, vänj dig vid tålamod! Den bästa skatt på jorden är safligt blod När någon björn dig söker, tag höfligt mot ’ en # Och lofva hvad han önskar och stryk på foten. Allt detta må du göra i eget hus, Ty hvad ej böner vinna, det vins med krus. Men kommer han och kräfver dig midt på gatan, Då — hemta mod ur barmen, och kläm till satan! » Så varnade den gamle i Balders sal, Och starkt som hembrygdt öl flöt hans enkla tal; Hans anlet sken förklaradt som midnattssolen, Tills ögat föll i sömn och han damp af stolen. Ur Dagens Krönika. Nu han sväfvade kring ifrån by och till by; Han for fram som en jagande falk. Men för bonde och prest skref han lagar och rätt, Vill du höra hans rojvarebalk? » Ej må höras en knäpp, ej må knystas ett ord, Då jag träder i stugorna in. Har du pratat förut, nu du tige, din lurk. Hvarom icke, så akta ditt skinn! Kort är hammarens skaft hos den ljungande Tor, Blott en aln långt är svärdet hos Frej; Kort om näsan är jag, vill få ja af en livar,
Mars 11517, hvilka förbjuda ingifvande al tryckta eller graverade invisningar, dels ock Kungörelsen den 20 Maj 11135, angående beskaffenheten af handskrifven invisning, förklarades, alt såsom handskrifven invisning må den anses, uti hvilken namnet å den, som invisningen utgaf, å den som den emottog och å den, på hvilken den lyder, samt värdet, hvarpå den invisar, jemte utgifningsdagen, blifvit med handskrift införde, äfvensom att, der invisning ställdes till innehafvaren, ordet ”innehafvaren” ock borde med handskrift införas. Då lydelsen af den föreslagna författningens inledning syntes kunna föranleda till grundadt tvifvelsmål, om och i hvad mån de uti Kungörelsen den 20 Maj 1835 meddelade föreskrifter, angående beskaffenheten af handskrifven invisning, skulle i afseende på det, som uti invisning komme att med handskrift införas, fortfarande gälla eller anses upphäfda, har Kongl. Majit, efter Stats-rådets och Högsta Domstolens hörande, väl funnit Sig föranlåten vägra bifall till samma förslag; men vill till Rikets Ständer aflåta proposition om nytt förslag, i enlighet med de af Rikets Ständer i ämnet framställda grunder. Uti underdånig skrifvelse den 4 December 1854 hafva Rikets Ständer anfört, att de, som ansågo lagstiftningen för enskilda Ränker, hvilka utgifva egna kreditsedlar, böra i en enda lag sammanföras, för sin del beslutat, att, med upphäfvande af Kungörelsen den 9 Januari 1846, angående enskilda Ränker, hvilka utgifva egna Kongl. Maj.ts Nåd. Skrifvelse N:o ii. kredit-sedlar och Förordningen den 6 Oktober 18415, angående vissa lagbestämmelser med afseende på enskilda Banker, må lör sådana Banker utfärdas en lag af den lydelse skrifvelsen upptager.
Dagstiftarens pligt att befrämja en sådan förbättring, den han likväl icle uppfyllde, då den brottslige, som tilläts att återgå till samhället, för lifstiden trycktes med brottets stämpel, hvilken denne sedermera icke Jtunde genotn den mäst dygdiga vandel utplåna, samt annat val icke blifver för honom öfrigt än att fortsätta den bana han hörjat, och att så länge möjligt är skada ett samhälle, af hvilket han blifvit förskjuten, hvarföre Flere Grefven ansett, att ett dylikt märkes åsättande först då vore lämpligt, när allt hopp om förbättring är ute, och när brottslingen måste anses såsom ett skadedjur, för hvilket man hord© taga sig till vara, på hvilken grund Herr Grefven förklarat, det han skolat instämma uti Utskottets förslag om det varit inskränkt dertill, att tjufvar, sorn för lifstiden, dömmas till arbet© å Fästning, skulle vid ankomsten dit bränmärlcasj Och har Herr Grefven sluteligen tillagt, att skådespelet af ofta förnyade dödsstraff, sorn ej af allmänna opinionen kunna godkännas, skola förslafvaoch förstocka sinnet, samt vända den allmänna afskyn från gerningen på straffet, och blifva den genaste utväg , att hos mängden utplåna alla moraliska och borgerliga begrepp «un förbrytelsernas otilbörlighet, samt att vänja den att hata ordningen, hvars faderliga myn - Ijag^TJtskotteis Eettinkanden'. dighet borde vara ett ämne ej rriindre för dess vördnad än dess Fruktan. 20 Af Kerr P. G. Cederskjöld, som, med antagande af den grundsritts, ait folkets sedlighet kan bedömmas i förhållande till beskaffenheten af hagarne, ansett det uti Rikets Eag antagne spöstraff för begångne stölder vara olämpligt och genom qväfvande af all hederskänsla hos dem, sorn detsamma undergått, mera bidraga till förökande af brottslingar, än att förekomma utöfningen af berörde brott, i följd hvaraf Herr Cedersköld forreält sig finna, att stadgande af dödsstraff i sådane brott än mera skulle vara stridande mot al!
Jag tror derföre verkligen, att Strindlunds motion bör biträdas; ty fastän Utsk. bar sökt att i vissa delar förbättra hvad som uu är stadgadt, hafva likväl de sundare åsigterna inom Utsk. icke förmått göra sig gällande; på sätt bäst kan inhemtas af Hr Gr. Cronhjelms reservation. De nämnde förbättringarne, dem Utsk. föreslagit, äro nemi. högst obetydliga, och derjemte förekomma åtskilliga försämringar. Jag tror derföre klokheten fordra, och ändamålet bäst vinnes, dymedelst att Nils Strindlunds motion biträdes, att nuvar. charlaesigill.förordn. oföräudrad bibehålies, och att en skrifvelse till K. M. ingår, deruti R. St. i und. anhålla, att K. M. täcktes intill nästa riksdag låta så förbereda detta ämne, att R. St. derom kunna fatta ett ändamålsenligt, med statshushållningens grundsatser och en sund theori öfverensstämmande beslut; sä att genom stämpelafgiften, sä väl som genom alla andra afgifter till Staten, kommer att beskattas det, som bör vara föremål för beskattning, nemi. inkomst. För närvarande beskattas icke inkomsten, utan beskattningens object sökes, så att säga, i luften. Här har, t. ex., af ålder funnits en dryg pålaga under namn af stämpelafgil på fullmakter, och hvad Ulsk. har föreslagit i afseende å denna afgift, utgör icke någon förbättring. Stämpelafgiften för en stadsmäklarebeställning i Stockholm och Götheborg har blifvit föreslagen till 100 r:dr, vä Iförstående, att detta är ändock en förhöjning. Af Hr Rosenblad bar blifvit upplyst, att en sådan beställning kan medföra en inkomst af 10 eller 11 tusende r:dr. Den värde talaren, som jag nyss nämnt, misstager sig sällan om siffror; åtminstone har jag icke märkt det. Jag vill likväl antaga möjligheten af ett misstag ända till hälften, i hvilket fall en stadsmäklare här i hufvudsladen skulle hafva en inkomst af 5000 r:dr, dä 100 r:dr skulle utgöra jemt två proc. deraf.
Undervisnings-anstalter. 29 Ofver-Ståthållare-Embetet meddela följande underdåniga redogörelse, hvilken, till vinnande af lättare öfversigt, blifvit, der sådant kunnat ske, uppställd i tabellarisk form, under särskilda, bestämda titlar, med antecknin - Fortsättning af Tab. Litt. Undervisnings-anstalter. t-* P pj: P cSS P: Po co i—t p > p o Räntebärande fonder. Utgifter. cl£3 p '-i tSS 05 co sven? ^ pL, P £L >-t * rco ss CTi co p ® Inkomster. Lärarnes lönebelopp. Skolor och läroverk ställde ander inseende dels af Stockholms stads Konsistorium, dels af särskilde Direktioner eller Styrelser: t" 2 T s £ po 3 < s’ >• a p Utgifter. 5- s° P o co CO roo -3 O “ p S5 n B* de fonder. Inkomster. Lärarnes lönebelopp. Af andra slag. a) Nikolai församling: 10) 1. Den räntebärande fonden är samlad genom öfverskott af de medel, lärjungarne årligen sammanskjuta till skolkassan. 3) Af de uppgifne lärarne äro 6 ordinarie, 2 extra ordinarie, 1 Sånglärare samt 1 Ritoch Gymnastiklärare. De räntebärande fonderna utgöras af Boströmska 1,500 R:dr, Pctrejiska 1,500 R:dr, Didriksonska 1,500 R:dr, Öhmanska 666 R:dr 67 öre och Nymarkska 100 R:dr. 4) Af lärarne äro 6 ordinarie, 1 extra ordinarie, 1 Sånglärare och 1 Lärare i teckning. Fonderna utgöras af Hedrénska 600 R:dr, Sebaldtska 1,250 och Bcrntz’ska 700 R:dr. Detta läroverk, hvilket sedan 1821 varit en treklassig, s. k. högre Apologistskola, utvidgades 1858 till ett femklassigt lägre Elementar-läroverk. 5) Af lärarne äro 6 ordinarie och 2 extra ordinarie samt dessutom 1 lärare i sång, 1 i teckning och 1 i gymnastik.
För det första vill jag då nämna, att jag såsom f. d. stockholmare känner - åtskilliga ogifta unga qvinnor, som med fullt skäl kunna hänföras under kategorien » bättre flickor », men det oaktadt kunna konsten att » koka en gryta potatis, steka en biff, plocka en höna, bädda en säng, sopa ett golf, laga en strumpa och tänka en klok tanke till slut ». Frisk luft och arbete äro för visso deras glädje, och » helsans rodnad » i regel denna glädjes frukt. Ingalunda äro de heller så oförståndiga i sin klädsel, som » elak ungkarl » påstår. Undantag finnas naturligtvis — » bättre flickors » karrikatyrer, hvilkas egentliga sysselsättning är att vara modedockor och baldrottningar. Jag talar blott om » bättre flickor » i våra dagar i den s. k. medelklassens Stockholmshem, der fäderna i allmänhet äro magert aflönade embetsmän och mindre handlande och der mödrarna i mångahanda måtto få tillämpa den regeln: » nöden är uppfiningarnas moder » — äfven med hänsyn till döttrarnas praktiska uppfostran. Huru sådana flickor i regel äro i den finfina högre Stockholmssocieteten samt i landsortsstäderna o c h på landsbygden, vet jag e j; förmodar dock, att de flesta af dem ej skulle kunna känna igen sig i » en elak ungkarls » karrikerade skildring af » en bättre flicka ». Att halfouxna skolflickor » misshandla ett piano på det ohyggligaste » under skalöfningar rn. m., händer nog ofta, men sällan gör sig väl en giftasvuxen » bättre flicka » skyldig till dylik förseelse. Antingen är hon alls icke musikalisk, o c h då har hon i de flesta fall takt nog att skona sig sjelf, pianot och åhörarne, eller är hon mer eller mindre musikalisk — o c h då njuta de mer eller mindre musikaliska åhörarne af hennes pianospelning. Likartadt är förhållandet beträffande » franska glosor ». » Elak ungkarl » torde vara temligen pessimist eller mycket gammal ungkarl, som fördömer vissa » bättre flickor » för 20 ä 30 år sedan, men som ej lagt märke till nutidens praktiskt-realistiskt uppfostrade Stockholmsflickor. Handarbeten.
Vigten af en tusendedels litre vatten blef enhet för vigten, under benämning af grumme, och 5 sådane grammer myntsilfver blef enhet för myntet, under benämning af franc. Häraf uppkom visserligen ett, i och för sig sjelf belraktadt, ganska enkelt och raliouelt system; men en följd deraf blef, att ingen enda af de nya enheterne stod i ett commensurabelt förhållande till de gamla. Den som efter det nya systemets införande blef tillfrågad, huru stor någon af de nya enheterna var i förhållande till den motsvarande äldre, nödgades besvara denna fråga genom uppräknandet af en mängd decimaler; men huru mänga decimaler han än dervid begagnade, mäste han dock slutligen erkänna, att hans uppgift endast vore approximativ. Denna omständighet allena är det som i 40 år uppehållit det nya systemets antagande i Frankrike, men ingalunda de nya enheternes indelning efter decimalsystemets grunder. Helt annorlunda är deremot förhållandet i Sverige, der omständigheterna så underlätta införandet af ett väl ordnadt decimalsystem, att ingen enhet behöfver antagas, som ej antingen är alldeles densamma som den gamla, eller står lill denna i det enkla förhållandet af 1 till 2. I afseende på detaljerna af förslaget, torde jag äfven få nämna några ord. Vid sista riksdagen föreslog jag, att utmynta ett 126 Den 12 Octo b er f. ra. myntstycke, svarande mot 18 sk. r:gs, eller 75 styfver, hvilket afven nu af IIr Gripenstedt blifvit föreslaget. Vid närmare eftersinnande tror jag likväl, att detta skulle kunna medföra olägenheter, och anser det äfven öfverflödigt, under förutsättning, att utmyntning af fjerdedels kronor, svarande mot 6 sk. eller 25 styfver, kommer att äga rum. Huruvida detta sistnämnde mynt bör blifva af silfver eller koppar, lemnar jag derhän. Jag skulle dock tro, att det kan och bör göras af silfver, särdeles af 8-lödig halt. I afseende på utmyntningsgrunden för kopparn, delar jag Hr Lefrens åsigter, så vidt de röra nödvändigheten att kunna uttrycka vigten af hvarje mynt.
Emellan utöfoiugen af deras embetspligt och Rikets Ständers förfoganden kan väl ingen jemförelse här ega rum ; men så mäste dock skillnaden böra vara någon annan, än den som skulle bestå deri, att Rikets Ständer ville påminna likt och olikt, utan atti ens veta ora och i hvad måtto handläggning föregått och hinder möta för slut.” ”Det heter i Utskottets Memorial , att frågan om mynt-enheten är så vigtig för hela nationen: att frågans oafgjorda skick förorsakar uppehåll i Utskottets göromål och att angplägenheten fordrar densammas ofördröjliga afgörande samt svar till Rikets Ständer, så fort Kongl. MajUs dyrbara lid medgifver. Antingen får det antagas, alt Rikets Ständers Banco-Utskoltets Memorial N.o toi, 7 underdåniga skrifvelse af den 27 sistl. October innebär ålit detta, eller ock står det fast, att Sländeme redan då ansett olämpligt derom göra annani framställning än samma skrifvelse innehåller; ty icke var frågan om mynt-enheten då mindre vigtig än nu: ieke är det nu först den fått inflytande på Utskottets göromål: icke eller måtte Rikets Ständer då mindre än nu hafva varit sorgfällige, att se dessa göromål hragte tilt slut, så fort tiden rnedgaf. Mig synes ovedersägligt, alt Rikets Ständer, sedan de uti ofvnnberörde skrifvelse anmält till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning deras förslag till nytt system för Rikets Silfvermynt, ej allenast dermed iakttagit och fullgjort hvad på dem i frågans ännu oförändrade skick kan ankomma, utan ock beredt sig full vi9«het, att ärendets vigt icke undgår Kongl. Majds Nådiga uppmärksamhet. Den förnyade framställningen skulle förutsätta tvifvelsmål i detta senare hänseende. Jag ser likväl icke huru de, sorn känna sig dertill benägne, kunna lita på två skrifvelser mera än en.
Departementschefen lill justering ett, i öfverensstämmelse med nu fattade nådiga beslut, uppsatt förslag lill Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer i förevarande ämne, hvilket förslag, sådant det finnes detta protokoll bifogadt, Kongl. Majit jemväl behagade, uppå Statsrådets underdåniga hemställan, i nåder gilla samt befalla, att, i enlighet dermed, nådig skrifvelse skulle tili Rikets Ständer expedieras. Ex prolocollo F. L. Tillander. 6 Kongl. Moj:ts Nåd. Proposition, N:o 58. M 58- Ank. till Exp. Utsk. den 3 Jan., kl. 5 e. m. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständerj angående Rusthållarnes inom det så kallade Kungsörs län befrielse från erläggande af nu utgående losen för de räntedagsver ken, hvilka af deras egande, sunn hern man skola utgöras; gifven Stockholms Slott den 20 December iSfy. Uli underdånig skrifvelse den 15 Maj 1845 hafva Rikets sednast församlade Ständer anfört, hurusom hos Rikets Ständer anmälan blifvit gjord, att ehuru lindring uti den, åtskillige rusthåll inom det fordna Ulfsunds eller numera såkallade Kungsörs län åliggande skyldighet att utgöra dagsverken till Kungsörs gård skall blifvit i nåder utlefvad genom Kongl, resolutionen af den 16
Mången vådligt villad vardt af dunkla stafvar: tio mörka tecken täljda skifvan gömde. Det har kval och kvidan kvinnan länge vållat.» Sedan ristade han på ett nytt fiskben nya runor och lade det under bäddens kudde, hvarå kvinnan därefter hvilade. »Då förekom det henne», säger sagan, »som om hon vaknade upp af en sömn, och hon sade sig vara frisk, fastän krafterna ej voro stora. Och hennes fader och moder blefvo öfvermåttan glada, och de bjödo Egil njuta den gästvänskap, han äskade.» Af denna lilla berättelse framgår synnerligen tydligt de forntida nordboarnes uppfattning af runorna och den makt, som ansågs bo i dem. Bondesonen, som måhända haft för afsikt att rista kärleksrunor på fiskbensskifvan, hade emellertid såsom oskicklig i runkunskapen ej ristat de för ändamålet rätta runorna. Först när den runkunnige skaldens rätta läkedomsrunor värkat, blef hon frisk. Detta, som för nutiden endast ter sig såsom skrock och vidskepelse, stod för våra förfäder i det närmaste samband med hvad de höllo för lifvets högsta visdom. Odin själf blef allvis, först sedan han gjort sig runkunnig. Af honom äro runorna uppfunna; det heter i Havamal: »Runor skall du finna, rätt tydda stafvar, mycket stora stafvar, mycket starka stafvar, som mäktige talarn tecknat, som rådande makter ristat och yppersta Åsen rest.» Runorna ansågos ej som rent yttre tecken utan såsom mystiska, med inneboende kraft. Då man förmådde åt ett begrepps, en saks benämning gifva en yttre form medels vissa af dessa runor, och man med dem äfven kunde gifva uttryck åt det man ville, att detta begrepp, denna sak skulle värka, ansåg man sig ha så införlifvat dessa senare med sig själf, att man hade full makt öfver dem. När skalden Egil skar in de rätta runor, som särskildt bjödo hälsa, blef sjukdomen vanmäktig. Hvad man med dessa runor för öfrigt ansåg sig kunna åstadkomma, är omtaladt i en af Eddans sånger, där valkyrjan Segerdrifva gifver Sigurd Fafnesbane undervisning i deras bruk.
N:o 6, angående väckt motion om tillsättande af civila fängelsedirecteurer och upphörande af commendanternes å Rikets fästningar befattning med fängelsernas inre förhållanden: Bifölls; N:o 8, i anledning af väckt motion 0111 upphörandet af ali förhöjd t jens teårs-ber åkning vid ansökan till preslerlig befordian: Återremit terades. Från Vällofl. Borga re-Stak det. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utkottets betänkanden: N:o 6, angående väckt motion om tillsättande af civila fängelse-directeurer och upphörande af commendanternes å Rikets fästningar befattaisvg med fängelsernas inre förhållanden; Godkändes; Prot.-Utdrag, den 18 September i844‘ 16.' i N:o 7, i anledning af väckt motion om förbud för anläggande af hållslugor vid kyrkorna; Godkändes; N:o 8, i anledning af väckt motion om upphörandet af all förhöjd tjenstårs-beräkning vid ansökning till presterlig befordran; Gillades. S. D. F öredrogos Kongl. Maj:ts nedannämnde Nådiga Skrifvelse och Propositioner: l:o i fråga om ytterligare eontroll-föreskrifter för betryggande al stämplade pappers-afgiftens behöriga erläggande: Remitterades till Bevillnings-Utskottel; 2:o, angående pension till f. d. Stats-Rådet Grubbe: Denna Kongl. Proposition, jemte ett, i anledning deraf, lemnadt anförande af Herr Petré, uti hvilket Herr Gillberg instämt, remitterades lill Stats-Utskottet: 3:o, angående hofstals pensioneringen efter högstsalig H. M. Konung Carl XIV Johan: Remitterades, jemte ett af Herr Petré i denna fråga lemnadt anförande, till Stats-Utskottet; och 4:o, angående förhöjning af årliga anslag till folkundervisningens befrämjande: Remitterades, tillika med ett af Herr Petré lemnadt anförande i ämnet, till Stats-Utskottet.
Ett Vinterlass Hö om 5o M Ett Sommarlass Starr. En Kärfve Halm. Ett st. Stock af Tall. Ett s • t. Brä- de. F.tt st Sparre. Ett Gä Lass risel. loo st. Bandstakar. Ett JM Näfver. Litt. I. Ett st. Hjel pe-Dagsver - Ett Lji Ett Li Ett Harn Ett st. Öke Dagsverke. Ett Jfy Lii En Aln Lärft. 20 Stockholms En Tunna Hvete. Eq Tunna Råg. En Tunna Rågmjöl. En Tunna Korn. En Tunna Malt. En Tunna Hafra. Ett Smör. Ett M Fläsk. Ett £i& Torrt Kött. Ett M Talg. Ett m Humla. Ett st. Oxe. Ett st. Ko. Ett st. TullGalt. Ett st. Får. Ett st. Ett Tjog En Tunna Torsk. En Tunna Sik. Ett 'st. Gås. Ett st. Höns. Litt. En Mark Sik. En Fjerd Ål. ing Ett ISaltgrön Ål. Ett Jfyé Torra Gäddor. En Tunna Skälspäck eller Tran. Ett Xd Skälspäck. Ett XH godt Räu tellö. En Kärfve Halm. Ett Stafrum Ved. En Läst Kol. En Stock. Ett Bräde. Ett Tjog Granstör. Litt. En Tunna Rofvor. Ett 'fé Lin. Jordeboks Daesverke. Ett st. Säck Ett st. Hare. 22 Litt. 1. (6) Södermanlands En Tunna Hvete. Ed Tunna Råg. Ed Tunna Rågmjöl. En Tunna Korn. En Tunna Kornmjöl. En Tunna Tullmjöl, lia Ilten Råg och hälften Korn. En Tunna Bafra. Litt. I. En Oxe eller Fodernöt. Ett Får. Ett Lamm. En Gås. Ett Höns. 102 109 700 . (6*) S ö «i c r m asila ia d s Ett Tjog ÄgsEtt M Torrfisk.', Gäddor eller Gös. Eu Tunna Strömming. Ett torr Braxen.
Ehuru mycket Svenska och Norrska språken likna hvarannan, så finnas likväl emellan dem ganska väsentliga skiljaktighoter, som nästan göra till en nödvändighet att i Departementet använda Norrmän, hvarföre också under mer än 30 år en eller flei’e Norrmän alltid tjenstgjort i nämnde embetsverk. Härtill kommer att vid de Utrikes beskickningarne kunna Norrmän användas utan att man eger någon laglig rätt att deröfver klaga, och de hafva dock der alldeles samma tjenstgöring som här hemma. Men om Norrmän skola användas vid de Utrikes Missionerna, hvilket man ej billigtvis torde kunna misstycka, så vida antalet hålles behörigen inskränkt, så torde det dock icke vara utan sin väsentliga nytta att de förut här i Stockholm få tillfälle att inhemta närmare kännedom om Svenska språket och Svenska förhållanden. Hade Norrmän i andra embetsverk blifvit använde skulle sådant med skäl kunnat klandras, men Utrikes-departementet står i detta afseende i en alldeles exceptionel ställning. Hvad kassans förvaltning beträffar, så lärer det val ytterst vara Utrikes Stats-ministern, sorn derföre stadnar i ansvar inför Svenska Statsverket, men icke Chefen för Kameral-afdelningen, hvilken blott eger att redogöra inför sin nyssnämnde förman. 3:o. Här kan visserligen antagas att någon ofullständighet vid protokollsföringen egt rum, men äfven om förhållandet icke så vore, kan dock Rådet ej anses hafva underlåtit sin pligt, då sjelfva Regerings-formen i sin 9 § förutsätter att en Statsråds-ledamot någon gång icke kan tinna skäl att, i en förekommande fråga, särskild mening till protokollet anföra, i hvilken händelse denne dock alltid blir ansvarig såsom hade han beslutet tillstyrkt. Med hänsyn till detta stadgande vore det tämmeligen öfverflödigt att hvar enda gång särskildt yttra sig. 4:o. General-Post-styrelsen säger att den väl förvissat sig om möjligheten att hos annan person än Grefve Sparre få "försvarliga'’ frimärken, men det är dock en stor skilnad emellan försvarliga och särdeles, fullkomnade.
HwarjeMce dör tilläggas, det KonglÄjajits Befallningshafwände ma maka berättigade, at wid Krono-Skjutfer upbada 4 pär I^LLet ve-Hästar för hwärt ioo:dr, at åtfölja fran hwarje ombytesä ac i händelse någon olycka för de Npbadaöe timarandre Hästar mage wara til hands, utan at Pä den ffjUtsffyldiges bekostnadhwilken ölyckan träffar, Hästar behöfwa legas; och skulle för de således medföljande Kegerve-Hästar beralas hälften af tegan, när de icke blifwä anwändeoch hela legalt dm de komma ar ffjucfM Sluteligen får Utskottet, i anledning af Friherre IKHncrE??8 promemoria, samt den kunskap Utskottet äger vin swarigheten för innehafware af swaga Hemman - wid hwilka ert erforderligt antal Hästar icke kunna uiiderhallas, at altiv fa lega hwad för dem brister wid Krono-Skjmfers utgörande, tilstyrka det tillägg i Betänkandet, at enär af Lommencleur-Nullorne inhämras, det någon Hemmans-Abo icke ager sa manga Hästar - som ifrån de fleste Hemman i Laner manligen plägar wid Krono-Skjntfer uttagas, ma han icke badas med flere Hästar ester Manralet, an soM pa hans Hemmansdel af alder underhållits och til Gardens bruk nyttjas^ men pa der likwäl Någon ojemnhet uti ffjutfens fördelning härigenom ej ma upkomma, stal den, som således åtnjutit lindring, wid nasta tilfalle, da hans grannar befrias fran Krono« Skjuts - Den 17 Mars. 8zl Gkjuts, uvbadas med sa mänga Hästar, som förra gängen för honom felade. Hwilket dock til Riksens Högloft. Ständers egen pröfning wördfämmeligen öswerlemnas. Stock» holm den 7 Äöartii 1810.