Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande i i §. och den af motionären öfverklagade föreskriften: ”att Gesäll endast må inställa resa, så framt han med behörig person uppgjort ordentligt contract att i arbetet minst en månad qvarstanna,” så innebär, enligt Utskottets åsigt, detta stadgande en förmon för Gesällen, som derigenom åtminstone för en månad kan veta sig tryggad i sin tjenst. Att den i Författningen stadgade tiden af en månad dessutom icke synes vara för långt tilltagen, tror Utskottet sig finna deraf, att, då Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag hos Kongl. Majit i underdånighet anhölloom: ”att Gesäll hör arbeta hos mästare eller vid fabrik eller manufacturverk minst trenne månader, oberäknad t r j dagars pröfningstid,” så skedde detta på grund af, och i enlighet med Borgare-Ståndets, vid i83o års Riksdag, förslag till ny Handtverkeri-ordning, Commerce-Collegii år i836 upprättade förslag till ordning för fabriker och handtverkerier, samt Committerades för utarbetande O _ af stadga för fattigvården utlåtande. Meningen med detta stadgande synes vara ej mindre att förekomma Gesällers kringvandrande och godtycklig upp • sugning å deras sida, än att motverka det förhållande, att Mästarne söka ställa arbetarne på så rörlig fot som möjligt, hvarigenom tätare ombyten och ömsesidig osäkerhet, till skada för handtverkeriens uppkomst och idkarnes önskvärda stadga, blir följden. Utskottet anser sig således icke kunna tillstyrka, någon förändring af 11 §. Vidkommande motionärens yrkande ”att de böter, som, enligt ro och 12 §§. i den Nådiga Förordningen, kunna utfordras af resande Gesäller, endast må komma att tillfalla Kronan,” så finner Utskottet ingen anledning alt tillstyrka detta, helst Pass-stadgan af 1812 bestämmer, att böterna endast skola tillfalla åklagaren. På grund af hvad sålunda är anfördl, hemställer Utskottet, att Herr Gustafssons motion, i här ofvan anförde afseenden icke må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Jag förklarar st jag förenar mig i den tanka Herr ?rokelior LcbultLeiikieim redan för en stund sedan yttrat. Jag har sjelf haft den aran at wara Ledamot i sidsta kkevilionea öfwer Riksgälds-clonrorer och der tilstyrkt publicitet: jag kan ej wara mig olik. Herr Grefwen och Landt - Marskalken. Söm denna fräga är et ärende, enligt 47. §:6 lydelse, sa wägar jag ej derom göra proposition. Friherre kjerrs, lkans. §. kan fä en sadan tillämpning, sa kan man aldrig weta hwad som hör under Hemliga Utskottet eller ej. Herr von Zakultrenkeim, vaviö (den yngre), Herr krinrrenllcjölä, Larl, Friherre Cederström, LI-,8, med flera prolsstersäs högeligen emot denna tillämpning. Hans klxcsllencs Herr Grefwen och Landt-Marskalken 'föreslog, at stsnco. Utskottet genast i detta ?icnum kunde sä aflägga Tysthets - Eden , hwiiket bifölls. Samtelige närwarande Herrar Ledar möker af L-mco-Utskottet framträdde derpå inom skranket, och, jämte Herr Grefwen och Landt - Marskalken, grngo denna Ed, som af Riddarhus - Lecrsrarsren förestaswades. Herrar Llstkorsrne anmodades ytterligare, at ! eftermiddag samnianträda för at wäija Ledamöter k Lx» peäirion8-Uiskottst, sä wal som til upfyllande af de rum inom andra Utskott hwilka genom afsägelse blifwie lediga. 88 Skuteligen tilkännagaf Hanö Lxcsllerms Hekk Grefwen och Landt-Mar skalken, at zvO Exemplar af Konungens Tal blifwit kemnade til Riddarhue-kitcsleti för ar ibland Ridderskapet och Adeln utdelas. Högloflig Ridderskapet och Adeln atskilldes klockan half ril Tolf. ln 6äem krokocolli 6.
Jag är härvid skyldig erkänna, att, ehuru jag icke kan instämma med Herr Lefren i hnfvudåsigten, emedan jag icke viii närvarande tidpunkt, då förnämsta ändamålet är, att återgifva oss metalliskt mynt, tror det va - Den ig Octo lier e. m. 7' ra lämpligt, att ändra det allmänna beräkningssättet, jag likväl finnér reservationen grundad på den sanning, att ju lägre mvntenliet man äger, ju större fördel kan man draga af myntet, icke i afseende på varuvärdena i den inre rörelsen; ty att arbetslöner och dylikt skulle böjas eller sänkas efter mynt-enheten, kan jag icke erkänna såsom princip; men, genom den låga enheten, kan man hjelpa sig med en mindre myntmassa i de h vardagliga liqviderna, hvarigenom rörelsen och kapitalernas omsättning lättas, samt beqvämligheten inom samhället befordras utan någon orättvisa. Jag vill således icke ens neka, att Herr Lefren i sjelfva verket har rätt, äfven i hufvudsaken, ehuru jag troi-, att, då man efter 30 års oreda vill bereda ordning och stadga i myntförhållanderna, försigtigheten bjuder, att icke allt för mycket ändra de förhållanden, sorn existera. Man räknar både i Banko och Riksgäld, och fråganär, huruvida man nu bör välja det högre och af lagen ensamt erkända räknesättet, eller det lägre af Lagen förbisedda, men aldrig medgifna. Jag har yrkat det förra, Herr Lefren det sednare; och om det är en sanning, att det i närvarande tidpunkt är af vigt, att lugna massan, emedan krediten beror på förtroendet, och en myntförändring, som ingriper i massans vanliga sätt alt länka och räkna, sålunda skulle kunna blifva skadlig, så har jag rätt; men om 72 Den 19 O c to ber e. tn. man, utan afseende härpå, vill tillvägabringa en stor ekonomisk fördel för landet, så har Herr Lefren rätt.
„Verldens herre! förtärd är min kraft, min ande lemnar mig, är jag ej ett bräckligt väsen! Derpå hänsyftade David, då han utropade (Ps. 22, 16): Mina krafter äro förtorkade som ett stycke af ett käril. Den högtlofvade Gud erinrade härtill: „O Messias, Josefs son, redan vid verldsskapelsen har du ju erbjudit dig att bära dessa lidanden“. Jalkut Simeoni innehåller samma berättelse, som är märklig äfven derför att den hänvisar på föreställningen om en lidande Messias. Den genom israelitiska offerkulten gående åsigten, att man genom en annans, en representants lidande kan vinna försoning, blef redan tidigt af enskilda skrifttolkare tillämpad på Messias. Tillämpningen låg också nära till hands, sedan den lära utbildat sig, att menniskorna genom Adams fall rättsligen råkat i dödens och djefvulens våld. Blott Messias, såsom den ende rättfärdige, kunde genom frivilligt åtaget representantskap för menskligheten befria derifrån, medelst att lida hvad slägtet borde lida40. Denna lära räknade dock alltid motståndare bland rabbinerna, samt vann föga anklang hos folket41; och om icke sådane ställen i profeterna som Es. 53 syntes nödga till dess antagande, skulle man väl svårligen heller kunnat förlika sig med tanken på en frälsare „full med värk och krankhet“, „hvars gestalt är ledare än andra menniskor“, helst denna bild var så skarpt motsatt den utlofvade herrlige segerhjeltens, som Jahveh utrustat med fullkomlighet och utsett att grundlägga den sista verldsmonarkien. De som hyllade åsigten att Messias skall lida på jorden, sökte på mer än ett sätt lösa den motsägelse, hvaruti hon stod till det vanliga föreställningssättet. Många valde den utväg att antaga tvenne Messias, så mycket mer som åtskilliga andra motsägelser, med hvilka utsagorna och sägnerna om den väntade frälsaren voro behäftade, härigenom kunde lösas. Den först uppträdande skulle strida och lida; den andre strida och triumfera.
Då Utsk. vid behandlingen af denna fråga icke kunde veta, huru skjutslegan kunde komma att bestämmas, så var det just för att vinna enkelhet för Postverket, som Utsk. i afs:de å posthemmanen föieslog en fix och bestämd skjutslega. De åtnjuta nu 24 sk. Bko pr mil, och detta belopp ansågs böra förhöjas till I Ildr 10 öre, vid betraktande deraf, att postforslingen ovilkorligen är besvärligare än annan skjuts. Det är för öfrigt icke mycket värdt att discutera detta, emedan, efter hvad jag tror mig veta, frågan redan är afgjord i de andra St:n; men jag kan icke frångå hvad Utsk. föreslagit, utan anhåller om bifall dertill. Gr. Björnstjerna: Jag fruktar, att den siste talaren missförstått mig. Jag har ingalunda motsatt mig en högre lega för postföringen, jag har tvärtom föreslagit, att den skulle blifva 10 öre utöfver den vanliga. Hvad beträffar hans påstående, att frågan 254 Den 14 December. redan skulle vara genom 3 Stånds beslut afgjord, torde det vara ovisst, huruvida den ej är bevillningsfråga, således erfordrande alla 4 Stms bifall. Frih. Alströmer: Jag medgifver, att Gr. Björnstjerna har rätt i sin sista anmärkn. livad sjelfva saken beträffar, så skulle bans förslag, i händelse det blefve R. St:rs beslut, förorsaka den största oreda i Postverkets räkenskaper, emedan enl. R. Stms förut fattade beslut skjutslegan i allmänhet skulle kunna blifva olika snart sagdt på hvarenda gästgifvaregård i Riket, och han nu föreslagit, att den för postforslingen skulle vara 10 öre högre.
KrigsCollegium åter ansåg väl betydliga fördelar i många afseenden beredas genom förslaget att bestämma lösningspriset till medium af fem års markegång, hvarå således i underdånighet tillstyrktes Nådigt bifall, men förmenade, att, ehuru ändamålet med Rikets Ständers framställningar i öfrigt vore önskvärdt att vinna, de föreslagna vilkoren ej tillräckligt betryggade Staten och enskilde räntetagare från förluster, dä intet korrektif uppgifvits emot nedsättande af det femte årets markegångspris under varornas verkliga värde vid levereringstiden; hvadan Collegium ej ansåg sig kunna tillstyrka någon förändring uti de i sistberörde hänseenden dittils gällande stadganden, så framt ej nämnde betänklighet blefve undanröjd, hvilket dock förmodades kunna för sig gå. Härefter förklarade Kongl. Majit, uti Nådig proposition till Rikets Ständer af den 7 Maj 1834, ibland annat, att, i följd af Kongl. Majits uti samma proposition yttrade åsigt, alt markegånsprisen borde ifrån Riksdag till Riksdag af Rikets Ständer fastställas, hvarigenom förslaget om räntornas beräknande i penningar efter fem års medelpris förfölle, Kongl.
Vid §:ns slut var följande Tillägg föreslagit: ”Frågor rörande ämnen, hvaröfver Rik - Den i4 Martii. 451 sens Ständer ensamt äga beslutande rättj få under loppet af hela Riksdagen väckas , och skola till vederbörande Utskott remitteras; men då sådana frågor efter den ofvannämnde MotionsMånadens utgång väckas, upptagas de ej förr till beredande af Utskotten, än vid nästföljande Riksdag Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde Proposition till bifall af den nya Redaktionen. Ropades Ja och Nej. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Bet föreslagna Tillägget åsyftar en större latitud för Motionairerne i alla Beskattnings-mål. Men jag linner denna åsyftning annihilerad, derigenom, att samma §. säger det dessa väckta frågor ej förr än vid nästa Riksdag' af Utskotten upptagas till beredande. Grefve Mörner, Adolph Göran: Om de Motioner, hvarom i denna §. är fråga, sedan de efter MotionsMånadens utgång blifvit väckte, ej få till beredande af Utskotten förr än vid nästföljande Riksdag upptagas, inser jag icke någon fördel af denna Redaction. Friherre Cederström, Jacob: Grunden till Redactionen är den, att under loppet af ett Riksmöte kunna anledningar förekomma till nya Motioner, hvilka, ehuru tiden icke medgifver deras pröfning, ConstitutionsUlskottet 452 Den 14 Martil. likväl ansett böra få väckas, för att vid den nästföljande Riksdagen undersökas och pröfvas, hvilken utsträckning af Motionsrättigheten synes mig åtminstone ganska nyttig. Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Jag instämmer med den siste välde Talaren i tillstyrkan af bifall till det föreslagna Tillägget. Den föreslagna utvidgningen i Motionsrättigheten medför dessutom den stora fördel, att en Riksdagsman, som tilläfventyrs är osäker, att vid nästa Riksdag få deltaga i Öfverläggningarne om Rikets angelägenbeter, kan likväl redan vid den innevarande Riksdagen verka på den följande Riksdagens åtgärder. Grefve Mörner: Endast derföre, att jag icke kunnat inse naturen af den föreslagna Redactionen, har jag deremot gjort invändning.
Rättegångs-Balken är stadgadt det den som påkallat vittne bör betala dess resekostnad och täring efter vittnets värdighet. Då nu endast i mål, Som röra uppror, det undantag i Kongl. Brefvet den a 8 November 1749 är gjordt, att de vittnen, som deruti höras, icke blifva till ersättning berättigade, Unner Utskottet, att vid behörig tillämpning af förenämnde Författningar och Lagrum, det redaa är bestämdt, att 374 Den a Maj, att vittnen, jemväl då de i brottmål till hörande inkallas, böra njuta vedergällning för sina der. igenom åbragta kostnader, antingen af den an. klagade, i händelse han om den tillvitta förbrytelsen öfvertygas och till ansvar derföre fälles samt tillgång till ersättningens gäldande hos denne icke brister, eller af åklagaren, om han* ej gitter sin angifvelse i bevis leda; hvarföre ock Utskottet anser någon vidare föreskrift i detta ämne ej vara af nöden; men som berörde Stadganden torde för Allmänheten vara mindre käride och deraf den följd uppstår, att de som till vittnen varda kallade, ej alltid förstå att bevaka och yrka förrberörde deras rättighet, har Utskot. tet trott sig äga anledning föreslå, att genom utfärdande Författning förhållandet i berörde ämne må göras allmänt kunnigt. Hvilket likväl varder Riksens Höglofl. Stän. ders pröfning vördsamt understäldt. Stockholm den 9 Maj t 8 15* På Höglofl. Ridderskapets På Högvörd. Prest och Adelns Ledam. Ståndets Ledam. vägnar , vägnar H. F. Strömfelt. Joli. Olof Wallin. På Vällofl. Borgare. Ståndets Ledam. vägnar F. G. Holm. På Hederv. BondeStåndets Ledam. vägnar Petter Jernström. A, J. Wahlsrjerna Uppläs Den 2 a Maj. 375 Uppläst hos samtelig* Riks-Stånden d, 22 Maj, Vördsamt Memorial. Hedervärda Bonde-Ståndet har till Lagutskottet hänskjutit ett af Riksdags Fullmägtigen från Kronobergs
Detta Embets-Verk, för hvilket under den 1 Mars 1853, utfärdades en efter dåvarande aflönings-förhållanden vid öfriga Kollegierne lämpad aflönings-stat, som dock hittills ej kunnat till fullo tillämpas, i anseende dertill att en på indragning ställd Revisor med lön efter förra staten ännu qvarstår, har nu uti afgifvet slatsförslag endast uppfört de i nyssnämnde stat upptagna aflöningsbelopp, men dock tillika underdånigst anhållit, dels alt dessa mätte varda tillökade i den mån, som Eders Kongl. Maj:t kunde i Nåder tinna med billighet och förändrade förhållanden förenligt, dels ock att Nådig framställning måtte göras till Rikets snart sammanträdande Ständer om lörbemälde Revisors öfverilyttande på Allmänna Indragnings-Stalen. Sistberörde begäran finner jag ej skäl att i underdånighet tillstyrka, men hemställer deremot, att, med bibehållande af de i nu gällande stat bestådda arfvoden för Förvaltningens Chef och Militär-Ledamöter m. fl. till oförändrade belopp, Verkets Civilpersonal och Vaktbeljening må i Nåder förhjelpas till sådan löneförbättring, som nu för deras vederlikar inom de öfriga förvaltande Verken ifrågasattes. Det förslag Litt. C, till förbättrade aflöningar för Förvaltningen, jag efter de i sådant afseende inom Stats-Rådet öfverenskomna grunder låtit upprätta ocb nu vågar Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning underställa, slutar med en summa af R:dr R:mt 34,750: — hvadan, efter afdrag af nuvarande stats-summa med ,. ,. 28,330: — för
Preste-Slåndet den 18 Borgare-Ståndet den 18 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upplåtelse på viss tid åt enskild man af en Kronan tillhörig, intill opera-huset i Stockholm gränsande 'tomt. (Ståts-Utskottets Utlåtanden, N:ris 19 och 132.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag ansett sig icke kunna bifalla E. K. M:ls Nådiga framställning, det mätte åt E. K. M:t öfverlemnas att, med användande af derför jemväl Nådigst föreslagna tillgångar, låta å den E. K. M:t och Kronan tillhöriga tomt, som är belägen inom hufvudsladen, i Jacobs församling och qvarteret Mars, emellan Arsenalsgatan, nedra delen af Konung Carl XlII:s torg, Strömgatan och Operahuset, under vissa vilkor uppföra ett boningshus af sten, så har E. K. M:t, uti en till Rikets nu församlade Ständer den 16 November förlidet år allålen Nådig Proposition, uppå anförde skäl, i Nåder föreslagit, att ifrågavarande tomt måtte llik. lili It. St. Fröt. Skrifvelse, N:o 10 3. upplåtas på bestämd tid af minst 50 och högst 100 år åt enskild man, under förutsättning alt, ibland andra härvid erforderliga vilkor och försigtighetsmått, iakttoges, att tomten skulle inom föreskrifven termin bebyggas, i enlighet med ritning, som af E. K. M:t i Nåder gillades; att tomtören, till lämpligt belopp, skulle under upplåtelse-liden till Kronan erläggas, äfvensom att Kronan förbehölles rättighet att emot bestämd summa inlösa byggnaden i fullgodt skick och återtaga tomten jemväl före upplåtelse-tidens utgång, i händelse framdeles behof deraf skulle å E. K. M:ts och Kronans sida uppstå; men som mot den sålunda föreslagna upplåtelsen af ifrågavarande tomt hos Rikets Ständer mött betänkligheter, har ofvanberörde Nådiga Proposition icke blifvit af Rikets Ständer antagen.
Proh i8i4« 4 Sami. a A/d. 3, 6:te Häftet. jfg Stais• satnt Oeconomie-Vtskottens Betänkande N:o 28., uppskattade till 3a8 tunnland, hvilka, i afseende å salpeterskatten, genom Kammar-Collegii Utslag den 29 Qctoher i83o, blifvit skattlagde till 4 if* mantal; samt att köpingen, för denna jord hittills icke deltagit i annan stads Båtsmanshåll, men. deremot erlagt vacance-afgift för tvånne egne Båtsmän; och Öfver,kemnade de förvaltande Verken till Kongl. Maj:ts Nådigste pröfning, huruvida ifrågavarande, köpingen Båtstad underlagda jord, samt den till 2 1 J'i6 mantal skattlagde, köpingen Mönsterås tillhöriga jard, hvilken hittils icke til! någon, stads Båtsmanshåll' bidragit, oell, efter de förvaltande; Verkens tanka, ej heller hädanefter borde' dertill bidraga, må tagas i beräkning till deltagande i städernes Båtsmans-rotering, hvilket på Statens bekostnad skulle tillskynda städerne i allmänhet, sedan Båtsmansslyrkan för det hela Blifvit bestämd och nu. icke finge .öfverskrida», en fördel, hvarpå de skäligen ickekunde göra anspråk.. För öfrigt funno de förvaltande Verken, att af hvad här ofvan blifvit an ty dt följde, att köpingar, . hvilka lyda under städerne,. borde för borgerlig; rörelse deltaga i i den stads Båtsmanshåll, hvarunder hvarje köping lyder; hvaremot de af stad oberoende köpingar, äfvensom Borgholms stad, syntes böra för sådan rörelse; serskildt i Båtsmanshållet deltaga, så framt icke Kongl. Majit, med afseende å denna rörelses obetydlighet, i Nåder skulle finna skäl. att deniifrån nämndeonus tills vidare befria. Efter öfvervägande häraf, få. Utskotten, beträffande städerne, vördsamt'yttra, att Utskotten, i anledning af de upplysningar, sorn de förvaltande Verken meddelat, rörande Stockholm,.
Han ville nödvändigt hålla ett bröllopp på Ekholmen. Blefve nu hans eget firadt här, och jag hoppas, du ej satte dig före att stå brud i Sjöröds kyrka, så tänker jag nog att han, så god, så förståndig han alltid är, ansåg sig hafva vunnit sin önskan, och lät sedan sin dotter i lugn och ro vara hos sina Föräldrar. Hon skulle efter bästa förmåga akta sig att kalla sin nya Mamma Du, och – allt efter bästa förmåga förstås – vara beskedlig, dertill utfäster hon sig högtidligt. Tänk nu på detta goda Gunla. Det vore ett verkligt vänskapsbevis, ty till och med Pappa, som har så mycket att säga om gammalt Frökenskap när det gäller andra, påstår att du i alla möjliga fall kan göra hur du vill – och om således någon uppoffring kom i fråga i den saken, så visade ju sig din vänskap då i sin vackraste dager. Men låt mig nu tala allvarsamt. Hvarföre skulle jag tänka på att gifta mig? Jag är så lycklig, glad och munter nu – önskar ingenting annat, än att få vara hos dig när jag ej kan vara med Pappa, och få vara hos Pappa när jag ej kan vara med dig, hvilket så litet härrör från någon smak för ombyte, att jag ju till och med helt nyss bevisat, det jag allrahelst önskade få vara hos Er bägge på en gång – hvarföre, upprepar jag skulle jag vilja byta bort min glada, sorgfria, ja låt vara sorglösa lefnad mot en som helt visst icke passade mig – eller hvarföre om Pappa promt vill att jag ej mer skall tillhöra honom, hvarföre lagar han ej att en slik önskan kunde uppkomma i min själ. Vore han mindre god, mindre förträfflig, ville han litet mindre förråda att han älskar sin Eva, måhända skulle jag då vilja gifta mig – men nu, då jag precist vet att ingen annan manlig varelse är som han – vore oförlåtligt dumt, alldeles otänkbart att vilja byta bort det Bästa mot ett allra högst – drägligt – Nej nej – Eva är icke så alldeles utan urskillning och slutkonst, och dessutom är jag nu än mindre böjd för giftermål än någonsin, sedan Men jag måste gå litet i ordning med mina berättelser.
Emot dess förmenta oantaglighet och ändamålsvidrighet har man gjort åtskilliga anmärko:r, af hvilka det må tillåtas mig att till besvarande uplaga några. Till en början har man sagt, att genom förslagets antagande allt för heterogena elementer skulle till gemensam behandling inrymmas i ett och samma embetsverk. Men då inom del här föreslagna embetsverkel målen skulle beredas på, om jag så får säga, flere kamrar, synes häraf inga större olägenheter böra upsla ån då de, som nu, sammanföras i en och samma person, nemi. Ecclesiaslik-ministerns. Med samma skäl skulle man kunna framkasta den invändningen, att inom nämnde Depart. borde finnas två eller flere föredragande, enär man svårligen på samma gång kan vara Prest och Lekman, och den egentliga enheten, afgörande!, icke kan ligga hos någon annan än Konungen allena. Gr. Sparre har yttrat åtskilligt rör:de det kyrkliga, bland annat, alt behandlingen af de religiösa rörelserna icke borde blifva föremål för ett sådant Kolhm, och all det vore bättre om K. M. rådfrågade Consistorium och särskildt PresteStåndet, då della är samladt vid Riksdagar. Denna åsigt synes i det närmaste sammanfalla med en af de värde reservanternes yttranden, nemi. Hr Brings, der det heter: ”ali den enhet uti ”och den tillsyn och kontroll öfver den Ecclesiastika förvaltningen, ”äfvensom all den beredning af de Ecclesiastika ärenderna, som ”åsyftas, kan genom redan bestående institutioner fullständigt åstadkommas. För denna upgift, hvars enlighet med verkliga förhållandet den värde reservanten och den värde talaren icke funnit för godt alt styrka, lära de bli oss skyldiga beviset. En blick på vår kyrkoförvaltnings närvar:de tillstånd skulle, jag fruktar det, lemna oss motbeviset i händerna. ”Si quaeris argumentum, circumspice!” Beträffande åter falligvårdsärenderna, har samma ledamot yttrat, att dessa icke lämpligen kunde tillhöra ett sådant Kolhm, och att om med dem någon förändring skulle vidtagas, vore det den, alt de ieke borde tillhöra Ecclesiaslik-Depart.