Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet bär också, vid förordandet af vestra stambanans ledning söder 0111 Mälaren, antvdt sin förutsättning, att ändamålsenliga jernvägar genom Statens försorg skulle komma att anläggas för de norr om samma sjö belägna provinser. Den ifrågavarande utgreningen af norra stambanan skall olvifvelakligl komma att medföra väsentliga fördelar, i ej mindre enskildt än allmänt hänseende, enär derigenom de utmed densamma belägna vidsträckta bergslager och många bruk kunna beredas en för utvidgningen af deras rörelse ovilkorligen erforderlig lättnad i transporterna af den rika, nästan outtömliga, tillgång på råämnen för bergsliandteringen, hvarmed denna provins är begålvad. O111 i allmänhet person-trafiken på de Svenska jernvägarne, åtminstone under den närmaste framtiden, icke torde blifva lika liflig, som i andra mera befolkade länder, hvilka förut tillegnat sig och numera allmänt begagna enahanda forlskaffningsmedel, torde dock kunna motses, att varutrafiken på jernvägarne inom detta land, isynnerhet inom vissa delar deraf och framför allt i närheten af flera bergslager, skall blifva ganska betydlig, helst i dessa orter nästan alla produkter, som genom befolkningens oförtrutna arbetsamhet tillgodogöras, måste forslas till andra trakter för att der afsättas eller utbytas emot de för samma befolkning erforderliga lifsförnödeiiheter, hvilka åter måste från mer eller mindre aflägsna orter anskaffas och således äfven öka transporterna. Beträffande särskildt den jernväg, hvars anläggning på Statens bekostnad Utskottet nu tillstyrker, anser sig Utskottet kunna antaga, alt densamma, såsom på loga afstånd omgifven, ä ena sidan, af ett bördigt slättland, och, å den andra, af ett större antal grufvor, masugnar och andra bergverk, skall upphemta en ymnig varuskörd, hvars tillförsel underlättas genom tillstötande bibanor och vatten-kommunikationer.
Don 13 December f. m. 615 oförkränkta bibehållande, men missbrukens förekommande genom en lämpligaro lagstiftning än den närvar:de. Många ledamöter yttrade härtill bifall. Frih. Raab, Adam Christian: Sedan jag vid pleni början begärde ordet, hafva så giltiga motiver för afslag å ifrågav:de Betänk, blifvit framställda, att jag icke ett enda ögonblick kan tveka om utgången. Endast en talare har yttrat sig för detsamma, men på samma gång antydt, att han derutinnan tror sig blifva ensam. Sedan derefter en Konungens Rådgifvare, med berömvärd öppenhet, förklarat dels att han anser, att det kunde hafva varit ett misstag af Regeringen att framkomma med ett sådant förslag, dels också utlofvat att på en annan väg framlägga ett förslag, till förekommande af tryckfrihetens missbruk, skulle det visserligen vara öfverflödigt att vidare orda öfver ett ämne, som jag hoppas snart har nått sitt mål. Men under debatten hafva tvenne ledamöter framstått med motiver af den beskaffenhet, att roan skulle kunna befara, att om dessa Hrr finge inflytande inom representationen, skulle från dem möjligen kunna komma förslag, som vöre gengångare till det, som vi nu gå att jordfästa; och det är derföre som jag anser mig böra i detta afseende yttra några ord. Man har åberopat, att i andra länder tryckfriheten icke vore grundlag, utan civil-lag; men, mine Hrr, af andre talare har också blifvit vidrördt på hvad fot tryckfriheten i dessa länder står, och det är väl icke dit vi vilja komma, i st. f. att vi nu äga en befä stad tryckfrihet, som visserligen har missbrukats, men som likväl är fast beståndande och icke lätteligen kan ändras.
Frågan om vidtagandet af anstalter för Skeppsbyggeriets befrämjande har hos 3:ne Riks-Slånd rönt den uppmärksamhet, som densamma onekligen förtjenar, och endast, i afseende å de meddelade förslagen, om sältet för dessa anstalters åvägabringande, hafva anmärkningar blifvit gjorde.' Vid besvarandet af dessa anmärkningar, få Utskotten först utlåta sig öfver dem, sorn åsyfta den förändring i Utskottens förslag, att endast ett Skeppsbyggeri-Institut måtte inrättas, i stället för tvänne, och dervid redogöra för de grunder, som föranledt Utskottens förslag i detta hänseende. Alt blist på ett tillräckligt anlal skicklige Skeppsbyggmästare i Riket för närvarande förefinnes, torde ej kunna bestridas, och detta förhållande är desto mera uppenbart, som, efter hvad Utskotten hafva sig bekant, flere varfsegare i Riket måst begagna utländska Skeppsbyggmästare. Skulle det än invändas, att från ett eller annat varf utgått vä! byggda fartyg, så torde likväl deraf ej jäfvas det allmänt kända förhållande, alt skeppsbyggnadskonsten i Sverige, åtminstone såvidt den rörer handelsflottan, icke uppnått lika höjd, som i andra länder, och att bos de fleste af de uti Piiket i sednare litter byggde fartyg, ej träffas samma fördelaktiga eonslruction, som de utrikes byggda vanligen ega. För att tillskynda Riket fördelen af ett tillräckligt antal skicklige Skeppsbyggmästare samt så kallade Qvartersmän, hafva Utskotten ansett nödigt, att sådane anstalter inrättas, der de i och för Skeppsbyggeriet erforderlige kunskaper stå att inhemta. Hade Utskotten trott ett Skeppsbyggeri-Institut vara för ändamålet tillräckligt, så hade Utskotten visserligen ej föreslagit flere, men Utskotten kunde i denna fråga icke förbise alla de omständigheter, som talade för inrättandet af arne sådane Institut.
Qvinnorna hafva nu en gång fått i sitt. hufvud, att det skönaste Gud har skapat är — getingen, och att skaparen begick ett misstag och en dumhet, när han gjorde den del af kroppen, som skall inrymma inelfvorna, litet rymligare, än t. ex. armar och ben, der inga kaviteter behöfvas. Ergo måste getingen, kosta hvad det vill, efterliknas, och skaparens misstag korrigeras, skulle än både lefver och lungor och blod förderfvas på kuppen. Hvad är det för resten för små- saker mot fördelen att vara » väl växt » (som en svarfvad trädocka)! Och allt det der » innanmätet » syns ju inte, så hvad skulle det göra, om det vore fullt af tuberkler och sår och elände! Mannens kropp får utveckla sig temligen obehindradt och får behålla de proportioner den bör och skall hafva. Men qvinnans kropp skall pressas och svängas in och ut i alla tänkbara och otänkbara former, emedan hon icke duger sådan, som hon är. O fördom, fördom! Hvad skulle det också vara annat än fördom, som gör, att en ung dam — och för resten också en gammal — skulle anse sig evigt vanärad, om en herre finge se så mycket som nageln af hennes lilltå blottad? Icke kan det vara blygsamhet, ty hon exponerar, utan att dertill på något sätt vara nödd och tvungen, blottade skuldror och blottad barm, i en grad, som lindrigast sagdt är förvånande, att icke tala om » upp till axeln nakna armar », något som på en modeplansch nog kan vara vackert, men i verkligheten verkar blott såsom fräckhet. Skulle samma unga dam, som på balen eller vid middagsbordet visat sig betydligt mindre än halfklädd, räknadt från midjan och uppåt, af en herre öfverraskas, t. ex. i bagarstugan, klädd i endast kjortel och lifstycke, men dock betydligt mindre dekolleteterad och bararmad än i balsalen, så vore det tur, om hon inte fick en slagattack på fläcken och strök med af pur blygsamhet. Står hon i sitt rum och pr of var en klädning, höghalsad, men ännu utan insydda ärmar,
Alla DistrictChefer, Öfveruppbördsmän, hvilka vid HufvudTullkamrarne borde komma uti TullkammarControlleurernes ställe, BevakningsControlleurer eller Öfveruppsyningsman, Lotsoch TulljagtsBefälhafvare, samt UnderBevakningsControlIeurer borde, såsom i flera andra länder tillgår, af Kongl. Maj:t tillsättas, efter ifrån Kongl. CommerceCollegium afgifvit förslag på tre personer. Alla Tullvaktmästare, undantagande de, vid de i3 HufvudTullka mrarne egentligen uppassande, borde kallas UnderUppsyiiingsmän och af Kongl. CommerceCoIlegium utnämnas. Alla Den 3o December e. ra. 4i9 Alla andra, än ofvannämde benämningar af Öfveroch UnderOfficianter, borde undvikas, och Subalterne-tjenstemännen användas vid räkenskaper och skrifning, då det behöfdes; alltid ifrån den synpunkt, att bevakningen är hufvudsaken, och skrifveriet blott en underordnad detail. Alla BevakningsOfficianter borde ställas på militairisk fot, såsom i Frankrike, och lyda under Krigslagarue, efter samma grund, som med Lotsverket nu äger rum. Ingen borde kunna komma på förslag till ÖfverTullOfliciantsbeställning, allraminst till DistrictChefsEmbete, utan att hafva undergått offentlig examen ide vetenskaper, sorn erfordras, för att kunna på grundsatser stödja anbefallde årsberättelser om handelns, sjöfartens och näringarnes tillstånd inom TullkammareDistrictet, samt orsakerne till dessas tilleller aftagande, eller skälen för deras ändrade riktning, skälen till uppbördernas minskning eller ökning, medlen att säkrare främja Tullverkets ändamål på det hela, eller partielt, med flere erforderlige Embets-utlå tanden. Språkkunskap synes äfven vara en aldeles oundgängelig fordran hos desse TullDistrictChefer isynnerhet, äfvensom för ÖfverOflicianterne i allmänhet. 8 H. 27 Den 3o December e. m.
2:o. (ör nästa statsreglerings-period, oller åren 1858—1860, tillsammans 23,500,000 R:dr Riksmynt, med rättighet lör Kongl. Majit all bestämma huru stort belopp deraf, inom ett maximum af 9.000,000 R;dr, borde under hvartdera af ifrågavarande 3 år utgå; 3:o. för samma statsreglerings-period ett särskildt kreditiv af 5,000,000 R:dr, för att, i händelse omständigheterna del medgåfve, kunna påskynda de återstående arbetenas utförande i sådana delar af landel, der stambanornas hufvudriklning blifvit genom Kongl. Majlis och Rikets Ständers beslut afgjord, hvarigenom det kunde blifva möjligt att, löre 1860 års utgång, bland annat fortsätta arbetet å södra stambanan från Finja-sjön eli stycke in uti Småland, samt å nordvestra stambanan mellan Arvika och Norska gränsen. Dock som, enligt den sålunda för Rikets Ständer framlagda arbetsplan, vissa bestämda penniuge-beiopp vore afsedda att under åren 1857—1860 användas för byggandet al särskdda bandelin’, men förhållandena kunde göta afvikelse!’ frän samma plan nödvändiga, hvarigenom ett arbete kunde komma att kosta mindre och ett annat deremot iner än påräknadt blifvit; så har Kongl. Majit funnit nödigt förbehålla Sig rättighet alt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med nu framlagda plan, efter behof bestämma medlens fördelande å de särskilda stainbane-arbelena, helst högst betydliga utgifter, såsom för administrationen, anskaffandet af den rörliga materielen och de dervid nödiga anordningar m. m., vöre för byggnadsföretaget i dess helhet gemensamma.
Vid sådant förhållande lärer omröstning böra anställas, enligt följande proposition: »Den som anser, att de af Kongl. Maj:t äskade anslag af 3,783 R:dr 25 öre, till lega m. m. för 76 st. hästar, afsedda för exercis med det åt Artilleri-regementena anslagna bevärings-manskap, samt af 981 R:dr 27 öre R:rjit, till fouragering af samma hästar, icke böra beviljas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer för nämnda ändamål anvisat följande årliga tillöknin - gar, nemligen: i anslaget till lega för hästar till Artilleriets exercis Ernit 2,522: 17. och i anslaget till fouragering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar » 654: 18.» 3t:o. Uti 39:de punkten af Utlåtandet M 71 hade Utskottet alstyrkt bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning, att ett årligt anslag af 25,000 R:dr måtte beviljas för organiserande af ridskolor, med rättighet att fä använda första årets belopp dels till uppförande af en för den tillämnade skolan vid Strömsholm behöflig stallbyggnad, dels till anskatlände af de för nämnde skolor erforderliga sadlar, betseltyg och öfriga inventarier; men, i följd af erhållen återremiss, är af Utskottet uti dess Utlåtande M 124, med frånträdande af det förra yttrandet, hemstäldt, att ett årligt anslag af 114,000 R:dr må anvisas för inrättandet af en ridskola vid Strömsholm, med rättighet för Kongl. Majit att använda första årets anslag på sätt Kongl. Majit föreslagit; varande denna hemställan bilällen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, men afslagen af Borgareoch Bonde-stånden.
Ktssls wo'ion wore nödwändiq för alt i en framtid försäkra Riksens Ständers rättigheter. Oiu tvid nästa Riksdal esker 4 mänadcrs sammanwaro Rik« fens Ständer ej stnlle hinna ösmerenskomma om den nya Bewillningen, wore det enligt med Regerings, Formen, att den gamla bewillningen sedan Ständer, ne blifwit åtskiljde, ffulle såsom förut fortfara. Det wore likwäl omöjligt, att sa stor bewistning icke beHösdeS, och as detta Ml anka g Hans Excellens Mjg, tigt läkt någon ffiilnad gjordes emellan bcwillningen och krigsgärden as hwilka i sädanl sall den sörre af sig sjelf fortsore, men den sednare uphörde derest Riksens Ständer derom icke annorlunda sörordnade. Friherre Legerström, .f seo b. Da ingen kan pasta, all den af Landet hittUs utgjorda bcwillningen ffulle kunna wara tillräckelig till Statens nu ökade behof, lärer den gjorda motionen ej möta nägon särdeles fwänghet. Hwad aler Friherre §tsels anmark« ning angar, fär jag hemställa om icke bewillning altid är bewillning under hwad titel som helst den Utgår. Krigsgärd fyncS mig ej wZra rätta namnet, da dr dertill anslagna medel ester stukad fred ej kunna sägas till något krig omvändas. Rörande fluteligen de af Hans Exeelience Grefwe KumK anförde omständigheter, bör man wäl ej för,ställa stg, att tilkommande Ständer mindre än wi sörja för der A mämia eller uraktläta, alt betänka sin och Starens säkerhet. Herr krintr>sirä!ä» kaul.upläste list Pro« tocvllet följande: Dä Herr Friherre dckznnerlieim nästledne dag föreslog, alt Högiofl. Riddrrffapet och Adeln nu och m» Den 20 December.
Ilningen skall vara gilltig och varan icke c o n fi s ca h e I ; 2:0 alt tullafgifterna bestämmas till den höjd, att vid förbuds-skyddets upphörande de under följande fem år successivt minskas, så att deras lägsta belopp må blifva det, som R. St, alternativt uti deras vid 1834 ^rs riksdag afgifna förslag titt tulltaxa antogo; 3:o att all nederlagseller credit-upplagsrätt för införda, utländska fabriksoch handlverkeri-varor af hvad slag och namn som helst hädanefter må upphöra; 4:o alt rättigheten att på de i författningen medgifna tider och ställen anställa visitation efter olofligen införda varor, t i 11- erkännes hvarje välfräjdad Svensk medborgare, alt i närvaro af tvänne tillkallade, likaledes välfräjdade, ojäfviga vittnen utöfva, sedan han å vederbörlig ort och emot erhållet qvitto deponerat den plikt, hvartill Iian gör sig förfallen, i händelse något confiscabelt gods ej anträffas, och hvilken plikt då tillfaller den, hos hvilken visitationen ägt rum; 5:o att bevisligen falsk angifning af varor till för tullning, vare sig till art, qvantitet eller värde , medför äfventyr af varans confiscation och plikt af dess halfva värde, hvilken plikt, jemte försäljningssumman af den förbrutna varan, bör till tillfalla den, som den falska aogifningen upptäckte och angaf. Dessa mina anmärkn:r och hemställandcn hoppas jog få åtfölja återremissen till Utskottet. Gr. Posse, Fredr.: Då jag förutser, att troligen det betänk., Bevilln.Utsk. afgifvit, kommer att återremitteras, och jag tillhör detta Utsk., förmodar jag mig der få tillfälle att söka göra mina åsigter gällande, och vill jag icke nu ingå i några specialiteter. Här äro dock några yttranden i dag fällda, som jag anser mig skyldig alt besvara, då jag ser mig nästan vora den ende af Bevilln.Ulsk:s ledamöter, som ur närvar, på Riddarhuset.
Sker lysning för utländsk man, som ej är skattskrifven i Sverige, må det bero af personen, som begär lysning, att frivilligt bestämma chartae-beloppet å lysningssedel!!; dock må chartan i intet fall understiga En Riksdaler. 29 Pålägges högre belopp, bör del af mannen, som äskar lysningen, pä lysningssedel. ! antecknas. Lysnings-Gharlse-beioppet må erläggas i contant eller med allemnande af slämpladt papper, hvarmed vidare förlä res på sätt följande 20 §, 2 mom. härom förordnar. För öfrigt gäller, i afseende på efterlefnaden af detta stadgande, hvad 13 §. samt 20 §:s 2 mom. föreskrifva; och ansvare den, som på flere ställen taxerad är, men ej samtlige dcbetsediarne vid lysnings-chartans beräkning framvisar, enligt 14 §. 1 mom. och fylle bristen, samt vare Pastor då från allt tilltal fri. §. 10. Om Stämpling af Tidningar. l:o Hvarje utkommande tidningsnummer, tryckt på halft ark eller derunder, förses med en röd Chartte Sigillatae-Stämpel till ett runstyckes belopp, från ett hallt till och med ett helt ark med en stämpel lill 1^ rst; derutöfver till och med 14 ark 1^ rst. o. s. v.; och skall med halft ark förstås papper, hvars yta innehåller en och en half qvadrat-fot, eller 150 qvadrat-decimaltum.
Maj:t i underdånighet insändt särskilda belänkanden, ibland hvilka ett ”angående de straff, sorn i ny allmän Kriminallag borde bestämmas,” samt derefter den 23 November 1844 Lill Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnat ett fulländad! förslag till sådan lag, jemte förslag till särskild lag om verkställighet af de i den förra antagna fängelsestraff, äfvensom till de öfriga författningar, hvilka Beredningen ansett böra i sammanhang med den föreslagna nya kriminallagen införas. Afvikande ifrån Lagkommitteens reviderade lagförslag, hvad straffsystemet angår, hufvudsakligen deruti, att bestraffning med fängelse vid vatten och bröd blifvit utesluten samt den af Lagkommitteen, i afseende å de så kallade frihetsstraffen, utmärkta skillnad emellan ”straffarbete och fängelse” likaledes upphäfven, omfattade Beredningens förslag för öfrigt samma straffsystem, som det förra, och uppställde således, såsom ”allmänna straffarter”i l:o Dödsstraff; 2:o Frihetsstraff, eller fängelse i sju grader, i den första på lifstid, i de följande på längre och kortare tid intill den i sjunde graden bestämda af minst tretio dagar; och 3:o Böter; samt dessutom såsom ”särskilda straff för embetsman;” a) afsättning och b) mistning af embetet; hvarjemte, i afseende å vissa brott, den särskilda påföljd skulle stadgas, att de dömde ej må i allmänna värf brukas. Slutligen och enligt hvad förhandlingarne vid sistförlidna riksdag gifva vid handen, hade Kongl. Maj:t, genom nådig Proposition lill Rikets Ständer af den 17 December 1844, till Rikets Ständers antagande föreslagit en ny Strafflag, hufvudsakligen i öfverensstämmelse med nyssnämnda af Lagberedningen i underdånighet insända förslag lill sådan lag, med de få afvikelse!- i öfrigt, hvilka Kongl. Majit, enligt bilagdt utdrag af Statsrådets protokoll, 7?. St. Just. Ombudsm.
Här får en afvikelse göras hvad transporten angår, mot hvad, sorn är yttradt uti 6 §. i anseende till torfskördernes vansklighet och det myckna arbete sorn dervid användes, nemligen: att då derr ar belägen öfver en mil ifrån afsättningsstället, är den icke värd, att anse sorn torftäekt, och i de fall en större godsägare, genom en mängd bönder sig deraf kan begagna, så undfås så mycket mindre i andre ntskylder af Den 24 Februarii, 68^ gamma landtbönder och vigar jag försäkra det dervid ingen annan vinst är att påräkna, än skogsbesparing, visserligen icke till egit, titan framtida gagn. Af prima sorten kunna 6 lass torf, hvarje lass utgörande sex cub»kalnar svara emot en famn Bokved eller 2:ne famnar Surskog eller 4 famnar Bariskogsved. Af hvarje cubik famn torfmåsse blifva 6 lass torf i anseende till spelrummen emellan torfvern3; således kan ett tunnetand med 3-‘ne alnars djup torf gifva en skörd af 1555 las8. För rund summa upptages likväl 1560 eller som svarar emot 260 famnar Bokved, men som en torfmåsse fordrar 100 ar innan den kan å nyo begagnas, så kunna blott 150 lass om året tagas. Enligt denna clav skulle jag föreslå, utan att behöfva räkna på t tum det ett tunneland bästa sorten torfmåsse afkastar för hvarje tode tum, som utgör normen för jördens djup till alfven enligt 6 §., 21 lass torf, och att tillägget blott för hvarje loide tums tillökning i djupet beräknas, men alldeles icke 15 eller 16, 25 o s v. utan då måssen är 20 turn fås 42 lass, 30 turn 63 lass o s. v. 2:dra sorten torf svarar emot 9 lass, eller emot en famn bokved. 3tdje sorten eller den samsta, 12 lass emot e* famn, eller 6 lass t:a-sorten torf.
x :sta lif. 54 LagsamtAllm.Besv,o.Oec. Vtsk. Bet.N:0 54. "lojssedel , skall derföre lota, första gärt”gen Sex R:dr 32 sk., och sedan dubbelt, ”samt dessutom gälda all skada, senare ”Husbonde deraf taga kan ; fördenskull och ”då, i Utskottens tanka, dessa bestämmelser ”innefatta allt det ansvar, som skäligen kan ’ åläggas Husbonde, hvilken med utfärdande ’’af ofullständig och sanningslös Orlofssedel ”beträdes, och skola, der de vederbörligen ”handhafvas och tillämpas, leda till all önskelig verkan, finna TJtskotten icke skäl, ”alt i samma bestämmelser tillägg eller "f örändringar tillstyrka 3:0 Att allmän åklagare borde tillerkännas rättigheten att åtala osannfärdigheten i Orlofssedel, hvilken rättighet skall i nu gällande Lego-Stadga hafva blifvit förklarad vara målsegandens eller den nya Husbondens ensak. ”Utskotten få härvid vördsamt erinra, ”att, i öfverensstämmelse med innehållet af ”slutmeningen i berörde Stadga , Kongl. ’’Maj:ts Embetsmän och Betjente, dem verkställighet af laga beslut i större eller min”dre mon anförtrodd är , hafva sig ålagdi, ”icke allenast att på anfitan , skriftelig eller ”muntelig, af Husbönder eller Tjenstehjon, ”skyndsam handräckning lemna , och 1 alla ”måtto tillse, att Stadgan varder noga efter - Lig» samt Allm.Besv.o.Oec.Utsk.Bet. N.-o 64. 35 ’’Iefvad, utan också., att, vid ansvar, sjelf”kraf de angifva hvilka brott, dem veterligen, ’emot den samma kunna förö/vas , och anset ’vid sådant förhållande , Utskotten i jrå• ''gavarande anmärkning något afseende ’icke fört jena.” 4:0 Ati Husbonde bör i Orlofssedeln utsätta, huruvida Tjenstehjonet häftar för nås gon skuld hos honom.
Godtk6ps-valgorenhet, d. v .. s. gifvandc af en slant, storre eller mindre, till hoger och venster, utnn att man gor sig modan att forsijka taga reda pPL hvad hjalp, som verkligen ar af noden, betecknade hon rent nf soin ett brott, bide mot den som f8r slanten och den fattige som st8f breclvid och med undren och forbittring ser pB det Izritiklijsa gifvandet eller bagiirligt soker att sjdf fH en lika liitt forv&amp;rfvad penning. Med aldrig svilsande intresse och Reg energi viilnlade hon sig om att ur missmodets, oformHgans eller slohetens dy Iyfta den hjiilpsolsande, men sin gladje faun hon i att f H stodjn den son1 vaclrlade under en for tung borda eller som striifvxde af all sin Irraft stt forbattra sin stiillning. Den, soln ockrade pd modmiinniskors gifuzildhet och a£ lattja eller vhdsloshet var i standig sviirighet, fick af henne hora m8ngen skarp sanning, under clet att hon strBlade af medlidsam olnhet mot den ofiirskyldt lidande. Ett sbdant hufvudets och hjartats arbete noter och det ford1.a.r en frisk och stark L o p p fib att stR bi. Med bekymmer har man liinge sett, att Eva Thorssells brinnande, ofortriSttadt verksamme ande slet ut hennes lrropp, men hon ville ej gifvn vika. Tills hon stupade, stod hon kvar pH sin post. Vid hennes nyss slutna graf st8 med tgrdde blickar de, som gjort till sin den stora uppgift hon med ssdan hangifvenhet omfattade. De hafva i henne mistat den liffulla, varmbjiirtnde medarbetemkan och kiirleksf ulla vilnnen, och arbetet sjiilft har forlorat en kraft, som syues llardt nar omistlig.