Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någon olägenhet skulle vidare kunna anses vare förenad med sjelfva flyttningen af dessa handlingar; men då årstid och lämpligt tillfälle finge väljas, borde med våra nuvarande kommunikationer denna icke anses så besvärlig, helst som mängden af dylika äldre handlingar i sjelfva verket ej är betydligJag har upprättat och intager såsom bilaga till denna berättelse en uppgift, så fullständig jag kunnat få den, på de domböcker och handlingar, tillhörande den ofvan uppgifna tiden före år 1736, som förvaras uti ifrågavarande arkif*); och bör dervid märkas, det domböckerna för dessa äldre tider icke äro till omfång jemförliga med nutidens. En dombok från sextonhundratalet upptager stundom ej mer än fem till tio skrifna blad, *) Se Bilagan lil. 134 För dessa äldre tider äro också domböckerna vanligen inbundna, ocb ett band kan innehålla domböcker för tio till tjugu år. Icke den minsta svårigheten torde till slut yppa sig vid beredande af förvaringsrum här i lmfvudstaden för en dylik samling af gamla handlingar; dock vill jag hoppas att icke ens denna svårighet skall befinnas oöfvervinnelig. Med flit har jag icke upptagit bland olägenheterna den svårighet, som här och der kan uppstå, att erhålla häradsboernes eller stadsinnevånarnes bifall till en dylik bortflyttning af deras tillhörigheter, emedan jag anser en slik flyttning, utan nämnde vederbörandes hörande och samtycke, icke böra ifrågakomma, förutsatt att de sjelfva taga nöjaktig vård om deras arkif, ty så oinskränkt lärer deras äganderätt i detta fall ej böra anses, att de saklöst skulle kunna låta dessa fornlemningar förfaras. Det bör dock icke vara att förmoda, att något härads eller tingslags eller någon stads innevånare skola förbise angelägenheten deraf, att dylika fornskatter vårdas och att hvad af deras innehåll, som det förtjenar, bringas till samtids och efterverlds kännedom. Den känsla för land och folk, som bildar fosterlandskärleken, omfattar icke innerligare landet och folket i sin helhet, än den fäster sig vid enskilda trakter, som blifvit genom barndomens eller en längre vistelses minnen dyrbara, och vid de O o t slägter, som der bo och bott.
M.s bemyndigande till skuldförskrifning 1826 redan var öfver 2 månader gammal och känd, när Coust.Utsk. skref till Hofcancelleren, så frågade det ej efter prot. om denna ringare gäld, för hvilken åtal nu äger rum, utan om den större, som Gr. af Wetterstedt skulle hafva gjort i England 18)6 eller 1837. Hvad var meningen med StatsUtskls samtidiga opåkallade skrivelse om extra anslag åt cabinettscassan, fastän Konungen inga sådana äskat, örn ej ett slags antydan af Utskjns afsigt, att då de, å ena sidan, ville hulla grundlaglig räfst med skuldsättningen, så ämnade de, å den andra, föranleda skuldens betalning? Utan tvifvel fattades meningen så af Frih. Stjerneld, emedan han icke allenast lillkännagaf, alt cabineltscassan hade en brist, ulan äfven hvad som erfordrades för att under 5 till 6 år betäcka henne. Hade han deremot ansett förfrågningen såsom ett förtäckt sätt alt ulkunskapa huru myckel som behöfdes lill gäldens betalning, för att sedan nedsalta de ordinarie anslagen med jemnt lika mycket; så hade han kunnat blott svara, att de gamla anslagens fortfarande var oumbärligt och icke lemna sådana närmare upplysningar, att Utsk. i sitt betänk. N:o 4° kunnat, på grund af andra tillgängliga handlingar än statsräkenskaperna, göra sin siflerulredoing och med stöd deraf tillstyrka nedsättning af det ordinarie anslaget. Hvarföre upprepade Utsk. sin hänvisning till extra anslag, sedan det emoltagit officiel underrättelse om blåsten i cabineltscassan, derest hänvisningen icke var allvarligen menad? Om så var, hvarföre, sedan 2:ne Stånd och Utskis egen förstärkning tycktes hafva tagit det på orden, underlät Utsk. alt vid extra statsreglering uppgörande anvisa för sagde ändamål någon del af våra ymniga tillgångar?
Med vidblifvande af sitt, i anledning af Lag-Utskottets Betänkande N:o 26, och Utlåtande N:o 70 , fattade beslut, afslog Ståndet det al Lag-Utskottet i Utlåtandet N:o 120, uppgifna jemknings-förslag, att Ståndet må i PresteStåndets beslut i denna fråga sig förena; hvarefter den i sistnämnde Utlåtande uppställda voterings-proposition godkändes. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens nedannämnde bordlagda Betänkanden och Utlåtanden: N:o 25, i anledning af dels Kongl. Majis Nådiga Skrilvelse, angående frågan om lindring uti den hemmans-egarne i Jemtland åliggande roteringsoch rustnings-skyldighet, och dels inom Riks-Stånden i ämnet väckta motioner. Bifölls. N:o 26, i anledning af väckt fråga om befrielse ifrån rotering för Torps Prestgård å Dahlsland. Bifölls. N:o 21, i anledning af väckt fråga om anläggning af en Köping i TV ittsjö by af vestra Göinge härad af Christianstads Län, samt inrättande al ett Post-Contoir derstädes. Af slogs. N*o 2b, i anledning af väckt motion om ändring i föreskrifterna, angående utarrendering af krono-lägenheter. Bifölls. Nio 29, i anledning af väckt fråga om stats-anslag till inrättande af ett stam-holländeri. N:o 31, Trot. TJldr. d. 3o Sept. 1840. 657 N:o 31, i anledning af väckt fråga om Landtbruks-Academiens indragning, m. m. Bifölls. N:o 32, i anledning af väckt fråga om Smålands Hussar-Regementes afsiltning, emot erläggande af häst-vacans-afgift. Bifölls. N:o 33, i anledning af väckt fråga om fördelning emellan Ivänne tjenstemän af de Polismästaren i Stockholm tillhörande befattningar, såsom Polisdomare och Polismästare. Bifölls.
Vid detta förslag har den, såsom mig synes, billiga grundsatsen blifvit följd, dels att, i likhet med hvad som är bestämdt för sångoch musiklärare vid de fullständiga läroverken, lönen ökas efter viss tids väl vitsordad tjenstgöring, på det dessa lärare äfven vid de lägre läroverken må erhålla någon uppmuntran för nit i sin tjenst och äfven för dessa läroverk må blifva någon Motioner i Preste-Ståndet 1865. N:o 32. 77 större möjlighet, att kunna vid sig fästa skickliga lärare, dels att högsta lönegraden vid det lägre läroverket bör vara lika med lägsta lönegraden vid det närmast högre Om remiss till vederbörligt Utskott får jag vördsamt anhålla. Stockholm den !4 November 1865. E. R. Wahrenberg. lV:o 32. Af Kongl. Hofpredikanten Wahrenberg: Om ersättning af statsmedel åt kyrkoherden i Holms och Kulla församlingar för bristande vederlagsspanmål. Som. enligt hvad bifogade bevis från Kongl. Kammar-arkiv-kontoret styrker, kyrkoherden i Holms och Kulla socknars pastorat i Upsala län, Lagunda härad, af det honom tillförsäkrade vederlagsbeloppet, 16 tunnor spantnål, hvarå 2:ne kappar per tunna böra innehållas, alltsedan slutet af 1780-talet ej tillgodokommit mer än 12 tunnor 22§ kappar, får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer af statsmedel anslå åt kyrkoherden i Holms och Kulla pastorat ersättning för de 2:ne tunnor 13 13/u kappar spanmål, som nu brista uti det vederlagsbelopp, hvilket honom är tillförsäkradl och honom med rätta tillkommer. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Af Doktor Söderberg: Om ersättning åt färjemännen vid Fårösund och på Fårön för dem åliggande föi'bindelse att utan betalning öfver Fårösund föra i tjensteärenden stadda personer och Kronans folk Hamnen Fårösund vid norra ändan af Gotland har under sednaste sjökriget i Östersjön blifvit tillräckligen bekant, för att här behöfva en noggrannare beskrifning.
Mörners yttrande ang:de bestämmelserna i Hiksg:s-kont:s reglemente och den bevisning lian försökt åstadkomma att dessa bestämmelser vore mindre stränga än dem jag nu i förevar:de fall föreslagit, ber jag att få fästa hans och Ståndets upmärksamhet på huruledes i Hiksg:s-kont:s reglemente är stadgadt ej mindre alt af K. M. godkänd säkerhet skall ställas för kontraktets fullgörande, än äfven att, om bolaget på något sätt brister i upfyllandet af sina skyldigheter eller arbetsplanen icke följes, så kan K. M. återfordra bela Statsbidraget. Jag skulle föreställa mig dessa bestämmelser vara vida strängare än dem som här af mig föreslagits. Kan detta jernvägsbolag ställa af K. M. godkänd säkerhet för upfyllandet af dess förbindelser, dä behöfves visserligen icke det förslag jag framställt. Hvad ytterligare Hr Gr:ns försvar, för dess sätt att föra diskussionen, beträffar, så har Hr Gr:n försvarat det dermed att han genom det af mig öfverlemnade förslag anser bevist alt jag icke skulle önska jernvägen. Om jag följde samma sätt att föra diskussionen, skulle jag kunna påstå att Hr Gr:n, genom att motsätta sig garantier för Statens säkerhet skulle önska att bolaget komme i tillfälle att lura Staten. Jag anser ett sådant sätt att föra diskussionen vara olämpligt. Jag hyser icke sådana tankar om mina motståndare och hemställer hvarthän ett sådant sätt, konseqvent utfördt, skulle leda? Gr. Mörner: Det är icke för att fortsätta den af Hr Gr. Lagerbjelke genom hans sednare yttrande anvisade method alt föra diskussionen, som jag begärt ordet, utan har jag blott upträdt för att vederlägga hans första argument i sak. De af Hr Gr:n åberopade §§:r i Riksg:s-kont:s reglemente omtala sådana företag, som blifva med Statsbidrag utförda, om hvilka det stadgas, att om arbetet icke blifver fullbordadt, så skall Statsbidraget återbetalas. Ja, Mine Hrr, då Statsbidrag äro lemnade, så är det äfven billigt att de skola återbetalas om de ej användas till det bestämda ändamålet.
Vid granskning af kostnadsförslagen finner man nemligen, att kostnaden för ballasten blifvit uptagen till samma summa på alla linierna och så äfven med allt annat. Det är blott för vägen från Göthaström öfver Bogla som ett annat system blif vit följdt. Körelse-materielen är på banorna Finja-sjön-Nässjö och Finja-sjön-Göthaströrn beräknad till 60,000 rdr, men på linierim Nässjö-Tenhult och Göthaström-Jönköping till 36,000 rdr. Ofverbyggnaden på den förstnämnda linien är beräknad till 224,000 rdr, men på de andra dels till 240,000 och dels till 250,000, hvarigenom en skillnad upstår af 26,000 rdr på ena hållet och 16,000 rdr på det andra. Dylika abnormiteter förekomma i dessa kostnadsförslag. och jag har nämnt det, icke för att klandra, utan derföre att jag ansett det vara min skyldighet att söka reda på de grunder, på hvilka dessa förslag blifvit upgjorda, särdeles som jernvägs-komitéen sjelf angifvit anläggningskostnaden såsom en säker mätare för svårigheterna vid en jernbanas utförande. Komitéen har betraktat frågan från en mera allmän synpunkt—, så har äfven Utskit gjort, och komitéen har derjemte talat om den politiska vigten samt beräknat trafiken för en bana, dragen ifrån Stockholm förbi Katrineholm - Den 2ft April e. m. neli olin genom Östergötland och till Niissjö. Den har jeinfört denna trafik med den, som skulle upstå på hanan ifrån Stockholm genom Westergötland och söder ut. StatsUtskit har icke kunnat undgå att fasta upmärksamheten derpå, att man borde göra sig lull reda för skälen, hvarföre man skall gå en längre och dyrare väg från Jönköping till Malmö, innan man voterade för densamma.
Antages en sådan grundval, så följer decimal-systemet på köpet och af sig sjelf, hvilket genom en ganska obetydlig reglering kan göras användbart äfven för den enfaldigaste.” Af Herr Prosten Grönvall. ”Jag har tillhört den pluralitet, som förklarat sig för decimalräkningens tillämpning på det nya myntsystemet, öfvertygad derom att detta, utan en sådan tillämpning, icke kan anses på ett fullt ändamålsenligt sätt ordnadt; men vid besinnandet af det naturliga sammanhang, hvari mynteller värdemått-enheten står med alla öfriga sätt att mäta, har jag ansett denna del icke böra lösryckas från det hela, eller, med andra ord, decimalräkningen, så önskvärdt och fördelaktigt dess införande än är, icke böra tillämpas på myntoch penninge-väsendet ensamt, utan på en och samma gång och i rationelt samband med mättj mål och vigt, på det att systemet måtte i alla dessa afseenden blifva helt och samtidigt genomfördt och tillämpadt. Ehuru jag nogsamt vet att frågan om mättj mål och vigt icke tillhör Banko-utskottets pröfning och behandling, har jag dock hemtat anledning att här framställa denna min åsigt af sjelfva den Kongl, propositionen, som dels omtalar det samband, hvari mynt-enhetens indelning i modelar står med det på lo.tals räkningen grundade nya systemet för mättj mål och vigt, som Rikets Ständer redan år i8%3 för sin del antagit, dels vid handen gifver, att Kongl. Maj:t är sinnad att, inom en icke afägsen lid, bringa detta i verkställighet. Förslaget till det nya mått, mål och vigt-systemet, ehuru konseqvent det må vara utfördt i afseende på dessa förhållanden, har dock icke knnnat blifva bygdt på fullt vetenskapliga grunder, helst den komitté, sorn erhållit uppdrag att upprätta förslaget, var bunden af en bestämd instruktion, som föreskref, att liufvudsakligt afseende borde fästas_, mindre på vetenskaplig noggranhet, än på hvad som i tillämpningen skulle leda till stör - Banko-Ulskottets Utlåtande, N:o 23.
Majit, — enär den årliga afgäld, som hittills utgått af ifrågavarande lägenhet, i händelse den på de föreslagna vilkoren varder lill skatte försåld, ej kommer att minskas eller upphöra, och hinder för försäljningen icke möter af den omständighet, att Kongl. Majit genom nådigt Rref den 24 Februari 1837 anslagit afkomslen deraf till Landshöfdingens aflöning, och då jordens omfång och läge samt det ändamål, hvartill den numera begagnas, är af sådan beskaffenhet, att eganderältens bibehållande för något Kronans behof icke synes vara erforderligt, samt härtill kommer, att sökanden, — hvilken nu hetalar högre arrende för hvarje tunnland af denna jord, än som erlägges för någon annan af de lill kungsgården hörande lägenheterna och för hvilken det, i anseende till de betydliga kostnader, som blifvit nedlagda för lägenhetens anordnande till industrielt ändamål, är af synnerlig vigt att medelst skatteköp komma i tryggad besittning af densamma, — erbjudit sig att vid sådant skatteköp betala en efter omförmälda, jemförelsevis höga, arrende beräknad köpeskilling och ränta, — i nåder föreslagit Rikets Ständer att, på sätt sökanden begärt och Kammar-kollegium tillstyrkt, den under Elfsborgs kungsladugård lydande lägenheten Nio 356 Klintens Rånå, utgörande, enligt andre Landtmätaren A. Wetterströms af Härads-rälten den 4 December 1851 fastställda karta, 4 tunnland 8,5 kappland, måtte åt sökanden under skattemannarätt upplåtas för en köpeskilling motsvarande 10 års arrende-afgifl, eller, efter den i Kongl. Rrefvet den 14 November 1854 stadgade förvandlingsgrund af 30 skillingar Banko för dagsverket, Åttahundrafemliosju (857) Riksdaler 81 öre Riksmynt, jemte öfriga vid skatteköp vanliga afgifter och mot skyldighet alt i årlig ränta framgent utgöra 91j mansdagsverken med penningar efter årligt medel-markegångspris. Rikets Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande och dervid funnit skäligt bifalla hvad E. K.
Ekon.-Utsk:ts ifrågavrde hemställan i Betänkit N:<> 58 som ock Bonde-St:ts i ämnet gjorda inbjudning, skulle bifalla StatsUtsk:ts förevarande hemställan, dels ock af Gr. Posse, att R. o. Adm, med afslag å förstnämnde Utsk:s hemställan samt BondeSt:ts inbjudning, utom i hvad densamma rörde anslagsbeloppet, mätte bifalla Ststs-Utsk:ts hemställan med den förändring, att summan 130,000 rdr höjdes till 150,000 rdr. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Gr. Mörners yrkande, hvarvid svarades många ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på antagande af Gr. Posses förslag, då svaren likaledes utföllo med mångå så väl ja som nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering. Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som vill, ait R. o. Adm, med afslag å Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts hemställan nederst å sid. 7 af Betänk:t N:o 58 samt Bonde-St:ts i protokolls-utdraget N:o 235 gjorda inbjudning, skall bifalla Slats-Utsk:ts hemställan i mons b. af 73:dje punkten i Utlåt;t N:o 66, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Adm Stats-Utsk:ts ifrågavarande hemställan med förhöjning af summan 130,000 rdr till 150,000 rdr, samt afslår så väl Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts ofvannämnde hemställan som ock Bonde-St;ts inbjudning, utom i hvad densamma rörer anslagsbeloppet». Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut, sedan den förseglade sedeln blifvit öppnad, rösterna bafra utfallit sålunda. Ja — 45.
Verkställande direktören såg på honom under glasögonen och bläddrade i högen af de långa blå blanketterna på pulpeten framför sig. Då vände kassören vid den andra pulpeten sig om, kom bort till Truls, sporde sakta: «Truls Andersson», mönstrade den unge mannen med en skälm i ögat och gick bort till direktören. «Truls Andersson», hörde Truls honom säga, hvarpå han återvände till sin pulpet. Några ögonblick gingo, hvarunder ingenting skedde honom angående, tyckte Truls. Han hade redan blifvit en smula orolig, då kassören tvärt vände sig till honom: «Var så god!» Vexeln hade gått. Truls störtade ned till Lilla Tvärgatan. Domhafvanden låg på sängen, rökte långpipa och studerade Sveriges Rikes Lag. «Den gick!» ropade Truls. «Den gick!» ropade domhafvanden med förstäld förvåning. Truls hade bjudit domhafvanden på middag, men den senare hade förhinder. Derpå hade han sökt få fatt i Bengt – han ville absolut «vara samman» med någon; men Bengt stod ingenstädes att finna. Så satte han sig i Athenæum och läste tidningarna, tills han kände sig middagshågad samt gick öfver till andra sidan. I rockrummet stötte han samman med Jeppa Jeppsson och en annan äldre student, Lars Isinger, äfvenledes bondson, med namnet tagit efter fädernebyn. De skulle också in och äta middag; Truls visste, att kotteriet åt på Föreningen. «Är du ensam?» sporde Jeppsson. Och då Truls jakade, frågade den förre, om han icke ville äta middag samman med dem. Truls tog smickrad och förvånad emot utmärkelsen. Ty det var afgjordt en utmärkelse, att han, novitien, upptogs vid detta illustra, annars temligen strängt slutna kotteris middagsbord. Sällskapet utgjordes, när det var fullständigt samladt, utaf ett halft tjogtal personer, hvilka tillsamman representerade sjelfva kvintessensen af den akademiska ungdomen.
Direction upplyst, äro väl Inrättningens embeteoch tjenstemän samt betjening icke försedde med fullmagter, utan så kallade öppna Bref och förordnanden samt Constitutorial; men, oagladt denna form för Expeditionerne varit begagnad och hvilket synes härleda sig derifrån att det vid en så beskaffad Inrättning, sorn den ifrågavarande, ansetts af nöden att kunna, utan laga rättegång, ifrån innehafvande befattningar skilja dem, sorn tilläfventyrs visade sig mindre skicklige eller pålitlige, hvadan rättighet härtill jemväl varit Direclionen meddelad, är det emedlertid ostridigt att Inrättningens ordinarie embetsoch tjenstemän samt betjening innehaft tjenster på Stat, vid hvilkas bibehållande de egt att trygga sig så länge de sina tjensteskyldigheter behörigen uppfyllt och icke förverkat det dem lemnade förtroende. Vid sådant förhållande sjmes ock , både rättvisa och billighet påkalla, att sislberörde personer, af hvilka de flesta en lång tid varit i Inrättningens tjenst anställde, icke mera än andra Statens Ordinarie tjenstemän, hvilkas befattningar indragits, blifva beröfvade de, enligt Stat, egande löneförmoner, hvilka de, såsom belöning för sina nedlagda mc» Stats-Utskottets Utlåtande j Nio 385. 3 tior, påräknat till egen och familjens bergning; och har denna grundsats jemväl tillförne varit af Rikets Ständer följd, äfvensom den redan kan anses uti nu förevarande fall af Rikets Ständer gillad, då Rikets Ständer, uti deras underdåniga skrifvelse, angående Nummer-Lotteriets indragning, förklarat sig sedermera vilja fatta beslut i fråga om förflyttande på •Allmänna Indragnings-Staten af de utaf Lotteri-medlen nu utgående löner. I afseende å bestämmandet af de lönebelopp, livar och en af Inrättningens Ordinarie embets-och tjenstemän samt betjening, i följd af h vad sålunda blifvit yttradt, borde åtnjuta, förekommer, att å den af Lotteri-Directionen aflemnade uppgift blifvit bland löneformonerne inräknade:
Erfarenheten har ock visat, alt Halländska bondkor, uppköpta till Skåne, efter några få års kraftigare sommarbete och vinterfodring, vuxit och så utbildats, att de ej varit igenkänlige. På Dömestorps och gamla Skottorps egendomar, tillhörande Ryttmästaren P. Möller, fortfar den Engelska korrthornade, eller Durhamsracen, att väl trifvas, och måhända intager denna ladugård ännu första rummet i hela Riket. Löjtnant Lilliehöök har till sina egendomar införskrifva vackra kreatur af Ayrshire-racen, och Possessionaten Dann på Tjolöholm har utmärkta kreatur af alla slag, likaledes af Engelskt ursprung. Å länets landsbygd underhöllos, enligt krono-fogdarnes förslag: år 1822 år 1847 tillökning Hästar 12,929 14,111 1,182 Oxar 7,534 13,376 5,842 Kor 37,087 37,840 753 Ungboskap 17,311 24,058 6,747 Svin 13,013 18,727 5,714 Getter 367 .. 1,249 882 Måhända är denna beräkning väl hög och torde tåla någon afprutning, särdeles hvad oxar vidkommer. Hästafveln. För densammas upphjelpande hafva nästan årligen från Flyinge hingst-depöt ankommit tvänne landtbeskällare, som varit stationerade halfva betäcknings-tiden i norra delen af länet, uti trakten af Warberg, och andra halfva tiden i länets södra del, i närheten af Halmstad. Dessutom har bushållnings-sällskapet genom premier för uppfödde goda och vackra unghästar sökt uppmuntra och väcka håg för häslkulluren; dock hafva några synnerliga verkningar deraf hittills icke försports. Årligen införskrifvas ifrån Danmark ett betydligt 15 antal hästar, både till släderne och till de större egendomar, der hästar, fast ej uteslutande, vid åkerbruket användas, och vanliga priset på ett par goda Danska arbetshästar är ifrån 600 till 700 R:dr Riksgäld.
I Rikets Ständers Revisorers för år 1847 afgifna Berättelse, angående samma år verkställd granskning af Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, har blifvit — 437 — anmärkt^ hurusom uti redogörelsen för Kongl. Hofstallets reparationsmedel för år 1844 skulle, enligt sammandrag af materialier vid stallets reparation, för hela året finnas en behållning till år 1845 af furubräder, furuoch ekspik till utsatta belopp, men att samma behållning ej vore i 1845 års redogörelse för Kongl. Hofstallets reparations-medel upptagen och redovisad; i anledning hvaraf mitt underdåniga utlåtande i ämnet blifvit infordradt; och får jag derföre nåden i djupaste underdånighet anföra: att vid den af Hofstallmästaren och Riddaren Kuylenstjerna, i Oktober 1844» gjorda afleverering af de till Eders Kongl. Maj:ts Hofstall hörande inventarier och effekter, icke någon behållning af furubräder, ekoch furuspik blifvit aflemnad, hvarföre ej i Hofstallets räkenskaper för i845 års reparations-medel den omnämnda behållningen kunnat af redogöraren upptagas. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, F. Braunerhjelm. — 438 Ståthållare-Embetets på Stockholms Slott underdåniga Utlåtande, i anledning af 1847 års Revisorers Berättelse. Stormäktigste Allernädigste Konung!