Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer anvisade medlen för att användas till betäckande af de utbetalningar Stats-Kontoret till Vetenskaps-Akademien verkställt, har Kongl. Majit, uti Nådig Proposition den 13 Januari innevarande år, med underrättelse om hvad sålunda förekommit och då det af Rikets Ständer anvisade belopp, en' ligt hvad Vetenskaps-Akademien vitsordat, icke ens varit tillräckligt för bestridande af kostnaderna till räknemachinens förfärdigande, än mindre beredt uppfinnarne tillfälle att för spridande af kännedom om uppfinningen och vidare utveckling af dess praktiska användbarhet, genom företagande af en utrikes resa förevisa densamma, särdeles i de länder, inom hvilka instituter funnes inrättade för utgifvande af årliga nautiska och astronomiska tabeller, samt Auditören Scheutz och hans son fullgjort den uppgift de sig åtagit på ett sätt, som borde lända tili synnerligt gagn för vetenskapen och till heder för fäderneslandet, föreslagit, att ett ytterligare belopp af 3,333 Ridr 16 sk. Biko måtte åt bemälde personer af allmänna medel anvisas. Efter härå från samtlige Riks-Stånden erhållen remiss, har Stats-Utskottet tagit detta ärende i öfvervägande; och då ifrågavarande, nu mera fullbordade, räknemachin, hvars tillvägabringande icke kan vara annat än hedrande för uppfinnarne och det land, de tillhöra, helst för åstadkommande af en dylik machin, försök i andra länder gjorts, utan att veterligen hafva, åtminstone till den grad, som den förevarande, lyckats, obestridligen måste anses blifva af synnerlig vigt och nytta för de mathematiska vetenskaperna, samt, efter hvad kändt är, Auditören ■ Scheutz och hans son å denna machin offrat mångåriga mödor och jemväl, i förhållande till deras tillgångar, icke obetydliga medel, och den förre dessutom under en längre tid spridt kännedom inom fäderneslandet om nyttiga industriela uppfinningar, utan att han derför af Staten njutit understöd eller belöning, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl.
St. anvisas till Salpeternäringens bestånd och bedrifvande, äfvensom till uppköp af Salpeter, satnt genom serskild underdånig Skrifvelse, af den 26 nästlidne Februarii, anmält deras beslut, att den. brist, som möjligen kan uppkomma uti de beräknade tillgångarne för de vid denna Riksdag beviljade anslag, må af Riksgälds-Coutoiret genom lån anskaffas, hafva nu, i öfverensstämmelse med E. K. M:ts Nådiga Proposition, funnit godt att för Salpetergärden anvisa en ersättning af 124,000 Rdr, att utgå af de Statsverket utaf Brännvinsoch Tull-Bevillningen tillflytande tillgångar, utöfver det belopp, hvartill de uti Riks-Staten blifvit beräknade. Hvilket, till svar å den Nådiga Propositionen, R. St. få i underdånighet meddela; anseende likväl R. 3oo Ejcp. Ut sk. Förslag till lind. Skrif v. N:o 4'o-4ir* St. den omnämnda Salpetergärden böra, på vanligt sätt, utgå intill nästa år, då de af R. St. vid denna Riksdag beslutade Brännvinsoch Bevillnings - Författningar komma att träda i verkställighet, och med hvilken tid Salpetergärden jemväl bör upphöra. Då alltså det emot ofvannämnde 124,000 Rdr svarande belopp, som, enligt Riks-Staten, skolat inberäknas uti den från RiksgäldsContoiret till Stats-Contoiret för år 1850 och följande åren utgående Statsbristsumma nu mera icke kan eller behöfver af Riksgälds-Contoiret utbetalas, få R. St. härjemte slutligen i underdånighet tillkännagifva ; att den från Riksgälds Contoiret till Stats-Contoiret utgående Statsbristsumma kommer att utgöra för år 1830 och följanda åren till nästa Statsreglering endast 1,727,200 Rdr årligen.
Endast en på rätt och sanning grundad politik kan åt ett land, som vårt, gifva styrka i politiskt hänseende, och förbund med andra makter kan säkerligen också vinnas, utan så höga utgifter. Det är i sanning betecknande, att våra utgifter till Minister-staten med 126,000 Francs öfverskjuta Danmarks för samma ändamål, och sägen mig, mine Hrr, hvad har väl Danmark skördat för fördelar af sin dyra diplomati? Den har icke kunnat förhindra Preussens inryckande i Holstein år 1848. Det kan icke annat än förundra en hvar att, då vi till folkmängd, läge och rikedom befinna oss i en helt annan kathegori, än de länder jag upräknat, vi likväl skola underhålla så dyra Diplomater. Jag vill att Sveriges politik skall vara uttryckt helt enkelt i skaldens ord: »Tro och vänskap mot all verlden, men arfvet af everdligt hat mot våldet, träldomen och Härden.» På grund af dessa mina nu uttalade åsigler anhåller jag om propos. på bifall till minoritetens i Utsk:s förslag, att lönen för UtrikesMinistern bestämmes till 20,000 Bdr. Gr. Ehrensvärd, Carl Albert: Jag känner naturligtvis icke, hvarest den siste talaren hemtat sina upgifter rörande budgeterna inom de af honom upräknade länder, men hvad jag vet är, att de icke öfverensstämma med dem, som jag varit i tillfälle att förskaffa mig, och som jag ber att nu få äran meddela. De äro hemtade ur de olika ländernas sednaste statsbudgeter, hvilka jag infordrat, och som blifvit begagnade vid utarbetandet af K. M:s Propos. om Statsverkets tillstånd och behof, i hvad den rörer anslagen till UtrikesDepart:t. De gifva ett annat resultat än det, till hvilket Gr.
Föredrogs och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 22 dennes bordlagda Utlåtande N:o 100. i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut öfver Betänkandet N:o 117. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets den 25 dennes bordlagda Utlåtande N:o 104, i anledning af väckt motion angående förändrade föreskrifter i fråga om Krononybygges upplåtande. S. D. Vid föredragning af Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 25 dennes bordlagda Memorial N:o 22, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 20, angående restitution af erlagd tillverknings-afgift för exporteradt bränvin, lät Ridderskapet och Adeln vid Utskottets yttrande bero. S. D. Vid föredragning af Expeditions-Utskottets den 25 dennes bordlagda Memorial N:o 12, i anledning af återremiss å Skrifvelse-förslaget N:o 105, lät Ridderskapet. och Adeln vid Utskottets yttrande bero. Frän Högv. Preste-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 159, i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor, rörande regleringen af utgifterna under Riks-Statens 2:dra, 3:dje, 4:de, 5:te, 6:te och 7:de Hufvud-titlar. Härvid förekommo: 1—11 puukterna. I)e uti dessa punkter föreslagna voterings-propositioner godkändes. Voterings-propositionerna äfvensom hvad Utskottet i sammanhang dermed, nederst å sidan 7, föreslagit, godkändes. Här förekommande voterings-propositioner godkändes, med gillande af Utskottets yttrande a sidan 9, angående den sednare af dessa voterings-propositioner Fröt.-Utdrag den 29 Augusti 1860. 667 15 punkten. Lades till handlingar ne. 16 punkten. Utskottets hemställan bifölls. 17—-2(1 punkterna.
Roussatiers frånfälle ledigblifna Svensk-Norrska Konsulatet i Archangel blott en sökande, nämligen den aflidnes son, som under ledigheten var förordnad att befallningen förestå, sig anmält, så hemställde Kongl. Kommers-kollegium uti underdånig skrifvelse af den 18 November 1851, att, enär de förenade Rikenas handelsoch sjöfarts-lörbindelser med Archangel blott i ringa mån underhölles genom Svenska och Norrska fartyg, men dock en icke obetydlig varuomsättning mellan åtskilliga Norrska hamnar och Archangel med flere hamnar vid Hvita Hafvet genom Ryska fartyg ombesörjdes, traktamente eller anslag till kontorshyra och skrifvarehjelp i någon af de genom Kongl. Rrefvet den 25 Maj 1850 bestämda klasser måtte åt den blifvande Konsulen bestås, och, i sådant fall, befattningen ånyo anslås ledig. Norrska Regeringens Departement för del inre instämde häruti och yttrade att i anseende till de särskilda förhållanden, som med handelsförbindelserna med Archangel egde rum, Konsulen derstädes borde erhålla ett tillräckligt löneanslag för att uteslutande kunna egna sig åt befattningen, hvilket löneanslag Departementet föreslog till 1,000 R:dr Hamh. R:ko i traktamente och 500 R:dr s. m. till kontorshyra och skrifvarehjelp. Kongl. Majit förordnade med anledning häraf den 17 December 1851, att den blifvande Konsulcn skulle erhålla 1,000 R:dr Hamb. B:ko i årligt traktamente alt af Handelsoch Sjöfarts-fonden utgå, samt att ny ansökningstid till befattningen skulle kungöras. Konsulatet i Archangel tillhörde före detta Nådiga beslut det slag af Konsulsbefaltningar, med hvilka icke andra inkomster äro förenade, än läst-afgift af de platsen besökande Svenska och Norrska fartyg, samt expeditionslösen för särskilda embetsåtgärder. Delta slags konsulat-beställningar uppdragas vanligen åt handlande och aflärsmän på platsen, som sköta konsulatet såsom .bisyssla, dervid mera fästande afseende på det genom befattningen beredda tillfallet lill handelsförbindelser, än på löneinkomsterna.
429 utan att inlåta sig i något bedömande, om och hvilka åtgärder, som i sådant hänseende kunde vara af behofvet påkallade och lämpliga, hemställt, det Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att vid utfärdande af blifvande Kontrollstadga, hvilken enligt Revisorernes förmodan, snart vore alt förvänta, sådana förändrade föreskrifter angående kontrollbehandlingen af i landsorten tillverkade guldoch silfversamt tennarbeten meddelades, att allmänheten kunde ega visshet derom, att hvarje med kontrollstämpel försedt arbelsstycke, som utbjödes, vore af fullgod beskaffenhet, samt följaktligen vara tryggad mot de förluster, som måste uppslå genom inköp af ett underhaltigt arbete; hvarjemte Revisorerne ansett sig icke böra lemna oanmärkt den olikhet, som vid tilllärnpning af gällande Kontrollstadga uppkomne för guldsmederne i landsorten, och i hufvudsladen, derigenom att de förre saknade det tillfälle, de sednare egde, att få sina prof genast godkända, innan de tillverkade arbetena i handeln utlemnades, i följd hvaraf det lätt kunde inträffa, att en guldsmed i landsorten ådömdes ansvar för ett ulan hans förvållande eller bedräglig afsigt utlemnadt underhaltigt arbete, hvilket deremot aldrig kunde hända någon af hufvudstadens guldsmeder, hvilka alltid finge sina arbeten kasserade i Kontrollverket, om desamma, vid derstädes anstäldt prof, befunnes underhaltiga.
Huru berättigad landtmannens klagan än var, syntes mig dock det sätt, hvarpå man lör honom då sökte bot, vara origtigt. Den hjelp eller upprättelse 654 Den 30 Maj. landtmannen nu bör erhålla af tull-lagstiftningen, bör, enligt mitt tycke, bestå deruti, att tullen nedsättes å salt, sill, torr fisk och alla de varor landtmannen köper, med ett ord, att det återstående skyddssystemet småningom blir borttaget och att man öfvergår till finanstullar. I många landsorter, särdeles der bränvinsbränningsnäringen är mycket idkad, finnes obestridligen nu ett ganska betänkligt tillstånd, om ock icke alldeles så bedröfligt, som vissa talare velat antyda. Den nuv:de bränvinslagstiftningen, bättre än den äldre, är dock högst felaktig genom de koncessioner, som i den skett åt välment, men oklok nykterhets-fanatism. Näringen går under, och landtbruket lider deraf. Detta bör hjelpas. Vid fastställandet af våra tullsatser bör ihågkommas, att landtmannen kommer att lida indirekt, så länge som åtskilliga andra näringar njuta ett högt tullskydd och sålunda idkas på landtbrukets bekostnad, derigenom att penningar blifva dragna till dessa näringar, som kunna betala en högre räntefot, än landtbrukaren kan underkasta sig. Räntefoten har de sednare åren betydligt stigit, och landtmannen betalar ungefär 6 millioner årligen mer i ränta å sin skuld än för 10 år sedan. Detta anser jag för närv:de vara hans värsta tunga. För att afhjelpa denna olägenhet för landtmannen, är först nödigt, att icke den ena näringen skyddas mer än den andra. Dernäst måste kapitalsamling underlättas. Jag begagnar detta tillfälle, för att påminna om hvad idkeligen måste upprepas, till dess man blir hörd. Man måste egna mer uppmärksamhet än hittills åt våra sparbanker och de låneanstalter, som dermed stå i samband, hvarigenom landtmannen kunde bättre understödjas än genom nuv:de privatoch filialbanker.
Men sedan Hr Gr. o. Landtm, ansett del kunna tillåtas en ledamot alt begära frågan pä borde', tror jag icke, att man formenlig! kan anse den höra till del ämne, som då afirjordes, utan att den bör anses såsom en fråga, den der bör till Utsk. remitteras, innan definitivt beslut deröfver fattas. Jag vill icke bestämdt påslå, att det icke i Riksd.Ordn. finnes anledn. dertill, alt man kan göra ett amendement till en fråga. Sådana anledn:r finnes visserligen; men ett dylikt förfaringssätt strider emot den praxis, som hittills gjort sig gällande. Ty jag frågar, om icke en sådan praxis finnes, att man icke äger rätt alt afgöra en på detta sätt väckt fråga, utan att lägga densamma på bordet, huru skulle man då icke kunna inveckla ärendernas gång? Huru skulle det hafva galt med ett sådant Betänk., som t. ex. den nya tillverkningslagen för bränvin, sorn bestod af mer än 100§§:r. Man har numera, sedan Riksd.Ordn. vid nu föregrde Riksdag blifvit förändrad, stadgat, att då första gången ett Betänk, förekommer, kunna ändringar deruti beslutas, ulan alt ärendet till Utsk. återremitteras. Om således vid de amendemenler, som i nyssnämnde lagförslag gjordes, man hade begärt dem på bordet, skulle man Den 7 Juni f. ra. 53 hafva hellöff fern a sex plenidagar. för all komma till slut dermed. Jag nämner delta derföre, alt om än Riksd.Ordn. föranleder dertill, att man kan begära en Iråga på bordet, så bör doek della icke så förstås, som om man skulle ega räll all upskjuta ett ärendes afgörande lill en obegränsad framtid. Detta skulle likväl inträffa, om, vid en frågas definitiva afgörande, man dervid gör elt amendement, hvilket begäres på bordel, och så infinitum.
Jag har föreställt mig, att meningen vore den, att i händelse propos:n, soro framställdes, hesvarades med ja, så kunde R. o. Ad. ingå i särskild pröfning af alla sådana förslag, som inskränka sig till classval, <1. v. s. Hr von Hartmansdorffs och Frih. Hamiltons, emedan icke i dem den allmänna valprincipen till större eller mindre del ingår, och att om proposzn hesvarades med nej, blefve förhållandet motsatt, d. v. s. att R. o. Ad. då icke kan ingå i pröfning af de förslager, som uteslutande hylla c lass v a Iprincipen. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, i anledn. of Hr von Troils sista yttrande, att den tanke Hr Landtm, framställt icke varit sådan Hr von Troil uppgifvit den. Hr Landtm, hade trott sig finna, att R. o. Adis särskilde ledamöters tanke, åtminstone deras som yttrat sig i frågan, vore, alt det beslut, R. o. Ad. fattade i afseende på Frih. Sprengtporten förslag, icke skulle lägga hinder i vägen att fatta beslut om de förslag, som i ordningen komma näst efter Frih. Sprengtporten. Skulle Hr von Troils nu yttrade mening blifva R. o. Adts beslut, fruktade Hr Landtm., att Hr von Troils förslag icke under någon synpunkt kunde komma under öfverläggning, antingen Frih. Sprengtporten! förslag antoges eller förkastades. Hr Landtm, trodde, att meningen med del förbehåll, som skulle göras, vore att, om Frih. Sprengtporten förslag antoges såsom gemensam tanke, det ej skulle hindra R. o. Ad. att pröfva Frih. Hamiltons förslag, oell 0111 detta icke antoges, Hr von Hartmansdorffs; och om åter Frih. Sprengtporten förslag besvarades med nej eller icke antoges såsom Ståndets gemensamma tanke, skulle det stå Ståndet öppet att pröfva de efterföljande förslagen i den ordning de förekomme, och berodde det sedan på denna pröfning, huruvida R. o. Ad. komme till pröfliingen af de förslag, som förneka val ståndsvis och antaga allmänna val.
Man besinnar icke, att det står Ryska reger:n öppet att, när den vill, öka priset på dessa varor genom utförselstull, ja, vid tillfälle af krig hindra dessas införande till oss. Man besinnar icke att om vi låta taga alla våra förnödenheter från utländningen, dels seende genom fingrarna med de rikas lux, och dels under förevändning all hysa barmhertighet för de fattiga, hvilka då sägas kunna lättare 220 Den ii December e. m. erhålla sina nödvändighetsvaror, så göra vi slutligen hela Sverige till ett fattighus. Man besinnar icke vår underbalance i handel, glömmer de millioner i klingande mynt, som till följe deraf redan gatt ur landet. En talare sade i fråga om alabaster, att vart silfvers utgående ur landet och vår undervigt på handelsvågen har härrört från införsel af luxartiklar; nej! den har uppkommit genom den spanmåi, som mäste införskt ifvås under sista missvextåret och genom de viclu ilievaror, sorn vi årligen införskrifva från Finland. Det torde vara väl bekant, att det som utskeppas härifrån till Finland ar ganska obetydligt. Jag tror att det inskränker sig lill alun, rödfärg och några dylika artiklar. För större delen af hvad vi erhålla från denna provins, utgå således penningar ur landet, utan att några genom denna handel återkomma Det torde jemväl för åtskilliga ledamöter vara val bekant, att nyligen en Rysk Ukas utkommit, hval igenom det. Svenska pappersmyntel upphört' att vara gällande i Finland, och det på samma tid som Ryska Regeringen höjt värdet pä sill egit pappersmynt i förhållande till silfvermyntet, jag tror anda li l tjugufem proc. för att kunna invexla delta sednare. Vårt silfver går således till Ryssland. Jag hemställer till eder, mine herrar! hvad då följden skall blifva, om vi, på sätt som hittills skett, fortfara alt taga våra förnödenhetsvaror frän Finland. Flätor; Fnöske; F o g I a r; Folier; Formar; Fransar och F ru kler. Utskottets förslag biföJlos. F r ö.
Men, sade desse försvarare af de allmänna valens grundsats, vi bry oss icke om att transigera med den gamla tiden, med de historiska minnena, med leniningarna af Ståndens gamla representation; ty om vi skulle låna oss till att antaga ett förbättradt representationssätt på grund af de gamla elementernas bibehållande, så skulle vi kunna få en representation, som kunde hafva bestånd i femtio år eller ett sekel, eller måhända ännu längre; och det vore således blott ett sätt alt uppskjuta den nya, efter deras åsigt, lycksalighet medförande iöeen af allmänna val och den representation, sorn derpå skulle grundas. Så, mine herrar! stod denna fråga före riksdagen. Den som följt densamma tror jag skall hafva rönt att så och icke på annat sätt voro tänkesätten delade. Riksdagen inträffar. Vi få ett förslag från Const.Utsk. till förändring af representationssättet. På hvilkendera af dessa åsigter är det förslag bygdl, sorn förekommer uti betänk. Jo, det är grundad! pä de sä kallade allmänna valen och förkastande al slåndselementei na. Etsk. börjar, efter en ingress, afl särskildt deducera olämplig-, heten deraf att R. o. Ad. bibehåller en för sig särskild representationsrätt. Utsk. öfvergår derefter till all bevisa, Den 21 April f. m. i sin anda, att det vore lika orätt om PresteSt. skulle bibehålla en särskild representationsrätt för sig. Utsk. går vidare till BorgareSt. och sägfer pag. 29 i betänk. "Borgerskapet sjelft, ett barn af den frigjorda idogheten, kan icke utan alt förneka sitt eget ursprung protestera mot gemensamheten i nationens politiska, mera än emot samma gemensamhet i dess industriella lif. En särskild stadsrepresentation i ett land, der städerne icke äga tiondedelen af befolkningen, kunde försvaras så länge man trodde sig kunna vid städerna fjettra all annan idoghet än jordbruket. Redan, då försöket att inom deras krets inmana det ännu i sin linda liggande bergsbruket misslyckades, var signalen gifven till en ny sakernas ordning.
Bolaget har utsträckt sin verksamhet icke blott till Sverige, utan äfven till Norge, Finland, Danmark och Hamburg. De i Danmark och Hamburg upprättade agenturer hafva dock åter blifvit indragne, hvaremot bolaget ännu vid 1860 års slut fortsatte brandförsäkringsrörelsen i Finland. Om bolagets rörelse och ställning vid 1860 års slut äro följande uppgifter lemnade: Lifförsäkrings-rörelsen. Från hösten 1855 till slutet af 1860 hade hos bolaget 1,992 personer erhållit lifförsäkring medelst 3,742 försäkringsbref. Vid 1860 års slut voro försäkrade 1,519 personer medelst 2,960 försäkringsbref, lydande å ett sammanräknadt försäkringsbelopp af 10,069,997 R:dr. Under hela nämnda tid hade premieinkomsterna uppgått till 1,186,562 R:dr 22 öre, deraf, till följd af 50 dödsfall, blifvit utbetaldte 331,995 R:dr samt till liflörsäkringsfond afsatte 552,507 R:dr 99 öre. Stockholms stad. Försäkrings-anstalter. Enskilda banken. 27 Brandförsäkrings-rörelsen. Under år 1860 hade bolaget meddelat brandförsäkring för 179,438,536 R:dr 00 öre. Premieinkomsten samma år utgjorde 1,112,388 R:dr 53 öre. Uti brandskador hade blifvit utbetaldte 720,133 R:dr 20 öre och i reassuranspremier 244,773 R:dr 93 öre. Bolagets ansvarighetsbelopp vid 1860 års slut utgjorde 189,022,689 R:dr 24 öre. Bolagets fonder. Den inbetalda delen af grundfonden, som ursprungligen uppgick till 1,500,000 R:dr, hade vid 1860 års slut, genom förluster å brandförsäkrings-rörelsen, blifvit minskad till 1,307,112 R:dr 42 öre; men dessutom funnos vid nämnde tid försäkringsfonder, uppgående:
Denna “kronotomt" har genom lemnad ersättning åt Gallegården blifvit åt socknen öfverlåten med den rätt och skyldighet, som den af Gallegården innehafves, hvarefter sock - Motioner i Preste-Ståndet 1862. 135 nen kunnat besluta att på denna plats uppföra den nya kyrkan, utan att äfventyra dess bestånd. Kronotomten, förut upptagen till 19 kappland, har vid laga skiftet 1848 enligt häfdeförteckningen befunnits innehålla blott 16,3 kappland och är enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegii utslag den 11 April 1843 för ifrågavarande kronotomt fastställd en jordeboksränta af 3 skillingar rst. specie. Jag vågar derföre vördsamt anhålla, att, med öfverlåtelsen för evärdelig tid af nämnde kronotomt åt Varola sockens kyrka, ifrågavarande jordeboksränta må kyrkan efterskänkas. Jag anhåller, att vid Irågans pröfning i Stats-Utskottet få förete alla hithörande nödiga handlingar. Stockholm den 26 November 1862. J. Otterström. Af Kyrkoherden J. Otterström: Om prestoch af skaffande. Det väcker vår största uppmärksamhet, att antalet af studerande år efter år vexer vid alla landets läroverk, men att prestbristen vexer i samma proportion. Många kunna väl orsakerna vara till denna olägenhet för kyrkan, men jag vill här framlägga blott en ibland dem, som flera gånger tillförene blifvit uttalad på detta rum. När den unge mannen afslutat sin kurs vid akademien och inträder på andra tjenstemannabanor, är lian ansedd såsom man, och samhället hyser för honom det förtroende, att det öfverlemnar åt honom sjelf, att med sitt lif' och sin verksamhet, inför sina förmäns ögon, ådagalägga sin bildning och skicklighet, för att deri finna grunden för sin befordran.