Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A f oskäligt stora tyngder töjes trå- den dock. Bland inläggningar märkas: sparris, spenat, (som alltid skulle tagas af första sådden till vinterförvaring), smör samt gröna krusbär och rabarberbitar på buteljer. Syltningen inskränker sig till rabarbersylt, gelé och kompott (jfr. årg. II sid. 200, årg. I I I sid 356); Krusbärssallad och sylt af omogna bär. Till saftkokning och vinberedning finns ej heller något annat än nämnda frukter, ty hallon och smultron äro ännu nästan för dyra att köpa till dylikt ändamål. I de trakter, där murklor växa, insamlas sådana till torkuing. Blad, knoppar eller blommor af vildt växande örter insamlas efter ort och lägenhet till te, medicinskt bruk o. d. Trädgårdsarbetet består till största delen af att flitigt rensa kryddsängarna från ogräs, hvarvid man dock använder pålitliga personer; eljes kan det lätt hända, att just det väsendtligaste af sådden försvinner tillika med ogräset. Utplantering af kålplantor infaller i denna månad. Den som vill göra försö- ket, må rundt om en fläck af kållandet sä en ring af hampfrö och gifva noga akt, om denna bit förblifver fri från kålmask, medan denna mask finns på återstoden af landet. Artsängar kupas och sprö- tas. Jordgubbsrefvor af klippas flitigt med sax genom att rycka bort dem kan lätt hela plantan skadas. D e längsta refvorna torkas i solen och kunna sedan begagnas i st. f. bast. Om unga selleriplantor vattnas med utspädd kaffesump, blifva knölarna särdeles stora. Hvad de mångfaldiga fienderna till vår kultur (maskar, skalbaggar, fluglarver, myror, jordloppor, etc.) beträffar, så behöfves ett vaksamt öga för att förgöra dem. Trädgårdssoffor hafva väl redan i maj blifvit utflyttade. Jag vill blott här erinra om nyttan af trädgårdspallar till att skydda fötterna för direkt beröring med den ofta fuktiga jorden (för att ej tala om bekvämlighet). Sådana pallar bestå af ett bräde, lika långt som soffan eller bänken, med ett par tvärslåar inunder.
Den, som beställt ett fartyg, har ansetts ega en välgrundad rätt att, genom besigtningars anställande under olika tidpunkter af arbetets fortgång, förvissa sig om det sätt, hvarpå hans beställning utföres. Tidpunkterna för dessa be - 81 besigtningar äro valda med afseende derpå att denna rättighet till tillsyn öfver arbetet må blifva verksam; och då tiden för besigtriingens företagande löper från tillsägelsen af byggmästaren, beror det af denne att göra denua tillsägelse så tidigt, att arbetets fortgång i och för besigtningens företagande ej uppehälles. Någon afgörande rätt är ej tillagd dessa besigtningsmäns yttrande, utan är det endast ämnadt alt bereda en pålitlig ledning för domstols utslag, der frågan om byggnadens behöriga utförande i sista hand får afgöras. — Sakkunnige män hafva ansett nödigt att, till tvisters förekommande, i lagen intaga bestämmelser om hvad roed fartygs biloch bolfärdighet skulle förstås och dessa bestämmelser hafva med ledning af dylika mäns råd blifvit uppgjorda. Naturligtvis kan meningen ej vara att icke något annat fartyg än det, på hvilket de i lagen gifna föreskrifter passa, skall få anses såsom biloch bolfärdigt. Detta beror i första rummet på parternes öfverenskommelse, och blott i det fall att sådan saknas, inträder lagens bestämmelse, för att utvisa huruvida byggmästaren från sig lemnat ett färdigt fartyg eller icke. Skeppsbyggeriet här i landet bedrifves till en stor del sålunda att den, för hvars räkning fartyget bygges, gifver byggmästaren förskott af medel lör arbetet. Men en sådan utväg att bereda denna näringsgren nödig tillgång på kapital försvåras i betydlig mån derigenom, att det för låugifvaren knappast är möjligt, i lagstiftningens närvarande skick, att förskaffa sig tillräcklig säkerhet för sitt förskott, hvarföre han löper fara att förlora det, om låntagaren gör konkurs innan byggnaden är färdig eller antaglig. Denna brist har förslaget sökt afhjelpa genom att åt en sådan långifvare inrymma samma förmånsrätt i det tillverkade, som redan förut inom en eller annan näringsgren är medgifven (§ 3).
Brefwet af den Z Maji 1791, har denne Corps under förra Finsta kriget blifrvit uprärrad till Garni;ons tjenstgöring i Carlshamn; Och dä Kongl. Maj:k ansag bet ömande, att skilja detzc förrjenke krigsmän fran ett beni nödigt lifs uppehälle, förr, än de kunde afgä och kill underhall förhjclpas, sä biföll Kongl. Mast, att denne Corps skulle tills widare bibehällas och tillsättas, dock att sa reglerades, atk ef annat Manskap <ill Garnizonens bestridande derstädes behöfdes. Se - Den 22 November. 1375 Sedermera har Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref af den 9 Oktober 1793 förordnat, att 3 Man af Artillerier ffulle dikcommenderas till biträde. Dä denne Corps endast blifwik tills widare och af Nådig ömhet för desi uppehälle bibehållen, har Stats - Utffotcet trott sig deraf hämta fullkomlig anledning till den sammes flyttande pä Allmänna Indragnings Skaten till besparing för Stats. Merkel i den mohn de afgä. hälst CastelletS förswac ingalunda war ändamalet af denne Stats inrättning. Da Staten desiutom ager en krigsmanshus Catza till understöd för gamle krigsmän, synes icke wara »agon anledning till bibehållande af en sa obetydelig Invalid Inrättning. LrigS Academien pä Carlberg. 1809 Ars Ordinarie Stat upvtager: , « rs.rzo. 36. 7. Extraordinarie dito - » 14,346. 36. io. R:d. 24,497. 2Z. s. Denna Militaire Schola blef ar 1792 inräk tad pä Carlberg Ehuru förträfflig den än kan wara, till upfyllandet af desi asyftade andamäl, har den likwäl medfört en större kostnad, än Statens tillgångar, i betraktande affalla öfriga nödwändiga utgifter, synas bordt kunna medgiswa.
Jernvägarne, angående åtskilliga upplysningar och utredningar rörande deras ekonomi och anläggningssätt: B. III. 511, 521, A. 521. ^ Jernvägen mellan södra stambanan och Landskrona, i anledning af väckt motion om kostnadsfri upplåtelse för densamma af viss del utaf Kronans, omkring nämnde stad befintliga fästningsverk : B. V. 80, 229, 252, A. 254, E. 580. Jernvägs-anläggning, angående stats-anslag till en sådan mellan sjön Bollmen och Wislanda station å södra stambanan; motion af Grefve Carl Mörner: se Motioner. Jernvägs-byggnaderna i riket, om upptagande af ett inhemskt stats-lån för dessa byggnader; motion af Friherre Carl Adam Raab: se Motioner. Jerrivägs-stambana, om en gemensam sådan från Stockholm till Husby-Odensala, öster om Sigtuna-fjärden; motion af Herr Carl Johan Edvard Heijkenskjöld: se Motioner. Jernvägs-stationerna, om rätt till anläggande af handels-bodar derinvid; motion af Herr Carl Fredrik von Mentzer: se Motioner. Jorda-balken, i anledning af motion om ändring i 4:de kapitlet 2:dra §:n deraf: B. VI. 392, 441; VII. 6, A. 6, E. 93. Jord-alsöndring, angående obegränsad rätt till sådan; motion af Friherre Stephan Creutz: se Motioner. — och hemmans-klyfning, angående förändring af Kongl. Förordningen den 12 November 1858 om ändring i föreskrifterna rörande —: motion af Herr Enar Wilhelm Nordenfelt: se Motioner. Jorde-boken, i anledning af väckt motion om revision deraf: B. II. 374, 445, A. 445. Jordeboks-verket, angående ytterligare anslag för dess fortgång: I. 47, R. 49. (Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 100, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjunde Hufvud-TiteJ).
Herr von Qvantens, Carl, den i5 dennes e. m. på bordet lagda Motion, or» obehindrad fart 1 Sjöar och floder. 4:0 Herr von Ileynes, Georg, den 15 dennes e. tn. på bordet lagda Motion, an. gående vittnes underskrifter under ansökningar om Förmynderskap med Hera vigtiga handlingar, som kunna röra tredje mans rätt. 5:0 Friherre Duvalls, Axel, den i5 dennes e. m, på bordet lagda Motion, angående vissa ändringar i författningarna om Utmätning. 6,0 Herr lii hens, Carl Wilhelin, den 15 Prat. XJtdr, d, 30 Dec. 1&33. <Jen nes e. m. på bordet lagda Motion , nng ående förtydligande af 3 § i 3 Cap. Conconrs-Lagen af den i3 Julii 1818. 7:0 Herr von Wahrendorffs, Martin, den j5 dennes e. m. på bordet lagda Motion , att olofligt tillgrepp af växande skog måtte anses ocft bestraffas såsom tjufnad. 8:0 Herr af Grubbens, Nils Wilhelm , den 15 dennes e. m, på bordet lagda Motion, angående ingifvande på Statens bekostnad af en fortsättning af de så kallade Lagsamlingar. g:o Herr TJgglas. Carl Wilhelm, den 15 dennes e. m. på bordet lagda Motion, 0111 inrättande af en Jury för bedömande af By sanningsfrågor 10:0 Herr von Schinchels, olian Fredrih, den 15 dennes e. m. på bordet lagda Memorial. angående eganderätten till de så kallade Danviks-Hospitalshemman. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomi«• Ut slott en :
Den 15 Februari f. m. 45 äro Borgmästare och Rådmän bibehåll na ? Deiföre att de haft representationsrätt förut. Alltså bör en Häradshöfding, som dömmer öfver landtboer, hafva mindre anspråk att yttra sig i fäderneslandets angelägenheter än den, som skipar lag mellan stadsboer. Men icke nog med denna obillighet: de ofrälse män som skulle få inträde på Riddarhuset borde vara försedda med Kongl, fullmakt. När (let således icke skulle gå au för en ofrälse man om han än hade Ofverste fullmakt att vara representant, så skulle likväl en adelsman här få inträda om han blott vore Underofficer och således saknade Kongl, fullmakt. Bland civile tjenstemän, befinnas åtskilliga, som åtnjuta ganska betydliga löneinkomster, I. ex. i Tullverket, utan att hafva Kongl, fullmakter. Deras inkomster utgöra stundom lika manga tusende R:dr, som de ringaste civile eller militära tjenstemän med Kongl, fullmakter bekomma hundrade R:dr i lön; och likväl äro de förre uteslutna frän representation. Här finnas dessutom civila embetsman, t. ex. Kommissarier i Banken och Riksgrskont. hvilka anses vara lika med Råden i Collegierna, men de hafva icke Kongl, fullmakt och skulle derföre äfven blifva uteslutna från representation. Likaså alla öfriga tjenstemän i Rikets Stms verk, och en mängd underordnade i Kronans, hvilka, ehuru de hafva löner å rikets stat, dock icke af Konungen utnämnas. Ar sådant rättvist? Om en ofrälse embetsman skall få representationsrätt: så måste han, utom Kongl, fullmakt, äfven innehafva jord. Hvad blifver följden? Jo, naturligtvis att de tjenstemän som bo på landet och derigenom föranledas alt köpa jord, skola företrädesvis inlåtas på Riddarhuset. Hvilka äro dessa? Jo, i allmänhet Officerare i arméen, som hafva boställen. Vidare äro det Häradsskrifvare, Kronofogdar och Häradshöfdingar. Men Officerame på landet äro vanligen antingen Subalterner, Kompani-Chefer eller på sin höjd Majorer. Ofverstar och Generaler bo vanligen i städerna.
Att 8:de §:ns bestämmelse, att husbonde må sätta annan person i sitt ställe, malte, såsom ett rättlöst och orimligt stadgande, der icke aftal derom förut egt rum, ändras sålunda: ”Husbonde må icke utan alt tjenstehjon vid städslandet ”derom blifvit underrättad eller sedan dertill samtycker, sätta annan person i ”sill ställe.“ “Kan tjenstehjon bevisa, alt husbonden under det sista halfåret innan tjenstehjon skall tillträda tjensten, har misshandlat någon tjenare eller låtit den svälla, ”eller sökt förleda det till brottsliga och osedliga handlingar, så kan tjänstehjonet, om det varit okunnigt härom, på den tid, då det åtog sig tjensten, icke ”förpligtas tillträda densamma, men skall dock, om det uteblifver, återgifva städ"selpenningarne. Derförutan har sistnämnde motionär anfört, att det icke kunde undfalla den, som uppmärksamt genomläser nu gällande Lego-stadga, alt föreskrifter deri saknas för mänga läll der för kontrahenterna rätt vigliga och på deras välfärd inverkande tvister om rättsförhållande kunna uppstå, och kunde så*om exempel härpå anföras: dä antingen husbonde eller tjenare funne sig bedragen på ett ingånget altal; förhållanden vid tjenstehjons sjukdom och husbondes eller tjenslenjons död; när husbonde må kunna utan uppsägning afskeda tjenstehjon eller tjenstehjon lemna tjensten; om Ijensteböckers införande och beskaffenhet i stället för de olla mindre lämpliga orlofssedlarne; samt om särskilda skiljemän i församlingarna för att skyndsamt kunna afgöra tvister mellan husbonde och tjenstehjon; och har motionären af dessa anledningar hemställt, huruvida icke Utskottet skulle finna skäligt att företaga en omarbetning af hela Lego-stadgan i det syfte, motionären anvisat.
Ut« stöttets första aktjrnativ. ^ ^ ^ Friherre koksnkans deremot, ansäg den af Hans Exeellence Herr Grefwe Kuutk mäckte preliminaire fraga böra först afgöras; hwaremot Friherre I^iijencrsntL yttrade, om frägan, pa flera sätt mandes rorde ätstillige voteringar förestå, och swärligen kunna minnas den förening som jag hop, pas om enligt pluralitetens önstan proposition göres ä första alternativet utan förändring eller tillagg. Herr Grefrven och Landtmarstalken lat derefter upläsa och gjorde proposition till bifall ä be, rörde alternativ. t Ropades starka Ja blandade med Nej. Friherre Ltjernkeät, Larl 6ukak^ anmärkte, att dä det more allmänt kändt huru olika Marke, gängSpriferne moro under olika är, fa borde ej nä, §öt wiflt Lrs Markegängspris bestämmas till rät. tefnSre. ° - . ^'Friherre I^lljencrantr. Jag hör att den tvär, da Ledamotm mifllagit sig om frägän att betala ef. ter hwarje ärv Markegäng kunde medföra en obillig lunga för Arrendatorerne: dä deremot enligt försiaget fräga endast är att de i Spannemäl stola erläg. ga hwad de i Penningar contraherat. Grefwe von l^ntmzMulen, ^Ibrectz önsta. de i4oo Den 27 Zebruarii. de att sedan votering more hegard, densamma genast mätre för sig gä och yttrade sig för sin del anse conlraclerne böra äga bestånd.
«Och sin tuggbuss valkar i mund: «Springer kring golfvet funderar, «Polskan i fyrkant formerar, Corno. «Städar och slåss och befaller: «Eldgafflar, skärmar och galler, «Allting ramlar nu denna stund: «Stolarna skjutas åt väggen, «Hirschfängarn brynes på eggen. «Friskt courage på Gröna Lund!« etc. 21 Under sången svängde sig hela folkmassan i en munter slängpolska, i hvilken till och med morianen deltog. Hans tvänne följeslagare drogo sig undan bakom knuten af ett närstående hus, för att kunna, utan uppseende, undvika att göra de öfrige sällskap. När skalden upphörde att spela och sjunga afstadnade också dansen. Han ämnade nu draga sig tillbaka; men det ropades af alla de kringstående: «en visa till! Käre fader Bellman! en visa till!« «Nå, får gå!« – svarade den odödlige sångaren – men för denna gången blir den också den sista.« Och nu lät han gifva sig ett glas vin, ställde det bredvid sig på skranket af utbygget, knäppte några sorgliga anslag på lutan och sjöng, med uttryck af ljuft svårmod, ackompagnerande sig, ömsom på lutan, ömsom med tummarna mot skranket af utsprånget: «Drick ur ditt glas: se, döden på dig väntar, «Slipar sitt svärd, och vid din tröskel står. «Blif ej förskräckt: han blott på grafdörrn gläntar, «Slår den igen kanske än på ett år. «Movitz! din lungsot den drar dig i grafven – «V:cllo Knäpp nu oktafven: «Stäm dina strängar, sjung om lifvets vår.« etc. 22 Sångens sista ljud och lutans samklang bäfvade, döende, i rymden. Skalden tömde sitt glas, ställde derefter, stillatigande, detsamma ifrån sig, tog lutan på armen och gick tillbaka in i det rum, ur hvilket han utkommit. Hopen nere på platsen skingrade sig småningom, under djup tystnad. Var det derföre, att den befarade aldrig få höra Bellman mer, om den tillåtit sig skråla, när hans lyras strängar dallrat af vemodiga samljud?
Frågor om befordran eller transport till tjenster inom Advokat-fiskals-, Kassaoch Hufvudboks-kontoren, hvilka äro gemensamma för Krigs-förvaltningens alla 3 embeten, skulle naturligtvis in pleno behandlas och således bero af omröstning; — hvarigenom uppstår skiljaktighet i formen för befordringsmålens behandling. Att frågor om ansvar för fel och försummelser i embetets tjenst skulle af embetschefen allena afgöras, synes icke heller kunna tillämpas på tjenstemän inom General-fälttygmästareoch General-ingeniörs-embetena eller de 3 gemensamma Kontoren. I följd af hvad Krigs-kollegium ofvan anfört om de mål. som, enligt Komitéens förslag, borde af embets-chef allena upptagas och afgöras, så anser Kollegium, för 22 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition M 105. sia del, till beredande af mogen pröfning och likhet i behandlingssättet, alla frågor om tjenstetillsättningar, transporter och afsked, samt åtal rörande fel eller försummelser i tjensten, för så vidt Krigs-förvaltningens egna tjenstemän angår, böra af embetena vid gemensamma sammanträden afgöras. Jemte det Krigs-kollegium i allmänhet instämmer i Komitéens utlåtande i den del af förslaget, som rörer revision och räkenskapsföring samt förenkling i bokföringen, har Kollegium, såsom tillägg till hvad Komitéen anfört mot åliggandet för Revisionen inom Krigs-förvaltningen att fullständigt granska alla till denna förvaltning ingående räkenskaper, — ett åliggande, som dock fullgöres inom Krigs-kollegium för samtliga lill Artillerioch Forlifikations-afdelningarne inkommande årsredogörelser, med undantag af Salpeter-komitéens redogörelse, — åberopat sitt, i underdånigt utlåtande öfver 1858 års Komiterades förslag om alla till 4:de
I stad, der polisbetjening städse är till hands och der tillvaron af drank lätt blir röjd, är faran för missbruk ringa; och torde bränvins-destillering der, såsom särskild näring, kunna medgifvas med enkel redskap från 21 till 30 kannors rymd och mot erläggande af den skatt, sorn för enkel redskap vid bränvinstillverkning är bestämd, och i förhållande till pannans rymd. Men att på landet i allmänhet medgifva en sådan rättighet för den tid bränvins-tillverkning icke är tillåten skulle, efter min åsigt, försvåra eller rättare tillintetgöra all kontroll, ty troligt är, om en sådan rättighet på landet tillkommer hvar och en, som får tillverka bränvin, att ett betydligt antal personer sig dertill anmäler och att, då afgifjten derför är en obetydlighet, sådan anmälan göres för 10 månader af äret. Följden blefve, att i dessa destillerir.gs-brännerier skulle redskapen till en väsendtlig del förblilva oförseglad under bela denna tid ochlön-bränning der i stor skala lätteligen kunna, bedrifvas. Man säger väl, att mäske-karen äro förseglad© och att dessutom tillsyningsman komma att hindra missbruken. Men härvid ansnärkes, att mäsk kan beredas annorstädes än i bränneri och vid. lägligt tiH - Särskilda Utskottets Memorial, N:o -H. telle dit transporteras; och, om än en hel skara af tillsyningsman skulle antagas, är det väl troligt att deras tillsyn kunde,- under så lång tidrymd, vara pålitlig, isynnerhet om hvardera får liera destillerings-verk på skilda ställen att bevaka? En signalering, som i tid angifver tillsynings-mannens ankomst, är lätt tillställd, och då icke bruten försegling å redskapen kan rödja lönbrännaren,. kommer han, i de liesta fall, alt gå fri från ansvar. För att likväl icke göra omöjligt för å landet boende personer att idka bränvins-distillering som en särskild näring, äfvensom för att icke utesluta begagnandet af fullständigare destilleringsverk, torde böra stadgas, att ansökan derom må kunna göras hos Kongl. Maj:t.
Riksdaler äro i förslaget upptagen, kunde utan obillighet och utan saknad sörswinna; men stall den bibehällas, bör ett sadan, med lika anledning utgöras af Bruk, BZerk och Inrättningar, som nu Utgöra Bewillningar och till hwi ke den ifräga warande kan lämpas pä enahanda grunder, som i afseende till de förekommande Inrättningar och Lagenheter; börandes wal alle deste afgifrer wio artige Taxeringar,ie bestämmas, Men ändring beri sörås efter nu gällande Författningar. Slnteligen och beträffande de föreslagne SjöLulls-afgifter, till' fyllnad i ersättningen för LandTullaktte, får jag derwid anmärka, att en ärlig inkomst af gooo Rror, päraknad för införd Utrikes Spanmäl, bör sä mycket haldre förswinna, som Riksens Ständer icke synes' böra derigenom medgifwa en förmodan af en stadig warande ärlig import af Spannemäl, dä det lärer fa medgifwas, det man förgäfves wivtager Författningar till jordbrukets förkofran, sä länge man ej, genom hinder för införsel af Utlandst SpanNemal, bereder detsamma, ett emot billiga priser säker afsättning för denne Landets 49 s Den 12 Zebruarii första och wäsendtliga produet. Äfwen synes Hurr Lckönkerrs anmärkt,i»ig forsena afseende, ali Indi» go, Bomull samt Silke såsom Fabriques rudimaterier icke böra befwäras med en höyre
»Di ä' kommit från södersidan», ropade flickan, »och jag gick och gömde mig i potatiskällarn, men med detsamma hon där klättra opp för och mjölka' hallona, så knep jag dem! Har bond sett så'nt smalt tabernakel förr?» »Ber om ursäkt att hon talar, som hon har förstånd», sade gubben, i det han steg upp, »hon ä' inte riktig i hufvudet, men hon ä' en snäll tös, och fast hon hör till de fåvitska, gör hon sin gärning liksom en förståndig människa. Han förde nu sina gäster in i ännu ett tredje boningsrum, en stor och kal sal med sönderfallande gipsornamenter kring taket, hvilket på flera ställen var så otätt, att regnet obehindradt tycktes finna väg därigenom. De enda möbler, som funnos här inne, utgjordes af några hvitmålade stolar, tvenne enorma hörnsoffor med styfva karmar och höga ryggstöd, ett stort bord med raka ben och några kolossala, mässingsbeslagna koffertar med hvälfda lock, om hvilka man lätt kunde få den föreställningen att de egentligen vore likkistor, som stodo här i detta hvitkalkade gamla rum, för att vänta på den yttersta dagen. Gubben torkade med sin skrynkliga hand dammet från soffan, bjöd sina gäster taga plats och skickade flickan ut efter mjölk. Medan den unge häradshöfdingen förundrad såg sig omkring, och hans hustru förgäfves försökte göra sig förstådd af den gamle, betraktade denne med en egendomlig, skarp blick ömsom den unga kvinnan och ömsom hennes man. Slutligen nickade han förnöjd, liksom ville han säga: jo, det är snälla människor, af dem har jag intet ondt att frukta! Hans gestalt var mager och lutande, och såg ut, som om den varit öfverdragen med pergament, hvilket här och där, t. ex. vid munnen, kommit att sitta något snedt. Han var lång som en humlestör och med någonting fromt och undfallande i sitt väsen. Han talade släpande och liksom med möda, men tonfallet var behagligt och orden höfliga. När han icke talade, såg det ut, som om han höll på att tappa underläppen.
Då likväl sistnämnde 2:ne bokhållare, i anseende lill tjenslernes träignare beskaffenhet, kunna anses förljente, att genast komma i åtnjutande af omförmäldte arfvoden; så och för den händelse Rikets Ständer bifalla förestående tillstyrkan, har Utskottet, enär ovisst är, då de tjenstemän, som nu innehafva ifrågasatte arne bokhållare-sysslor i controlloch revisionsafdelningen, derifrån afgå, skolat hemställa, att för de arne bokhållare-tjensterne i cassa-afdelningen malle på indragnings-stat få uppföras arne arfvoden å ioo Rrdr Brco hvardera att derifrån utgå, intilldess genom nuvarande innehafvares af ofvanberörde arne bokhållaresysslor i controlloch revisions-afdelningen afgång eller på annat sätt, ti 11 friIle kan beredas alt från supplemenlarstaten utbetala de sålunda anvisade arfvoden. Vidkommande härefter frågan om förhöjde lön-inkomster för bokhållarne och cancellislerne i Banco-Discont-Verket, så enär Rikets Ständer redan vid sistförflutne Riksdag, med bifall lill Banco-Discont Direclioiiens då gjorda hemställan, reglerat bokhållarnes i Discont-Vei ket lönevillkor på ett sätt, sorn funnits med billighet närmast öfverensstämmande, hvarigenom de för det närvarande åtnjuta; G Banko-Utskottets Utlåtande, N.-o 58.