Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag uprepar, det jag trodde, att det icke var passande att göra en sådan framställning, hvarföre jag nu yrkar, att It. o. Ad. ville bifalla det föreslagna anslaget af 4,800,000 It dr till banan emellan Stockholm och Upsala, hvilken, på sätt en reservant äfven yttrat, utgör ett helt för sig, och ovilkorligen kommer att bura sig samt icke medföra några bekymmer lör Staten, emedan jag är öfvertygad, att den skall betacka alla kostnader, så väl för underhållet som för ränteoch kapital-afbetainingar, till följd hvaraf också det gifna anslaget kan betraktas såsom ett räntefritt förskott, hvilket i tidens längd blifver till Staten återburet. Den reservant, jag tagit mig friheten åberopa, har anfört åtskilliga siffror. Jag medgifver att siffror kunna användas på många sätt; men jag kan försäkra att dessa äro riktiga. J-Ir Henschen anför, ibland annat, att behållningen af den trafik, som eger rum emellan Stockholm och Upsala', äfven under nuvarande dåliga förhållanden, utgör million om året, och såsom ett exempel på huru liflig denna rörelse är, kan jag anföra, att det första ångfartyg, som i Sverige färdiggjordes, var det af Owen byggda »Gamla Upsala», hvilket lemuade en behållning af 70 proc., och han ansåg det som sin guldgrufva. Han uppmanades slutligen att bygga ett bättre fartyg, men han gjorde ständiga uppskof dermed, hvilket föranledde mig att bilda ett särskildt bolag, som sedermera i medeltal haft 25 proc. på sina penningar och dessutom byggt tvenne nya fartyg, hvilka tillsammans kostat bolagets byggnadsfond 1 10,000 Edr Bco. Jag är sjelf den största aktieägaren och jag talar således mot min egen fördel; ty det är otvifvelaktigt, att om en jernväg skulle anläggas emellan Stockholm och Upsala, skulle ångbåts-aktiernas värde falla; men det är icke det enskilda intresset., som här får tala, utan det allmänna, och min öfvertygelse är, att en jernväg mellan ifrågav:de tvenne städer kommer att bära sig förträffligt.
Utan twifwel hafwa de agtmngswärde Ledamöter af det hederwärda Bonde Ständer, som under detta i^-iuori3l tecknat sina namn, ej insett widdén, hwarken af denna beskyllning, eller af sina fordringar, och at den förra fördömmer deras egen åtgärd at yrka sit interesie/ och de sednare fluteligen leda til at uphäfwa säkerheten af deras egen besittning af sin jord. Et lika folk bör njuta lika rätt, och dä af Naturen all jord är lika, bör den ock beffattas efter enahanda grund i förhållande til desi godhet och afkastning. Aum. Wid första päseende förefaller detta skäl gansta bindande, men det uthärdar ej anwänoningens pröfning. - Den lika rätt som Medborgare njuta i Staten, är och blir i cwigbet alldrin til annat, än til lagens beskydd. Ek tilstand kan ej tänkas, än mindre finnas, ber hwar menniska skulle wara lika lottad med älla fördelar. Lika sä är det ej sanni, at af naturen all jord är lika. Bewiset är tydligt, när man efter den nuwarande orimliga stefningen, jämnför hemmans wärde i handel och wandel. Orten der de äro belägne, jordman, svårighet eller lätthet til afsättning, med en myckenheS mer och mindre wigtiga omständigheter förändra jordens likhet 743 Den ig Junti. likhet, längt mera än privilegierne. Dessutom är det just den likhet mellan Medborgare sorn samhället lofwar, at hwar och en stall waralin ka säker om sin ägendoms ostörda besittning, men aldrig at hwar och ens ägendom stall wara af lika natur Skulle dä i landet fin» nas allenast en näring? Kan dä sjelfwa jorden ej mera än pä et sätt anwändas? Skall dä ägarens mer eller mindre flit och omtanka icke alltid förändra agendomens wärde? m. m. Är sacksen falst mätte ätmindstone derur ej et til ändamälet swarande bewis kunna ledas. 4:to Hemmantalet i Swerige upgafs wid 1800 ärs Riksdag, som följer: Kungsgärdar - ^ 345?
St. från deras slutliga pröfningsrätt, och att jag således anser det vara vida mera ändamålsenligt, att Ståndet, under full öfvertygelse om nyttan, bifaller det föreslagna anslaget rent af eller rent af afslår det, hvilket sednare jag fortfarande yrkar. Frih. Sprengtporten: Jag har haft äran för R. o. Ad. redogöra för StatsUtskts skäl i denna fråga. Hvad angår det amendement, som här blifvit föreslaget af åtskilliga ledamöter, och äfven med afseende på sjelfva hulvudsaken, bör jag likvisst erinra, att jag anser det beslut, som R. o. Ad. kan komma att fatta, antingen på grund af StatsUtsk:s framställning eller i anledn. af här ifrågaställa modification, måhända vara mindre vigtigt i denna fråga, än i många andra; ty efter den utgång saken fått inom BorgareSt., befarar jag att troligen intet egentligt resultat kan blifva af något anslag i denna väg. Dessutom har jag, sedan StatsUtsk. redan gjort sin framställning, erhållit den upplysning, att StatsUtsk., som ansetts hafva gått nog frikostigt tillväga, likväl tilltagit summan så knappt, att efter de upplysningar, som af enskilda personer blifvit lemnade, och hvilka jag ej kan framställa såsom officiel t tillförlitliga, det är att befara att icke något bolag kommer att åtaga sig företaget, sedan anslagssumman blifvit nedsatt från 5o,ooo til! 35,000 r:dr. Jag tror således, att hela provinsen Dahlsland skulle måhända mera gagnas derigenom, att R. o. Ad. eller R. St., i frågans icke alldeles tillräckligt utredda skick, icke ännu vid denna riksdag beviljade något anslag, men deremot i und. hemställde, att K. M. täcktes anbefalla en förnyad undersökning i detta afseende samt till nästa riksdag framställa ett fullständigt förslag huru och på hvad sätt lämpligast och bäst en communication kunde tillvägabringas emellan dessa vidsträckta sjöar och vattendrag, som sträcka sig ända inom Norrska gränsen. Frih.
Genom anförda ställen utur Kongl. Ma :ts Nådiga proposition angåe nde mv tväsendets förbättring, och Hans Kongl. Höghet Kronprinsens tal den 14 nästlidet år till Hans Kongl. Höghet H rtigen af Södermanland, visar H rr af Stenhoff, hutu vppighetens och öfverfl ödets hemmande äfven vöre ett hufvudsakeligt föremål för Kongl. Mapts nådiga uppmärksamhet. Memorialets författare hemtar vidare ifrån förra tiders historia upplysningar, huruledes Luxens missbruk alltid varit ett ämne för Regeringarncs omsorger. Han yttrar, att dessa tiders vidtagne författningar varit härledda ifrån en Sann upplysning, varm fosterlandskänsla, samt klok och mogen behandling; och tror, att nationen ej sedan den tiden blifvit mera benägen till ett sjelfvillig! uppfyllande af medborgerliga pligter. Denna tanka söker han att ådagalägga genom en allmän öfvertygelsc o.m dess sanning, bevittnad genom Besv. och Ekon. Utsk. Belänkanden. 4°3 Riksens Höglofl. Ständers enhälliga önskan vid 1815 års Riksdag om återupplifvande af 1794 års Öfverflödsförordning; hvarefter flera 'skäl anföras till bestyrkande af verkligheten utaf det uppgifna förhållandet. Herr af Stenhoff tror slutligen, att det af Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid näst förflutna Riksdag fattade beslut, att hos Kongl. Maj:t genom en stor Deputation framställa de medel, Riksens Ständer ansett nödiga till af hjelpande af förlägenheten i allmänna penningerörelsen, ej nu skall möta några hinder, då RiksStåndens, genom deras Taleman yttrade tänkesätt synas åsyfta gemensamt önskade åtgärder till hämmande af Luxen och dess skadliga följder.
Hems Exceltence Herr Grejven och Landi Marfalken förklarade, att som den af Herr Mannerstam föreslagne åtgärd torde leda till vådliga prasjudicat i framtiden, ansäge Hans Excellence sig böra hemställa om icke Hans Excellence Herr Hof-Cantzlerens ifrågavarande skrifvelse endast finge läggas till Handlingarne. Bifölls. Herr Manner stam'. Jag vill icke längre uppehålla Ridderskapet Och Adeln med min hem^ ställan, utan åtnöja mig med att hafva i detta fall gifvit min tanka tillkänna. • • • ■ | . •«. I Hans Exceltence Herr Grefven och LandtMarskalhen föreslog derefter, att, på sätt Borgareoch BondeStånden redan förordnat, åt ExpeditionsUtskottet måtte uppdragas, att om tryckningen af så väl ConstitutionsUtskottets Handlingar och Protocoller i ofvannämnde an. jnärkningsmål. som ock af de dermed gemen, skap ägande, öfver Commandomål inför Kongl. Maj.'t förde, ofvanberörde Protocoll föranstalta. Bifölls. Föredrogs Hedervärda Bonde-Ståndets Pro* tocollfiUtdrag af den 20 sistledne Junii, i&>
Skulle å någon sådan qvarstad läggas, inhemte Hof-Canzleren i underdånighet Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, huruvida Skriften bör till föryttrande frigifvas, eller under vidare qvarstad till återutförande förblifva, då det på Konungens Nådiga pröfning må ankomma, om och till hvad belopp Bokhandlaren må njuta ersättning af Stats-medleu. Alternativ. be»»:aeri ™ t k° Lagligheten af Böckers och Skrifters inne i det ena faiiethåll skall hädanefter alltid pröfvas afen Jury förstaSMomen-eller Nämnd, bestående af nio personer, hvilka, nare Ltt §Vbeiu^an al'L’odc eller kostnads-ersättning för denna gynnes^med befattning, sammanträda vid den Domstol, der det sjette, emot denna Lag åtalas, och der, genom förhör med Parterne, åklagarens afgifvande slut-påstående och den åtalades infordrade förklaring, ransakningen fullbordas bör. 2:o Derefter äga Parterne välja hvar sina fyra och Domstolen fem, tillsammans tretton, i Staden eller orten derintill nära boende, för medborgerlig dygd väl kände personer, af hvilka, sedan de efter Lag blifvit af Domstolen ojäfvige förklarade, en ibland de af vederparten och en ibland de af Domstolen nämnde personer, bör af hvardera Parten, utan anförde skäl, uteslutas. 3:o Sedan Nämndens antal sålunda blifvit nedsatt till nio Ledamöter, skola de af Domstolen, så snart sig göra låter, till utsättande dag, sammankallas, då de inför Domstolen skola aflägga en så lydande Ed: Allsvåldige Gud! Du skådar mitt hjerta. För Ditt allseende öga är intet uppsåt fördoldt. Vare Din godhet och förbarmande Nåd mig evigt tillsluten, om jag döljer min öfvertygelse i detta mål.
„ Johannes Andersson från Jönköpings län, om befrielse för torpet Myrbacken inom Bonstorps socken och Mo härad inom nämnda län att vidare betala rotevakansafgift. „ Olof Olsson från Olebyn af Wermlands län, om förändrad grund för skyldigheten att bygga och underhålla allmänna landsvägar och broar. „ Olof Olsson från Olebyn af Wermlands län, om årligt understöd åt aflidne Kapiteuen, m. m., G. E. Geijers efterlemnade dotter, Christina Mathilda. „ Johannes Andersson från Elfsborgs län, om förbud att i riket införa bränvin och andra spirituösa drycker. „ Johannes Andersson från Elfsborgs län, om viss ändring af det för hypotheksföreningarne gällande reglemente, m. m. N:o 127. „ Johannes Andersson från Elfsborgs län, om ändring af nu gällande stadganden för utsökningsmåls anhängiggörande och utförande. „ Johannes Andersson från Elfsborgs län, om ändring af lagens stad ganden i fråga om skyldighet att nedsätta revisionsskilling, m. m. N:o 129. „ Johannes Andersson från Elfsborgs län, om rättighet för rättsökande och parter, att till domstol eller annat embetsverk omedelbart insända skrifter, m. m. N:o 130. „ Johannes Andersson från Elfsborgs län, om rättighet för en hvar att upprätta uträkning öfver s. k. augmentsränta. „ Johannes Andersson från Elfsborgs län, om nedsättning i beloppet af postporto och den s. k. rekommendationsafgiften. „ Johannes Andersson från Elfsborgs län, om skyldighet för krono betjening att fortskaffa embetsbref från presterskap och ordförande i kommunalstämma till länsstyrelse. „ Johannes Andersson från Elfsborgs län, om ovilkorlig befrielse för lärjunge vid allmänt elementarläroverk från undervisning i grekiska språket. „ Lars Magnus Carlsson från Stockholms län, om anslag till ersätt ning åt kreatursegare för anbefalld nedslagtning af kreatur. Förteckning å Motioner i B onde-Ståndet. 9 N:o 135. Af Lars Magnus Carlsson från Stockholms län, om vidtagande af åtskilliga uppgifna åtgärder till folkundervisningens befrämjande. „ Gustaf Jonsson från Calmar län, om ändring af nu gällande stad ganden, angående utmätning.
Närvarande: Justitia? Stats-Ministern II. E. Hr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena II. E. Hr Grefve af lVetterstedt. Bil. till K. M. Nddiga Propos. N o 6f Stats-Rådcn: II. 15. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Mörner. II. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Grefve af Ugglas. Justitice-Råden: von Roseh. Bredberg. Justitiae-Cancelleren Bergenschöld. Sedan Kongl. Maj:t, på sätt Stats-RådsProtocollet den 18 September sistlidet år visar, täckts anbefalla Högste Domstolen att afgifva underdånigt Utlåtande öfver den af Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, i egenskap af Upsala Academies Canceller, gjorda underdåniga hemställan om meddelande af Lagförklaring, hvarigenom stadgades, att Academien tillkomme lika företrädesrätt hos dess Uppbördsman oell Redogörare för uti deras händer komne, Academien tillhörige medel, som för uppbörd blifvit tillagd Kronan med flere uti 8 §. af 17 Cap. Handels-Balken; så anmälte nu Revisions-Secreteraren Thuring i underdånighet : att, vid slutligt förehafvande af detta ärende i Högste Domstolen den 6:te nästlidne December, hade Högste Domstolens fleste Ledamöter, uppå de af Hans i o Bil. lill K. M. Nadina. Propos. Kongl.
St:rs bifall att, oafsedt denna instruktion, få ett bemyndigande att yttra sig öfver frågan. Detta är hela saken. Nu beror det på hvilkendera åsigten, som bör hyllas, antingen den, som vill att BankoUtsk. skall få yttra sig, eller den, som vill att Utsk., bundet af en föreskrift, som det står i R. St.rs makt att för tillfället häfva, ej får yttra sig. För min del finner jag ingen möjlighet att neka ett sådant bifall som Utsk. föreslagit, och alldeles ingen anledning att återremittera Betänk:t. Jag anhåller derföre om propos. / Den 1 Februari. 261 på bifall af detsamma. Visserligen kunde jag hafva oändligt mycket att yttra till motsats mot hvad har utom ämnet blifvit anfördt, men för att icke infalla i samma misstag, som jag nyss anmärkt, upskjuter jag dermed till dess hufvudfrågan förekommer till behandling. Hr Flach: Jag har begärt ordet för att upgifva, hvarpå jag grundat min förmodan om ändamålet med remissen till BankoUtsk. af Frih. Tersmedens omnämnde motion. Denna grund är 44 §:n 1 mom. af R.O., af innehåll: aatt Konungens Propos:r, äfvensom allmänna frågor, hvarmed förstås sådana, som kunna eller böra komma under samtliga RiksStåndens öfverläggning och pröfning, må ej i Riksens Ständers plena till omedelbarligt afgörande uptagas, utan skola öfverlemnas till utredande af behöriga Utskott, hvilkas yttranden, hvaraf alltid ett exemplar må hvarje Stånd tilldelas, böra, enligt hvad här ofvanföre samt vidare i Reg.Forrms 56 § stadgas, föregå R. St:rs beslut; och kunna R. St., genom Ståndens pluralitet, när så nödigt pröfvas, förelägga Utskm tid till deras Betänkms afgifvande.» Då jag citerat den källa, hvarifrån jag hemtat min åsigt, fortsätter jag mitt yrkande om återremiss. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, yttrade H.
Nu äro vi i constitutionelt hänseende ställde på den ståndpunkt, att vi stå något framom Europas öfrige stater; men genom sådana försök ifrån Sländernes sida, som det här, ali förmå Konungen åsidosätta den 16 § Reg.F., som förbjuder honom alt låta något sådant lima, som alt någons fred i dess hus slöra eller störa låta, komma vi att stå långt efter andra stater — och det är på Ständernes begäran, som författningar, sädane sorn den nu gällande rörde detta ämne, utkomma! Vi måste noga betänka, att ett folks ombud, som glömma sig till denna grad, att förbise grundlagen för att stifta ekonomiska författningar, och tillstyrka afvikelser från de constitulionella principer, som i grundlagen finnas nedlagda, detta folk går med stora steg den tidpunkt till mötes, då det är moget för enväldets ok, när det icke förmår att, med frihetens bibehållande och sans och lugn oell lydnad för lagarna, ordna sina angelägenheter till allmän trefnad och båtnad. Jag önskar icke att få upplefva den tidpunkt, dä Sverige skulle, genom eget förvållande och sina representanters obetänksamhet, blifvit ett sådant land, att det lagliga tillståndet der ej mera skulle blifva rådande; jag önskar en öfvergång från de missbruk, sorn beredl nuvarande förhållande i afseende på husvisitationer. Uti Gr. Lagerbjelkes förslag till und. skrifvelse förenar jag mig helt och hållet, under förhoppning, alt Konungen lärer i öfverensstämmelse med den 16 § lemna Ständerne ett förslag till lagstiftning i ämnet, äfvensom lill tullbevakning, med uteslutande af allt, 350 Den ,22 Januari f. m. sorn på något sätt kunde störa husfriden. Jag tillstyrker alltså, det R. o. Ad. lika med BorgareSt. täcktes afslå det nya förslaget, låta hvad de öfriga punkterna beträffar bero vid det som de öfriga Stånden beslutat, således lägga utlåt, till handl, utan något gillande, och meddela remiss på Gr. Lagerbjelkes framsällning.
Våie Civile Embetsmän, i synnerhet i de lägre graderna, äro till en stor del ej nog sysselsatte med Embetsgöromål, dess mera ibland med privata commissioner, ofta oförenliga med en Embetsmans värdighet, jag vägar ock nämna, att många, isynnerhet här i Stockholm, börja sin Embetsmanna-carr öre, ofta i flera år, med att hafva litet eller in, et, kanske med någon renskrifuing, att göra, Häraf kan uppkomma ovana vid trägen, arbetsamhet, och hog för ett overksamt lif. Em båtsmännen i England, t e. hafva väl mångdubbel lön mot här, men också ofta mångdubbla göromål. Man bör, om det ej kan ske straxt öfver hela Sverige, börja med förbättring af lo» Den 29 Mars. 183 nema för Embetsmännen i Stockholm. De äro i proportion till ställets dyrhet i allmännet mindst lönte, och exemplet samt uppsigten öfver Embetsmännen i landsorterna kommer från dem. Den kräfta , som angriper stammen af ett träd, fordrar snarare hjelp, än den vid grenar och qvistar. Man torde invända mot mitt förslag, att om någon skulle redan vant sig vid olofliga inkomster, han ej upphör dermed för löntillökningens skull; men åtmindstone har en sådan härefter mer att frukta allmänna opinionens omdöme, än hittills. Och de blifvande Embetsmännen skola visst i allmänhet af en tillräcklig lon finna sin förbindelse till redlighet och drift i tjensten ökad. Utom dess tror jag ännu, att våra Penningelöntagande Embetsmän äro mera att beklaga för bristande utkomst, än att anklaga för bristande redlighet och drift. Den vigtigaste invändningen torde likväl hemtas af förmente bristande Statens tillgångar; men just desse tillgångar skola genom löntillökningen betydligen ökas, och i läng. den kanske utöfver hvad som åtgår till detta stora ändamål. På det Staten må kunna bestå löner ef. ter Markegångstaxan, vore önskligt, att möjligt vöre, det skatter och bevillningar kunde bestämmas efter densanuna. Uioin dess torde nog medel kunna vinnas genom kanhända än»
Län, eller sä kallade permanenta Annuilkter insätta dr summor de wilja för - 1-24 Den 24 Zebrnarri. sträcka Staten; börande Längifwaren i detta fa!I, uti Riksens Ständers Banque, för NiksgäldsContoireks rakning insätta Läne-Capitalet; hwarefker Banco - attesten upwises och aflemnas i Stats-Contoiret; dä hans fordran sä wäl derstädes som i Riksgätds-Contoirce af honom sjelf eller dest laga Ombud med egen handkeckning bokföres. Någon Obligation ä den pä detta sätt längifne summa utfärdas icke, utan meddelas Längifwaren, till bewis pä hans fordran, en qwittence-bok, deruti hans namn och Läne-summa aro upkagne och hwaruki den ärliga räntan sedermera bör wid utbetalningen af wederbörande antecknas, till hwilken ända den ock altid wid ränte-uttagningen bör medhafwas. Wilkoren harwid böra blifwa, att Länet aldrig kan af Längifwaren eller hans rätts innehafware upsägas eller ätersordras, men wäl af honom till andre, en eller flere, antingen helt och hället, eller ock r mindre poster, dock icke under ivo och stinna 50 tal R.-dr, öswerlätas, allenast sädant ster ä behörigt ställe, dar Länet ar bokfördt; Kronan likwal den rätt förbehällen , att om hon sä för godt sinner, upsäga Länet till äterberalning, hwilket da bör stje 6 mänader förut.
På sätt 1845 års revisorer, sid 34 oell 39—40 i deras berättelse, uppgifvit, har Riksgälds-kontoret redan under våren och sommaren samma år kommit i åtnjutande af de, vid sednaste riksdag, enligt reglementets 120, 121, 122, 123, oell 126 §§., kontoret anslagna särskilda tillgångar_, nemligen: till Kongl. Statskontoret inlevererade äldre depositionsmedel jemte derå upplupna räntor R:dr 60,000: i öfverblifna rekommenderade bref inneslutna penningar . 3,154: 10. 4. då odisponerad behållning af spanmålstullmedlen för åren 1841 — 1843 41,953:38. — Norska statskassans bidrag till kostnaderna för Konung Carl den XIV Johans begrafning 26,210: 7. 9. samt af Rikets Ständers Banks vinst för år 1844 604,632: 28. 1. tillsammans Dessutom hafva, vid slutet af åren 1844 och 1845, de återstående två femtedelarne af det, under 1840 och 1841 års riksdag, till Riksgälds-kontorets utgifter anvisade belopp utaf Bankens kapilal-öfverskott vid 1839 års slut blifvit aflemnade med tillhopa . 924,486:35.11. Likaså bar Riksgälds-konloret, enligt reglementets 119 från Kongl. Kommers-kollegium vid hvarje års slut emottagit ersättning utaf manufaktur-diskontens vinstmedel för det å riks-statens 6:te hufvudlitel numera uppförda anslag för teknologiska institutet med 14,000 R:dr årligen, eller för åren 1844—1846 42,000:
Ehuru uti Landtmanna-producternes fortfarande låga pris, närvarande tid icke erbjuder någon uppmuntran till odlings-företag, verkställas likväl sådane allmänt nog, fastän, med ganska få undantag, endast i smärre seala; och träffar man nu, äfven hos Allmogen, oftare än fordom, af ädlare foderslag beväxte ängsmarker. Länets hemmantal utgör, enligt i underdånighet bilagde Tabell, närmare 2,802 mantal; och årliga utsädet vid dessa hemman, samt tillhörande Torp och Lägenheter, har blifvit beräknadt: 7 Af Hvete till 7 69 tunnor 28 kappar, eller på hemmanet i medeltal 8 kap:r — Råg 19,618 — i3 7 T:r —•
Skrifvelse N:o 100. 221 E. K. M:l, som hufvudsakligen godkänt det framställda förslaget om Postliusets förläggande på tomten öster om operahuset, har, med afseende å de omständigheter, hvilka härvid förekommit, funnit lämpligt att byggnadsföretaget, med anläggning efter en plan, som åsyftar tomtens bebyggande på alla sidor och lill den bestämda höjden, likväl icke må till en början fullföljas längre än Post-verkets behof af embetsoch boställsrum fordrar och påriikneliga tillgångar medgifva, under iakttagande, alt de mest synliga fasaderna, nemligen i söder åt Norrström och i öster ät fortsättningen af Carl XIil:s torg, böra i första rummet utföras; och har E. K. M:t, för tillvägabringandet af della byggnadsföretag, hvarigenom icke allenast det med hvarje år allt mer och mer framträdande beholVet af ett lulli ändamålsenligt Posthus skulle blifva på ett tillfredsställande sätt afhulpet, utan ock en bland Stockholms vackraste platser, hvars nuvarande vanprvdliga skick icke kunde undgå alt väcka en störande uppmärksamhet, skulle värdigt bebyggas och en ganska betydlig försköning sålunda för hulvudstaden åstadkommas, i Nåder äskat Rikets Ständers medgifvande, alt stadens nuvarande Posthus vid Post-verkets flyttning derifrån finge försäljas och köpeskillingen derför, jemte Verkets tillgängliga öfverskott, användas till betäckande af kostnaderna för den nya Posthus-byggnaden. Efter noggrant öfvervägande af hvad härvid förekommit, hafva Rikets Ständer, ehuru erkännande den Nådiga omtanke lör hufvudstadens försköning, sorn föranledt E. K. M:t alt vid innevarande liksom vid 2:ne föregående riKsmöten lill Rikets Ständer aflåta framställningar om bebvggande på ett värdigt och passande sätt af en bland de till belägenheten mest utmärkta platser derstädes, hvars försättande i ett ändamålsenligt skick äfven, enligt Rikets Ständers tanke, vore ganska önskvärd!, likväl funnit åtskilliga betänkligheter möta emot antagandet af det förslag, E. K. M:t nu täckts i berörda hänseeude afgifva.