Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt under riksdagens lopp vilja utse byggnader, tror jag vara fåfäng möda, särdeles då den nya organisationen af Statsrådet kommer att fordra ■större utrymme åt departementen och förknappningar för andra embetsverk, under det att rum i Kronans hus saknas till den grad, att, då comitier skola nedsättas mellan riksdagarna, får man vanligen vända sig till Riksg.cout., för att få begagna Utsktns rum, emedan uti Kronans hus inga finnas lediga. Jag anhåller , att dessa mina anmärkn:r måtte få medfölja remissen till Utskottet. Hr Anckarsvärd, Au g.: Utaf alla de anmärkntr, som, vid föredragningen af detta betänk., i så rikt mått blifvit tilldelade StatsUtsk., förefaller det mig, som de, hvilka röra Riksarchivet, varit de minst förtjenta. Jag kan icke finna annat, än att - StatsUtsk. i denna sak visat ett varmt intresse och erkänt behofvet af en ny reglering i detta fall. Utsk. har derföre med största skyndsamhet inkommit med svar på väckt motion om anslag till nyby'ggande af ett hus för sådant ändamål. Utsk. har nödvändigt måst väta varsamt i denna fråga, hvilken i första rummet rörde icke mindre än 200,000 rtdr btco, såsom motionen från PresteSt. upptog. Således var det minsta man kunde vänta och fordra, att, om R. St. ingingo till Regeringen med en begäran om undersökning i detta fall, Regeringen skulle visa sig åt - Den a Maj e. m. minstone lika nitisk, som enskilde motionärer i denna fråga varit. Jag kan icke föreställa mig, att icke, med Regeringens utvägar till biträde af alla slag, en undersökning i detta afseende skulle vara temmeligen lätt verkställd, och svar således kunna snart afgifvas, hvarigenom saken kunde till nytt öfvervägande förekomma. För min del anser jag, alldeles lika med Gr. Frölich, att frågorna om local och löner äro i största samband med hvarandra, och att således icke den ena frågan bör utan sammanhang med den andra afgöras; äfvensom jag, för min del, anser det verkligen skall lända till skyndsamhet i hvad som rörer den undersökning, som StatsUtsk. föreslagit och R.
Man var inom Utsk:t ense derom, att egendomarnes å landet taxeringsvärden blifvit genom den nya bevillningslörordningen höjda åtminstone till fyra gånger mera än förut, om icke ändå högre, och då nu för egendom af 80,000 rdrs värde det erlägges 1 proc., ansåg man denna afgift fullt motsvaras af j proc. under nuv:de förhållanden. Detta belopp står äfven i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s beslut i ämnet vid förra riksdagen. Att höja proc. till ffydels, tror jag icke skulle vinna framgång i de öfriga Stånden, ty inom Utsk:t stred man emellan J och ^ proc., men T% ville ingen hafva, mera än Hr Renström. Hr von Koch har föreslagit ett tillägg, som stadgar, att taxeringsvärdet skall vid bouppteckningar läggas till grund; men om jag icke misstager mig, är sådant redan föreskrifvet i allmänna lagen; och har man i detta afseende icke hyst några skrupler förr, så bör man väl ännu mindre hafva H. III. 32 408 Ben 8 April f. m. sådana nu, sedan man fått en verklig värdemätare. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Rappe: Jag är till stor del förekommen af den siste talaren. Jag yttrade, förra gången jag hade ordet, att jag ej hade något emot det af Hr von Koch påyrkade tillägget; men skulle det, såsom man sedan påstått, icke vara öfverensstämmande med hvad lag bjuder, så tror jag man ganska väl kan i alla fall antaga Utsk:ts förslag, och då R. o. Ad. vid förra riksdagen, då helt andra förhållanden voro för handen och man ännu icke hade fått den nya bevillningsförordningeri, vågade besluta sig för ett alldeles likartadt förslag, så bör man väl icke tveka att göra det nu heller, och detta oberoende deraf, huruvida det ifrågasatta tillägget kommer att inflyta eller icke. Gr. Mörner:
Att, vid nuvarande arrendetids utgång midfastan 1862, och under förut sättning att Rikets Ständer lemna nödigt organisations-, och underhålls-änslag för ett högre Landtbruks-läroverk, kungsgården med underlydande finge öfvertagas af Styrelsen för delta läroverk och, sä länge detsamma derstädes egde bestånd, oafbrutet för ändamålet bibehållas under följande vilkor: a) 40 till 50 tunnland af den med löfträd bevuxna hårdvalls-ängen, kallad Alnarps-skogen, ulbrytes och öfverlemnas åt Landshöfdingen i Malmöhus län till begagnande; å) för det öfriga af kungsgården med utjordar och tillhörigheter erlägger Styrelsen för Landtbruks-instilutet till Landshöfdingen ett årligt arrende af Ett tusen sexhundra tunnor säd, j råg, J korn och j hafre; c) deremot eger Institutets Styrelse att uppbära och till Institutets fördel använda algälden från de hofveri-skyldiga hemmanen, 388 tunnor 8 kappar korn, efter den derför föreskrifna förvandling ; d) utaf arrende-beloppet levereras 100 tunnor råg, 100 tunnor korn och 100 tunnor hafra in natura i Malmö, å de tider indelnings-hafvarén bestämmer, hvaremot återstoden löses efter nästförutgångna 10 årens medel-markegångspris, sådant det af Kammar-kollegium för Kongl. Maj:ls och Kronans räkning fastställes, med en fjerdedel vid slutet af hvarje qvartal under arrende-året; 3:o. Kongl. Alt, derest medel af Rikets Ständer anvisas till inlösande af de återstående arrende-åren (185 8—18(52) arrendet linge, eldigt derom träffad öfverenskommelse, redan år 1858 af Institutets styrelse öfvertagas; och 4:o alt, för den händelse Landtbruks-Institutet komme att upphöra eller till annan ort förflyttas, Alnarps kungsgård i det skick den sig då befunne, finge lill Landshöfdinge-indelningen i Malmöhus län återgå.
Men hvilket dera af dessa ord som i Anmärknings-frågor antages såsom det rätta, varder efter mitt begrepp och enligt hvad jag redan yttrat, följden likväl enahanda och den, att pröfningen af sådana Anmärknings-frågor ostridigt tillhörer ConstitutionsUtskottet ensamt, och att all öfverläggning derom uti Riks-Stånden icke kan äga rnm, utan yida Constitutions Utskottet af den anled - \Dcn 25 April. ning 107 § RiksStåndens bedömmande hänvisa. Man har väl ock föregifvit att Nationens rätt genom denna tolkning förnäkmades, men Nationen har öfverlåtit sm pröfningsrätt åt dess Representanter, hvilkas rätt åter i detta fall otöfvas af deras valda Constitutions Utskott, såsom jag redan förut haft äran bevisa. Om säl des Rikets Representanter eller sä kallade Riks-Stånden, till formerande af det vigt ga Constitutions-Utskottet, behagat utvälja Personer , hvilka sedermera icke bevaka deras Hufvudmäns och Nationens rätt, för sädar.t skrifvas pa de väljandes egen räkning, som vid meddelandet af deras förtroende icke varit mera nogräknade, utan att derföre misskänna Consritutionens liberala Esprit, eller de, hvilka enligt Regerings-Formens 33 §., vilja i hvarje fall tillämpa Grundlagarnes tydliga ordalydelse. Då för öfrigt Constitutions - Utskottets ifrågavarande Memorial icke innefattar något hufvudsakligt beslut, utan endast underrättelse i hvad skick Målet för det närvarande befinnersig 5 kan jag icke frångå min öfvertygelse, att återremiss af Memorialet är högst olampeiig; men vill icke bestrida, att till Utskottet må afgå en påminnelse, att med törsta afgifva det af Utskottet lofvade och åberopade Allmänna. Betänkande, uti hvilket Utskottets beslut, rörande förevarande ämne > skall blifvit upptagit. Friherre Cederström: Jag anhåller att ian*- Dm 25.
Summorna blifva skenbart större, utan tvifvel föranledande misstag och förluster, någongång kanske äfven skrik, ehuru obefogadt, deröfver att skatter, statsanslag och löner blifvit höjda, emedan siffrorna synas större. F. n. är vår R:dr b:ko åtminstone lika med ett utländskt mynt, som i verkligheten finnes, nemi. den Rhenska gulden, som är gångbar i Holland, och Rhenländerna i allmänhet såsom Nassau, Hessen Darmstadt, Baden, Wurtemberg och Baijern. 1 R:dr Riksmynt blifver i det närmaste lika endast med en Liibsk, eller Hamburger, Mark C:nt, som ej finnes präglad i verkligheten. Men. jag vill dock icke bestrida förändringen, emedan hon tillfredsställer dem, som älska ombyte äfven i penningeräkningen, och emedan vi, som nu hafva en trefaldig, då sluppe den ena, samt behölle endast Specie och Riksmynts-räkningarne, bägge lättfattliga för utländningen, 252 Den 31 December f. m. enär den förra är lika med Hamburger b:ko, och den sednare motsvarar } deraf. Denna skillnad, härrörande från våra Stats-bankrutter och utvisande huru mycket de försämrat myntet, var väl betecknad, genom benämningen riksgäld1, som antydde deras ordsak, eller skulder, som vi icke mäktat betala. Ordet Riksmynt är väl påhittadt, för att befria oss, både inom landet oell inför utländningar, från den ledsamma påminnelsen, om hvad sig tilldragit häfver. Men liden skall visa om det icke är skada att mista denna erinran i ett ögonblick, då vi, genom Hypotheksföreningarnes utländska lån, hvilka blifva svåra alt betala, och genom vårt inträde i jernvägsanläggningar, hvilkas kostnader motsvara eller öfverstiga ett eller annat af våra fordna krigs, hvilka, utom det sista, alltid, oagtadt subsidiers erhållande, medfört statsbankrutt och myntförsämring, åter bereda oss dylika missöden. Jag hade orätt då jag sade, att vår Specie-Riksdaler vore lika med Hamburger b:ko.
Ständer följande förslag till ny redacdon af RiksdagsOrdningens 59 §, i tvänne Moment fördelade: § 99- Alla hos Riks St cm elen förda Frotocoll skola, så tidigt ske han, genom trycket utgifvas, med undantag blott af sädana ämnen, som hvarje Stånds enskilda oeconomie beträffa. De Stånd, hvilkas sammanträden hållas offentligen, må kunna låta Protoeollen tryckas i sammandrag ; men de öfrigas böra in extenso tryckas. 2:0 Sådana Handlingar, hvilka till samtliga RiksStånden inlemnns eller från dem utgå, skola icke i Protoeollen intagas, utan der endast till sina rubriquer anföras. De böra, såsom ett Bihang till samtliga RiksStåndens Protocoll, särskildt och 1 Constitutions-Utskottets Bctänkanden. 515 på Statens bekostnad, från trycket utgifvas, K emun gens Propositioner .Riksens Ständers underdåniga Skrif velser samt RiksdagsBeslutet, till hela deras vidd, mende öfriga Handlingarna, allt efter Riksens Ständers förordnande, antingen in extenso eller ock i sammandrag. Ankom den 4 December 1O23. Memorial till Riksens Ständer, i anledning af Ridderskapets och Adelns återremiss på Utskottets förslag till etttillägg i 28 § Riksdagsordningen. Genom ProtocollsUtdrag för den 23 nästlidne October, hvilket den 20 dennes ankommit, har ConstitutionsUtskottets den 14 i för tnämnde månad, under N;o 66 aflåtna Memorial, angående ett föreslaget tillägg i 28 § Rik dagsOi dningen, blifvit från Höglofl. Ridderskapet och Adeln återförvisadt, med åtskilliga för Ståndets gemen amma tanka förklarade anmärkningar, sorn åsyfta, dels bestämmandet af Utskotts - 320 Constitutior.s-Utskottets bctänkanden.
Ridderskapet och Adeln icke lärer förgäta, att, då allmänna öfvertygelsen vitsordar, att de fleste stora Bränvinsbränningslnrättningar äro i deras ägo, följakteligen den stora brödbehöfvande Massan af Nationen nu fäster sin uppmärksamhet vid våra åtgärder, och att, vid mÖjeligen inträffande hungersnöd i någon del af Riket, en visad böjelse att för deras frälsning uppoffra enskilt vinst, åtminstone skall bevisa att man önskat afvända deras olyckor. Ur denna synpunkt bör det icke mera anses likgiltigt hvad beslut Ridderskapet och Adeln tager, och då jag nu vågar hos Herr Grefven och LandtMarskalken ödmjukast anhålla att Propositionen må blifva till bifall af Bränvinsbränningens inställande för den återstående delen af Vintern, grundar jag denna anhållan på öfvertygelsen, att inom detta RiksStånd, hvilket alltid i nödens stund visat sin beredvillighet till enskilla uppoffringar för allmänt väl, ingen Medlem finnes , som icke lika med mig, önskar aldrig upplefva de rysliga 292 Den 24 Januarii. tider, då hungrande Folkhopar, vid våra portar skulle anropa oss om bröd och vi sakna utvägar att undsätta dem. Friherre Hjertaj LarSj uppläste följande: Sedan jag afliört OeconomiaeUtskottets Betänkande, samt flere inom detta Stånd yttrade meningar, rörande BränvinsBränningens fortsättande eller inställelse, tror jag mig hafva förmärkt, huru som förbemälte fråga egentligast i afseende på den Oeconomiska sidan blifvit betraktad. Utur en annan lika vigtig, om icke för samhällets väl och bestånd vigtigare synpunkt har jag granskat förhållandet och får i anledning häraf vördsamt framställa den öfvertygelse, jag äger, att ämnet i moraliskt hänseende äfven förtjenar den mäst sorgfälliga uppmärksamhet. Med mig lärer mångå äga den beklagliga erfarenhet, att Bran vinets omåttliga och öfverdådiga nyttjande dageligen tilltager till den grad, att följderna deraf ofelbart böra anses såsom skadeliga och vådeliga.
4s8- angående Tractamente för Nämndemän, lil. 39- angående Skuldsedlars uppvisande in origi nali vid Lagsökningar hos Konungens Befallningshafvande, lil. 213. „ om omyndiga Barns apfstägt, III. 232. Lag - j 6 Register. Lag-Utskott ds Memorial, angående Läkares betyg 6fver Sår och Kroppsskador, III. 23$. — äng. Dommares skyldighet att tillägga vitt nen i brottmål ersättning för resekostnad och tidsspillan, lil. 373. _ äng. vitesoch förbudsböters fördelning, 375. — äng. ändring uti Concours - författningarna, III. 444. äng. Lösen af Protocolls-Utdrag vid Härads Rätterna, III. Bouppteckningar och Arfskiften i Städerna, III, 4651. äng. Lösens tecknande å Kongl. Maj:ts Nådi ga Dornar och Utslag, III. 46g. äng. försäljning af på Landet i mät tagea fast egendom , lil. 475. Protocolls-Utdrag, ang. ändring af Executions författningarne, III. 673. __ äng. förhöjning uti arfvodet för Nämndemän vid privata förrättningar, lil. 680. _ — Memorial, ang. Besvärs anförande i brottmål, IV. 78. _ äng. förmånsrätt för Förlagsgifvare, IV. 82. ang. Förlags-Contracters intecknande, IV. 87. ang. rättighet, att med Posten insända Hand lingar till Domstolarne, IV. 91. äng. tiden för Vade-Libellers’ingifvande, IV. 951. ang. Rusthållares förmånsrätt till lösen af ea u tom börd såld andel i Rustnings Stammen,lV.97. —* _ ang. rättighet för dem, som följa Häradshöf dingar på Ting, att föra andras talan,IV. 99. _ ang. Arrest, underhåll i Stadshäkten, IV. 101. „ ang.
S. D. Vid förnyad föredragning af Stafs* Utskottets, den 15 dennes aflåtne , samt den 16 i samma månad på bordet lagde Utlåtande , i anledning af de hos Ridderskap^ och Adeln gjorde Anmärkningar vid Utskottets den 1 dennes meddeldte yttrande och förslag, om den Summa, som för Statsoch RiksgäldsVerkens samfälta behof erfordras, att genom allmän Bevillning utgöras, fann Ridderskapet Och Adeln för godt, att StatsUtskottets berörc de förslag gilla , med tillägg, att om vid all^ manna FinanceRegleringens bestämmande, utyägar framdeles skulle finnas, hvarigenom den J 6 Den 21 Maji. nu antagne Beviliningssumman, kunde till någon del minskas, på sätt, att de af Riksens Ständer fastställdte Stats-anslag likväl kornma att fyllas och med säkerhet utgå, en sådan minskning af BevillningsSumman , utan hinder af det nu faststäldte belopp, då må kunna äga rum j uti hvilket tillägg de öfrige Respective RiksStånden skulle vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Ut supra. Upplästes till justering och godkändes följande frän ExpeditionsUtskottet insände förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrif; veiser till Kongl. Maj.t: 1:0 Om åtgärder att befordra skyndsamhet med tryckningen af RiksStåndens Protocoll och Bihanget vid kommande Riksdagar. 2:0 Om en del af Wadstena fordna Klosterbyggnaders upplåtande för Hospitalslnrättningen derstädes. justerades Expeditions Utskottets förslag till Förordnande för Ledamöterne i TryckfrihetsComitéen. Friherre Adlerbeth, Gudmund Joran, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: Då Den 2 I Maji. 17 Då enskilta angelägenheter innom slutet af innevarande
Hvarje Sekreterare tillhör, att allt det, som förefaller och beslutes,' orda, 'ligen och noggrant uppteckna och för Siandet justera, samt, dä antingen hela Ståndet eller någon Ledamot in pleno det fordrar, Protokollet uppläsa, äfvensom i öfrigt alla Protokoll, jemte utdragen deraf, underskrifva: åliggande Sekreteraren f ör Bonde-Ståndet särskildt, alt biträda Talmannen vid målens behandlande och göra påminnelser, om något mot Grundlagarne stridande skulle försökas; dock utan att i Ståndet äga röst. Så väl Ståndens, som Utskottens Sekreterare, jemte den under Riksdagar biträdande nådiga Betjeningen i Ståndens Canzlier samt Riksens Ständers Utskott, njule samma säker - 1809 till efterlefnad ✓antagne RegeringsForm. Jag skall ock ställa mig till ovilkorlig efterlefnad Rikets öfriga gällande Grundlagar (för Landtmarskalken tillika: samt den antagna Riddarhus-Ordningen). Delta allt lofvar jag troligen hålla: Så sannt mig Gud hjelpe lill lif och själ!» 4:o. De i denna Ed upptagna föreskrifter gälle äfven för dem, som kunna komma att Landtmarskalks eller Talmäns ställen företräda. Hvarje Riksstånd, såsom ock Riksniimnden, eger utse och förordna sin sekreterare, hvilken för protokollets förande ansvara bör. Uti protokollet skall noggrant antecknas hvad, med hänsyn till riksdagsärendena, inom Ståndet eller Riksniimnden förefaller och beslul.es: det eller Riksniimnden justeras och af Sekreteraren underskri faas. Utgående prolokollsuldrag skola ock af Sekreteraren underskrifne vara. Den betjening, hvarje Riks-Slånd äfvensom Riksniimnden i öfrigt anser för sig under riksdag behöflig, må Landtmarskalk och Talman, hvar inom sin afdelning, jemte fyra af Ståndet eller Nämnden dertill utsedde ledamöter, efter samråd med Sekreteraren, till sätta. Den betjening
Herr Grefven och Ordföranden främstälde i anledning af de yttrade särskildte meningarne, följande justerade Proposition: »Den sorn bifaller Afdelningens enligt Herr Kammarherren Silverstolpes Betänkande afgifna förslag, skrifver Ja, den det ej vill skrifver Nej.» »Winner Nej upkommer ny öfverläggning om och huruvida 37 :de § :n af Regeringsformen skulle underkastas någon förändring. » Votering med slutna sedlar anstäldes, innehållande: Af Högloft. Ridderskapet och Adeln. Af Högvördigc Präst Ståndet Ja 2 Nej 4. Af Wällöfl. Borgare Ståndet Ja 1 Nej 5. Af Hedervärda Bonde Ståndet Nej 5. Då Nej således vunnit och i följd deraf Beredningens förslag blifvit ogillat, författade och upläste Herr Grefven och Ordföranden jemlikt contra-Propositionen, en så lydande ytterligare Proposition: »Den sorn vill, att Regeringsformens 37 § bibehålles oförändrad, skrifver Ja den det ej vill skrifver Nej; vinner Nej blir den förändring uti § :n antagen, att den sedan Regeringsformens antagande tillkomne • adel, får i anseende till sina efterkommande samma förhållande som den förutvarande.» Herr Öfver Intendenten Edelcrantz anhöll för sin del att Herr Grefven och Ordföranden ville så ställa contrapropositionen att densamma ej uteslöt alla andra modifikationer af ifrågavarande §. Hvilket Herr Kammarherren Silverstolpe understödde. Herr Lagman Sandberg. Då enligt Riksdags Ordningens föreskrift, alla Propositioner böra ställas enligt med discoursema och jag under förevarande öfverläggning icke kunnat finna mer än tvänne meningar yttrade, den ena nemligen i likstämmighet med Herr Regerings Rådet Hallenst jernäs Proposition, den andra åter enligt Fördelningens afgifne Betänkande, så hemställer jag om icke Den 4 Augusti 1812 337 Propositionen må göras på antagandet af den ena eller andra meningen. Härpå främstälde Herr Grefven och Ordföranden följande justerade Proposition: »Den som vill att Regeringsformens 37 § bibehålles oförändrad skrifver Ja, den det ej vill skrifver
Jag anser detla såsom det under nårvande förhållanden rikligaste sättet att lösa frågan, enär derigenom, såväl ett måhända nödvändigt afseende fästes på den hos allmogen ännu inrotade fördomen mot Judarne samt på de farhågor, som kunna hysas för införande i landet af främmande Judar, om hvilka man ej har någon tryggande erfarenhet, som på samma gång ett sådant medgifvande är förenligt med den högre moraliska synpunkt, ur hvilken saken bör ses och af hvilken den får sin egentliga vigt, nemi. med bemödandet att i möjligaste måtto ur vår lagstiftning borttaga de för Judarne i så hög grad förödmjukande inskränkningar, hvilka, genom att i viss mån betrakta dem såsom ett slags skadedjur, som böra hållas instängde pä vissa ställen, måste försätta dem uti en mot samhället bilter och fiendtlig sinnesstämning, och att pä detta sätt räcka dem handen till en anslutning lill det kristliga samhället. Ett sådant mål upnås icke genom att, efter Ulsk:s förslag, såsom en bar/nhertighetsgåfva tillnamnen på de 3 städer, der de nu få vistas, lägga namnen på ytterligare ti eller 7 städer. Njuggheten af en sådan gäfva’ låter alltför mycket framlysa den misstroende sinnesstämning, hvarmed den gifves, för att den icke skulle förfela sin åsyftade verkan, som ej endast bör vara att bereda Judarne en materiel fördel, utan fastmera att försona dem med samhället, sorn så länge stött dem ifrån sig och derigenom, i öfverensstämmelse med den kristna lärans anda, söka att på öfvertygelsens, rättvisans och kärlekens väg och ej genom en frånstötande behandling, vinna dem till kristendomen, lie betänkligheter, som blifvit yttrade mot Judarnes bosättande i de mindre städerne, synas mig af sä ringa vigt i jemnförelse med detta högre mål, att jag icke hyser något tvifvel, att ju icke Högv. PresteSt. skall anse sig handla i riktigaste öfverensstämmelse med sitt apostoliska kall, genom att förena sig uti det beslut, som af R. o. Ad. blifvit fattadt”.
Och hvilken Vis, om han tillämnar en ny epoch i Snillets verld, vill låta den frambryta med att ljunga mot några de svagaste själar i hopen? Nej! med de största och bästa börjar, enligt Naturen, allt bättre; och desse verka sedan ned på alla lägre ordningar af Menskligheten, genom det Godas och Sannas gudomlighet: så, som solens stora eld och ljus hinner i sin mån också ned till det minsta grand vi se glittra i stoftet. Tills vidare gifvas i Vitterheten höge fånar, som, antingen i enskildt envälde, eller förente i små herravälden, våga fördömma det starka derför att det ej är nog sött och svagt, det vigtiga, att det ej är lätt, det allvarsamma, att det ej är leende; eller tvärtom. I mening att skymfa, kalla de det ”deklamation”, som just är gjordt för att anropa; kalla det ”emot reglorna”, som just är gjordt i trots af dessa, för att finna något större. Slik vitter fånighet kröna de med denna oredans heliga dom: att det stora och nya ej har de små och kända behagen; hvilken dom ock, understundom, så omkastas, att de små och kända behagen ej hafva det stora och nya. På allt sådant vanvett skall ett allmännare begrepp om den sanna och vackra lag, att ”dömma allt efter sin grad och sin art”, göra slut. Men ännu återstår en tredje lag, utan hvars kännedom man är långt ifrån att fullt inse, huru man i Vitterheten bör dömma. Denna tredje lag är: att, emedan ingenting göres för sina fels skull, utan för sitt värdes skull, så bör allting, först och främst, behandlas med afseende på dess värde. – En sanning och en lag, förvånande enfaldig, men genom sina stora följder dödande för allt kritiskt tyranni; en sanning, den man inom Snillets verld, i alla grader och arter, genera och species, bör ständigt minnas. Ingenting göres för sin slätthet, utan för sin merit; ingenting för sina fläckar, utan för sin skönhet. Och likväl – beter man sig icke så, som vore förhållandet just det omvända?