Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Eller aldrig det klagar, barmar och gråter, barn allt livad man kan fordra, att de skola också — det är ju en af barnanaturens väller och förlåter — vara, som vilja trösta och bistå dem, när signelser, att den har så stor lätthet att ackärlekens språk, del milda. lifvets läxa pressar fram deras tårar, eller komodera sig — öppna de genast sitt hjärta Hugo Gyllander. dela deras glädje, när lycka och framgång för och känna sig lyckliga hos hvem helst strö rosor på deras väg, de måste, för att annan, som med intresse hör på dem. Men hinna detta stora mål, med kärlek och aldå beror det på en slump, om de råka ut drig svikande intresse taga del äfven af de för ett godt eller dåligt inflytande. Det är smås förtroenden. Den mor, som vill utöfva ju möjligt att föräldrar till sådana barn lycett ädelt och godt inflytande på sina döttrar kas en gång i framtiden återvinna deras föroch söner till och med då, när hennes röst troende, men månne då bandet någonsin kan för alltid tystnat, bör under deras barndom blifva så fast och innerligt, som om det knystå i ett sådant förhållande till dem, som tes redan när den lille framjollrar sitt: » Tojka C " f A u, som själf känt lyckan af att få Stackelberg skildrar i den vackra dikten tåjana, mamma! » I torka bort dina småttingars tårar och » Min mammas förklädsband »: _r J att få dem att glömma de små sorDet är alltid hårdt att förlora sina barns ' ^^^ ger och motgångar, som framkallat förtroende. Men i synnerhet måste det känMen bäst i sysslorna hon gick, dem, du, som sett deras tacksamma och strå- nas smärtsamt, om man kan förebrå sig, att hon stannade och såg sig om — ett leende, en kyss jag fick. lande blickar, då du varit i stånd att åter man stött dem ifrån sig just då, när man Jag vet så väl hvaraf det kom: bringa sol och glädje i deras lilla värld, du genom att deltaga i deras barndoms sorger det var min späda harnahand, skall säkert förstå mig, när jag säger, att och fröjder kunde ha vunnit dem kanske för som drog i hennes förklädsband.
Etfter att hafva granskat och öfvervägat de hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln , Högvördige Presle-Ståridet och Vällofl. BorgareStändet gjorda anmärkningar emot Utskottets från nämnde trenne Riks-Stånd återförvisade, mert af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallna Betänkande, N:o 89, öfver åtskilliga motioner om indragning af Lagmansoch Kämnergrätter samt serskilda Domstolar, så ock ont förändring i vissa Domstolars organisation och i rättegångsordningen m. m., afgifver nn Utskottet sitt yttrande efter den ordning, uti hvilken de i motionerne väckta frågor äro besvarade, 1:0; I frågan om indragning af Lagmansoch Kämnersrätterne, har blifvit anfördt, Bi/i, till Rihs-St. Prof. 1818—l83o, 7 Simi, j Af4, * 3:dje B:t, »\le ti t. 9 JjOgUtskottets Utlåtande N:o l54. hos Höglo fl. Ridderskapet och Adeln* a) af Herr Carl Törnebladh: att för det närvarande, dä alla våra Civila, Criminela och Kyrkolagar undergått revision och t för* ändradt skick skola för lagstiftande magten framläggas, då Styrelseverken äro nära att å nyo organiseras, och då Krigslagarné samt en stor del af våra oeconomiska Författningar äro under omarbetning , mer än vanlig varsamhet bör iakttagas vid partiela förändringar i våra gamla institutioner. 13ehofvet af ändring och förbättring kunde af livar och en kännas och inses; men svårligen kunde man beräkna följderna af speciela sladgandens lösryckande utur sammanhanget af det nya Lagsystemet, hvars alla delar blifvit beräknade och sammansatta för gemensamma verkningar. llrån denna åsigt utginge Talarens mening, att Utskottets Betan* kande om Lagmansrätternes indragning ej borde, i dess nu varande skick, antagas, och skälen till denna mening kunde vidare hem tas ur Betänkandets egna beskaffenhet.
Deremot har Ridderskapet och Adeln förklarat, att denna artikel såsom hörande till Slöjdevaror och med dem dragande lika tull, borde ur den egentliga Taxan uteslutas och endast i noten upptagas, med hänvisning lill Bevillnings-Utskottets Memorial, N\o 41. 39 Slöjdevaror ej specificerade; och Borgare-Ståndet åter väl ansett artikeln böra serskildt i Taxan specificeras, men att den till 33 \ procent föreslagna införselstullen borde nedsättas till a5 procent. I afseende å specificationen kommer, enligt hvad Utskottet här ofvan för likartade fall antagit, vid 3 Stånds beslut att förblifva, men angående den af Borgare-Ståndet beslutade nedsättning i införselstullen bör, såvida samma beslut vidhålles, följande omröstning anställas: 65:o. Den, som gillar Utskottets förslag, att för hvarje ioo R:drs värde af Fjädrar: andra ej specificerade, bör erläggas 33 R:dr 16 sk. tull vid införsel, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, komma Fjädrar: andra ej specificerade, att, på sätt BorgareStåndet stadgat, åsällas 25 R:drs införselstull för ett varuvärde af ioo R:dr. Flaskfoder, Likaledes i afseende å denna artikel, hafva Preste oberäknadi vdtoch Bonde-Stånden godkänt Utskottets förslag, men Riddervmrorne. skåpet och Adeln, samt Borgare-Ståndet, hvar för sig, fattat enahanda beslut, som vid Fjädrar: andra ej specificerade. I följd hvaraf Utskottet föreslår enahanda behandlingssätt här, som nyss förut vid Fjädrar, nemligen en så lydande votering: 66:o.
M. ansett denna fråga nu så mycket mindre böra föranleda till rubbning af den redan verkställda Soldatindelningen, som, genom en deruti vidtagande förändring, tvifvelsutan, på sätt en del Rotehållare sjelfve befarat, skulle uppstå nya olägenheter, måhända större, än dem man önskade undanrödja. Hvad sålunda i detta ärende är vordet tillgjordt och än ytterligare vid denna Riksdag hemställdt blifvit hafva R. St. i öfvervägande tagit; och beträffande först det gjorda yrkandet, att alla de Rotehållare, som varit frånvarande vid de inom Läne-Residencen hållna Sammankomster, måtte från ordinarie Rotering frikallas och till extra Roteringsskyldighet få återgå, så förekommer dervid: att den Proposition, deröfver Rotehållarne vid ifrågavarande Sammankomster äro hörde, först blifvit väckt och framställd af Provincen Skånes vid 1812 års Riksmöte närvarande Representanter af de trenne Stånd, sorn i Roteringsbesväret deltaga; ätt, i ett så vigtig fe och magtpåliggande ärende, de frånvarande, ef - 174 Exp. Utsk. Förslag sill und. Shrifv.
Maj 1824 väsendtligen stadgadt och föreskrifvet: a) att den Konungens Befallningshafvande, sorn, utan skälig orsak, dröjer att ställa dom i fullbordan, skall svara för ali skada, som deraf tima kan; b) att Under-exsecnlorer, hvilka af Konungens Befallningshafvande, såsom Öfver-exsecutor, åläggas att medel utmätningsvis uttaga och till honom insända, böra sådane medel uti Landt-ränteriet nedsätta och på enahanda sätt, som vid krono-uppbörd, Konungens Befallningshafvande derom underrätta; hvarefter medlen skola, på lika sätt, från Landt-ränteriet med omgående post til! vederbörande öfversändas, jemte det Konungens Befallningshafvande derom meddelar underrättelse; c) att så väl Magistrat i stad, som Kronofogde å landet, skola ovilkorligen och vid ansvar öfver alla utmätningsmål, ehvad de efter Konungens Befailningshafvandes antydan och remiss, eller genom parterne sjelfve, i grund af lagakraftvunne domar eller utslag, till dem inkomma, bålla dagbok, redovisande vidtagne utmätnings-åtgärder och de hinder, som för sådane åtgärder mött, samt hvar tredje månad inom tolfte dagen derefter, vid En Riksdalers vite för hvarje öfverskjutande dag, till Konungens Befallningshafvande insända utdrag af denna dagbok för den förflutna tiden; d) att Magistrat eller Kronofogde ovilkorligen bör, genast då utslag till verkställighet emottages, deröfver utan betalning afgifva bevis till ford ring&ega ren; e) sft å landet Kronofogde skall inom tre månader och i stad, undantag-ande Stockholm, Magistrat inom sex veckor ifrån emottagandet af dom eller utslag, hvarå utmätning följa bör, ej allenast hafva fullgjort sin skyldighet medelst utmätning, utan ock, då lös egendom, som bör säljas, är i mät tagan, hafva verkställt försäljningen deraf samt af försäljnings-summaB, så långt den förslår, borgenärens fordran betala, derest borgenär om utbekommande af betalningen sig anmäler, äfvensom att TJ11- der-exsecutor skall, när fast egendom blifvit utmätt, foga nödiga anstalter till försäljningen så skyndsamt, att, der mer än en auction blifver af nöden, äfven den andra auctionen må kunna för sig gå, å landet inom sex månader och i stad inom fyra månader, från det domen eller utslaget af - Stats och Lag-Utskottens Betänkande, N:o IQi. 3 lemnäs till Kronofogden eller Magistraten, hvilka skola besörja atf, hvad af köpeskillingen borgenär tillkommer, hålles honom tillhanda sist fjorton dagar elter köpeskillingens förfallotid,
Motionären har anfört till stöd för sin framställning, att Wancke varit Auditör i flera år vid Bohusläns reg:te och sedan Magistrats-Sekret. i Westervik. StatsUtsk. har likväl icke ansett dessa skäl vara tillräckliga för att bereda hans Enka denna pension och har anfört, att staden Westervik vore närmast skyldig att bereda pension åt henne. Det kan val vara sanning att staden vore snarast skyldig att gifva henne fattigunderstöd, men det är en väsendtlig skilnad på fattigunderstöd och pension, hvarmed hon kunde lefva bättre. När nu är uplyst alt enkan verkligen är i små omständigheter och att hon är i behof af en pension, så täger jag mig friheten anhålla om återremiss på denna punkt af Utsk;s Bnlänk., på det att detta ändamål må kunna vinnas. Hr von Troil, Sam. Gust.: Jag inser hela obehaget af att upträda i fråga om de pensioner, som af en eller annan anledn. blifvit af Etsk. afstyrkta. Jag tager mig friheten att här yttra samma ord, som jag begagnade vid föreg:de Riksdag, alt jag i allmänhet anser olämpligt, att pensioner npföras på indragningsstat på. grund af enskilda motioner, och att jag anser vida lämpligare, att R. St. anvisa en tillräcklig summa, alt af K. M. användas tili detta ändamål i män af de sökandes förtjenst och behof. Jag hemställer hvart det skulle leda om hvarje Riksdagsman inkastade motioner om pension för den eller dem, som deraf kunde vara i behof och om R. St. skulle af vanlig välvilja och ömsinthet bevilja de pensioner som begärdes. De medel, som för sådant ändamål ulgifvas, äro dock folkets medel och jag tror alt man i sådant fall bör besinna sig, innan man går alltför långt derutinnan. Hvad beträffar den ifrågavar:de pensionen, så skulle den tilldelas enkan efter en Magistrats-Sekret. uti en stad, hvars Borgerskap det lil!kommer alt tillse, det icke enkan må komma uti nöd.
Vidkommande den för förste Riddarhus-kanslisten, som icke åtnjuter hvarken arfvode från andra Riddarhusets kassor och fonder eller lild dar h u s-lj t sk ot t ets-U tl å t an de N:o 13. sportler, af Direktionen föreslagna löneförhöjning från 580 till 800 R:dr, så enär enahanda befattning att nemligen föra Protokollen vid Direktionens sammankomster m. m. vid andra Embetsverk och Direktonens publika kassor aflönas med vida högre belopp, anser sig Utskottet böra samma löne-förhöjning tillstyrka. I sammanhang härmed och då Riddarhus-Fiskalens och Förste Kiddarhns-kanslist-befattningarne lämpligen torde kunna för framtiden utan olägenhet förenas, hemställer Utskottet, att Ridd. o. Adeln måtte anmoda Riddarhus-Direktionen att vid blifvande ledighet af någon bland dessa tjenster endast lilis vidare meddela förordnande derå, samt derefter taga i öfvervägande och till Ridd. o. Adeln vid härnäst sammanträdande Riksdag afgifva sitt utlåtande, huruvida icke för framtiden Riddarhus-Fiskals-tjensten må kunna mot en förhöjd löne-inkoinst sammanslås med Förste Riddarhus-kanslist-befattningen. Hvad slutligen angår löne-förhöjningen för Andre Riddarhus Kanslisten, så skulle visserligen hans löne-inkomster, som för närvarande med sportler kunna beräknas till omkring 7 55 R:dr, komma att derigenom ökas till sammanlagdt 1,000 R:dr, hvaraf likväl endast 355 R:dr utgå från Riddarhus-kassan; men då denna tjenst erfordrar nästan daglig uppvaktning på Riddarhuset och således är fullt jemförlig med Kopist-tjenster i Statens embetsverk, hvilka aflönas med en summa af 1,000 Rdr R:mt, årligen tvekar Utskottet icke tillstyrka, att Andre Riddarhus-Kanslistens ordinarie lön från Riddarhus-kassan må höjas till 600 Kalr årligen. De sålunda föreslagna löne-förhöjningarne utgöra 665 R:dr
Rdr i månaden, eller tillsammans för 2 år och 4 månader 4,200 R:dr, såsom ersättning för förlorade inkomster, af hvilka han skall varit i mistning under det en annan bestridde hans Landskamreraretjenst, och dels deruti, att, ehuru Kongl. Maj:ts nådiga instruktion för detta General-krigskommissariat, af den 28 Maj 1848 innehåller: att alla medel, sorn för krigsrustningarne blifvit använda, skulle, med möjligaste skyndsamhet, genom behörigen af slutad hufvudbok redovisas, för hvilket ändamåls vinnande General-krigskommissariatet bemyndigades att fordra och erhålla handräckning af vederbörande embetsverk och myndigheter; denna redovisning likväl så fördröjts, att General-krigskommissariatets verksamhet icke upphört förr, än den 27 Augusti 1850, och hufvudräkningen först den 28 derpåföljde November blifvit underskrifven, hvilken tidsutdrägt med räkenskapernas afslutande hufvudsakligen bidragit att öka utgifterna vid General-krigskommissariatets aflöning. Att denna slutliqvid kunnat förr, än nu skett, uppgöras, är desto mera sannolikt, som, efter hvad räkenskaperna utvisa, General-intendenten för arméen, redan uti Augusti månad år 1849, allemnat redogörelse för de medel, han förvaltat, utgörande hälften af den summa, som för krigsrustningarne blifvit använd. §. 2.
Näringen och den riktning hon fått, gillas icke af mig. Men när hon olyckligtvis finnes, utan att kunna genast afskaffas, måste hon väl ordnas efter billighet och icke efter godtycke. Jag finner det således vara orätt att motsätta sig en åtgärd, genom hvars uteblifvande en del bränvinsbrännare skulle riktas på de öfrigas bekostnad och anser, lika med Gr. Mörner, det vara billigt att landtmannen till bränvinsbränning under nästa vinter får använda öfverskottet af delta årets skörd. Jag befarar likväl, att nykterhetsvännerna på detta rum äro så talrika, att de få öfvervigten och fruktar, att detta äfven blifver händelsen i de öfriga Stånden. Jag lemnar allt detta derhän, men tror rättvisan kräfva, att man ser saken icke allenast från den vackra ytan, utan snarare från den sanna insidan. Jag kommer således att med min röst understödja Utsk:s hemställan. Frih. von Kraemer: Det är med anledn. af den siste värde talarens yttrande som jag begärt ordet. Jag har i mitt första anförande icke sagt, att Hr von Hartmansdorff i sin reservation begått någon inkonseqvens, från hvilken jag tager honom fullkomligt fri, enär han, vid behandlingen af det Betänk., hvarå jäg hänsyftat, yrkat 6 månaders bränningstid, ehuru SerskildtaUtsk., 1 strid mot hans mening, inskränkt tiden till 2 månader. Det är således ganska konseqvent af Hr von Hartmansdorff att nu yrka en iitskräckning af tiden för år 1855, så att bränningstiden blefve månad i stället för 2. Men deremot är det inkonseqvent af Serskildta Utsk:s majoritet, som genomdrifvit det första Betänk, om bränvinstillverkningen, hvari föreslås, att bränningstiden skulle inskränkas till endast 2:ne månader af året, att nu tillstyrka en utsträckning af denna tid för är 1855. Hvad äter beträffar Utsk:s Betänk. N:o 9, så var förhållandet vid dess afgifvande helt olika.
Gåstgifverierna i Riket, angående. I. R. 502. III. B. 178. Ä. 380. Götha Canal, angående nedsättning af taxan för farten å. I. 525. R. 619. X. B. 606. A. 628. — om inköp af, för Statens räkning. I. 551. R. G21. X. B. 606, A. 628. Götha canal-bolag, om bevillningsfrihet för, då utdelning å aclierne icke öfverstiger en procent af actiecapitalet. I. R. 489. IV. B. 453. Se vidare BevillningsCtskottets betänkande N:o 11. — angående revisorernes berättelse om granskningen af dess utredning. Se Revisorer. Götheborg, om förläggande af Landshöfdingesälet derstädes till Uddevalla. Se Landshöfdingesätet i Götheborg. Götheborgs hamnbyggnad, angående ett lönebidrag till. I. R. 44. X. B. 45. Götheborgs och Bohusläns skärgård, angående upplåtande till fritt och allmänt begagnande af derstädes belägna holmar. Se Holmar. II. Hallsnäs bro, om underhållande af. Halländska kyrkohemman, angående bestämmande af vissa villkor för vinnande af dispositionsoch jordäganderätt till. I. 140. R. 182. B. 471. A. 602. VII. B. 353, 385. A. 408. VIII. E. 548. IX. U. 381. A. 665. Hamilton, Grefve Hugo, yttrande. I. 32. Hamilton, Grefve Jacob Essen, yttranden. I. 34. III. 88. V. 443. VIII. 232. Hamilton, Grefve Malcolm, yttrande. I. 32. Hammarberg, Carl Axel, yttranden. I. 340. VII. 337. Hammarby egendom, om inköpande af, för allmänna medel. I. R. 377. V. B. 380. A. 604.
Tdl förekommande af det lidande, som för egare af mindre hemman häraf skulle uppkomma, har, med anledning af hvad nu gällande Stängsel-förordning innehåller, i det nya förslaget blif - 6 Kongl. Maj.ts Nådiga Skri/velse N.o 38. vit intaget, att lindring skulle få ega rum, då hägnadsslräcknn öfverslege 3ooo famnar och ena sidan icke hade serdeles nytta af markens frånskiljande; men då denna bestämmelse, hvarvid anmärkning i flere af de inkomne utlåtanden blifvit gjord, skäligen synes böra än närmare jemkas och nedsättas, till lindring för enstaka hemman, som Skifleslag angränsa, och vid fråga om stängsel emellan hemmansdelar i ett och samma skifteslag; så öfverlemnar Kongl. Majit till Rikets .Ständer, om icke 3 §. i Förslaget kunde erhålla följande förändrade lydelse: "Utgör rffgångslinien, 2ine skifteslag eller enstaka hemman emellan, lili skogseller betesmark så stor sträckning, att, efter den stadgade stängselgrunden, på helt oförmedladt mantal belöper öfver 5oo famnar, och i förhållande derefter för mindre hemmansdelar; inträffar derjemte, alt det skifteslag eller enstaka hemman, hvars deltagande i sådan stängsel äskas, skulle märkligen betungas utan motsvarande nytta; •— då bör senare skifteslaget, eller enstaka hemmanet, en derefter jemkad skälig lindring i stängselskyldigheten erhålla.” Genom denna jemkning i förevarande stadgande kan egare af t. ex. | mantal i ut-egor icke erhålla mer än 6famnars stängsel-sträckning, utan alt han, der så skäligt funnes, blefve till lindring berättigad, hvarigenom ett så billigt förhållande härutinnan synes uppkomma, att all anledning befara något oskäligt betungande genom den föreslagne slängselgrundens antagande i denna del blefve fullkomligt undanröjd.
Det är naturligtvis af stor vigt för ett litet land som v&amp;rt, att dylika konstverk skapa *, men längre än till konstvän nerna ex professo tränga de icke. Dock — när allt kommer omkring är det kanske för Snoil-skys diktning bäst som det är. Han har känt varmt för ett politiskt förtryckt folk — i Polen, han har eldats till kamp mot religionsförtrycket — i Italien, ooh helt säkert skulle han ännu känna lika varmt — på samma afstånd. Det är de stora idéerna som tilltala honom. I det praktiska lifvet, der demokratien och fribetakärleken och hvad de allt heta dessa vackra idéer uppträda med sina idealvingar fläckade af hvarjehanda jordisk smuts, der räcker Snoilskys kärlek icke till. Sådana syntes honom ej dessa fagra väsen i drömmen och han vänder bort sitt ansigte med ett trefaldt: » jag känner eder icke. » Ja, hvarför äro icke verlden och menniskoma bättre? Det bästa julmarknaden gifvit oss, öfverhufvudtaget det bista vår literatur på länge frambragt, är herr G. af Geijerstams » Fattigt Folk », andra samlingen. Boken innehåller en skildring af ett stycke konstnärslif frän Paris, » Utan pängar », lika full-iodad till inneh&amp;ll som framställningssätt, om man undantager det något sentimentala slutet, der författarens medkänsla med Kin bjelte spelat honom ett spratt. Den unge målarens bådamåltider, först på den sista francen och sedan på kredit äro, verkliga mästerstycken i skildringskonst och i lika hög grad gäller detta om den stockholmska grosshandlarens besök i ate-liern. Känslorna och fantasierna före och under Melins måltid &gt;på framtiden » äro målade med lätt humor och med en sanning, hvartill vi i svenska literaturen sakna motstycke. Endast ett par af Garborgs dock så olikartade skildringar nå lika högt. Hufvudpartiet af boken är emellertid bilder från vår skärgårdsbefolknings lif. Högst bland dessa torde stå den ypperliga historien om Petter med ögat, han, hvars lifs öde var att titta i nordvest Berättelsen vittnar i lika grad om psykologisk skarpblick, kännedom om skärgårdsfolkets lif och konstnärsmod och skulle ensam ställa herr Geijerstam bland vår literaturs främst«.
Prop. N:o i6. 23 jemte lönen åtnjuta icke blott remisslage, hvars belopp i medeltal fullt motsvarat det för honom uti nu gällande Interims-stat utförda lönfyllnads-arfvode, utan ock, såsom innan år \ 841 till Kongl. Räntemästare-tjensten utnämnd, tillökning efter årlig markegång för den under lönen inbegripna spanmål, 114 tunnor, samt att följaktligen af Wåhlberg icke genom ofvanberörde lönereglering för Stats-kontoret vunnit någon tillökning uti inkomst, hvaremot lian gått i mistning af förmånen att beräkna förhöjning för den under lönen inbegripna spanmål, hvilket åter föranledt, att pensionen måst till omförmälda summa af 1,314 R:dr utan spanmålsförhöjning bestämmas; har Kongl. Majit för Sin del funnit tillökning uti nyssnämnda pensionsbelopp åt den åldrige tjenstemannen desto heldre vara af både rättvisa och billighet påkallad, sorn detsamma, under nuvarande förhållanden, ingalunda är tillräckligt för de oundgängligaste lefnadsbehofvens fyllande, samt härtill kommer, att Kongl, Räntemästaren af Wåhlberg kunnat vid löneregleringens uppgörande förbehålla sig rättigheten att fortfarande under lönen tillgodonjuta den förhöjning för spanmålen, sorn lian dittills uppburit, ehuru han, för att, i hvad af honom berodde, underlätta verkställigheten af samma lönereglering, från omförmälde rättighet afstått.
B:co till verkställighet af de enligt arbetsplanen för detta år återstående arbeten, begärde Herr Brukspatron Bjur, att dess yttrade serskilda tankar derom måtte Betänkandet till Pxikets Ständer åtfölja , enligt hvilka Herr Brukspatronen först ansett det vilkor böra uttryckeligen fästas vid det beviljade anslaget, att den ännu återstående insättningen å Actie-egarnes Capital äfven blifva inom detta års slut verkställd, genom någon betydligare Contant inbetalning, än den som lomme att ega rum , om insättningarne till nästa år uppsköts, och då tilläts att ske på samma sätt, som hittills genom qvittning af största delen mot beräknad ränta, på det att de sålunda af Actieegarne insamlade medel måtte kunna något betydligt bidraga till sjelfva arbetets bedrifvande, eller för den händelse, att Rikets Ständer icke funne skäligt att anslå någre byggnads-bidrag för nästa år, hvarå det nu förskutne kunde afräknas, vara att tillgå för ersättningen af detta förskott; men sedan Utskotten nu bifallit ej allenast vissa anslag till Betänkandet}. ett gansta betydligt belopp, utan ock lemiiat tillstånd till Actie-insättningens uppskjutande fill nästa år, ansåg Herr Brukspatronen såsom vilkor för utbekommandet af det nu ifrågavarande anslag böra föreskrifvås, att dels detta anslag finge afräknas å anslaget för nästa år, dels Bolagets Actie-egare afsade sig den rättighet till utdelning af behållna vinsten å färdiga Canal-Iinien, hvartill Utskotten genom nu äfven ftiLtadt beslut, funnit den vara berättigad. Herr Rådman Lundgren begärde ock, att såsom dess serskilda tanka måtte anmälas den yttrade meningen att, för det detta år återstående arbetet, något ytterligare anslag ej borde göras till högre belopp än 70,000 R:d., i anledning af den Actie-egarne åliggande insättning som enligt Herr Rådmannens tanka borde ofelbart ske och lemna tillgång för de återstående do,ooo b.d. Herr Revisions-Secretcraren Stråle uppläste ett, i anledning af anmäld reservation, författadt skriftligt yttrande, så lydande: Då jag instämt uti Höglofl.