Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Diskont-direktioners förvaltning, samt att, i följd bäraf, de med jernbelåningen i Stockholm förenade göromål, hvilka för närvarande besörjas af Bankens Låne-afdelning, måtte, i likhet med hvad vid Götheborgs Låne-kontor redan eger rum, af Banko-diskont-verket få öfverlagas och bestridas. Under förutsättning af Rikets Ständers bifall härtill, har Utskottet, i afseende å 140 § skolat erinra, att då Banko-reglementet på sina särskilda ställen upptager lieloppet af den fond, sorn är vorden åt hvarje gren af låneoch kreditiv-röreisen anvisad, samt Utskottet i dess nedan förekommande förslag om bildande af en särskild fond, under benämning af Bankens reserv-fond, dit åtskilliga summor skulle ingå, som dels i följd af Rikets Ständers beslut vid innevarande Riksdag redan blifvit i Banken reserverade, dels af Utskottet ansetts böra från vissa låneoch kreditivrörelsegrenar indragas, förbehållit Fullmäktige rättigheten att öfverflytta oanvända medel, likväl med iakttagande af nu gällande förbehåll, att sådan öfverflyttning icke må ske till fonderne för fastighets-belåning eller för utlåning med omsättningsrätt. så synes 140 § icke vidare vara i Banko-reglementet behöflig; hvadan 6:o. samma § torde från Banko-reglementet få utgå.
Jag hemställer till Frihm sjelf, om han någonsin sett något sådant förslag slå precist på runstycket in med det verkliga resultatet, och om nu förhållandet verkligen ej är sådant; sä tror jag sannerligen det vara vida klokare att till Regeringen, som bättre kan bedöma förhållandena, öfverlemna att bestämma hvilka byggnader som böra påbörjas, samt när och hvar de böra företagas. Jag tror detta vara vida klokare, säger jag, än att vid anslaget fästa sådana slipulalioner, som Frih. Palmstjerna föreslagit; synnerligast då R. St. genom beviljandet af den stora summan utaf 1,300,000 hafva godkänt denna bana, och sålunda äfven erkänt kommande Ständers förpligtelse alt bifalla hvad Regeringen ytterligare begär för att komma till det önskade resultatet, och då Regeringen, under tillkännagifvandc af hvad som slutligen behöfves för att komma derhän, nu blott begärt en del deraf, nemi. ifrågavar. 000,000 r:dr. Hvad för öfrigt angår Friluns besvarande af en min anrnärkn. som Frihm tyckts taga ganska illa, och som Frihm under anspelning på förflutna tider, behagat återkasta på mig; så tager jag icke upp den bollen. Hr Lagerhjelm, Pehr: Dä erfarenheten ådagalägger nyttan af cellfängelser för ransakningsfångars förvarande, och de kostnader, som erfordras att förse riket med dylika byggnader vida öfverstiga beloppet af 600,000 r:dr, så kan jag ej ingå på någon inskränkning i afseende pä summans belopp, utan anser hvad Utsk. i den delen tillstyrkt böra ligga till grund för R. o. Ad:s beslut. Helt annat är förhållandet med sjelfva dispositionen af medlen; ty i det fallet synes mig på grund af samma erfarenhet, att de ej böra inskränkas endast till länsfängelset', utan att de äfven böra fä utsträckas lill andra ransakningshäkten, emedan erfarenheten just visar dessa fängelser vara tjenliga för sådant ändamål.
Han visade i utlåtande af den 6 Februari 1859, att han och Widmark vore i mycket af lika åsigter, men i andra icke, och slutade sålunda: ”Min oförgripliga och fullkomligt oväldiga tanke är, att om saken ”skall ske, hvilket beror på Regeringens pröfning, så saknar Landtmåteriet icke blott per”sonal, utan äfven traditionela arbetsmetoder vid dennas bildande, samt organiserad ”tillsyn vid dessas handläggning.” ' Slutligen hördes äfven Professor N. H. Selander. Jemväl han ansåg, att de insigter saknades inom Landtmäteri-korpsen, hvilka äro erforderliga för att astronomiskt eller geodetiskt bestämma sådana punkter, å hvilka hvarje större karteverk, för att hafva fullt värde, nödvändigt måste grundas. Han visade att "äfven vid detaljmätningarne åtskilligt ”skulle komma att utföras dubbelt, om de topografiska och ekonomiska arbetena ställdes ”under olika ledning,” hvarigenom ”både kostnad, och tid skulle utan ändamål förslösas.” Och han yttrade: ”Enligt den plan för arbetet, som Chefen för Topografiska korpsen ”framställt, borde så väl den ekonomiska, som topografiska undersökningen så vidt möj”ligt är, verkställas af samma personal. Betta är ett godt förslag. Ty det är klart, ”att den lokalkännedom, som under den ena sommaren vinnes, skulle särdeles verksamt ”bidraga till fortskyndandet, af den sednare sommarens arbeten. Jag bör härvid tillägga, ”att den arbetsskicklighet, som finnes inom Topografiska korpsen och den kontroll, som "der utöfvas öfver utförandets samvetsgranna, noggrannhet, åro en borgen för arbetenas ”tillförlitlighet.” På sätt nu är anfördt, voro alla de myndigheter, som i ämnet yttrat sig, af den åsigten, att de ekonomiska kartearbetena icke kunde väl utföras af Landtmäteriet och att de borde verkställas af Topografiska korpsen, såvida man vill hafva goda resultat, spara tid och undvika misshushållning med Statens medel — Landshöfdingen Widmark dock med undantag för allenast de 6 nordligaste länen. Regeringen blef deremot af en helt annan tanka.
Derpå gjordes propus., öm Ståndet biföll samma betänk.,- hvilken propos. blifvit besvarad med ja och nej, hvarjemte votering blifvit begärd. Således borde, i anleda, af den sistnämnda pröpos:n , votering anställas. Hvad conIra-propos:n beträffade, änsåg H. Éx., att, sedan Ståndet afslagit proposnr örn återremiss, ingen ännan contra-propös. borde komma i fråga än en, som innefattade', afslag å betänk., emedan, i fall den tomine att innehålla återremiss, Ståndet skulle upprifva ett fattadt beslut, hvilket ej voré lagenligt. Hr Dalman: Jag reserverar mig på det högsta emot Hr Gr. o Landtm» nu afgifna förklaring. För det första har Hr Gr. o Landtm, icke fullgjort sin skyldighet att hemställa till Ståndet, huruvida discuSsionen ansåges fulländad. Vidare har Hr Gr. underlåtit att förr än nu förklara, huru Hr Gr. uppfattat det svar, i anledn. hväraf jag begärt votering. Jag reserverade min rätt att, sedan propos. till1 bifall blifvit gjord, få bestämma, om jag yrkade votering för återremiss, Och således var, äfven om Hr Gr. o. Landtm, gjort den behöriga förklaringen, min rätt 1 det re-’ serverade afseendet fullkomligt öppen. Jag reserverar mig emot det grundlagsvidriga i Hr Gr. o. Landtm» förfarande. Gr. von Fersen, Hans: Lör mig synes frågan enkel, Cnär jag förväntar, det vi snart få höra eli Voter:s-propos:n. Blir den på bifall och afslag, lärer det väl icke kunna förnekas någod ätt få Votering, örn contra-propostn skall innehålla återremiss eller afslag; och då äro ju alla meningar förlikta, samt alla reservationer öfverflödigä, enär jag åtminstone icke tet, att något beslut i denna fråga ännu blifvit fattadt.
Hvad återstår väl då för att vinna den ökning i rörelsecapitalet, som industrien oundgängligen kräfver, utom statens mellankomst? Denna utväg är visst icke principenlig; men den är för närvar, nödvändig. Då staten håller näringarna under sitt förmynderskap, kan han icke på en gång undandraga sig desamma. Grundsatsen, att näringarna hjelpa sig bäst, då de få vandra pä egen hand, är fullkomligt riklig; men så lange staten på ena sidan suger näringarna och sålunda hindrar dem att blomstra, förefinnes på den andra sidan statens skyldighet att bispringa. Jag tror altså, att man icke bör förbise denna fråga; och jag hade önskat, att Utsk., i följd af återremiss frän 3:ne Stånd, hade ansett sig pligtigt inkomma med förändradt betänk., samt deri jemväl hafva föreslagit nödiga reglementariska stadganden, hvarförutan afven jag finner betänklighet vid att medgifva den ifrågaställda autorisationen. Emedlertid tror jag, att R. o. Ad. bör uttrycka den åsigt, som finnes i slutet af Hr Oxehufvuds reservation, den nemi.: ”att R. St. måtte tiller”känna K. CommerceColkm rättigheten att, emot lägre elller lika ränta, hvarmed utlåningen sker, upptaga lån af ”enskilda mot hypothek af innebafvande säkerhetshandlin”gar, med vilkor, att den stadgade säkerheten för af staben redan erhållna creditiv icke härigenom förringas och ”att upplåningen icke verkställes till högre belopp, än som "erfordras för bibehållande af den låneproc., i förhållande "till det styrkta tillverkningsbeloppet, som hittills ägt rum; ”och derest Tt. St. skulle bifalla denna ringa välvilja för ifrå”gavar. nariugar, till förekommande af deras hotande fall, Deti 5 Januari. ”borde R. St. jemväl besluta att härom i underd. skrifvelse ”till K. M. underrätta.” Jag tror, att man härmed hade visat sig vilja göra något för näringarna, och utan att behöfva befara några missbruk. Hr Stuart, Carl Gust.:
Ett gifvet föremål för socknestämma måste antagas all i alla socknar årligen förete sig i val af socknens hvarjehanda förvaltare och emottagande af redogörelser för förvaltningen, derföre åtminstone en gång om året socknestämman måste blifva nödvändig; men Utskotten medgifva, alt det origliga stadgandet icke bör derutöfver utsträckas, då någorstädes visserligen kan inträffa, att ärendena icke fordra oftare öfverläggningar, och de-t allmänna deltagandet ingalunda befordras genom de oftare återkommande secknestämmorne, utan beror af öfverläggningarnes vigt, hvaremot hvarje onödigtvis tillställd sammankomst måste verka likgiltighet, Lagsamt Allni. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, JY:o »g. § 2. Efter anmärkning, att i sockneslämma kunna förekomma ärenden, som böra ledas af Conlracls-Prosten och för hvilka stämman då bör af honom utlysas, hafva Utskotten, genom tillägg till denna , vidtagit stadgande derom. § * I anledning af anmärkning, att under denna §. borde intagas stadgandet i 28 och alt den skiljagliga lydelsen af dessa båda §§., i afseende på ställen för sammanträden, borde rättas till likhet, få Utskotten erinra, alt §§:ne handla om olika ämnen, nemligen den ena om Sockneslämma och den andra om Sockne-Nämnd, hvilket är orsaken, hvarföre stadgandena äro åtskiljda och äfven hafva olika lydelse. Stadgandet, att sockneslämma må hållas på samma dag, sorn den utlyses, har ansetts kunna leda till äfventyrliga följ ler vch icke vara behöfligt Detta stadgande finnes redan i den nu gällande Socknestämmoförfatlningen, och då erfarenheten mången gång visat nödvändigheten deraf, hafva Ulskolten icke kunnat undgå att föreslå dess bibehållande, ehuru under föreställning, att det framdeles torde kunna upphöra, om inrättningen af Sockne-nämnder vinner åsyftad utvidgning.
ximativ beräkning, fyrfartygs utläggande på Finnoch Grundkallegrunden skulle medföra en anläggningskostnad af 80,000 R:dr samt dessutom årligen föranleda en utgift af omkring 10,300 Ridr, Kongl. Majit, genom nådigt bref till nyssnämnde embetsverk af den 23 Mars nästlidna år, förklarat sig icke finna skäl att för närvarande förordna om vidtagande af annan åtgärd i afseende på de ifrågasatte ytterligare säkerhets-anstalterne i de norra farvattnen, än att Förvaltningen skulle ega att, såsom af densamma blifvit föreslaget, gå i författning om anskaffande och utsättande å Finnoch Grundkallegrunden af stora flaggprickar, samt inkomma med underdånigt förslag till den förändring af känningsbåken på Svenska Högarne, som kunde anses vara af behofvet påkallad. Då, enligt hvad sålunda blifvit upplyst, Kongl. Majit redan i nåder pröfva! och afgjort den i förevarande motion väckta fråga samt dervid beslutat anbringande af lämpliga sjömärken vid de uppgifna grunden, anser Utskottet någon framställning i sådant afseende från Rikets Ständer ej vidare vara behöflig, hvadan Utskottet vördsamligen tillstyrker att någon åtgärd icke må, i anledning af motionen, vidtagas. Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Jan. 1854, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om behofvet af närmare stadgauden i afseende på de genom Kongl. Förordningen den 20 Februari 4764 påbjudna årliga strömrensningar. Uti en inom Högvördiga Preste-ståndet vackt, till Allmanna Besvärsoch EkonomiUtskottets handläggning remitterad motion, har Herr Prosten Em.
Blifver Riksdagsman, medan Riksdag samlad är, eller under resa till eller från lliksdag, när man vet honom i sådant ärende stadd vara, med ord eller gerning ofredad, eller ock, efter Riksdagen, på våldsamt sätt i och för riksdags-göromålen antastad, straffes förbrytaren på sätt i lil § Regeringsformen sägs; börande erinran om detta stadgande i Riksdagskallelsen intagas. Skulle beifra låta. § 78. Ej må utsätta. Men öfverfaller någon inom Stånd, Utskott eller Ståndens gemensamma sammanträde den andre med hugg och slag, eller nyttjar emot honom vapen, håfve den angripande förverkat lifv et; och må han tjenstehjon. Ej må — utsätta. Men öf verfaller någon inom Stånd, Utskott eller Ståndens gemensamma sammanträde den andre med hugg och slag, eller nyttjar emot honom vapen, varde straffad efter allmän lag; och må han tjenstehjon. Ti^yckfrlhets-Förordiftlngeii. § l. 8:o. Vid rättegångens kalla. in - kalla, 8:o. Vid rättegångens — in - Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 16. 5 Skulle böter. Har Boktryckare, utan Författarens eller Utgifvarens tillstånd, dess namn en Skrift åsatt, straffes med fängelse å fästning från och med Två Månader till och med Ett år. 9:o. Hvarje Skrift ensak. Lag samma utgifva. Utgifvare utgitver. Hvilken som å en Skrift bedrägligt titelblad eller orätt författareeller utgifvare-namn utsätter, straffes med fängelse å fästning från och med Sex månader till och med Två år. Diktadt keintad. 10:o. A hvarje — förlustig. Utsätter någon å tryckt Skrift falskt Boktryckarenamn eller orätt tryckningsort, skall han derutöfver dömas till fängelse å fästning från och med Två månader till och med Ett år. Hvad — beskaffenhet. § Under anses: l:o. Hädelse emot Gud; Brottet skall umgällas såsom i 1 Kap. 1 § Missgernings-Balken Allmänna Lagen stadgadt är, och Skriften konfiskeras. 2:o.
Huruvida jag sorn föredragande öfvervarit någon af dem, synes icke af Ulsk:s memor.,och jag är således icke i tillfälle att derom afgifva någon förklaring, hvilket i allt fall varit öfverflödigt, då allmänheten haft tillfälle b ed örn ma föt hållaudet; och jag hoppas , att icke under min tjenstetid hafva gjort mig känd såsom fiendtligt sinnad mot en sansad tryckfrihet, hvarom jag äfven kan åberopa Const.Utskis vid föregtde riksdagar till R. St. afgifna yttranden. Uti 3g:de anmärkn.punkten citeras såsom bevis påföljderna af andra hufvudlitelns besparingars anlitande, huruledes Konungens rådgifvare, i brist af medel å dessa besparingar , måst afstyrka en extra-ordin. kammar skrif var es billiga begäran alt Jör förrättad hdradskrif vare-ljenst i något öfver 2:ne år undfå hälften af den vid tjensten besparda lönen. Då detta Ulskts anförande icke innefattar någon mot berörde åtgärd riktad anmärkn., hvilken också icke kan med skäl äga rum, då någon laglig rätt till berörde arfvode i förevar, fall icke linnes; så torde någon förklaring i anledn. deraf icke vara erforderlig. Uti 58:de anmärkn.punkten anföres, alt bland öfriga Körningens rådgifvare äfven jag fortfarit all gifva H. M. råd, ehuru dessa råd hos H. M. njutit så litet förtroende, att fl. M. till ett högt embete och deltagande i en del af de inför H. M. hållna rådslag förordnat en man, om hvilken jag yttrat att jag äfven för min del fann honom icke kunna anses vara en tjenlig och lämplig person till samma höga och vigliga embete. Den i Juli {. ra.
Yidkommande åter frågan, huruvida de af motionären uppräknade Kronoparkerne må få styckas i mindre lotter, än de blifvit af Kongl. Majit och Kronan försålde; så, enär säkerheten för Kronan att utbekomma den vid försäljningen fastställda årliga räntan hufvudsakligen derpå beror, att lotterne icke hafva den inskränkta vidd, att, sedan skogen blifvit förstörd, den mindre fruktbara marken omöjligen kan gifva en afkastning, motsvarande egarnes eget underhåll samt den fastställda årliga räntan, finna Utskotten det af motionären gjorda förslag icke sakna skälig grund; och Utskotten skulle icke hafva tvekat att dertill tillstyrka bifall, så framt motionären yrkat en allmän föreskrift af denna syftning för alla de af Kongl. Maj:t och Kronan på samma sätt afyttrade Kronoskogar och Parker. Vid den inskränkning, frågan deremot nu af motionären erhållit, måste Utskotten anse saken vara helt och hållet en localangelägenhet, om hvars ordnande vederbörande ega att hos den administrativa myndigheten anmälan göra, men som icke lämpligen kan blifva föremål för en allmän Författnings åtgärd; hvadan Utskotten ock hemställa, att motionen icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 9 Mars 184r - STOCKHOLM, Nordströmska Boktryckeriet, i84i - Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 56. 1 N:o 56. Alik. lill Exp. Utsk. den 19 Mars, kl. 10 f. in. Betänkande, i anledning af väckte motioner cm ändringar af För-, futtningarne, rörande laga försvar och lösdri/veriet, samt om inrättande af friv ill ga arbetshus och tvångs-arbetshus, m. ni. Uti desse ämnen hafva lill Utskottens gemensamma handläggning blifvit öfverlemnade nedanstående motioner, nemligen; fran Häglof. Jlidder skåpet och A deln \ af Herr Bibbing, Bengt: som anfört, att, då erfarenheten nogsamt vitsordade, att
Contoirets Räkenskaper, och kan sä mp5ct mindre tjena kill Riksgälds - Contoirets underrättelser, som Contoirets äliggande endast bcstär deruti, att wisa redo för hwad som wärkcligcn inftutet, och frän Landt-Ränterierne bliswit lefwereradt. Som i anledning af föregäcnde, ändamälet sä wäl med desse ärlige General - förslag som samman, draget ej är annat, än att Bcwillnings - Utskottet deraf fär upplysning och anledningar till de förändringar, som kunna finnas nödige wid BlwillningS - Förordningens upprättande, och äro icke behöflige wid Riksgälds - Contoirets Redowisning, hwarom jag i det nrgaste gjort mig underrättad, torde jag i ödmjukhet fä underställa Högloft. Ridderstapkt och Adelns omprbf ning - Den M October. 4719 ning om icke beha Riksgälds - Contoirets ökade göromäl af General - förstagens emottagande och sammandrag kunde fran Contoirets befattning bliswa skiljde, i synnerhet som detta Riksens Sän d vs Werk, sä til! sägandcs är oupphörligt Mosätt med bäde Ut - och Inrikes brxvsamma göromäl, widlöftig srriftwcxling samt Räkenskaper och Böckers förande m. m. och om wid inträffande Riksväg, Riksens Högloft. Ständers Bewillni .s-U:skokt skulle bchbfwa taga underrättelser af nämde Generella förflagcr och summariska sammandrag, kunde de hädanefter som före detta af Lands - Contviren förfärdigas, och till Kongl. Kammar« Cvllegium elser Kammar - Rätten hlifwa aftämnadc, där de i jämförande med Tarerings-längderne kunna behörigen blif» tv ; granffade, hwarcfker sedermera de summariske sammandragen med mera tillförlitelighct kunna upprättas. Till närmare skärffädande torde detta mitt Memorial till Riksens Högloft.
Egare eller innehafvare af jord, hvilka inom någon del af riket Hypotheks-förening önska bilda och till delaktighet deruti för ett belopp af minst en million Riksdaler Riksmynt sig tecknat, söke derå Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse och ingifva derjemte ett i öfverensstämmelse med de i denna förordning stadgade grunder uppgjordt förslag till det reglemente, de i sådant afseende för sig antaga vilja. § a Såsom delegare i Hypotheks-förening må ej andra vinna inträde än de, som inom det område, föreningen omfattar, egare af sjelfständig jordlägenhet äro, och sin egandorätt dertill styrka; så ock innehafvare af fideikommiss-egendom, derest fideikommiss-stiftelsen egendomens inteckning och belåning medgifvit, eller Kongl. Maj:t funnit skäligt tillåtelse dertill meddela. För jordegendom, som under någon stads domvärjo lyder, må ock inträde i Hypotheks-förening kunna beviljas, derest genom bevis från stadens magistrat styrkes, att den, som inträde sökt, till grunden egen, fri och ständig rätt innehar. Sammans. Statsoch Banlio-Utskotlets Utlåtande M 24. § 3 Det varde, för hvilket jordegendom lill delaktighet i Hypotheks-förening må antagas, kan antingen efter bevillnings-taxering eiler efter särskild värdering bestämmas. Tages dervid taxeringsvärdet till grund, må delaktighet i föreningen till högst två tredjedelar deraf kunna beviljas. Bestämmes egendoms-värdet efter särskild värdering, må delaktighet i föreningen för högst hälften deraf kunna medgifvas; föreningens styrelse alltid obetaget att, efter sig företeende omständigheter, delaktighetens belopp, så i det ena, som i det andra fallet, derunder nedsätta. § 4. Der delaktigheten efter särskild värdering bestämmes, må åbyggnaderna å egendomen ej i beräkning tagas. Ej må eller i något fall jordegendom till delaktighet i Hypotheks-förening antagas, der ej de för jordbrukets bedrifvande nödiga åbyggnader å densamma äro mot brandskada försäkrade i någon af de med vederbörlig stadfästelse försedda försäkrings-anstalter inom riket. § 5.
Tysklands rättsförhållanden redan vid medlet af sextonde århundradet erkänd och genom fördrag befästad samt sedan genom Westfaliska freden under Sveriges inflytelserika deltagande erkänd inom europeiska statsförbundet, nemligen den, att hvarje stat eger frihet alt sjelfständigt och oberoende af andra bestämma den kyrkliga trosbekännelse, hvilken den ville omfatta eller såsom sina medlemmars godkänna, dock under förbehållen frihet för de undersåter, som hade annan kyrklig tro, alt få ur landet utflytta. Spridningen af protestantismens läror hade likväl framkallat förhållanden, som vållade att genomförandet af dessa grundsatser icke blef allestädes möjligt. Vid och efter den tid, då, efter den första skakningen genom reformatorernas predikan, romerska kyrkan börjat återvinna sans och fasthet, hade inom en stor del af Europa olika trossamfund vunnit hvarje ett större antal anhängare, än att någotdera kunde tillintetgöras. Sedan blodiga förföljelser och borgerliga krig, som flerestädes rasat inom ländernas egna sköten, visat fruktlösheten af alla bemödanden att återställa kyrklig enhet, föreskref nödvändigheten religiös tålsamhet såsom statsgrundsats. Denna nödvändighet gjorde sig gällande inom medlersta Europa och England, då deremot Yest-Europas sydligaste delar uteslutande hemföllo till den genom Tridentinska Mötet stadgade romerska kyrkan, men Skandinaviska Norden, jemte delar nf Tyskland, uteslutande upprättade den Evangelisk Lutherska. Inom de länder, hvilkas innevånare delat sig i olika kyrkliga partier, bestämdes för dessa en olika andel i borgerliga rättigheter, likasom ock större eller mindre frihet till offentlig gudstjenst.
I det föregående är ådagalagdt, att vinsten per mil, vid användandet af de svagare i stället för de starkare rälerna, endast utgjorde 19,920 R:dr och således för 2 mil 39,840 R:dr Runt, Jemför man nu denna vinst vid användandet af svagare räler med den, genom behofvet af ett större antal mindre lokomotiver, uppkommande förlusten, så visar sig, att de starkare rälerna och lokomotivcrna äfven i ekonomiskt afseende äro de fördelaktigaste**). Men det är icke allenast dessa förhållanden i afseende på rälernas styrka och rörelsematerielens första uppsättning, som böra tagas i öfvervägande, utan äfven följande omständigheter, hvilka i hög grad öka företrädet af den starkare lokomotiv-konstruktionen, som vid Statens jernvägsbyggnader blifvit antagen. Då, för att uträtta samma arbete eller framdraga samma tyngder, 3:ne lokomotiver, i stället för ett, måste användas på en med svagare räler belagd bana, så inses lätt till hvilken grad driftkostnaden derigenom kommer att ökas; och om man t. ex. antager, att 250 mil dagligen trafikeras, så skulle denna kostnad för ifrågavarande miltal med ränta på ränta under 20 års tid, säkert växa till en lika stor summa, som Kapten Nerman anser vara “onödigtvis bortkastad" genom *) Enligt Löjtnant Nermans uppgift skullo ett lokomotiv, passande för 15 tt :s räler, endast draga 5 vagnar med 110 passagerare jemte tendern. **) Det kan icke bestridas, att 2:ne mindre lokomotiver ofta skulle kunna besörja rörelsen; ja, någon gång äfven ett; men en utbildad trafik, som tager de större lokomotivernas hela kraft i anspråk, behöfver 3:ne mindre på 15 tt :s räler, och om de sednares hela antal da och då blefve obehöfligt, måste det dock finnas. 12 Bilaga till Stats-Utskoltets Utlåtande N.-o 86. användandet af de tyngre rälerna om 21 i €1:s vigt å Statens jernvägar, i stället för de lättare om 15 ff per fot.