Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskotten medgifva, att då en person styrkt sig vara uppfinnare af någon ny inrättning eller arbetsproduet eller dervid upptäckt någon förbättring, han derföre, såsom i denna del utmärkande sig till samhällets nytta, framföre dess andra medlemmar, äfven derföre bör företrädesvis erhålla ersättning och belöning, hvilken, med minsta directe kostnad för Staten synes lämpligast kunna meddelas, genom en uteslutande rättighet till begagnande af hans uppfinning, så länge till dess denna ersättning kan anses skäligen fullgjord; men då Utskotten, vid granskningen af de grunder, som uti ofvannämnde nu gällande författning blifvit stadgade, funnit desamma, i likhet med de i Frankrike gällande Brevetter och Englands Patenter, motsvara det åsyftade ändamålet: konstflitens uppmuntran , utan förnärmande af andras fria arbetsförmåga, hafva Utskotten ansett betänkligt, att tillstyrka bifall å det af Herr af Ekenstam uppgifne förslag, lieldst Utskotten frukta, att ett så vidt utsträckt beviljande af exclusiva Pri» i loo La^Utskottets Betänkandeti. vilegier, skulle omsider göra de fleste handtverk och inrättningar, åtminstone i särskilda delar, privilegierade i vissa personers händerj och dessutom gifva dessa en välkommen anledning, alt genom andras invecklande i, flerfaldiga rättegångar rörande beskaffenheten och tydningen af deras uppfinning eller förbättring, söka Utvidga sin uteslutande rätt på ett sätt, som kunde blifva för andre Näringsidkare i hög grad förnärmande; hvadan Utskotten ansett sig icke kunna, i anledning af förevarande motion, tillstyrka någon Riksens Höglofl. Ständers åtgärd; hvilket dock allt till deras egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 29 Augusti i8a3. Riksens Högloft. Ständers Lag samt Allmanna Besvärsoch EkonomiUtskotts Utlåtande) öfver gjord anmärkning vid Uttkottcns Betänkande, i anledning af väckte förslag dels i afseende på grunden för hemmans skyldighet, att deltaga i kyrko och FrcstegäråsByggnad, samt LagUtskotttts Petänkantiett.
Betänkande, JS:o. 5 iler den practiska bildningen säkrast inhemtas, samt i öfrigt emot Utskottens beslut i de delar, der Cornmunerne hindras att sjelfve öfverenskomma och stadga orri de fattigas barna-försörjning, undervisningstiden m. m.” Härmed förenade sig Anders Andersson frän Skaraborgs Län. STOCKHOLM, Nords t rom ska Boktryckeriet, 1840. Statssamt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottens Betänkande., N:o 6. I N:o 6. Ant. till Exp. Utsk. den 7 Juli, kl. 6 c. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om LärareSeminariers inrättande, samt förändringar vid Lärare-beställningars tillsättande, m m.
Låt mig i alla fall tro, att jag i dig, snälla Clara, har en vän. En vän, som råder mig eller om icke råd hjelpa, som tröstar mig, eller åtminstone vet hvad jag vet och delar min smärta. Vill du bli mig en sådan vän? O ja, af mitt innersta hjerta. Ser du, jag har inte tagit min hand ifrån din; jag vill vara din vän ... Men är du olycklig, Otto? Hvem älskar du? Jag älskar icke Helena, så som jag det borde, men någon annan älskar jag ej. Tro mig det, Clara! Och du talar ändå om smärta och råd och dylikt. Hvad menar du? Om din kärlek blott är i sin gryning nu, så blir det väl ändå snart ljus dag, och då älskar du henne verkligt. Jag förstår dig inte. Jo ser du, lilla vännen min, nog är det ändå så, att vi menniskor inte kunna sjelfve skapa vårt öde. Det kommer oundvikligt; det kan förvandla en vis till dåre och göra den, som var allas glädje och förhoppning till en rik tårekälla. Aldrig har Otto förr talat så! Förlåt mig, goda Clara; jag skall inte heller framdeles tala så. I stället skall jag för att roa dig berätta en dröm, som jag engång drömt i min lefnad. Nu berättade han för henne den föregående nattens dröm. Han berättade den dock icke alldeles såsom den var; ty dels minndes han den icke troget; dels gjorde han, såsom man i allmänhet gör, då man berättar drömmar skänker dem ett större sammanhang, än de verkligen ägde. I det fall var han icke ärlig emot Clara, att han ej uppgaf rätta tiden icke heller rätta hufvudpersonen, drottningen. Hvarföre sade han icke, att det var den flicka han i går såg, som var drömmens hjeltinna? Var han rädd for sig sjelf, sitt öde och henne? Han hade nästan samvetsqval, då han för den flicka, som lofvat honom en oegennyttig vänskap, med flit förfalskade sin berättelse. Men han var menniska och han var svag. Och du säger dig verkeligen blott en gång ha sett den der flickan, som spelte en så stor roll i din dröm. När var det; hvad heter hon? Begär inte svar på denna fråga! Låt mig någon annan gång upplysa dig derom. Men säg mig nu, ha drömmar någon betydelse?
Vid arbetareköket deremot mottages undervisningen nästan omedvetet, under det eleverna arbeta för att At middagsgästerna bereda en billig och smaklig miltid. Anstalten har börjat sin verksamhet ined ett på enskild väg insamladt mindre kapital, och anses nu, efter at1 hafva arbetat ett par år, kunna bära sig sjelf. Den ledes af två föreståndarinnor, en för de inre anordningarna, elevernas undervisning i sömnad m. m., sanit en för matlagningen. Dagligen bespisas der 2 A 300 personer. Arbetareköket är ocksa ett uttryck för den tanke, som vid mötet uttalades: “ Gif arbetaren tillfille att äta tillräckligt och god niat så super han ej. ‘ Då vi vor0 i Danmark, ville vi naturligtvis gerna se eii folkhögskola, och n-iottogo derför med tacksanihet den inbjudning en af våra tlanska vänner skaffat oss att besöka H,jörlunde folkhö@o] a, belägeri ett par ini1 utanför Köpenhamn. Skolan förestås af Kand, M. Pontoppidan. Sommarkursen pågick med 2.5 flickor. Undervisning i svensk gymnastik hade lemnats eleverna; och uppvisningen, soni egde rum då vi besökte skolan, tycktes göra all heder å t så väl lärarinna som elever. Åskidarne, 2 ii 300 personer, åhörde derefter med intresse en redogörelse från Kvindesagsm0det, om rösträttsfragans olika ställning i de nordiska landen. Deras uppmärksamhet var ett tydligt bevis för huru uppodlad landtbefolkningens uppfattning blifvit genom de i Danmark så allmänt förekommande fiiredragen. Nästan livarje församling har sin föredragssal. Kostnaderna för föredragen ocli salens iinderhåll bestridas af försanilingsborna, hrilka efter r i d och lägenhet betala en Arlig afgift för salen och hafva sedan rätt att fritt ahöra föredragen. Qvinnofrggan är ett ämne, som äfven i småstäderna och p i landsbygdeii omfattas nied stort intresse. Dansk Kvindesanifunds styrelse offrar derför både tid och möda, för att kunna tillmötesga den begäran efter föredrag i qvinnofrågan, soin ofta framställes från olika delar af landet.
P. 4o5. —- om LagUtskottets Betänkauden: 1) angående ändring i 1 Art. 4 §• af HallOrdningen 1770; 2) om tillägg i ansvarighetslagen för Riksgälds-Contoirets Fullmägtige med afseende å utbetalningen af mindre Credilivet; 3) rörande skydd för 'Taxeringsman. P. 4o6. — om BevillningsUtskottets Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets förslag till en ny CharlaeSigiUatteFörfattning. P. 4°6- 454 ProtocollsUtdrag, Ridderskapels och Adelns: om ConstitutionsUtskottets memorial rörande Konungens Proposition om upphäfvandet af io3 §. Reg.Formen m. m. P. 407. •— om ConstitutionsUtskottets memorial, rörande sättet för sluteliga behandlingen af frågan om inlösen af FilialDisconternes utelöpande skuldförbindelser. P. 407. — om ConstitutionsUtskottets memorial, rörande en till besvarande i Förstärkta Statsutskottet föreslagen Voterings-proposition. P. 408. — om nedannämnde Utlåtanden: från Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten, rörande öfverseende af de angående Markegångssättningarne utfärdade Föiffattningar; från Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten, angående sättet att bereda utväg till sysselsättning för häktade och bysatte personer. P, 4°8* -— om ExpeditionsUtskottets memorial rörande Borgmästare Haganders förslag i afseende pä Bibanget till RiksStåndens Protocoller, P. 409. — om remiss af ett memorial af Hr Hammarsköld rörande undersökning af de Civile Läroverkens närvarande beskaffenhet. P. 46r. -— om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens förslag till jemkning af RiksStåndens skiljaktige beslut i frågan om upphäfvande af Förordningen 1787, angående lifsstraff för obehöriga omdömen öfver de af Kongl. Maj:t vidtagne Författningar.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att PresleSt., som vidhållit sitt i ämnet fattade beslut, derjemte förklarat, att Utsk. af grundlagen saknat anledn. till den föreslagna voter:s-propos:n, då endast ett Stånd vid anslaget fästat i voterts-propos:n intagna villkor. BondeSt. hade ansett punkten icke erfordra någon åtgärd. Hr von Hartmansdorff: Saken är nu i samma skick, scm då R. o. Ad. förra gången fattade sitt beslut deröfver. Jag hemställer således vördsamt, att Ståndet måtte vidblifva sitt beslut. Men den anmärkn., som PresteSt. gjort öfver StatsUtsk:s förfarande, är så riktig, att jag skulle tro oss böra instämma deruti. Hr von Troil, Emil: Jag har icke deltagit i discussionen öfver detta betänkandes särskilda punkter, emedan jag i sanning trott att StatsUtsk. gått så långt i bemödandet att ställa till rätta det förvirrade skick, hvaruti nära nog hela riksdagen råkat genom i Stånds nya påfund att icke återremittera utan afslå framställda voterts-propositioner, att jag, för min del, icke trott mig böra gå längre utan öfverlemna åt Ståndens pröfning om de vilja begagna sig af detta StatsUtsk:s medlande förslag eller icke. I fråga om den punkt, som nu slutligen blifvit för R. o. Ad. föredragen och i anledn. af det yttrande, som Hr von Hartmansdorff derom sednast fällde, vill jag endast hafva äran fästa uppmärksamhet derpå, att detta ämne befinner sig för det närvar, i det skick, att ett Stånd beviljat anslagets fortfarande tili en K. tbeater, som icke är monopoliserande, och ett annat RiksSt. afslagit anslag till en K. theater, antingen den är monopoliserande eller icke. Således, om icke en votering i förstärkt StatsUtsk. kommer emellan, hafva RiksSt:n icke beviljat något anslag för detta ändamål. Det torde således vara nödvändigt, att frågan på ett eller annat sätt 16 H. 43 37S Den i3 November. varder sliten.
Ditt hår skall varda likt hängande guld, för hvart ord du säger skall en rosenbubbla gå ur din mun, fin och fager skall du vara att åse som ett markens blomster.” Sedan fogeln sagt detta flög han bort och flickan stod ensam och mol som förut. Men när hon slutat sitt dagsarbete och kom in i stugan var hon så skön att det skar i stjufmodrens afundsjuka hjerta och hon talade många hårda ord, sägande att hon nogsamt visste hur det plägade gå med arbetet när man mera handterade spegel, kam och förskönande oljor än det man borde hafva för händer. Flickan svarade hvad sanning var, nemligen att hon den dagen hvarken sett spegel eller förskönande oljor, och för hvarje ord hon sade kom der en doft af friska rosor från henns läppar och hon var som fogeln sagt: fager och fin som ett markens blomster. Stjufmodren var kunnig i allehanda konster och anade att någonting ovanligt hade händt, derföre skickade hon den följande dagen sin egen dotter till qvarnen, men stjufdottren måste gå ut på marken och valla svin. Bäst enkans dotter stod och mol kom fogeln, satte sig på qvarnen och sjöng: ”qvitter, qvitter, fogelqvitter, hungrig sparf på qvarnen sitter.”53 Men flickan jagade honom undan och förmenade honom att plocka af kornet, då flög han upp i ett högt träd och ropade: ”Elak och ond hafver du visat dig emot mig derför att jag synes dig ringa och maktlös, men ingalunda skall du förbli olönt derför. Högfärdig är du i ditt sinne och dig lär ingalunda väl gå i verlden, men något vill jag skänka dig till åminnelse af detta vårt möte, så att du aldrig med fagert tal må kunna lura någon. Som hopsnodda ljusvekar skall ditt hår hänga, hickande och stammande skall ditt tal varda och hvart du går skall du följas af en hoppande padda.” Derefter flög fogeln bort, men flickan sprang in till sin mor, och efter hoppade paddan. ”Hur ser du ut, dotter min!” utropade modren förskräckt.
Huruvida det af Herr Grefve von Platen omförmäldte meddelande, beröring och förening kunna, igenom Tafflarne vinnas, eller om dervid för d'-n god5» saken något blir uträttadt , öfv. till Höglofl. Ridderskapets och Adeina upplysta omdöme. Jag tror att Stånds» klubbar svara emot detta ändamål. Om, såsom jag fått anledning att tro, Stats; Utskottet vid sista Riksdag, 1 sitt betänkande i detta ämne föreslagit: att någon betalning skulle anordnas Herrar Taleman, för den kostnad de kunna använda vid deras såkallade representation j så hemställer jag vördsammast, i händelse Riksens Ständer skulle bifalla en sådan kostnad, om den icke nu genast, vid Riksdagens början, bör till belopp bestämmas. Likväl tror jag icke att Ständerne, af berörde betänkande, äro härtill förbundne, utan ödmjukeligen föreslås, att icke allenast TafFlarne, ytan äfven berörde representationskostnad, må. ifrån Riksdagskostnaderne uteslutas. Friherre Ankarsvärd, Car/ Hindric\ Emot Herr Grefve von Plåtens väckte motion, förande återupplifvandet af TalmänsTaffiarne, anser jag mig bora yttra , att jag tror det dermed åsyftade Represemanternes förtroligare umgänge, alldeles icke kunna befrämjas. Sådana större måltider blifva i min tanka hädanefter såsom hitintills af ganska likgiltigt införande på affairernes gång och snarare tidspillande, än någon annan nytta medförande i och jag anser dessutom redan genom klubb-, inrättningarn.e åstadkommit, allt hvad man kunnat önska för umgänges-tillfället emellan Stånden: men hufvudsakligast anser jag den hushållsoch besparingsanda, som vid detta, Riksmöte måste stämpla Riksens Ständers åtgärder, och vittna om deras tankar på hemman varandes belägenhet fordra, att Riksens Ständer uti intet fall slösa på sig sjelfve, hvarföre jag afstyrker Herr Grefve von Plåtens motion om återupplifvande af TalmänsTaffiarne. Herr Rothlieb, Axelt:
7 Till beredande af den förstärkning åt Bankens reela Fond» som blifver erforderlig lör att bringa densamma till det nödigt ansedda förhållandet af 5 till 8 emot utelöpande - Bänto-Utskottats Memorial N.o lii. 9 de Sedelstocken, berättigas Banco-FulimSgtige att, å de tider Fullmägtige finna tjenligast till Silfveruppköp, efter möjligaste bäsia pris använda : e) det år 1826 lyftade SpannmålsCre» ditivets belopp, R:dr 1,000,000 B:co; b) det af Rikets Ständer år 1823 Silfverköp, såsom ersättning för'uttagne Piastrar, anvisade Statsanslag af R;dr 66,666: 5a sk. Banco årligen; och dessutom, i likhet med hvad Rikets Ständer då jemväl be^ alutat: R;dr 266,666: 32 sk. af Bancovinsten årligen (från ecb med år 183o) och till med år 1834, samt e) de under samma tid årligen ingående 2 procent i Silfver, eller deremot svarande betalning i Sedlar , för de Fastighets-Lån, som efter år 2823 på serskildt utstakade grun-' der blifvit meddelade. Erinran. Denna stödjer sig på 4:60 punkten af Statsoch Banco-Utskottens Betänkande N:o 14, samt den Bib, till Riks-St. Trot. 1828 — i83o, 6 Santl, 3 B, 2, Iht. i© BancO‘Uiskcttels Altmoricl N.o ji l bifallna punkten, pag. 45, i Banco* Utskottets Betänkande 2V;o 5o. §. 8.
Ståndet med honom instämma i begreppet härom, utan ändock yrka proposition, åge han at förklara öfwerläggningen smilande, och förwiser malet til Constilutions-Utskottet. hwilket åligger at inom korrt förelagd tid inkomma med motiveradt och bestämdt utlåtande öfwer frägans stridighet eber enlighet med Grundlagen. Hwad Utskottet förI klarar icke wara deremot stridigt, deramapro I - position Den 8 Augusti. 7^1 proposition sedan icke wägras. Pröfwas det wara af motsatt beskaffenhet, mä den som motionen gjordt wända sig, der honom godt synes, til Conffitutions-Utskottet, pä sätt som Regeringsformens 84 L> föreskrifwer. 8- Z6. Intet ärende mä nedläggas utan Ståndets uttryckliga beslut, ej hetter något uptagas elter föredrag, s sä sent at beslutet derom kunde biifwa frugtlöst. 57. De allmänna beslut som uti et Ständ fattas, äfwensom hwad et helt Stand i egenskap af Riksstånd beslutit och annars rätt röra kan, meddelas de öfrige Ständen genom Utdrag af Protocollet. Mitt Ledamot, som ej i Ständets fattade besiut instämt, sin särskilta tanke hos de öfriga Ständcn anmäla, stände det honom fritt genom särskildt Memorial elter Dietamen. til Protocoltet, hwilkct mä Ständets besiut åtfölja. Lag samma ware dä nägon remisi gär frän RiksStänden til Utskott eller utlätande frän Utskott til Riks-Stand. Af Prolowlls Utdragen bora alltid fyra exemplar utskrifwas, af hwilka de irenne äfgä til Med - Ständen för at derstädes qwmblif.ra, och det fjerde eller sä kallade löpare, kringsändes, pätecknas i hwarje Stand af Secreterare!!, sanrt stadnar slutligen hosNidderffapet och Adeln för at i desi Archiv förwaras. Ständen mä jämwäl, i de fall dem lämpligt synes, genom utskickade
Här står nemi.: ”Till kostnader”nes bestridande vid de hållna taxeringarna etc. anslås en ”proc. af hela länets bevilln.summa, hvilken af Pröfnings”comiteen, innan den åtskiljes, fördelas.” Den som läser detta kan icke begripa annat, än att det ar bela länets bevilln summa, och icke procenten deraf, sorn Pröfnings-comitcen skall fördela. En redaclionsförändring , hvarigenom orden få den ställning att pronomen relativum kommer att stå i förhållande till det ord, hvarpå det har afseende, är således nödvändig; och jag skulle i sådant ändamål vilja föreslå, att orden ”en procent af hela länets bevilln. ”stimma” malle utbytas mot orden ”af hela bevilln.- summan för länet en procent.” Sedermera förekommer uti sista punkten af detta mom. följande ord: ” ingen efterräkning af bevilln.proc:n för föregående år äger vid beräkning eller utbetalning rum.” Deraf skulle man kunna sluta, att vid andra tillfällen efterräkning af bevilln.proc:n för en föregående lid kunde komma i betraktande. Sådant är likväl icke förhållandet, ty fråga om efterräkning af bevilln.procln kan icke vid något tillfälle äga rum. Jag föreslår derföre, att orden ”vid beräkning eller utbetalning” måtte utgå, och meningen erhålla följande lydelse. ”Ingen efterräkning af bevilln. pr oc:n för föreg: de år äger rum, ulan skall Prof n ings-co milden blott fördela den proc., som å taxeringsårets bevilln. sig belöper.” Gr. Hamilton: Den siste värde talarens anmärkntr, och isynnerhet den första af dem, finner jag ganska riktiga, och torde således Utsk:s förslag till öfverensstämmelse dermed böra rättas, ehuru någon olägenhet hittills icke uppstått af den anmärkta redactionen, som i flera år varit gällande.
Ut Supra. S. D. Ehuru Ridderskapet och Adeln den i5 dennes eftermiddagen, bifallit RiddarhusUtskottets den 9 i samma månad afgifne, samt den i4 derpå följde på bordet lagde, Memorial, i anledning af Riddarhus-Directionens hemställan om uppförande af en brygga och strandmur vid Riddarhusets tomt åt sjösidan; fann likväl Ridderskapet och Adeln nu för godt, att, uppå derom af Herr von Hohenhausen, Michael, väckt motion, förklara, att, enär verkan af den i berörde Memorial omförmäldte temporaira reparation af sjöbryggan framdeles upphör, samt nämnde brygga åter kommer i bristfälligt tillstånd, RiddarhusDirectionen då må äga, att, efter sig företeende omständigheter, samma brygga antingen å nyo reparera, eller ock alldeles ombygga, på sätt Riddarlius-Directionen kan finna lämpligt; hvilket Beslut Riddarhus-Utskottet borde Riddarhus-Directionen till behörig efterrättelse meddela. Ut Supra. Den so December /. mi 17* S. D. Vid förnyad föredragning af Riddarhus-Utskottets den i3 dennes aflåtne, samt den 17 derpå följde på bordet lagde, Memorial, med en ny Redaction af i3 §. 1 Art. i Riddarhus-Directionens Instruction; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma Memorial, tillika med den dervid fogade berörde Redaction, gilla, endast med den förändring, att i stället för de uti irsta perioden af Redactionen förekommande orden: efter ledigheten, borde införas: efter kungörandet. Ut Supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades Riddarhus-Utskottets den i3 och 17 dennes aflåtne, samt den 17 och 18 i samma månad på bordet lagde, tvenne Memorial: 1:0. I anledning af vackt motion om Riddarhusets Brandförsäkrande. 2:0. Angående svar å Kongl. Majrts Nådiga Remiss på Öfverste-Lieulenanten Arnold Du Ree's ansökning, att blifva Svensk Adelsman. Ut Supra.
I afseende på göromålen gälla till efterrättelse de af BankoUtskottet fastställda instruktioner, i hvilka Fullmägtige dock ega att vidtaga sådana förändringar, som kunna finnas nödiga och icke äro mot föreskrifterna i detta reglemente stridande; skolande likväl dylika, af Fullmägtige beslutade, förändringar vid nästkommande riksdag underställas Banko-Utskottets pröfning och stadfästelse. I afseende på 96 §, sorn innehåller föreskrifter rörande vården af Bankens redbarheter, hafva Fullmägtige yttrat, hurusom det väl vore rigtigt att reglementet innehåller grunden, hvarpå den ansvarighet hvilar, som tillkommer tjenstemännen i och för den dem anförtrodda vård, men att fördelningen af vården borde tillhöra instruktionerna, helst densamma måste rättas efter omständigheterna, och olägenheter visat sig deraf, att reglementet innehållit bestämmelser härutinnan. Med afseende härpå hafva Fullmägtige föreslagit uteslutande af de detaljföreskrifter härom, hvilka finnas i nuvarande l:a mom. af 96 § och hemställt att åt detta mom. måtte gifvas följande lydelse, hvars godkännande Utskottet härmed får hos Rikets Ständer tillstyrka: 2:o. Kontorscheferne, de biträdande kommissarierne samt de af verkets öfriga tjenstemän, som deltaga i uyckelyården, skola, en för alla och alla för en, eller der blott två äro anställde, en för begge och begge för en, ansvara för de under deras vård förvarade tillhörigheter. I öfriga momenten af denna § föreslås icke någon förändring. Sjunde artikeln innehåller i afdelningen f, §§ 97—102, bestämmelser angående bankostatens indelning och löneförmåner; varande i l:a mom. af § 97 upptagen tjenstemännens indelning i tjenstegrader, uti hvilken indelning icke någon förändring är ifrågasatt.
N:o 2, den öfverenskommelse blifvit träffad, att Landtm, och Talmännen borde hos RiksStm göra hemställan om utsättande af tiden för frågans företagande till afgörande, till det plenum, som komme att inträffa näst efter d. 14 i denna månad; men denna hemställan hade H. Ex. hvarken bordt eller kunnat framställa innan den föredragning af nämnde mern., som i dag borde ega rum, hade försiggått. Delta ansåg H. Ex. sig, i anledn. af några ledamöters i ämnet afgifne yttranden, höra nämna, med tillkännagifvaude alt berörde, ännu icke af II. Ex. gjorda hemställan, skulle blifva framsläld efter föredragningen af Const.Utskis nyssnämnde mern. Frih. Tersmeden hade i början af plenum begärt ordet, utan att afsigten med denna begäran varit II. Ex. bekant, och sedermera framställt en motion att med afgörandet af det hvilande Representations-förslaget måtte fä anstå till nästa riksdag, hvarom discussionen sedermera fortgått och hvarken bordt eller kunnat af H. Ex. förhindras. De talare, som anmält sig, skulle också än vidare blifva upropade, men II. Ex. trodde sig nu böra förklara, det han ansåg denna motion stå i så oskiljaktigt sammanhang med hufvudsaken, att den borde förekomma på samma gäng som Const.Utskis mein. Nio 2, enl. dess ordning på föredragnislistan blefve företaget, hvarföre densamma dä komme att af H. Ex. anmälas. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilh.i För den händelse, alt, i följd af Hr Frihis o. Landtmis förklarande, denna fråga numera blir lagd pä bordet, och någon vidare discussion derom icke anses böra ega rum, förrän Const.Utskis mern. Nio 2 förekommer, vill jag afstå ifrån ordet; men i fall Hr Frih. o. Landtm, anser discussionen kunna fortgå i samma riktning, omfattande samma ämnen, som förut blifvit afhandlade, utber jag mig att få yttra några ord. Frih. Sprengtporten blef i anledn. häraf af II.