Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För vanliga åtgången af Mjöl till Brödbakning och andre förefallande utlevereringar härstädes, äfvensom för den mäld, som hitintills till Brännvinsbränning vid Krono-Brånnerierne årligen blifvit alverkad år Eldqvarnen mer ån dubbelt tillräcklig, då, efter uppgift, å den samma kunna till Mjöl årligen förvandlas inemot 40,000 Tunnor Säd, och måste nödvändigt en Qvarn af så stort omfång i längden medföra mårkelig förlust, då Qvarnen ej ståndigt kan hållas i full gång, men dock likväl i de fleste delar kråfver samma kostnader för driften och vidmakthållandet. Hvad särskildt angår den uti Eldqvarnen anbragte TorkInrättning, så har, fast ån dess företräde framfor andre dylike, allmänt blifvit erkänd, likväl af Kongl. Directionen derifrån icke eller bort hemtas något våsenteligt stod, för inköpet af ifrågavarande
Grubb och Johan Mathiæ. ”Blancka Märeta” är tillegnad 36 af förf:s studenter, har prolog, epilog och 6 akter med hvardera 6 scener. Som titlen angifver, innehåller detta stycke en framställning af folkungaättens historia från och med Magnus Ladulås, som i en monolog redogör för sin bror Waldemars och sina egna öden samt derpå delar riket emellan sina söner och dör, till och med slutet af Magnus Erikssons regering, hvars sista öden förtäljas i slutmonologen af S:t Brita, som, sedan hon påpekat, att denna konungaätt fallit på sina egna synder, ”Altså genom inbördes kijff Är then kongzlige slächt om lijff,” hänvisar på kommande bättre tider under Wasarnas styrelse. Naturligtvis måste i denna tragedi mycket blott berättelsevis framställas i dialoger eller monologer; men alla de vigtigare tilldragelserna äfvensom de, hvilka beräknades kunna göra ett djupare intryck på åskådarna, blefvo på scenen föreställda. Så Magnus Ladulås’ afsked med sina söner och med Torkel Knutsson, drottning Märta, uppeggande Birger mot bröderna, hertigarnes landsförvisning, Torkel Knutssons förhör och dom samt hans utförande till afrättsplatsen, konungens fängslande på Håtuna och hertigarnes i Nyköping, hertig Eriks förgiftande m. m. Deremellan inflickas ett par kärleksscener emellan Birger och Märta, straffpredikningar af S:t Brita, Ingreds af Holstein klagomål öfver sitt öde att blifva nunna, samt, utan samband med handlingen, ett samtal emellan filosofen Godfred och Philippus Folkunge om en rätt adlig uppfostran, och ett dylikt emellan Mats Friare och Måns Läflare om bästa sättet att fria, hvilket samtal slutar med en Jigg. Trots den stora oformligheten uti denna i scener satta krönika, visar dock äfven den Messenii styrka i den dramatiska effekten och hans förmåga att ofta lyckligt sammanställa scener för frambringande af ett stegradt intryck. Den har äfven en viss märklighet såsom vårt första rent historiska skådespel, hvilket derjemte förråder en aning, om ock en dunkel, om det tragiska i folkungaättens öden334.
Då nu ånyo föredrogos de förnyade Utlåtanden som inkommit från BancoUtskottet N:o 36, Om tiden för återlösen af i Banken pantsatt Guld och silfver, samt från Lagutskottet N:o 128, Om strafFet för Hållkarl, som fordrar drickspenningar eller med ovett bemöter Resande; och N:o 129, Om Testamentens bevittnande och bevakning ; Fann BorgareStåndet, som bifallit Utskottens förra Betänkanden i dessa Ämnen, att nyssnämnda Utlåtanden endast borde läggas till handlingarne. S. D. Ånyo föredrogos BancoUtskottets Utlåtanden : Trot. Ut dr. d. 2 Aug. 1S23. 607 N:o 33, Öfver anmärkningar vid Utskottets jemte dess Betänkande IV:o 2 afgifna yttrande Bilagan Litt. H. angående Bankens LåneBiträde till Skara Stads Consistorium: och N:o 35, Likaledes vid Bilagan Litt K. angående den emot Rådmannen Kjellander anstälde Lagsökning för en odling lånsandel : Och emedan hvad Utlåtandet N:o 33 beträffar, det föregående Litt. H. blifvit af de öfrige RiksStånden bifallet, lät ock BorgareStåndet dervid bero; äfvensom Ståndet till det förnyade Utlåtandet JNko 55, lemnade sitt bifall. S. D. Statsoch Bevillningsutskottens Utlåtande N:o 352, i anledning af Motionen om aflöning för dem, som med uppbörden i Städerne hafva befattning, blef, vid förnyad föredragning, återremitteradt. S. D. BifölJos, vid förnyad föredragning, följande Memorial och Betänkanden: Constitutionsoch StatsUtskottens. N:o 43» Om beredandet af tidigare anstal - 6c8 Prat, Uulr. cl. 2 A tig. 1823. ter till tryckning af uppgifter öfver hvilanda Grundlagsfrågor. StatsUtskottets N:o 305, Om RiksgäldsWerkets tillstånd och förvaltning.
R:dr i penningar, samt i så kallade Jura Stolas omkring i3f R:dr, hvarförutan Capellförsamlingen, som består af 10 mantal, med en folkmängd af 4o3 personer, åt Capell-Predikanten upplåtit ett oskatllagdt torp med åker - *4 Stals-Utskoltels Utlåtande N.O 88. jord till 2| tunnors årligt utsäde och äng till 4 ^ass hö. Nacka Capellkyrka är belägen på ett afstånd af ij samt Erstaviks på 2| mils afslånd från moderkyrkan. i i:o Utskottet har jemväl erhållit remiss å Herr Biskopen, Doctor af Wingär ds motion om lönförbättring åt 5 Capell-Predikanter i Bohuslänska skärgården; och har Herr Doctorn och Biskopen öfver desses lönevilkor bifogat den uppgift, att 3;ne icke ega så stor inkomst, att bevillning derför kommer i fråga och alt de bägge öfriges inkomster vid i833 års taxering upptagits, den enes till 25o R:dr, och den andres till 233 R:dr lös. Ehuruväl det icke kan nekas, att ifrågavarande Capell-Predikanters lönevilkor äro ganska knappa och synas otillräckliga äfven för en tarflig utkomst; likväl oell då den grund i allmänhet är antagen och gällande, att Församljngarne böra sjelfve underhålla vederbörande Presterskap, samt ett undantag från denna regel i närvarande fall skulle medföra nödvändigheten att äfven till andra orter, der likartade förhållanden inträffa, utsträcka ett sådant understöd, finnér Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall å ifrågavarande motioner om serskildt understöd af Statsmedlen för ofvanomnämnde CapellPredikanter. 12:0 Kongl.
Utskottet icke är i tillfälle att bedöma ändamålsenligheten af berörde förslag, hvilket dessutom, enligt hvad uti den Nådiga propositionen jemväl finnes antydt, blott är provisionelt och i behof af ytterligare jemkningar, får Utskottet tillstyrka att Rikets Ständer, utan att ingå i bedömande af den uppgjorda löne-regleringen, till Kongl. Majits disposition ställa det äskade reservations-anslaget, 77,000 r:dr, med förbehåll, att de indebla lönerne, boställs-räntorne likväl deruti icke inbegripne, utbytas emot en gång fiir alla, efter de 10 sistförflutne årens medel-markegångspris, bestämda penninge-anslag, i den mån ett sådant utbyte kan författnings-enligt äga rum; hvarförutan, då vid regleringen icke kunnat tagas i beräkning den ersättning till betäckande af forsel-löner för. 2,456 tunnor spanmål, som af indelningarnes indragning blifver en följd, Utskottet föreslår, att Rikets Ständer må ytterligare i sådant afseende anvisa en rund summa af 1,000 r:dr, att, i man af behof, användas och äfvenledes innefatta egenskapen af reservations-anslag. I sammanhang härmed har Utskottet till behandling förehaft följande, hos Ridderskapet och Adeln samt. Presteoch Bonde-ståndet väekta motioner, nemligen : af hr Bergenstråhle, C., som begärt, att nuvarande antalet af vaktbetjeningen vid Jönköpings läns Lands-kontor och Kansli, hvilket i Kongl.
Vidare följer rörande årsheklädnaden: ”Ärs-Beklädnaden skall ej kunna af”fordras Rotehållarne oftare än Båtsmannen ”i sin Nummertour till Årseller Sommar”tjenst eller ock Sjö-Commendering upp’fordrasj, och aldrig mer än en gång un”der loppet af ett år.” Derefter står? ”Är Båtsmannen på en längre Sjö-F.x”pedition eller för annan orsak skull under 5o H. 11 Den 18 November e. m. ”under loppet af flere på hvarandra följande år ständigt tjenstgörande, så skall ”dock Roten icke någon ny Års-beklädnad ”prästera förr än Båtsmannens rälta Upp”fnrdringstour i sin Nummer-ordning inom ”Compagniet, och i sin proportionerliga ord”ning inom Båtsmanshållet å nyo inträffar, ”utan vilje Vi och Kronan honom under ti”den med Beklädnad förse.” Nu är förhållandet, att uppfordringen i en del orter inträffar oftare, än i andra. De så kallade RusthåilsCompagnierne uppfordras vanligen en gång hvarje år; Rotebåtsmännen åter hvart 3:dje år. Deraf uppkommer någon olikhet i afseende på beklädnadsskyldigheten Rustoch Rotehållarne emellan. Men jag talar endast om Rotehållet. Här står: ”Roten skall icke någon ny årsbekläd”nad prästera förr än Båtsmannens rätta "uppfordringstour i sin Nummerordning in”om Compagniet, och i sin proportioner”liga ordning inom Båtsmanshållet å nyo ”inträffar, utan vilje Vi och Kronan honom ”under tiden med Beklädnad förse.” Nu frågar jag, om icke äfven här är tydligen uttryckt, att Styrelsen insett, att Rotehållarne ej äro skyldiga att årligen skicka ny beklädnad till sine utcommenderade Båtsmän, som kanske finnas på Medelhafvet eller Söderhafvet, utan att de böra beklädas genom krigsmed len. Utskotten hafva i Den iS No vem lier e. in. också i deras första Utlåtande öfver deli Kongl. Propositionen, lika med mig, afstyrkl bifall dertill, på giltiga skäl, hvilka Utskotten i sednare
Detta är och förbi ifver för mig nära nog oförklarligt, och jag torde få speciell vända mig till Hr af Harmens med denna begäran, enär jag bort alt han ansett saken möjlig, och afseende måste fästas vid ett sådant yttrande af en ledamot, som är erkänd att ega en ganska stor affärsvana. Några yttranden, som här blifvit fällda, tyckas antyda derpå, att man med fullkomlig tillförsigt och odeladl förtroende kan öfverlemna denna sak uti Regeringens händer. Ingen kan i allmänhet hafva mer förtroende till Regeringen än jag, men uti detta speciella fall må det förlåtas mig om jag hyser ett och annat tvifvelsmål. Man har sagt alt R. Sits beslut uti denna fråga skulle utgöra ett föitroendevotum. Till hvem? Icke kan det vara till Regeringen, ty den har uti denna sak icke gjort det ringaste. Jag skulle snarare tro, att Regeringen icke ser denna sak med så särdeles blida ögon, åtminstone skulle man kunna anse sig berättigad alt draga en sådan slutsats, då vi här hafva sett en af Konungens rådgifvare, hvilken icke yttrat ett enda ord under den flera dagars långa diskussion, detta ämne framkallat, sedan öfverläggningen slutligen blifvit afslutad och beslut fattadt, upsla och tillkännagifva, alt han för sin enskilta del helt och hållet reserverade sig emot beslutet, en tilldragelse som uti ett utländskt parlament skulle hafva väckt mera förvåning än jag här kan omtala. Jag för min del får fortfarande förklara, att jag anser det vara högst nödvändigt, att R. St. noga tillse, det de icke för beviljandet af Statens garanti för förelaget upgöra några sådana stipulationer, att intet bolag derpå kan ingå, och alt man icke bör genom en föreskrift, så omöjlig alt efterkommas som den här ifrågavar:de, lemna frågans motståndare ett kärkommet medel 616 Den 1 September. i händerna att tillintetgöra hela företaget, hvarföre jag på det lif* ligaste anhåller om R. o. Ad:s bifall till den nu förevartde punkten. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.:
Blomsterparterrerna och växthusen voro vanvårdade och försummade, gångarne i parken och trädgården och de vackra skogspromenadernas slingrande stigar voro igenväxta, häckarne oklippta, de engelska gräsmattorna, som utgjort gamle herr Halls stolthet, tedde sig som betesmarker, och högar af torra grenar och löf, som ej blifvit undanskaffade förra hösten, lågo och skräpade på stora uppkörsvägen. Men detta betydde mindre, ty nu för tiden kommo sällan gäster till Gunnebo. Enkefru Hall hade aldrig varit synnerligen älskad för egen del, och det glada Götheborg roade sig numera öfverallt bättre än på Gunnebo, helst fru Christinas alltid osäkra lynne med åren och motgångarne blifvit allt elakare och elakare. Också var det ej med synnerligt nöje, som krigsrådet Koskull uppfyllde sin dotter Constances i bref gjorda anhållan att besöka hennes för detta svärmor och af henne utbedja sig en tjänst. Man visste aldrig i hvilket humör man skulle träffa den ettriga och skarptungade enkefrun, och fastän hon alltid tagit Constances parti mot sonen och gifvit henne rätt, då hon ändtligen skilt sig från honom, kunde krigsrådet omöjligen beräkna, hur det nu skulle vara fatt, ty enkefru Halls lynne kunde skifta flera gånger i timmen, för att nu icke tala om året, och det var öfver år och dag, sedan baron Koskull sist uppvaktade sin nådiga kusin på Gunnebo. Det regnade ihärdigt den augustidag, då baron Koskull ändtligen beslutat sig för färden. Enkefru Hall satt ute i peristylen i en gungstol med favoritmopsen i skötet, under det den andra mopsen ljuft slumrade i sällskapsdamens, mamsell Lönnes knä. Mopsarne rusade upp och skällde ursinnigt, när baron Koskulls Medevivagn stannade utanför huset. – Hvem är det, som kommer? ropade fru Hall till sin gamla sällskapsdam, som såg ännu sämre och hörde ännu mindre än hon själf. – Jag kan icke se, svarade denna i sin vanliga ömkliga och vettskrämda ton. Baron Koskull kom fram till de båda damerna och kysste enkefru Hall på hand.
Nathanael Ersson i Stafsgård 5 lispund 10 pund Erik Larsson i Jonsgård 11 d:o Pär Ersson i d:o 4 d:o Olof Carlsson i Stafsgård 16 d:o S:a 36 lispund 10 pund Och erhöll desse genast vanligt sockenstämmo bevis öfver saltpetterns inhemska tillverkning. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socken uti dess sockenstuga den 14 mars 1847. § 1. S.D. Erhöll församlingen del af Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse å ständig tiondesättning för Liths och Häggenås socknar af den 25:te september 1845, enligt hvilken tionden för de gamla hemmanen uti Liths socken är fastställd till 115 tunnor 20 kappar och för de uti Häggenås socken till 65 tunnor 8 kappar. § 2. Emedan bonden Olof Håkansson i Huse, tillkännagaf sin önskan att erhålla befrielse ifrån sin i 5 års tid innehafda befattning såsom god man vid skiftesverket, beviljades detta, och waldes nu med enhällig röst i hans ställe till så kallad god man bonden Jonas Jonsson i Häggesta. § 3. Till följe af Konungens befallningshafvandes embetsskrifvelse till undertecknad af den 4:de februarii detta år, voro nu, efter förut skedd vederbörlig pålysning, församlingens ledamöter kallade och i socknestugan samlade för att uppgifva de inom socknen befintlige större myrtrakter, deras läge och ungefärliga storlek, i ändamål att under instundande sommar blifva i tillfälle att betjena sig af agronomen herr direktören A. Johnsons råd och undervisning om myrjords behandling för odling; hvarvid, och sedan bemälde landshöfdingeembetes skrifvelse blifvit uppläsen, i berörde afseende anmäldes: En myrtrakt söder om Kougsta by strax invid åkerhagen, af ungefär 15 tunnlands areal, hvarå dikning redan är påbörjad. En dito strax norr om Kougsta och Häggesta byar à cirka 5 tunnlands areal.
I följd häraf tillåter jag mig föreslå, att Rikets Ständer behaga, med uteslutande af de anmärkta orden: »i allmänhet», i öfrigt antaga den af Banko-Utskottet för Banko-fullraägtige tillstyrkta décharge. Häruti hafva instämt: vice Talmannen Ola Svensson från Malmöhus län samt Riksdags-fullmägtige Nils Svensson från Christianstads län och Per Östman från Wester-Norrlands län. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1860. Banko-Utskottets Memorial N:o 7. 1 i\:o t. Ank. till Exp.-Utsk. don 9 Jan. 1860, kl. 2 e. m. Memorial, med hemställan att Bankens, Diskont-verkens och Tumba Bruks embetsoch tjenstemän samt betjente måtte för år fSOO bibehållas vid dem beviljad tillfällig löneförhöjning.
Uti Den M October. 4705 Utk 2 § anser Zag det ordck förnämligast nog wädligk och ledande till Colliston emellan Justitiä-Ombudsmannen och Justitiä - Canlzleren. Jag tror derföre att här borde tydligt bestämmas hwad JustitiäOmbudsmannens äliggandc är, utan att säga hwad han förnämligast bör göra, och bfwcrlämna sädank till hanS wälbchag. 1 § af 1779 ärS Jnstruction för JustitiäCanlzlercn torde bär ej wara ett sä vtjcnligt mönster, ehuru denna Jnstruction är nägot äldrig, af samma skäl som wid föregäende Z äro anförde, tror jag orden synaö och grof härifrän böra uteslutas och helt enkelt sägas, fel son, antingen härröra ifrän egcnnytta, wrangwlsa, wald och försumlighet rc. -rc. Förbrytelserna mäste wäl werkcligcn härleda siz rfrän missa orsaker, och icke blott hafwa utseende deraf, eller synas som sädana. Dessutom anser jag det wara af mycken nödwändighkt, att Justitiä - Ombudsmannen och Justitiä - Cantjleren underrätta hvarandra, hwilka förbrytelser eller förseelser be ämna äklaga eller äklagar, ty ehuru noggrant man söker urskilja deras befattningar, skulle likwäl ben händelse kunna inträffa, att en och samma Person blef pä en gäng actioncrad af bäda, och en twist uppkom emellan dessa Embetsmän, hvilkendera skulle fortsätta striden: Alt uti 5 § förefläs att Justitiä - Ombudsmannen icke fär uppdraga Actioner emot Bommare med flere ät andre än dem, som äro berättigade, att för andra wid Domstolar föra talan, anser jag wara enligt Lagar och Ordning, och kan för min del alldrig finna lämpligt eller till ändamälct ledande, hwad nägra pästä, akt Jvftitiä-OmbudSmanncn skulle fä uppdraga berörde befattning ät hwem han behagade.
Denna förordning skall en gång om året kungöras från predikstolarna, nämligen söndagen näst före Mikaelidag och åligger det alla värdar vid värdshus, källare, näringsställen och gästgivargårdar vid 5 riksdalers vite att ha denna förordning väl synlig på väggen. Haga slott den 24 augusti 1813. CARL. Kungörelse angående vidare fortfarande av de för det närvarande gällande tullavgifter å utländsk spannmål. Stockholm den 26 augusti 1813. Den tidigare utfärdade kungörelsen som skulle gälla till utgången av augusti detta år angående tullavgift på utländsk spannmål, skall fortfarande och tillsvidare gälla. Stockholm den 26 augusti 1813. OLOF E LAGERHEIM Berättelse om den Seger Hans Kongl Höghet Kronprinsen den 6 september 1813 vunnit vid Dennewitz, Samt de övriga segrar och fördelar Hans Kungl Höghet och Sveriges bundsförvanter under närvarande fälttåg erhållit. Sedan i januari månad 1812 har Pommern utan förklaring blivit besatt av franska trupper. Sveriges deltagande i kriget mellan Frankrike och Ryssland har slutligen blivit oundvikligt. Franska härens intrång i Ryssland sommaren 1812 och reträtten genom Polen och Preussen intill floden Elbe i Tyskland har blivit världsbekanta. Franska armens nederlag och ofantliga förluster har givit en förändrad vändning på kriget. Det tycks vara tid, att när den franska övermakten nu är krossad, Europas lugn och staternas självständighet återvinnes. Detta stora ändamål har förenat Sverige med Ryssland och Storbritannien. När de segrande ryska trupperna anlände till Tyskland, öppnade det möjligheterna för Preussens monark att biträda det Stora Nordiska Förbundet. I 6 år har hans länder förtryckts och utblottats efter den olyckliga utgången efter sista kriget. Flera tyska furstar slöt sig samman för att nå självständighet. Men kejsaren av Frankrike återkom med stora förstärkningar, vilket för ögonblicket gav honom övermakt. De förbundna armérna visade stort mod och tapperhet vid flera blodiga slag under maj månad. Stillestånd inleddes den 4 juni. Man hoppades på fred. Detta infriades inte och då ett längre stillestånd, bara skulle leda till att fienden ökade sin makt, uppsades detsamma och striderna började igen den 17 augusti. Nu hade Österike förenat sig med det Stora Förbundet. Den 18 maj återkom kronprinsen till Stralsund och blev med förtjusning mottagen av armén och innevånarna.
"Nå, mäster Sigfrid, kunnen J nu säga mig något om mig sjelf då?" frågade Carl efter en stund, betänksamt. Mäster Sigfrid tog hans hand, kastade en blick derpå, såg närmare, lade sin hand öfver ögat och sade slutligen: "Täcktes Eders Furstliga nåde tillåta mig, att efter stjernorna utkasta edert horoskop. Hvad jag i eder hand läser, vågar jag icke lika fritt uttala, som en ung flickas giftas öde. Jag är rädd att säga mera, än jag kan försvara. En krona fäller lätt ett hufvud, om än blott spåmannens. Det är nödigt, att först se om stjernorna besanna, hvad handens linier säga." Hertigen ryckte till. Om en stund frågade han: "Tror J ock fast och orubbligt hvad J läsen i menniskors händer och i stjernornas ställningar?" "Jag tror, att den makt icke bedrager, som skapat menniskohanden och som utstakat banan för stjernorna på fästet!" "Men kunnen J ock läsa rätt? Förstån J, hvad J läsen, eller är det kanske idel falskhet dermed?" Sigfrid Aronsson Forsius steg ett steg tillbaka, i hans vanligen lugna anlete uppflammade en blixt af vrede, men han qväfde den snart med att säga till sig sjelf: "Lättast bevisas, af misstanke om oädelhet, det sinne som råder inom menniskan." Högt yttrade han intet. "Nåväl", sade nu hertigen. "Ni må läsa i stjernorna för mig. Och dock vill jag icke obetingadt lita på edra ord. Ett prof vill jag hafva. Är hon, denna unga flicka, som J dömden brudkronan af, är hon icke gift inom fem år härefter, så antager jag eder till min stjerntydare." I sin själ tillade han: "och riksastronom;" men tillade sedan åter högt: "Är hon dessförinnan gift, så mågen J vakta eder för att fuska i ett handtverk, som J icke förstån.
Är af Rätten stadgadt, att ersättningen skall utgå i årlig afgift, rätte Nämnden uppskattningen derefter; och bör i detta fall ersättning bestämmas särskildt för det intrång, sjelfva anläggningen medför, och särskildt för det, som sker genom inrättningens skötsel och drift. Är fråga om Hera lägenheter, som tillhöra särskilda egare, varde ersättningen bestämd särskildt för hvardera. * § 14. Erfordras för ändamålet, alt blott en del af jord eller lägenhet afstås, och blifver jorden eller lägenheten, genom afskiljande af denna del, för egaren eller innehafvaren onyttig, eller uppkommer derigenom synnerligt men i nyttjanderätten; då bör hela lägenheten, enligt nu bestämda grunder, lösas, der egaren det äskar. I dessa frågor meddele Rätten beslut, innan Nämnden sättes, och må klagan öfver det beslut föras i den ordning, uti § 2 stadgas. 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 34. § 15. Har egare, efter väckt fråga om jords eller lägenhets afträdande, i uppenbar alsigt att vinna högre ersättning, å jorden eller lägenheten nedlagt kostnader, må desamma ej tagas i beräkning vid ersättningens bestämmande. § 16. Anser Nämnden nödigt att, innan hufvudsakligt beslut fattas, parterne ytterligare höra, närmare underrättelse i saken infordra, eller syn bålla, ege der rätt till. § 17. Hvad de fleste i Nämnden säga, gäfle för Nämndens beslut. § 18. Då Nämndens beslut lattadt är, låte ordföranden det upptecknas och af Nämnden underskrilvas; och lemne det sedan till Rätten eller på landet till domhafvanden. Ej skall dervid kungöras, huru Nämnden inom sig röstat, ej heller skola skälen för beslutet uppgifvas. § 19. ' Sedan Nämndens beslut så aflemnadt är, som i § 18 sägs, låte Rätten det i sitt protokoll införas, och meddele det parterne i laga ordning. : § ao. Hvad Nämnden beslutat skall till efterrättelse lända. Ej må i Nämndens beslut ändring någorstädes sökas. Dock ege ej Nämnden att sätta ut värdet lägre än ersättningsskyldig medgifvit; och der så hända skulle, att