Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller derföre, att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. på de tre morn., och att, sedan det fjerde blifvit uppläst, jag måtte återfå ordet. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. momme a, b och c, af 5:te punkten. Momentet litt. d. Frih. Palmstjerna: Då StatsUtsk. föreslagit, att R. St. skola bevilja län till anläggande af jernväg till Christinehamn, och för begagnandet af denna jernväg afgifter otvifvelaktigt blifva bestämda, skulle jag förmoda, att ordalydelsen i mom. må blifva sådan som Den 14 Juni e. m. 79 i fråga om hamnafgifter, och hvarom Flsk. jemväl något yttrat. Jag anhåller derföre om återremiss af detta mom. Hr von Hohenhausen, Mich. Si 1 v.: Jag anser stadgandet om kontrakt, i fråga om hamnoch jernvägsafgifter, hvarom Frih. Palmstjerna ordat, icke behöfligt. Dessa afgifter måste vara bestämde, emedan desamma kunna i annat fall vid derför gynsam konjunktur uppdrifvas, huru högt som helst d. v. s. som trafiken det kan medgifva. Hvad hamnafgifterne beträffa, så bestämmas de af K. M., sedan K. bef:de i länen och kammarcolhm blifvit i ämnet hörde. Denna Statens rättighet att bestämma dylika afgifter är bevarad i en K. förordning på 1820-talet, och af sådan anledn. hafva hamnafgifter icke bordt eller blifvit upptagne i denna punkt. Frih. Palmstjerna: Visserligen förefaller ordet kontrakt i detta mom. något besynnerligt; men som ordalydelsen i detta mom. är alldeles lika med det morn., R. St. vid sisth riksdag, i afseende på enahanda förhållande, antogo, och ordställningen sedermera icke undergått förändring, har jag dervid icke velat göra någon anmärkn. Hvad Hr von Hohenhausen i öfrigt anfört vill jag icke till besvarande upptaga, emedan sådant endast skulle föranleda tidsförlust.
Det förstnämnde förslaget, hvilande hufvudsakligen på en sådan grundsats, att det beviilnings-värde, hvartill fastigheterna varit taxerade vid den tid, då den gemensamma inteckningen blifvit sökt, skulle, vid yppad collision emellan egares och inteckningshafvares anspråk, utgöra måttstocken för hvardera fastighetens delaktighet i gälden, och medförande den väsendtliga förändring uti nu gällande intecknings-lagar, att fordringsegaren, som hitintills egt full säkerhet för sin fordran, så snart alla fastigheterne uppginge till den gemensamma inteckningens belopp, skulle äfventyra förlust deruti, om någon af fastigheterne icke vid utmätnings-auctionen uppginge till den summa , som, i mon af taxeringsvärdet, derå borde belöpa, tror Utskottet icke vara lämpligt i afseende på redan tillkomna inteckningar, emedan lidande kunde derigenom tillskyndas både egare och inteckningshafvare, hvilka, vid uppgörandet af deras köpeeller låne-afhandlingar, hittills ej haft anledning att fästa så stor vigt vid den ofta högst ojemna, och från rätta värdet betydd ligt afvikande uppskattningen till bevillning. Dessutom synas, emot serskilda delar af samma förslag, åtskilliga anmärkningar förekomma. Det andra förslaget åter anser Utskottet vara bygdt på så rigtiga grunder, att Utskottet icke tvekar att sitt förslag i hufvudsaklig öfverensstämmelse dermed uppgöra. Men som det egentligen endast afser en händelse, den nemligen då faslighet, som jenite annan fastighet blifvit för gäld intecknad, sedermera kommit i serskild egares hand, och icke heller för detta fall synes innehålla nog utvecklade stadganden, hvaremot ett annat förhållande, som icke sällan förekommer och som lika litet med det nyss omförmälde kan efter nuvarande föreskrifter med säkerhet bedömas, det nemligen, då 2:ne eller flere af de gemensamt intecknade fastigheterne blifvit, hvar för sig, å samma tid eller efteråt, med serskilda inteckningar besvärade, •— är alldeles förbigånget, tror Utskottet förslaget böra i så måtto utvidgas och förändras, att nämnde ofullständighet varder undanröjd.
Orkestern har just hämtat sig från » Kong Christian stod ved hoien Mast » och spelar upp till francaise. Man arrangerar sig bäst man kan, ty trängseln har blifvit förfärlig. Rundt omkring de dansande paren, som mera promenera än dansa, bilda sig kompakta massor af åskådare, och de långa, amfiteatraliskt ordnade bänkarna, som löpa salens längd utefter, äro fullsatta med hufvudsakligen äldre damer, som småleende följa de dansande paren, där söner eller döttrar virfla om, medan de tänka på sin egen ungdom och sin första, oförgätliga Innocencebal. Tiden är kort, och de få timmar, som äro anslagna till dansen, gå som en dröm. Valserna, som dominera programmet — af nio danser ha de lagt beslag på fyra — aflösa hvarandra, än öppnade af kronprinsen och hans bröder, än af kronprins Frederik och den ständigt leende prins Christian. Och mellan danserna, som utmärka sig för sin schvvung, men tyvärr också genom sin korthet, tåga paren, varma och upphettade, ut till buffetrummen eller hvila ut i det långa galleriet. Kunna vi väl använda tiden bättre än genom att egna någon uppmärksamhet åt damernas toaletter? A h, dessa toaletter! Hvilket hufvudbry har man icke haft för deras skull, hvilka kolossala pengar äro icke nedlagda på dessa hundratals brokaddräkter, och här försvinna de i mängden och uppmärksammas knappast af några andra än af en och annan särskildt intresserad iakttagare och af konkurrerande baldrottningar — nå, det senare är ju också meningen. Och dessutom! Man klär sig lika mycket för balens skull som för sin egen. Det är en illustration till kollektivitetens seger öfver individen. Kronprinsessan, som endast dansade två francaiser och kottiljong, bar en dräkt af 189$ i mycket ljust grågrön sidenmoaré med rika guldbroderier och långt släp, kring halsen en gnistrande briljantcollier, vid axeln porträtt af föräldrar och svärföräldrar, infattade i briljanter, och på hufvudet en krans af briljanter.
Utsk. ansåg likväl, att något stadgande derom ej vore behöfligt i lagen; ty det är klart, alt, om inteckningshafvaren sjelf medgifvit postposition af inteckningen, (och ulan ett sådant medgifvande kan postposition ej ske), så har han derigenom förlorat den rätt, han hade emot den ursprunglige gäldenären; hvilken i den intecknade fastigheten för hvad han kunde komma att utbetala, eger en säkerhet, den han genom postposition kan förlora. Då inteckningshafvaren genom denna postposition sjelf betagit honom möjligheten till en sådan regress; sä kan inteckningshafvaren ej heller längre hafva samma rätt, som förut. Detta är en fråga, som af domstolen afgöres, på rent juridiska grunder, och Utsk. ansåg således ej nödvändigt att derom intaga ett stadgande i lagen. Hr Printzensköld: Gr. Sparre har ansett denna § nödvändig, för att befrämja den enskilda kreditrörelsen; men jag får deremot anmärka, alt hvad i densamma hufvudsakligen stadgas, finnes redan stadgadt i den af mig förut åberopade § 6 cap. 5 UtsökningsB:n; och då inser jag intet skäl, hvarföre man skulle här, ehuru i andra ordalag, upprepa detsamma, synnerligen som genom dessa ordalag den omnämnda §:n i Utsökn:sB:n blir mycken tvetydighet underkastad; ty denna § 18 år så upprättad, att det vill synas som skulle inleckningshafvare ej vara i alla möjliga händelser berättigad att hålla sig till sedelutgifvaren; hvaremot den omnämda §:n Utsökn:sB:n stadgar uttryckligen såsom ovilkorlig rättighet för inteckningshafvaren, att vända sig till, vare sig sedelutgifvaren, eller också till den som innehar panten. Att LagUtsk., för den händelse att denna § 18 blefve antagen, ej fästat sig vid den af Gr. Lagerbjelke anförda anmärkn.-n, och detta på det skäl som Gr.
Förskott till bestridande af de på Riksgälds-Contoiret anvisade, så kallade Extra Stats Utgifter, kvilket förskott kommer att ersättas utaf de för nämnde utgifter särskilt beräknade och anslagne, framdeles inflytande medel (Bilagan N:o 10.) Förskottsvis bestridde omkostnader, i och för nästa Riksdag, till tryckningen af det antal exemplar af Rikets Ständers år i83o, församlade Herrar Revisorers samt Rikets Ständers Justistiae Ombudsmans Berättelser, hvilka skola intagas i Bihanget till samma Riksdags Protocoll i43:20. — Förskjutne kostnader för inteckningen af Götha Canal Bolags Förbindelse, i afseende på det Bolaget vid sednaste Riksdag beviljade Byggnads Låne Biträde 110:27. 9. Töd 1831 års slut ulbalancerade Interesse Fordringar lill större belopp, än vid 1829 års utgång i5,20i:43. 10. 'Alskillige utgifne Förskott mot redovisning. Större förskott, vid 1831 års slut, alt af Rikets Ständers Justitia3 Ombudsman redovisas, än förhållandet härmed var, vid 1829 års utgång R:dr 1,200: * Enahanda förhållande med förskottet till så kallade Contoirs Expencer 172:41.— Förskott till utgifter, i och för nya inredningen i Riksgälds-Contoirets hus 4,700: 602*4 Summa tillkomne fordringar, åren i83o och i83i, 2,109,368: 47* 5. Men när härifrån afgå de, under nyssberörde 2ne år, förminskade och försvunne Tillgångar och Fordrinr gar nemligen Genom Contant inbetalning.
Det är sagdt, att den icke behöfver rubbas: men tråden går sönder och för att lagas, mäste den upgräfvas. Likaså om den tråd, som löper öfver marken, behöfver lagas, så nödgas jag hafva trafik öfver min trädgård eller min åker. Bör det då kunna åläggas egaren att uplåta denna jord till begagnande utan att afstå den? Föreställen Eder hvad ohägn och obehag, jag kan komma att lida af denna ständiga trafik öfver mina egor; oell om det kan åläggas jordegaren att tåla sådant intrång i sin eganderält, hvad ersättning bör honom derför tillerkännas. Månne Utsk. som icke känner i hvad mån skada och ohägn kan Den 15 Februari. 7 jordegare tillskyndas, var i tillfälle att fullständigt bedöma frågan? Om hos Regeringen anmälan hade blifvit gjord derom, att sådana telegraf-linier komme att anläggas och man i anledn. deraf hos Regeringen hade begärt propos. om ett lagförslag; om Regeringen med den kännedom, som den med anledn. af en sådan framställning varit i tillfälle att inhemta, kommit till R. St. med en propos. af innehåll att de i Expropriationslagen af 1845 befintliga stadganden icke äro för delta ändamål tillräckliga; då hade frågan kunnat behörigen utredas, då hade LagUtsk. varit i tillfälle att yttra sig med kännedom om saken. Nu har något sådant utlåt, icke varit möjligt att afgifva. Under sådana förhållanden hemställer jag, om det hade varit rätt af Utsk. att föreslå en lag för förhållanden, som först framdeles kunna komma att existera, att föreslå en lag för en partikulär institution, som icke finnes och sannolikt icke kommer att finnas i vårt land. Jag måste säga, att jag skulle hafva funnit en sådan åtgärd, ett sådant förslag ifrån Utsk. löjligt. Den siste värde talaren frågade, om någon kan hindras att lägga en telegraf-linea öfver annans jord. Utsk. har svarat: nej. Jordegaren är pligtig att för detta ändamål, likasom för andra kommunikations-anstalter, afstå sin jord.
I fråga om syner å soldattorp stadgas i Kongl. Brefvet den 6 December 1834, att befälet, Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, A’.o 14, 9 befälet, som enligt tjenstgöringsreglementet bör hvart tredje år eller oftare undersöka, huru åboen fullgör sin pligt att vårda och underhålla det honom tilldelade torp, icke eger rättighet att dervid förelägga roteeller rusthållare någon förbindelse, sä framt desse icke godvilligt derå vilja ingå, samt att frågor om rustoch rotehållares åligganden skola afgöras af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, sorn, efter inhemtande af förhållandet genom af kronobetjente och tvänne nämndemän verkställd syn, eger i målet förordnande meddela. Då således de instrument, som vid bcsigtningar ä soldattorp kunna af befälet föras, lända endast soldaten till efterrättelse, och vid de syner, som af kronobetjent å dessa torp förrättas, beslut icke meddelas; i följd hvaraf ej heller något serskiljande af soldatens samt roteoch rusthållares byggnadsskyldighet kan vid upprättande af inslrument öfver sistberörde syner ifrågakomma, linna Utskotten motionären hafva till sin framställning, i hvad den angår soldattorp, saknat giltig anledning. Hvad Utskotten sålunda anfört, anse Utskotten innefatta skäl till den vördsamma tillstyrkan, att Anders Medins ifrågavarande motion må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stockhom den 22 April 1851. Betänkande^ i anledning aj väckte motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den ig December iSny, angående grunderna och vil koren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord och andre lägenheter f rån hemman. / v 1 detta ämne hafva motioner blifvit väckte, hos Högv. Preste-Ständet af Hr Kontrakts-Prosten Forssell, som anfört, att, genom tillåtelsen till afsöndring af jord Bih. till B. St.
Skulle dessa mina andraganden ej vinna framgång, måtte åtmindstone mig tillåtas, att trösta mig med den glada öfvertygelse, att allt hvad jag från Riksdagens början trott mig höra ordas om allmänna eländet, var en villa, en ledsam dröm, att folket skattar utan känning, och art värt Statsverk inga behof vet utaf. Annat skäl kan väl ej gifvas emot öfverfiöds skatts påläggande, Ätt vi öfverflödets förbrukare äga 3 röster vid Riksdagen, och att de, sorn jemt» öfverflödet ofta sakna det nödvändiga, blott äga en röst, — är just den omständighet som lifligast tänder hos mig det hopp, att de tre rösterne votera iör mitt förslag. Friherre Anckarsvärd, Carl Henriet Jag annar ej ingå i vederläggning af de beskattnings-' grunder, som Grefve Löwenhjelm nu föreslagit; Riksens Ständer hafva redan beslutat, att beskatta det så kallade öfverflödet ; och huruvida detta kan tåls den utsträckning den värde Talaren åsyftar, lemtiar jag att besvaras utaf dem, sorn med så val Taxeringar som Bevillningens indrifvande ägt befattning. Jag vill endast bestrida den billighet i Taxeringssätt Herr Grefve Löwenhjelm tror sig funnit, och jag fäster mig till d n ändan blott vid Artikeln Kortspel, och frågar, om det är rättvist, att den som, under torftiga omständigheter, 574 Dett 29 Maji. finner tröst och nöje uti att hela året om lagga patience med en och samma kortlek» betalaf lika mycket t öfverflöds-afgift för kortspel, som den, hvilken dagligen förbrukar flera paf kortlekar} skattar ej den ena i större proportion för sin patience, än den andra för sitt spel ; jag anhåller att denna min lilla anmärkning matte få medfölja Herr Grefve Löwen-* hjelms till Utskottet. Grefve Löwenhjelm: Jag upprepar , att consumtions-afgift vist vore rättare, men då denne ej är verkställbar, återstår ej annat medel, att beskatta den förmögne i någorlunda billigare proportion, än öfverflödets beskattande.
skaffa sig upplysning, huruvida barnets föräldrar eller syskon äro eller varit for någon smittosam sjukdom misstänkta ». Huru efterlefvas nu dessa föreskrifter? Och kunna de ens efterlefvas till fullo? I städerna går det väl i allmänhet an, och särskildt i hufvudstaden är vaccinationen nå- gorlunda väl ordnad. Rikt folk låta sin husläkare sköta om saken. Andra gå på klinikerna, där läkare vaccinerar, och där man på begäran alltid kan få animalisk vaccin. Men på landsbygden och i många småstä- der! Där ställer det sig annorlunda. Den, som skrifver detta, har under många år varit i tillfälle att se, huru det i allmänhet går till. Vaccinatörerna — klockare, barnmorskor och fältskärer — äro sällan kompetent^ att mer än högst ytligt undersöka barnens helsa. Äro barnen blott för tillfället fria från hudutslag, så är allt bra, och mycket sällan försöker man utforska de ärftliga dispositioner, som kunna förekomma. Det hela går på en höft. Själfva ympningen verkställes ofta slarfvigt. Gammal vaccin användes ibland, lancetterna eller nå- larne rengöras icke tillräckligt noggrannt, ja, det är icke så alldeles ovanligt att se okunniga eller vårdslösa barnmorskor använda af var eller blod grumlad vaccin. Hvem kontrollerar dem? Ingen! Jag har till och med en gång varit i tillfälle se en fältskär i en större stad — vid ett fall då vaccinen å vaccindepöten tagit slut — sälja vaccin till en barnmorska, hvilken vaccin vid närmare undersökning befanns vara ingenting annat än — saliv. Vid den s. k. » aftagningen » — då koppan skall öppnas och ympämnet uttagas för att användas å ett annat barn — eger ofta den största ovarsamhet rum. Och detta ehuru hvarje vaccinatör borde veta, att den allra ringaste förorening af vaccinen, i synnerhet af blod, gör denna oduglig, ja farlig. * * * Då vaccinationen skötes på detta sätt, kunna stora vådor uppstå. Och hvem gälla dessa vådor? Det dyrbaraste vi ega — våra barn. Och dessa vådor måste vi underkasta oss. Lagen tvingar oss därtill, dels vid vite, dels genom att i fall af tredska vädja till våld.
9) Tjänar såsom ett underbart utvärtes botemedel för alla sår, friska och gamla ärr, ros, hettblemmor, tistlar, vårtor, brännsår, förfrusna lemmar, kläda, utslag, spruckna, sträfva händer m. m. och förtager hufvudvärk, susning, reumatism, gikt, örvärk m. m. Detta medel bör, såsom första hjälp, icke saknas i någon familj, i synnerhet under influensa-,., koleraeller andra epedemier. Ett enda prof öfvertygar bättre än någon kungörelse. Äkta är denna balsam endast, om hvarje flaska är tillsluten med en silfverkapsel, som bär min firmastämpel: Adolf Thierry, Apotheke zum » Schutzengel in Pregrada » och är försedd med ofvanstående gröna skyddsmärke. Hvarest ej dep6t finnes torde man beställa direkt under adress: Schutzenget-Apotheke des A. Thierry in Pregrada bei Roliitsch-Sauerbrunm, österreieh Franko hvarje poststation i Skandinavien kosta 12 små eller 6 dubbelflaskor kr. Mindre sändas icke. Sändas mot efterkraf. t Kraft och verkan af den äkta engelska under-salvan. 1 Med denna salva hlef en 1 4 år ffsunmal för obotlig ansedd benröta fullkomligt l&amp;kt, nyligen äfven ett 22-arigt svart kräftartadt lidande. Engelsk undersalva är ett vid de svaraste, äfven gamla skador med det bästa resultat användt medel med utmärkt dragningskraft.
St. genom åtskilliga af deras ledamöter erfarit, att uti åtskilliga landsorter förskräckelsen föranledt dels menigheter dels local-aucloriteter till vidtagande af åtgärder för att spärra eller genom quarantainer försvåra communicationen orter emellan, anse de sig böra begagna detta tillfälle att inför E. K. M. uttrycka sin öfvertygelse om ändamålslösheten och skadligheten af dessa åtgärder, ehuru denna öfvertygelse torde vara stridande emot en genom farhågan för sjukdomen i en stor del provinser allmänt uttryckt, men, enligt R. St:s tanke, oriktig opinion. Då andra och mägtigare länders erfarenhet visat, att spärrningsanstalter inom landet ej förmått hämma sjukdomens framfart, utan mången gång snarare befordrat den, och då sådana anstalter t. o. m. i folktalare och mera tätt bebodda länder alltid medfört de menligaste följder för enskilda medborgares yrken, för industrien och rörelsen i allmänhet, skulle, hvad man äfven redan till en del D t n 3 September. 4i del erfarit, verkningarna deraf i ett land som Sverige blifva af en betänkligare art och på manga ställen, genom den nöd hvaruti enskilda personer försattes, gifva sjukdomen starkare näring. Under uttryckande af denna öfvertygelse, och under anropande af Försynens beskydd till ett skyndsamt hämmande af farsotens härjningar, är det på den redan ofia pröfvade visheten af E. K. M:s åtgärder och E. K. M:s kraftfulla beslut i farans stund, sorn II. St. und:st bygga den förhoppning, att E. K. M., utan afseende på en af fruktan möjligen förvillad opinion, lärer vidtaga sådana anstalter, hvarigenom sjukdomens alltid olyckliga följder må i möjligaste måtto förmildras, så att icke en stor del afdem, sorn ej falla offer för farsoten, bringas i en för deras Uppehälle förtviflad belägenhet. Frih. Cederström, Jac.: Här förekommer först att tillse, huruvida den ifrågavar. motionen af Gr. Frölich är allmän beskaffenhet eller ett ämne, hvaröfver R. St utan föregående remiss till Utsk , directe kunna besluta.
S. D. Föredrogos följande Stats-Utskoltets bordlagda Utlåtanden, nemligen: / N:o 186, i anledning af återremiss å Betänkandet, N:o 74, angående regleringen af utgifterna under Biks-statens Nionde Hufvud-titel: 5:te, 7:de, 10:de, 19:de, 24:de, 26:te, 28:de, 41:sta och 43:dje punkterna. Ståndet lät vid Utskottets yttrande i dessa delar bero. 8:de, 17:de, 21:sta, 32:dra, 36:te och 37:de punkterna; i hvilka afseenden Ståndet vidblef sina förut i dessa ämnen fattade beslut. 25:te punkten; hvarutinnan Utskottets framställning afslogs; hvaremot Betänkandets N:o 74 återstående punkter lades till handlingarne. N:o 187, i fråga om aflöningen för Presidenterne i vissa af rikets Kollegier. Ståndet förklarade sig vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut. S. D. Skedde ånyo föredragning af Banko-Utskottets nedannämnde, bordlagda Memorial, nemligen: N:o 44, i anledning af erhållna återremisser å Memorialet, N:o 37, lades till handlingarne; N:o 46, i anledning af erhållen återremiss af Utskottets Betänkande, N:o 41, bifölls ; N:o 46, i anledning af Riks-ståndens .beslut öfver Utlåtandet, N:o 42. Ståndet lät vid Utskottets yttrande bero; N:o 47, i anledning af Rikets Ständers beslut öfver Utlåtandet, N:o 43. Vid hvad Utskottet yttrat i Usta punkten, lät Ståndet bero. 2:dra punkten bifölls. S. D. Föredrogos åter följande Konstitutions-Utshottets Memorial, nemligen: N:o 22, med förslag till ändring af 35 § Regerings-formen, angående förtroende-sysslor.
Jag will icke draga i twifwelsmäl, at ' delta förhällande annu är uti minnet hos Högloss. Ridderffapet och Adeln; Men om nägon twekan härom skulle upstä sä äbcropar jag deremot det wid öfwerlaggningcn hällne Protocoll. Huruwida de öfrige Respective Ständen sedermera förenat sig uti Högloft. Ridderstapet och Adelns ofwan omförmälte beflut, deröfwer kan jag ej med nägon säkerhet mig yttra, hwadan det ock lärer blifwa nödigt, att härom inhemta nödig kunskap. Emedlertid och som Högloft. Nidderffapets och Adelns merberörde beflut är tagit, uti en werkelig Bewillnings-fräga, hwarutinnan likmätigt Rcgerings-Formens stadgande antingen alla fyra Ständens sammanstämmande beflut erfordras, eller ock, i händelse af ffiljaktighet dem emellan, angörandet, deraf bör ankomma päHöglofl. Bewillninge-Utffottcts stora Nämnd: Altsä och därest befinnas ffulle, att öfrige Ständen, ännu icke öfwer förberörde fräga sig utlätit, häller jag före, att Wälbcmälte Ständ mäge genom en Deputation frän Ridderffapct och Adeln anmodas deröfwer sig yttra.
De från £Riketö ©tänDer unDer ft fl förflutna riksDag till •SCongl. SDlaj:t inkontna uttDerDåniga fkrifwelfer meD förflag till lagförän» Dringar, hvilka itongl. 3Jiaj:t viD pröfning Deraf efter rikéDagenö flut icke funnit goDt att bifalla, fall färfilD berättelfe, innefattanDe jemväl De fal, font IfnDrat förfagené antagande, varDa 9vtketö ©tänDet* tneDDelaD. SBapenbfniit: Slrmeen l>ar unDergått årliga vapenöfningar till Den utfräcfning flJruf‘ 01$ färfilta befaffenhet, f)iDartill anflagcn fötanleDa ocf) lemnat tills gång. ©efutom Fjär Den inDelta folDatenö verkfamlfet till någon Del varit anlitaD i od) för fommenDeringar till förfärkntng i fäfningar od) garntfonö.-orter, till fångbevakning od) till allmänna arbeten. 2lf beväringösmanfapet fjär hvarje åtö klajj blifvit i vapen öfvaD unDer Den l)ärför befäntDa tiDen. strmccnä 2(rmeenö materiel l>ar blifvit unDerljållen od) kompletteraD, i Den macUf* mån bet