Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi göra som » sångfåglarna vid Djursholms skola », när deras sånglektion är slut. Vi ropa: &gt;Mera, mera! » Gurli Linder. Svensk vinter. ' ^f Än en vehlig fågellek; Hellre ramatag med björnar Än de tama djurens smek! Hvad är vindarna, som hviska, Emot det jag hörde nyss: Stormens härold med sin piska, Klatschande liksom en ryss! Veklig låt du stolt begabbar, Kräfver den förutan värn — Vinter! Du är björn, som drabbar, Rymdens örn med klor af järn! Kall och bister var den dagen, Då du nedsteg nordanfjälls, Härd och trotsig uti dragen, Klädd uti din hvita päls. När som allt rundtorn dig bräekes På ditt vilda segertåg, Som af domsbasuner väckes Hvad som nyss i slummer låg. Så af norrskensglans du timrar Upp ditt ljusa sagoslott; Arla det och särla skimrar Uti silfver och i blått. Sol går fram med högtidsflamman! Stormens stämma uti dur Under strålars lek tillsamman Viger dig och all natur. Fjällen stå i isens pansar — Bröllopsdräkten som du bjöd — Himlen binder purpurkransar TJiaf kvälloch morgonglöd. All naturen är dig trogen — Se i ljus dess anletsdrag! Festligt slår den gröna skogen Sina djupa harposlag. Vattnens vrede Leviatan Uti bojor lägger du; Och den hvita vintergatan Ar din Eriksgata ju. Hvad har du i hjärtat inne, Norra polens ättelägg? Ty jag blir så glad i sinne, När jag ser dig, berserkskägg! Det är något från din lunga, Hvilket ljuder fosterländskt; Det är något få din tunga, Hvilket är så äkta svenskt! Ejnar. • — • 7- Våra döttrars framtid. |f|Met egna hemmet är j u otvifvelaktigt eti^&gt; kvinnans rätta, ja, hennes ädlaste verksamhetsfält, det område där hon i alla tider vunnit sina största lagrar.
Anckarsvärd blifvit yttrad; och förenar jag mig således med honom, i afseende på tolkningen, huru med bänkm:svalet skall förhållas. Frih. Leijonhufvud, Abrah.: Sedan jag anmälde mig, hafva åtskillige värde ledamöter utvecklat frågan så, alt jag ej har något att ytterligare tillägga. Jag vill blott yttra min öfvertygelse, att grundlagens stadgande är så tydligt, att fråga om denna saks remitterande till Utsk. ej kan uppstå; och alt, då det ar utom allt tvifvel, att de i Riksd.- Ordn:s 4> § nämnde personer äro uteslutne från valet till utsklsledamöter, likväl påstå att de icke äro uteslutne från bänkmrsvalet, synes mig vara en misstydning af grundlagen. Jag har ej något att vidare anföra, utan får endast förena inig med Hr Lagerhjelm. Gr. Anckarsvärd: Med anledn. af den vändning, som discussionen tagit, bör jag tro, att jag icke fullständigt tillkännagifvit min åsigt i afseende på resultatet af min framställning. Min mening bar ej kunnat vara att, vid ett tillfälle, der jag anser grundlagen så tydlig som här, söka att af IIr Frih. o. Landtm, erhålla någon propos. om densammas iakttagande. Jag har blott velat fästa uppmärksamhet på förhållandet, i förmodan att Hr Frih. o. Landtm, helt säkert skall förfara efter dess egen öfvertygelse, då misstaget, i händelse något sådant skulle äga rum, kommer att stanna på dess räkning. Jag har åtminstone reserverat mig emot det hittills iakttagna bruket och sökt förebygga olägenhet af att se grundlagen lika otydligt, som man vid föregående riksdagar sett den. Jag begär således icke propos. och anser ingen propos. härom kunna framställas.
Hade R. o. Ad. icke i premisserna af sitt prot.utdr. låtit intaga en fras, ledande till samma 5 fl. 49 3S6 Den 29 A pri 1 f. m. slutföljd, sorn det tilliigq Borgareoch BondeStm i conesilsionen intagit, så hade man förmodligen sluppit denna öfverläggning. Hvad åter Exped.Utsk. beträffar, så har det ej kunnat annat än anmäla förhållandet, då arne Stånd uttryckligen förklarat, att fraser skola intagas i en anmälan, deri inga fraser behöfvas, utan helt simpelt grundlagens stadgande böra åberopas. Jag begär, alt R. o. Ad. måtte, med frånträdande af den i vårt prot.uldr. intagna frasen, endast äska en månads förlängning och anmoda de öfriga Stånden att dermed sig förena, på det vi mätte fä ett slut; ty, mine herrar! om ifrågavar. skrifvelse icke nfgår inom den 6 i nästa månad, som inträffar inom få dagar, så hafva Ständerne icke vidare rätt att begära riksdagens förlängning. Hr von Hartmansdorff: Jag är förekommen af Frih. Cederström, såvida frågan angår efterforskningen eller tolkningen af hvad sig i talmans-öfverläggningen tilldragit, hvilket icke verkar på målets afgörande, emedan vi här skola rätta oss efter bestämda beslut, fattade af RiksStånden. Hvarföre jag trott, att Exped.Utsk. kunnat undvika denna frågas framställning, är just af det skäl, som Frih. Cederström, ehuru i annan mening, anfört, nemi. att Exped.Utsk., i detta fall, der grundlagen på 2:ne ställen uttryckligen bestämmer hvad som skall framställas, icke bort sätta i fråga att framställa något annat eller mera, särdeles då 2 Stånd stannat emot 2, och frågan vid sådant förhållande bort förfalla. Jag vidblifver hvad jag förra gången hade äran yttra, alt det icke är skäl, att säga mer än hvad som behöfves, eller hvad grundlagen utsatt. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.:
Beilin} anderd Sés of-Ii (’e gamles uppfyllande med minst 2:n<s års förlag. Öfver denna Motion , sorn tillika med Herr fläcks yttrande i samma ämne blifvit till Stats* Utskottet remitterad, får Utskottet dess Utlåtande vördsammeligen afgifva. Beträffande de af Herr Oxehufvud upgifne och af Herr Flach vitsordade omständigheter, Som skola fordra ett Magasins anläggande i Staden Fahlköping; sä finner väl äfven Stats-Ut* skottet, för sin del, att Orten derigenom skulle tillskyndas fördel, men anser dock, att upplysningar fran Konungens Befallningshafvande i Uänet böra genom Magazins-Directionens försorg infordras, till hvilket Verks åtgärd detta otvifvelagtirt hörer, och hvarigenom de förhållanden då kunna iagttagas, sorn anses rattast Och lämpeligast instämma med Allmänna Ma* gazins-Inrättoingens åligganden, och de behof,1 sorn i mer eller mindre mohn kunna föranleda till det projecterade Magazinets etablerande. Uplysningsvis må dock Siats-Utskottet nämna, att titl Skaraborgs Län för närvarande Ännas 3,-ne Mngiziner, nemligen: étt i Marisestad, ett i Lidköping och ett i Staden Hjo, hvilka Magaeiner tillsammans inrymma omkring 13,000 Tunnor Oriad och mer än dubbelt så stort quantum Iliad eller törrkad Säd. I öfrigt och då för sådane Magaziners anläggande, hvilka för en orts behof anses nödige så i afseende på upphandling under goda år, som undsättnings Spannemåls tillhandahållande vid inträffandö missväxter, de allmänna principer synes böra Bihang till Riks-St.
Borgare-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-utskottets betänkande N:o 28, angående beräkningen af tullmedlen, salu-accisen, postmedlen, chartfe-sigillate-afgiften och husbehofs-brännerimedlen. Återremitterades. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets memorial N:o 293, med förslag till den afdelning af Riksgälds-kontorets reglemente, som handlar om styrelsen och betjeningen vid detta verk. Memorialet och förslaget godkändes. S. D. Borgare-ståndet beslöt att, genom utdrag af detta protokoll, vördsamt och vänligen inbjuda Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högv. Preste-ståndet att förena sig med Borgare-ståndet uti antagande af det tillägg vid 6:te punkten, näst efter lit. e ibland vilkoren för den föreslagna garantien, enligt Stats-utskottets utlåtande N:o 262, i anledning af Kongl. Majsts Prot.-utdrag den 5 Augusti '1848. 625 Maj:ts nådiga skrifvelse, angående öfverste-löjtnanlen, grefve A. E. von Rosens underdåniga ansökning om understöd från statens sida till anläggning af en jernväg emellan Örebro och Hults lastageplats vid Wenern, hvilket tillägg förekommer uti protokolls-utdraget N:o 318. Från Heder v. Bonde-st Andet. S. D. Vid Stats-utskottets utlåtande N:o 289, i anledning af väckt motion om anvisande af anslag till lön på stat för en länsman i Loos församling, lät Ståndet, vid nu skedd föredragning, hero. S. D. Vid nu förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets utlåtande N:o 117, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets betänkande N:o 96, om förändrad reglering af Presterskapets löningssätt rn. m.; Lief hvad
Christianstads f. d. Förråd. |1 Förråds-förvallarc )l Vaktmästare — S:r 4,350 9,225 S:r 8,725 S:a 83,100 126,475 Summa R:dr R:ntl 114,075 Anm. Som anslaget för Krigs-kollegium utgör cnilust42,l 14 R:ilr, så blifvet tillökningen 71,961 Rull'. 4 Hör till Stats-Utsk., år 1857, Uti. Tab. N:o 3. Öfver-Kommendants-Expeditionen i Slockholm. S:a IV u v a r ande Kongl. Majit föreslagit Zi u Aflöning |>å Stal. R:int. x »: v. St Aflöning. R:int? Ofver-Kommendanten Kommendanten Förste Adjutant ' Andre Adjutant rVaktmästare vid Expeditionen 'Arrestant-Vaktmästare För Vaktmästare-göromålens bestridande. Skrifmaterialier och Expenser Ualions—er säl tning för 5 tjenstciiäst ar ä 270 / R:dr Ersättning för stallhyra m, m. för 5 Dito å 100 R:dr Stats-Utsk. föreslår. j x ■/. Nuvarande anslaget på 4:de Hufvud-titcln utgör . och erfordras således en fyllnad af . 3,022: 50. 2,992: 50. Hör till StatsUtsi., år 1857, Uti, N:o 71. 5 Tab. N:o 4. Iiommendants-Stalen. Nuvarande Aflöning. It: til t. Konni. Via :j t lorelagit Alici ning R:int K ammen dan ter.
Deremot om nationen, genom era efter vår production och våra krafter lämpad hjelp genom sparsamhet och sann nationalkänsla att försmå det umbärJigaste af utländske öfvetflödet , påtrugadt af vinnings-lystnaden och förderfvade seder, genom indragningar; som ej betaga styrelsen det angelägnaste för allmänna ärendernes oafbrutna gång genom handelns och näringarnes lif, kommer| i den lyckliga ställning att påräkna någon behållning den må vara så iiten som hälst; skola enligt den erfarenhet man har i dagliga lefvernet, skulderne småningom försvinna, välmågan tilltaga och den under bördan svigtande, slutligen komma i tillfälle, säkrare och med mindre känning än nu, oberoende af conjuncturen, erbjuda staten den högsta uppofring, om det än vore ett realisationsbidrag, till erhållande af guld och silfvermynt, så framt ej dessa älskade metaller alltför tidigt återvända till mo« derlandet på andra sidan oceanen. Friherre Skjöldebrand, Pehr Eric: Flera värda ledamöter så väl af detta stånd, som af de öfrige RiksStånden , hafva redan väckt frågor, rörande dels Kongl, Allmänna MagazinsDirectionens förvaltning, dels om förändring eller helt och hållet upphoran - Den 21 fehruar», 559 de af denna styrelse, och då detta ämne, utredt af det Utskott, till hvilket det blifvit remitteradt, återkommer till vidare öfverläggttingar ho6 Ridderskapet och Adeln, torde lämpeligaste tiden blifva att söka medverka till fullständighet och framtida nyttan af det beslut, som kommer att i detta vigtiga ärende vidtagas. Men ehvad detta beslut än må blifva , kommer oundvikligen alltid Krono-magaziner att bibehållas, där Kronans Ränte-Spannemål bör emottagas och förvaras och från hvilke, i händelse af missväxtår, under hvad styrelse som hälst, icke allenast tillgång till undsättning af födobehof, utan ock af utsäden bör kunna påräkuas.
Man har ansett täta val nödvändiga, för att i representantens minne inskärpa, att han talar efter uppdrag, som återtages, när han icke iagttager och bevakar sina Committenters rätt. I detta afseende lemnar Svenska Riksdags-Ordningen intet att önska, såvida den, såväl till Urtima, sorn till Lagtima Riksdag, fordrar nya val. Då likväl den verksamhet, som vid en Riksdag utöfvas, i allmänhet kan antagas sträcka sina verkningar fem år in i framliden, så kan en Riksdagsman nu verkligen anses vald för fem år. Utskottet har ansett denna tid alltför lång, helst den fördel, man påräknar af val för längre tid, nemligen alt den valde såmedelst småningom kan inhemta den kännedom af ärendena, som han i början saknar, icke kan ernås, då Riksdagsmannen genast efter valet blir inkastad i massan af en Svensk Riksdags göromål, utan afbrott jagas genom dem alla, och just, då han börjat med dem blifva förtrogen, hemföriofvas, kanske för att aldrig mera återkomma. Utskottet, som således anser den nu gällande regeln förena olägenheterna af alltför långa och alltför korta valperioder, utan att ega någonderas fördelar, har, med afseende jemväl på de under innevarande Riksdag i Riks-Stånden uttalade åsigter, ansett den lill färre ledamöter inskränkta Riks-försatnlingen böra lill Lagtima Riksdag sammanträda hvart 54 Constilutions-Utskoltets Memorial, N\o 38. annat år; och alt nj?a val för hvarje Lagtima Riksdag böra anställas; men a!i samma Riksdagsmän, som vid en sådan hafva förvärfvat erfarenhet, ock höra utan nytt val bevista de Urtima Riksdagar, som innan näst infallanda Lagtima kunde sammankallas; med undantag likväl af sådana, som i R«- gerings-Forrnens §§ 91, 92, g3 och g4 omtalas.
Jag anhåller derföre att äfven detta morn., likasom det 6;te, må till Utsk.-t återremitteras. Gr. Sparre: Ar den skuld, för hvilken panten lemnäs, re dan förfallen, då blir det ju en ny transaktion, hvarigenom borgenären lemnar gäldenären en ny försträckning emot pant, och han måste då vara fullt berättigad att utfå sin fordran; men är skulden icke förfallen, då kan ingen sådan rättighet vindiceras, lika litet som det är troligt, att man går och söker ytterligare säkerhet för en ännu icke förfallen fordran, så vida man icke börjar misstänka, att gäldenärens affiirer äro dåliga, och att risken med hvarje dag tillväxer. Jag anhåller om bifall till mom:t 4, sådant det är af Utsk:t föreslaget. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att någon anmärkning emot l:sta, 3:dje, 5:te och 7:de morarna i förev:de § icke blifvit gjord; att, i afseende å 2:dra mom:t, yrkats bifall dertill med införande af orden »före konkursens början» emellan orden »som» och »icke» på andra raden; att, beträffande 4:de mom:t, dels bifall dertill och dels återremiss deraf blifvit påyrkad; samt att, hvad slutligen fide motmt vidkomrae, endast återremiss deraf blifvit begärd; och komme, med föranledande af dessa yrkanden, delning af propos. att ega rum. Sedan härefter propos. å bifall till mom:n 1, 3, 5 och 7 blifvit framstäld och med ja besvarad, gjordes propos. å bifall till 2:dra mom:t med förenämnde tillägg, derå jemväl svarades ja. Sedermera framställdes propos. å bifall till 4:de moimt, och då svaren dervid utföllo med flere ja jemte ett eller annat nej, förklarades ja haft öfvervigten. Slutligen gjordes propos. på återremiss af 6:te momd och besvarades med ja. Bifölls. Deu 14 Jall f. m. Sfl g 38.
Så folio sig mina ord och jag hemställer till Hr Cederschiöld, R. Th., om deruti ligger något ondt. Har jag dermed antydt, att Landtm:s klubba borde falla eller något bruk deraf göras. Jag har endast reciterat en talares yttrande. Hade jag deremot antydt hvad bruk bort med klubban göras, så hade jag haft anspråk derpå, att den bort fällas. Jag har alltså ingen förklaringsgrund för Hr Cederschiölds, R. Th., anförande. Det har troligen framkallats deraf, att han icke hört mitt yttrande. Jag öfvergår nu till hufvudsaken. 244 Den 12 December e. m. 11. Ex. Hr Gynther har sagt, att Utsk:s förslag 8r en undantagslag. lini. min upfatlning är K. M:s Förslag icke annat. Deri siiges, att qvinnan är myndig vid 25 år men kan afsäga sig den förmånen. Då man ansett nödigt alt inlaga della i det Kongl. Förslaget är det ju äfven en undantagslag. Således förefinnes ingen skillnad emellan de båda förslagen. Vidare har man sagt, att dä qvinnan erhåller en rättighet, bör hon åläggas en pligt. Nå väl! hvari består skillnaden emellan förslagen. K. M. tillerkänner qvinnan myndighet likväl icke såsom en pligt. Således bar hon enl. det förslaget rättigheter ulan motsvarande pligter. Men, säger man, hvaruti består den varsamhet, som är mera iakttagen i Ulsk:s än i K. M:s Förslag. Det sednare, säger man, är varsammare derför, att det icke skall träda i verkställighet förr än ett år efter dess kungörande, hvaremot Ulskrs förslag skall tillämpas genast och hvarföre? Jo! derföre att Utsk. åsyftar den, som vill begagna sig af myndigheten och då dr det likgiltigt om lagen publiceras genast eller om ett år. Skillnaden emellan de båda förslagen är således, att enl. Utsk.-s förslag den qvinna, som vill blifva myndig, förutsattes känna sig sjelf och ega förmåga att sköta sin egendom samt hafva haft tid att förvärfva sig insigter deruti.
Det är uppenbart, att jordbruket behöfver förlagskapital, men en annan fråga är, hurn dessa förlags-kapitaler skola bildas. Då man ser huru detta blifvit skott, vore man hågad att tro, att de personer, som hade styret, icke kände till abc af finansläran. Också har det inträffat, att hvarje gång hypotheksföreningarne upptagit lån till större belopp, följden visat sig blifva densamma, nemi. ett förryckande af våra varuvärden, och ett framkallande af ökad import. Såsom sagdt är, jag instämmer deruti att man var pligtig bereda förlagskapitaler för jordbruket, men ej på ett sätt, så illa beräknadt, som det, hvarpå man gick tillväga. Vid 1840 års riksdag föreslog K. M. inrättandet af en hypoteksbank, till fond för hvilken ett obetydligt utländskt fån antogs böra upptagas. Förslaget att upptaga ett utländskt lån mottogs för tillfället utomordentligt illa, och förslaget förkastades, under uttalandet af mycken ovilja från representationens sida. Följden blef sex år sednare i stället, att, sedan man medgifvit en förening af jordegare att upptaga lån utomlands, man äfven efter hand måste tillåta andra föreningar att göra detsamma, och slutsumman blef, sedan Ilerfaldiga slag af Svenska papper bör - 538 Den 27 Maj e. m. jat cirkulera pä den utländska marknaden, misskredit, som gjorde inrättandet af en riks-hypotheks-bank oundviklig; alltså, man slutade med att verkställa hvad regeringen tjugo år förut föreslagit, men under tiden hade man indragit landet uti en vidsträckt utländsk skuldsättning, hvilken i hufvudsaken kunnat undvikas, samt dertill väsendtligen rubbat landets kredit. Man har med något lätt hand behandlat frågan om metalliska kassans tillstånd i vår bank. Jag medgifver, att det skulle vara ofördelaktigt och oklokt att bereda sig en öfver behofvet gående valuta, men det är just den svåra punkten, att veta, hvad rörelsen må kräfva af metallisk valuta. Hvad man emellertid med visshet vet, är att den metalliska valutan måste träda emellan, när missförhållandet mellan export och import inträffar.
Nio 79, i fråga om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare i Sverige tillerkände, än ock ett prot.utdr. från BorgareSt. af den 31 i samma månad, innehållande att sistnämnde RiksSlånd förenat sig uti R. o. Adis uti samma ämne fattade beslut. Begärdes på bordel. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. inkomne förslag till R. Stirs underd. skrifvelser lill K. M.i Nio 55, angide ingifvande af ett sammandrag af stadganden, rörde sundhetsvärden; och Nio 56, angide huru förhållas bör med egendom, som tillhört den, hvilken längre tid varit borta, utan att låta höra af sig. Slutligen anmäldes och lades på bordel nedannämnde, från Const.Ulsk. inkomne Mern.: N:o 7, med förslag till tillägg i 28 § Regis-Formen; Nio 8, med förslag till ett tillägg i 59 § Regis-Ful och 27 § 1 mom. Riksd.-Ordn., ronde Propos. om Statsverkets tillstånd och behof; Nio 9, med förslag till ändring i 68 § Riksd.-Ordn., angide tiden för Revisionerne af Statsverkets, Bankens och Riksgälds-konlis tillstånd, styrelse och förvaltning; samt Nio 10, med förslag till tillägg i 98 § Regis-Formen och 63 § 4 mom. Riksd.-Ordn., angide Suppleant för R. Stirs Just.-Ombudsman. Högiofl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 på aftonen. In fidem protocolli, silbert Munck. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 11 prol.-uldr. för d. 1 dennes. Uplästes eli af Hr Tham, Se b. Math., inleranadt sålydande Mern.:
Man har consideration med aila f. d. embetsoch tjenstemän, äfven om de icke innehafva pensioner, med f. d. borgare, med hustrur, enkor, af K. M. i nåder myndige förklarade qvinspersoner, med fröknar äfvensom med döttrar afembetsoeh tjenstemän samt af borgare, äfven om dessa adeliga och oadeliga jungfrur skulle, som icke sällan händer, tillhöra classen af liderliga qvinnor; och medgifver icke allenast alla desse personer befrielse från borgens ställande, utan tillåter dem ock att försvara tjenstehjon, hvilken tillåtelse bemälda qvinspersoner ofta så begagna, att de under benämning piga försvara en eller annan af lika lastbar vandel, som de sjelfva. Denna consideration väcker afund hos en del andre personer, och de fintligare af dem gifva sig orätta benämningar och kalla sig, och blifva antecknade såsom antingen hustru, eller enka, utan att vara eller någonsin hafva varit gift, eller borgaredotter, eller kamereraredotter eller något dylikt, då deras fader deremot tillhör eller tillhört arhetsclassen. Detta, som icke kan förekommas, förvillar tabellverket och gifver förklaring på en, dock mindre bidragande orsak till det öfvervägande antalet af enkor och gifta hustrur, i jemförelse med euklingar och gifta män, som linnas uppgifue. Då näringsidkares rörelse vid taxeringarne vanligen bedömmes efter det större antal arbetare, han sysselsätter, så för alt få detta synligt i längderna vara så ringa som möjligt, sysselsätta en del af näringsidkarne företrädesvis de vid K. Slottet, K.
Riksdags-Ordningen föreskrifver, anmäld anledning lill anmärkning emot Stats-Rådet samt Föredraganden lör Ecclesiastik-Ärenden. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets memorial N:o 18, innehållande anmälan om en anledning till anmärkning emot Stats-Rådet och Föredraganden för Krigs-Ärenden, blef samma anledning till anmärkning remitterad till Constitutions-Utskottet. Från H ö g v ö r d. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs och upplästes Stats-Utskottets memorial N:o 18, ”det är anledning till anmärkning mot Stats-Rådet och Föredraganden för KrigsÄrenden, hvarom remiss begäres till Coustitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola.” Remissen bevilljades. S. D. Föredrogs ånyo följande Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner och Skrifvelser, å hordet lagde den 29 Februari sistlidne, nemligen: l:o angående grunderne för hränvins-bräimingens utöfning, med hänsigt till förekommande af bran vinets omåttliga bruk; Gifven Stockholms Slott den 24 Februari 1840; 2:o angående bestämmandet af stadigvarande tull-afgifter åspanmål; Gifven Stockholms Slott den 24 Februari 1840, jemte ett, i anledning af den Nådiga Propositionen, af Contracts-Prosten Sandberg afgifvet yttrande; 3:o angående ett af serskilde i Nåder Committerade uppgjordt förslag till förnyad tulltaxa; Gifven Stockholms Slott den 24 Februari 1840.
Friherre ak Hakanson tillkännagaf, artUtstottec irolk atk Ständerne i detta afseende stelfwe ftulle häröfwer yttra sig, och att Utskottet i följe deraf sedermera skulle äga an derom inkomma med förflag. Grefwe ^korner: I del fallet sä kan hwad jag sagt endast tjena svin anmärkning eller erindran. Grefwe Ollonborg yttrade, att han funné vlämpeligt, som hatt ock förut anmärkt, att af Bewillningsttltffotket blifwik sörestrifwit, det man ffulle mantalsffrifwas der man större delen af äret wistas, hälst man icke om hösten wid mantalsffrifningen kunde bestämma hwar man det ingående äret ärnade wistas, hwilket ock icke kunde som skyldighet alaggas, och dä ingen dertill lunde förbindas, more föreskriften utan allt ändamål, och borde Medes aldeles utgå. Grefwe Ickörner: Jag tror ej det behöfwer utelemnas. Nägou redo mäste wara, och der man är mantalsffrifwen mäste man anses mäst wistas. I anledning häraf förföll den af Grefwe L^IIenboiA gjorde anmärkninq. Grefwe 6^!IonboiZ anmarkte widare, att det ej borde aläggas skyldighet för jordägaren art sjelf upge till hwad wärde han ansäge sin egendom bö» Derr 1° Augusti» 659 ra beräknas, af de stal, som bland anmaickningarne wid Bewiklnings-VtstortekS betänkande blifwi' af honom anförde, som kunde föranleda til! emdaira» för ägaren alt upgifwa ett prasumkisr wärbe, och för Taxeriugs-Commlläerne au vömma derom, och alt Let more sä myckei mera olampeligt, som desta Upgifter as nödwänbigheten hmarken pakallas, eller, enligt bestaktningsgrunderncr, böra kunna fordras, dä wid taxeriugarne afseende kan göras endast pä UpZifrer, uren icke pä jordagarens omdöme.