Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att äfven här andraga några exempel: så påminner oss, bland ”Epistlarne”, melodien till N:o 51 (”Movitz blåste en concert”) om den norska folksången ”Boer jeg paa det höie Fjeld”); och vid N:o 62 (”Movitz valdthornet proberar”) igenkänna vi den gamla svenska fackeldans-polskan, som första gången dansades på hofvet vid Konung Erik XIV:s kröning. Bland ”Sångerna” åter, äro de trenne elegierna i N:o 5 (”Så vandra våre store män”, – ”Se svarta böljans hvita drägg”, – ”Så slår min Glock nu locket till”) gemensamt satta till den gamla Sinclairs-visans melodi, hvilken, hurudan än dess upprinnelse må vara, dock vid Bellmans uppträdande redan var en allmän svensk folksång 69. Inhemska folksmelodier skönjas äfven vid N:o 20 (”Mina björnar, samlen eder”); vid N:o 43 (”Adams skål, vår gamle far!”); till N:o 46 (”Hur du dig vänder”, – hämtad från den bekanta ”Göterne fordomdags”); vid N:o 49 (”Som nu och emedan”). Detsamma gäller, i ”Fredmans Testamente”, om N:o 3 (”Tyst, bröder, Bacchus har somnat”); äfvenså om N:o 71 (”Ögonlocken ä’ torra, strupen är mager”; som, jemte N:o 72, går på tonen af ”Min far, han var en Vestgöte, han, han”).
Sparres yttrande, att Lag-Utsk:t icke hade bestämt, att så skulle blifva förhållandet. Jag förenar mig alltså med dem, som begärt återremiss, på det vid omredigeringen af den und. skrifvelsen må bestämdt uttryckas, att ersättningen för tjenstemännens förlorade sportler skall utgå af städernas egna medel. Frih. Sprengtporten, Jak. Wilh.: På de skäl, som blifvit af Gr. Mörner och den siste värde talaren anförda, får äfven jag anhålla om återremiss afBetänk:t, på det alt Lag-Utsk:t må omredigera den und. skrifvelsen i den syftning, som blifvit angifven, Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af förev:de Betänk., framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma och sedermera propos. på återremiss deraf, hvilka båda propos:r besvarades med blandade ja och nej; hvarefter förnyad propos. på bifall till Betänk:t gjordes, och sedan svaren derå likaledes utfallit med ja och nej i blandning, förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering. Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som bifaller Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 18, i ani. af väckta motioner om förändrad lagstiftning i fråga om upprättande af bouppteckning m. m., röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, återremitterar R. o. Ad. ifrågav:de Betänk.» Den 21 Januari. 207 Sedermera företogs voteringen och befunnos, vid dess slut, rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 35.
M:s disposition ställda anslaget, så att ^:del tillföll de norra länen och de öfriga ij:delarne det södra och mellersta Sverige, men det vill likväl synas mig mera lämpligt, om denna fördelning öfverlemnas åt K. \1:s pröfning, som, med ledning af Styrelsens öfver Vägoch Vattenbyggnads-korpsen förslag, bör kunna komma till en säker öfvertygelse om summans rätta användande. Det förefaller mig dessutom ganska besynnerligt, att man just liksom vill skilja Norrland från det öfriga Sverige genom denna fördelning. Räst måste derföre förhållandet blifva, om K. M. får pröfva, hvarest behofven äro störst och hvarest anslag kunna göra största gagnet, och får jag derföre anhålla om bifall till Utsk:ts hemställan, såväl i afseende på summans belopp, som att densamma odelad måtte ställas till K. M:s disposition. Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik: Emedan jag anser det vara bättre att ställa summan hel och hållen till K. M:s disposition, då man har större opartiskhet att vänta, sedan förslagen blifvit af Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnads-korpsen granskade, än om summan förut sönderdelas af Stats-Utsk:t, hvarest enskilda intressen måhända kunna göra sig gällande, får jag till alla delar instämma med Gr. Wachtmeister. Gr. Wachtmeister: Med anledning af Frih. af Ugglas’ yttrande, får jag till Frih:n hemställa, om K. M. kan få en bättre ledning för sitt omdöme än de förslag, som landstingen för de olika orterna komma att utarbeta. Frih. af Ugslas: I fall R. o. Ad. skulle anse bättre att förhöja hela anslagssumman, än att bifalla Utskds förslag i denna punkt, och dessutom bevilja de förut omnämnde särskilda anslagsbeloppen, vill jag icke alltför strängt hålla på min mening, Den 5 September f. m. 167 ehuru jag ännu en gång får upprepa att, enligt min öfvertygelse, Norrlands sanna intresse bäst befordras genom att särskilda anslag utgå.
M:t ville i Nåder pröfva, huruvida Proposition till R, St. må aflåtas om ett provisionel!. anslag i detta afseende, intilldess, vid afvittringens tillslulbringande inom Provincen, oroterad jord tilläfventyrs kan lill understöd för rustningen anvisas, I ovisshet, huruvida E, K, M, skulle finna för godt att under nu påstående Riksdag aflåta Nådig Proposition i förevarande ämne, hafva nu Riksdags-Fullmägtige från roeranämnde Län, som, genom den skedda och under den 3 Sept. 1828 i und. inberättade undersokniugen, anse tillförlitligen utredt vara, huru stort fog Jemtlands Rusthållare ega till klagan öfver ett med andra orter ojemförligt betungande rustningsbesvär, derutinnan någon lindring ej på längre tid syntes vara att förhoppas, såsom följd hvarken af den i E. K. M;ts sistberÖrde Nådiga Skrifvelse antydda allmänna åtgärd vid roteringen öfver hela Riket, dermed någon början ännu icke blifvit gjord, eller af den nu iProvincen pågående afvittring, enär de nyhemman, sorn derigenom möjligen uppkomma, icke förr, än efter erhållen odling och tilländalupne frihets-år, blifva i stånd att uti roteringsbördorne deltaga, funnit sig åligga att detta ärende å nyo framlägga, med hemställan, antingen att Häst-Jägare-Esqvadronen måtte varda reducerad till den styrka, som, med en till rustningen i öfriga delar af Riket jemförlig grund, kan af de Rustande skäligen anses böra underhållas, eller ock att Esqvadronen helt och hållet må indragas, och de utskylder, sorn Rusthållarne framgent böra vidkännas i utbyte Exp. Utsk. Förslag till und. Skrijv. 19g emot rustningen, till Staten besparas, i hvilket senare fall behofvet af Cavälleri inom
" Fru Victoria Benedictson d. v. s. Ernst Ahlgren! " SBg bon s i ut, den medelslders postmästarfrun frAn den skånska landsbyn, som man.hört skulle dölja sig bakom det nianliga författarrnilrket? DA mtiste hennes egen lidandeshistoria vara an djupare gripande iSn nigon af de lidandeshistorier hon skildrat .. N %got af denna hennes egen historia fick man strax del af, nar bon grep de bredvid henne staende kryckorna och begaf sig till en soffa, hvilket dock skedde med ett s % sptbnstigt behag, att man knappt hann uppfatta att stegen togos med hjalp af de annu ournbiirlign stöden. Frihet och kraft var i SA hög grad det helhetsintryck Ernst Ahlgren meddelade, att kryckorna aldrig tycktes tillhörs henne, utan för hvar gting brukas liksom tillfalligt. Som en annan disbarmonisk tilifgllighet föreföll det ocksB att denna varelse u r antiken skorrade pB bred sktinska. ?den sedan man lart sig tyda stammans brustna klang, sedan man förnummit huru hjärtklappningen vid den minsta rörelse gjorde rösten skalfvande, d&amp; vardt den skanska brytningen en lindring; den gaf itminstone en mask af bvnrdagsro och trygghet At denna BmtAlige skygghet. E t t annat litet drag föreföll deremot genast, som det för Ernst Ahlgren enda n&amp;- turliga: att bennes enkla och stilfulla drägt var en sot * gdrligt. Att bära nagot anriat skulle under de sista aren för henne varit en svår sjalföfvervinnelse, E&amp; starkt var d&amp; hennes behof att afven i det yttre ge uttryck &amp; t sitt inre. Den, som i ett samkvilm narmade sig Ernst Ahlgren, i hopp om ett samtal, blef sviken. Ingen teg mer orubbligt $in hon P ett större sällskap och afven i ett mindre blandade sig silllan hennes röst i ett lifligt samtal. Endast mellan fyra ögon var hon i sthiid att rikt meddela sig. 3Ien sB hon kunde lyssna i stallet! Med lioilken ltlok blick bon ftiljde samtalet.
framträder med rättsoch moralteorier som ingalunda öfverensstämma med vanlig, godkänd moral. Och » Bland franska bönder » är visserligen » reseskildringar », men » subjektiva » reseskildringar — ooh mycket subjektiva till och med !Så komma vi slutligen till Strindbergs tal vid hyllnings-festen för bonom efter » Mäster Olofs » första uppförande. Han böijar där med en missmodig förklaring att han ioke vunnit några segrar ocb tror därför att festen väsentligen är att betrakta som en fridsoeb försoningsfest. Men omedelbart därefter, liksom för att förebygga ett sådant missförstånd här af, som sedan fisat sig ändock ha uppkommit, fortsätter ban: » Var jag ioke med bland de allra starkaste, så var jag med likafullt, ocb blef jag trött satte jag mig på vägkanten ocb sjöng för dem som höllo bättre ut, oeb när det blåste isbarkar gjorde jag som orrflgeln i dylikt fall, då jag gick ut i skogen ocb lät snöa ned mig för att vänta på blidväder. Man har någon gång trott att jag affcdlit, när jag endast som Idok seglare har fallit af för att få ta fuUt igen, och det har varit lika mycket en optisk villa som de omtalade stjärnfallen, hvilka icke äro några stjärnor och icke häller l&amp;ra falla, allra minst från himmelen ». Och så dricker han en skål för vårstormames månad, » att den måtte gå lyckligt ut, så att vi snart f % hälsa den stundande, den drömda Germinal ». Det kan inte precis kallas hans syndabekännelse, det där! Han säger uttryckligen ifrån att ban aldrig bar affallit, om man ock inbillat sig det, och han dricker för vårstormames månad! Visserligen för att den måtte » gå lyckligt ut », men detta visar inte att han anser den obehöfiig för det; tvärtom, han prisar ventöse, ehuru därför att det efter den kommer en Qerminal! Och detta med full konsekvens. Ty Strindberg har aldrig, trots illa beskyllningar, » rifvit » endast för att rifva, utan för att genom rifningen * få luft och ljus » och — för att det sedan må kanna växa nytt efter det multnade! Och om läsaren inte misstycker ska vi nu kasta ett snedt öga i hans sista bok också.
Maj afgifnä titlå. landen: 1:0 1 anledning af den hös Vältofl. Borgå. ffe-Ståndet väckta motion, om ingifvande af Och kostnadens bestridande till Register öfver Bihari Del. N:o 25* 2 G. jpl Den 11 Maj.. pa ersättningen af skjuts och tractamente för Ledamöter uti Compromiss-Rätter utiB.evillnings-måk Och da dessa ärenden nu till afgörande fö~ redrogos, fann Bonde - Ståndet skäligt att Statsutskottets förenämnde Utlåtanden godkänna. Ut supra. * Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Efter föredragning af Allmänna Besvärs©cli Oeconomie-Utskottets den 8 dennes på bordet lagda Betänkanden af den 3 Maj, angåendet l:o Herr Rådmannen G. Kjellanders Memorial, om afskaffande af den hittills nyttjade Titulatur I allmänna skrifter och handlingar. 2:0 Olof Larssons från Carlstads Län ytt-’ rande, om ändring uti hvad Förfättninganae om Hemmansklyfning nu stadga. 3:0 Herr Rådmannen G. Kjellanders Memo rial, innefattande begäran, att Magistraterne uti de Städer, der Irandsböfdingar residera, måtteåterfå den rättighet, sorn de, förrän Kongl. Påbudet den 14 Augusti 1812 utfärdades, innehade, att kunna meddela Resepass åt inom Staden boende personer, hvilka derom sig anmäla. Fann Ronde-Ståndet för godt att till samma Betänkanden lemna bifall. Ut supra. Ex ProtocolloOlof Werlin s. x>. Den 11 Maj. 195’ S. D. -L/ag - Utskottets den 2g sistlidne April ineddelta Utlåtande Öfver Rifcsdags-Fullmägtigen Peter Jernströms från Westerås Fän, med Heres Memorial, om rättelse i vissa delar af Författningarna, angående Lagsöknings-Mål, och hvilket den 8:de innevarande månad lades på bordetj föredrogs och af Bonde-Ståndet gillades. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin.
Dessutom kommer härtill, att ifrågavarande omständighet, om den skall anses såsom särskildt straffbar, äfven borde utmärkas i fråga om rån, ja vid alla mot en persons egendom och frid riktade brott; men det förra har ej skott, och det sednaro kan ej ske genom detta förslag, och torde derför meranämnda omständighet, desto hellre böra utgå, som ej allenast dess phychologiska motiv är mycket sväfvande, utan densamma ock, utmärkt allena i fråga om stöld, skulle blifva en ojemnhet i vår criminal-rätts system. ; lin. • .j; • .• ! ' ' ■!»•...lil lilo* i STOCKHOLM, TRYCKT HOS IOH. BECKMAN, 1884. Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Okt. 1884, kl. 12 m. Betänkandei anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, med förslag till förordning angående Handelsböcker och Handelsräkningar. Samtlige Riks-Stånden hafva till Lag-Utskottets utlåtande öfverlernnat förenämnde Nådiga Proposition, så lydande: »Att nuvarande kreditlagar i många afsoenden icke motsvara vår tids fordringar, har ofta och med skäl blifvit öfverklagadt, och en förbättring af desamma har derföre utgjort ett af föremålen för Kongl. Maj:ts Nådiga omtanka. Vid den granskning af denna del af lagstiftningen, som på Kongl. Maj:ls befallning egt rum, har frågan om handelsbok ansetts utgöra ett af de ämnen, derom fullständigare bestämmelser, än nu linnas, äro af behofvet påkallade. Då köpmannen och i allmänhet hvarje näringsidkare, så snart hans rörelse kommit till någon högre grad af utsträckning, ofta sättes i nödvändighet att anlita krediten, och det således måste ligga i samhällets intresse, alt utvägarne för honom att erhålla kredit, så vidt ske kan, underlättas, blir del på samma gång af stor vigt, att missbruk af densamma i möjligaste målto förekommes och, då det inträffar, allvarligen bestraffas.
Denna tiD bör äfraen aU åtcrflot) för förfålDa bartor ofelbart wara i SKänteriet eller hoS «f)äraDSfogDen i orten leoeretaD, roiD äfraem tpr för uraftlåtenhet Deraf, att förfäljntngSmannen anfeS fåfom l>aDe han för« f3lt ant Det flämplaDe papper, t>an emottagit; i följD l>roaraf <3Bår SöefaUningé> ha,toanDe later genajl lagligen inDrifroa Det häremot fmaranDe pcnninge>be(opp meD laga ränta, och förorDnar i ftället annan förfäljningSman. Uti fjmarje reDogörelfe bör Det roiD inventeringen befunna chartabeloppet balanceraS till upptaganDe i näjf afgifmatiDe räkning* 3:o törnar och en, forn är jfplDig att l>ålla allmänheten tillf>anDa chartor, bör tilljtällaö ett exemplar af Denna görorDning, till egen och attDraS efterrätt telfe; och Då en (ropare forDrar upplåning om Det chartreéelopp, fomerforDraS för en mi§ f>anDling, (fall Den, forn chartan förfäljer, åligga att en fåDan upp* IpSning meDDela, utan att Derför ega att någon ferjfilD meDergäDning forDra eller emottaga. §• 18.
R:dr 7,500; varande uti en särskild skrifvelse af den 4 sisllidne Augusti i underdånighet an mäldt, det Styrelsen, som ej kunnat förbise att det belopp af 145,000 R:dr, hvartill kostnadslörslaget till den nya ekonomibyggnaden uppginge, om ock i och för det dermed afsedda ändamål ingalunda för högt, dock utgjorde en ganska betydlig anslagssumma, af sådan anledning j ånyo sammanträdt, för att söka bereda någon inskränkning i byggnadens storlek; hvarjemte Styrelsen anhållit att, så snart ny planritning oell kostnadsförslag i sådan syftning blifvit uppgjorda, få dessa handlingar till Kongl. Majit aflemna. Landtbruks Akademiens Förvaltnings-komité, som genom nådig Remiss blifvit anbefalld att i anledning af ofvanberörda underdåniga framställningar till Kongl. Majit inkomma med underdånigt utlåtande, hade under den 11 September nästlidet år et! sådant utlåtande afgifvit och dervid, med förbigående af frågan om anslag lill en försöksstation vid Alnarp, hvarom Landtbruks-Akademien redan sig yttrat, beträffande öfriga af Styrelsen ifrågaställa anslag hufvudsakligen anfört Viljande:
Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt derom, att de prestmän vid läroverk eller annorstädes, hvilka, efter gällande författningar, äro berättigade att erhålla praebenden, mätte af Slaten få sig anslagen en viss årlig tillökning uti sina löner, motsvarande medium af praebendets afkastning under en, viss tid af t. ex. tio år, samt att alla jura patronatus måtte för evärdeliga tider upphöra. Rikets Ständer hafva tagit dessa frågor i öfvervägande, och hvad först beträffar det framställda förslaget, att praebende-innehafvare måtte, i stället för den inkomst de i sådan egenskap åtnjuta, erhålla motsvarande anslag af Slaten, så har det visserligen icke undgått Rikets Ständers uppmärksamhet att åtskilliga svårigheter möta verkställigheten af berörda förslag, enär i afseende å de äldre praebendena bland annat förekommer, alt de i allmänhet uppkommit under katholska tiden och att, jemlikt 4 §. af presterskapets privilegier den 16 Oktober 1723, praebendenas innehafvare skola oförändradt, efter gammal häfd, behålla sina socknar och hemman, hvarjemte en förändring i den vidsträckta män, som förslaget åsjftar, skulle medföra ganska betydliga kostnader; men Rikets Ständer hafva, å andra sidan, ej heller förbisett de olägenheter, 414 Expedit lons-Vlskottels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 154. som föranledas deraf, att de prestman, hvilka innehafva prajbenden, icke sjelfve kunna besörja själavården inom församlingarne, hvadan det vore angeläget och önskvärd t, om i allmänhet pnebenden kunde tillfalla sådana prestman, som vore i tillfälle alt sjellve utöfva vården, hvar om sin församling.
StatsUtsk:t, som ansett endast fattigdom böra medföra befrielse, har åter sökt lindra bördan genom att nedsätta afgiften för qvinnan, och då jag icke kunnat hoppas att h. o. h. få bort denna skatterubrik, biträder jag heldre Utsk:ts förslag, för att åtminstone göra den så litet tryckande som möjligt. Den förlust, som derigenom komme att tillskyndas statsverket, vore blott 35,000 rdr, och denna summa kan väl icke vara af så stor betydenhet, att den förtjenar något särdeles afseende. Att mantalspenningarne icke äro någon obetydlighet för den fattigare klassen, torde väl ej kunna bestridas, och då, enligt den kalkyl jag i min reservation uppgjort och som blifvit af Hr von Koch bekräftad — olikheten oss emellan kommer sig deraf att afgifterna äro olika inom hufvudstadens församlingar —, en fattig arbetskarl kan få betala i utskylder till och med mera än 8 rdr, eller mera än en veckas arbetsförtjenst, så bör man ej försumma att göra den lindring, som är möjlig. Jag anhåller således om bifall till Utsk:ts förslag. Hr von Troil: Såsom flere talare redan anmärkt, är denna skatt 230 år gammal, och har under hela denna tid utan någon svårighet utgått. Den utgjorde från första början dock ett långt högre belopp, nemi. 3 mark silfver, motsvarande 2 rdr rmt; nu är den deremot ej mera än 40 öre. Jag frågar då: är det statsklokt och riktigt att i ett ögonblick, då Statsverket icke kan undvara sina inkomster, nedsätta denna skatt för qvinnan till halfva beloppet, och finnes det för qvinnan någon särskild svårighet att erlägga denna afgift? — Hvad de fattigare klasserna beträffar, får jag erinra derom, att Utsk:t föreslagit, att afskrifning skall få ega rum för alla sådana fattiga, hvilkas oförmåga att betala afgiften är styrkt genom intyg af kommunalstämma; och för dem, som stå öfver fattigdomens gräns, torde 20 öre vara en så obetydlig summa, att man icke bör derföre efterskänka ett belopp, som på det hela icke blir så ringa.
— Härefter uplästes så wäl det ofwannämnde betyget om Hellbergs insigt i waccination som Högwälborne Herr Baron Falkenbergs skrifteliga borgen af d.(en) 22 Maij 1806 för bemälte Hellberg, hwilka documenter komma at förwaras i kyrkokistan. Specification, huru stor lön Organisten och Klockaren hafwa at upbära af weder-börande hemmans åboer i församlingen, framgafs, underskrefs och skulle protocollet bifogas. § 4. Kyrkowärden Pehr Ersson i Stensjö begärte afsked och blef i stället efter wanligheten fattigföreståndaren, som nu är Anders Andersson i Banninge, af församlingen til kyrkowärd förordnad. Til fattigföreståndare efter honom antogs sexman Pehr Olsson i Foglö, och til sexman i den roten åboen Lars Nilsson i Foglö. § 5. Sexman Eric Pehrsson i Bjurstorp begärte afsked och i hans ställe förordnades til sexman Åboen Jonas Olsson i Löskebol. § 6. Drängen Eric Pehrsson i Bjelkebol och Husmannens i Harstorp Jonas Pehrssons hustru Anna Maja Pehrsd(otte)r tilkännagåfwo, at de i sommar ärnade dricka Medewi Brunn, och skulle dem fattigdoms bewis lemnas för at få fri förplägning wid Lazarettet derstädes. Äfwen lemnades dem hwardera ur fattigcassan 16 s (sk) B(an)co til berörde lazarettscassa. § 7. Brofogden hade ingen at angifwa för oringade swin; men förmantes alfwarl(ige)n, at han redel(ige)n skulle uträtta sit kall, äfwensom at han borde efterse och tilkännagifwa om någre trummor å wägarne äro felaktige, wid förlust af sin lön. J sammanhang härmed påmintes församlingen at noga efterlefwa de flere landshöfdinge kungörelser angående swin-ringning; och skulle dessa kungörelser nästa söndag å predikstolen upläsas. § 8.
Frölich uti ett föreg:de anförande tillkännagifvit sig hafva så uppfattat detsamma, H. Ex. ansett nödigt att enskildt göra sig närmare underrättad om Hr Skogmans förslag, och sistnämnde ledamot dervid meddelat, att haus förslag endast åsyftade utbyte af orden ”under tiden.” Gr. Frölich: Jag bör vid sådant förhållande tro, alt jag orätt uppfattat Hr Skogmans yttrande, och vill ej yrka någon särskild propos. i detta afseende. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde härefter förnyad propos. lill bifall å Hr Skogmans förslag. Ropades stärka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade, det han trott sig finna, alt ja härvid varit öfvervägande. Frih. Cederström hegärde votering samt yttrade derjemte: Då Frih. Palmstjernas föreslagna amendement icke nu vid denna votering kan komma i fråga, så anhåller jag, alt R. o. Ad. måtte, dä mitt förslag hlifver contra-propos., lemna öppet att, i händelse nej vinner, få yttra sig öfver Frih. Palmstjernas förslag. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då Frih. Cederström redan under discussionen förenat sig med Frih. Palmstjerna, icke såg något hinder, hvarföre icke Frih. Cederströms förslag i dess helhet kunde intagas i contra-propos. Frih. Cederström: Någonting derom har icke blifvit R. o. Ad. föredraget. Min enkla propos. har II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställt och Ståndet derpå svarat med ja och nej. Sedermera har propos. å Hr Skogmans förslag också blifvit besvarad med ja och nej, hvarvid II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, ansett, att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat frågan. När nu votering är begärd, kan jag icke i contra-propos. få mera än den propos., sorn redan varit framställd om mitt enkla förslag. II. Ex. II r Gr. o. Landtm, hemställde lill Frih.
Länets bergsrörelse kan under åren 1838 till och med 1842 anses hafva i medeltal årligen lemnat följande tillverkningar till nedanstående värden: 173| dukater a 5 R:dr 32 sk. B:koR:dr 984:41. 7. 4,552 silfverspecie-i iksdaler å 2: 32 12,138:32.—• 2,185 skeppund 3 lispund 17\ skålpund koppar, ga rad samt till en del valsad eller smidd vid Avesta, efter medium af priset i Slockholm under ifrågavarande fem år, då transport och öfrige omkostnader ersättas af det högre manufaktureringsvärdet, ä 137: 299,371:31.— 990 skeppund 4 lispund 6f skålpund fri grufve ocb slaggsoffringskoppar af enahanda orsak till pris, a 137: 135,659:25. 2. Summa B:ko R:dr 2,288,945:11. 9. Fabriker bruk och öfrige näringar, hvilka icke höra till bergsrörelsen, äro till anlalet uppgifne uti labellerne, och deras tillverkningar, som uppskattades för år 1842 till vid pass 144,000 R:dr, uppgå sålunda till omkring 24,000 R:dr mera, än i förra berättelsen finnes upptaget, Binäringarne inom Länet äro fortfarande desamme, som i förra berättelserne blifvit uppgifne.