Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man finnér lätt, att den, som inrättat en näring eller ett contract efter en utgifven författning, skall önska att blifva dömd af sina Domare; och näringarne skola blifva i högsta grad osäkra, när man riskerar, att Lagförklaringar kunna ulgifvas öfver huru man borde hafva förstått den författning, hvarefter man inrättat sitt contract eller sin näring. Jag frågar, hvad säkerhet det finnes, då en ekonomisk författning, som utgifves af Konungen, och tillämpas af Domstolarne, kan blifva föremål för en Lagförklaring af Konungen. Detta skulle vara, att inblanda Konungen i Lagskipandeeller Domare-magten. Deruti ligger både en orimlighet och en osäkerhet för den enskilde; ty om Högsta Domstolen gillar den åsigt, som alla Domstolarne i en sak haft om densamma, kunde Kongl. Majrt komma emellan, och rubba hela saken. Kongl. Maj:t skulle då efteråt döma öfver, huru man förut hade bordt döma. Ännu en oformlighet uti Utskottets förslag är den prescriptionstid man velat fastställa för Rikets Ständer, att granska de Lagförklaringar, som af Kongl. Maj:t mellan Riks - a6 Den 16 November f. m. dagarne utgifvas. Det är visserligen nödvändigt, att Rikets Ständer anhålla, det Kongl. Maj:t mätte sanctionera Ständernas Lagförslag före Riksdagens slut, emedan de annars icke inkomma i RiksdagsBeslutet; men alt Ständerna skola, på sätt föreslagit Blifvit, föreskrifvas en prescriptionstid, då de möjligen kunna vara i okunnighet om hela Lagförklaringen, kan jag alldeles icke gilla. Den sista Talaren må framställa så många bevis han vill, angående Lagutskott, JuslitiaeOmbudsman m. m., så kan likväl en Lagförklaring undgå Ständernas uppmärksamhet. Jag vågar anhålla om proposition lill återremiss af Utskottets förslag, och att Ståndet mätte förklara sin gemensamma tanka vara, det hela förslaget bör afslås.
N:o 2 finnes i Banken för tillfälliga behof af sattc: rörande en och annan fråga i afse - I i$6 D p n i 9 "N o v ernber* f, m ende på»Bankens odlings-lån; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande i sistnämnde ämne; om skedd inhibition af den mot Rådmannen i Carlstad Kellander anställde Lagsökning; angående ilen för Bankens rakning verkställde påbyggnad A dess så kallade Årchivi-hus m. m; om decharge för Herrar Baneo-fuilmägtige i afseende på deras efter sista Riksdag öfver Banco-Verket förda Styrelse; i fråga om de för inlösen af fÖrslilne smärre Banco-Sedlar antagne grunder; angående förhöjning uti en Andre Kamrerarf-n uti Lane Banken från äldre tider tillagd Gratiflcalion ; rörande Trycknings kostnaden för de fyra Tabeller öfver -t Banco-Ver ket* ställning från och med Ar 177B lill och med Ar 1822, hvilka åtföljt Banco-Utskotte.ts Memorial N:o i5; samt i anledning af förrättad Revision öfver f. d. Riks-Discont Verkets Utredning och Räkenskaper för år 1822, Lag-Utskottets; Angående förändrad prasscriptions - tid för kronan, i afseende på Anmärknings kraf emot särskilde Personer och Redogörare ; i anledning af Kongl. Majrt Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående tiden för bevakande af mål som i Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge göras anhängige, eller derifrån till Kongl. Majrt i underdånighet fullföljas; 0111 yrkad ändring af 5 §. uti 4© Cap. Missgernings Balken; rörande mil - D e rTig November f. m. 197 dring i straffel för Vaktkarl, som af försummelse eller vanjömo släpper Fänge lös; oih förklaring af 4° Gap. 3 §. och /\2 Gap. 1 §.
Saknande fullständiga upplysningar om de qvantiteter trädvaror, sorn ifrån Länet afgått till Stockholm för att derifrån exporteras, vågar jag icke kalkylera beloppet deraf, men det ofvan anförda torde vara tillräckligt för att visa, att denna binärings idkare icke slumrat. Enligt förteckningar öfver utfärdade förpassningar å så kallad premieved, liar deraf under året tili lmfvudstaden från Länet afföris 3,010 7 famnar. Ved-afsändningen till Stockholm skulle utan tvifvel ansenligt ökas, om tillfälle kunde yppas, alt inom eiler invid hufvudstaden erhålla ett uppiagsställe för ved från denna ort, hvarom underdånig framställning genom ortens riksdagsfullmägtige blifvit gjord, men som Eders Kongl. Majit, i anseende tili af vederbörande uppgifna lokala hinder, ej kunnat bifalla. Att döma af den betydligare reqvisition af för träds fällning och aftrlimning Ijenlige sågar, efter af Kongl. Landtbruks-Akademien pröfvad och godkänd modell, som blifvit innevarande år genom Hushållnings-Sällskapet gjord, är anledning förmoda, att detta arbeteoch virkbesparande verktyg skall komma att inom orten vinna förtroende. An vän - 41 Användande af stengärdesgårdar såsom stängsel förekommer väl sällan, men dock något mera nu än förr. I öfrigt följes allmänneligen det inom skogbärande orter vanliga, men skogödande sättet för gärdesgårdars uppförande, af sönderklufven ungskog med stör. Omkring svedjeland göres stängseln vanligen af de träd ocb ris, som icke hell och hållet blifvit af elden förtärde. Det förr ölliga och med stor skogsålgång förenade bruket af näfver och tak ved till takbeläckning upphör småningom, sedan man numera nästan allmänt börjat å nybyggnader begagna ett för omkring 30 år sedan först till orten infördt sätt, att dertill använda så kallade takstickor af en alns längd, 4 å 5 tums bredd samt omkring | tums tjocklek.
Bekännare af den Mosaiska läran hafva redan erhållit rättighet att vistas öfverallt inom Sveriges landamären, och, nu sednast, att bekläda vissa embeten. Jag har sökt bidraga till det sistnämnda medgifvande inom Konst.-Utsk:t och sedermera äfven inom detta hus. Att gå längre, vore efter min öfvertygelse icke riktigt. En sådan förändring, som den ifrågavarande, berör, jemte det den uti religiöst hänseende medförer vigtiga betänkligheter, på sätt Hr Ehrenborg anfört, också på det närmaste den Svenska nationalkänslan, och jag kan för min del ej erkänna, att en, om ock i Sverige född person, men som är både af främmande stam och af främmande tro, bör utöfva alla de samma rättigheter, som äro oss Svenskar tillerkända. :— En jude, som bibehåller 420 Den 10 December f. m. sina fäders tro, är, — skulle jag föreställa mig, — i hvilket land, han än må vistas, starkt fästad vid sina trosförvandter i andra länder. Detta är ej anfördt för att klandra, men för att uppmärksamma 1 Jag vidhåller för öfrigt hvad jag i min reservation i detta afseende vid sista riksdagen uttalade, och anhåller alltså nu om arslag å förevrde punkt, desto heldre, som Utsk:ts förslag, för det närvarande visserligen inskränkande sig till att medgifva juden valrätt, dock helt visst genom en sådan princips antagande leder derhän, att jemväl valbarhet honom härnäst tillerkännes; och sker icke detta, kan han med något skäl förundra sig öfver den halfva rättighet, han finge, då deri andra hälften honom förvägrades, oaktadt ungefär enahanda skäl och motskäl torde kunna anföras i begge dessa hänseenden. Jag anser emedlertid, att han icke är till någondera fullt qvalificerad, och detta uttalar jag under betygande af mitt fulla erkännande af och min upprigtiga högaktning för denna främmande stams förtjenster och goda egenskaper, de der först i den mån dess afkoinlingar införlifvas med vårt folks tro, vårt lands seder, kunna, efter min uppfattning, lyckligen sammansmälta med Svensk nationalitet. Hr von Knorring, Oscar:
Sedan jag erfarit, att en för stöld häktad och medelst remiss från Öfverståthållare-embetet för Polisärender till ransakning vid Stockholms Rådstufvurätt öfverlemnad person, e. o. Packhuskarlen G. J. Pang, blifvit af bemälde Rådstufvurätt, vid första ransakmngstillfället på fri fot försatt, i följd deraf, att målsägaren inför Rådstuvurätten förklarat, att han ej njed visshet kunde uppgifva, att den stöld, för hvilken bemälde Pang vore tilltalad, verkligen ägt rum, och förthy icke påfordrade vidare undersökning i målet, samt allmänna åklagaren derefter förmält sig ej heller hafva någon talan i målet att föra, har jag förskaffat mig del af de handlingar i detta mål, som hos Rådstufvurätten funnos att tillgå, äfvensom af Rättens protokoll; och, enär den bland nämnda handlingar befintliga så kallade remissen från öfverståthållare-embetet icke utvisade, huruvida bemälde målsegare varit hos Öfverståthållare-embetet hörd eller icke, innan Pang i häktet inmanades, samt under hvilka omständigheter i öfrigt häktningen försiggått, infordrade jag derjemte, i skrifvelse den 17 Oktober 1861, de vid förhören hos Öfverståthållare-embetet i målet hållna protokoller, hvilka i skrifvelse den 4 påföljande December till mig insändes, tillika med afskrift af en från Packhus-inspektionen härstädes till Kongl. General-tullstyrelsen aflåten skrifvelse. Af dessa handlingar inhämtades hufvudsakligen, alt, sedan Grosshandels-bolaget under firma W. & L. Rubenson låtit hos Packhusinspektionen här i staden anmäla, att en dag i medlet af Augusti 'månad 1861, vid tullbehandling i Packhuset, för bolagets räkning, af tre lådor så kallade strumpstolsarbeten, en bundt, innehållande sex dukar, bortkommit, och misstanka yppat sig emot Pang, att han olofligen tillgripit nämnde dukar, i anledning hvaraf Packhusinspektionen hos Kongl. GeneralR.
Det skall nu ej vara ovanligt, att Socknestämmo-beslut flere månader, stundom hela är, sakna verkställighet, och anförde besvär pröfning, i anledning af den klagandes underlåtenhet att, sedan förklaring inkommit, densamma uttaga och besvara, eller, i anseende till Pastors bristande kännedom, om besvär verkligen blifvit anförde,'samt huru de blifvit afgjorde„ för vinnande af upplysning hvarom., Cornmissiornairer,. ofta med dryg. kostnåd, måste anlitas. .. • ^ 4 Bagsamt Allm. Besv.- och OecbruXJlsk'.s Betänkande N:o 4°- Emot hvad i >:e §. innehåller, om antalet af Ledamöter i Kyrkoråd och sältet för deras utväljande, har blifvit erinradt, att då Församlingarnes folklikhet är så högst olika, borde Kyrkoråds-Ledamölernes antal vara derefter lämpadt, och att i de fall, då stad och landtsockenäro förenade om en Kyrka, och således måste ega ett gemensamt Kyrkoråd, saknas föreskrift huru med Ledamöternes väljande bör förhållas. Rättelse i dessa omständigheter har blifvit yrkad, äfvensom att i släderne KyrkorådsLedamöter borde nises vid Socknestämma , men ej af Magistraten, ellerock tillsättas på det sätt hvarje stadsförsamling vid Socknestämma kunde öfverenskomma. Såsom en utsträckning af Kyrkoråds, i 12 §. bestämda verkningskrets, har en Motionair föreslagit, att vid de tillfällen, då till, i laga tid utlyst, Socknestämma inga,'eller färre än fyra Socknemän komma tillstä des, och utsatte mål i följd deraf måste uppskjutas till behandling vid ytterligare sammankomst, Kyrkorådet i församlingen måtte ega att dylika mål upptaga och med Socknestämmas rätt afgöra, hvarigenom uppehåll och deraf följande olägenheter skulle förekommas; dock borde med beslutet, om det ej skulle förlora sin kraft och verkan, förfaras på sätt 9 §. om Socknestämmo-protocoll och beslut föreslu ifver.
Visserligen hafva flere bland förläggarne med berömlig omtanka och hedrande uppoffringar fortsatt rörelsen och låtit tillverka varor, som de måst sälja till nästan samma pris, som råvaran kostade i inköp; men naturligtvis har rörelsen icke kunnat bedrifvas i så stor skola som förut, och man förutser snart den stund, då en fullkomlig brist på garn från de dels redan afstadnade, dels af brist på bomull snart staduande spinnerierna skall omöjliggöra alla bemödanden att bereda de fattige arbetsförtjenst. Vid åtskilliga större spinnerier t. ex. i Göteborg har arbetet redan för flera månader sedan upphört, och vid Rydahls spinneri i Mark, der tillverkningsvärdet uppgått till En million R:dr om året, kan, af brist på bomull, icke arbetas mer än halfva tiden; och i alla hänseenden torde bomullsförrådet ej räcka öfver vintern. Om do vid dessa fabriker anställda arbetares försöjning skola utan tvifvel egarne, i hvad på dem ankommer, draga försorg, men helt annat är förhållandet med dem, som i sina hem arbetat på beting för vissa förläggare, men nu sakna sysselsättning. Och denna stockning i väfnadsindustrien på en ort, der denna thyvärr bedrifvits mera såsom hufvudsak än bisak, verkar äfven förlamande åt andra håll, nemligen på dem, som endast medelbarligen genom forslande eller verkställande af andra arbeten medverkat för tillverkningen; hvadan den nöd, som deraf vållas, verkligen är af mycket betänklig art. Motioner i Preste-Ståndet 1862. 245 Men vid en sådan endast af yttre politiska omständigheter och förhållanden inträffad nöd torde med ännu större skäl än vid en inom en viss ort inträffad missvext, undsättning erfordras. Man kan icke här hänvisa de nödlidande till fabrikauterne, ty dessa draga försorg om sina fattiga, icke heller till kommunerna, ty nästan alla medlemmarne af dessa lida af olyckan, och de aldra flesta idka just den husslöjd, som nu afstadnat. En befolkning af 35,000 menniskor, af hvilka den ojemförligt största delen utan eget förvållande saknar arbete, måste ådraga sig Statsmagternas uppmärksamhet och berättiga till mellankomst.
Bränneri-egendom, år 1828 värderad till 12,000 R:dr, och, jemlikt Kongl. Brefvet den 26 April 1826, på 10 år upplåten till inrättande af en Normal-Vexelundervisnings-skola. Kongl. Maj:t, sorn anser utan ändamål, att den å spanmålsexporten till Italien för Magasins-Fonden uppkomna förlust vidare i räkenskaperna balanceras och nu jemväl i Nåder bifallit, att af ofvannämnde, MagasinsFonden tillhöriga fastigheter, det så kallade Brandelska Sockerbruket må till Svea Artillerie-Regemente definitivt upplåtasmed vilkor, att fonden befrias från all kostnad för dess framtida underhåll, har tillika, enligt StatsContorets underdåniga hemställan, såsom både ändamålsenligt och ledande till ett skyndsammare slut med Magasinsfondens återstående utredning och Kongl. Moy.ts Ka diga Proposition N:o St, 1 redovisning, funnit godt i Nåder förordna, att, sedan fondens qvarvarande obetydliga tillgångar i spanmål och fastigheter hunnit afyltras, och liqyiderne med de publika Werken blifvit afslutade, redogörelsen så väl för de derefter qvarstående balancerne, som för äldre undsättningsskulderne och för afbetalningane å Districtmagasins-spanmålen, skall af Revisions-Contoret för Allmänna Magasinsärendenas utredning öfvertagas, samt i följd, deraf alla anmärkningar och andra frågor, som uppkomma under utredningens fortgång, af Kammar-Rätten upptagas och afgöras.
St. hade beslutat, att intill nästa riksdag utlåningen skulle helt och hållet förblifva på samma grunder, hvarpå den för närvar, hvilar, och att åt kommande Ständer hade blifvit öfverlemnadt att på ändamålsenligaste sätt reglera den. Då jag likväl funnit, att utvägar till biträden för de förmodade hypotheksföreningarna härigenom kunna vinnas, ulan alt några sedelemissioner utöfver den nuvar. sedelstocken behöfva komma i fråga, är jag långt ifrån att motsätta mig, att dessa cassacreditiv för dem och jemväl för de associationer, som belåna Svensk spannmål, må beviljas, sedan tillgångar dertill linnas i afbetalningarna på fastighetslånen uti de 200,000 r:dr, hvilka blifvit från Bancodisconten reserverade, äfvensom uti Bankens behållna räntevinst från riksdag till riksdag; och såvida de på dessa tillgångar grundas, skall jag t. o. m. tillstyrka cassacreditiv för hypotheksföreningar och enskilda associationer, som belåna spannmål; men derutöfver ian jag, på de af Frih. Ehrenborgh så grund - Den 3o Julie. m. grundligt oell väl utvecklade sk il, icke gå, utan får jag på det högsta afstyrka, alt före nästa riksdag något ,slags cassacreditiv beviljas privatbanker eller enskilda bolag och personer. Hr L e f r c n, Joli. Péhr: H. R. o. Ad. täcktes inse, att hvad sorn i 2i:sta punkten är föreslaget samt hvad soin vidare i den dermed gemenskap ägande 22:dra punkten är utvekladt innehåller ett fullständigt system om dessa cassacreditivs användande, och att allt, hvad af de särskilda värda talarne nu här blifvit yrkadt, redan ligger i detta system, emedan de företrädesrättigheter, sorn här äro yrkade, föra till samma mål, som Utsk. afsett.
Friherre Wrangel af Sausis. Fullm. R. Cederström. l. s. N:o 314. Gust. Toll. L. S. N:o 343. M. O. Nauckhoff. L. S. N:o 49. Herr Bratt. Fullm. Carl Ulric Roos. L. S. Herr Duse. Fullnr. Mauritz Brakel. L. S. N:o 254. Gust. Lilliecrona. L. S, N:o 491. A. E. Kalmberg. I,. 8. Carl Rehnberg. De Besche. Fullm. Friherre Palmstierna, C. F. L. S. N:o 1,113. Herr Treffenberg. Fullnr. Carl Lagerheim. L. S. N:o 262. R. Klinckowström, r.. s. N:o 282, R. C. G. Rudbeck. L. S. N:o 330. Friherre Silfversparre, Fullm. Äng. W. Stjern,sted I. L. S. N:o 366. Gösta Gasp:son Ehrenborgh. l. s. N:o 51. Axel Roos. L. S. N:o 215. Herr Ramsay. Fullnr. A. G. Oxenstierna. L. S. N:o 4/8. L. S. N:o 734. Herr Taube. Fullm. C. F. Piper. L. s. N:o 929. F. Grönhagen. L. S. N:o 2,145 a. af Nordin. Fullm. N. Tersmeden. i„ s. N:o 1,210. C. NV. Reutersvärd. i„ s. N:o 1,222. C. J. G. Linroth. L. S. ]N:o 1,284. G. G. F. Rappe. Herr Insenstjerna. Fullui. Julian Lagerbjelke. L. S. N:o 1,481. C. F. König.
Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Jan. 1863, kl. 3 e. ra. Betänkande, i anledning af väckt motion, dels om, ansvarsbestämmelser för underlåtenhet att nattetid å fartyg, som ligger lill ankars, hafva lanterna, dels om styrning och manövrering till undvikande af ombordläggning, m. m. Malts Persson från Stockholms län har uti en till Hedervärda Bonde-Ståndet inlemnad motion [m 476) hemställt, att Rikets Ständer ville hos Kongl Majit i underdånighet anhålla, att de i ofvanberörda ämnen gällande författningar måtte, till förekommande af olyckshändelser under sjöresor, undergå nödiga förändringar, i hvilket afseende motionären för sin del föreslagit: 1:o alt Kongl. Förordningen (angående användande af signal-lanternor nattetid å såväl ångfartyg som seglande fartyg) den 1 December 1858, som i § 1 Litt. B. innehåller följande bestämmelse: »Alla sjögående fartyg, som ligga till ankars å redder eller i farleder, skola på lämpligt ställe, högst 20 fot öfver däcket, föra en lanterna med hvitt sken, hvilket bör kunna synas kring hela horizonten på minst en minuts afstånd,» mätte erhålla följande tillägg: »Den fartygsbefälhafvare, som underlåter att hafva lanterna uppe nattetid, bote, om fartyget drager 20 läster eller derutöfver, 50 R:dr, och för mindre fartyg 10 R:dr; hvilket ansvar tillämpas försl då någon olycka inträffat;» 2:0 att 1 § af Kongl. Förordningen den 15 Mars 1859, angående styrning å fartyg, måtte komma att innehålla: »För fartyg, seglande bidevind, viker fartyg, som seglar för rum vind. Ångfartyg viker för alla seglande fartyg, åt styrbordssida;» och 12 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoltets Betänkande M 52. 3:0 att hvarje befälhafvare å ångfartyg och seglande fartyg ålägges, vid äfventyr af 10 R:dr böter, hafva ombord å fartyget nyssnämnda författningar, hvilka å hvarje tullkammare böra af fartygsbefälhafvare mot betalning kunna erhållas.
Med afseende å hvad i detta underdåniga utlåtande blifvit anfördt och upplyst, har den Kongl. Regeringen icke funnit anledning att för närvarande meddela något förordnande i afseende å den af mig väckte fråga om beredande af mera utrymme för Svea Hofrätts arkif; hvilket genom nådig Skrifvelse af den 28 sistlidne Augusti blifvit mig till svar meddeladt. Det vitsord, som uti Kongl. Hofrättens underdåniga utlåtande lemnäs åt anledningen till min underdåniga framställning, är något mera inskränkt, än jag hade förväntat, då behofvet af större utrymme för det i fråga varande arkifvet medgifves endast under förutsättning, att detta arkif skulle framgent årligen Lillvexa. Med kännedom af förhållandet har jag deremot ansett oförnekligt, att större delen af den redan deri befintliga mängd af handlingar saknar nödigt utrymme att behörigen ordnas och på tjenligt sätt förvaras. Alla äldre tiders handlingar, hvilka utgöra större delen af arkivets innehåll, äro nemligen utbredda på 2:ue vindsgolf i sådan oordning, att man ej ens kan veta, hvad samlingen innehåller, än mindre, huru der skall uppsökas, hvad man vill finna. Dessutom har ock olämpligheten af sådana förvaringsrum visat sig deruti, enligt hvad Kongl. Hofrättens Advokatfiskal i memorial - R. St. Just. Ombudsm. EmbB er ät t el se för år 1849. 17 riai till mig uppgifvit, ’’att genom fukt från golf och tak handlingarne taga ”skada; hvarföre Advokatfiskalen yttrat den förmodan, att utväg till deras ”flyttning och först derigenom möjliga ordnande snart må varda beredd, så ”vidt de vigtiga handlingarne ej helt och hållet skulle förmultna.’"’ Att arkifvet, sådant det redan är, behöfver inrymmas i en tjenligare lokal, för att kunna blifva tillgängligt, till sitt innehåll kändt, för sitt ändamål användbart och mot förstöring fredadt, lärer således icke kunna motsägas.
Men om är det nyltigt och nödvändigt, alt folkets oskadliga vanor och bruk icke förbises, ulan omsorgsfullt iakttagas vid frågan om sjelfva myntenhetens bestämmande; så följer likväl icke deraf, alt man vid bestämmandet af rcikne-enhetens indelning behöfver iakttaga samma skygghet, ty lika säkert som det är, att folket förvillas, om sjelfva räkne-enheten rubbas, lika visst är, att det icke förvillas, om den kända cnhelen erhåller en förnuftigare förändrad indelning, allenast delta sker i full öfverensstämmelse med det af alia nationer och alla folkclasser 1111 allmänt brukliga sättet alt räkna, jag menar räkningen med jemna Tiof alder, i stället för de redan för mera än 1000 är sedan aflagda räknesätten med dussin, tjog, skock, timmer, hval, kast, storhundrade, m. fl., af hvilka ännu der och livar lem0 ing ar qvarstå, såsom spöken från en förgången lid och en förgången civilisation Jag behöfver vid detta tillfälle så mycket mindre vidlyftigt orda om Bcinco-Utskoitcts Betänkande N:0 7. rr tiodelningens afgjorda företräde, som föregående Ständer redan, på Körningens derom gjorda Nådiga Propositioner, antagit densamma i frågan om Rikets nya system för mått, inål och vigt, och betvitlar ej ett ögonblick, alt ju icke samma grund af Rikets Ständer antages för mynt-enhetens indelning, emedan Sländerne i annat fall skulle tillkännagifva en motsägelse, ett vacklande i grundsatser, eli tillbakaskridande i bildning, sorn af intet förnuftigt skäl kunde försvaras.
1S9 öfverstiga hans nuvarande aflöningsförmåner, eller ock han till rikets allmänna indragningsstat förflyttas; hvaremot Öfverström och Waller, i händelse de komma att tillträda beställning inom Arméförvaltningen med ringare lön än den af hvardera nu innehafvande provisoriska lönen, borde vara berättigade att, så länge ett sådant förhållande fortfar, åtnjuta skillnaden på indragningsstat. I öfverensstämmelse härmed tillstyrkte Stats-Rådet, att Indragningsstateu, sådan den här finnes bilagd. måtte fastställas, samt att de deraf uppkommande kostnader finge utgå från Förenade Mötespassevolansfonden, som vore öfverlåten till Kongl. Maj:ts disposition och till denna utgift lemnade tillgång. Då vid jemförelse emellan nuvarande antalet ordinarie tjenstemän i l:sta och 2:dra graderna å Kameralsidan inom Krigs-Kollegium, samt det föreslagna antalet Kameral-tjenstemän inom Armé-förvaltningen uti motsvarande grader, åtskilliga af dessa tjenstemän komma att blifva öfvertalige, tillstyrkte Stats-Rådet, att sedan af Krigs-Kollegii ordinarie tjenstemän af Irsta och 2:dra graderna å Kameralsidan, 6 i den förra och 7 i den sednare graden, blifvit af Armé-förvaltningens plenum, i den ordning här nedan föreslås, placerade till viss befattning uti hvar motsvarande grad inom Armé-förvaltningen, på hvilken befattning tjenstemannen derefter bör anses innehafva fullmakt, Krigs-Kollegii öfverblifvande ordinarie kameral-tjenstemän i nämnda grader må, från 1866 års början och så länge behofvet fordrar, få jemväl från Förenade Mötespassevolansfonden åtnjuta sina nu innehafvande löner, med förbindelse att, efter Armé-förvaltningens vid plenum fattade beslut och lemnade anvisning, dels, i mån af inträffande ledigheter i Arméförvaltningens kameralbefattningar, tillträda viss sådan befattning på förvaltningens stat, dels ock emellertid biträda vid göromålen inom embetsverket. Åt Armé-förvaltningen ansåg Stats-Rådet böra öfverlemnas att, i sammanhang med den gemensamma Arbetsordningens fastställande, bestämma formulärer för Diarier.