Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende åter på det af herr komminister Schagerberg väckta förslag, att pastoratsoch socken-adjunkturer, bruksoch kapellpredikants-sysslor, med flere beställningar, som icke äro för beständiga att anse, måtte, vid nuvarande innehafvares afgång, indragas; så har utskottet visserligen, å ena sidan, icke kunnat förbise angelägenheten deraf, att, till betryggande ej mindre af innehafvarnes, än ock det öfriga i församlingarne tjenstgörande obefordrade presterskapets rätt, bestämmelser i den af motionären antydda syftning måtte vidtagas; men då det föreslagna stadgandet i allmänhet om en ovilkorlig indragning af dessa beställningar, der de ej vid nuvarande innehafvares afgång förklaras vara af permanent natur, efter utskottets öfvertygelse, sannolikt komme att medföra betänkliga olägenheter, helst serskildta lokala förhållanden och omständigheter torde kunna göra ett undantag härifrån behöfligt, har utskottet, af detta skäl, ansett sig icke kunna i vidsträcktare mån förorda motionärens yrkande i denna del, än att utskottet hemställer, det Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet frambära den önskan, att Kongl. Majit täcktes i nåder förständiga samtliga konsistorierna i riket, att då, vid inträffande ledighet, fråga uppstår om tillsättande af ofvannämnda beställningar, konsistorierna må söka att med de kallande, vare sig församlingar eller enskilda, tillvägabringa sådana öfverenskommelser, hvarigenom omförmälde sysslor, der de anses vara af behofvet påkallade samt af vederbörande med skälig aflöning förses, må förklaras vara af permanent egenskap; dock att, der vederbörande löngifvare till dylika öfverenskommelsers afslutande ej samtycka eller omständigheterna i öfrigt sådant ej tillåtå, med ärendets pröfning och afgörande må, utan påföljd af tjenstens ovilkorliga indragning, förhållas i enlighet med hvad i detta afseende nu eger rum. Uti förevarande motioner förekomma vidare yrkanden i E) om förändrade bestämmmelser i afseende på pastor al-vårdens handhafvande inom annex-församlingar, om vikariers förordnande, då pastor är hindrad att
Kostnaden för pensionering af flottans Officerspersonal torde visserligen komma att härigenom ökas utöfver hvad för närvarande härtill erfordras; men ändamålet synes vara tillräckligt vigtigt, att å en sådan ökad utgift ej må göras afseende. Indelningen af befälsgraderne vid flottan har Komitén ej funnit i och för sig påkalla någon anmärkning, men tror sig dock ej böra underlåta att omförmäla den rubbning af likställigheten mellan de båda förenade Rikenas flottor i detta hänseende, som uppkommit genom den sednaste förändringen i grad-indelningen inom norrska flottans Officerscorps. Flottans UnOå flottans Underofficerscorps ej är så talrik, att den, vid rustning af det de’c{nys'b mindre antal fartyg, hvaraf den nya materielen komme att utgöras, emot hvad för närvarande är förhållandet, skulle kunna lemna ett öfverskott, som skäligen borde föranleda till en minskning i denna corps, anser sig Komitén ej böra en sådan minskning föreslå, men tror likväl att, af samma anledning, som här ofvan är i afseende på Officerscorpsen omförmäld, äfven för Underofficerscorpsen borde stadgas skyldigheten att begära afsked vid uppnådd full pensionsålder, under enahanda förbehåll, som i fråga om den förra corpsen är anfördt. Om■ v?j orgaPå organisationen af flottans Konstruktionscorps måste den nya sjökrigs FVittans Kov matericl, Komitén föreslagit, utöfva en väsendtlig inverkan. De stora förändrinstmktionsgar, som under den sednaste tiden i allmänhet egt rum i denna materiels be curps. skaffenhet, göra, att fordringarne på kunskaper och skicklighet hos en fartygs konstruktör måste i flera hänseenden nu vara helt andra än förr.
Af anslaget till beväring s-manskapets vapenöfningar. Sedan Kongl. Maj:t, beträffande Kronans fordran hos aflidne Regements-qvartermästaren vid Westerbottens regemente, Kaptenen C. A. von Essens konkursmassa, 146 R:dr 34 sk. 5 rst., genom nådigt utslag den 28 Februari 1856, ansett Häradsskrifvaren J. Sandman, såsom syssloman i konkursen, icke kunna executive förpligtas utgifva större belopp, än hvad han i afräkning å fordringssumman med hälften af densamma inbetalt, är frågan om Sandmans betalnings-skyldighet i detta afseende beroende på domstols pröfning; och har, till säkerhet för hans andel i gälden, inteckning i Sandmans fasta egendom blifvit den 5 December 1851 beviljad; varande den andre sysslomannen, afskedade Kaptenen D. G. Dahlberg, enligt vederbörande executors intyg, i utfattigt tillstånd. Kronans fordran hos aflidne Landträntmästaren i Wester-Norrlands län E. G. Harlins konkursmassa, 397 R:dr 43 sk. 6 rst., var vid 1857 års slut fortfarande beroende på utredning af konkursen. Af anslaget för försvarsverket i allmänhet. Uti enkan IJ. G. Fougts konkurs fanns icke tillgång till vidare utdelning, men fordrings-beloppet, 3,910 R:dr 26 sk. 4 rst., har, i anseende till felande handlingar, ännu icke kunnat afskrifvas. F. d. Expeditions-sekreteraren A. S. Loo, som fortfarande, saknat tillgång till gäldande af Kronans hos honom egande fordran, 336 R:dr 32 sk. 4 rst., för hvars uttagande fyrfaldiga utmätningsförsök egt rum, har numera aflidit; och hade någon upplysning om hans sterbhus-delegare ännu vid 1857 års slut icke erhållits. - 67 — Frågan om afskrifning af Fabriks-idkaren A.
Jag är fullkomligt öfvertygacl derom, att Herr Tannström, med dess varma ‘oskrymtade kärlek för Fäderneslandet, med dess djupa lifliga känsla för sin Medborgerliga pligt, beredd till verkning i samma ögonblick den af ett vigtigt tillfälle påkallas, skall för egen del icke anse någon uppoffring för stor, emot det större ändamålet att vara sitt Fädernesland nyttig 37a I Den ii April. ocli alt han således, utan afseende på alla personliga fördelar, med sann sjelförsakelse skall i Statens tjenst nedlägga ytterligare bevis af sin kraftfulla verksamhet. Men jag kan ej anse det vara med billighet och rättvisa förenligt, att, ifrån den stund Herr Tannström för Statens skull uppoffrar sitt lugn, skall verkan af hvad Svenska Folket, genom sina Ombud, nu för honom beslutar, såsom en tacksamhets-gärd för den ädlaste af alla mödor, krönt med den lyckligaste framgång, i mer eller mindre mohn förfalla. Också har Utskottet, i anseende till Herr Regerings-Rådet leMoine frångått den grundsatts det för Herr Cancelli-Rådet Tannström sökt göra gällande^ då Utskottet tillstyrkt för den förre ett ovillkorligt åtnjutande af en förmon, som endast villkorligen skulle tillfal-i la den sednare. Jag finner deremot, för min del, intet skäl, hvarföre Herr Tannström, hvars förtjenst delar med Herr leMoice lika anspråk på Rikets Ständers välvilja och erkänsla, icke skall deraf röna ett lika oföränderligt och var» agtigt vedermäle. Mine Herrar! Cancelli-Rådet Tannström har fullgjordt sin skönaste pligt; må vi, såsom Ombud för ett ädelt och storsint Folk, uppfylla vår; den att honom värdigt belöna. Jag föreslår derföre, att Stats-Utskottets Utlåtande måtte gillas med den förändring, att CancelliRådet Tannström må under sin hela lifstid oafkortadt uppbära den Pension, som för honom nu anslås, ehvad Embete med
linu Besv, och Oecon. tIlsk, Utlåtande N.-o i37( vidare, förunnade rättigheter af detta slag, gå miste om någon del af livad de hitlils vant sig påräkna för sina allmänna behof, —. må tillåtas i stället söka ersättning derföre uti en personel afgift å egna consumtionsbehof, i synnerhet å brännvin, efter förslag, sorn hvarje sådan stad sjelf må uppgöra och i underdånighet underställa Kongl, Majrts Nådiga stadfästelse. Efter det Utskottet sålunda redogjort för de serskilda förslag, hvilka, i afseende å reglering af städernas tolag och öfrige inkomster, blifvit inom Högloflige Rjdderskapet oell Adeln samt Välloflige BorgareStåndet framställda, får Utskottet till /upplysning uti förevarande ämne vördsamt meddela, att, sedan Kongl. Maj:t, uti Nådig Skrifvelse af den 22 April i83o, anbefallt ComraerceCollegium att anställa en undersökning, hvarigenom blefve utrönt, huru och i hvad ordning städer, som nu åtnjuta tolag, kommit till denna fördel;' i hvad måLto förbindelser och skyldigheter å städernas sida stått eller stå i sammanhang med denna rättighet; om de vilkor, hvarunder tolag är beviljad, fortfarit eller upphört eller icke blifvit uppfyllde; om tolag, då den beviljades, varit beräknad att utgöra något visst belopp, svarande emot bestämdt ändamål; huruvida denna tolag sedermera och för närvarande utgjort mer eller mindre, än vid dess Beviljande varit afsedt; samt om och huruvida någon ordning iakttagits till vinnande af control och säkerhet, att inkomsten genom tolag användes till ändamål, hvartill den egentligen blifvit anslagen ; •— så, och efter det Collegium från vederbörande infordrat alla för ärendets utredning nödige upplysningar, afgaf Collegium, under den 28 Februarii innevarande år, till Kongl. Majct dess underdåniga berättelse i ämnet, åtföljd af serskilda tabeller, utvisande i allmänhet medelbeloppet för vissa år af somlige stapelstäders inkomster och utgifter.
Poignant, att vara Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman, samt Hof-Rätts-Rådet i Kongl. Majts och Rikets Svea Hof-Rätt och Riddaren af Kongl. Nordstjerneorden Carl Ludvig Landin, att vara Justitiae-Ombudsmannens Suppleant, men Justitife-Ombudsmannen Poignant derefter med döden afgått; så vilje Vi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Carl Ludvig Landin, att vara Vår Justitias-Ombudsman; hvarvid honom åligger, att ställa sig till efterrättelse Rikets Grundlag och Laga Stadgar, jemte den af Oss under den 1 Mars i83o serskildt utfärdade Instruction; och kommer han att åtnjuta de löningsvilkor och öfrige förmoner, som Yi för detta Embete anslagit. Till Expeditions-Utskottels Förslag till und. Skrifvelse K.o 134- n3 yttermera visso håfve Vi detta underskrifva och med Våra insegel bekräftat, som skedde i Stockholm den jy September 1834» N:o i34. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 25 Sept. i834v Preste-Ståndet den 25 Borgare-Ståndet den 25 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ett fortfarande anslag för indelta Infanteriets Lif mundering, till lika belopp, som vid sista Riksdag bestämdes. (Stats-Utsk.
Jag anser, att der entreprenader kunnat tillvägahringas, är legan tillräckligt hög, men pä de ställen der sådant icke har kunnat verkställas, bör fegan förhöjas; hvilken förhöjning dock icke kan åstadkommas på annat sätt än att sedan vederbörtde deröfver sig utlåtit, Landshöfd. till K. M. eller Kammar-Colhra afgifver utlåt, om och vid hvilka gästgifverier en så beskaffad förhöjning bör ega rum. De olägenheter, man förespeglat, nemi. all skjutsafgiften skulle blifva olika på olika gästgifverier, skulle då icke upstå, ty man skulle icke erhålla mer än 3:ne olika taxor, nemi. 16, 24 och 28 sk. b:ko. Om man nu, utan att öfverklaga olägenheterna, kunnat foga sig deruti, att skjutslegan varit på olika ställen 16 och 24 sk., hvilken olägenhet blifvit af K:s Befhrde på det sältet afhjelpt, att uti dagböckerna vanligen utsattes hvad legan gör, så tror jag alt det icke skulle medföra alltför stora olägenheter, om skjutsen på vissa ställen höjdes lill 28 sk. I denna syftning vågar jag vördsamt anhålla att R. o. Ad. ville till Ekon.Utsk. återremittera denna del af Betänk. Hvad åter angår frågan om tillökning i hällskjutsen, då den icke genom entreprenad utgöres, så kan jag icke tillstyrka en sådan förhöjning, emedan det skulle motverka det ändamål man åsyftar, nemi. att befria jordbruket från denna skjuts. Jag anhåller på alla dessa skäl att R. o. Ad. behagade återremittera punkten. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag skulle tro att reservanterna så fullständigt uptagit de motskäl, som finnas i afseende Den 1 Juni. 7 på det framställda förslaget, att de äro fullkomligt tillräckliga, och icke vidare behöfva utvecklas. Jag instämmer uti hvad den siste värde talaren vid slutet af sitt anförande yttrade, nemi. att en förhöjning af skjutslegan ovilkorligen skulle hafva till följd att skjutsningsbesväret blefve ännu närmare fästadt vid jordbruket.
Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 2 3 Maj 186 6 Preste-Ståndet den 2 3 Borgare-Ståndet den 2 6 Bonde-Ståndet den 2 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändrade föreskrifter i afseende på sättet för kommunikationer af besvär, som blifvit till Hofrätt ingifna. (Lag-Utskottets Betänkande N:o 23 och Memorial N:o 41.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har vid innevarande riksdag fråga blifvit väckt om förändring af gällande föreskrifter angående sättet för kommunikation af besvär, som blifvit till Hofrätt ingifna; och hafva Rikets Ständer, med afseende å olämpligheten af berörda för särskilda fall olika föreskrifter, genom hvilka tillfälle lemnäs tredskande parter alt obebörigen uppehålla målens afgörande, för sin del, beslutat en författning, hvarigenom, med ändring af hvad lag och författningar stadga i afseende på hvad iakttagas skall, dä Hofrätt pröfvar besvär vara sådana att andra parten öfver dem höras bör, förordnas som följer i § 1 "I mål, som hos Hofrätt genom besvär fullföljas, skola, på sätt i 27 Kap. 6 § Rättegångsbalken för lagvadda och instämda saker stadgadt är, alla inlagor med bevis, sorn dertill höra, tväfaldt ingifvas: den ena att vara i Hofrätten qvar, den andra att gifvas till vederparten. Ej må protokoll eller utslag, som ena parten inlemnat, åt den andra utgifvas. E xp edit) o n s - Uts kott e ts Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 5 7. 7 § 2- Finnér Hofrätten, alt någon öfver besvären böras bör, och är målet ej af den beskaffenhet, att offentlig myndighets åtgärd för sådant ändamål anlitas må, vare den klagande pligtig, alt ena exemplaret af besvären med dertill hörande bevis uttaga och vederbörande tillställa samt behörigt intyg derom till Hofrätten ingifva inom den tid, som af Hofrätten bestämmes.
PresteSt. har väl en eller två riksdagar till Konungen yttrat, att det vore en olycka för Piikels presterskap, att förökas med så många nya ringa lönta medlemmar, utan ökad tillgång på pastorat till deras försörjande. Men då det kommit till den svåra . tillämpningen, hafva Consislorierne sällan förmått hålla sig vid grundsatsen, hvadan det handt, att Stats-seereteraren, som velat upprätthålla den, ansetts för en ultra-prest, månare om Ståndets bästa än Consistorierne sjelfve. Saken står likväl fast, och det finner hvar och en som betänker, huru föga den bana skall af skickliga män beträdas, hvarest täflan om nödig utkomst måste uthärdas med ett så oproportionerligt stort antal expectanter. Pensioners anslående åt folkskole-lärare kan umbäras, om Ständerne vidhålla den föreskrift i kyrkolagen, hvilken Hr Ribbing åberopat, nemi. att skollärareocli klockare-beställningarna förenas. Försarnlingarne böra billigtvis betala klockaren särskildt, för det alt han tillika är barnalärare. Om så sker, blifva de förenade lönerna i allmänhet tillräckliga, samt i Skåne och några andra ställen öfverflödiga. Då skola församlingarna icke sakna yngre personer, hvilka, i förhoppning att få efterträda en gammal vorden skollärare och klockare, biträda honom uti den förra befattningen, eller alldeles öfvertaga henne. Derigenom sluppe man anslå pensioner åt skollärarne, och underginge den svårighet, som varit den värsta att öfvervinna i sjelfva Preussen. Gr. Anckarsvärd, och, som jag tror, äfven Hr Ribbing, hafva anmärkt, att en ny lag eller skolordning behöfves för allmänna folkundervisningen, innan man bestämmer hennes anslag. Jag erkänner riktigheten af denna anmärkning, men får nauma, att ett sådant förslag redan finnes i Fattigvårds-comite'ens betänk., ehuru jag icke anser det vara nog fullständigt.
Preste-Ståndet den 12 Borgare-Ståndet den 13 Bonde-Ståndet den 13 Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, i fråga om grunden för beräkningen af reservräntorna vid b ålsmanshållet i Blekinge. (Stats-Utsk. Ull. N:o 271.) S. A. K. Genom en af E. K. M:t vid innevarande riksdag a flaten nådig proposition hafva Rikets Ständer inhemtat, att vid forsta indelningen till båtsmanshåll inom Blekinge län år 1085 ett efter hemmanens olika beskaffenhet omvexlande belopp från 10 till 21 daler silfvermynt i grundränta blifvit beräknadt, såsom motsvarande en hel båtsmansnummer; att då endast ett mindre antal hemman hade räntor, jemnt svarande mot sitt rustnings-dalertal, de bland öfrige hemmanen, som bade större grundränta, kontant erlade det öfverskjutande beloppet, under namn af öfverskottsränta, till uppbördsmannen, som åter dermed godtgjorde de hemman, som hade mindre grundränta, den för dem uppkomna bristen; samt att bärförutan, till betäckande af samma brist, jemväl blifvit under namn af reservräntor, ansiagne och på enahanda säll utgjorde räntorna af vissa smärre lägenheter, hvilka icke lämpade sig för indelning till någon effektiv rustning, men att ett så beskalfadt sätt för liqviderande af öfverskottsoch tillskottsräntor under tidernas lopp och till följd af inträffade myntförsämringar, medfört en betydlig ojemnhet och större tunga för de hemman, som utöfver sitt bestämda rustningsdalertal måste bestrida rustningen utan annan ersättning derför än det kontanta bidrag, som de tillskottsgifvande hemmanen och lägenheterna erlade; hvarföre K. M:t uti den 18 Januari 1834 till Rikets då församlade Ständer aflåten nådig skrifvelse förklarat sig anse öfverskottsräntorna framdeles böra, till förmån för de tillskottstagande hemmanen, utgöras med förvandling efter årlig markegång å de lill Exp editionsVtsko U e Is Förslag lill und. Skrifvelse, N:o 156.
Resolutionen på allmogens besvär d. 29 Juni 1752, angtde rättighet för allmogen att till Rikets städer få till, försäljning afföra den afvel och de varor, dess hemman af sig kasta; samt Nto 19, i anledn. af väckta frågor om ändringar och tillägg i K. Brefvet d. 5tte Febr. 1808, samt K. Kammar-Colltii derå grundade kungörelse d. 29 i samma månad rörtde besittningsrätt till kronohemman. 16 Den 2 Augusti. Äfvenledes anmäldes och lades på bordet ett från Riddarh.- Utsk. ankommet under N:o 6 afgifvit sålydande Vördsamt Memorial: Efter vid 1847—1848 årens Riksdag derom väckt motion, updrog H. R. o. Ad. åt Riddarh.-Direkt., att gå i författning om uprättande af plan och kostnadsförslag till ombyggnad af de omkring Riddarlus bakgård befintliga byggnader, med hvad dertill hörer, på ett sätt, som i möjligaste måtto afsåge såväl Riddarh:s fördel som yttre prydlighet. Till följd deraf lät Direktionen uprätta för ändamålet nödiga ritningar och kostnadsförslag, slutande sig med en summa af 66,000 R:dr b:ko, samt öfverlemnade dessa vid derpå följande Riksdag till H. R. o. Ad., dock utan att, i afseende på lämpligheten och nyttan af det ifrågavar:de byggnadsföretaget, yttra sig hvarken med afeller tillstyrkande.
Gods, Krono-, de Schlegelska t Halland, inlösen deraf, Remiss II; 464. S, U. Bet. IV: l488. Skrif. X: 580. — i beslag taget, försäljning deraf, se Tull-Verket. Gottland, K. M. Befh:de, dess Kungörelser om Vägens begagnande, Just. Omb. Beratt.ll: 208., om Lekstugor 209. om Brottmåls kungörande 210. Gripsholm, Slolt och Djurgård, ny Stat, S, U. Bet. IV: 459. Skrif. X: 160. Grundlagar, ändringar deri, tryckning af hvilande G. Register, X Förslag ifrån Sr 1815 Bes], IX: l4o. l4l. Redaktionsfel^j Förslagen C. U, Meni, lil: 17. Godkända Förslag, C. U, Mern. lil: 19. Skrif. X: x 65. K. M. Svar 1; 351. ■— hvad vid ändringar bör iakttagas, C. U, Bet, lil: 56, Resi. 1X: 367. 381. 384. 420. — tid för afgörande af Förslag lill ändringar, C. U, Bet, lil: 99. —- föreslague ändringar 18170c!! 1818, se de serskild da Ämnen, sorn Förslagen angå. Guld och Silfver, omyntadt, utbvte deraf från Banken, Remiss II: 490. B. U. Bet. VI: 133. Besl. Skrif. X: 260, _ -Ver k, Ädelforss, dess bedrifvande, Jost. Orab. Berätt, II: 258, 29J. o, följ. Remiss 11:428. S. U. Bet, IV: 832,. Skrif. X: 169. Gymnasium och Skola, i Calmar oell Skara, Lån till deras uppbyggande, Remiss R: 4SV B. U. Bet, VI: 394. B, U.
Trot, Vlär, ä. 24 Nov. tRog. S. D. Uti Protocoll» Utdrag af den 22 dennes, hade Högvördige Preste - Ståndet gifvit tillkänna Dess beslut, att så väl Dess Protocoll vid innevarande Riksdag, som Bihanget till samtlige Riks-Ståndens Protocoll, genom vederböran» des försorg, skulle till tryckning befordras, med samma vilkor, i afseende på Upplagornas storlek och försäljningspris, m. m., som vid sistlid* ne Riksdag faststäldes, och att Preste - Ståndet till Stats Utskottet nppdragit att inkomma med förslag till trycknings-kostnadens bestridande af de medel, hvilka till Riksdags-utgifierne anslås. I anledning häraf instämde Ståndet, sorti redan beslutat tryckning af Dess Protocoll, till en upplaga af 200 Exemplar, för öfrigt uti Pre* ste-Ståndets beslut, angående Upplagans storlek af Bihanget till Riks Ståndens Protocoll, försäljningspriset å Protocollet och Bihanget, samt Remiss till Stats-Utskottet, för uppgörande af förslag till trycknings-kostnadens bestridande af de medel, som till Riksdags-utgifterne anslås* Från Hedervärda B o nde-Ståndet. S, D. Bifölls den af Stats-Utskottet, uti Me* morial N:o 1. af den 20. dennes, gjorda hem - fröt. XJtdr. den 24 No v, i82g, 45 ställan, att, utom den i Riksdags - Ordningens 34. §. till antalet bestämda Cancellie-Betjening, få ytterligare antaga en Secreterare för Riksgälds-Ärendena, en Kamererare samt, till en början, två Cancellister. S. D, Remitterades till Stais• Utskottet:
Os lrakva utgjort: är 1833 kalr 330,529: „ 1834 „ 321,936: „ 1835 „ 377,358: „ 1836 ,. 422,508: „ 1837 „ 418,124: tor ären 1835, 1836 oelr 1837 liar denna Inkomst lrlilvit ökad med den (ilrarta-8i»illata, som utgöres i stället lör 8port1erne i liders Kon^i. Naj:ts (iianLli-Iix^editioner neli 1 ustitiss-kevision, enli»t liders kori^l. Nai:ts oelr Ilikets 8tänders leslnt; neli sorn detta jemväl Irädanelter lärer komma att lortlara, s^nes Inkomsten al <iilrarta-8i^illata kunna leräknas till 400,000: 34:o som vid 1830 ars 1Hks,Ia» leräknades till 460,000 k:dr, lörlröjdes vid sista 8tatsReAlerinA till 750,000 kalr, oelr liar utgjort: ar 1833 . k:dr 462.520: „ 1834 „ 467,851: „ 1835 „ 316.083: „ 1836 „ 7l)5,166: „ 1837 ,. 729,181: 8om denna inkomst, lrvilken kirst med är 1836 inmätt elter de vid sista KiksdaA derlör lestämda grunder, keror al de ät.Aärcler oelr leslut
Den utväg jag nu föreslagit, iakttages för närvarande i afseende 35 H. ii 162 Den 3o Julii f. ra. på de så kallade silfverlånen; den årliga afbetalninger i silfver får af låntagarne nedsättas i LandtRänterierna, och jag ser intet hinder för samma åtgärd uti invexlingsväg. På dessa skäl anhåller jag om ålerremiss af Betänkandet. Herr Rosenblad, Bernhard: De ifrågavarande Motionerna hafva åsyftat emottagande vid LåneContoren af utifrån införskrifvet silfver, men detta går ej an, emedan de utländska controllerna icke befinnas alldeles säkra. Det har stundom, och till och med ej sällan, inträffat, att de inkomna posterne vid undersökning på myntet icke öfverensstämdt med betygen. Då nu i Landsorterne ej finnes tillfälle till en noggran probering af sådant silfver, och Banken således genom förslaget skulle kunna lida betydliga förluster, har Utskottet ej kunnat tillstyrka detsamma. Men vill man deremot endaståsyftaemottagand et af Svensk t controlleradt sitfver, såsom Friherre Cederström synes hafva antyd t, har jag för min del ingenting deremot. En annan serskild Motion är väckt om emottagande på de Södra Orterna af utländska säkra myntsorter, och densamma har af FinanceBeredningen blifvit tillstyrkt. Förslaget har väl af de sammansatte Utskotten blifvit återskickadt till FinanceBeredningen, meu denna är nu sysselsatt med uppgörandet af en Tariff för invexlingen af sådana myntsor - Den 3o Ju 1 i i f. m. i63 ter, hvilken Tariff upptager så väl inre finheten, som viglen af hvarje myntsort, och med hvars tillhjelp man således efter pregeln kan hedömma hvarje styckes äkthet. På grund häraf har FinanceBeredningen ansett sig åter höra tillstyrka Motionen, hvilken, enligt hvad jag serskildt känner, i synnerhet skulle medföra nytta på de södra Orterne, som stå i närmare Beröring med närgränsande Länder.