Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tages i betraktande att det bolag, som besörjer trafiken i Jemtlandsleden, fraktar tyngre gods, såsom salt, spanmål, m. m, emellan Melen och Östersund, 16 mil, för i medeltal 7,87 öre per centner milen enligt taxa, i stället att varutransporten med vanliga formän under normala förhållanden minst kostar 15 öre och att för hvarje centner gods, som med vanliga formän från Sundsvall till Östersund erfordras 1,25 hästdagsverke och till samma ort från Levanger 1,37; men att transporten å kommunikationsleden verkställes med begagnande af blott respektive 0,60 å 0,61 hästdagsverken öfver land mellan sjöarna, så synes det vara alldeles uppenbart, att denna led redan i sitt nuvarande ofullkomliga skick är och i en snar framtid, äfven om inga förbättringar vidare ifrågakomma, ehuru i det afseendet mycket kan göras, äfven med hänseende till frågan att minska omlastningarnes antal, kommer att blifva till ofantligt gagn icke allenast för de delar af Nordre Trondhjems arnt och provinserna Jemtland, Herjeådalen och Medelpad, som tillhöra området för denna led, hvars areal kan uppskattas till omkring 1,000 Svenska qvadratmil, deraf en icke obetydlig del utgöres af goda odlingslägenheter med en befolkning af endast cirka 150,000 personer, som till följe af sin glesa utsträckning på den stora ytan har största behof att spara arbetskraft för jordens odling, utan jemväl, i mån bileder hinna anläggas, hvilket af naturliga förhållanden underlättas, för Helsingland och Ångermanland, som otvifvelaktigt till vissa delar deraf komma att anlita leden för sina behof af Norska produkter, äfvensom för export till Norge af sina väfnader, när tullförhållandena e - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. 237 mellan de båda rikena så ordnas att äfven sådana varor må tullfritt dit införas landvägen. I samma mån kommunikationen till lands emellan tvänne orter förbättras, ökas handelsförbindelserna och som följd deraf utbytet emelian de båda. Detta är en regel, som beklagligen varit nära nog främmande för folken i de båda förenade rikena, för så vidt frågan rört förhållandena dem emellan.
Dä privatbankerne och hypoteksföreningarne nu genom det ogenomträngliga nät, som de söka sammandraga öfver hela fäderneslandet, att i sin hand disponera hela landets behöfliga rörelsekapital, med deras utan metallisk valuta, ej ens solidariska ansvarighet, i blott papper öfverflödande tillgångar, sora på 8 privatbanker enligt oktrojernas ordalydelse förökas, men nu till en början rättighet, att hafva i rörelsen 23 millioner. Hypoteksföreningarne, som under den fosterländska rubriken, alt vara landlbrukels biträde i penningelån, emot säkerhet af spanmål och höga lån på fastigheter med amortering, tyckas redan visa sig benägna genom utbjudande af annorlunda beskaffade lån, fast ej inuehafvande karakter af privatbanker, snart ikläda sig samma ändamål, och säkerligen, inom delta års slut, i förening med privatbankerne, hafva ett vida större rörelsekapital utelöpande, än riksbanken kan åstadkomma; således, om ej R. St. nu vid denna riksdag sätta vår riksbanks affärer i det skick, att den kan gå i bredd med om ej öfverflygla privatbankerne och hypoteksföreningarne, så fruktar jag, att vid nästa riksdag så väl riksbanken som allmänna kassorne, såsom dä ej mera behöflige för lån, få i detta ändamål tillslutas. Önskligt vore, det vår riksbank kunde bidraga att fylla bri2 H. 26 402 Den 12 Februari f. m. sten af nu tilläranade statsanslag; men då den äger så starka medtäflare i penningetillgångar, hvilkas sedlar i landsorterna måste hållas lill godo i brist af riksbankomynt, så torde nu vara tjenligast, alt till nästa riksdag, blott 3 år härefter, afslå nya hitintills okända utgiftsartiklar, samt efter verkligen befintliga tillgångar, jemförda med oundgängliga utgifter, och för fortsättande af mindre brådskande företag, minska dessas anslag, så alt riksbanken, med hvad dit hörer, t. v. förblifver uti sitt nuvar. vådliga skick, med de privatas öfverflödiga penningelänerörelser; otillgänglig för andra, än produktiva företag. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik:
Icke långt efter detta samtal hände det genom en tillfällighet, att hushållerskan blifvit läns på hembakadt hvetebröd och till kaffet endast hade vanliga skorpor, köpta hos bagaren i byn. Karl hade kommit sedan de andra rest sig från kaffebordet, men Börje stod ännu qvar på gården, vid det öppna fönstret vexlande några ord med Haqvin, som satt i matrummet. Också Walter var ännu inne, men Marianne hade dragit sig tillbaka till sitt rum. »Bondskorpor!» sade Karl halfhögt. Han hade aldrig trott att Börje skulle kunna höra det. Men dennes vakna sinnen voro alltid färdiga att uppsnappa hvad som kom inom deras räckvidd, och han hade uppfattat yttrandet. Med häftighet gick han förbi fönstren och kom in i rummet. Han var alldeles blek under solbrännan, som blef gul i stället för brun. »Min herr svåger», sade han lågt och med en röst som han sökte göra ironiskt lugn, men som skälfde af raseri, »om det skulle finnas något i mitt ringa hus, som allt för mycket strider mot dina lefnadsvanor, så ber jag dig för allt i verlden inte för min skull lägga band på dig och stanna qvar.» Ingen af dem hade någonsin hört honom bryta ut på detta sätt. Den lugne Börje! Det tycktes som om hans ögon snurrade rundt af vrede, och läpparne hvitnade under skägget. »Du missförstår mig», sade Karl med ytterlig förlägenhet, »det är just för det allting är så godt och bra här, som ...» »Ja, jag förstår. Och när det en enda gång råkar bli endast så, som en hel hop menniskor af mitt skrot och korn måste nöjas med att ha det, så skall strax det der bondspottas ut åt mig!» »Jag tänkte inte på dig. Jag tänkte bara på skorporna. Hemma bruka vi alltid kalla dem för bondskorpor.» »Ja, Börje, jag är alldeles säker om att Karl inte menade något illa», mäklade Walter, »det kan så lätt komma en i munnen ett sådant uttryck, som det inte fins någon mening i.» »Jo, det fins just mening i det. Det var öfversitteriet, som stack fram så der oförhappandes, och det är öfversitteri jag inte kan tåla.
R. hade under synbar smärta, med oafvänd blick betraktat den hulda, hvilken nu med obegriplig styrka drog honom emot sitt bröst. "Ja Rosa, du förmår allt; här: emottag min dyra försäkran det din önskan, om äfven med uppoffrandet af min timmeliga frid, skall uppfyllas. Min pligt, mitt löfte till dig, icke min kärlek, skall föra mig till hennes fötter, hvilken fordom, jag bekänner det nu för dig, du englalika väsende, af mig obeskrifligt älskats, men som äfven nu, o! fördöm mig ej derföre, måste utgöra min fasa, emedan hon beröfvat mig den enda varelse som lärt mig skatta dygden, och lifvets högsta värde. O Rosa! dig, dig, har jag älskat mer än något annat på jorden, till dig, du oskuldsfulla engel, närmade sig för din kära renhets skull, ovilkorligt mitt hjerta, redan under tider, då jag i den okonstlade Caroline, tyckte mig funnit min högsta sällhet; i din närvaro, den jag likvist, anmanad af mitt bättre jag, med bekämpad lidelse ofta undvek, kände jag det ett ädlare, ett själfullare, ett högre godt fanns hvilket rikare än hvad hennes barnsliga tillgifvenhet förmådde, skulle kunna uppfylla mitt bröst med salig vällust; o Gud! o Gud! jag förmådde mer icke emotstå den onämnbara trängtan, som ständigt dref mig till dig; du var, drömmande och vaken min enda tanke, mitt enda hopp hvilket jag olycklige, under det min falska ambition och medlidandet, fortfarande hycklade beständighet för Caroline, icke mer för dig förmådde dölja.
Fabrikernes tillverkningar icke bör vara att befara, då rörelsen ej är inskränkt tili nå gon viss dass af medborgare, utan deremot fullkomligt fri och öppen för personer af alla stånd och vilkor, sorn åstunda att i densamma ingå, så att tö 1 j a k teli gen erforderlig concurrence vid dess bedrifvande aldrig kan t knas, så framt idkare» njuter säkerhet i Författningarne och kan vara förvissad att ej blottställas för de äfventyr och förluster, sorn äro oundvikliga följder af vacklande och föränder, lige economiske Systeiner, och att i allt fall *3g Den 2S Juni i /. >n. de Svenske Slöjdenäringarnes upprätthållande är ett föremål af allmän vigt och utan all tvifvel mera förtjent af en liberal och för landets sanna fördelar nitälskande Nationalrepresentations behjertande, än den tillfälliga förmon, som möjligen kunde för en kont tid tillskyndas ett antal varuförb^ukare enskildt. Under tillämpning af desse grunder, torde Höglofl. Ridderskapet och Adeln fiona, att en så beskaffad anstallt, 60tn de nu föreslagna, icke skulle kunna förenas hvarken med billighet och rättvisa eller med Rikets sannskyldiga båtnad, aldraminst på en tid, då andra nationer, och deribland den Engelska och Franska, som säkerligen äro nog upplyste, för att utan fördom bedöma sina economiska fördelar och hvilkas Manufacturer redan för längre tid tillbaka, uppnått den stadga och fullkomlighet, att de vida mindre än de Svenske slöjdenäringarne agde att äfventyra vid en medgifven främmtnande concurrence, ännu draga i betänkande, att med bifall till senare tiderr "Högst beprisade läror i Statshushållningsvettenskapen, tillåta en rubbning af ett näringssystome, hvars värde och redbarhet Seders erfarenhet bekräftat, och det vid sådant förhållande utan tvifvel vöre för en Stat med Sveriges inskränkta resourcer högst orådligt, att öppna för främmande Fabrikanter tillfällen till en medtäflan, som i andra länder är den Svenske Slöjdeidkaren förnekad. Jag har ansett det vara enligt ra^d miq
Helt förklarligt är således det likhets-tycke, som vid betraktandet af Brunos och Thorilds skrifter möter oss allraförst: benägenheten att philosophera, ej blott med poetisk anda, utan äfven i poetisk form; eller i en lärodiktning af den art, hvaröfver den forngrekiska naturvishetens ingifvelse sväfvar. Bruno tänkte gerna i hexametrer; och man erinre sig härvid Thorilds ungdomsverk ”Passionerna”! Men erinrar man sig tillika hans ”Archimetria”: då skönjer man honom vara den af de båda, som ändtligen från detta framställningssätt gjorde sig mest fri. Onekligen hann Thorild, om han än aldrig upphörde vara poet i sjelfva saken, betydligt längre i bemödandet om methodisk utredning, – öfverhufvud i konsten att tänka på prosa. Bruno var i denna konst vida mer oläraktig. I allmänhet är derföre Thorilds framställning ojemnförligt mera klar och lättfattlig. Är hans speculation mindre rik på utvecklingsdigra tankefrön, än Brunos, så är den ock mindre chaotisk, mindre i sammanförandet af särskilda beståndsdelar eklektisk, mer helgjuten af ett och samma grundämne. Det vidskepliga, som vidlåder (i ej ringa mån) vissa af Brunos antaganden, bör icke här komma med i räkningen. Om fantasien, stark hos bägge två, hos Bruno stundom grundligare förirrade sig till fantasteri: så var detta mindre hans fel, än tidens 219. Väsendtligare och vigtigare är den olikhet, att det ethiska interesset, det moraliska och religiösa syftet, är hos Thorild det mäktigaste, det från begynnelsen till slutet bestämmande. Han var, under all sin stridsamhet, ändock en sedligt mildare natur, en innerligare fridälskare, en hjertligare menniskovän. Äfven från denna sida sedt, är det pythagoreiska elementet hos honom det grundherrskande.
Motioner hos Eidderskapet och Adeln 1865. Af Herr Dardel, Fritz Ludvig, om beviljande aj ett anslag « 25,000 R-.dr för gjutning i brons af Professor Molins grupp »Bältespännarne». Rikets Höglofliga Ständer hafva medelst frikostiga anslag beredt ett värdigt rum åt Statens konstsamlingar uti det inom kort fullbordade National-museum. Med stolthet ser hvarje Svensk detta monument, hvilket vittnar om vår samtids jemväl i konstnärligt hänseende höga kultur och visar att representationen med allvar insett de sköna konsternas stora betydelse såsom förädlingsmedel. Men det är ej nog att hafva byggt templet och deri gifvit fristad åt landets hittills samlade konstskatter. Ordet National-museum innebär äfven ett löfte att denna byggnad är ämnad att bereda rum åt framtida natiönela konstverk. Rikets Ständer hafva redan fullföljt sitt verk genom att anslå en summa af 6,000 R:dr om året till inköp af skickliga inhemska konstnärers arbeten. Detta belopp, om äfven utgörande en kraftig och väl behöflig uppmuntran för våra konstnärer, och det ändamålsenligaste sättet att rikta Nationalmuseum med fortfarande bidrag vittnande om landets konsthistoriska ståndpunkt, kan dock ej vara tillfyllest, då frågan är att tillegna sig ett skulpturarbete eller annat konstverk af ovanligare art eller omfång, hvilket lyckats framför andra höja Sveriges anseende inom konstverlden. Till dylika alster bör onekligen räknas vår frejdade J. P. Molins natiönela grupp »Bältespännarne», hvilket kolossala arbete såväl på verldsexpositionerna i Paris och London som inom fäderneslandet tillvunnit konstnären ett rättvist och allmänt erkändt anseende såsom en af nutidens mest framstående skulptörer. (För Professor Molin serdeles hedrande omdömen finnas i här bifogade utdrag ur engelska och tyska tidningar om ifrågavarande arbete.)
Med instämmande uti de af 1847 års Revisorer utvecklade åsigter, angående rätta beräkningen af Statsverkets grundfond, hafva nu församlade Revisorer trott sig höra, såsom fortsättning af den vid sednaste Revisions-berättelsen fogade tabell öfver grundfondens belopp vid slutet af åren 1834—1845, här nedan intaga en utredning af fondens ställning under åren 1846 och 1847, deraf sig visar, att grundfondens summa under dessa är förblifvit oförändrad och uppgått till 3,900,828 R:dr 22 sk. Utredning öfver Statsverket» (grUälftfOild vid slutet af nedanstående dr. år 1846. år 1847. Statsmedel i allmänhet: - Den tillgång, som under benämning af statsmedel, enligt Rikshufvudbokens kapital-räkningar för här upptagna år, balanseras vid samma års slut, och hvari ingå andelar, tillhörande Statsverkets grundfond samt ordinarie stats - — 8 — ur 1846. är 1847. SpecialHufvudSpecialIlufvud summor. summor. summor. summor. reglerings-fonden, utgör 8,951,440:24.10. 9,060,923:33. 2. Men, efter afdrag af skuld, enligt samma räkningar, 4,374,352:14. 2. 4,548,626:18. 5. Ordinarie Statsregleringen, med tillhörande conto öfver återdebiterade försko ttsutgifter, tillföres värdet af följande, bland ofvanstående tillgångar inbegripna, poster, nemligen: Beloppet af vid bokslutet odisponibla restantier, proprie balanser och anmärkta poster 734,847: 2. 8. 609.109: 40.11 Dito af f. d. 9:de bufvudlitelns lån och såsom förskolter återdebiterade statsutgifter 112,986:33.10. 173,932:47. S.
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 14, i anledning af väckta motioner om arfsrätt för oäkta barn; och N:o 16, i anledning af vackt motion om urtima tings hållande för handläggning af civila mål. S. D. Föredrogs och remitterades till Stats-Utskottet Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorers berättelse om Stats-verkets, jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, samt de i anledning af denna berättelse afgifna underdåniga utlåtanden. S. D. Efter ånyo skedd föredragning bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 75, i anledning af väckt motion om förändring i sättet för utarrendering af de s. k. Akademioch Huspitals-hemmanen i Skåne. S. D. Vid förnyad föredragning af Expeditions-UIskottets Utlåtande, N:o 7, angående bestämmande af dag för Rikets Ständers nästa Lagtima sammanträde, beslöt Preste-Ståndet, i öfverensstämmelse med sin i ämnet redan tillkännagifna mening, att dagen för Rikets Ständers nästa sammanträde till Lagtima Riksdag bestämmes till den 15 Oktober år 1856, och lade Utlåtandet till handlingarne. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden och Betänkanden: N:o 74, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 22, i fråga om förtydligande af 5 § i Kongl. Maj:ts nådiga Förordning om sockenstämmor i riket den 29 Au gusti 1843; lades till handlingarne. N:o 75, i anledning af väckt motion om förändring i sättet för utarrendering af de s. k. Akademioch Hospitals-hemmanen i Skåne; återremitterades.
DEN OKÄNDE. mig... eller också fins det en annan hemlighet i mitt lif som jag ej känner... Vet Ni att det går en saga i min slägt att jag skall vara en bortbyting. Det tyckes nästan vara en pligt, och som jag ville undandraga DAMEN. Hvad är det? DEN OKÄNDE. barn som föddes. Det är ett barn som af elfvorna blifvit utbytt mot det mennisko DAMEN. Tror Ni på det? DEN OKÄNDE. sig. Som barn grät jag beständigt och syntes vantrifvas i lifvet; Nej, men jag tycker det är en liknelse som har något visst för - hatade mina föräldrar såsom de hatade mig; tålde intet tvång, ingen konvention, inga lagar, och min enda längtan stod till skogen och hafvet. TILL DAMASKUS DAMEN. Har Ni någonsin haft syner? DEN OKÄNDE. styra mina öden: den ena ger mig allt hvad jag önskar, men den mer, är den så värdelös att jag icke vill ha den i min hand. Det befunnits värdelöst. Aldrig! Men jag har ofta tyckt mig märka, att två olika väsen andra står bredvid och stryker smuts på gåfvan, så att när den komär verkligen sant att jag fått allt jag önskat i lifvet men allt har DAMEN Ni har fått allt och Ni är ändock missnöjd. DEN OKÄNDE. Det är hvad jag kallar förbannelsen... DAMEN. önskningar utöfver detta lifvet, dit bort der ingen smuts finnes? DEN OKÄNDE. Derför att jag betviflade något utom denna tillvaro. Icke banna! Men hvarför har Ni då icke sträckt Era - DAMEN. Men elfvorna då? DEN OKÄNDE. der på bänken? Det var ju blott en saga! Men vill Ni icke att vi sätta oss AUGUST STRINDBERG DAMEN. Jo, men hvad är det Ni väntar på? DEN OKÄNDE. bref som söker mig på returer utan att finna mig. (De sätta sig.) Tala nu litet om Er! (Damen virkar.) DAMEN. Det är ingenting att tala om.
Enligt det af Statistiska Central-Byrån meddelade formulär bifogas härjemte en tabell (N:o 3) öfver boskapsskötseln, hvartill Kronobetjeningen och Magistraterne lemnat uppgifter, icke anmärkningsvärdt afvikande från dem som år 1859 ingått ifrån Hushållnings-sällskapet till Finanskomitén. o Ar 1856 inköptes af länets Hushållnings-sällskap fyra Norska hingstar till arbetshästracens förbättrande, hvilka såsom beskällare blefvo, under vissa i kontrakt med hingsthållarne bestämda vilkor, stationerade en i hvartdera af Norrvikens, Sunnervikens, Inlands och Göteborgs fögderier. Inköpskostnaden utgjorde tillhopa 3,434 R:dr 84 öre. Vid samma tid inköpte nämnde sällskap sex afvelstjurar af Ayreshire-race, deraf fem från Ultuna stamholländeri och en från Jordberga, hvilka tjurar stationerades i Norrvikens, Sunnervikens och Inlands fögderier samt å öarne Oroust, Tjörn och Hisingön. Kort derefter inköptes för samma ändamål ytterligare tvenne racetjurar, uppfödda inom orten, hvilka utstationerades i norra delen af länet. Men dessa åtgärder hade icke åsyftad framgång. Af hingstarne blefvo 2:ne behäftade med obotliga sjukdomar och sedan, i följd af inträffade allmänna missväxter å foder, de flesta afvelsdjuren blifvit uppsagde, dervid af samma orsak hinder mötte för deras förnyade utstationerande, har sällskapet, som alltså föranlåtits att föryttra de Tab. Litt.TE. Markegångspriser å mansdagsverken. Boskapsskötsel. Rofdjurs utödande. 11 återstående djuren, år 1860 beslutit, att, i stället för att hålla egna afvelsdjur, söka förmå enskilda jordegare att tillhandahålla allmänheten sådane mot låga språngafgifter, och för sådant ändamål anslagit medel till 12 hingstpremier, hvartdera å 150 R:dr, och 20 tjurpremier, hvartclera å 75 R:dr årligen.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne mern. och betänk:n, nemi. från Conslilution s-Utskottet: N:o 36, med utlåt, i anledn. af Talmannens i BondeSt. vägran af propos. på remiss af en inom Ståndet väckt fråga om aflåtande af underd. skrifvelse till K. M. om Helsinge regementes hemförlofvande; Lag-Utskottet: N:o 93, i anledn. af väckte motioner, ang:de verkställighet af spö- och ris-straffen samt den uppenbara kyrkoplikten; N:o 94, i anledn. af väckte motioner om minskning i det antal nämndemän, som i Häradsrätt erfordras för all rätten må anses domför; N:o 95, i anledn. af väckte motioner om förändring i förfaltningarne ang:de utmätning; N:o 96, i anledn. af väckt motion om upphäfvande af K. förordningen d. 13 Juli 1818, aug:de handskrifna iuvisningar eller s. k. assignationer; N:o 97, i anledn. af återremiss utaf en punkt uti betänk. N:o 75, öfver väckte motioner om förändring i konkurslagsliftuiugen; Lagsamt Allm. Besv.- och E kon.U tskotten: N:o 63, om sammanjemkning af RiksSl:ns skiljaktiga beslut, i anledn. af Utsk:ns betänk. N:s 52; samt N:o 64, i anledn. af inom RiksSt:n fattade skiljaktiga beslut, rörande Utsk:ns betänk. Upplästes och lades till handlingarne, ankomne prot.-utdr. från de öfriga RiksSt:n nemi. från PresteSt. af d. 30 sisth September samt d. 2, 3, 7 och 10 dennes, från BorgareSt af d. 2, Den 13 Oclober. 581 3, 5, 6, 10 och 11 denues, samt från BondeSt. af d. 3 sisth Maj, d. 30 sisth September samt d. 2, 3, 5 och 10 dennes.
Natron, kolsyradt; se Soda. Negerhead; se Tobak. Nickel; se Kopparnickel. Nicht eller Tutia; hänföres under Apotheksvaror. Nyseller Prustrot; hänföres under Apotheksvaror. Nysilfver; hänföres under. Metaller, sammansätta. Förslag till Tull-taxa. n Qvantitet för Införsels-tull. Tullberäkningen. Riksmynt. Oliver , 1 skålp. R:dr öre. 40 Oljor: Feta: Born-, Hamp-, Kokosnöt-, Palmoch Spermaceti4 skålp. 2 andra till Apotheksvaror ej hänförliga, eller eljest icke specificerade slag 4 skålp. 3 Flygtiga eller Essencer, ej specificerade (Flaskornas vigt deri inbegripen) . > 4 skålp. 25 *Oljekakor Ost, alla slag ... Papp , 1 skålp. Fria Fri. 2 Pappoch Pappers-arbeten, alla slag: olackerade ... 4 skålp. 40 lackerade, arbeten af Papier maché derunder inbegripna ... 1 skålp. 65 Papper: Förhydningsoch Press Fria. Kardus-, färgadt Omslags-, Tobaks-, Maculatur-, Tryck-, limmadt och olimmadt, Kort-, Concept-, Tapetoch Polér-papper . j » 4 skålp. 6 Skrifoch alla andra slag hvitt, ej specificerade 4 skålp. — 42 Post-, alla slag .. 4 skålp. — 45 Färgadt, pressadt, glaceradt, tryckt, figureradt, försilfradt eller förgyldt 1 skålp. 48 Papperstapeter och Border . 1 skålp. 40 Olein; hänföres under Tran. Olja, Terpentin-; se Terpentin-olja. Vitriol-; se Svafvelsyra. Ornamenter, Architektoniska; so Bildhuggeri-arbeten. Ossa Sepiae; se Fjäll, Hvalfisk-, Ostron; hänföras under Musslor. Paddy; se Ris. Pailletter; se Gulddragare-arbeten.
Alströmer, Carl Jonas Oscar: Att Hr Printzen sköld icke älskar en förändring sådan som den föreslagna, och icke kan älska en Central-styrelse, det finner jag ganska naturligt; men huru Frih. Raab, som icke brukar dela den förres åsigter, och som för öfrigt är en praktisk man, kan tro det vara möjligt att vinna något resultat utan en serskild SkogsStyrelse, är för mig ganska svårt att fatta. Frågan reducerar sig dertill, om man vill åstadkomma något eller icke. Man måste väl i förra fallet börja med början och en särskild Styrelse, som uteslutande har att använda sina krafter för en omorganisation af skogshushållningen, torde väl vara första vilkoret för att detta mål skall kunna vinnas. Att denna Styrelse till en början icke behöfver blifva särdeles talrik, är klart: och om du några besparingar kunna göras, förmodar jag att K. M. icke använder hela beloppet genast. Jag anhåller således, att R. o. Ad måtte godkänna denna punkt. Pluru man kan sätta i fråga, att Skogsstyrelsen ej skulle hafva förvaltningen af Kronans skogar, kan jag ej förstå, då ändamålet just vore, att alla dessa blefve efter en och samma fastställda princip förvaltade. Frih. RaabJag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att om R. o. Ad. godkänner den nu föredragna punkten och tilläfventyrs sedermera äfven hvad Utsk. i sista punkten föreslagit ang:de anvisande af 100,000 Rdr till erforderliga utgifter, så har R. o. Ad. derigenom godkändt inrättningen af en Styrelse af långt större omfattning och personal än som torde åtminstone nu vara behöfligt. Hr Printzensköld: Det må vara Frih. Alströmer förbehål lit att yttra hvad omdöme han behagar öfver mina åsigter. Jag lyckönskar honom att ega ett så klart och redigt förstånd, som Deri 7 November f. m. det hvarpå han nu här gifvit prof. Om man emellertid skulle fortgå på den bana man nu börjat, skulle vi väl snart få Styrelser utan all ända. Ar detta att befordra enhet i Styrelsens och ärendenas gång, så får jag säga, att jag först nu blifvit genom Frih. Alströmer derom uplyst. Sedan Hr Frih. o.