Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter det Landshöfdinge-embetet sedermera till Kongl. Maj:ts pröfning insändt dels ritningsoch kostnadsförslag till den ifrågasatta nya byggnaden, det sednare slutande å en summa af 80,000 R:dr, dels ock en från Domkapitlet aflåten skrifvelse, hvaraf inhemtades, att från stiftets byggnadskassa något understöd för ifrågavarande byggnad ej kunde vara att förvänta, enär kassan för närvarande icke egde några tillgångar att disponera, så hade Ofver-intendents-embetet, vid granskning af förberörda ritningsoch kostnadsförslag, funnit sig i desamma böra tillstyrka åtskilliga förändringar, hvarigenom kostnaden komme att ökas med till Bih. till R. St. Med anledning häraf har Kongl. Maj:t i högstberörda nådiga Proposition, — alldenstund stiftets byggnadskassa icke vore i tillfälle att lemna något bidrag till bestridande af ifrågavarande, till 86,000 R:dr beräknade, utgifter samt staden Halmstad ej utan det allmännas mellankomst torde förmå draga kostnaden för en så beskaffad byggnad, som ett högre elementarläroverk kräfde, deraf gagnet komme hela omkringliggande trakten till godo, — ansett sig ega tillräckliga skäl att, såsom bidrag för uppförande af ifrågavarande nybyggnad, af Rikets Ständer äska ett anslag af 50,000 R:dr. I sammanhang nied denna nådiga framställning har Utskottet till behandling förehaft 3:ne särskilda, till Utskottet remitterade motioner, hvilka blifvit väckta inom PresteStåndet af Prosten Mellgvist (under N:o 134), inom Borgare-Ståndet af Herr Hammar (under N:o 265) och inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfulimägtigen Anders Gudmundsson från Hallands län (under N:o 363), med hvilken sistnämnde förenat sig Riksdagsfulimägtigen Carl Ifvarson från samma län.
Då Rikets Ständer anse det vara nödvändigt, att i en så aflägsen och från kommunikation med fasta landet stundom afstängd provins, som Gottland, bibehålla den styrka, samma provins eger, och hvilken åtminstone kan förhindra en fiendtlig ströfkorps att der intränga, hafva Rikets Ständer bifallit, att den på Gottland antagna ocb upprättade allmänna beväring må i dess nuvarande skick fortfara. Vidkommande sluteligen E. K. M:S nådiga förslag i fråga om beväringsskyldighetens utgörande af dem, som äro anställde vid handelsflottan elier såsom machinister å ångfartyg,- så och då härvid i betraktande förekommit, å ena sidan, att sjömän, då de tjenstgöra vid rikets flotta, icke förändra sitt lefnad syrke; att handelsflottans personal större delen af året är ute på sjöresor, ofta flera år efter hvarandra, utan att under denna tid till riket återkomma, ocb derföre vanligen undgår den vapenöfning, hvilken landets öfriga i hevi iringsåldern varande medborgare måste vidkännas; att ett krig i närvarande tid troligen icke komme att räcka särdeles länge, hvadan, äfven med beväringsskyldighetens utsträckning för handels-sjöfolket från 20:de till 30:de året, detta sjöfolk i de flesta fall icke skulle komma att ens under den vanliga tiden af fem år fullgöra beväringspligten; alt, med hänseende tili de öfriges utevarande på sjöresor eller ålder utöfver den för beväringspligtens utöfvande föreslagna, knappt en tredjedel af detta sjöfolk skulle, vid ett inträffande krig, komma att för flottans behof användas, samt alt, enligt det nådiga förslaget, den fördel är handels-sjöfolket tillagd att under fredstid vara från beväringsskyldighetens fullgörande befriade, men också, å andra sidan, skeppsredares billiga fordringar, att beväringsskyldighetens utsträckning ej må gälla det manskap, som först vid början af ett krig enrolleras ocb lörby res, ej heller sjökaptener, styrmän och å ångfartyg anställde machinister, saint billigheten af att de beväringsskyldige sjömännen vid tjenstgöring å flottan åt - Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
Nu deremot har saken kommit i ett mycket förändrad! skick, då det är Ståndets egna tjenstemän, som uppsätta dessa berättelser, hvilka utspridas till allmänheten i Ståndets eget namn, utan att likväl tillfälle har varit alt dem förut justera. Helt annorlunda skulle förhållandet blifva, om framdeles R. o. Adis prot. blefve uppsatta ungefärligen i samina korthet, som riksd.bulletinerna nu äro, och då inför Ståndet kunde blifva justerade. Detta skulle leda till korthet och säkerhet, men hvar och en linner lätt, utan att man nu behöfver vidare fortsätta denna något besynnerliga discussion, att sådant ingalunda kan bringas till verkställighet, utan att grundlagen förändras, d. v. s. att ett grundlagsförslag först vid denna riksdag uppgöres och sedan vid nästa riksdag antages. Under tiden linner jag intet skäl, alt, derföre att grundlagen nu föreskrifver uppsättning och tryckning af högst vidlyftiga, högst onödiga och högst dyra prot., man derföre ytterligare skulle belasta sig med resume'er, hvilket, enligt livad jag här hört uppgifvas, ej heller aflöper för en särdeles lindrig kostnad. Gr. Anckarsvärd: För mig har det varit särdeles tillfredsställande att vid detta tillfälle, likasom vid manga andra, erfara den förslagenhet, hvarmed Frih. Cederström för hvarje särskildt fall tolkar grundlagen. För min del kan jag ej finna, att, då grundlagen stadgar, att proltn skola i deras fullständiga skick tryckas, detta kan innebära något annat, än att prottn böra tryckas så fullständiga som de möjligen kunna uppfattas. För detta tillfälle hade det verkligen varit en förlust för prot., om denna fullständighet ej skulle till efterverlden öfverfart Frih. Cederströms lagtolkningsförmåga i detta fall, och om det kan lyckas Frih. Cederström att vinna Husets biträde i detta afseende, så att det skulle hero på Huset att förordna om formen för prot:n och deras tryckning ; så skall jag visserligen ej hafva något der emot, emedan jag för min del aldrig önskat den vidlyftighet i prot:ns uppsättning och tryckning, som för närvar, äger 1 nm, men att jag ej tror att sådant vore öfverensstämmande med grundlagens mening, har jag redan haft äran yttra.
Vårt jordbruk har på kort tid betydligt ökat sin produktion; der insigt, klok beräkning och nödigt förlags-kapital ej fattas, skola företagen ovilkorligen medföra lyckliga och varaktigt goda resultat, men äfven denna näring har haft stark känning af begäret att på hvad sätt, som lättast ske kan, hastigt skada sig förmögenhet; man har upplöjt ängar och hagslätter, har sugit ut den växtkraft, som der samlats, huggit ned den skog, som kunnat realiseras, och sålunda på några år tagit en högre inkomst på bekostnad af kapitalvärdet. Den ökade sädesproduktionen och exporten, som räknas oss till favör i de statistiska tabellerna, har till en ej ringa del ett sådant ursprung; detta hushållningssätts naturliga följd är dock minskad afkastning och minskadt egendomsvärde. Den för jordbruket och i synnerhet för ett utvidgadt jordbruk nödvändiga arbetskraften har dels saknats, dels varit, i följd af de stora allmänna och enskilda byggnadsföretagen, så dyr, att denna vår hufvudnäring på flera sätt deraf lidit. Af jordens alster utföres nu visserligen säd, deraf dock det mesta är hafre, som heldre borde fordras upp i landet, men det är väl bekant att säd och mjöl i stora partier äfven tullfritt införas i landet, oaktadt den Svenska jorden producerar mer än bebofvet, och att utländska kommissio - 492 Den 27 Maj f. m. närer, som hafva viss procent i betalning, utbjuda inkommande säd, mjöl, smör, ost, fläsk m. m. till de handlande i större, tili konsumenter i mindre partier till ett pris, som trycker vårt jordbruk; deraf lider både den Svenska landtmannen och den handlande, hvilka behöfva och till sin utkomst äro beroende af hvarandra. Ladugårdsalster producera vi ännu ej till fidla behofvet, men skulle snart komma derhän, om vi lingö någon uppmuntran; ladugårdarne voro allestädes starkt i stigande, men allmänt klagas nu öfver ringa afkastning, sedan alla alster utan afgifter införas från utlandet. Deremot lyckliggöra vi vårt eget land med cirka 14,000,000 kannor brännvin, som här rigtigt konsumeras.
Till befälhafvare för bataljonstrossen är en korpral afsedd och likaså en korpral och två stamsoldater till befäl vid förbinderi (ambalans) och reservförbinderiafdelningarna, hvilka, i enlighet med kongl, förordningen den 13 Juli 1855 erhålla sitt manskap från allmänna beväringen. Ehuru reservförbinderiafdelningarna äro afsedda att åtfölja fördelningsoch brigadhögqvarteren, har dock den del deraf, som af bataljonerna lemnäs, ansetts böra på dessa upptagas. Likasom bataljonsadjutanterne blifva redogörare för bataljonerna, äro fanjunkarne eller de underofficerare som motsvarande tjenst förrätta, redogörare för kompanierna. För att emellertid dessa redogörare icke må blifva förhindrade att deltaga i den militära tjenstgöring, hvartill de äro påräknade och för hvilken de, i anseende till det i öfrigt fåtaliga befälet, icke kunna undvaras, uttages från allmänna beväringsmanskapet bland skrifkunnige ynglingar 1 bataljonsoch 4 kompani-skrifvare på hvarje bataljon, till biträde vid räkenskapsoch expeditionsföringen. Utom timmermansbiträden, 8 på hvarje bataljon, uttagas äfven bland allmänna beväringsmanskapet, nödigt antal tross-soldater eller kuskar och befälsuppassare. De senare finnas i nästan alla arméer på krigsfot och i många äfven på fredsfot. De äro i fredstid mindre behöflige vid en annee, der största delen af trupperna endast äro sammandragne kortare tider af året och hvarunder det ringa biträde, befälet i allmänhet behöfver för sin uppassning, kan till ömsesidig belåtenhet, genom enskild uppgörelse, erhållas af manskapet, utan att detta förhindras i sin vanliga tjenstgöring. Icke så i fält. Befälet, ständigt sysselsatt med sin 93 tjenst, med tillsyn å manskapet och omtanka för detsamma, har vid många tillfällen hvarken tid eller tillfälle att sjelf egna tillsyn å sina saker och sin hushållning. Det skulle derföre, i förhållande till sin ställning och sina vanor, blifva sämre lottadt än soldaten, om det icke hade betjening.
De hafva, som mig synes, icke framställt något gilltigt skäl för deras tillstyrkan, att frågan om understöd åt Götha Canal må uppskjutas, intill dess Statsregleringen blifvit uppgjord, och frågan kan i sin helhet behandlas, enär de förbisett, att det begärda 4o Den 26 Mars f. m. förskottet ej kan annorlunda anses, än som försträckning, och att sådane vilkor kunde fästas vid dess utlemnande, att, i fall hufvudfrågan blefve af Ständerne afslagen, StatsYerket kunde återfå försträckningssumman så skyndsamligen, som dess behof kräfde, och att således utslaget af Statsregleringen ej behöfde afvaktas. Utskotten hafva förbisett den i Kongl. Propositionen anförde högst bevekande omständighet, att dessa 100,000 R:dr oundgängligt genast erfordras till så väl de arbetens fortsättande, hvilka endast under vintern kunna förrättas, som ock till öfriga förberedande åtgärder, medelst hvilka del allenast blifver möjligt att, utan ökade kostnader och längre tidsutdrägt, bringa arbetet till fullbordan, och de hafva för allt detta ej framställt annat skäl, än den ordning, hvari de anse Statens utgifter böra uppställas. Jag tror mig hafva visat, alt denna ordning ej kan blifva rubbad genom att behandla förskottsfrågan på det sätt Kongl. Propositionen föranleder, och med de modificationer, som sammansatta Utskottens FinanceBeredning uppgifvit. Vore denna fråga af en Juridisk natur, skulle den ytterst hvila på begreppet 0111 ordet förskott. På detta begrepp skulle bero, huruvida den tydning jag ansett del böra gifvas, är lämplig i närvarande Den 26 Mars f. m. fall, och således om frågan blifvit af Utskotten behandlad under en alltför trång synkrets, eller ej. Tankarne derom kunna då möjligen blifva delade. Men frågan synes mig vara af en helt annan beskaffenhet, i synnerhet under de förhållanden, hvilka uppstått. De förenade Utskotten böra ock, i min tanka, helt annorlunda betraktas än en Domstol, som inom gifven form och ordalydelse måste inskränka sine åtgärder.
Sedan kung Carls glänsande stjerna försvunnit bakom jordens horisont, fick det arma Strömstad se en tid framgå, hvilken mångdubblade de varma tårar, som den gudfruktige, flärdlöse och med hänförelse tillbedde konungens död framkallat. Stadsboerna hade äfven då, förstås, lidit under det långa kriget, men konungen lefde – d. v. s. hoppet lefde. Med 1719 ingick tyvärr ett år, som icke allenast bortsopade hvarje skymt af förhoppning, utan äfven utspridde öfver denna olyckans stad en legion af mångfaldiga plågor. Den fick också lida oerhördt af den stora garnison, som då blifvit ditdragen, troligen i följd af de oräkneliga transporter, som från Sundsborg förde alla krigsförråden till Strömstad, ett arbete, hvilket varade hela vintern. Det var likväl såsom bestämdt omtaladt, att alla dessa ting vid första öppna vatten skulle afgå – men deras öde blef annorlunda. Under tiden voro alla kung Carls byggnader, kaserner och magasiner uppfyllda med dessa krigsförnödenheter, hvilka efter hans bortgång icke mera tycktes behöfvas. Det var som om hjelten och kriget dött på samma gång, med den skilnad blott, att då han dog ögonblickligen, fingo hans tappra och trogna bussar, hemdrifna under vintern, hoptals omkomma af köld, hunger och utmattning under vägen. Hvad Strömstads befolkning suckade efter den dag, då den väntade transportflottan skulle bortföra alla dessa massor af materialier! Och i april kom verkligen flottan under konfoj af 7 galerer och 2 pråmar. Man såg nu 14 fartyg lastas med kanoner, öfriga krigsförnödenheter och munförråd af alla slag – men deras affärd såg man ej. Dröjsmålet sades härleda sig deraf att man ville medföra kanonerna från strandbatteriet på Killingholmen. Under tiden fick man besök af några danska örlogsskepp, som i all stillhet ankrade vid Kosteröarne, en mil från staden. I följd af denna demonstration sände befälhafvaren i Strömstad, generallöjtnanten von Essen, rapport till Uddevalla, hvarifrån ”högre order” voro att förvänta. Följden blef att
Jag vill äfven icke fordra, att förde öfriga förbindelserna fulla beloppet skall vara innestående, utan är nöjd med tre fjerdedelar eller, om man vill, t. o. m. endast tvåtredjedelar; men nödvändigt måste denna säkerhetsfond vara innestående och icke blott insatt, ty då skulle man kunna insätta i dag och uttaga i morgon, enligt det nyss af mig citerade exemplet. Jag tillstyrker således, att 6 § måtte erhålla ungefärligen följande redaction: ”Ej må ”offentlig bolagsbank utgifva creditsedlar, invisningar eller ”några förbindelser, förfallna till betalning vid anfordran ”eller inom kortare tid än 6 månader efter utgifvandet ”eller uppsägelse, till ett större sammanräknadt belopp, än ”hvad som till 4 (§) motsvaras af den af delägarne i contant och hypotheker insatta och innestående grundfond, ”jemte de contanta medel, derunder inbegripna gjorda depositioner, banken derutöfver äger.” Jag kommer nu till ett capitel, deri jag är af alldeles motsatt tanka med Utskm; det är nemi. i afseende på sättet att ju förr desto hellre framkalla de ifrågavar. inrättningarna. Vår kända capitalbrist är nemi. ett af de stora hindren. Så länge den allm. räntan är 6 proc., må man fåfängt vänta, att de stora capi - 2J2 Den 26 November f. m. talisterna skola använda sina capitaler i verk, der de riskera inöjliga förluster, så vida de icke kunna påräkna 10 ä 12 proc.; och för en sådan afkastning blefve åter nödvändigt att sträcka crediten längre, än allm. säkerheten tål. Den Skånska privatbanken, ehuru väl förvaltad af penningeoch creditrika män har dock, oaktadt den icke afsätter någon reservfond för slutliga förluster, hvilket jag tror böra ske, netto 6 procrs behållning. Vill man sålunda framkalla solida enskilda bankstiftelser, bör man hvarken föreskrifva en minimifond af 4 millioner rtdr riksgts eller minimiactier af 4ooo rtdr.
Indelta Arméens va penti'//ringar, att lör ändamålet användas pä det sätt och lör de öfningstider, Eders Kongl. Majit föreslagit och gillat. Kommande, i enlighet med Eders Kongl. Majlis äfven gjorda Nådiga framställning, de å anslaget till ersättning för utöfver markegångspris lörhöjd betalning till inqvarleringsgifvare in. m. nu befintlige reservationer, utgörande, såsom ofvan är nämdt, omkring 47,000 R:dr Ranko, att lill Stals-verket öfverlemnas. VärJr «c/e A r m ée n. Eders Kongl. Majit, som ansett, alt en förbättring af löntagarnes vilkor vid de till den värfvade arméen hörande regementen vore al' både billighet och nödvändighet påkallad, och att en ny reglering af lönerna jemväl barde ega rum, så att de jemkades, så vidt förhållandena medgåfve, till öfverensstämmelse sins emellan vid samtliga regementena, har, under åberopande af de skäl, som finnas framställde i Departementschefens betänkande, äskat förhöjning af regementenas anslag, på sätt här nedan omförmäles. 18:o. Uti löne-anslaget för Lifgardet till häst är tillökning begärd med 11,242 R:dr, hvarunder äfven innefatta^ ny lön för en sqvadron s-predikan t. Vid granskning af den föreslagna staten har förekommit: a) För Sekund-chefen, Öfverste-löj titan ten och Andre Majoren är någon lönetillökning icke begärd, utan deremot deras nya aflöning upplagen till lägre belopp, än den gamla, hvilken öfverstiger de för motsvarande grader vid de andra värfvade regementena ifrågasatta nya lönerna-af 6,000, 4,500 och 4,000 R:dr.
Att påstå, det en Canal som genomskär en af Rikets bördigaste Provinser, jag menar Östergöthland, är för samma Landsort af obetydliga fördelar, kan icke vara meningen, ty det är omöjligt; men det är vid jemförandet af fördelarna mot kostnaden, sorn man tilltrott sig bedöma att Östgötha sträckan ej förtjent det värde, derå blifvit fästadt; hvad jag redan baft äran anföra, borde efter min öfvertygelse bevisa motsatsen; men låtom oss ytterligare kasta en blick på Östergöthlands närvarande exporttillfällen och dem Canalen,en gång öppnad, synes tillbjuda. Hela Östergöthlands bandel concentreras för det närvarande i Norrköping; upp. städerna uppköpa af Landtmanna producter endast till eget behof, och Söderköping har på flera år ej drifvit annan än uppstads handel. *414 Den 2g Juli e. m. Norrköpings handlande' betala således för Landtmannens varor hvad de behaga, och satta likaledes efter godtfinnande piis pä landtmannens nödvändighetsoch öfverflödsvaror titan all slags medtäflan. Sorn de äfven för det mesta fournera upp taderna, så hafva de af belägenheten erhållit ett afgörande monopolmin ofver Östergöthlands handel; verkningarne häraf hafva stundom visat si,g i öppnandet af utländska spannmåls förråder, de tider om hosten, dä Landsmannen fört sin spannmål till torgs, stundom åter i tillfälliga brister af nödvändighets varan Sill och Salt. hvilka uppjagat dem för eo tid till ovanlig dyrhet. Om man således alltid måste medgifva, att en afsättningsort är bättre än ingen, lär dock icke kunna bestridas att hvar »och en handlande, som utan medtäflan är ensam köpare och säljare, står på en farlig punkt för det allmänna, oftast icke mindre tryckande än en ny beskattning.
I hela Biket skola MantalsSkrifnvngav hörjås i medlet af November månad , då alla, som inom den 31 December samma år fylla 17 år > i Mantal Skattskrifva?; och förrättas Skattskrifningen inorh livarje Stad, Pastorat eller Socken i närvaro af ett sådant Konungens Befallningshafvandes Ombud, som med nödige kunskaper förenar anseende i orten. Af Presterskapet må endast Ordinarie eller tjenstförrättande Pastorer kunna dertill förordnas, hvilka dessutom alltid sjelfve böra dervid vara tillstädes, eller 1 sitt ställe hafva dertill utsett hagon af Församlingens Prester ; meri är Pastor ensam Prest, och laga förfall hindrar hans inställelse, må han foga den anstalt, att annan person tillstädeskominer, som, med Pastors ansvar, ut den medförde HusförhörsBoken meddelar all den upplysning, som lagligen kan äskås. Med Mantalsskrifning i Stockholm och Götheborg för li;i lies efter hvad särskildt derom stadgas. Konungens Befallningshafvande skall om MantalsSkrifningarne tidigt utfärda sådane Kungörelser, som för .Landet utsätta, mi hvilken ordning 702 Bevillnings-Vtskottets Fnanianaen, desamma, 1»varje dag på föreller eftermiddagen, förrättas, samt att »lett, som inom tredje timman från den “tid, då förrättningen, enligt Kungörel. sen, är bestämd att borj as, sig icke instälier, är til! böter förfallen; hvarförutan Kungörelsen ljör innehålla tydliga föreskrifter för de Skattskyldige, om de Uppgifter till Mantalsskrifningen, som, enligt Författningarne och denna BevillningsStadga, af dem skola afletnnas. Alla Husbönder, så i Sfäderne, som på Ilandet, skola å den dag, Söm till Mantalsskrifning utsattes, sjelfve eller genom Ombud sig infinna, och till Skattskrifvaren aflemna de uppgifter, som i Konungens Befailningshafvandes Kungörelse, enligt nästföljande Moment, föreskrifvas. 3 Morn.
Fyrbåk, om anläggande afen, på Holmöns norra udde; StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 975 — 979> bif. af PresleStåndet, IX s 288, af BorgareStåndet, IX s 291, af Adeln, IX s 296. — —. på Björnklippan eller vidSöderarm; Motion; remitt. till Stalsoch Ekon. Utskotten, II S 1225. Utskottens Betänkande, IV 2. s 1194 — 1197 , bif. af Adeln, IX s 329, af PresteStåndet, IX s 33i, af BondeStåndet, IX s 334, af BorgareStåndet, IX s 335. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 44- FyringsMedel, Danska, I 1, s 840. Fångars flygt, om anstalter till förekorrfmande af; Konungens Nådiga Proposition, I 2. Utskottets Utlåtande, VII 3, 1. s i3 — 20, bif. a Adeln, IX s 1217, återrem. af PresteStåndet, IX s 1220, bif, af BorgareStåndet, IX. s 1234. Ytterligare Utlåtande, VII 3. 2. s 54 — 56, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX. 3. s 208, af BorgareStåndet, IX 3. s 224, af BondeStåndet, IX 3. s 244, bif. af PresteStåndet, IX. 3. s 262. Underd. Fångföringssätt, om ändring i närvarande; io4 Motioner, remitt. till Stats-, Lagoch Ekon.
Majit, med afseende å behofvet af löneförbättring för Statens med penningelöner försedde embetsoch tjenstemän, anbefallt cheferne för samtlige statsdepartementen att inkomma med förslag i berörde hänseende, livar och en för sitt departements expedition jemte alla till departementet hörande embetsverk, korpser och stater, samt sådane förslag derefter blifvit af departements-chefcrne efter vissa gemensamma grunder uppgjorde och i underdånighet afgifne. Kongl. Majit behagat, med gillande af sagde grunder, i nåder bifalla dessa förslag och hos Rikets Ständer äska de anslags-förhöjningar, som för den nya löne-regleringen erfordrades. Efter föregången remiss, har Stats-Utskottet från Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-stånden lått emottaga åtskilliga inom dessa Riksstånd väckta motioner, hvilka, ehuru till en del skiljaktige i afseende å ämnets omfattning, alla likväl sammanstämma uti det yrkande, att de anslag, som vid denna riksdag komma att beviljas till förbättring af embetsoch tjenstemännens lönevilkor, må anvisas endast för de tre år, under hvilka nu skeende statsreglering blifver gällande; och som Utskottet ansett pröfningen af denna principfråga lämpligen böra föregå behandlingen af de ärenden, som tillhöra riksstatens 2:dra och följande hufvudtitlar, hvarunder dylika löneförhöjningar ifrågakomma, får Utskottet serskilt utlåtande i förevarande ämne nu meddela. Ofvannämnda motioner äro afgifna, hos Ridderskapet och Adeln af Grefve Frölich, D., hvilken, jemte framställning om behofvet att tillvägabringa en sådan förändring utaf budgetens nuvarande fördelning i ordinarie och extra statsreglering, att utgifter, som till följd af sin natur måste anses såsom oundvikliga, blifva, så länge detta förhållande fortfar, upp Bih. tiU R. St.