Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Under tillit på hans tro, hvilken jag numera gjorde mig verkeligt samvete af att misstänka, försvann åter några veckor. Sommarn kom, och med den nytt lif hos mig, ty emot hösten skulle jag ju bestämt kunna betrakta mig som R s lyckliga maka, hans oftare inträffade resor, samt längre uteblifvande fäste nu mindre än någonsin min uppmärksamhet, ty, jag visste ju bestämt det hans tjenstebefattning fordrade ett tidtals aflägsnande ifrån staden. Huru träget satt jag icke nu, ifrån morgon till qväll, sysselsatt med bearbetandet af de flerfalldige linnen, hvilka för vårt gemensamma lilla hushåll skulle blifva så behöfliga, och hvarom R. så godhetsfullt besörjt. Med hvilken fägnad såg jag icke min flit belönt genom stundligt uppväxande packar af dylika förnödenheter. Sommarn var nu liden mot slutet af Augusti, och äfven jag snart hunnen till slut med mina små göromål, då en sen aftonstund R. oförmodadt hemkommen ifrån en landtresa, oväntad inträdde till mig. Jag var helt ensam, emedan mitt åldriga beskydd under qvällens ledighet gått att hos sin grannfru bortprata några timmar. Glädjen att så oförmodadt återse den älskade, var verkeligen obeskriflig, jag låg under flera timmar i den skymmande aftonen med den hjertligaste tillfredsställelse sluten i hans fast omfattande armar, och kände mig under åtnjutandet af hans ömhet, och i ymnighet slösade kyssar, öfvermåttan lycklig. Men o Gud! hvilken skamrodnad glödde icke på mina kinder, då jag derefter uppvaknade till sans, hvilka bittra tårar öfversköljde icke dess brand, då jag kom till besinning af min svaghet! Åratals styrka och samvetslugn, hvar hade de på ett enda ögnablick försvunnit? Hvarken R s ursinniga ömhet, eller lugnande föreställningar kunde återbringa mig den saliga frid, hvilken intill denna afton, så ljuft ägt sin boning i mitt bröst. Hvilka fasliga tider följde icke på denna olyckliga dag; ångrens tårar, ehuru alldrig så heta, kunde dock icke godtgöra mitt felsteg.
Med rectifications-apparat förstås den del af bränvinsbrännings-redskap, hvarigenom en större eller mindre del af productens vattenhalt åtskiljes under sjelfva bränvinsbränningen, så att afrinningen utkommer starkare eller mera sprithaltig, än då en sådan inrättning icke begagnas. Rectifications-apparat må bestå i klarkula, tallriks-apparat eller hvilken annan inrättning som helst, utgöra serskid redskap, eller inneslutas i hatt, kylare, mäskvärmare eller någon annan del af bränvinsbränningsredskapen. Iler -, Lag-, sami Allm. Besv.- och Ekon.'Utskotlcns Betänkande, N:o 1. 61 § 13- Genom begagnande af förenämnde 3:ne redskapsdelar, enskildt eliel sammansatte, uppkomma följande fyra classer: Första Classen. Enkel redskap. Redskap i denna class får ej innehålla, ej eller till den fogas, någon inrättning, som afser eller kan tjena hvarken såsom mäskvärmare till mäskens förberedande uppvärmning, eller rectifications-apparat, till klarning eller så kallad rectification, utan måste afrinningen, för att blifva bränvin, omkokas i samma eller dylik panna. Andra Classen består af enkel redskap med mäskvärmare. Tredje Classen beslår af enkel redskap med rectifications-apparat. Fjerde Classen består af enkel redskap med både mäskvärmare och rectifications-apparat; hvartill kommer Femte Classen, innefattande| all sådan redskap, vare sig den så kallade dubbla pistoriska apparaten, eller af annan uppfinning, som icke kan hänföras till någon af de föregående fyra classerne. 62 B ev.-., Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, J\r:o t. Vid bränvins-tillverkning med redskap i hvardera af förestående elasser må pannan drifvas genom eldens verkan antingen omedelbart på pannan, eller ock medelbart genom vattenånga från serskild panna, som antingen omgifver den förra eller är ställd på större eller mindre afstånd från densamma.
December, hvaruti grunderna till de förändrade stadganden som nämnde förslag ensot förut gällande Författningar innehåller, blifvit anförde och närmare utvecklade, äfvensom derjemte bifogade serskilte förslag ej mindre till ett stadgande, som i stället för 1 §. g Konungens Nåd. Propositioner. Cap. Gifte rmåls-Balken kunde antagas, än ock till föreskrifter otn inteckning uti fast egendom. Ijäsning af desse handlingar börjades men hants ej till slut. Magn. Torén. Högsta Domstolens Ledamöter åtskiljdes kl. f till 3 e. m. In fidem Protocolli Birg. Kr. Rothoff. Protocoll hållet uti Kongl. Maj:s Högsta Domstol, Lördagen den 3 Januarii 1818. Närvarande: Justitiaj-Kåden Torén Grefve Hamilton Friherre Kurck A: Norelius Petersson Ekorn. De ifrån Lag-Committéen jemte underdånig Skrifvelse af den 27 nästledne December till Kongl. Maj.t öfverlemnade och förledne gårdag uti Högsta Domstolen anmäldte förslag ej mindre till Concurs-Lag än till ett Stadgande , sorn i stället för 1 §. 8 Gap. Giftermåls-Balken kunde antagas samt till föreskrifter om intelcning i fast egendom blefvo nu läste till slut; Och börjades öfverläggning till det utlåtande, som af Högsta Domstolen häröfver kom - 34S Konungens Nåd. Propositioner. mer alt afgifvas; hvilken öfverläggning skulle nästkommande Torsdag fortsättas. Magn. Torén. Högste Domstolens ^Ledamöter åtskiljdes kl. * till 3 e. m. In fidem Protocolll Birg. Fr. Rothoff. Protocoll hållit uti Kongl. Maj:Is Högste Domstol Thorsdagen den 8 Januarii 1818. Närvarande : Justitise-Eådeu Torén. Grefve Hamilton. Friherre Kurck. Noréus. Petersson. Ekorn.
Jag har redan sagt god morgon. HERMENS. Det var inte ordentligt. HANNA (sakta). Plåga mig inte! HERMENS. henne åt vänster.) Ser du, hvad som ligger där vid väggen? HANNA (dröjande). Ja, jag ser. HERMENS. du det? Näns du låta den ligga där? (Paus.) Näns HANNA (otåligt). Släpp mig! HERMENS (håller henne fast). lilla pjesens skull? Det var inte längre se'n än i förrgår. Minns du, så du rappade till din egen blifvande, vördnadsvärde svärfar, sextiofyra år i november? Hvad? Minns du, när jag fick stryk för den där Nå, nå! Kom, ska du få se något, (För Jag vill, att du ska komma hit och hälsa ­ 111 ­ HANNA. Låt mig gå, farbror. HERMENS. var ett nyp, som kändes. Bara för jag drog af den på skämt. Det HANNA. Det var ju också på skämt. HERMENS. var röd som en tupp. Du hade aldrigt haft Nej, det var nog mera allvar, det du. Du ringen af förut hvarken dag eller natt, sa du, och du hade tänkt, att den skulle sitta lika fast som fingret. Och så slängde du till mig. Och, ta mig fan, var det inte rätt, ty man ska ha respekt för allvarliga och kära ting. Och... soporna. (med eftertryck) och man ska inte låta dem ligga i HANNA. Jag vill inte ha den mer. HERMENS. Hör du, Hanna lilla, håller du inte litet af gamla farbror din? Jo. HERMENS. Det sa du mycket bättre i går. HANNA (slår armarna om hans hals). Jo, jag håller mycket, mycket af dig! HANNA. Och hvarför vill du inte ha den? (Paus.) ­ 112 ­ HERMENS. den längre. Hviska då till mig, hvarför du inte vill ha HANNA (sakta). Därför att det ä' slut. HERMENS. Och gör den det, så kommer den igen da'n därpå.
Oaktadt all möjlig omsorg hade smittan från det gods, till hvilket några utländska kreatur blifvit införskrifna, obemärkt kommit in ibland kyrkoherdens boskap och derefter spridt sig till en del socknemäns kreatur, hvilka alla måste nedslagtas. Då farsoten sedermera vidare utbredt sig, bade ersättning af allmänna medel blifvit anslagen åt dem, som, för att hindra farsotens framfart, ålades att slagta sin boskap; men som inom Eldsberga nedslagtningen blifvit utförd redan innan denna åtgärd vidtogs, hade ingen ersättning der kommit de lidande tillgodo. Då likväl omförmälde olycka icke tillkommit genom något deras eget förvållande, fordrade billigheten, att de, som Törst och innan man ens kunnat nog sorgfälligt bevara sig mot smittan, derigenom Ritt vidkännas förluster, icke blefve uteslutne från den välgörenhet, som från statens sida egnats åt dem, hvilka sedermera lidit deraf, hvarföre de anhållit, att ersättning för bestyrkt nedslagning af inalles 19 oxar och 20 kor, tillhörige pastor och socknemän i Eldsberga, i öfverensstämmelse med hvad annorstädes blifvit medgifvet, måtte af staten utbetalas. Med afseende å hvad sålunda förekommit, finna Rikets Ständer billigt, att pastor och socknemän i Eldsberga församling fl åtnjuta någon ersättning för den förlust, som de, på sätt nämndt är, lidit genom ifrågavarande kreaturs-sjukdom; men då det icke blifvit ådagalagdt, hvilka af förberörde kreatur må hafva blifvit, 308 Expediticms-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 144. tillförekommande af den ifrågavarande sjukdomens spridande, nedslagtade, eller hvilka af dem i sjukdomen dött, anse sig Rikets Ständer föran laine hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att E. K. M:t täcktes låta undersöka förhållandet i alseende å de omnämnde kreaturen, och, derest E. K.
M 61, i anledning af motion om ändring i nu gällande föreskrifter angående anmälan af missnöje emot sådane domstols i inväodningsfrågor meddelade beslut, hvaremot klagan icke får annorledes än i sammanhang med hufvudsaken fullföljas. Bifölls. JVs 62, i anledning af motioner om ändring i Kongl. Förordningen, angående inteckning i fast egendom, den 13 Juli 1818. Bifölls. Bih till R. St. M 63, i anledning af motion om ändring i 4 Kapitlet 2 § Jorda-balken. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: JVs 22, i anledning af väckt motion om förändrade föreskrifter i afseende på tiden, hvarifrån utfärdade allmänna författningar skola vara gällande. Bifölls. JVS 23, i anledning af väckta motioner om förändring af föreskrifterna angående tjenstemanna-eder och läkares edsförpligtelse. Bifölls. JVS 24, i anledning af väckta motioner om ordnande af lekmannaverksamheten inom kyrkan. Bifölls. JVS 28, i anledning af väckta motioner om förändrad röstberäkningsgrund vid prestval samt tillsättande af klockare, organister och folkskolelärare. Bifölls. JVS 26, i anledning af väckt motion om rättighet för församlingen i konsistoriela pastorat och sacellanier att begära fjerde profpredikant. Afslogs. Från Vallo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVS 44, i fråga om upphörande af de så kallade apolheksprivilegierna och om beredande af ersättning åt nuvarande innehafvare deraf. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Statssamt A11männafBesvärs-„och Ekonomi-Utskottets Memorial, JVS 43, med anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut beträffande Utlåtandet, JV2 40, i fråga om skjutsningsbesvärets ordnande.
Och fann Ridderskäpetoch Adeln, uppå derom al Herr Grefven och Landt-Mar skalken gjord proposition , nu för godt , att Expeditions-Utskottets under N:o 385 insände sistnämnde Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t , angående ytterligare understöd för Nybyggen i de Norra Provincerue , godkänna. Upplästes till justering Ridderskapets och Adelns Protocolls-Utdrag för den 3 dennes eftermiddagen, innefattande Ridderskapets och Adelns beslut, i anledning af Constitutions-Utskottets den ix sistledne November under N:o 72 aflåtne, samt den 16 i berörde Månad på Ridd. o. Ad. Prat. XI. Band. 27 4i8 Den 8 December f m. bordet lagde , Memorial, rörande de i Särskildta Utskottets förslag till ny reglering af Styrelse-Verken förekommande Grundlags-frågor. H err Cederschjöld, Pehr Gustaf: Vid närmare eftersinnande, har jag funnit några ytterligare anmärkningar att göra vid det Förslag Constitutions-Utskotter afgifvit; hufvudsakligen för att sätta det i öfverensstämmelse med de principer, sorn Ridderskapet och Adeln redan godkänt Jag vågar derföre hemställa , om icke i g §, må införas, i öfverensstämmelse med den princip, som redan blifvit antagen , att Konungen icke må fatta beslut med mindre 3 icke Föredragande Rådgifvare äro närvarande. Herr <von Hartmansdorffj, August: Om icke mitt minne felar, har Ridderskapet och Adeln redan såsom sammanstämmande mening yttrat, hvad Herr Cederschjöld nyss anmärkte^ men förhållandet var det, att då jag trodde mig bestrida Utskottets förslag , har jag i stället försvarat det, och Herr Cederschjöld tvertom. Anledningen till mitt misstag var CohstitutionsUtskottets förslag i 43 §. att i en tillförordnad Kongl. Regering skulle, utom Justitiae-StatsMinistern, finnas. 3:ne icke Föredragande StatsRåd. Hade det varit den fullkomliga öfverensstämmelse imellan Utskottets förslag i g och 43 <§.
-Enligt auktions-instrumentet den 29 November 1737 (4:e punkten) bibehölls arrendatorn »vid kalkugnsveds åtnjutande af de i förra arreudatorernes (kontrakter) kalkugnen tillagde tingen, emot betalning till allmogen af 1 Daler 8 öre silfvermynt för hvarje kast» o. s. v. Arrende-summorna utgjorde år 1738 414 Daler 16 öre, 1739 365 Daler 4 öre, 1740—1745 451 Daler, 1746—1751 396 Daler silfvermynt årligen. Den 26 Oktober 1751 anmälde Kongl. Majrts Befallningshafvande hos Kammarkollegium, att arrendatorn begärt att få lösa kalkugnen till skatte, å hvilken begäran Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillstyrkte bifall. Laga syn och värdering hade i sådant afseende blifvit hållen den 11 i samma månad. Instrumentet deröfver upplyser, att, under den tid kalkugnen varit under arrende upplåten, arrendatorn efter gammal vanlighet, emot betalning å 1 Daler 8 ören kasten, nyttjat krono-kalkugnsveden, den allmogen från närmast omkring liggande tingen, såsom i södra häradet Stenkumla, Banda och Hejde ting, och i norra häradet Dede, Ändre, Bro och Lummelunda ling, städse vane varit att lefverera, och årligen till 3 å 400 kaster, mer och mindre, efter som skogarne tåla kunna, sig bestiga. Den 27 Juni 1752 resolverade Kammar-kollegium, »det Kongl, kollegium finner betänkligt att sälja denna kalkugn till skatte, som ligger på slotts gruud och nedanför Stals-Utskotlels Utlåtande JW 77.
Hwarken här eller annorstädes bör det wara killätit at öfwerstrida Lagar. I anledning af hwad Herr Lock anfort rörande 78 §. i Riksdags - Ordningen, anhäller jag, at, til undwikande af all ytterligare ordstrid, densamma nu mätte fä upläsas. Herr Oock erinrade, at deri ingen ting funnes om en Ledamots utvotering. Redan flere gänger hade de talande Ledamöter blifwit afbrutne af rop om proposition, i lik het dels med Herr von 8cbul2enkeims, dels med Grefwe törners yttrande. Herr päklman. Huruwida isiägawarande ämne kan jemnföras med Hädelse emot Gud, eller, de öfrige förbrytelser Friherre Ohrström uprepat, wet jag ej? Jag instämmer fullkomligen deri, at de äro straffbare, men jag tror ej at exemplen kunna lämpas hit. För at fa flut pä denna öfwerlaggning, förnyar jag allenast min önstan ar Herr LMensvrmn mätte återkalla sin motion. Friherre ^Vetterstedt, 6 usta k. Jag tror, ar dec hwarken finnes et särskilt psrtie eller en stridig mening, som kan göra nägon Ledamot inom Vetta Ständ glömst af den ed wi alla swurit, nemligen at bchehälla Konungamaktens helgd samt Den 2 Mars. , 85 samt Riksens Ständers frioch rättigheter. Af denna anledning förmodar jag äfwen, ar om motsätta tankar i förewarande ämne yttras, likwä! ä ingendera sidan någon dold afsigt ma kunna mitzrankas, at i nägon man wilja kränka Riksdagsmanna-rätten och Srandets fria öfwerläggningar. Genom en flygtig genomläsning af hwad Herr 6^llen!!VL?.n denna morgon til ?rotocollc-t anfördr,' har jag deruti ej kunnat finna någon simkonst.
Jag känner bestämdt städer och har uppgifvit en, hvarest det mesta brännvinet försaljes å lönkrogar; och jag fruktar derföre, att följden af det föreslagna fördyringssättet genom högre skatt å krogrörelsen skulle blifva, att lönkrogar bildades i hvartenda hus, mer och mindre svåra att åtkomma Landttullarna vill jag icke införa, och jag tror ej, att vi blifva bragta derhän genom den föreslagna accisafgiften, i afseende hvarpå underslef lätteligen controlleras genom den vaksamma tullbetjening, vi äga i Stockholm, samt lättheten att genom uppmätning, till längd och djup, af kärlet, hvarpå brännvinet införes, conlrollera dess innehåll. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Det är fägnesamt att höra, att de flesta, som talat i detta ämne, yttrat sig för beskattning å en öfverflödig och skadlig vara för att bereda ett nyttigt ändamål. De åtskiljas blott deruti, att några vilja lägga denna skatt på införseln, andra på utminuteringen. Det är likväl en gammal grundsats, att då man etablerar consumtionsafgifter, bör man undvika att lägga denna afgift endast på den ena eller andra, utan bör afgiften utgå på begge sätten. Jag tillstyrker derföre återremiss af betänk. på det att man må söka vinna afgiften på begge de sätt, som af skickliga talare här blifvit framställda. Hr Dal man, Wilh. Fredr.: För att icke förlänga discussionen, får jag endast förena mig med Hrr Cederschjöld och v. Troil, dels emedan jag ogillar principen af accisafgifter, hvilka äro både förhatliga att erlägga och svåra att controllera samt ledande till en beskattning å förnödenhetsvaror, hvilken jag anser oriktig, och dels emedan, ehuru jag delar deras tanke, som vilja fördyra brännvinet, jag dock icke tror, att det förslag, motionen innefattar, skulle leda derhän. Jag har dessutom hvarken i motionen eller i de reservationer, som åtföljt Utsk:s betänk., kunnat bestämdt urskilja, till hvilket ändamål den ifrågavar. accisen skulle användas. Motionären och reservanterna hafva nemi. tyckts ganska mycket tveka i valet emellan dessa ändamål.
I närvaro af Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern Gunther, Hans Excellens Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Herr Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist. Slutligen uppläste Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern till justering förslag dels till den berättelse och dels till skrifvelse angående de af Rikets Ständer vid sistförflutna riksmöte föreslagna lagförändringar, hvilka Kongl. Maj:t efter Ständernas åtskiljande låtit till nådig pröfning förekomma, men icke antagit; och blefvo dessa tvänne förslag, sådana de finnas detta protokoll bilagda, uppå Stats-rådets tillstyrkan, af Kongl. Majit i Nåder gillade. In fidem. N. A. Heurlin. Rätteligen transsumeradt; betygar Ex officio. C. F. W. Lamberg. Kongl. Maj.ts Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 No v. 1856, kl. 11 f. m. Kongl. Maj. ts Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer om förordnande af en Statsråds-ledamot i afseende pä handläggningen af vissa i Riksdags-ordningens 36 och 42 $$ omförmälda Riksdags-är enden; Gifven Stockholms Slott den 17 Oktober 1856. Kongl. Maj:t vill härmed gifva Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majit i Nåder förordnat Stats-rådet, Kommendören af Kongl. Majits Nordstjerne-orden, Nils Fredrik Wallensteen att, under innevarande Riksdag, utöfva den befattning med Riksdagsärenden, som, enligt 56 och 42 §§ Riksdags-ordningen, en ledamot af Stats-rådet tillkommer. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. J. F. Fåhreeus. 8 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 12.
Jag öfvergår nu lill ilen fråga, som är å bane och fruktar, alt med alla möjliga glada förhoppningar, dessa fisken, alla sammantagne, icke komma att lemna serdeles inkomst, samt instämmer så tillrida med Hr Sandströmer, att jag anser en stor enkelhet utan någon olägenhet vinnas, om räntan å de fisken, som lör en afgift engång för alla bestämd, äro öfverlåtne åt vissa hemman, tillägges dessa hemmans ränta, då fiskena kunna ur Jordeboken uteslutas. Men hvad deremot angår den andra klassen af dessa fisken, eller dem, som anses afkasta så ringa, alt det icke lönar mikia0 längre bibehålla dem för kronan, kan jag ej instämma med det K. Förslaget. Ehuru jag visserligen icke vill betvifla att de äro af ett ganska ringa värde, anser jag dock prejudikatet, när frågan är att låta Stän derne efterskänka en Statens egendom, vara så vådligt, att jag anser en fullständig utredning hafva bort öfverlemnas öfver samtliga dessa fisken, sättande hvarje medlem af Ständerne i tillfälle att bedomina verkliga förhållandet med hvarje, och ur behof att lita på de tillfälliga uplysningar, en eller annan möjligen jäfvig medlem kunde lemna. Detta hade jag önskat, emedan det icke kan vara så all deles rätt att öfvergifva en sådan egendom, som möjligen engång kunde komma att gifva en ganska god afkastning. Jag tror att om något af dessa ifrågavar. fisken framdeles skulle blifva lönande, sedan kronan eftergifvit sin rätt, så skulle nog vederbör, strandegare deraf veta att betjena sig men all inkomst deraf för kronan försvinna, då de icke vidare funnos antecknade såsom kronans tillhörigheter i Jordcböckerne.
JBuonaparte, som så mycket gynnat Judarna, dem det påstås han ofta nyttjat som spioner, som tillåtit dein hålla ett allmänt Kyrkomöte i Paris, har likväl i Decretet af år 1806, som stadgar deras rättigheter, funnit säkrast förordna strängare försigtighetsmått emot Judarna, än emot andra Religionsförvandter. De äro förbudne att låna penningar till hustrun utan mannens, till tjenstehjonet utan husbondens, till Soldaten utan CompagnieChefens bifall. De få icke låna på pant till ar betskarlen. De utskrifne få icke lega karl i sitt ställe cs. v. I Bajern, der Regeringen gjort så mycket för landets upphjelpande, iakttages docksträn-, gare behandling emot Judarna. Om Judarne erhöllo. tillstånd att bosätta;, sig på landet, skulle vår Svenska Allmoge, enfaldig, redlig och godhjertad, snart på säth-* Den 15 Juni. 333 ma sätt som i Polen blifva ett rof för deras ocker och bedrägerier. Främlingars inlockande anses vara af mycken förmon för Riket, när de medföra penningar eller kunskaper, konstflit eller arbetsförmåga, under förmodan att de beständigt förblifva här och så småningom införlifvas med landets barn. Men vinsten uteblifver och betydlig förlust inträffar, om sådana personer inkomma, som endast qvarblifva tills de samlat någon förmögenhet på inbyggarnes bekostnad, eller som.äro lindansare, taskspelare och dylika usla konstnärer, eller ock sådana, som befatta sig med vexelvingleri, agiotering, ocker, lurendrägeri, öfverflödsoch bedrägliga varors utprånglande, underhaltiga guldoch silfver-arbetens försäljning, som aldrig införlifvas bland landets barn, utan utgöra en liten stat i Staten, så mycket farligare, som enighet, penningestyrka , utländska förbindelser och illslughet hos detta slägte äro förenade med en ihärdighet utan exempel och en guldtörst utan like.
BondeStåtlclct blifvit <1. i5 December sistl. år till Utskottet remitteradt, föreslagit, i anseende dels till den allmänna periningebristen, dels ock nyttan af Spanmålsprisernes hållande vid jemnhet, alt de Orter, der Spanmål allenast är enda tillgängen för Inneby ggarne, hvarmed alla skatter och onera skola betalas, mätte erhälla rättighet, att 'äfven med Spanmäl, inlefvererad i Kronans Magaziner och Förrådshus, sina Kronoutskylder utgöra. Då de Contante KronoUtskyldernes beräkning i Spanmål skulle vara enlig med årliga Markegångsvärdet, som vanligen är lägre än gångbara priserne, och då försl ingen af Spånlinden till KronoMagazinerlie medförer ökad kostnad och besvär, har det synts Utskottet sorn Anders Hanssons Förslag ej kan medföra någon förmon för de Skattskyldige. De mångfalldiga olägenheter, kostnader och förluster för Kronan, som af en utöfver dess behof sträckt Spanmålsintägt skulle uppkomma, har Utskottet i dess Utlåtande JV:o 124, vid afgifvandet af Förslaget till Statsreglerigen redan uppgifvit. Och som del icke blefve möjligt att förutse det större eller mindre antal Magaziner och Förvaltare deraf, som behöfde anskaffas, eller hvilken indragning i andre Uppbördsmäns antal kunde äga rum, i följd af den olika fördel de skattskyldige kunde äga af rättigheten, alt det ena året lefverera sine Kronoutskylder i Spanmål och ett annat med penningar; altså finner Utskottet sig icke kunna tillstyrka, det IL St:r bifalla hvad An - 5o?. Stats-Uts kottets ders Hansson föreslagit, eller att vissa Orter skulle lemnäs rättighet, att äfven med Spanmål sine Kronoutskylder utgöra. Utlåtande, i anledning af väckt motion om förändring i tiden, då KronoFogdarne skola afgifva Summariska Redogörelserne för KronoUppbörden. (t-A.) Enligt ett från H. BondeStåndét till Utskottet ankommet ProtocollsUtdrag af den iö