Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Befallningshafvande dels uppdragit åt Länets Hushållningssällskap, att föreslå det mest ändamålsenliga sätt, att tillvägabringa bättre hushållning med enskildtas skogar, hvilket föranledt Sällskapet, att från trycket utgifva och genom dess i alla delar af Länet bosatte ledamöter sprida en lämplig afhandling i ämnet, dels ock genom allmänna kungörel sen, som Presterskapet anmodats årligen uppläsa från predikostolarne, erinrat Länets innevånare om så väl de i lagen föreskrifne åtgärder, till förekommande af eldens spridande från svedjefall, som ock det stora behofvet af ökad omtanka för hushållningen med skogarne och deras återväxt, samt till efterrättelse för dem, som icke äro i tillfälle att taga kännedom af den på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallning utgifna handbok i ämnet, meddelat en kort uppsatts, om sättet att samla skogsfrö, utså dem och uppdraga plantor. Äfvenledes har Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande lemnat Landthusbållningssällskapet del af Landtbruksakaderniens skrifvelse den 28 Juli berörde år och dervid följaktige protokoller, utvisande fördelarne af sågars, särdeles af Nyby bruks tillverkning, användande, i stället för yxor, vid träds fällning och aftrumning, samt till Sällskapet öfverskickat de hit ankomne exemplaren af samma sågar, med anmodan, att afgifva det afLandtbruksakademien påfordrade utlåtande, om lämpligaste sättet att befrämja dylika sågars användande; och som exempel .och erfarenhet äro mest verkande, har Eders Kongl. Maj:t för Skaraborgs Län i Nåder låtit inköpa 12 sådane sågar, för att i kronoparkerne, hvarest årligen fällas och aftrummas en mängd skog, lemna arbetarne undervisning örn sågarnes begagnande, samt bibringa så väl dem, som allmänheten, öfvertygelsen om fördelen deraf. Slutligen har Eders Kongl.
På samma sätt finnes för enskilta personligheter vissa så oföränderliga och bestående typer att de med skäl kunna kallas stereotyper. Hvem har väl t. ex. sett en förläst magister eller en fattig poet tecknad på mera än ett sätt? Olyckligtvis börja dessa intressanta typer att försvinna, om ej ur romanens, åtminstone ur verklighetens verld: »man förläser sig ej mera, det bruktes blott i fordna dar», och sånggudinnornas dyrkare blifva med hvarje år allt färre till antalet. I stället för samlade dikter annonseras numera endast samlade smärre berättelser eller dylikt: poesien börjar gifva rum för prosan. Man har emellertid skäl att hoppas det »den fattige poeten» snart skall ersättas af en ny typ: »den fattige novellisten». För knappa tvänne månader sedan fanns dock ännu en fattig poet af den gamla skolan. Han hette Arvid Sylvén. En eftermiddag satt han och skref ... naturligtvis i en vindskammare och med ett glas vatten bredvid sig. Till hans skam måste dock erkännas att ingen »tvåskillingsdank», instucken i halsen på en tom, sprucken butelj, stod på det rankiga skrifbordet. Men detta torde dock kunna förklaras deraf att det ännu var full dager, och – hvad mera är – att ej ett enda ljus fanns i Sylvéns våld. Den ovanliga lyxen af åtskilliga böcker rent skrifpapper och flera oskurna skrifpennor torde likaledes förefalla oförklarlig, om ej mannen varit extraordinarie i tre eller fyra verk och således hade tillgång att gratis förskaffa sig dessa för honom nödvändiga materialier. I detta ögonblick tycktes hans skaldeådra hafva försinat, han tuggar på pennan och börjar oroligt titta emot taket. Hvad skrifver han då? Stackars karl! Han håller på med ett brinnande ode till en diktad älskarinna om kyssar, om möten i ensliga, månbelysta lunder, om vällustiga tête-à-têter vid bord lastade med läckra frukter och ädla, glödande viner. Den olycklige måste alltför mycket anlita fantasien. Hvad kan han veta om kyssar och vin?
Arbetet i fabrikerna upptager vanligen tolf timmar om dagen, dari inberäknadt ll / e i 2 timmar för inMtiderna, och det ä r åtminstone i väfverier och spinnerier, livarest maskiner användas, ytterst tungt och nervpinande. I allinänliet liar fru Wettstein gjort den iakttagelsen, att ju tyngre och gröfre det arbete ar, ' hvarined kvinnorna syssla, desto råare äro de sjalfva. Nästan alla de kvinnor, med hvilka hon arbetade tillsammans i struinpoch handskfabriker vor0 betydligt mer hyfsade i klädsel ocli uppförande än de, som förrätta det tunga arbetet i niaskinfabrikerna. För dessa senare ar ocksh tillvarob ytterst haid. De lefva halfva dygnet i en atmos fer, mättad af daiii och yllepartiklar, Iivilken ytterst nienligt inverkar på hals och lungor. Det ständiga rasslet af maskinerna ar i hög grad nervretande och gör, att man icke kan höra sin egen röst. Och det som skulle skänka arbeterskorna krafter att uthärda, det tunga arbetet, deras föda och hvila, liuru äro de beskaffade? Födan är i allinänhet den torftigaste niöjliga. Tomt bröd med litet salt eller socker på, potatis, ärtor, bönor, saltgurkor, kaffe (med stark tillsats af cikoria), kärnmjölk eller annan mjölk, ytterst sallan agg och aldrig kött (fru Wettstein säger sig icke en enda gång under sin fabrikstid sett en arbeterska äta kött). Huilan njutes vanligen i de mest osiinda bostäder, usla kyffen, där 4 ii 8 inänniskor ligga sanimanpackade, ' ocli &amp; ar luften naturligtvis är förskämd, så mycket mer som o111 dagarna familjens måltider både tillagas och intagas i detta samma ruin. Orsaken till det usla lefnadssatt de flesta fabriksarbeterskor föra ar i främsta r~iininet deras fattigdom, de flesta af dem arbeta för svältlöner och erhiilla icke mer iin 6-10 mark i veckan, de skickligare laiiina dock förtj ena 12-18 mark.
34 2 800.4». — 3.0 Inventarier /j.:0 Förskjutna Medel: aj Assuranspremie tö r egendomen Holms Bruk, förskjutna Rosenborgs & fikenmarks ko 'kurs massa, . , - . 1,280.31- 6. bj Förskott till Gamla Ull-Diskontfonden 8,795 28. 7. Vinst och Förlust. i n k omster: 1.0 Ordinarie räntor .. 62,673. 23. 3. 2/0 Förfalloräntor . 5,705.45- 5. a. obetalda räntor till 1839 års slut »03,885.39. 5.,^,.^ a,. 2:0 Osäkra Fordringar'. aj Manufaktur Diskontlån i58,ioa. 7, 9. bj Förlagslån 12,090 46 9. räntor till 183g års slut 8,785. 32. 4. 20)8j,6 3l, cj Anståndslån 1,890. räntor till 1839 års •'"* • • • • • .,985,44 . 0. ,80 864. 35. 8 3:0 Inventarier 867. 26. — 4-‘0 Förskjutna Medel', aj Assuranspremier för egendomen Holms Bruk, förskjutna Rosenborgs & Ström. Manulaktur-Diskontfoudens behållna Vinst år i83g Balans till år 1840. Skulder. S:o Till Rikets Sländers Bank’, aj å Låne-Afdelning ns Räkning N:o 8, Kongl. Komraerse-Kollegii stående eif r tillokta Diskontlån, emot 3 proc:s ränta, kapital 89,101. 5.
De nu anförde besvären äro val till Kongl. Majit i underdånighet ingifna , men Kongl. Majit har i Nuder öfverilemnat Besvär s-hand] i ngarna till dess ogIi Rikets Krigs» och Kammar Collegier, för att derstädes först granskas, innan de samma komma under Kongl. Majits Nådiga afgörande, och välbemält^ Kongl. Collegier lära icke kunna medhinna, att ofver dessa till cn särdeles stor mängd inkomna besvär meddela behöriga och på enahanda principer grundade Utlåtanden , hvarföre ock någon handläggning vid samma besvär allt hittills icke skall blifvit af Kongl. Collegierna vidtagen. Vi bibehålla följaktligen , för vår del, den öfvertygelse, sorn uti Utskottets förra Betänkande , i enlighet med Pluralitetens då ägde tanka , blifvit yttrad , nämligen , att åt några Comiterade kunde, uti det i samma Betänkande upptagna ändamål , uppdragas , att stadga vissa grund-reglor för alla Rikets provins#r , i afseende på de jemknin^ar uti extra Roto - Deri 5 Augusti Roteringen, hvilka, med föranledande af de anförda besvären och Herrar Landshöfdingarnas uppgifter , kunna finnas nödiga» Vi anse likväl desse Comiterade icke böra aga , att besvären definitivt afgöra, utan tillstyrka vördsamligen , att de allenast ma efter sådana grunder, som kunna utur de underdåniga besvären inhämtas, föreslå allmänna Regi or; i enlighet hvarmed, sedan desamma blifvit af Kongl. Majit i Nåder pröfvade och dess Nådiga Instruction för Roterings-Comiterade inom Länenutfärdad, verkställigheten skulle sedermera kunna, så fort någonsin möjligt är, åt Herrar Landshöfdingarne, med nya Raterings-Comiterade inom Länen, anförtros; Riksens Ständer obetaget, att vid nästa Riksdag sig häröfver vidare utlåta. Hvarigenom den uti anmärkningarna inom Högvordiga Rrest-Ståndet gjorda erinran, att Roterings-Comiterade skulle komma att afgöra frågan med Riksens Ständers Rätt, synes förfalla.
Nåden utreda, af 21: lagdt Torp ; och Gästgifvaregårdarnes antal är 47> Maj:ts BefallningsliafMantal samt ett skattVid - l n * ; Vid Stats-Bidragens af Landet fördelning på sammanlagde hemmantalet af hvarje serskilt slags natur, belöper sig på hvart helt hemman: Kostnaden för Rustning och Rotering är beräknad efter enahanda grund som år 1828; och upptagas alltså utgifterne för en Hussar vid Lifregements-Brigadens Hussar-Gorps: 3 i8 Löneförmåner: Ett Torp, deraf årligen kunde utgöras 52 st. dagsverken å 16 skill. 6 r:st till ... Torpets underhåll med nybyggnad Rusthällareiis • bruknings-kostnad, jemte Vedoch Qvarntransporter Lega och sLädsel beräknad efter 12 års tjenstetid . Karlesamt Häst-munderingarne med alla tillbehör, och un! derhållet af båda årligen till . Hästens inköpskostnad, 166 R:dr 3a skill., fördelad på 9 år . Fbdä, skötsel och årliga skoning . • ■ .- Rusthållarens tidspillan med transporter och skjuts till och ifrån möten oell mönstringar, dagtractamenten på samlingsoch uppbrottsdagar, ådermöten och mönstringar . Årliga Mötes-passevolanceu, -beräknad efter sistlidet-års KronoRak eii sk a per, såsom öfverensstämmande med medelprisen fö-r de sista fem åren • * ir42 — 7: 16 — 4: 4o _ 4: 2: 8 , 1 - 29: 10 — 18: 25 — 60: 6: 32 — 17: 43 — Summa Banco R:dr För en Soldat vid. Nerikes. Regemente: Ett Torp,1 arisedt som dagsvetks-tofp, kunna gifva 3o dagsverken årligeri a 16 skill; 6 r:st Åbyggnadens årliga underhåll, Torpets brukningskostnad, vedoeh qvarn-transporter » Årlig lön i penningar och persedlar efter Markegång Årligt beklädnads-bidrag Summa Banco R:dr 57: /\6
St:s anhållan i underd. skrifvelse vid sista riksdagen, att ett förslag, som upptog Hofstats-personalens särskilda befattningar jemte de pensionsbelopp, som kunde anses lämpliga, måtte blifva upprättadt och vid denna riksdag öfverleronadt till R. St:s granskning för att tjena till ledning vid bestämmandet af vissa grunder för en framtida reglering af Hofstatspensioner i allmänhet; och då i anledn. häraf det begärda förslaget nu blifvit öfverlemnadt till StalsUtsk., anser jag visserligen Utsk. hafva riktigt förfarit, då det tili handläggning upptagit saken. Men då jag, lika med Gr. Cronhjelm, ej anser det rätt att nu fatta ett beslut, hvars tillämpning kommer att bero af förhållanden, som vi alla önska måtte vara långt aflägsna, och då flera förändringar med Hofstaten under tiden kunna inträffa, tror äfven jag för min del det vara bäst, att betänk, lägges till handlingarna, helst det aldrig öfverensstämt med min åsigt, att den underd. skrifvelsen i ämnet vid sista riksdagen beslöts. StatsUtsk:s utlåt. N:o 172 blef lagdt till handlingarna. Föredrogs ånyo Oecon.Utsk:s d. 7 dennes f. m. på bordet lagda betänk. N:o g3, i anledn. af väckt fråga om uppliäfvande af dubbla tjenstårs-beräkningen vid befordringar till ecclesiastika embeten och tjenster. Den 17 Juli c. m. 415 Hr rvon Hartmansdorff, Au g.: Da jag har mig särskildt bekant, att Oecon.Utskts nu föredragna betänk, i dag blifvit af PresteSt. efter votering bifallet, skall jag, hållande mig för öfrigt vid den grundsatsen, att dubbla tjensteårsberäkningen vid befordringar inom eeclesiastikstaten småningom bör upphöra, nu blott göra några anmärkningar emot ofullständigbeten i Utsk:s framställning, till det afseende, dessa anmärkningar kunna förtjena.
Hx VrosoeoIIo, a/ 5100L-IdOK.N, Ll^ILNL veu O^ELsir ^1'OEU. 18^0. /Vrrr/r^cr . /V,o 63. li':o 68. rink. 611 lässi. I7t>K. den 13 luli, 16. 6 e.m. K0X6D. älid:78 /i^rr//^« /^,o/-r)sf//on tf// 8ttr,rr/a/', msr/ /oV.r/rrH' //// /ovrr/r r/, 'rrr/a .rtrrr/^a/^r/e/, r-ö/vr/ir/s ^'^att/rr^/ 6r/r/a/r äfoa^o/z/rs' Kott r/a/« 3 K/r 18jo. I^?zn torda loring antaga, att dan sakernet, som besättning ma medföra, sällan ingär i beräkning u!i da mar g vigliga oall ledborg gflgl, livilka förnämligast bäfva anspråk slt, af samliälls-lagsrne sk^dilss. — lia serskildta betänkliglteter emot mildring uti Ir^sättiiingslvänget, bvilka, rinder ett vacklande myntvärds oclr dergk följande osäkerbet i creditförliällgnden, förut egt rum, Iigfvg ocksä numera uppbört. k)at lior leire undfallit Kongl. !ilgj:t, b irulsdes, efter nu gällande lag, en gäldenär, som ej förmur visa, ult Iian genom vädligz liändelser, såsom sjö-elle, brandskada, 6-ndens börjande, eller gnngt sädant olycksfall, ulgn något sitt vällande, kommit pä obeständ, kan bällas i bysätlnings-bäkts under obestämd lid, scb sölades för belg lifstiden.
Hvem skall det anklaga för dessa sorgliga fakta? Månne regeringen? Men dä vi icke ega någon institution, som representerar landets opinion, så må man icke ensamt eller hufvudsakligen välta skulden på den härför, synnerligen som vår representation, våra 4 Stånd, tala 4 tungomål, men intet det Svenska, icke heller representera det Svenska folket och fäderneslandet. Såsom 1 veten, är ståndsinstitutionen ett arf från medeltidens i stånd eller klasser delade samhälle. Men med nationalförsvaret upphör Adelsmannens rätt, pligt och förmåga att ensam värna landet; med erkännandet af den fria forskningens rätt och församlingens rättighet att deltaga i kyrkliga angelägenheter upphör presterskapets målsmansskap för kyrkan; med erkännandet af näringslifvcts allmänna vigt och betydelse för staten och individen upphör borgarens exklusiva rättigheter; och slutligen med den städse ökade skolundervisningen och fordran på allmän bildning uppgår bondeståndet i andra samhällsklasser — alla förenade i gemensamma intressen och angelägenheter, med lika skyldigheter och rättigheter — med likhet inför lagen. Dessa äro, Mina Hrrl det nya samhällets stora grundsatser i motsats med det gamlas, som med olika funktioner och rättigheter delade staten i stånd och klasser. Dessa utgöra lilsprincipen för den demokratiska statsförfattningen — den princip, som gifver åt staten dess särskilda skaplynne och karaktär och, som, sjelf en enhet, fordrar enhet i representationssättet. Alltså, då man bär talar om ståndsinstitutionen såsom för all tid tillräcklig för vår utvecklings sociala och politiska kraf, då förnekar man denna samhällets lifsprincip — lifsprincipen för dess materiela och immateriela utveckling; då förglömmer man 1789, 1830 och 1848, för alt qvarhålla oss på ett stadium i statsutveckligen, som skulle föra oss till politisk betydelselöshet och undergång. Men — säger man — Stånden äro en egendomlighet för vårt land, de hafva uppvuxit ur våra seder, vårt folklynne och karaktär.
Efter å nyo skedd föredragning af af Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens ytterligare Utlåtande, N:o 96, i fråga om Städernas Inqvarteringsbesvär, biföll Ståndet hvad i detta ‘ Utlåtande och Utskottens Betänkande, N:o 67, anföres, med undantag af tillstyrkandet om undersökning, angående Städernas donationsjord, hvilken undersökning Ståndet ansåg icke böra sträckas längre, äil till den', sorn i och för Inqvarteringsbesväret tillkommit, S. D. Föredrogos å nyo följande Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtanden och Betänkanden: N:o gg, med anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande, N:o 72, rörande Mötes-Passevolancen för Indelta Regementena, lades till Handlingarne; N:o 100, i anledning af erhållen Iterremiss å Utskottens Betänkande, N:o 69, angående tågande Truppers inqvartering och provi* antering under fredstid, lades till Handlingarne} ,4o Pro t. Utdrag den 3o Nov. 182g. N:o ror, med anledning af vackt fråga oin indragning af den för Domkyrkan och Domprosten i Lund anslagna Krono-Tionde-Spann* tnål, bifölls ?
Sedan baron Gyllenhaal år 1857 aflidit i koleran, dröjde det ej länge, innan fröken Aurore genom öfverhofmästarinnan grefvinnan Stephanie Hamilton fick anbud att blifva hoffröken hos kronprinsessan Lovisa. I denna befattning förblef hon, äfven sedan kronprinsparet bestigit tronen samt ända till drottning L o - visas död, eller inalles i 12 å 1J&gt; år. Under denna tid öfverglänste hon de flesta genom de rika gåfvor, med hvilka naturen utrustat henne. I besittning af en mer än vanlig konversationstalang och en sprittande qvickhet, som dock aldrig antog en bitter eller sårande karaktär, förstod hon att samla talrika beundrare omkring sig, och alla skänkte henne ständigt ett villigt öra. H o n muntrade alla, spridde lif, glädje och trefnad omkring sig. Drottning Lovisa satte också det största värde på sin hoffröken och egnade henne en sann vänskap. ;; | Gustafva Charlotta Märta Aurore von Haxthausen föddes m i Vestergötland den 15 augusti 1830. Hennes föräldrar v o r o friherre Carl Henrik Gyllenhaal » — landshöfding, statsråd, gene\ m raltulldirektör — och hans fru i andra giftet Beata Aurore af Xfl Nordin. |||| Eedan som litet barn utmärkte sig Aurore Gyllenhaal för ovanlig musikalisk begåfning, lefvande iakttagelseförmåga och skapande fantasi. Hennes och hennes syskons uppfostran leddes af åtskilliga guvernanter, bland hvilka i synnerhet mademoiselle Giovanna Buglia, en själfulhkunskapsrik, verksam och hjertegod qvinna, utöfvade det lyckligaste inflytande på den unga Aurore ' s utveckling. Sedermera fick familjen en ny utmärkt guvernant i mademoiselle A.skergren *. A.urore ' s barndom och första ungdom förflöto i föräldrahemmet, som var vida bekant * Bägge dessa förträffliga qvinnor, hvilka fortforo «tt vara intima väninnor till den aflidna, så länge hon lefde, öfverlefva sin kära elev, bittert begråtande hennes bortgång.
De elfva millioner t. ex., som Götha Canal kostat Jandet, skulle, om de användts på förbättrande af våra stora stråkvägar, hafva förslagit att bringa de flesta betydligare vägsträckorna i sådant skick, att tusentals dagsresor och dragare varit insparade och den, utan ali jemnfÖrelse, största folkmassan, som icke har nog stora varumängder att transportera, för att behöfva begagna canaler, kunnat med lätt3 H. *5 Den i Mars e, m. liet afsätta sina producter och hemta sina behof. Om tiotusen personer af alJmogen kunna med Jätthet och tidsbesparing hela året igenom forsla hvar sitt kärrlass emellan två orter, är kanske vida vigtigare, än att en skuta kan komma fram med last under halfva året. Hvad blifver den stora rörelsen, om den icke förut har en mindre rörelse, en liflig trafik bland massan att cömbinera sig med och stödja sig på? Jag värderar denna rörelse i stort, likasom jag värderar de höga universitets-inrättningarna, båda såsom den högsta expressionen af lifvet i hvar sin väg; men jag anser dem båda såsom, om ej skadliga, åtminstone icke rätt lefvande, om de ej hafva utgreningen af sina linaste rötter kraftig och spridd ned uti sjelfva den stora menniskomassan, uti dess sträfvande och rörelse. De stora handelsvägarna blifva tomma pulsådror, om jcke blodet rörer sig friskt i den stora mängden af de oändligt fina små-ådrorna, hvilka från dem sprida till de yttersta delarna det lif, sorn de ständigt än taga utur, an återföra inuti de stora hufvudådrorna. Dessa något skimrande bilder och liknelser må förlåtas mig. Kanske kan dock en eller annan af dem få en klarare åskådning af saken, en impuls att närmare tänka sig iu uti det ämne, som jag här vill framställa och som, jag tillstår det, interesserar mig oändligt. Hvem har med uppmärksamhet rest genom Sverige, utan att nästan oupphörligt förarga sig öfver hela vägsystemet. Vägarna äro väl i allmänhet, hvad man kallar, goda, d. v. s. hålda, väl grusade o. s. v. Men detta är ock allt, hvad till deras beröm kan sägas.
F ö r att göra permen styf sättes papp som möjligt. E t t stycke från främsta kanten lemnas emellan, t. ex. den som medföljer diplomen. A n - tom rör i skeden, en tum bredt, så en tum med en tingen sys en 1 cm. bred rygg af lika material eller ände i röret, så fortfares fyra gånger, sedan fyra sättes breda band i rödt silke vid alla fyra sidorna tum med en ände i hvart rör, så börjas åter med att bindas öfver det hela. E n dylik julklapp blefve hvar annan tum tomrör som förut, tills det blir tre Ebon Hoi. bårder, sedan trades en ände i röret, så bred man särdeles välkommen för vill hafva väfven. N ä r väfven är färdig, spännes den upp med en täckbåge, och, der tomrören varit, trades igenom en ände i solfgarn eller fin oblekt motvarp X. En ovanligt vacker och treflig visitschal, passande som en hålsöm; af samma sort garn virkas en spets till julklapp, förfärdigas på följande sätt. M a n köper och sättes i kanten. Huslig. 1 / 2 rosafärgadt isgarn samt 1 / 2 " S fint yllegarn i samma färg; sedan virkas af yllegarnet en uppläggning, så lång man vill hafva schalen, och på den V. Skritportfölj i utsågadt trä. F ö r dem, som stolphvarf, hvarmed fortfares, tills man fått schalen så bred man vill hafva den. D å börjas med isgarnet, såga i trä, vill jag påpeka ett mycket vackert ansom skall virkas uppå, så tätt att icke något af yllevändande af denna konst, nämligen att göra en garnet blir synligt. Det tillgår sålunda: man virkar skrifportfölj. Jag har just en sådan, 27 cm. lång, tvänne öglor om hvarje stolpe, dessa öglor bestå 21 cm. bred. Framsidan är prydd med ett stort af uppläggning som göres på så sätt, att man först utsågadt stjernmönster, omgifvet af en bård rundt omkring. Bakstycket är slätt. Byggen 2 / « cm.
Ständers Stats Utskotts Utlåtande, i fråga om den vid sista Riksdagen beviljade Lönförhöjning för Lagmännen i Skåne och Blekinge. i Jos Höglofl. Ridderskapet och Adeln har utaf Herr Lagmannen Joli. Maimer&tam, samt Herr AdvocatFiscalen Carl Ulriak Nauckhoff blifvit fo - StatsUtskottets Betänkandeh. 209 föreslagit, att sedan vid sista Riksdagen Lönförbättring beviljades för Civile, penninge - Löntagande Embetsoch Tjenstemän, äfvensom åtski 1 lige, hvilka förut saknade lön, lingö den på Stat upförd, men det oaktadt Lagmännen i Skåne och Blekinge icke kommit i åtnjutande af Lön i annat förhållande, än förut, eller hvar sin hälft af Lagmans - lönen uti den tillförene gemensamma, men sedermera fördelade Lagsagan, hvarutaf de innehafva hälften hvardera såsom serskildte Lagsagor; det måtte, enligt billighetens fordran, desse Lagmän förses ined fulL lön hvar för sitt Embete; hvilken fråga HöglofL Ridderskapet och Adeln till StatsUtskottet remitterat. I anledning häraf får StatsUtskottet uplysa, att Riksens Ständer vid sista Urtima Riksdagen, i Calculen öfvar den då beviljade lönförhöjningen, väl uptogo till erhållande deraf, hela det antal af 14 Lagmän, som i saknad af Boställen, endast njuta penriinge-lön å Stat och sålunda äfven Lagmännen i Skåne och Blekinge hvar för sin Lagsaga, men hvarvid det lärer undfallit, att då desse förut blott åtnjötö hvardera hälften af en förut gemensam lön, äfven bort uptagas fyllnaden i lönerne, för dem bägge eller tillsammans primitiva beloppet af en Lagmans lön 200 R:d. Då likväl Riksens Ständer, efter hvad häraf slutas kan, funno billigt, att Lagmännen i Skåne och Blekinge måtte erhålla förbättring i sine Lönvilkor, till likhet med de öfrige, enär sådant i förberörde måtto iagttogs, samt fråga nu altså endast är, att denBihang till Riks.St.