Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men att, såsom motionären synes åsyfta, den bördeman, som icke instämde sin talan till fjerde tinget, skulle vara deraf förlustig, äfven om andra och tredje uppbuden icke skett, vore helt och hållet stridande mot ändamålet med dessa uppbud, och synes äfven mindre nödigt, om domstolen, som sig bör, tillser att uppbuden lagligen fortgå. Då Utskottet såledeles anser syftet med motionen kunna vinnas genom en rätt tillämpning af redan gällande stadganden, föranlåtes Utskottet vördsamt afstyrka bifall till ifrågavarande framställning. Stockholm den 7 Juni 1860. 4 Lag-Utskottets Betänkande N:o 80. N:o SO. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Juni 1860, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 21, öfver ej mindre Kongl. Majtls nådiga Proposition med förslag till Förordningar, angående dels ändringar i gällande bestämmelser om ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära, dels ock främmande trosbekännare och deras religionsöf ning, än ock enskilda motioner i samma ämnen. Enligt till Utskottet ankomna Protokolls-utdrag halva samtlige Riks-Stånden godkänt berörda Betänkande i de delar deraf, som innefatta afstyrkande af Herrar Ribbings, Kontraktsprosten Rundgrens och Rosenqvists framställningar i ämnet. Beträffande åter de tvänne särskilda af Utskottet afgifna författningsförslag, har det ena, angående ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära, blifvit endast af Vällofl. Borgare-Ståndet h»ifallet, och den andra, om främmande trosbekännare och deras religionsöfning, af samma Riks-stånd återremitteradt, hvaremot öfriga Riks-Stånden, med ogillande af Utskottets båda förslag, antagit de af Kongl. Majit föreslagna förordningarna i oförändradt skick; och som i frågor af omförmälda beskaffenhet tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut, finner Utskottet förutnämnde återremiss till någon vidare åtgärd icke föranleda, hvilket för Vällofl.
Derför tycker jag också, det vore tråkigt, om man sträckte den som nödig öfverenskomna censuren öfver annonser ända derliän, att t. ex. Dagbladet antingen rättade eller alldeles ströke en treflig giftermålsannons, eller en dylik. En sådan der annons (jag talar icke blott om D. B. ) kan ofta vara roligare än hela tidningen för öfrigt. Men ansvara sjelf för allt hvad som lofvas t. ex. i en giftermålsannons — det må hin göra, när sjelfvaste Väktaren sätter en saluannons om Bibeln bland dem, » för hvilka redaktionen icke ikläder sig närmare ansvar ». Apropos det, så vill jag icke ansvara för att vi icke gingo ifrån vårt beslut att ej bry oss om några stora politiska * Det må tilläggas att förhållandena i detta fall under årens lopp artat sig till ett bättre. * * Dr C. v. Bergen, som för öfrigt framkommit med en motion om att de kyrkliga frågorna måtte egnas större uppmärksamhet inom pressen, hade äfven framkommit med följande skäligen egendomliga öfverlaggningt-ämne: &gt;1 hvilken mån kunna de uppsatser af skämtsamt innehåll, som under diverse rubriker ganska ofta och till ansenlig längd förekomma i flera af våra tidningar, anses försvara sin plats i en icke för skämtet afsedd tidning? » (!!) frågor. Var det t. ex. icke politik med i spelet, när vi kommo öfverens om att ej iöra Danmark, Nordslesvig och Finland till Utlandet? Besitta är det icke den öppendagli-ste skandinavism! Och nu kan det vara nog med detta causerie. — Jag ber min vän hr G., som ifrar så mycket för språkets rensning, om ursäkt för det jag använder ett utländskt ord och till på köpet icke skrifver: kåseri. Vill någon kamrat låna denna uppsats af mig, så håll till godo; den behöfver inte citeras; jag ber blott att om den efteråt befinues innehålla » skandalofog », man icke dä skjuter skulden ifrån sig och på mig. Och vill någon skrifva ett genmäle, så skicka det till undertecknnd och ej till någon annan, ty för den här biten sätter jag Ansvarig utgifvare: Nisse. » Andra publicistmötet egde rum i Göteborg d.
Tror ni inte hvad jag säger, så gå ut på Stora Torget, der Sekretarius håller på att läsa plakatet framför Rådhuskällaren! Vill Ni höra det skall ni få: »Alldenstund vår stiftsstad icke utgjort sin ränta et cetera. Sic foeteant animæ eorum in inferno!» Begriper Ni? Det betyder annars: Tan nu hvarandra under armen och dran in i fördömelsen! Akta Er! Det hjelper inte att väsnas, för här har jag nycklarne till kyrkan, allihop. (Skramlar med nyckelknippan). Du kom ifrån sade du? Från Oxford, min vän! GERDT. (Orgelmusik från klosterkyrkan). (Till Gerdt). (Folket tjuter.) (Gerdt slår upp ett skratt.) Tyst derborta! Hur sade du? Från Vestfalen, kära själ! MÅRTEN (afbrytes då och då af folket.) Äro inte bröderna också bannlysta? Nej för all del. Men klockorna få icke röras, det skulle kunna väcka förargelse! Ja, det är mycket rätt! GERDT. Scen XII. DE FÖRRE. DIAKONUS ut från kyrkan. (Orgelmusiken fortfar; en psalm tages upp af en röst.) Hvarför komma icke bröderna i messan? Orgamästaren väntar! Fråga sysslomannen! De måste väl hålla biskopens folk sällskap! Hvar är sysslomannen? DIAKONUS. MÅRTEN. DIAKONUS. MÅRTEN. DIAKONUS. Jag skall lära honom, jag. Att uppehålla bröderna med svalg och dryckenskap på helgdagsafton! och trummor. Diakonus släpas in; dörren stängs.) (Går till refektorium; knackar på dörren; när den öppnas hör man ljudet af pipor Den der dörren går visst bara inåt! Hvad menar du? GERDT. MÅRTEN. (Orgeln tystnar midt i en takt; sångstämman fortfar ensam, men tystnar strax.) Ni borde icke ha genombrutna portar åt gatan! GERDT. 17 MÅRTEN. GERDT. Tror du att här begås handlingar som icke tala att ses!
Kom nu, liten Annie, så gå vi upp till vagnen. » » Och så sa ' pappa, att jag skulle tala om för mamma, att vi hinna köra in den sista hafren i dag. Pappa hjälper själf till med att lassa. » » Jaså, — det var ju roligt. » När fru Holm slutligen kommit upp i trillan, fått Annie i sitt knä och de begåfvo sig i väg, kände hon sig så trött, så genomtrött till kropp och själ. Tankarna flögo af och an, från gamla minnen till slakten, som väntade henne hemma, från Georg Malmfelt till mannen, — af och anHon frös, höstkvällen var kylig och fuktig; det började redan skymma. Långt borta i en krökning af vägen syntes det eleganta, ekipaget från Björkö. Borde icke hennes plats ha varit där i stället? » Mamma, » hviskade Annie och smög sin arm kring modrens hals, » jag är så glad, så glad att mamma är hemma igen I » Fru Holm tryckte barnet häftigt till sig och lutade sitt ansikte mot dess axel för att dölja sina tårar. Sådana ljufliga ord! Nej, hon ville icke byta sin plats mot någon a n n a n, — kunde hon blott fylla den — den var så stor! * » Tiderna förändras och vi med dem, » svarade fru Holm med ett sorgset leende. Så reste hon sig hastigt. » Vi måste göra oss i ordning nu, Georg, vi äro snart framme! » Protokollsekreteraren tog hennes hand. » Anna, » sade han sakta, » hvad allt ändå kunde ha varit annorlunda! » » Det är bra som det är, » svarade fru Holm litet kort och gick. Srax innan båten lade till, kom protokollsekreteraren fram till fru Holm, som stod på fördäck. » Kanske det skulle roa Anna att läsa den här boken? Jag har slutat den just i dag. » Fru Holm såg på titlen: » Den sociala utvecklingen » af B. Kidd. » Tack! » svarade hon gladt. » Den skall ju vara så intressant. Georg tycker, att jag behöfver utvecklas, kan jag se, » tillade hon skämtsamt. » Fullkomlighet nå vi aldrig! » » Hvilket diplomatiskt svar! Se där ha vi ekipaget från Björkö! » Hon pekade uppåt stranden.
Den 14 Augusli f, m. A 57 IJdll en början får jag gifva tillkänna, att Statsutskottet uppgifvit till huru stor del af Statsjnkomsterne de beräknat tullen. Således är det; ej någon olycka om större tullinkomst kunde erhållas, emedan StatsUtskp.ttet i förhand bestämt, huru den skall användas. Bevillni.ngs* JJtskottet lärer i alla fall icke vilja beräkna den högre, än hittills. Detta hade jag äran förra gången tillkännagifva, och jag har ej blifvit motsagd af Bevillningsutskottets ledamöter. Bevillningsutskottet har ansett sig icke böra påräkna någon högre inkomst förr, än erfarenheten upplyst, till hvad belopp den kan pppgå. Således torde Ridderskapet och Adela finna, att alla de skäl, sorn Herr Lefrén hämtat deraf, att Kongl. Maj:t skulle sakna inkomst, om han förböd införsel af vissa varor, äro aldeles oriktiga, och icke enliga med santia förhållandet. Bevillningsutskottet har endast utgått från den synpunkt, att det vöre nyttigt för det allmänna, att såsom principe bestämma frihet i handeln-,. men har tydeligen utmärkt, att Kongl Maj:ts magt att förbjuda skulle vara oinskränkt. Detta har Utskottet ytterligare erkänt , då det hemställt att Riksens Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl. Msjlt, måtte anhålla att hvad Han anser nyttigt att förbjuda , måtte uti serskildt Författning och kungörelse upptagas, samt att, om emellan Riksdagarne, något ytterligare förbud; skulle anses af nöden, Idan väl ville låta promulgera det.
Hvad Utskottet öfverst å sid. 57 föreslagit bifölls jemväl, med undantag dock af den sista perioden i Utskottets förslag, i afseende å hvilken följande förändrade redaktion antogs: "dock så, ali, för innehafvare af prebende, lönen minskas med eli belopp, som svarar mot det, af vederbörande Taxering s-kommitté, uppskattade värdet af prmbendets behållna inkomst”. Likaledes bifölls hvad Utskottet, sid. 58, föreslagit och tillstyrkt beträffande dels antalet lärare vid rikets högre Elemenlar-läroverk och de vid viss skola an ställde tvänne yngste lärares skyldighet att i tjenstgöring vid annan skola inträda m. m., och dels den vid uppgifne högre Elementar-läroverk anställde lärare-personals aflöning, sådan den i särskild tabell å samma sida finnes utförd. De af Utskottet gjorda hemställanden å sid. 59. angående det högre läroverket i Stockholm; å sid. 40, angående läroverken i Hernösand och Wisby; å sid. 41, angående läroverken uti Jönköping, Ostersund och Carlskrona, samt å sid. 42, angående läroverket i Umeå, biföllos; hvaremot Utskottets å sistnämnda sida gjorda tillstyrkan, rörande läroverket uti Fahlun ändrades så tilt vida, att lärarnes antal ökades med 3 Adjunkter, så alt lärare-personalen derstädes skulle komma att utgöra Bektor, 3 Lektorer och 8 Adjunkter. Utskottets å sid. 42 gjorda afstyrkande i fråga om ett högre läroverks inrättande i Hudiksvall godkändes. Hvad Utskottet tillstyrkt å sid. 43, rörande ett högre Klementar-läroverks inrättande i Malmö, afslogs; hvaremot Ståndet antog, för sin del, ett sådant ordnande af Malmö skola, som Utskottet i Utlåtandet föreslagit för Christianstad eller Rektor och 7 Kolleger. Lägre Elemenlar-läroverk. Utskottets å sid. 45 framställda förslag, rörande läroverken i Wenersborg, Nyköping, Christianstad, Norrköping och Westervik, biföllos. Beträffande
Då numera alla länders sträfvan gå ut derpå att utvidga varubytet och framkalla exportabla varor af alla slag, efter hvarje lands naturliga produktionsförmåga, hade man väntat att i den Franska handelstraktaten se uttalad en reciprocité i afseende på utbyte af viner och spritdrycker, sådana desse i de respektive länderne framalstras; men som denna förhoppning synes vara besviken återstår 22 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. i\:o 18. för oss ingen annan utväg än att följa Danmarks och Preussens exempel samt förty lagstifta i afseende på Drawback. Ur tillförlitlig källa har man inhemtat, hurusom andra länder, för att befrämja exporten af bränvin, återbetala till producenten den erlagda tillverkningsafgiften, då denne styrker sig hafva utfört och afyttrat bränvinspartiet i annat land. Man påstår att man anser denna åtgärd så lönande för ett land, att man blundar för det kända faktum att producenten åtnjuter dubbla afgiftsbeloppet restitutionsvis tillbaka vid utskeppning af dylik vara, ett förhållande, som eger sin sannolika förklaringsgrund i den omständigheten, att en bränvinsbrännare i andra länder kan tillverka dubbelt det belopp, hvartill mäskekaren beskattas. Om nu, som jag har all anledning förmoda, förhållandet är sådant i andra länder, derom full visshet inhemtas deraf att det är möjligt under närvarande bränvinstull hit införskrifva bränvin från Preussen; så vågar jag taga mig friheten föreslå: att Rikets Ständer ville till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse med tillkänuagifvandc, att Ständerne för sin del beslutat, det hvar och en, som bevisligen till annat land utfört i Sverige tillverkadt bränvin, skall vara berättigad att af Statsverket återfå ett belopp, svarande emot tillverkningsafgiften för det till annat land utförda bränvinspartiet, sami slutligen att Ständerne anslagit för berörda ändamål ett lämpligt förslags-anslag till betäckande af de institutioner, som i form af Drawback under kommande Statsreglerings-pcriod kan blifva behöflig^ Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 8 November 1865. A. A. Anderson, från Östergötlands län.
För sitt inträde på den diplomatiska banan egde han blott två qvalifikationer. Den ena var hans namn, som är gammalt och af god klang, ehuru väl Lewenhauptarne alltid mera utmärka sig som krigare än som statsmän. Den ende af familjen, som ville spela en stor politisk roll och trodde sig hafva hufvud derför, kom, såsom historien lär oss, der-med på ett olyckligt sätt till korta; men när elaka tungor af tragedien från 1743 velat taga sig anledning att säga,det Lewenhauptarne allt sedan saknat hufvud, så gå de kanske en smula långt. Låt vara, att hvarken Gustaf den tredjes landtmarskalk eller Oscar den förstes riksmarskalk voro af högre valör, — ehuru denna sistnämdes ryktbara skål för » Gud, konung och fädernesland » röjer mycken originalitet i tanke och uttryckssätt, — men vi böra dock påminna om den modernitet i uppfattningen af aristokratiens aktuela ställning, som visat sig hos några skott af Claestorps-grenen. Grefve Carl Lewenhaupt var i besittning af eit hufvud, der han under tidernas lopp fått rum att magasinera en hel hop saker och hvilket redan vid den tiden som nu är i fråga klassificerades, väl icke öfver men icke under medelmåttan. Det är visst icke om alla af våra diplomater från de sista decennierna, som man kan saga detsamma! Besagde hufvud och de axlar, på hvilken det hvilade, hade emellertid i sig något utmärkande, hvilket ådrog sig uppmärksamheten och gjorde sin égarés framtid. Dei var icke en utpräglad karaktär, ty såsom de aldrig haft men ett slags tic, en viss nervös ryckning hvarpå grefve Manderström, den då nyss blifne utrikesministern, skämtsamt förklarade sig sätta mycket värde: » en diplomat som bara tiger och rycker på axlarne, — c ' est du pur Mettemieh! » En och annan bland dem, som läsa detta, torde kanske ihågkomma uttrycket. Infallet må gälla hvad det kan såsom qvickhet, men valet af Carl Lewenhaupt till attaché i Paris var i alla fall icke bland de minst lyckade från denna tid, då man hade åtskilliga exempel på andra som voro rent sta-pifierande.
Men om Jnlklappens stom .$ulp.ist~Jiq vilja vi pb clet ' besttimclaste uttala v h t ogillaade. I tidaingen forekoinrner uilcler rubriken ~Hufvndbry)) Btskilliga ghtor och uppgifter. At hmdra af cle barn, soin lijst minst fern af dessn giitor, ~liola pris utdelas genoin lottuiag. G b t o ~ m are ~ i alliniinhet liitta, och hela tillstdlningen later ju gnnslra oskyldig. Men l t t oss se till hvaraf desss pris bestb. Forsta griset # r en velociped, sndrn priset en siljirerklocka, tredje priset en sp.r-7cstotting o. s. v. i falla~~cle sknln, ned till de fordoin enbart bmlrliga bockerna och tidningarn n. &amp; I clet nu riitt att l %ta barn - lst~uslre fattiin follcslcolebarn spela lotteri om .och siittns i tillfaille att vinna s&amp; clyrbara saker? Det kan vara r8tt och bra att siibta iifven barn i tillfiille att fortjiina nBgot och att betaln den1 for ett arbete, men dB slcola cle oclcsb gora sig d g o n nlocln for att f B en lon, soin PA ett rimligt siitt inotsvarar deras arbete. Men hvad gora c7.e ellligt cleana jnl pristgflan for att mojligen f l t. ex. en velocipecl? Jo, i biista full gissa de verkligen de omtdlsde gAtorna sjiilfva, men det t o d e vara absolut oinojligt att kontrollera, hururidn barnen fdtt hjii11) elleiej; de koinma bra latt i frestelse att lysa med 1iint.a fjiidrar.
Utskottets den 2 i denna mänad pä bordet lag. de Memorial rörande Herr Liljeströms motion, om nödiga försigtighetsmätts widtagande, i afseende pä f. d. Konungens »vistelse-ort, ansäg Högloft. Ridderffapct och Adeln, dä denna fräga redan genom Ridderffapct och Adelns be» flut öfwer det Serskildta Utskottets Betänkande i i samma ämne war afgjord, nägon Lfwerlägg. ning af Lag, Utskottets Memorial icke äga rum. rvprs. Lx ?rotc^ollo L. 8ilveriloip». Utdrag i Den 11 Lctober. ror Utdrag af Protokollet, hållet hos He. derwärda Bonde. Ständer wid Urtima Riksdagen i Orebro den i r Ottober 1810. S. D. öOewillnings. samt Allmänna Beswärs-, och Oeconomie. Utffottens gemensamma utlätan. de af den 2 i denna mänad öfwer Kongl. Maj:ts till Riksens Ständer den iz sistl. Septewber i Räder afgifne Proposition, angäende rätiighet för Carlscrona Stad att hädanefter, som hittills, fä utöfwa Bränwinsbränning och distille. ring genoin ett Bolag och »vid ett enda sammansatt Werk, blef ä nyo föredragit och af Bonde-Ständet till alla delar bifallit. Ot supra. Tx ?rot»collc> 6abriel Oämanv. Utdrag af Protokollet^ hället hos Bonde-Ständer wid Urtima Riksdagen i Orebro dm n Oktober 1310. S. D. tillägg tvid 14 §. af Jltstruetio. nen för Riksens Ständers Justitiä.
Protokoll ofver Finans-ärenden hållet inför Hans Majit honungen i närvaro af Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, uti Stats-rådet å Stockholms Slott den 1 Februari 1851. Närvarande: Hans Exo. Justitie-Stats-Ministern, Hr Grefve Sparre, samt Stals-Rådenl Fåhreeus, v o n Holl e n h atis en, Wallensteen, Gunther, Genberg, och Gripenstedt. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 59. 21 Sedan anmäldt blifvit, alt Hans Exe. Stats-Ministern för Utrikes ärendena, Hr Frih. Stjerneld samt Stats-Ilådct Grefve von Platen voro af sjukdom hindrade att i dag komma tillstädes, föredrog tillförordnade Departements-chefen, Stats-rådet Gripenstedt, i underdånighet frågan angående Beskattnings-väsendets samt Uppbördsoch Redogörelse-verkets förenkling; i sammanhang hvarmed anmäldes: aj) Särskilda underdåniga skrifvelser från Borgareoch Bonde-Stånden vid sistlidne riksdag med anhållan, det Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta förnyad nådig proposition i öfverensstämmelse med de af bemälde tvenne Riksstånd uti förevarande ämne fattade beslut; och b) Preste-Ståndets underdåniga skrifvelse med anhållan om förnyad nådig propositions aflåtande, angående beskattnings-väsendets förenkling i enlighet med särskilda, af Ståndet nu i underdånighet föreslagna, grunder. Tillf. Departemets-chefen, Stats-rådet Gripenstedt, anförde i underdånighet: ”Det är Eders Majit xäl bekant, hurusom den vigtiga frågan om ett nödigt ordnande af Rikets Kameral-lagstiftning under en lång följd af år varit föremål för Statsmakternas uppmärksamhet. Sedan detta ärende, till vinnande af en fullständigare utredning, blifvit öfverlemnadt lill en för sådant ändamål utsedd Kommitté, och denna inkommit med underdånigt betänkande i ämnet, behagade Eders Majit också derom till Rikets sednast församlade Ständer aflåta nådig proposition.
Man åter 16 H. 24 370 Den 16 Mars e. m. kommer till den frågan: hvem har rätt att lägga hinder i vägen för mig att erhålla pass utan omgång och tidsutdrägt? Har jag, såsom Svensk man, rätt att förflytta mig hvarthän jag behagar, eller skall sådant bero af en Auctoritets godtyckliga omdöme? För mig förefaller det naturligast, att Landshöfdingen utfärdar pass för Ståndspersoner och Embetsmän, men att Borgare erhålla dem hos Magistraten, eller sin egen styrelse, der de äro kände, och icke hos en Auctoritet, med hvilken de för öfrigt ej stå i något förhållande. Då det är möjligt, att Utskotten, om de också redan tagit dessa skäl i betraktande, vid närmare eftersinnande kunna öfvertygas om en annan mening, än den de nu afgifvit, och det dessutom för närvarande är otillåtit, att vid Utlåtandets antagande göra några tillägg eller förändringar, måste jag förnya min anhållan om återremiss, på det jag, ifall det återkommer isamma skick, åtminstone må vara i tillfälle att föreslå de förändringar deruti, som jag anser behöfliga. Herr Ribbing, Arvid: I fall de personer, som här äro i fråga, redan voro stadde på resa, då deras behof af pass inträffar, skulle jag äfven kunna inse några olägenheter af det nu gällande stadgandet; men då de äro boende på stället, och således hafva tillräckligt tillfälle att bereda sig för den tillärnäde resan, måste de hafva Den 16 Mars e. ra. ofantligt bråttom, för att kunna hindras genom anskaffandet af ett betyg, som blott fordrar en timma att erhållas. Hans Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de emot Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiTJtskottens ifrågavarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla . Utskottens berörde Utlåtande. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Hjerta begärde votering. Friherre Ehrenborgh:
Det har nemligen handt att den, som till förklaring emottagit besvär, med eller utan uppsåt låtit dem förkomma, i hvilket fall den klagande, för alt vinna den med besvären åsyftade pröfning, ej haft annan utväg, än att i afskrift ingifva besvären med handlingarne, på sätt, enligt 1798 års åberopade Förordning, vid berörda förhållande, bör ega rum i lagsökningsmål. För de fall åter att klaganden ej varit nog försigtig att behålla besvären i afskrift, och då en klagande likväl ej kunnat förlora på grund af vederpartens vårdslöshet eller Ilih. till B. St. Skrifvelse, N:o 209. oskick, har tillfälle till nya besvärs ingifvande måst lemnäs. Följden har derföre varit uppskof och dröjsmål för parter och behofvet af åtgärder å domstolens sida, hvilka jemväl ökat göromålen. All sådan olägenhet synes dock kunna undvikas genom föreskrifter derom att besvär böra ingifvas tvefaldt. I öfverensstämmelse med sålunda uttalade äsigter angående det i förevarande hänseende uppkomna behof af förändringar i rättegångsordningen, hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat en så lydande Förordning i afseende på fullföljden och behandlingen af mål i Hofrätt. §• I Den, som i Hofrätt fullföljer talan emot Underrätts, Konungens Bcfallningshafvandes eller annan embetsmyndighets beslut, bör, inom den tid, som för fullföljd af sådan talan är vorden i lag och författningar stadgad, till Hofrätt ingifva det öfverklagade beslutet, äfvensom, derest vädjadt blifvit, vadebevis, så ock alla alla protokoll, som i målet förde äro, tillika med andra handlingar, hvarå han sig beropar. Underlåtenhet derutinnan må ej verka till uppskof i ärendets slutliga handläggning, der klaganden ej visar laga förfall. Gitter han det, bör Hofrätten, genom beslut, som må, efter anslag, meddelas, förelägga klaganden att, inom viss lämplig lid och vid den påföljd, nyss sagd är, inlemna de saknade handlin garne.