Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
„ D:o D:o vid Infanteriet D:o 12,602:16. „ i rundt tal rndeldta Cavalleriets exercis. 18,850 —■ — Exercis-sqvadroner 42,763: 16. „ hvarifrån bör afdragas Smålands Husar-Regeinentes hela, Jemtlands Hästjägare-Regementets halfva Exereis-sqvadi'ons-kostnad, om, med antagande af Utskottets grundsa tts, desse corpser kunde komma att afsitta med 7,131: 32. „ hvarefter återstå 35,631: 32, „ Regements-inöten, efter afdrag af Smålands Husar-Regementes och halfva Jemtlands Ilästjägaresq vadrons exercis-kostnader 50,417: 23. „ i rundt tal 86,050 —- Transport | 104,900 Bih. till R. St. Som för närvarande å Regementets Stat förefinnes en brist, hvilken Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 6 November 1834, N:o 184, ansett genom indragningar böra fyllas, afdrages densamma här med 6,840: „ 99 11,210 Kronprinsens Husar-Regemente. „ „ Transport 6,400: „ „ 13,510: „ 99 16,460 Stats-Utskoltels Utlåtande j N:0 44- Transport Indedla Infanteriets exercis. Härifrån bör dock -'-idel, ellerll,077: 35. 3, afgå, såsom en följd af omkring 2,000 rotars indragning, hvarigenom kostnaden nedgår till ' .' 99,699: 28.' 9.
— I den mån Creditivraedlen återbetalas, skola de, till Capital och derå möjligen inflytande ränta, till RiksgäldsContoiret, genom StalsContoiret, aflefvereras. / ( 43 ) S64- I sammanhang med den verkställda regleringen af utgifterne under RiksStatens 3:dje HufvudTitel, har hos Rikets Ständer förekommit, hurusom, vid införande af en allmän löne-reglering, genom hvilken inkomsterne för den ena Tjensten blifva minskade och för en annan ökade, innehafvaren af den förra bör njuta ersättning för hvad han , i afseende på Tjenstens godhet, i accord utbetalt, men af en sämre lönad efterträdare ej kan erhålla, samt emottagaren af en löneförbättring betala hvad han, i afseende derpå, mera kan erhålla af en efterträdare. För en sådan reglering fordras en allmän Cassa, som i förra fallet skulle utgifva och i det senare emottaga accords-ersättniug. Rikets Ständer, hvilka medgifvit både nyttan och nödvändigheten af en sådan inrättning och ansett billigt, att den af Staten försäkras om nödiga medel till dess bestånd, hafva alltså beslutat, att, i det fall, då tillgång kunde saknas för uppfyllandet af AecordsCassans åliggande, gifva anvisning på RiksgäldsContoiret å erhållande förskott, dock ej utöfver EttHundraTusen (100,0000) Riksdaler, emot skyldighet till återbetalning, så fort några medel inflyta; Börande, vid hvarje serskild lyftning, den inträffade TjensteSnecessionen för Fullmägtige uppgifvas och alla nödige Handlingar för dem vara tillgänglige samt vederbörande CassaStyrelse afgifva ansvarsförbindelse för medlens återbetalning. $. 65. ( 4$ ) S■ 65.
J ^an må hur ifrigt som helst prisa vinterns skönil, het och stämma upp poetiska lofsånger öfver stjärnbeströdd himlapell, gnistrande snötäcke, bjällerklang och allt möjligt annat, som skänker den strängare årstiden sitt stora behag, men jag håller i alla fall på, att sommaren är den enda årstid, under hvilken man helt och fullt kan njuta af sin tillvaro. Då har man blommor med färg och doft i oändlig, het, mjuka gräsmattor att rulla sig på, ljumma vågor att plaska sig i, bofinkar och trastar — • bevars, vill man göra sig mödan att resa till Oland eller Ronneby, så har man näktergalar till och med. Det är en riktig upps-jö på njutningar och härligheter, som sommaren bjuder oss på, härligheter för ögon, öron och alla sinnen. Smaksinnet icke minst: sparris och färska potäter, kronärtskockor, smultron och filbunkar — ah! solen. Hvar gör du af din värme, Du blanka sol? Skall den i år bli inställd Liksom i fjol? Godt är visst att du lyser, Men här går jag och fryser, Jag snufva bar och nyser: Det hjälper ej att klä sig I yllekjol. Jag hoppas, att denna lilla invokation, särskildt med den i sista strofen anbragta motiveringen, skall göra hvad den kaD, ty jag vet, att solen tittar in i tusentals hem, där Idun ligger uppslagen på bordet. Kanske har hon också lagt bort sitt kyliga sätt, innan dessa rader hinna in i bladet. Så mycket bättre då. SccBVola. Sen t i l l, a t t Idun finnes hos alla med edra bekanta! Modetidning " Gamla fröknar ". Reflektioner af Helena Nyblom. (Forts, o. slut.) ning, att icke männen bli förälskade i henne. — Kanske bli de det för resten också! Hon har lefvat hela sitt lif för att vara dotter och den sista delen af sitt lif för att vara syster till en ensam, ogift bror. Jag har kännt få människor, som till den grad som hon ge intryck af att endast vara själ.
3emte benna procent får till bebe FojinaberS befiribanbe af infiptonbe SöcmillningSmebel ferfFilbt anmånbas Små bunbrabe tjugu 76 Sfrt. III. 5. §. Sdn ocf> £rod bunbrabe JXiFsbafer inom SöegerbottfnS Svin; golanbe ^rotocollé-utbrag, forn innefattar forbelninoen af konungens 23efallning$bafroanbe emottaga^, Ibroarefler fummon of 3vif0gdlbé«Sontoireiö t 9ianteriet forjl inflptanbe mebel utbetala^ pd en gdng, i 9£dnteri-f6rflaget afföreé, famt i Sanbébofen, tneb biläg. ganbe af berorbe ^rotocolté.utbrag reboroifeé; ingen efterräkning of 23croidning&procenten får foregdenbe dr dger roib beräkning eder utbetalning rum, utan gad ^rofnings. Sommiteen blott befiärnma ocp ffirbela ben procent, forn d Xojeringö-dretö 3$eroidning ftg belöper. ©S rodi f5r 9)lantaIé-$ommif5arierne£ ocb be roib Sapering»?* ocb ^r6fningg»<£ommiteerne i ©tocfbolmö ©tab biträbanbe perfoneré tjenflgåring, forn ock till fognaberneö beflrtbanbe roib Jayeringar, befidé trefjerbebelg procent af fimfroubgabenS bela tayerabe 23eroidningé»fumma, 0«oilfen procent af ^^fningé.Commiteen fårbelaS, beröm ^rotocollé-utbrag, forn tnnefaftar fårbelningen, aflemna^ tid gudmäftige t 9tifggdlbé* (Sontoiret; proilfa genaf! Idta utbetala finnman, forn i Sontoreté
Det sinnligt fulla och fast formade, som blifvit sådant genom väsendets inre växtkraft och egenart; det enhetliga och lugna, det måttfulla och starka, som det verkliga, äkta, naturdjupa, det ur sin egen trygga outtömlighet framvällande äger – det är detta Goethe vill finna i människans konst och hos människan som konstverk. Hvar han fann detta tillbad han i hänryckning. Ingen kristen har till exempel med sannare känsla sagt djupare ord om Leonardos Nattvard än Goethe. Ingen har djupare upplefvat Sixtinska kapellet. »Utan att hafva sett detta», skref han, »anar man ej hvad en människa förmår.» Efter Michel Angelo – ein einziger und ganzer Mensch – smakar mig ej ens naturen, säger han, eftersom jag ej kan se den med lika stora ögon! Och han känner sina egna ögon så vidgade af Michel Angelos stora former, att han ej kunde se på Rafaël strax efter! Det är här i Rom – och framför allt genom Michel Angelo – Goethe upptäcker »att de högsta konstverk, liksom naturens egna verk, äro bildade efter naturliga lagar; i det stora konstverket är nödvändighet, är Gud – och inför detta faller allt godtyckligt, allt som endast är eingebildet samman till ett intet Inför Michel Angelo, liksom inför vissa antikens verk – såsom Medusa Rondanini – känner man att man blifvit dubbelt människa endast af att hafva sett något sådant.» Att Goethe just nämner denna Medusa samman med Michel Angelo, är en af de millioner blixtrar, som belysa djupet af hans förståelse. Ty om någonsin antikens konst närmat sig de själens höjder, Michel Angelo nådde, så är det – utom kanske med den Barberinska Faunen – just med detta Medusahufvud, i hvilket lifsångesten fått ett uttryck, som om under denna ormomvridna panna, ur dessa ögonhålor, ej blott alla flydda, men alla kommande seklers ve drömde; som om alla ännu ofödda släktens klagan öfver lifsgåtan utginge från dessa stelt öppnade läppar! Det är genom sådana blixtrar Goethe visar sig större än vår Ehrensvärd i sin syn på konsten, ehuru det annars är med stolthet en svensk ofta tänker: Ehrensvärd, när han läser Goethes italienska resa!
Så gerna Emilia, jag verkeligen förblifvit hemma, instämde jag naturligtvis dock i Friherrinnans vänliga önskan; förmiddagen förgick nu under resonement om den nyss bivistade festen, samt i anledning af den förekommande personer, öfver hvilka vi hvardera yttrade vår mening. Bland annat förde händelsen äfven samlalet på Baron C. och det kuriösa resonement som i början af afton ägt rum emellan Baronen och mig; Friherrinnan roade sig godt deråt, men lemnade emedlertid Baronen, hvars caractair hon genom sin son i grund känner, ett verksamt loford; han är den hederligaste unga karl, påstod friherrinnan, hon kände, samvetsgrann, reel, och ordentlig, ehuru i sitt sätt nägot för mycket sjelfsvåldig och korttänkt; i synnerhet visar han fruntimren alltför liten uppmärksamhet; likvist lärer hans sätt, mente hon, till dessa sednare, merendels bero af dem sjelfva. Jag fick nu äfven veta Baronen vara en aflägsen slägtinge till Friherrinnan, hvaraf, likasom af den intima vänskapen med hennes son, kommit hans i förra tiden oftare umgänge i huset. Friherrinnan meddelade mig nu huru hon, angående mig, varit öfverhopad af frågor; i synnerhet hade Geheimerådinnan Nobelcreutz noga utforskat min härkomst, moyenger, partier, om jag ägde några o.s.v.; hon påminde sig nu sett "detta ansigte" förut, ehuru hon ej bestämt kunde erinra sig hvar; men genom Friherrinnans underhjelpande sluteligen drog sig till minnes att det varit på Örnen vid sin öfverfart ifrån N. Nu uppmanades Friherrinnan att i nåder taga mig med, då besök skulle göras hos Geheimerådets, på det man sjelf kunde blifva i tillfälle se, åhöra, bedömma, etc. etc, hvilket allt jag, oss emellan sagdt, dock obegripeligen gerna önskade undvika, om så ske kunde. Till och med Grefvinnan X. hade gjort Friherrinnan sin kompliment öfver min person samt det lätta, (hennes egna ord) i mitt sätt att vara; önskande äfven det Friherrinnan ofta ville tillåta ett egnare umgänge mellan Fröken Aurelia och mig.
St. kunna, om de finna Rikets väl det kräfva, hos Konungen anhålla om de sednares skiljande ur Statsrådet; och om sådan åtgärd uteblifver, äro de derigenom förklarade icke ovärdige nationens förtroende. R. St. kunna deremot icke, i afseende på de redan ur Statsrådet afgångne, vidtaga berörde åtgärd; men uteblifvandet deraf kan, såsom varande en nödvändig följd af deras förut inträffade afgång, icke för dem innefatta något rättfärdigande eller frikännande från Utskts anklagelse. Flere bland de af Utsk. framställda anmärkntr röra ärenden, vid hvilkas behandling i Statsrådet jag varit närvarande. Jag är sålunda inför R. St. anklagad, såsom den der i mina rådslag icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta; och denna anklagelse skulle, om den funnes grundad, beröfva mig mill anseende såsom redlig och duglig medborgare och embetsman. För att icke se äfven detta, genom mitt inträdande på embetsmannabanan, förspildt, måste jag påkalla en dom; och det är för att sätta R. o. Ad. i tillfälle Den i J u 1 i f. m. n att meddela den, som jag nu går att yttra mig öfver de af Utsk. framställda anmärkntr, sävidt de afse mitt förhållande såsom ledamot af Statsrådet. Uti 6:te punkten anmärkes, att Konungen^ rådgifvare tillstyrkt, att till Rikets nu samlade Ständer, utan någon K. propos., men med en K. M:s nåd. skrifvelse, öfverlemna ett comite-betänk., — en oformlighet, till hvilken ingen anledn. skulle gifvas af grundlagen, och som, vid den högst vigtiga frågans behandling, hos R. St. kunnat föranleda nya oformligheter. Härmed afses det betänk, och förslag rörtde fattigvården i Riket, som blifvit af särskilda eomiterade afgifvet. Den anmärkta oformligheten torde finna en ursägt uti R, St:s und. skrifvelse den 9 Febr. 1835, deri R. St. anhållit, det K.
Af de derstädes uppräknade landträntmästare åliggande skyldigheter framgår otvetydigt att, äfven med vidtagande af den föreslagna åtgärden angående inflytande medel, landträntmästaretjensterna förblefve nödvändiga eller af andra måste surrogeras, hvilka då ock med löner skulle förses. Vigten af det tredje skälet beror på vigten af det första. I samma mån de på uppoch afskrifningsräkning i enskilda banker insatta summor äro ringa, i samma mån blir ock vinsten af deras utsläppande i allmänna rörelsen ringa eller omärkbar. Men synas sålunda grunderna för bifall till motionen tvifvelaktiga eller otillräckliga, så ligger redan deri en grund att icke förorda densamma och dermed afsedda förändring af det nuvarande, helst Rikets Ständer icke lära böra besvära Kongl. Maj:t med begäran om utredningar, angående åtgärder, om hvilkas önskvärdhet och gagnelighet Rikets Ständer icke, åtminstone i allmänhet, äro bestämdt öfvertygade. Härtill kommer likväl ett positivt skäl mot bifall till den gjorda motionen. Jag skall här ej inlåta mig i frågan om önskvärdheten af att — hvad som af bifall till det föreslagna blefve en oafvislig följd — de enskilda bankernas sedlar sålunda af Staten i sjelfva verket erhölle en, om ock ej i uttryckliga förordningar fastställd, dock faktiskt gifven garanti, som satte dem i full paritet med Riksbankens, eller om verkningarne häraf för Riksbanken sjelf — omständigheter, som dock väl förtjena att tagas i öfvervägande innan man inlåter sig på det af motionären föreslagna. Hvad jag deremot ej kan underlåta att anmärka och hvad som för mig utgör hufvudsak är, att genom den föreslagna åtgärden de enskilda bankerna skulle, om ej rentaf upphöjas till offentliga förvaltande verk, dock sammanbindas med statsförvaltningen eller i och för denna utgöra en i lag stadgad förutsättning och till sitt fortfarande bestånd af Staten Bih. till 11. St. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande Nio 35. erhålla en garanti på ett sätt, hvartill jag ej med min röst vill bidraga, då det alldeles ej synes mig afgjordt, att dessa bankers fortvara i sin nuvarande form och betydelse i en framtid är önskvärd eller nyttig.
romanen: lönndörrar, gerioin hvilka spioner, ranksinidare och berättelsens andra onda genier plötsligt inträda för a t t sprida skräck och fasa omkring sig och genom livilka de lika oförmodadt fiirsvinna, just som deras ondska ä r afslöjad, och nian glader sig &amp; t a t t de ni1 skola fb sina gärn.ingars lön; sköna kvinnor soni alltid i nödens stund äro tillhands för a t t rädda hjälten ur nod och faror sanit ädla, hemlighetsfulla väsenden, som uppoffra sig för a t t afvanda de onda följderna af andras elakhet eller oförstånd. Lagg Iiärtill en oändlig inängd afventyr, som följa på hvarandra i en vild ringdans, och vi .Iiafva en typisk, andra eller tredje klassens gaminaldags historiska roman, som ej ä r utan ganska stort syskontycke med Pehr Sparres återuppsthdna verk. A t t framställiiiiigen af de Iiistori-. ska personligheterna ej alltid a r gjord med historisk trohet, och att tidsanda och tidsfärg stundom fått ratta sig mera efter författaren a n lian efter dem, kan också med skal anmärkas. Trots bristen p i historisk värdighet torde nog Pehr Sparres romaner blifva mycket omtyckta af den afventyrsälskande ungdomen. Till sund iingdomsläsning kunna dessa arbeten ej raknas. Saliara ok11 Sudan, af Nachtigal. Bearbetning af G. Hjelrnerns. Denna bok kan ej göra anspråk på att raknas bland de vanligen s. k. * roliga, böckernas antal, ty den innelikller inga spännande eller romantiska händelser, som de s. k. afventyrsböckerna, men de unga, som äro intress.erade af geografi och som sätta rarde på att på egen Iiand kunna öka sitt kiinskapsförråd, skola utan tvifvel i den finna mycket, som roar och tilltalar dem. Vi kunna ej annat a u önska att det lilla arbetet jämte en och annan kamrat af samma slag måtte få komma med bland de många sroliga~ böcker, som vi af allt hjärta önska våra unga vänner till julklapp.
Denna öfverläggning slöts dermed, att Hertigen uppdrog mig att utan uppehåll projectera, så väl hans egen Proclamation, som Förklaringen öfver Tryckfrihetsförordningen. — Thorild anklagades jemväl fiscaliter i Hofrätten, och arresterades; men underrättades tillika genom Reuterholms utskickade, att jag allena vore driffjädern till denna obehagliga händelsen, samt försäkrades om protection och skonsamhet”. Så Liljensparre. Hvad han vidare tillägger om utgången af processen, skall på sitt ställe följa. Ehvad än i ett och annat må vara skärpt accentuering och förhöjd färgläggning, att inför Gustaf Adolf framställa Reuterholm i den oförmånligaste och honom sjelf i den förmånligaste dager: säkert är dock, att han i det väsendtliga förtäljt ingenting, hvarom han ej ärligt var öfvertygad. Han tycks ha med fullt allvar trott på någon plan till Svenska Samhällets omhvälfning, hvarvid Reuterholm ämnat begagna Nordensköld, Philipson, Thorild, med flera författare af samma rigtning, såsom verktyg. Han säger uttryckligen: ”Således upptäcktes, och genom Hertigens hurtighet tillintetgjordes, denna plan; som, om den kommit till mognad, oaktadt Hertigens motvilja likafullt gått i fullbordan”. Utan slik upptäckt (antyder han), skulle Reuterholm och medhjelpare hafva oförmärkt så omspunnit och invecklat Hertigen, att han till slut ej ägt annan utväg, än att kasta sig i deras armar och gå in på alla deras förslag. Också bifogar han: ”Denna händelse lade derföre ock grunden till mitt fall”. — Föga troligt är, att den adelstolte Reuterholm skulle önskat – och det ännu vid slutet af 1792 – en omskapning af Sveriges statsförfattning på ny-fransyskt vis. Men han hade varit ett slags half-republikan, och hittills ej offentligen börjat sitt återtåg från detta tänkesätt.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående rättighet för patrull, post, vaktkarl, eller fångförare att, genom bruk af skjutgevär, söka förekomma fånges flykt. XLVII. B. 2o5. XLVIII. LVIII. U. 189. LX. A. 181. LXII. E. 118. — öfver väckt motion om offentlighet vid UnderDomst.olar och PolieeKamrar i Städerne. XLVII. B. 2o5. XLVIII. A. 32. LI. E. 63. — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition angående ålder för dem, som af HofRätterne till DomareEmbetets utöfvande förordnas. XLVIIB. 2o5. XLVIII. A. 32. LI. E. 63. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ansvar å den, som bortförer eller undanhåller annans minderåriga barn. XLVII. LXII. E. 118. — i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Pro - I 3(0 position angående tillägg uti 25 Cap. 5 § RättegångsBalken. XLVII. B. 206. XLVIII. A. 32. LIV. E. 107. LagUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af gjorde anmärkningar vid UtskolteLs Betänkande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående strafflag emot Negerhandel och delaktighet deruti. XLVII. B. 206. XLVIII. A. 33. XLIX. E. i83. — öfver väckt motion om en strafflag mot Slafhandel i allmänhet. XLVII. B. 206. XLVIII. A. 33. XLIX. E. i83. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående förslag till Lag för åhörare, som bevista RiksStåndens öfverläggningar. XLVII. B. 206. XLVIII. A. 33.
Denna underdåniga skrifvelse har, såsom Törande Tullinkomster, till Kongl. Handelsoch FinanceExpeditionens åtgärd blifvit öfverlemnad. 4) Angående villkoren för Wadstena Kioster-Kyrkas upplåtande åt Wadstena 192 Den 7 Julii. Stadsoch St Pehrs Lands-församlingarj till svar å Kongl. Maj:ts Nådiga proposition härom. Kongl. Majt har i Nåder anbefallt Con-1 sistoriuin i Linköping, att, enligt Riksens Ständers underdåniga anhållan, upprätta ett Contract med Församlingarne om Klosterkyrkans emottagande och underhållande, samt villkoren dervid. 5) Om bestämd tid för den nya Fattigvårdsförordningens utarbetande. Som Kongl. Majit i nåder bifallit hvad Riksens Ständer sålunda i underdånighet hemstäldt, har F^atligvårdsComitéen blifvit förständigad, att, inom ett år, räknadt från innevarande Riksdags slut, afgifva underdånigt förslag till en ny allmän FattigvårdsFörordning. 6) Om medel till Allmänna Skole-och LäroVerkens förbättring; såsom svar å den Nådiga Proposition, som härom blifvit aflemnad. Kongl. Majit har i Nåder anbefallt Dess och Rikets StatsContor, att på 4 de HufvudTiteln de härtill anslagne medel uppföra j hvarjemte UppfostringsCotnitéen erhållit Nådig befallning, att med underdånigt Förslag inkomma till så väl verkställighet af fördelningen af alla tillgångar, Den 7 3nili. 193 tillgångar, som till en ordentlig Stats upprätt tande för dessa Undervisnings-verk. Och får jag härmedelst, på Nådigste befallning, anmoda Hans Excellence Högvälborne Herr Grefven och Landt Marskalken. att förberörde Nådiga åtgärder och beslut Högloft. Ridderskapet och Adeln meddela. Stockholm den 6 Julii 181S* G. af Wetterstedt. Lades till Handlingarne.
Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna mern., ullåtm och betänktn, nemi. från ConstitutionsUtskottet: N:o 42, rör:de StatsUtsk:s aniedn. till anmärkn. i fråga om den Jemtland åren i83a och j833 meddelade undsättning af spanmål; N:o 43, med 2:ne förslag till ändring uti g§:uReg,F:n; StatsU tskottet: N:o 31 4j ’ aniedn. af anmärkntna vid Utskls betänk. N:o i5o, ang:de villkoren för det till staden Wenersborgs återuppbyggande beviljade lån; N:o 3i5, angtde sökt befrielse från ersättandet af uppburna förskott till utgifter ji följd af cholera-farsoten; 56o Den 19 September c. m. Nro 316. ang:de sökt befrielse från Götha-canal-bolng ålagd bevillning för utdelade vinstmedel; N:o 317, i anledn. af åtskilliga, annu icke återstå 1 Ida, förbindelser rörtde Svenska Statens fordna utländska skuld; N:o 318, angrde åtskilliga redögöräres inom Jönköpings län und. ansökning om befrielse från erlagd ersättning af oberäknade bevilln.-afgifter; N:o 31 g, angrde tryckningskostnaderna för RiksStms prot. vid innevar. riksdag, äfvensom utdelningen af nämnda protocoll; Nro 320, angrde dispositionen af de, vid riksdagens slut, öfver blifvande exemplar af bihanget till RiksStms protocoll; Nro 322, i anledn. af väckt motion om ersättning för åren i83g och i«4o till de dagsverksskyldig^ under Marieholms och Cathrinebergs landshöfdinge-boställen; Nro 323, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskrs utlåt. Nro 254; L a g U t s k o't t e t:
Stats-ministern uti sitt förslag till cell-länsfängelser beräknat dessas storlek med antagande deraf att en mängd min - Den 28 December f. m. 209 mindre häradsoch stadsfängelser jemväl skulle komma att upföras, tillförlitligen af samma beräkning måste vara beroende af det beslut, som i afseende på nämnda mindre fängelsers ändamålsenlighet kommer att fattas, dels att, derest med förkastande af förslaget, så vidt det alser de mindre fängelserna, beslutadt varder att landet skall uti stora fängelsedistrikter indelas, det låter sig göra att, medelst lätt verkställbara förändringar uti nu gällande Lag, hvarom motion redan blifvit väckt, från de allmänna Under-domstolarne skilja och till särskildte vid distriktfängelserne stationerade Brottmåls-domstolar öfverflytta handläggningen af alla "ransakningsmål rörande häktade personer, hvarigenom den dubbla fördelen vunnes, att de allmänna Under-domstolarne skulle kunna mera odeladt egna sin lid åt den vigtiga civil-lagskipningen, utan att deruti hindras med handläggningen af ransakningar rör:de häktade personer, under det att dessa sednare mål deremot kunde blifva handlagde med både större enhet och större skyndsamhet, samt den häktade komma i åtnjutande af den förmån hvarpå han eger grundade anspråk, nemi. att altid dagen efter hans intagande i fängelset varda till förhör inför