Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län återförenas under en Höfdingestyrelse, med Residenzet uti Piteå Stad. Genom denna sålunda föreslagne åtgärd, som förmenas kunna, utan någons olägenhet, äga rum, skulle kostnaden för tvenne LandshöfdingeStyrelser komma att Staten besparas, hvilket förmodas så mycket mer förtjena att med allvar behjertas, som ej allenast Jemtland, utan äfven Vesteroch Norrbotten ännu sakna Residenzer, och fråga om medel till deras uppbyggande redan varit under Riksens Högloft. Ständers prof - Serskildta Utskottets Betänkandets. 925 ning. För den händelse, att göromålens mängd vid dessa Länstyrelser skulle häremot komma i öfvervägande, har, i sammanhang med det gjorda förslaget, den utväg blifvit uppgifven, att med ännu en Canzlist förstärka den på Stat bestädde Canzlibetjeningen. Särskilta Utskottet, som ansett ifrågavarande motion beträffa ett ämne, hvars vigt påkallar ett noggrant öfvervägande af de ej mindre för än emot förslaget talande omständigheter, har visserliga insett, huru afsigten med den sedan några år tillbaka bestående nya Indelningen af Landshöfdingedömena i Norrland, förmodeligen varit den att bereda både en lättare communication mellan LänsStyrelserna och landets invånarna, och derjemte, medelst flere Landshöfdingars tillsättande, befordra en säkrare öfversigt af odlingens tillstånd och lnspection af det påbörjade, för framtiden så vigtiga Nybygges-Systemet; men, då å andra sidan förekommer, att denna Indelning och läget af de nya LandshöfdingeResidenzerne icke synas svara emot ändamålet, alldenstund, som Chartan öfver Norrland utvisar, dessa Residenzer äro belägne nästan ytterst vid endera gränsen af Länen, eller ock vid Hafskusten långt ifrån Riksgränsen, upp till hvilken dessa Län sig sträcka, så att, alldeles på sätt Memorialet innehåller, vägen till LandshöfdingeSätet är från flere trakter ännu lika lång som före delningen, och då härtill desslikes kommer, att
5tffortning äger albrig rum för ben 23emiflning, font af^orb eder ©genbom utgä bor. §. 158. #ar ©Fattjbpfbig efter Sflantaléfbrifningen uppgifmit ftn ©genbom lid borgenärer, eder bör &an efter ttpbo bsäreté början, jbad 23eminntn.g gdfba* af ©oncurtf.mafjan eder ©terbftufet, utan att bemafanbe, utreb* nmg eder flut beböfmer afmaftatf. §• *59» Stffortningélängb unbertecfne, meb anfmar för riftigfjeten, mib 9?e* gimenter ocp ©orpfer, gfyefen, i ©tab Upbörbéntan, famt ä Sanbet j?ro* nofogbe ocb #drabéfbrtfmare. 3f ©tab ffad benna Iängb befufom af SOIagiflrafen ocb mjnf? (menne af Saperingémännen granfFag, berificeraS ocb unberffrifmaé. 3f öanbet (Tola Singberne ä atlpffe adntänna ©ocfne» jfänttnor upläfaS, bä 9>aflor ocb tro<S ©océnemän (bola tnfpga, burumiba nägot mib bent marit att erinra. SfffortningSlängberne ffofa berefter t ©tocfbolm till Dfmer.Stätbäl* laren, i Sänen till konungens ©efalfningöfjafmanbe aflemna^ till utter* ligare pröfning, ocb, om nägot bermib icbe matber päminbt, till afföring t StäfenjFaperne beorbraS, 5(rf. IV. §. § 160. 161. 85 Om uubanfag o# linbana * SBetoiHnfaflfti.
Utlåtande om JHellins Food Undertecknad, som under en tid af nära åtta år, lidit af kväljningar, uppkastningar, samt en stadigvarande magsyra, har efter endast 2:ne månaders begagnande af » Mellins Food », blifvit fullkomligt äterstäld och hvad särskildt förundrar mig är, att magsyran på denna korta tid totalt försvunnit, pch kan jag verkligen nu anse mig fullkomligt frisk, hvilket förut äfven af läkare ansågs tvifvelaktigt att blifva. * Om man kan tala om läkemedel som välsignelse, så har verkligen » Mellins Food », för m i g v a r i t af stor välsignelse, utan hvilket jag antagligen aldrig blifvit återstäld, då jag utan framgång försökt alla möjliga och omöjliga medel. Gefle den 26 Maj 1896. G. O. ASPLUND. Frof af MELLINS FOOD sändes på begäran gratis och franco från Axel Ziennstrand, Gefle, Generaldepot för Sverige, Norge, Danmark och Finland. Bruksanvisning medföljer hvarje burk. A. H. 4529) Skriftligen adr. Rönninge. b JSturegatan, N | hvilken finnes att tillgå hos alla Parfymoch Detaljhandlande. E NORSK R O M A N S A F T O N, den andra i ordningen, gafs i torsdags i Vetenskapsakademien af fru Dagmar Möller, hvars romansaftnar alltid äro särdeles underhållande o c h intressanta. Så var ock fallet m e d denna. Programmet u p p t o g denna gång endast tvänne tonsättare, nämligen Christian Sinding o c h Edvard Grieg, den senare här naturligtvis mest känd. Men hvilken eminent o c h omfattande talang äfven Sinding är, därom fick man full klarhet genom fru Möllers föredrag. Nästan hvarje n u m m e r visade en n y skiftning af tonsättarens begåfning.
FRU SEGERSTEDT. Hvad menar herr Karlsson? KARLSSON. Åh, – just ingenting! Fru Stjernfelt är ett fint och galant fruntimmer, förstås, och unge baronen en schangtil herre, så det nog passade dem emellan ... FRU SEGERSTEDT. Om herr Karlsson ville tala litet tydligare på sak, – jag förstår inte sådant där ...! KARLSSON. Hm, – jag menar att folk också pratar om dem, ska jag säga. FRU SEGERSTEDT. Herr Karlsson tyks glömma att jag är fru Stjernfelts mor! KARLSSON. Nej bevars! Tvärtom! Det är just därför jag talar med frun, ska jag säga. För jag tänker ju likasom lite för mycket på fru Stjernfelt, och jag tycker hennes mor borde invärka på sin dotter, så folks prat inte får ökad fart. FRU SEGERSTEDT. Det är inte att fästa sig vid. KARLSSON. Är det inte? För oss småfolk betyder det inte så lite, ska ja säga, – isynnerhet för fruntimren ..! FRU SEGERSTEDT. Åh, herr Karlsson, låt nu det vara för i kväll! GENERALEN. (in i hälgdagsuniform) Aha! – herr Karlsson är här redan! God jul! (ser stelt på fru Segerstedt) Nå, får vi tända granen snart? FRU SEGERSTEDT. Jag ska genast komma igen och tända den. (ut). KARLSSON. (pekar efter fru Segerstedt) En så klok hushållerska är lika god som en förvaltare, ska jag säga ... GENERALEN. (tankspridt) Ja – a! KARLSSON. Generalen förstår att välja sitt folk – GENERALEN. (med en blick) Och en så vacker dotter hon har se’n! KARLSSON. Hm – ja. Hon passar inte stort på Sätra annat än när unge baron Fredrik är här ... GENERALEN. (förbiser repliken) Se det vore något för herr Karlsson att föra hem i eget bo! KARLSSON. Å – så generalen skämtar! Det ska pängar till för att hålla sådana dyrbarheter!
Far man med spådom, signeri eller annan vidskepelse, att dermed bedrägeri Lag-Utskottets Betänkande M 40. 11 öfva eller vinning sig förskaffa; bote från och med fem till och med etthundra Riksdaler. Varder någon andra gången eller oftare dermed beträdd; må till straff arbete från och med två månader till och med ett år dömas. § 33. Satler någon olofligen å tillverkning, som till salu hålles, annans märke, än räfle tillverkarens; straffes med böter från och med fem till och med etthundra Riksdaler. Vid synnerligen försvårande omständigheter må till straffarbete från och med två månader till och med ett år dömas. Är för brott, hvarom denna § handlar, tillverkningens förlust för visst fall särskildt stadgad; galle ock det till efterrättelse. § 36. Låter man ej så lysa fynd eller hittegods, som i lag stadgadt är; bote till högst dubbla värdet af det hittade, dock ej under fem Riksdaler. Förtiger man fynd eller hittegods, då egaren eller annan dertill berättigad sig anmäler eller eljest tillkännagifver; straffes som i 23 § skils. % 37. Den som, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, olofligen bryter eller öppnar annans förseglade bref eller handling, eller annat, som honom enskildt angår och med försegling eller på annat sätt tillslutet är; dömes lill straff-arbete från och med två månader till och med två år. Sker det eljest med vilja, utan ondt uppsåt; vare straffet böter från och med fem till och med ett hundra Riksdaler. Tager någon olofligen från posten ut annans bref och det uppsåtligen förstör eller undanhåller; vare lag samma. Om olofligt tillgrepp utur bref eller andra förvarings-persedlar är särskildt stadgadt. § 38. Draga äkta makar något lönligen undan hvarandra; barn undan föräldrar eller fosterföräldrar; sterbhus-delegare eller andra, som i samfäldt bo eller bolag äro, undan hvarannan; vardén straffade med böter till högst dubbla värdet af det undandragna, dock ej under fem Riksdaler.
Majit förordnat, att sådana öfverloppsmarker och delar deraf, som i anseende till deras sammanhängande läge, skogsmarkens äfvensom sjelfva skogens allmänna beskaffenhet, lägenhet till flottning, tillfälle till afsättning af skogsalster, virkesbehofvet i orten samt andra dylika omständigheter, voro till kronoparker lämpliga, skulle dertill användas, äfvensom meddelat föreskrifter, dels att vid de afvittringar och storskiften, som derefter företages, skulle, i sammanhang dermed och efter särskildt angifna grunder, viss mark till kronoparker afsättas, dels ock huru förfaras borde då undantagsvis anledning förekomme att, äfven från oafvittrad skog och utan sammanhang med den allmänna afvittringen, kronopark lämpligen kunde och borde afsättas, hvaremot, med afseende å den af vederbörande embetsverk vitsordade svårigheten att, utan sammanhang med allmän afvittring, verkställa dylika åtgärder på ett sådant sätt, att hinder derigenom icke lades för afvittring af skogsanslag åt redan anlagda hemman och nybyggen, samt enär, vid sådant förhållande, den af Rikets Ständer vid sistlidna riksdag äskade allmänna undersökningen af de oafvittrade skogarne skulle utan motsvarande gagn förorsaka högst betydliga kostnader, Kongl. Majit ansett någon föreskrift derom icke böra meddelas; samt att Kongl. Majit, som sålunda funnit, att från de oafvittrade skogarne endast undantagsvis kunde utbrytas mark till kronoparkers bildande, emellertid med afseende på de af Rikets Ständer anmärkta förhållanden, ansett, att Kronan på annat sätt borde förbehålla sig rättigheten att deltaga i vården om den vexande skogen i dessa Santmans. Stalssami Allm.
Det samband, hvari Rikets alla näringar stå till hvarandra, är, genom nu gällande författningar, så tillknutet, alt då de öfriga näringarna förtryckas, skall också jordägaren komma alt, i saknad afsättning och i mångdubblade utgifter till fattigvården, vidkännas en svår påföljd af den brytning i sambandet, sorn af det nya systemet blir oundviklig. 3io D e n 29 J u 1 i f. m. Jag liar börjat med att antaga, att frågan nu icke är annan, än huruvida den föreslagna skyddstullen skulle, såsom beskydd för näringarna, blifva lika tillfylleslgörande, sorn förbuds-systemet nu är; oell jag liar nu sökt att bevisa, det skyddstullen, långt ifrån att medföra en lika säkerhet, eller vara såsom beskydd lika tillfyllestgörande, skulle, genom sin tydliga hänvisning till tullförsnillnigns-utvägen, snarare befordra än försvåra lurendrejarens speculation, och salunda indirecte förminska den säkerhet, som förbudet åsyftar. Jag har framställt de faror, som det föreslagna utbytet skulle åstadkomma; men 0111 jag också med allt detta icke uträttat mera, än blott öfvertygat om möjligheten deraf, att förändringen kunde medföra stora faror, hvilka ingalunda vidlåda förbuds-systemet; så tror jag mig dock berättigad alt, på grund deraf, varna från del föreslagna experimenterandet med allmänna välfärden. Då jag på alla dessa skäl begär återremiss, anser jag mig böra till besvarande upptaga några af de inkast, med hvilka man vill gifva stöd åt det nya systemet. Då man yrkar den enskilde mannens rätt att köpa sin vara, der den fås för bästa köpet, glömmer man den enskilde mannens skyldighet att respectera den i alla tider erkända regel, att allmänt väl är högsta lag; hvaraf mäste följa, att all småaktig egoism må vika för samhällsbehofven; och svårligen kan den sanning förnekas, att då man täger brödet från egen landsman, så att det tillfaller ulländningen, så går man för långt i cosmopoliliska begrepp.
Samtalet kunde icke nå honom; det gick i en cirkel för sig, och hans egen tankeoch känsloverld i en annan cirkel för sig, och de begge cirklarne berörde icke hvarandra. Han var vorden i en person tvänne väsen, ett gammalt och ett nytt; han hade hela eftermiddagen, i jernvägskupén, sutit och drömt om, att det senare skulle skänka det förra gåfvan af högre sjelfnjutning, men nu hade de i stället tillintetgjort hvarandra, med samma som de drabbat tillhopa. Han hade sökt en mångdubblad stämning, och fått ingen alls. Tom, kall, desillusionerad, satt han tyst och tråkig. Ingen klimax, ingen plötsligt tändande gnista. «Hur har du egentligen blifvit så bekant med Hjorts?» hörde han en granne spörja. Han visste bakefter icke hvad han svarat; han visste blott, att han reagerat under den förnimmelsen, att det hela bara skulle blifvit till ett öfvervägande af förhållandet mellan mjölkens makt och punschens. Då mötte han ett par tillgifna, frågande hundögon, med ett varmt och speladt slugt uttryck i blicken, – det var Ek, som låg lutad fram öfver bordet och såg på sin vän öfver glasögonen. «Du dricker ju ingenting, Truls. Hvad är i vägen med dig?» Han smälte för ett ögonblick. «Jag har glömt dricka punsch. Men med dig vill jag i alla fall dricka. Skål, du!» Ek reste sig tillbaka i stolen, såg fast och gladt på sin vän och stötte sitt glas mot hans. «Skål,» sade han vekt och förstående. «I botten!» bullrade han bakefter och såg strängt på Truls. Truls lystrade affektivt, – men det smakade icke. Kvällen gick, det blef elfva, musiken packade in, och publiken bröt upp. Det ena bordet blef tomt efter det andra; inne i restauranten släcktes det; en ensam kypare stod och väntade på, att de sista gästerna skulle gå sin väg. Truls kände lättnad, när de andra ändtligen bekvämade sig till att likvidera. I parkens gångar var det mörkt och tomt; bara en och annan flicka, som sökte få fatt i ett manfolk.
Nu är således fråga, om Ständerna blott för Constit.- Utskrs hugskott icke äga att qvarhålla sig vid det beslut, som de följt både vid 1818, 1823 och 1828 årens riksdagar. Constit.Utsk. och särdeles dess ordförande hafva sagt, att man inom Utsk. ansett det utgöra ett oskyldigt vilkor för förslagets framställande, att såväl juryinrättningen som indragningsmagten komma i ett sammanhang, och att vissa ledamöter af Utsk. förklarat, att förslaget om indragningsmagtens afskaffande annars aldrig framkommit till Stånden. Denna förklaringsgrund tror jag icke att man kan antaga på en ledamots blotta uppgift. Det står derhän, mina Hrr, huruvida 143>4 års Constit.Utsk. kunnat säga det, om förslag ensamt blifvit gjordt om indragningsmagtens afskaffande; det står derhän, huruvida detta Utsk. hade kunnat längre uppskjuta en fråga, hvilken folket önskar att få afgjord, och om hvilken samtliga Stånden vid flera riksdagar hafva varit enhälliga i sina åsigler. Men må det tillåtas mig alt få fästa uppmärksamheten på hvad jag tror vara verkliga förhållandet, nemi. att vissa ledamöter, som råkat att få öfvervigten i Utsk. (jag talar så, som allm. tänkesättet framställer sakerna), väl visste, att det icke skulle gå an att längre uppskjuta förslaget om indragningsmagtens afskaffande; men just derföre, att de äfven visste, alt en annan garanti för tryckfriheten, nemi. jurymagten, vore folket dyrbar, just derföre våga de framställa denna magts borttagande såsom en motvigt, emedan folket skulle blifva tveksamt, hvilket det skulle välja, antingen juryrättens bibehållande i bredd med den förhatliga indragningsmagten, eller denna magts afskaffande med förlust af juryinrättningen. Deraf, och af ingenting annat, kommer sig det oskyldiga vilkoret, såsom Utsk. kallar det; ty det finnes icke något annat sammanhang emellan dessa båda stadganden i tryckfrihetslagen, emedan det ena endast rörer proceduren i rättegången och det andra en rättighet, som endast tillkommer styrande-magten.
Konungen derefter sådan resa oell den verkställer, befatte Sig ej med Rikets styrelse eller utöfve den Konungsliga makten, sä länge Ilan utom Sina Riken vistas, utan före Stats-Rådet, under sådan Konungens frånvaro, fegeringen i Hans namn, med ali den räll, som denna Regerings-Form Konungen iillägger; dock må ej Stats-Rådet någonsin adeligt stånd och värdighet förläna, eller till grefligt och friherrligt stånd upphöja, eller riddarevärdighet utdela; äfvensom alla lediga sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som SiatsRådet dertill förordnar. Huru förhållas skall, derest Konungen längre tid än Tolf månader ur Riket blifver, derom varder i 91 § stadgadt. § Blifver Konungen så sjuk, att Han icke regerings-ärendena vårdar, förvalte Stats-Rådel styrelsen, på det sätt, som i föregående § bestämmes. Konung vare myndig vid fyllda Aderton år. Dör Konung innan Thronfölja - talar. Besluter Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befatte Sig ej med Rikets styrelse, elier utöfve den Konungsliga makten, så länge Han utom Sina Riken vistas, utan fores Riksstyrelsen under Konungens frånvaro, i Hans namn, af den till thronfå/jden närmast berättigade Prins, om Ilan uppnått den ålder, som i 41 § sägs. Ilan styre såsom Regent med all Konungslig makt och myndighet, enligt denna Regerings-Form; dock må Han ej adeligd stånd och värdighet förläna, eller till grefligt och friherrligt stånd upphöja, eller riddarevärdighet utdela: äfvensom alla lediga förtroendesysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, sorn Regenten dertill förordnar. Finnes ej till 'thronfölj den berättigad Prins, eller har den dertill närmast berättigade ej uppnått den i 41 § för myndighet stadgade ålder, eller ur han af sjukdom eller af vistande utom Sverige och Norge hindrad att Riksstyrelsen öfvertaga, före Stats-Rådet styrelsen med samma makt som Regent. Huru förhållas skall, derest Konungen längre tid än Tolf månader ur riket blifver, derom varder i 91 § stadgadt. 40.
7,500: 31:o Poflme&len, Qwilla wib ftfla Dvifö&ag calculera* t»eö till 350,000 Ol:br, beraf 100,000 Oi:br fåfom ©tatöwer* fetö nettoinfctnfl, f>aftua febermera waritijeittnt fliganbe, od) utgjorbe år 1831 466,177 Dl:br 42 f¥. 8 r:fl. 2> närmare öfmerenöflätnmelfe f)ärmeb, odj meb bibef)åUanbe tillöwibare af farnrna nettoberäfning, upptagaö: ©tatöwerfetö anbel 100,000: Q3ojlwerfetö flat od) öfrige utgifter 350,000: 4'0 000 32:o Cpavfae ©ttjillatae mehlen, wib förra ©tatrc* gteringen beräfnabe till 300,000 Di:br, funna efter förffålfanbet unber be påföljanbe åren od> meb tillämpning af fattima grum ber för afgiftenö utgöranbe, calculeraö till 320,000: “Sranöport 7,225,614: 2, 6. — 29 - transport 7,225,614; 33:o Ståmvtnsafgtftente anfågoö wib ftfla ©tatöre* gleringen böra, enligt be efter pantterpmben beflätttba minimi* tarifferne, inbringa 460,000 SK:br, ^marutöfmer, genom beflu* tet om 1 j¥. afgift för ffmarje tillwerfab fanna, en tillöfning påräfnabeö af 85,000 9l:br, affebbe att till en bel betäcfa ben genom ©alpetergärbenö inbtagning uppfomna minf¥ning i ©tatöitttraberna.
N-o i anledning af Kongl, Majlis Nådiga Proposition, angående controlerne för belåning af Tackjern på Stockholms Våg, jemte tvänne dermed sammanhang egande motioner; Bifölls; ISr;o 5o, i anledning af Herr Rosenblads} B, motion, dels om åtskilliga ändringar i Bankens liufvudbok, samt upptagandet i densamma af Värdet å Bankens fastigheter och inventarier, dels om afskrifning af den förskolts-summa, io5,go4 R:dr 3y sk., som af Låne-Banken till och med 1829 blifvit Tumba Bruk lemnad; Bifölls; IN:o 51, i anledning af till Utskottet inkomne ansökningar, om eftergift af öfver-räntor för åtskillige, dels hos Låne-Contoren i Götheborg och Malmö, dels hos Banco-Discont-Verket upptagne lån; Bifölls. JN:o 32, angående beviljande af en gratification till Banco-Discont"V erkets Vaktmästare för deras besvär, i följd af den genom Utskottet verkställde revision af Bnnco-Disconl-Verkets räkenskaper; Bifölls; JNT:o 53, i anledning af erhållne återremisser å Utskottets under Niris 34, 35 och 36 afgifne Belänkanden ; Ståndet lät bero vid Betänkandet Nio 34» och lade i öfrigt Utlåtandet N:o 53 tili handlingarne ; och N:o 54» angående löne-förbättring åt Slereothyperings-Föreståndaren i Banken, Myntproberaren C, A. Broling; Bifölls. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar återremitterades StatsUt, kottets Utlåtande, Nio 272, i anledning af väckt motion, örn understöd af allmänna medel åt de nödlidande invånarne i Bohusländska skärgården. S. D. Beslöt Bonde-Ståndet, att Stats-Utskottet skulle meddelas Kongl.
Utom den, Hjelmare Kanaloch Slussverks-bolag, under hela byggnadsliden, enligt 9 § i bolagets privilegier af den 31 Juli 1816, tillerkände, samt till 1833 års slut utaf Statsverket utbetalda ränta å aktiekapitalet, hafva, för ombyggnaden af nämnde kanal-och slussverk, följande bidrag utaf allmänna medel utgått nemligen: under åren 1815 och 1816, utaf Riks-Statens dåvarande 9:de hufvudtitel . 50,000: ett år 1818 från Rikets Ständers Bank utbekommet lån å . 200,000: samt ett vid 1823 års riksdag beviljadt, och till utbetalning från Riksgälds-kontoret anvisadt, ytterligare lånebiträde af . 530,000: eller tillsammans ll:dr 780,000: Efter det dessa medel blifvit till sagde byggnadsföretag använda, ingick Kanal-Direktionen i början af år 1829 till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan, att hos Rikets då församlade Ständer nådig framställning måtte göras om eftergift och afskrifning af bolagets skulder till Banken och Riksgähls-Kontoret för de derifrån utbekomna låneunderstöden; hvarvid Direktionen, till säkerhet för kanalens framtida vidmakthållande, utan att det allmänna derför skulle behöfva vidkännas någon ytterligare uppoffring, i underdånighet föreslog, att sedan kanaloch slussverkets ombyggnad blifvit fullbordad samt aktieägarne erhållit ersättning för sina härtill lemnade räntebidrag, borde det öfverskott af kanalinkomsterna, som uppkomme efter bestridandet af de oundvikliga utgifterna, jemte mindre reparalionsoch underhållskostnader, samt 5 procents årlig ränta å aktiekapitalet afsättas och bilda en fond Lill större reparationer, när de komme att erfordras, samt till slussarnes ombyggnad, då denna i en framtid måste företagas.
Derigenom hafva uppkommit de utsatta talen 26 och 24; men i g:n finnes ingen bestämmelse, att dessa 24 personer, som skola väljas med adelsoch embetsmål manister, ovillkorligen skola vara embetsman, (utan endast, alt Adelns samtlige, utan afseende på fast egendom, valberälligade ledamöter skola välja 24 ledamöter af Ståndet), lika litet som der står, att de 26, som skola utses med fastighetsröster, ovillkorligen skola vara fastighetsägare. Hvad åter angår PresleSt., sä, och om man också skulle medgifva, att dess kall icke är af denna verlden, så måste man dock erkänna, att denna sats icke blifvit fullt tillämpad i det allmänna lifvet, hvilket af de många bestyr, som åligga Presterskapet, bäst vitsordas; och då Ståndet dessutom, jemte deltagandet i sådane samhällsbestyr, tillika representerar religionen, sedligheten och den allmänna upplysningen ; så tror jag att man skulle hafva gjort orätt, om man inskränkt den del i representationen, som nämnde Stånd bort tillkomma, vidare än som skett, då den blifvit nedsatt till i st. f. den Jjdelta Stånd biltills så väl försvarat. Jag tror således, alt Ulsk. kan anses befriadt ifrån den anmärkn., som blifvit gjord, ”att det bureaucratiska patronaget inom Utsk. visat nepotism, till förmån för sina clienter.” Utsk. bar fått en annan förebråelse: ”att icke hafva uppgjort eli medlande förslag, då 2 Stånd röstat för den allmänna valprincipen. ” En af Utsk:s ledamöter, Hr Lagerhjelm, yttrade, att han vid sitt inträde i Utsk. genast fann, alt han skulle blifva ställd mellan tvenne ytterligheter. Svårligen kan jag fatta, att han med dessa ytterligheter menar de grunder, hvilka Utsk. lagt för sitt betänk., enär, vid jemförelsen mellan dem, och de grunder, som den värde ledamoten sjelf framställt i sitt egel förslag, linnes mycken likhet. Olikheten består egentligen deruti, att han förenat