Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Restitutioner, Förslags-anslag (oförändradt) Uppköp af ved för Wisby s. k. Krono-kalkugn, Förslags-anslag, nytt * Reseoch Traktaments-penningar, Förslags-anslag (oförändradt) Skrifmaterialier och expenser, ved m. m., Förslags-anslag. Afgå: mot ljuspenningar svarande 4,750: — som, för jemnande af Hulvud-Titelns slutsumma, minskas med Extra Utgifter, Reservations-anslag (oförändradt . Kongl. Förslag till blifvande Riks-Stat. Penningar Riksmynt. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Tillökningen å Sjunde Hufvud-Titeln utgöres af: a) Penningar 528,924: 52. b) Förhöjning i förslagsvärdet å: Indelt, på förslag. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Oindelt. Mått. Värde, förslagsvis, å 2 R:dr kubikfoten. Summa Riksmynt. — Om nu härtill lägges Hufvud-Titelns slutsumma i 1855 års Riks-stat eller 2,675,670: — så uppkommer Titelns nya total-belopp enligt ofvanstående förslag med R:dr Runt 3,206,400: — Hör lill Stals-Ulskollels Utlåtande JVg 136. 19 Nuvarande - K:gl. M:t föreslår löner och arfvoden. Statsutskottet föreslår löner o. arfvoden. Löner på [stat. Tafleloch Ljuspenningar m. m. Summa. R:dr. ö. R:dr. R:dr. ö. R:dr. R:dr. J)å från summan af nuvarande aflöningen m. m R:dr R:mt 18,990: SO. afdragas ljuspenningar » » 470: återstår Ofver-Intendents-Embetets anslag enligt 18SS års Itiks-stat R:dr R:mt 18,320: SO. och erfordras således nu en fyllnad af » » 9,429: SO. 20 Hör lill StalsUlskoltels Ullålande JM 130.
Mot 2:dra momentet har någon egentlig anmärkning hos de återremitterande Stånden icke skett; men vid 4:de mom. tror, i anledning af anmärkning, Utskottet imedlertid, att ett förtydligande tillägg angående särskild påföljd för sabbats-brott bör göras, sådant det finnes i hosgående förslag, äfvensom ett 5:te moment tillfogas, hvilket förut varit förbigånget, men torde befinnas nödigt, af innehåll att brott bestraffadt efter äldre författningar inräknas vid lag-brott efter den nu föreslagna, i fråga om iteration. Billigheten torde dock fordra, att liera förbrytelser, straffade under en mindre sträng lag, icke räknas såsom lika många under en strängare; och Utskottet har således föreslagit, att ehvad det är en eller flera förbrytelser, hvarför någon varit straffad under den gamla författningen, så skall det blott räknas såsom en vid konstituerande af iteration under den nya. Utskottet hemställer på dessa grunder, att Rikets Ständer måtte antaga 39:de § sådan han i hosgående förslag är affattad. Utskottet har, vid närmare öfvervägande, trott sig böra näst efter 39 § föreslå en ny paragraf, ämnad att närmare utveckla 43 §. Denna nya paragraf, som blifver den 40:de, omfattar den vigtiga frågan om ansvar å handlande, som genom oloflig minut-handel med eller utskänkning af bränvin sig förbryter, och om förlust af hans handels-rättighet vid andra resans sådan förbrytelse. Nödvändigheten att med skarpa straff-bestämmelser söka förekomma författningens eludering af dem, som genom sitt yrke lättast äro i tillfälle att eludera, torde utan omständlig deduktion inses; och Utskottet hemställer, att Rikets Ständer gilla den nya 40:de §. 41:sta § (gamla 40), gillad af Ridderskapet och Adelen samt Preste-ståndet och af Borgare-ståndet utan diskussion åter-remitterad, torde af Rikets Ständer Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 20. | \ blifva bifallen.
Let werk, som redogörelsen för de ti Krigskostnaderne erhällne medel ällgger, och Rewiforernes befattning ian icke blifwa annan, an att gransta och rewidera rakenffaperne, och tillse om utbekalningarne arv grundade pä wederbörlige förord, nanden och ordenteligen afstutade Conkracter ellet a. dre laga actus, samt med behörige qwittencer och verificatidner försedde. Dm Newisorerne först skulle deltaga i Krigskostnads me lens Utbetalning, och sedermera gransta rälenstaperne och redogörelsen för desse Utbetalningar; Sä skulle de blifwa Rewisorer öfwer sina egne åtgärder, hmilke, icke öfwerensstammer med den manliga redogörelse methoden, utan dä borde andre Revisorer förordnas, att gransta desse Revisorers göromål, om en noga säkerhet och conlroll skulle winnås. Rik - Den 12 Zebruaru. 47Z Riksens Högloft. Ständers egit uplysta bepröf» wande hcmställes alt detta wördsammeligen. Skock» holm den 6 Februarii 1810. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw. Preste-Sländ. Ledamöters magnar Olaos klemming. Pä Wälofl. Borgare-Ständ. Ledamöters mägNat Oarl kr» Ö-anftberA Begärdes pa Bordet» Ledamöters wägnar PK» Meiäman. Pä Hederw. Bonde-Ständ» Ledamöters magnar ^näers idlllslon. !^» kröäelins» Föredrogs ett ifrän Bewillningssamt Allmänna Beswärs» och Oeconomie - Utskotten ingifwit sa lydande? Wördsamt Memorial l Frän Högloft.
Motionairen har likväl från stadgandet i 12 §• af sistnämnde Förordning trott sig kunna sluta dertill, att 1800 års Förordning ännu fortfar att vara gällande, och, på sådan grund, ansett ett närmare bestämmande deraf erforderligt. Vidare har Olof Mänsson anmärkt, att en motsägelse, som synes kräfva rättelse, skall finnas både i princip och tillämpning mellan föreskrifterne i 2 Cap. 1 och g §§, då desse jemföras med i Cap. 2 §., enär för besutenhet, enligt sistnämnde stadgande, fordras vida större jordrymd, än den, som, enligt de förra, kan, såsom serskild lägenhet under full egande rätt, afsöndras; och har Olof Månsson dessutom fästat upp - Lag-samt Allm,Besv,o.Oec,‘Vtsk< Bet, N.o 13. 13 märksamhet derå, att den retroactiva kraft, som, genom stadgandet i 13 §. af 2 Capitlet, blifvit detsamma tillagd, skall i tillämpningen föranleda till betänkliga förhållanden i så måtto, att hvad hittills varit afhandladt mellan Hemmansegare, Arrendatorer, Torpare och Husmän, Fiskare och Backstugusittare, som innehafva Tomtplatser, eller, med få ord, alla som på obestämd tid, vissa år eller under lifstidsstädja, besitta jord, när den ej innefattar 4 tunneland duglig jord, är underkastadt klander och upphäfvande. Afven i detta afseende har Motionairen ansett en jemförelse erfordras med Kongl, Förordningen den 13 Junii 1800, deri undantag icke göres i afseende på rättigheten att under arrende upplåta platser och lägenheter, äfven af oinskränkt jordrymd; med hänsigt hvartill Motionairen hemställt, om ej nödigt vore, att ett bestämdt stadgande meddelades, hvilka de lägenheter äro, större eller mindre, som böra hänföras till ego-afsöndring af den beskaffenhet, att rättelse och jemkning deri skall ske, eller att jorden skall emot lösen återgå.
Sedan Eders Kongl Maj: ts sonson, Hans Höghet Arvprinsen Joseph Frans Oscar, enligt de i de båda Skandinaviens riken gällande grundlagar upphunnit sina myndiga år, har Rikets Ständer för att utveckla sitt 1812 fattade beslut angående Kronprinsens rättighet att antaga rikets styrelse, i händelse av Kongl Maj: ts sjuklighet, enhälligt beslutat, att vid alla tillfällen Kongl Maj: t genom sjukdom förhindras, skall Kronprinsen befatta sig med regeringsärendena, inträda i utövningen av kungamakten samt i Kongl Maj: ts namn styra landet. Rikets Ständer är försäkrad att Konungen och Kronprinsen igenkänner tidigare beslut, som tillkommit med omtanke för rikets säkerhet och framtida välgång, som underdånig vördnad och tillgivenhet för ett älskat kungahus. Det är också en rättvis gärd åt den unga furstens lovande egenskaper och redbara manliga väsende. Vi är i underdånighet övertygade att med de tänkesätt konungen hyser för Srvprinsen, han skall med glädje instämma i beslutet. Undertecknat för Ridderskapets och Adelns vägnar JOH AUG SANDELS På Prästeståndets vägnar JAC AX LINDBLOM På Borgarståndets vägnar CARL FR LANDBERG På Bondeståndets vägnar LARS OLSSON Kongl Maj: t behagade svara. Ni har inte misstagit er gode herrar och svenska män på mitt tänkesätt för min sonson och jag lämnar er mitt bifall till ert fattade beslut. Alla de band, som närmare sammanknyta eder med mig, ättlingar av detta kungahus som skall främja eder framtida sällhet, skall livligt hyllas inte endast av mina faderliga känslor. Det är inte endast mina önskningar som ni vid detta tillfälle uppfyllt. Ni har också givit stor erkänsla och förtroende åt den furste som varje dag utför sina sonliga plikter mot mig och inpräntar dem i sin sons hjärta. De är min ålders tröst och blir en borgen för er framtid. Jag bifaller och bekräftar i hela dess vidd eder anhållan att min kärälskelige sonson Joseph Frans Oscar vid alla tillfällen då jag av sjuklighet hindras, befattar sig med regeringsärendena, inträder i kungamakten och i mitt namn för rikets styrelse. Mitt bifall kommer att intagas i Riksdagsbeslutet.
■ Beträffande hvad Herr Hjerta anfört om befästningen , har jag ej af Betänkandet kunnat finna annat, än att kostnaderne dertill skulle bestridas af den vinst, som inrättningen lernnart Men om ock alla skäl tala för att våga en sådan inrättning , kan jag deremot ej önska, att sätta en hel provins^ moralité på spel, och vilja bringa en hel provins under andra Oeconomiska lagar, än det öfriga Riket, och det på 5o år! Dertill kan jag aldrig samtycka, och ehuru jag föresatt mig att aldrig reservera mig emot annat, än det jag anser olagligt, skall jag dock reservera mig emot detta, som synes mig så stridande motStatsklokheten. Jag måste alltid anse Wisby hamn, som otjenlig. Stadens Borgerskap är så spridt S36 D*'1 27 Augusti c. m' kring hela Ön i dess köpingar och hamnar, att controll mot varornas kringspridande i landet symes mig omöjligt Om deremot Slilö hamn och Stad uteslutande dertill utses, kan en bevakning der blifva möjlig. Jag måste således yrka, att portofranco-inrättningen icke utrträckes till alla hamnar, utan endast till Si itö, och att man igke blott för att vinna tid skall lemna den åt en Studsorn sedan komme att begagna .den i 5o år, och i alla afseenden är till frihamn otjenlig. Alan måste ihågkomma den sedeslöshet , som existerar i en frihamn, Vi hafva haft exempel deruppå i Marstrand. De som äro från den omkringliggande provinsen, kunna bevittna det. Jag anhåller derföre om åtesremiss. Friherre Cederjtröm: Jag hade ej velat trötta Ridderskapet och Adeln med något ytterligare yttrande i denna sak , om jag ej dertill blifvit påkallad af Herr Hjerta. Det har förundrat honom, att OeconomieUtskottet tillstyrkt en frihamn på Gottland, emedan uti ett constitutionelt land olika rättigheter ej böra vara på olika ställen, och Gottland derigenom skulle komma ur Svenska samhällsskicket. Jag skulle förmoda, att om dessa sattser betraktas med lugn, lära de förfalla af sig sjelf.
Jag instämmer deruti, men beklagar blott, att Regeringen icke genom sin HofCanceller framlagt ett förslag till en sådan modification, hvarför Representationen och Folket skulle slädnät i oförgätlig tacksamhet. Hr Frih. anmärkte folkets ringa håg för municipalinrättningar. Detta vågar, jag bestämdt bestrida, under åberopande af ett factum, kändt af hela Sverige och nästan hela Europa. Det var nemi. genom municipalinrättningar, som den härjande farsoten nyligen hämmades. Vi hade då för nitet för municipalbefaltningar deVmest öfvertygande exempel, hvilket t. o. m. frapperade Den 17 Octob er e. m. 127 utländska läkare. Ur Frih. anför vidare, att indragningsmagten är otillräcklig, och att derföre Styrelsen vill eftergifva densamma emot erhållande af andra garantier. Detta ar mycket ädelmodigt; men ädelmodigare hade det varit, om Styrelsen sagt: Efter vi fått denna magt root löfte att återgifva den, vilja vi återlemna densamma utan några andra garantier, synnerligast som denna magt duger till intet. Vidare säger Ur Frih, alt indragningsmagten, som var ämnad ali verka suppressivt, numera icke en gång förmår verka suspensiv!. Jag beklagar händelsen. Ilr Frih. liknar slutligen pressen vid kunskapens träd på godt och ondt. Jag tillåter mig samma liknelse i afseende på Constit.Utsk:s förevar. mentor. Den onda frukten är indragningsmagten; den goda juryinrättningen. Jag lillst yrketatt smaka på den goda frukten, men lemna den onda ä sido. Hr Cederschjöld: En värd ledamot, Frih. Ehrenborgh, har menat, att indragningsmagten aldrig skadat; men han har likväl yttrat benägenhet för dess afskaffande. Jag får häremot erinra, om denna magt icke har skadat, då menniskor blifvit, tvärtemot stadgandet i 16 § Reg.F., utan ransakning och dom beröfvade sin egendom och i så måtto sin ära, sorn de blifvit förklarade ovärdiga att vidare få utgifva periodisk skrift.
Det är svårt att begripa, hvarföre icke då ConvoyCommissariatet sjelf må öfverlemna sina Hufvudböcker lill Kongl. KammarRätten, der, de dock skola hamna, innan vid dem någon åtgärd kan vidtagas. Pröfning af dessa böcker i CanzliStyreisen måste åtminstone anses blott såsom en phras i CanzliOrdningen, ty Kongl. CanzliStyreisen är intet räkenskapsverk. Hvartill det skall tjena, att StatsSecre. terarne skola underrätta CanzliStyreisen, orri Konungens nådiga beslut i mål rörande Con - y6C> Den j/> Martil, voyCommissariatet, tål verkligen att tänka på, om ej vederbörande tyckt, att det kunnat för CamziiStyrelsen vara artigt att veta. 8:0. ”Vården öfver Tabellverket, att det årligen med tillbörlig ordning fortsättas, för att vid påfordran vara i beredskap.” Anmärkning. Detta ärende besörjes som bekant är, af en särskild af 6 ledamöter sammansatt commission för Tabellverket. Också tviflar jag att ett enda mål kan nämnas, som, Tabellverket rörande, till CanzliStyrelsen inkommit, eller något exempel företes, att CanzliStyrelsen på något sätt elg med Tabellverket befattadt. 9:0. ”Under CanzliStyrelsen* vård står äfven en HandCassa och äger Styrelsen, att hos Kongl. Maj:t föreslå användandet af de der befintlige medel. Äfven undertecknar Styrelsen alla Statsoch Qvartals förslag, som af CanziiBokhållaren författas, för att till Kongl. StatsContoiret afgifvas.” Anmärkning. Origtig är benämningen HandCassa, emedan dermed vanligen förstås en Fond för enskildte behof. Men den hvarom här är fråga , har tillkommit genom Stamboksmedel, insamlade öfver hela Riket att utlösa Christna slaf - Den T5 Marlii. var från Turken och uppbygga en Kyrka i Constantinopel. Desse medel utgjorde till en början 4coc R:dr, hvilka så väl förvaltades af fordna CanzliCollegium, att de sluteligen uppgingo till Sooq R:dr.
Ostridigt måste antagas, att skjutsnings-bestyret borde vara ett för jordbruket alldeles fremmande bestyr; att skjuts-skyldigheten, synnerligast hållskjutsen, pålagd jordbruket såsom onus, verksamt bidrager till utveckling af liderlighet och sedeförderf; att tilltagande trafik icke allenast främjar detta onda, utan än mer tynger jordbrukaren, så mycket orättvisare, sorn derför stipulerade skjuts-lega, ofta icke motsvarar och mången gång under inga förhållanden kan motsvara dermed för honom förknippade olägenheter, utan att skjutsningsbestyret derför vore mera värdt i en entreprenörs hand; att skjuts-rörelsen, i och för sig sjelf, väl ordnad, utan tvifvel måste bära sig ensamt af skjuts-Iegan, • om denna får bestämmas af lokala förhållanden; och slutligt, att skjuts-Iegan derför icke bör blifva orimligt hög, fastmer kommer att stå i ett rättvist förhållande till öfrige arbetsförtjenster inom landet. Om allt detta måste antagas vara axiomer, då har jag äfven antydt på hvilken väg skjuts-väsendet bör reformeras. Jag torde då, i konseqvens härmed, vara berättigad uppställa följande principer, nemligen: l:o Jordbrukets fullkomliga emancipation från skjuts-väsendet, med hvilket det förra icke har att skaffa; och 24 Allia. Bese.- och Ekon,-1rIskoffets Betänkande, N:o 89. 2:o Skjuts-väsendets sjelfständiga ordnande, grundadt på — och för — sig sjelft. Jin så omfattande reform låter sig icke genomföras på en gång, utan förluster; den måste derför, för undvikandet häraf, ega framtiden för sig: men principen uttalad och målet utstakadt skall, 0111 äfven långsamt, likväl föra oss derhän, under det nuvarande lappsystem, i denna fråga, att fortfarande höja skjuts-legan, allt efter skjuts-skyldige jordbrukares rop derpå vid hvarje återkommande riksmöte, endast invecklar skjuts-väsendet i labyrinter, ur hvilka hvarken statens eller enskildes spekulationer förmå i framtiden undanrycka det från de härigenom uppvexande enskilda intressen.
Då, enligt hvad förut af Generalfälttygmästaren anfördt blifvit, något fullt lämpligt material till grofva refflade kanoner, konstruerade för så stora laddningar som nutidens fordringar å sädana kanoners verkningsförmåga förutsatte, ännu icke kunnat erhållas, har Generalfälttygmästaren tillsvidare ansett sig förhindrad att för sådant artilleris anskaffande, utöfver det, hvartill medel redan blifvit anvisade ä kreditiv-anslaget för försvarsverkets fullständigare ordnande, framställa underdånigt förslag i vidsträcktare mån än att, för ändamål att i en framtid ingå i bestyckningen al Carlsborgs fästning, måtte anvisas följande medelsbelopp till anskaffning af: 12 st. 5,63 refflade tackjernskanoner med lavetter, släpor, projektiler, attiralj, kontrollpjeser, besigtningsoch transportm. fl. kostnader å 3,700 rdr 44,400 samt till 20 st. 4,1 refflade tackjernskanoner, likaledes med lavetter, föreställare, projektiler, attiralj, kontrollpjeser, besigtningsoch transportm. fl. kostnader, å 2,375 rdr 47,500 tillhopa rdr 91,900 att utgå med en ^ årligen under tre år. Dessa försl nämnda kanoner, ehuru konstruerade för svagare laddningar, men med en projektil af ända till 70 ?s vigt, vore -väl icke särdeles verksamma emot beponsrade fartyg, men egde dock stor verkningsförmåga, genom sin träffsäkerhet äfven å längre afstånd och stora ihåliga projektiler, mot andra föremål och särde - 104 Bil. N:o 5 a. till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. les emot alla de arbeten ocb byggnader, hvilka under en belägring förekomma, och utgjorde en högst vigtig beståndsdel af fästnings bestyckning. De 4.1 kanonerna, konstruerade för relativt starkare laddning och med en spetsgranat af omkring 30 ®s vigt, borde likaledes i hög grad finna ett nyttigt och verksamt användande inom en fästning, ännu mer ökadt genom dessa pjesers lätthet att förflyttas från ett ställe till annat.
Och wm med detta besiut synes hafwa warit äsyftadt, att de Respeclive Riks-Ständen, för hwilka all slags förtäring pä deras Klubbar wid samma tillfälle indrogs, icke derförulan mätte betungas med hyra för sjelfwa Klubbrummen, utan att bese genom Publik anstalt borde anskaffas, sä har Stats-Utskottet för sin del, med bifall till Herr Friherre Cedcrströms tanka, trott, 408 Den 11 September. att wid tillfällen, som wid närwarande Riks. dag, dä ingen tillgäng till Klubbrum r någor Kronans hus finnes, kostnaden till hyran för de samma bör af Stats. Werkets medel bester, das och ibland öfrige Riksdags kostnader inb?, gripas; men hwilket dock till Riksens Högloft. Ständers pröfning hemställes. Orebro den 11 Sept. 1810. kl Nigloil. Kidlierllcspe» ock I-eäsmöters Oart kllsmiltcrn. k§ NZgtlrs-ie Rorx^re-SrZiirlekz ^.säLMoters vä^n^r Ebr. I_ovso. ?8 preköe - 5tZrr« rsers l^eZAMorerL vä^nnr ll^b. WsjäemLn. PA NeäervZ.llr Lon6e-5t1n. liers NeäLmäters v1»n»r /^oäers goksnsson. O, -4- l.uooius.
103 längd böra hållas vid hvarje Infanteri-regemente och Korps, och får underdånigst föreslå, att detsamma måtte fortgå, såsom hittills varit förhållandet vid kavalleriet, oberoende af Regements mötet, samt ali styrkan, lämpad efter de olika Regementernas behof, måtte blifva: Vid 12 Infanteri-regementen: 1 Kapiten, SI Subaltern-officerare, 1 Bataljons-läkare, 5 Under-officerare (hvaraf en Fanjunkare såsom redogörare), 4 Korporaler och (»0 å 64 man soldater; l id 7 Regementen: 1 Kapiten, 2 Subaltern-officerare, 1 Bataljons-läkare, 4 Under-officerare (hvaraf en Fanjunkare såsom redogörare), 5 Korporaler och 48 å 80 man soldater, samt Vid Korpserne: 2 Subaltern-officerare, 1 Bataljons-läkare, .3 Under-officerare (hvaraf en Fanjunkare såsom redogörare), 2 Korporaler och 24 man soldater. Vidare och för att bibehålla såväl Befäl som trupp i tjenst bar t skick, anser jag Befälet böra kallas, likasom hittills, till ett Befäls mäte under 4 0 dagar och hela Hegementet till Regement s-möte under 20 dagar, hvilket sednare icke uppgår till hvad redan år 1766 antogs såsom behofligt, och ej heller torde kunna anses vara en för långt drifven fordran, då i betraktande tages: att de sex första dagarne behöfva användas till exercis Kompani-vis, och att mål-skjutningar, — denna vigtiga del af Arméens öfningar, — numera måste i vidsträcktare skala företagas. Men för en Aimée, sådan som den svenska, hvilken, ställd på krigsfot, skall i sina led upptaga en Beväring uppgående ända till 50 å 60 procent af stam truppens styrka, är derjemte af nöden att hafva ett dugligt och tillräckligt Underbefäl. För att erhålla ett sådant äro Korporals-sholor ©tvifvelaktigt de lämpligaste och på samma gång de minst kostsamma.
Har lönbränning skett med enkel redskap, med eller utan mäskvärmare; varde, efter den grund, som i 42 §. stadgad är, afgiften beräknad i förhållande till redskapens pannerymd och afverkningsförmåga: är tillverkningen utöfvad med mera sammansatt eller medelst ånga drifven redskap; beräknas afgiften för det belopp, som, efter hvad utredas kan, lillverkadt blifvit, dock för minst 300 kannor på dygnet. I bägge dessa fall skall afgiften utgå för minst en månad; men har tillverkningen blifvit utöfvad in på andra månaden, utgöres afgift för två månader, in på tredje månaden, för tre månader, o. s. v. §. 63. Skulle någon under tid, hvarför han till bränvins tillverkning i mindre bränneri sig anmält och afgift erlagt, tillverka bränvin med större eller annorlunda beskaffad och högre afverkningsförmåga egande redskap, än han uppgifvit och till begagnande hvaraf han är berättigad; då skall afgiften beräknas såsom i nästföregående §. stadgadt är, men derifrån afdragas hvad han förskottsvis erlagt, och bote tillverkaren första resan ett med den öfverskjutande afgiften lika belopp, andra resan dubbelt samt tredje och följande resorna fyra gånger den öfverskjutande afgiften. Har han begagnat enkel redskap med pannerymd öfver 20 kannor; gälde afgift såsom nu sagdt är, men bote såsom för lönbränning, och varde alltså böterne beräknade i förhållande till det belopp, hvartill afgiften, utan afdrag af förskottet, uppgår. Tillverkare vare från ansvar för redskaps beskaffenhet fri, derest den uppgift, han, vid anmälan till bränvins tillverkning, om redskapen lemnat, öfverensstämmer med stämplingen och justerarens betyg, samt redskapen enligt samma stämpling och betyg icke ar af annan rymd eller beskaffenhet, än att bränvins-tillverkaren är till dess begagnande berättigad, och han icke har sig redskapens afvikelse från stämplingen och betyget bekant; erlägge dock fyllnaden i den afgift, som i förhållande till sådan redskaps afverkningsförmåga utgå bör. §• 64.
Seraphimer Ordens Gillets Dis - Ecsv. och Ekon. Utsi.’ Bctclnkanåen. positionsrätt, efter nu gällande författningar, af de sa benämnda Ofver skottsme del icke kan sättas i fråga. Detta är ock tydeligen stadgadt genom Jnstructionen af den 29 Mars 1778, jemförd med framlidne Högstsalig Konung Gustaf den lilia bx-e£ till då varande öfverstyrelse, hvarest säsres : Vi vele ock härmed lemna vårt nådiga Bifall till det af eder uppgifna förslag, att inrätta ett Hospital i hvarf'e Höfdingedöme i Biket, till hvilken ända J efter hand, och då det utan olägenhet ske kari, agen frihet att indraga de mindre Hospitalen i de Län, hvarest nu för tiden flere än ett f lines. Just ifrån denna tid började också egentligen indragningarna, hvarigenom uppkom trio öfverskottsmedel, sorn till andra orters Hospitaler diponerades, Det lärer icke eller kunna förnekas, att, om sådana icke ägde rutil, skulle många Län och alla de nya inrättningar, hvilka derifrån leda sitt upphof, men icke äga några forntidens stiftelser, komma uti en ganska bekymmersam ställning, hvarföre någon hufvudsakelig rubbning af detta förhållande så mycket mindre kan tillstyrkas, som ej allenast all Christlig sann välgörenhet a£- ser den lidandes undsättning hvar heldst han finnes, efter tillgång och ej efter slump, utan äfven i Politiskt afseende alla allmänna understöd böra någorlunda jemnt fördelas. Men likväl tyckes naturliga rättvisan fordra, att den ort, hvarifrån medlen inflyta, tiilerkännes någon förmons-rätt tillfyllande af egna bevisliga behof, innan dessa öf - Besaoch Ekon. Utsk. Eetänknnäen. verskottsmedel böra infordras och sålunda rätteligen blifva svarande emot sin benämning. I händelse Riksens Höglofi. Ständer skulle i underdånighet tillstyrka, och Konungen i nåder bi falla hvad Utskottet nedanföre om närmaste vårdens uppdragande åt LäneDirectioner föreslår; så synas dessa