Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För året ifrån den 1 November 1852 till s. d. 1853: A) Ingående behållning, (jemlikt Slals-Utskottets Utlåtande N:o 166 vid 1854 års Biksdag), bestående af a) hos Sala Bergslag innestående ä 5. X ränta ,. b) d:o d:o utan ränta c) Ullånt, till Smålands och Hallands Transport 55,053: 18. 11. B) Under räkenskaps-året influtna räntor: a) å ullånta kapital 1,407: 20. 8. b) af Sala Bergslag å innestående medel, inberäknad nedan påförda silfver-afsättriing för år 1852, ej upptagen i redogörelsen lör samma år, men löpande med ränta ifrån den 20 December 1852 1,362: 11. 2. 2,769: 31. 10. C) Silfver-a)sättning en lill fonden för 1852, dä siifverlillverkningen var 3,399 lödiga marker 1 lod £ gran fint silfver, utgjorde 481 R:dr silfver-specie, räntebärande ifrån den 20 December s. ä. motsvarande, efter förvandling i Banko-sedlar, 1,282: 32. — 4,052: 15. 10. Elter deraf afförd annons-kostnad 1: 36. — återstod den 1 November 1853, såsom Utgående behållning: a) Inneslående i Bergslagets kassa å 5 % ränta 26,785: 31. 8. b) d:o d:o deponerade utan runia 5,387: 41. 1. c) Ut/ånt till Smålands och Hallands Hv polheks-förening 5,000: d) d:o till enskilda personer 21,480: e) Utestående intressen å de utlånta medlen 450: 22. — 59.103: 46. 9. Fondens tillökning pä ett år till samma dag var således 4,050: 27. 10. 2:o.
I händelse Bankens säkerhet sådant fordrar, kunna k reditiven uppsägas till inbetalning, i öfverensstämmelse med föreskriften i (§ 115) Vid granskning af de uti <§§ 168, 169 och 170 i Banko-reglementet meddelade bestämmelser för uppoch. af skrif ning ssamt deposit-röre/sen vid Diskontverken, har Utskottet jemväl till pröfning förehaft följande motioner, nemligen af: l:o Herr Ehrenhoff, G. //., som, då det vore en känd sak, att, ehuru Bolag och Allmänna Inrättningar icke egde begagna uppoch afskrifnings-räkning i Rikets Ständers Bank, enskilda banken i Stockholm detta oaktadt på sina bolagsmäns, direktörers och tjenstemäns namn plägade insätta betydliga summor på dylik räkning, ansett sig, sin pligt likmätigt, böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på nämnde förhållande, under hemställan, att Rikets Ständer måtte Banko-Utskottels Betänkande M 25 45 besluta ett tillägg i 168 § af Banko-reglementet, som frän uppoch afskrifnings—rätt uteslöte bolagsmän och direktörer öfver de enskilda bankerna samt deras tjenstemän. 2:o Herr Professor Agardh, som erinrat, hurusom Rikets år 1834 församlade Ständer, jemte det de af de tidtals inträffade grofva och betydliga poströfverierua föranlätos att införa den nu i gång varande postrcmiss-rörelsen emellan Stockholm och de orter, der Banken har Låne-kontor, tillika uppdrogo åt Bankofullmägtige att söka med privatoch filial-banker träffa sådan öfverenskommelse, att penninge remisser emellan de orter, der sådana banker vore eller kunde varda inrättade, samt hufvudstaden och de orter, hvarest Rikets Ständers Bank egde Låne-kontor, mätte kunna i möjligaste måtto undvikas och genom anvisningar de särskilda bankerne och Låne-kontoren emellan ersättas; men att någon så beskaffad öfverenskommelse ännu icke kommit till stånd.
Memorial , angående Revision öfver Banco-Discont - Verkets förvaltning och Räkenskaper samt f. d. Riks-Discont-Verketsfortsatta utredning för år iSsp, och sedermera intill nasta Riksdag. Banco-Reglementet af år ?S23 innehåller, i afseende härå, (^pag. i3p) följande förereskrift, ”den årliga Revisionen af Rikets Ständers Banco-Discont-Verk , och i sammanhang dermed öfver f. d. Riks-Discontens utredning , förrättas emellan Riksdagarne af åtta Revisorer, alne för hvartdera Riks-Ståndet, hvilka, uppå derom från Baneo-Fullmägtige skeende underdånig anmälan hos Kongl, Majit, blifva till denna förrättning utsedda och kallade, enligt de grunder hvart och ett Riks-Stånd i sådant afseende utstakat och till Kongl. Majit i underdånighet uppgifvit. Och sammanträda dessa Revisorer i Banken den 1 Martil hvarje år, eller, om helgedag då infaller, nästföljande söcknedag. Vid infallande Riksdagar är det deremot Rikets Ständers >4 Banco-Utskottets Memorial N.o 101. Banco-Utskott förbehållet att, genom dertill i noin sig utsedde Deputerade, vederbörlig Revision öfver Disconl-Verkels förvaltning och räkenskaper besörja; hvadan någon anmälan hos Kongl. Majrt, i fråga om Revisorers utväljande, ej eger rum, så vida Banco-Styrelsen , innan December månads början föregående året, fått säker kunskap, att Riksdag året derefter, under loppet af de första 3:ne månaderne, kommer att inträffa/’ Revisionen för året 1828 har, i följd häraf, blifvit genom nuvarande Banco-Utskott besörjd, på sätt Utskottet i dess afgifna Betänkande N:o 72 hos Rikets Ständer anmält. För nästlidet år 1829 deremot, lärer detta uppdrag 'hvarken kunna besörjas af Banco-Utskottet, eller genom serskilda
Kyrkorna i Skåne, angående återgång till dem af den del utaf tiondespanmålen, som blifvit dem frånkänd och tillagd akademistaten i Lund såsom aflöning, samt beredande af ersättning derför af allmänna medel åt aka demistaten. Motion N:o 53. Stats-Utsk. Utlåt. Kyrkotionde, om befrielse för Asmundstorps, Örja m. il. kyrkor i Skåne från skyldigheten att utgifva den dem, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Utslag den 2 Juli 1859, ådömda kyrkotionde. Motion N:o 414. Stats-Utsk. Utlåt. KällSÖ Karantäns-ilirättning, om dess indraging, samt der anställda tjenstemäns uppförande på indragningsstat. Motion N:o 284. Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk. Köp (kontrakt, om skyldighet för köpare af fast egendom å landet att inom yiss tid hos häradsskrifvare!) förete köpeafhandlingar för erhållande af 45 påskrift derom, samt förbud för Häradsrätt att härförinnan meddela uppbud A köpet. Motion N:o 488. Kött, angående införseltull derå. Se Landtmanna-produkter. L. Laga Skifte, om anvisande å Sjette Hufvudtiteln af ett lämpligt belopp, hvarmed en fjerdedel af alla kostnader, som uppkomma i och lör laga skiften i riket, må skiltesdelegarne godtgöras. Motion N:o 375. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 99. om ändring i Kongl, kungörelsen den 4 Maj 1827, i fråga om skyl dighet för boställshafvare att förskjuta kostnader för laga skifte. Motion N:o 267. Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. St. underdån. Skrifv. N:o 198. om ändring i Kongl, kungörelsen den 15 Juli 1859, angående verk ställande af laga skifte på Gotland. Motion N:o 316. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Detta var icke Riksens Ständers, utan Bolagets fel, som ej såg upp med sin Discont-Direction. Som Riksens Ständer ej stå i någon förbindelse hos Bolaget och ej eller åtagit sig ansvara detsamma för Canal-anläggningens fullbordan och följder, så hemställer jag, huruvida man nu bör lemna det begärdta understödet? Jag bestrider helt och hållet den siste värde talarens framställning, om garanti för Bolaget att åtnjuta en viss årlig procent af Staten, i händelse Canalen ej kan inbringa den sjelf. Vi och våra efterkommande skulle derigenom för eyärdeliga tider blifva tributairer till Götha Canal. Det är en svag röst, jag upprepar det ännu en gång, sorn höjt sig till den goda sakens försvar, men jag rår icke för, att jag ej är eq Anckarsvärd, en Stael von Holstein, eller en Påhlman. Herr Tham: Då jag nu anhåller, att vid Herr Berghmans yttrande få göra några anmärkningar, torde jag först få nämna, att jag varit Directeur vid Götha Canal, att jag icke nu mera är det, men väl Actie-ägare, och att Ben 12 Martil, 389 jag sorn Revisor för åren 1811, 1810, i8i4, j8i5, 1816, 1817 oell 1818 granskat ömsom Disccnt-Directionernes i Götheborg oell Stock, holm göromål. Herr Berghman har yttrat, att Discont-Directionen öfverträdt Reglementet och derigenom orsakat Verket skada. Jag bestrider detta helt och hållit; jag har icke alltid delat lika åsigter med Discont-Directionerna, men efter sorgfällig och noga granskning af deras åtgärder, är jag fullt öfvertygad, att de aldrig gjort sig förtjenta till denna dem af Herr Berghman gjorda beskyllning.
Jemte handlingarne rörande ofvan omförmälda återremisser, har Utskottet emoLtagit ett utdrag af Strengnäs Stifts Consistorii Protocoll för den 22 nästlidne Mars, enligt hvilket Consistorium förpligtat sig att, i egenskap af föreståndare for Stiftets Läroverks byggnadscassa, ikläda denna cassa betalningsskyldighet för det af Biskop Holmström föreslagna lån; utvisande delta protocolls-utdrag derjemte, dels att kostnaden för reparationen och tillbyggnaden å Nyköpings skolhus, uti det af Kongl. Öfver-Intendents-Embetet granskade kostnadsförslag, vore upptagen till här ofvan uppgifna belopp, dels ock att byggnads-cassans skuld, enligt sednaste bokslut, utgjorde 4>o65 R:dr 29 sk. 3 rst. Då genom nyssberörde till Utskottet ingifna Protocolls-utdrag de skäl, hvarpå Utskottet hufvudsakligen grundat afstyrkandet af ifrågavarande Jån, nu mera blifvit undanröjda; så och med afseende å ej mindre det föreslagna lånets föga betydliga belopp, än deri åsigt, som i fråga om detsammas beviljande, hos 3:ne Riks-Stånd gjort sig gällande; anser Utskottet sig föranlåtet tillstyrka, att, för skolhusets i Nyköping tillbyggnad och reparation, ett lån Bih. till R. St. 4 Sami 1 Afd. 2 Band. 32 Höft. 2 10 Stats-UtikoHets Utlåtande, N.o 29#. å Tre Tusende Riksdaler, må af Riksgälds-Contorets au egande tillgångar Strengnäs Slifts Consistorium meddelas, emot skyldighet att, efter fem års förlopp, årligen återbetala en femtedel af lånets capital-belopp samt efter samma tid erlägga Tre procents årlig ränta för den återstående lånesumman; Körande, innan lånet af Riksgälds-Contoret utbetalas, bemälde Consistorium hafva dit aftemnat sin, å Stiftets Läroverks byggnads-cassas vägnar, utgifna förbindelse att de stadgade betalningsvillkoren behörigen fullgöra» Stockholm den 3o April iS|5» Na® 294.
N:o 9 måtte anstå, intilldess det beslut, Bonde-St. deröfver kunde komma att fatta, blefve R. o. Ad. delgifvet, hvilket bifölls. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 2 e. m. fn fidem, Carl Lagerheim. Onsdagen den 17 December 1862. Plenum kl. 10 f. m. Justerades A prot.-utdrag för d. 13 d:s och pleni-prot. för d. 26 sisth Nov. e. m. Upplästes och godkändes följande från Exped.-Utskit in-’ komne förslag till R. St:rs underd. skrifvelser till K. M., nemi.: N:o 2, i ani. af sökt eftergift af återstoden å ett staden Cimbritshamn meddeladt hamnbyggnads-lån; och N:o 3, i ani. af sökt befrielse för Markaryds församling i Kronobergs län från skyldigheten att betala återstoden af det för dess kyrkobyggnad från Riksgäldskontoret utgifna lån. Föredrogs ett från Hederv. Bonde-St. ankommet transsumt af protrt för d. 10 d:s, innefattande dels nämnde Stånds beslut i alside å Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 6, i ani. af väckt motion, ang:de ändring i 2:dra §:n lista mom. af K.Förordn. den 11 Juli 1862, röride reglering af presterskapets löneinkomster, dels inbjudning till Med-Stånden att i samma beslut sig förena. Begärdes på bordet. Den 17 December. 493 Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t följande d. 13 d:s bordlagde K. Propos:r och Skrifvelse till R. St:r, nemi. Propositioner: ang:de pension från Rikets Allmänna Indragnings-Stat åt Justitie-Rådet m. m.
Har försäkringsgifvare afslutit försäkring under förbehåll af: 1. »fri från krigsrnolest», då ansvarar han icke för krigsfara, ej heller för annan fara längre än till dess resan genom krigsfara hindras eller afbrytes; 2. »blott för sjöfara», då ansvarar han icke för krigsfara, men väl för all annan fara, äfven sedan resan blifvit hindrad eller hämmad genom krigsfara; 3. »fri från skada utom i strandningsfall», då ansvarar han endast för skada, tillkommen genom strandning,- kantring, sjunkande och andra olyckshändelser, hvarigenom fartyget blifvit ovärdigt att iståndsättas, för kostnader, lör skada, uppkommen genom eldsvåda, samt för skada, tillfogad genom beskjutning af flender. Strandning anses ega rum, då fartyget under ovanliga förhållanden råkat på grund och antingen icke kan blifva flott eller blifva flott först efter användande af ovanliga åtgärder, såsom kappning af master, kastning af gods, o. s. v. eller till följe af ovanligt högt vatten, eller då det blifver flott, efter att på skrofvet hafva lidit en betydligare skada. Om farans början och slut. § 243. Försäkringsgifvarens fara böijar: för fartyg och frakt, försäkrade för en resa, i samma stund befälhafvaren gör början med att intaga last eller ballast; för gods, förmodad vinst eller provision, när godset, för att i fartyget inlastas, skiljes från land; och upphör: * för fartyg och frakt, när lossning af godset eller ballasten slutat eller, utan försäkringstagarens för summelse, bort kunna sluta; för gods, förmodad vinst eller provision, när lossning slutat eller, derest den icke blifvit fördröjd genom försummelse af försäkringstagare eller lastemottagare för hans räkning, bort kunna sluta. § 244.
Såsom exempel vill jag blott anföra att egare och arrendatorer af trädgårdar i och omkring Stockholm om vårarne åtnjutit goda inkomster af artificielt framdrifna tidiga växter; nu införas med ångfartygen från Tyskland dessa alster tidigare, än vi här kunna frambringa dem, hvadan, när dessa växter här nå sin mognad, produkten ej mer är begärlig för deri högt betalande, men snart tröttnande Stockholms-publiken, och den Svenska producenten får nöja sig med en ringa penning, medan utlänningen skördar god vinst. Månne en måttlig tullsats här skulle skada, då den kan bidraga att hålla dessa penningar qvar i landet? Då jag nu har ordet, torde det tillåtas mig begagna detta första tillfälle att yttra mig om den i tullbestämmelserna nu antagna princip rörande jordens produkter, och granska dess inverkan på ställningen i landet, ingen kan neka att vår industri på sednare år gått framåt; den har i vissa fall nästan rusat fram, men likväl har den ej alltid kunnat hålla jemna steg med vår lagstiftning, som genom ständiga förändringar i flera fall åstadkommit alltför våldsamma och täta rubbningar. Då sådana alltid inverka störande på näringarne, bora de enligt min tanke endast varsamt företagas. Frihandeln, hvilken man som grundsats hyllar, och hvilken äfven är det idéella mål, man onekligen bör sträfva att småningom närma sig till, fordrar dock såväl en längre förberedelse och en försigtig, väl genomtänkt tillämpning inom landet, som ock reciprocitet och någorlunda jemförliga öfverensstämmelser i förhållandena till utlandet. Frihandel utan näringsfrihet i landet tjenar blott att rikta utlänningen på bekostnad af våra näringar. Utan afseende härå och å andra för oss ogynsamma förhållanden, hafva vi icke allenast gifvit vissa länder frihet från afgifter i våra hamnar, utan att förbehålla oss samma rättigheter i deras, utan älven velat ställa oss i paritet med nationer, hvilkas industri på grund af gynsamma naturförhållanden m. m. är mest utvecklad, dervid ej besinnande att dessa nationer genom sin öfverlägsenhet vinna på ett sysstem, som bringar oss förluster.
Med tillhjelp af de 4 sistnämnde myntstyckena, kunna alla 10 tal liqvideras med begagnande af 1 eller 2: ne af dem. Skulle man anse riksmarkstycket (kronan) vara för litet, sa kan det utan skada uteslutas. 4:o Förslaget till kopparmyntet behöfver någon jemkning. Enligt detsamma skulle 3:ne utmyntningsgrunder finnas. 1) 10 penningstycken å 600 r:dr per Sk t? Stäp.vigt (320 ti) dä hvarje sådant mynt komme alt väga 0,0533333 etc. 8 - 2) 5 penningsstycken' å 500 r:dr per Sk# Stap.vigt D:o 0,0t6 8 (Als ti). 1 pennin gesly eken å 400 r:dr per Sk# Stap.vigt D:o - 0,008 8 GAs ti). 2 penningestycke ä 400 r:dr per Sk# Stap.vigt D:o 0,004 8 (lBVo ti). Dessa myntstycken utgöra ojemna delar af marken, och det minsta är alltför litet och ohandterligt. Jag föreslår, att 10 penning af koppar icke må myntas, samt att de öfrige må blifva: 1 å 5 penningar å 400 riksmark pa 1 Sk# stapel.vigt (500 pa 1 Sk# vict.vigt - ä 400 #), då hvarje styckes vigt blir 0,04 # (isa &), gör 25 på 1 8. (TJB #) gör 50 på 1 ti. lä 1 penning å D:o D:o 0,01 # (via), gör 100 pa 1 #. lä» penning å D:o D:o . 0,005 # (T0V5 #) gör 200 pa 1 #. 88 Den S Mars f. ra. Detta system är enklare, redigare, lättare att verkslälla, samt lemnar mera passande mynt i afseende på storleken. Om II.
Allt detta inverkar naturligtvis på hälsotillståndet o c h bidrager till den h ö g a dödlighetsprocenten, s o m d o c k är långt ifrån så h ö g, s o m på västkusten af Afrika, hvarest t. e x. Sierra L e o n e erhållit det betecknande namnet » white men ' s grave ». VEDERVÄRDIGHETER, IDUN AF VERA SKISS FÖR VINGE. (FORTS, OCH SLUT.) S E ' N I A P R I L, » sade Betty i en ton, som mera af högfärdsskäl än af moraliska grunder var en smula k o r t; ty h o n skvallrade n o g rätt gärna bort en stund, fast inte precis m e d m a d a m Nilsson. » Och skall väl flytta n u till Mikaeli? » » Ja, det stämmer, » svarade Betty. » A r det därför, att frun är l e '? » fortsatte hjälpgumman. » Ja, inte är h o n just af vår Herres bästa barn, när det gäller tjänare, inte, fast h o n annars kan vara söt och rar nog. » » Men elak det är h o n då inte, utan det är mest af oförstånd h o n felar, » förklarade Kerstin, som nu äfven k o m m i t ut i köket. » Ja, Kerstin stannar kvar här, hon, » sade Betty maliciöst. I n n e h o s fru Lindgren satt fru Hall o c h lättade för en förstående själ sitt hjärta i afseende å jungfrurna. Lilla fru Hall hade varit förföljd af så m y c k e n otur o c h så många vidrigheter i den vägen. Och, s o m hon, trots g o d vilja o c h en i grunden ganska stor välvilja för sina tjänare, aldrig under sin matmoderliga verksamhet fått pröfva på annat än förödmjukelser, förvecklingar o c h misstag, hade hennes många obehagliga erfarenheter slutligen utmynnat i ett slags kronisk misstro till tjänare, o c h h o n kunde numera knappast tala o m annat än jungfrur. D e båda fruarna måste, emedan jungfru Beata k o m in m e d hvad s o m hörde till kaffeattiraljen, då o c h då göra små pauser i samtalet.
Jag anhåller derföre örn ålerrerniss, på det frågan må återkomma i det skick, att någon bestämd mening deraf är alt hemta. Frih. Leijonhufvud, Abrah.: Det är med verklig tillfredsställelse, jag medverkat till ett beslut, som icke gått efter gammalt formulär. Utsk. bär haft för afsigt att antyda den ställning, uti hvilken näringsfrågan för närvar, befinner sig. Denna, ställning iir verkligen invecklad, derföre att den bellöft 3o år för att utredas. Utsk. har, som jag tror, tydligen förklarat den mening, alt det önskar näringsfrihet. Utsk. har af grannlagenhet för ett Stånd, som alltid stått afdeladt frän de öfriga 3 Stånden, fästat det afseende å detta Stånds önskan, att Utsk. tillstyrkt R. St. alt icke ensidigt begära ett ovillkorligt antagande af R. St:s vid 182.3 års riksdag nfgifna förslag. Under loppet af 17 år har förmodligen denna, såsom andra statsangelägenheter, undergått betydliga modificatiouer. Hvad som gällde 1823, gäller ej 1840. Men näringsfrihets-fragans egentliga karakter eller definition står qvar. Utsk. har velat utmärka den anhållan, alt K. M. läcktes, med ledning af de mångfalldiga handlingar, sorn finnas i ämnet, de olika opinionsyttringarna och de mångfalldiga förhållanden, sorn under tiden utvecklat sig, begagna den rätt, K. M. förklarat sig äga och äfven detta betänk, tillerkänt honom, att utfärda de författningar, som omständigheterna påkalla, och lämpligen kunna verkställas. Ekon.Utsk. liar icke tilltrott sig göra bättre än föregående Ständer. Del hade visserligen kunnat inkomma med refererandet af en eller annan §; men jag hoppas, att den mening gillas, som åtminstone jag hyser, alt det svårligen kan tillhöra Stånden att paragrafera ekonomiska författningar. Det lärer vara den andra Statsmakten, sorn bör göra det. Sedan vi hafva fått en förändrad form för ärendens behandling hos Högsta Makten, så gör jag mig derom förvissad, att den nuvar.
Ridderskapet och Adeln vördsamt yttra mina tankar om sättet för Grundlagsfrågors behandling, undvek jag sorgfälligt ingå i pröfning om de Riksdagsmans-rättigheter, hvarom fråga uppstått. Detsamma skall jag äfven nu iakttaga, ty då hvar och en både kan och hör läsa RegeringsFonn och Riksdagsordning, må hvar och en också sjelf deraf kunna göra tillämpning. Jag anser Grundlagen klar, äfven i de frågor, som nu tvistas om, men som det är en möjlighet, atC R:dderskapets och Adelns pluralitet kunde vara eller blifva af olika mening med mig, vill jag aldrig underkasta mig ett afgörande, hvaf. Ridd. 0. Ad. Fröt. N:o j. 4. IS Den 4 April, igenom mig knnde beröfvas en af de första rättigheter som Riksdagsman, och hvars säkerhet i Grundlagen måste vara förvarad, en säkerhet, hvars ändring icke en gång beror af Konung och Ständer gemensamt att rubba förr, än efter fern års pröfningstid. Men efter allt hvad som blifvit täladt uti detta ämne, och hvaröfver Protocollet nu är uppläst, må man väl förundra sig, att å nyo höra till Ridderskapets och Adelns afgörande framställas en fråga, som, genom ett enhälligt fattadt beslut i sista J lenum, Ridderskapet och Adeln erkänt icke ligga inom gränsen af de ämnen, som kunna till öfverläggning i ett RiksSiånd upptagas. Sedan detta är afgjordt och, som mig synes, saken så tydligen är utredd, att den bör vara fattlig för hvar och en som behagar göra sig möda att den oveldigt bedomina, reducerar sig hela denna öfverläggning till den enkla fråga, om Höglofl. Ridderskapet och Adeln skola iakttaga de föreskrifter Grundlagen stadgar, eller om sådant är en öfverflödig formalitet. I det. sednare fallet har jag intet att vidare tillägga j i det förra åter, vågar jag endast hos Eders Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken vördsamt anhålla om dess förklarande, att i dylika lagstridiga öfverläggningar, som den närvarande, ingen proposition kan äga rum.
M. sökas, men då en motion i detta hänseende inom ett RiksStånd blifvit väckt och till Utsk. remitterad, samt Utsk. betraktade saken, såsom jag redan nämnt, eller att en tvetydighet förefunnes, ehuru den vid en närmare granskning af författningarna borde förfalla, samt frågan rörde kustfarten pä Östersjön, ansåg Utsk. sig böra afgifva ett så beskaffadt tillstyrkande som det nyss föredragna. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s förevar, betänk, ropades ja och nej; hvarefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade afslå samma betänk., samt sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, förklarade alt ja öfverröstat nej. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns d. 14 dennes på bordet lagde betänk. N:o 105, i anledn. af vackt motion, ang:de förändrad beräkningsgrund för åtskilliga kommunala utskylder; och N:o 106, i anledn. af väckt motion, ang:de undersökningars anställande för sänkning af sjön Wenern. Den i" Juli. 149 Föredrogs och bifölls StatsUlsk:s d. 15 dennes f. m. på bordel lagda mera. N:o 246, ang:de gratifikation åt t. f. stats-kommissarien A. V. Kock. Föredrogs och lades til! handlingarne StatsUtsk:s d. 15 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 247, i anledn. af K. M:s nåd. remiss å kammar-coll. berättelse, ang:de kungsgårdars och öfriga kronolägenheters i riket förvaltning. Hr Rosenblad, Bernh.: Ehuru det nu icke kan vara tid, att väcka någon motion, får jag likväl uttrycka ruin önskan, att en sådan redogörelse, som den Utsk. i sitt betänk, upptagit måtte i likhet roed hvad för 70 år sedan iakttogs, blifva allmänheten meddelad genom tryck.