Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Herr König tillstyrker derföre att de Judar, som redan äro bosatte i Sverige, väl måge få qvarblifva och erhålla Borgare-rättigheter i de dem anvista Städer, men dem ej tillåtas att på Bandet insmyga sig eller der tillhandla sig jord , och väl äga frihet att ingå Giftermål med Personer af Svenska Nationen, men porten deremot alltid blifva tillsluten för flera Judar, att ytterligare inkomma i vårt Nordiska Canaan; hörandes i afseende derå Förteckningar pä alla Judar i hvarje Stad årligen inlemnas till Magistraten och ett exemplar deraf till KonglCommerce-Collegium insändas. Herr B. D. Heykenskjöld: att alla försök, som hittills i andra Bander blifvit gjorde, att nationalisera Judar, misslyckats; att de, i följd af deras Tros-Bära och Sedvanor, alltid utgjort och skola äfven framdeles förblifva en särskild Corporation inom Staten, utan något interesse som Medborgare för det Samhälle, inom hvilket de njuta skydd, utan att vara fästade vid detsamma med de band, som för Bandets inbyggare äro helige och oupplöslige, och att detta förhållande skall fortfara äfven här , om ock särskilta förmoner skulle dem beviljas; att då de, såsom en följd af deras Trosbekännelse, icke kunna bekläda något Embete i Staten, icke deltaga i Bagstiftningen', de evigt skola lefva afskillde från öfriga Medborgare, och blotta farhogan att beröfvas de rättigheter man tillagt deni} Dm 5 Jall. dem, alltid hos dem underhålla och nara ett enskildt intresse eller en Judisk esprit; att ju mera tillfälle dem lemnäs, att drifva handel på Ilandet och i Städerna, att förvärfva egendom och jord, desto vidsträcktare och vådligare skall deras inflytande blifva , och kanske den tid komma. da en stor del at vår handel, af våra BergVerk och hufvudsakligaste näringar af Judar innehades , så framt de försigtigt och planmässigt begagna de friheter, som för dem nu föreslås, samt sluteligen , att
Jag tviflar ingalunda derpå, att mången, i harmen öfver lidna förödmjukelser i detta hänseende, gått förlorad för hela lifvet. Man har sagt, att en skicklig lärare kunde efter katekesen meddela god undervisning. Derpå tviflar jag visserligen icke. Det är icke, med hänseende till de skicklige och förståndige lärarne, som behofvet af en god lärobok är så nödig, utan är den det tvärtom just derföre att det icke kan undvikas, att lärarekallet jemväl kommer att falla i oskickliga händer; och är det i dessa fall, som katekesliisniugen blir ett tomt och betydelselöst pladder. Vöre deremot kristendomens läror framställde i en historisk form, talande icke blott till förståndet, utan äfven till den religiösa känslan, och uptagande valda stycken ur bibeln, skulle, endast genom att läsa och omläsa en sådan bok, barnen, äfven utan lärarens förklaringar, få vida mera verklig kristendom, än genom att lära sig uprada alla katekesens svar utantill. Att man i pröfningens stunder skulle kunna hemta särdeles tröst, genom att i minnet återkalla något af katekesens dogmatiska svar, är ett påstående, som icke kunnat annat, än väcka min förundran. Om sådant verkligen någon gång må hafva handt, tror jag likväl en sådan tröst uti mötande olyckor snarare är att förvänta, om sinnet redan från barndomen blifvit vändt till kärlek och förtröstan på Guds nåd och huldrika försyn, — en känsla, som katekesen med sina torra utanlexor svårligen mäktar ingifva. Vidare säger man att. då katekesens utanläsning icke är genom något påbud anbefalld, vore det äfven onödigt att begära afskaffande af ett sådant undervisningssätt. Det gör likväl detsamma, Den 18 Februari e. m. 571 antingen sådant sker till åtlydnad af en befallning eller en allmänt antagen plägsed; oell torde således berörda omständighet icke hindra den, sorn anser katekesutauläsningen för olämplig, att påyrka dess afskaffande. Jag förnyar min anhållan om återremiss. H. Exc.
Jag skulle också tro att, om man envisas att bibehålla det absoluta dödsstraffet för mord, så blir följden allena den, sedan begreppet mord genom detta förslag ej obetydligt blifvit utvidgadt, att domaren blir ytterst tveksam då han skall döma efter första g, och att han skall söka undgå svårigheterna derigenom att han förklarar bevisningen otillräcklig med afs:de på den hufvudkarakter. som just utmärker mord och skiljer detta från enkelt viljadråp. Detina hufvudkarakter är berådt mod och afsigten att döda. Om också berådt mod kan styrkas af omständigheterna, blir dock sjelfva afsigten att döda ytterst svår att leda i bevis annorledes än genom den anklagades egen bekännelse; och på egen bekännelse af den.brottslige, utan att erkännandet vinner tillräckligt stöd af omständigheterna får han ej dömas till döden; hvilket föranleder, att, så snart man kan upleta något, som försvagar bevisningen, skall domaren förklara att ani. ej förefunnits att döma den anklagade för mord enl. § 1, utan att han skall bestraffas efter 3 g för dråp. Det har blifvit anmärkt att, hvad LagUtskit här föreslagit, vore i strid med hvad LagKomitén och Lagberedningen förut proponerat. Hvar och en torde dock finna, att hvad Utsk:t i detta hänseende föreslagit är i full konseqvens med de principer, som i sednare tiders lagstiftning blifvit uttryckte, eller att ej bibehålla något absolut straff. På samma gång man vill bibehålla detta absoluta straff, tillkännagifver man dermed, att man ännu qvarstår på afskräckningsprincipens ståndpunkt. Men då man i sednare tider blifvit temligen ense derom, att det icke är lämpligt att upställa strafflagar, grundade på theorien om afskickning från brott genom sträuga straff, utan att strafflagar böra anordnas på principen af rättvisa, på det sätt, att straffet skall mätas efter brottets beskaffenhet, så bör äfven denna grundsats, vid bestämmandet af straffet för mord, vinna tillämpning. Såsom Gr.
Sådan riksdag öppnes å femtionde dagen efter den, då Regenten eller Stats-Rådet sist bort kallelse dertill i hufvudstadens kyrkor låta kungöra. Riksdags-Ordiiingcn. § 4. I händelse Kouungen, efter företagen resa, utöfver tolf månader ur riket blifver, sammankalle Regenten eller Stats-Rådet, då det Riks-styrelsen förvaltar, genom öppet påbud, Riksens Ständer till allmän riksdag, och låte kallelsen, inom femton dagar efter berörde tids förlopp, uti hufvudstadens kyrkor, samt skyndsamligen i de öfriga delar af riket, kungöra. § 9. I de fall, då Konungen eller Regenten eller Stats-Rådet sammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till riksdagens begynnelse efter tretionde och inom femtionde dagen från den. då kallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor kungjord. § io. Om, emot förmodan, i de fall föregående 4, 6 och 7 §§ utsätta, Riksén* Ständer ej genast sammankallas, åligge det ovilkorligen Riddarhus-Direktionen, Domkapitlen i riket, Magistraten i hufvudstaden samt Landshöfdingarne i länen, att, genom offentliga kungöranden från predikstolarne, underrättelse härom låta meddela, på det Riksens Ständer må sammankomma, att deras samt rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan riksdag öppnes å femtionde dagen efter den, då Regenten eller Stats-Rådet sist bort kallelse dertill i hufvudstadens kyrkor låta kungöra. § 23. l:o. Samma dag, då riksdagens öppnande kungöres, utnämne Konungen Landtmarskalk för bevistat. Då i händelse af underlåten Konslilutions-lltskoUcts Memorial N:o 24. 6 kallelse af Regenten eller Stats-Rådet, de i 10 § nämnde vederbörande lill riksdag kalla, ege Ridderskapet och Adeln att nämna Landtmarskalk, och Borgareoch Bonde-Stånden, hvart för sig, sina Talmän. 2:o. _______________ 3:o. ____________ § 26.
Posses motion af följande innehåll: a) All jord bör hänföras, med hänseende till skatterna, under en och samma kategori, till den mest gynnade vi ega. b) Den privilegierade, mest gynnade jordens alla skatter, förvandlade efter medel-markegångspris uträknas i penningar å 5 proc. kapital pr hemman, och bestämmes i en summa, som kallas grundskatt. c) Jordegare, som å sitt hemman är belastad med en större skatt än grundskattens bestämda siffra, är berättigad, om han så önskar befria sig från densamma, genom inbetalning till Statskassan af ett, den öfverskjutande skattens värde motsvarande kapital, på sätt, som här nedan närmare bestämmes. d) Pör sådant ändamål skola alla hemmans alla skatter beräknas efter medel-markegångspris, och hela skatten, för hvarje hemman särskildt, bestämmas och i Jordeboken antecknas. e) Denna operation bör ske länsvis genom nedsatta kommissioner, dem K. M. förordnar på sätt Honom lämpligast synes, Nådigst iakttagande dervid, att halfva antalet ledamöter i dessa kommissioner kommer att utgöras af jordbrukare inom länet. f) Sedan hvarje hemmans skattebelopp, på sätt som nu blifvit sagdt, hlifvit genom vederb:de myndigheter bestämdt och kungjordt; så eger en och hvar jordegare, som å sitt hemman drager större skatt än den stipulerade grundskatten och önskar derifrån befria sig, dertill rättighet under följande vilkor, nemi.: 1) Att sedan den grundskatt, som hvarje hemman skall draga efter detta förslag, blifvit från hemmanets hela skattebelopp subtraherad, den återstående skatten kapitaliseras efter 5 proc. ränta. 2) Att jordegare, som, på sätt framdeles bestämmes, anmäler sig vilja infria sin kapitaliserade skatt, dertill må ega rättighet genom inbetalandet af 6 proc. årlig ränta å 464 Den 29 November f. m. kapitalet, hvaraf 5 proc. räknas såsom ränta och 1 proc. som amorteringsbidrag. 5)
Tackoch Barlast-; Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, ostämplade och obonade; Hällar öfver lVa tums tjocklek samt Lod och Lödjor öfver 1 Skeppunds vigt stycket; samt Hällar af 1 '/> tums tjocklek och derunder till och med 1 tums, Lod och Lödjor till vigter af 1 Skeppunds vigt och derunder till Vi Skeppund; derå, i afseende på sistnämnde rubrik, på grund af gällande tulltaxa, och hvad beträffar de öfriga, till följd af Kongl. Kungörelsen den 19 December 1855, sammanräknade utförsels-afgifterna nu utgå med 1 R:dr 3 sk. för Tackoch Barlastjern och med 1 R:dr 4 sk. b:ko per Skeppund stapelstadsvigt för de öfriga slagen, utförsels-tullen bestämmes till 50 öre per centner; att för söndersågade Kammer och Mörsare, samt kasserade Kulor och Bomber, nu stadgade utförselsafgifter af tillsammans 27 sk. per Skeppund stapelstadsvigt utbytas mot en lullafgift af 25 öre per centner; att för smidt eller valsadt Jern: smältstycken, derå nu bestämde afgifter utgå med 12 sk. för »omvällde» och 18 sk. 6 r:st. banko för »andra slag», per skeppuud stapelstadsvigt, en för båda slagen gemensam lull af 12 öre per centner fastställes, samt att, i stället för å jernskrot, gjutet, smidt eller valsadt, nu bestämde afgift, uppgående till 28 sk. per skeppund stapelstadsvigt, utförselstullen å denna artikel antages till 25 öre per centner.
I dep Socken , som ensam utgör ett Härad, och således kan erhålla sin serskildte TaxeringsComrnitté, bör Beredningen på redan föreskrifvet sätt verkställas, och dess åtgärd pröfvas af en TaxeringsComrnitté, hvilken af Socknen utses vid samma tillfälle , och på sätt, som för val af Ledamöter i BeredningsCommitté är föreskrifvet , men till antal och förhållande med Glassér, som för TaxeringsComrnitté stadgadt ar : kunnande högst en af hvarje Class bland BerednjngsCommittéens Ledamöter , såsom Taxeringsman bibehållas. 10 Morn. TaxeringsComrnitté må icke sammanträda utom TaxeringsDistrictet. Uteblifver vid sammanträdet till klockan iq på dagen Konungens Befallningshafvande elfer dps? Betänkanden, Ombudi, välje Committéen Ordförande bland sine Ledamöter, så att förrättningen icke uppehälles. 11 Mom. TaxeringsComir.ittéerne skola uppmärksamt granska BeredningsCom mitteernes förslag och med yttersta noggrannhet pröfva huruvida de i 17 till och med 22 Mom. i 2 §. meddeldte föreskrifter i afseende på Fastighetsvärdet äro fullgjorde, och i förhållande dertill samvetsgrant vidtaga de rättelser, som i enlighet dermed blifva nödige, alltid med uppmärksamheten fästad på det stora ändamål, som derigenom åsyftas, att Statens påräknade inkomster må blifva oförändrade , utan att den ena, mer än den andre, utöfver billigheten betungas; I följe hvaraf, och hvad denna Stadga i öfrigt innehåller, TaxeringkCornmittéen påförer hvarje Skattskyldig den Bevillning han anses böra erlägga, hvilken afgift för de vid Hegementerne indragna Boställen päföres RegementsCassan, eller den person, som afkomsten och lönen njuter. 12 Mom, T anseende till svårigheten , att i hvarje
PresteBo re;a reBondeN:o N:o Sid. Adeln. Sta lidet. St nn det. Ståndet. Fångars rätt att förvalta sin egendom, m. m. i anledning af olika beslut Fångars vård och underhåll, se Andra Hufvud-Titfeln. Fångbevakning, om Kusthållares skyldighet, då manskapet kommenderas till, se Rusthållare. Färjestaden rn. fl. färjeplatser på Öland, om anslag till_, uppehållande af, se Röhälla. Färjor och Färjekarlar, om anslag till Färs Härads Norra oeh Södra distrikt, om hyresersättning åt Länsmännen i Fästning sbyggnaden vid Carlskrona, om anslag till, se Carlskrona. Fästnings!ängelset i Landskrona, om anslag till nybyggnader vid. se Landskrona. Företrädesrätt till Kronojords besittande, se Kronojord. Författningar, om ändradt sätt för utfärdande af sådane, hvarigenom en förut gällande lagstift - ning förändras Författningssamling, om utdelande af Svensk, se Svensk Författningssamling. Förlag, om förändrad lagstiftning angående m. m I anledning af återremiss . Förlagsrätt, om inhemska Artisters, se Artistet. Förmyndaremedel, om föreskrifter angående ränteberäkning å Förmyndarevård, angående förändrad lagstiftning om 1 anledning af återremiss . Förmynderskap, om visst arfvode för förvaltning af .. Preste Ståndet. a. a. 10 Mars Se b. 30 Mars b. 12 Sept. å. 17 Juli b. 19 Sept. b. 20 Okt. b. 17 Juli a. a. 28 Sept. b. 20 Okt. a. a. 10 Mars Sjette b. 26 Mars b. 15 Sept. 17 Juli b. 22 Sept b. 20 Okt. g. 18 Juli a. a. 28 Sept, b. 20 Okt. Borgare Ståndet.
Utsk. kommer att å ena sidan votera 54,ooo r:dr, såsom a:ne Stånd beslutat, och å andra sidan nej; men genom den uppställning, soth voter:spropos:h i förevar, punkt erhållit, skulle följden blifva antingen 54 eller 45,ooo ridrs anslag, och detta fordrar återremiss, såvida man ej vill synda mot den gamla regeln, att missräkning är ingen betalning. Här är tydligen ett misstag begånget af StalsUlsk., och jag skulle vara bedröfvad, om jag kunde tro det vara annat. l)å BondeSt. inskränkt sig till att af hela summan 160,000 r:dr endast bevilja 45,'oö, är det klart, att BondeSt. ej kan samtycka, att dess mening blir så extenderad, att då de öfriga 3:ne Stånden beviljat 70,000 r:dr till Aromens materiel, det af BondeSt. till 45,000 r:dr inskränkta anslaget skall tjena till contrapropos. till atlie Stånds beslut om 54,000 rtdrs anslag för beväringens beklädnad. Frih KantzoUj Joli. Alb.: Gr. Frölich har så fullkomligt utred t denna fråga, att jag ej kan betvifla, att ju B. o. Ad. instämnfer i hans mening. Jag förehar mig med honom i alla delar och begär således återremiss at förevar. punkt. Frih von Schulzenheim: Så vidt jag bär mig frågans behandling bekant, är det alldeles icke uti något slags sammanhang med de för armeens materiel i allmänhet äskade 70,000 r:dr, som BondeSt. anslagit ifrågavar. 45,000 r:dr. BondeSt. har tvärtom rakt afslagit dessa 70,000 r:dr och särskildt beviljat 45,ööo f:dr under den mera speciella rubriken: till be vär:s m a n s k a pe t » beklädnad.
Utskotten behagade taga en sak i närmare öfvervägande, den nemligen, att om det är skadeligt för Svenska Medbotgare att spela bort sina penningar i Svensk egendom, det måste vara ännu mer skadeligt, att bortspela dem i främmande Lotterier. 9»n 30 Ottokar J, m, Och om det således anses nyttigt, att icke tillåta »pel inhämska egendoms-iotterier , skulle det synas sorn Utskotten borde sträcka deras omtanka derhän, att de föreslagit kraftiga anstalter för att hindra allt spel å utländska inrättningar af gamma slag, hvilka draga penningar atur Landet, och troligen medföra lika omoraliska fö'jder, »om de förre, och detta icke allenast för Ståndspersoner eller de egenteligen förtnögne, utan äfven för Allmogen, enär det gifve* exempel, att Bondhustrur, i hopp om den rika vinsten, inköpt egendomslotter, som kostat ända till 12 Riksdaler. Herr Munck af RofenJkjold: Jag anhåller att med ett pär anmärkningar få besvara hvad Herr von Hartmansdorff sist yttrade. Jag får till en början iterera hvad jag förut nämnt, att jag nemligen anser hvart och ett hazardspel skadligt i sin princip; men jag anser också det fallet ofta inträffa, att man nödgas välja imellan tvenne onda ting, och man bör då naturligtvis vä'ja det minst onda, i synnerhet då det förekommer ett större ondt. Jag kan icke, på sätt Herr Ribbing framställt saken, anse ifrågavarande lotterispel innebära en fördel ensamt för Säljare, utan tror att denna fördel äfven och ofta isynnerhet tillskyndas Fordrings-ägare. Jag har deremot föreställt mig, att då man genom des medel, hvarom nu är fråga, kan förekomma tusende Hemmang utpantnlng och försäljning tili venpris samt en mängd Familjers luin, Staten äfven skulle skörda någon vinst. Herr von Hartmansdorff har velat förklara fin och min mening tydliga - ][)en 'io Ovtober f. m. re under bilden af en elak sjukdom , den ma» söker bota genom en ny sjukdom.
Siats-Utskottets Utlåtandej N:o 166, 7 Utskottet har tagit motionen i öfvervägande jemte innehållet af en i Kongl. Kammar-Collegii Första Province-Contor upprättad uträkning öfver ifrågavarande hemmans ränta, hvilken handling vitsordar det uppgifna förhållandet i afseende å räntans belopp, äfvensom att hemmanet Waxtuna dessutom erlägger till Kronan årligen 8 sk. efter kronovärdi; och ehuru det uppgifna förhållandet i afseende å loneförmonernes svaghet vidjofvannämnde Cotnministratur förtjenar all uppmärksamhet, anser dock Utskottet detsamma icke vara så utredt, att deri bör, uppå enskild motionärs framställning, genom Rikets Ständers omedelbara åtgärd, beredas förändring; hvadan och då vederbörande ega öppet att hos Kongl. Maj:t göra underdånig ansök* ning om vidtagande af sådana förfoganden, hvarmedelst Comministern i Årkesta församling försäkras om tarflig bergning, Utskottet tillstyrker, att motionen för närvarande ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stoekholm den 3 Februari 1845. Ank. till Exp.-Ulsk. den 4 Febr., kl. 9 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande till lindring i rustningsbesväret för berustade odalgvarnar i Skäne. (I. A.) Jemte klagan öfver det intrång och de förluster, egare af berustade vatten-mjölqvarnar i Skåne tillskyndas derigenom att tull-mjölqvarnar i sednare tider fått anläggas, utan att sådant varit af verkligt behof påkalladt, har Riksdagsfullmägtigen Per Jönsson från Christianstads Län, uti en till Utskottet remitterad motion, begärt, att någon lindring uti rustningsskyldigheten måtte de förstnämnde beredas, och att en gräns sättes för nya qvarnars uppförande, helst odalqvarnarne snart eljest torde falla i ödesmål.
Bidderskapet och Adeln följande anmärkningar blifvit gjorda, nemligen: 1:0 Af Herr Lagmannen Grefve Gyllen* borg, så lydande: ”1 ett Den a a Juli. ssias ”1 ett till Stats-Utskottet remitteradt Memorial har vice Talmannen Jon Jonsson i Blekinge yrkat lindring i Båtsmans - Indelningen, i Blekinge Län, hvaröfver Stats-Utskottet dess Utlåtan e meddelt, ’’att hos Kongl. Maj:t skulle den underdåniga anhållan framställas, det Kgl. Majit mätte i Nåder täckas att, intill nästa Lagtima Riksdag, låta anställa behörig undersökning, rörande ej mindre Båtsmans - Roteringen i Blekingen än Rusthålls-Indelningen samt Soldatoch Båtsmans-Roteringen i Rikets öfriga Provinser, då håde Kongl. Majit och Riksens Ständer derefter kunna blifva i tillfälle att sig yttra i ett sammanhang, om och hvad jemnkningar deruti kunnat finnas nödiga. Härvid har jag intet att erinra hvad Blekingen angar, hvarom fråga blifvit väckt, men då jag icke sällan funnit, att man sökt utsträcka Rustoch Rothållares förbindelser: då jag äfven nyligen af ett Oeconomie-Utskottets Betänkande inhämtat, att på Motionen om Knekte Contracternas efterlefnad , i stället för tillstyrkande, för Rotehållare utvidgade förbindelser blifvit af Utskottet föreslagna; då jag således befarar, att ett medgifvande af jemnkningar icke torde föranleda till Rustoch Rotehållares fördel, utan möjligen till deras ytterligare betungande, Utskottet äfven i min öfvertygelse icke ägde, att för hela Riket föreslå förenämnde undersökning, enär hvarken Kgl. Majit genom Nådig Proposition frågan härom i Nåder framställt eller Memorial af någon Riksdagsman dertill föranledt; så anser jag S:ats Utskottets, utöfver behöriga gränsor utsträckta åtgärd, böra undergå 2126
Den 28 Junii J. mk dels förhållande säkert aldrig inträffad!, och fördelen deraf hade. troligen varit vida större än den inbillade vinst man hämtadt af våra Fabriker, 6ora tills vidare här i landet ej kunna anses för annat än parasitväxter. Endast under, en fri handel kan man vänta en Större efterfrågan och ett högre pris på Landets producter. Endast vid ett sådant förhållande kan Landets Fartyg och Sjömän finna sysselsättning och bergning, och endast under dessa vilkor kan man vänta att se lif och rörelse återkomma i Städerne och en större fokmängd derstädes vinna sin utkomst. Men det är ej endast på Rikets handel , som FörbudsSystemet visat ett skadligt inflytande} verkan deraf på Folkets moraliska värde förtjenar kanske än mera uppmärksamhet. En lång erfarenhet har visat omöjligheten, att å Sveriges vidsträckta kuster förekomma oloflig införsel af främmande vahror. Enskildta, lockade af vinsten hafva i alla tider begagnat tillfället , att antingen tullförsnilla lofgifna vahror, belagda med hög tull, eller insmyga förbudit gods. Köpmannen, säker om en hastig och lönande afsättning, har ej underlåtit att befrämja dylika företag, och allmänheten, som i valet af en vara, endast rådfrågat egen fördel, eller fåfängans fordringar, har med begärlighet tillhandladt sig de vahror, som blifvit inpractiserade och hvilka, i anseende till deras redbarare nytta eller vackrare utseende än Den 28 Juni i J. m, än de inhemska, ett allsmägtigf, * ehuru snart öfvergående mode gjort till behof för den mera bildade verlden, särdeles af qvinno* könet. på detta sätt har en stor del af Nationen befrämjat lagstridiga företag, och lärdt sig, att med liknöjdhet åskåda dessa economiskm lagbrott, för hvilka samvetet så lätt lemnar absolution. Djupt är emedlertid helgden af Lagarnes värde såradt, och lätt skall det Folk, som vänjer sig att förakta en Lag, äfven öf-i verträda en annan.
Vidare antogs, att ett dubbelt så stort kapital fanns hos landets inbyggare i form af extra ringar och nipper utgörande omkring 7 millioner rdr. banco i omyntadt guld. Lades härtill en lika stor summa för omyntadt silfver, så fick man ett litet kapital af endast de ädla metaller, som ej voro i den allmänna rörelsen, uppgående till 14 millioner rdr. banco. Det är siffror som tala. Summeras nu härtill värdet af öfriga verkliga lyxartiklar, antog vår räknemästare att dessa lågt beräknadt gingo löst på 6 millioner. Således hela beloppet af det befintliga, men ändock döda kapitalet: 20 millioner rdr banco, utom värdet af förlofnings och vigselringarne. K a n t a n på detta kapital blefve, om det vore i rörelse, pr. år efter 5° / 1 million och för hela det sista århundradet 100 millioner. — Med dessa rader har jag velat väcka tanken på, hvad vi äga att lägga på fäderneslandets altare, om det skulle gälla! Ett ringa offer emot det, som vi ju måste gifva i krigets och farans stund, offret af våra älskadqs lif och blod. Adelaide Nauckhoff. CACAO 0 Redan 1888 mtygaae prof Joh. Lang i Lund, att Huiimans Cacao v^r fullt lika med van Houtens Cacao. Hultmans Cacao kan således varmt rekommenderas till hvarje husmoder. Detta m e d - följde nämligen Stockholms Dagblads hela upplaga för den 9 november 1887. I dagarne före jul utgafs därpå ett andra prof nummer af Idun, som äfven det spreds som bibangsblad till olika hufvudstadstidningar. Då vi i vårt julnummer för året, som redan i nästa vecka kommer våra prenumeranter tillhanda, i ord och bild ägnat tioårsminnet en något utförligare behandling, inskränka vi oss i dag till detta korta påpekande. Kvinnoklubbens tioårsfest ägde rum forliden lördagsafton och hade talrikt samlat både förutvarande och nuvarande medlemmar. Det rådde en angenäm och glad stämning redan från böljan. Programmet inleddes med en prolog, som, författad af fröken Charlotte Bandelin, både skämtsamt och allvarligt berörde kvinnans ställning i samhället.