Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kyrkan, liten och obetydlig med sin hätta tryckt ner öfver öronen på tornet, sofver bakom kastanjealléen på sin muromhägnade sockel. Max kom att tänka på kajungarnes skri — det lät som barnagråt i aftonens stillhet — på det gamla altarskåpet med de snidade englahufvudena, feta och frodiga med karmin på kinderna och Adam, blå i ansigtet och med ett äpple i sin hand och undertill i förgylld skrift Esu mali homo moritur Vagnen lemnar byn bakom sig och rullar utåt vägen mot Christinelund. Ellen von Rosenberg låg på knä i en hvilstol, med armbågarne på dess ryggstöd och stirrade drömmande ut genom fönstret, der trädgården bredde sin friska grönska och sina brokiga blomsterland ut i det glänsande solskenet. För något mer än en månad sedan hade hon kommit hem från pensionen, nyss konfirmerad och fullt vuxen; och om fyra dar skulle hon bli 16 år. Det var kring denna betydelsefulla tilldragelse, hennes tankar fladdrade; det skulle komma mycket främmande och hon hade fått en ny klädning en riktigt stilig. Hon skulle dansa — åh, dansa, det var hennes lif! — hon skulle dansa med löjtnant von Block — ja, med de andra också, men mest med löjtnant von Block — och första valsen. »Den som med Blocken dansat Hon har sitt hjerta pantsatt Tralalala, tralalala, tralalala-trala» tänkte hon småleende, till melodien af en bekant vals, som Augusta brukade sjunga. Augusta! Ja, månne hon skulle komma ihåg att skicka gratulationskort? Hon var visst strängt upptagen för närvarande, den tösen! Men Emeli och Anna Moberger och Karin Schantz, de skickade nog Nu kunde Max vara här snart — det for något af misstämning genom henne. Han hade kanske anspråk på att allt skulle vara som förr, då hon ännu var barn och de lekte och hade eget hus under stora matsalsbordet, med en filt om, och bodde tillsammans och voro herr och fru Så kunde det inte vara längre.
Om denna fråga gäller hvad som förut är sagt om den förstnämnde, att granskaren af en undervisnings-method icket blott, såsom nyss sades, bör sysselsätta sig , utan att han ej kan undgå sysselsättningen härmed, om han annars vet till hvad mål han syftar. Sedan denna fråga är afgjord, förekommer och måste förekomma, den 4:de frågan, som åter ingår i detailler, huru för det ifrågavarande yrket, de anstalter böra vara beskaffade , hvarigenom det sökta sammanhanget åstadkommes. Betraktar jag nu hvar och en af dessa frågor serskilt, så finnér jag den första icke böra vara serdeles debatt underkastad. Den som lugnt betraktar den närvarande tiden, som icke ledes öfver höfvan af idealer, skall medge mig hvad häröfver är antydt, att samhällslifvet ännu ej på långt när har hunnit den punkt der mängden af de medborgare, hvars framtid är ämnad att inskränkas inom ett viss. yrke, icke skulle mer ändamålsenligt, redan under sjelfva elementar-undervisningen väckas till ett afseende på detta yrke; än mindre hafva vi uppnått den, i tiden sednare om och i ideen förutgående stationen’, dår de serskildta yrkena skola så sammanflyta, att ynglingens fram - 374 Ben 27 Augusti e, m, tid icke behöfver vara ämnad att inskränkas till en bestämd dass medborgare-förhållanden. De olägenheter, som med ett 6ådant framdeles troligen blifvande, fulländadt municipal-system följa, åro till en viss grad omöjliga att förutse; men att den närvarande ställningen medför åtskilliga skadliga följder, kan icke eller nekas; att den ensidighet som Herr von Hartmansdorff omtalt, ofta uppstår häraf, vore fåfängt att bestrida; dock denna ensidighets hufvudsakliga orsak ligger i det egna ensidiga, som vidlådar tidehvarfvets samhållsinrättning ännu , det ligger i det för konstkännarens öga visserligen falska maneret, men som dock är allmänt rådande, att föremålen på taflan ännu hållas hvar och en i förmyeket serskilt dager; det ligger med ett ord, i det man måste betrakta och genomstudera , men icke ens för principer skull springa förbi.
Förhöret ansåg han hafva lemnat så mycket öfrigt att önska, att han ej tilltrodde stadens poliskår förmågan af en utredning, som kräfde den yttersta försigtighet och slughet på samma gång som den största djerfhet. Man skulle gå för direkt till väga och i förtid varna brottslingarna. Kanske man skulle lyckas fånga och döma Danielsson. Men dermed vore ej den största brottslingen straffad; ty Hammar antog, att Brauner, om han stått i förbindelse med Danielsson, noggrant undvikit möjligheten att i händelse af kompanjonens upptäckt, blifva komprometterad. Och äfven om Brauner blefve dömd, så omintetgjordes alla Hammars försök att upptäcka och leda i bevis Brauners föregående brott. Måhända han i sina egna tankar nedsatte E–tuna poliskår; men han beslöt sig dock för att ensam utföra sitt sjelfpåtagna värf till slut. Hvar skulle han börja? Han log för sig sjelf. I alla brottmålsromaner förekommer ett kändt uttryck. Det var just detta, som kom detektiven i tankarne: »Où est la femme?» En »smart» man. E–tuna den 10 December 1890. H. Hr Fridolf Hammar. Stockholm. Min vän och välgörare! Såsom ett ringa bevis på den uppriktiga tacksamhet jag är skyldig er för allt hvad ni gjort för min skull skyndar jag att lemna er de upplysningar, ni bad mig försöka skaffa. Gerna skulle jag velat sända er dem förut, då jag ju vet med hvilken otålighet ni väntat på dem; men det var omöjligt huru jag än arbetat och ansträngt mig för att göra er till viljes. Mitt bref blir långt och kommer att sysselsätta sig med en oändlig mängd bagateller; men detta vet jag att ni öfverser med, då det till största delen är ert eget fel. Ni bad ju mig att ej förbigå den minsta småsak, äfven om jag sjelf ansåg den värdelös och utan all betydelse. Jag har lydt er. Skulle ert tålamod tryta under genomläsningen af denna »lunta», fritager jag mig från början från all skuld dertill.
Jo ... det är så att jag mådde litet illa och då tog jag mig litet maderavin ... men jag försäkrar, att det var bara två små glas... maderavin också! ( skrikande ) men det var inte det jag ville veta. F RU W ALSTRÖM . barnet kanske? Ja, då vet jag inte. K ONJANDER . Jaså ... hon dricker ur mitt K ONJANDER ( utbrister ) . Har hon inte reda på F RU W ALSTRÖM . K ONJANDER . Barnet? hvilket barn? Som hon lagt der på mitt splitter nya täcke. herre, jag det gjordt! ( Går till sin kammardörr . ) F RU W ALSTRÖM . Nej, sannerligen för Gud, K ONJANDER ( nyper henne ) . Vill hon tillstå san ningen, menniska? annars svarar jag inte för hvad jag kommer att göra. släpp mig herre ... hjelp. F RU W ALSTRÖM ( skriker ) . Aj aj Sjette Scenen. med en mängd papper i handen ) . DE FÖRRE . B ÄLLIN ( klädd i nattrock och tofflor, B ÄLLIN . Bällin ) . K ONJANDER ( släpper Fru Walström och rusar på B ÄLLIN ( tappar papperen ) . Så der ja ... nu K ONJANDER . Då jag nyss kom hem, var ni Jaså ... det är ni kanske... Hvad är här för ett fasligt väsen? äro alla mina papper i ordning igen. här ... inne i mitt rum ... och de der pistolerna ni talte om, jaha ... det är ni! ni är det! B ÄLLIN . Jag? ter nya täcke... B ÄLLIN . K ONJANDER . Ja ... ni har lagt på mitt splitHvad för slag? K ONJANDER . utbrister derefter i ett gapskratt ) . B ÄLLIN ( stirrar först förvånad på Konjander, men Ah! ha! ha! F RU W ALSTRÖM . Kors bevars, det måste man Barnet, vet jag! se på ( går in i rummet ) . hon ... det råder jag henne till. K ONJANDER ( följer henne ) .
Sednast församlade Revisorer hafva deremot endast anmält att vid Låne-Kontören i Götheborg och Malmö den för hvartdera Kontoret afsalia Kassa-Kreditiv-fond blifvit fördelad på fyra särskilda förfallotider under året, i ungefärligen lika stora delar, men att vid Banko-Diskont-Verket någon så beskaffad jemnare fördelning icke kunnat åstadkommas, oansedt Fullmäktige» tillåtit att äfven under år 1853 Krediliv-afgiften må lämpas efter tiden för Kreditivens begagnande. Jemte tillkännagifvande dels att nämnde fond numera är vid sistbemälde Verk sålunda fördelad att till betalning förfalla: första terminen 129,200: andra d:o 86,400: tredje d:o 106,400: fjerde d:o .. 678,000: 1,000,000: Banko-Utskottets Berättelse. 15 samt dels att Fullmäktige, till Åstadkommande af en jemnare fördelning å de särskilda terminerna, jemväl för år 1854 medgifvit att Kreditiv-afgiften må på enahanda sätt som de föregående åren beräknas; har Utskottet skolat förklara att, ehuru, enligt'Utskottets öfvertygelse, det afsedda ändamålet bordt kunna uppnås lika snart vid Banko-DiskontVerket, som vid Låne-Koutoren, Utskottet likväl anser det icke vara ändamålsenligt att taga denna fråga i närmare bepröfvande förr än i samband med Kreditiv-fondens reglering till nästa Riksdag; hvadan något vidare yttrande i detta hänseende icke torde erfordras. §. 29. (1853 års Rev.-Ber. §. 79 och Fullm. Ber. §. 22.)
Till förekommande af denna skada finnes, mig veterligen, icke något annat stadgadt, än hvad Lagen i 11 kap. 4 § B.B:n innehåller, att då kjäle är ur jorden, skola svin ringade vara, derå upsigten anbefallts Brofogdarne, hvilka för detta ändamål fått makt att taga upp eller märka oringade svin, dem egaren sedermera skall återlösa med 2 mark eller 8 sk. b:ko för hvartdera. Sorn delta stadgande visat sig otillräckligt, helst, sedan Brofogdar för länge sedan upliört att finnas, icke någon är, som har sig ålagd upsigten i förenämnde hänseende, hvilken skäligen icke kan anbefallas eller utföras af Länsmän eller Fjerdingsman, hafva inom det 46 Ben 22 Beeember c. m. län, i hvars styrelse jag deltager, åtskilliga församlingar sökt medel emot olägenheten uti öfverenskommelser om vilens utsättande för oringade svins utsläppande vid vägärne, hvilka vitén, då de hos K. Beflude anmälts till fastställelse, likväl ansetts icke kunna stadfästas, enär Lagen redan innehåller äfventyr för nämnde fall, ehuru icke tillfyllestgörande, och K. Beflude i allmänhet icke eger utsätta vilen, då äfventyr finnes i Lag bestämdt. Jag får derföre vördsamt föreslå, alt genom författning åtgärd måtte vidtagas till förekommande af skada lili ifrågavande hänseende. Tilläfventyrs kan detta ändamål upnås derigenom alt högre böter, än de i ofvanberörde Lagrum utsatta, stadgas för den, hvilkens svinkreatur, under det kjäle är ur jorden, träffas oringadt vid allmän väg, kanske till och med, om det så träffas utom egarens eller samfällighets hägnad, genom hvilken utsträckning i 4 § 11 kap. B.B:n kunde upliäfvas. Dessa höler torde böra utsättas högst till En R.dr 32 sk. b:ko för hvarje kreatur, ehvad det är större eller mindre, samt enhvar ega att härom anställa åtal, om icke egaren godvilligt erlägger böterna, hvilket torde böra blifva den kärandes ensak.
Lx krotocoilo. !^> kk, keterlon. 86 Den z Jannarii.' Utdrag as Protokollet, hållet i Borgare Sländecs Plenum nid Riksdagen i Stockholm ven iz Dcccmber ^09. SD. Uti crr denna dag ankommit Prokocolls Utdrag os den l2 dennes, hade Hederwärda Bonde-Ständer bcgärdt de Re p crlwe Meb,StandenS utlakande, i anledning deraf, att rvid yppad fräga om des; underskrift a den We! - Ack, som innefattar Riksens Htglosi. Ständers Beslut angående Hans Kongl. Höghets Prints ukwäljande lil! Swea NikeS Kron-Prints, Bonde, Ståndet i anseende kill det uttryck, som uti samma Wai Act befi,nies , att Riket skal! siyras efter Rege, rings,Formens af den 6 Junit 1^09 bokstafliga söre, skrift, som ock, med hamrad anledning af Högloft. Ridderskaptts och Adelns ProtocollS Utdrag af den 27 och 28 Junti, ytterligare såsom ett kraftigt wilkor för Bonde-StandetS förbehåll, med åberopande af de anmärkningar emot Regerings - Formens 114 §. och wiste andre delar, hwilka a Bonde - Ståndets sida qjsrde äro, reftrrverat deras oföränderliga mening och beslut, att ofwannämde uttryck icke pa något sätt ma anses slgga Bonde Ståndet i wägen för Dess pastaen, de att fa iftagawarande anmärkningar behörigen afgjorde, ocks akt detta mätte i Riksdags,Beslutet för, meligen warda intager. Borgar? Ständek fant för sin del att hwad He, berwarda Bonde - Ständek wid Regerings - Formen innan dest antagande anmärkt desto häldre, enligt Bonds, Ståndets förbehåll, böra i behörig ordning pröfwas ecb afgöras, samt uti Riksdags-Beslutet in, tagas, forn sädant instämmer med Regerings, Formens - Den z Jarmar» §7 mens egen allmänna föreskrift, och Högloft.
Hrr Elektorers listor vid val af 2 ledamöter uti Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t efter N:o 394 Erih. Nordenskjöld, fullm. Hr Nordenfelt, Enar, och N:o 2,010 Hr af Geijerstam, Olof, en Suppleant uti Bevilln.Utsk:t efter N:o 1,233 Hr von Strokirch, Johan Paul Fredrik Otto, samt en Suppleant i BankoUtsk:t efter N:o 2,036 Hr von Stapelmohr, fullm. Hr Flach, Johan Fredrik Philip; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamöter i Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: N:o 99, Gr. Wrangel, fullm. Hr Nordenfelt, Enar; och N:o 2,039, Hr von Troil, Samuel Gustaf. Suppleant i BevillningsUtskottet: N:o 2,231, Hr af Burén, fullm. Hr von Krusenstjerna, Edvard Wilhelm; Suppleant i BankoUtskottet: N:o 1,662, Hr Nordenfelt, Leonhard Magnus Anmäldes och bordlädes: Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts Betänk. N:o 4, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning; samt liiddarh.Utsk:ts Utlåt. N:o 12, med hemställan om anslående af en lifstidsränta fit Frih. Carl Steffan Bennet. Uplästes och godkändes Exped Utsk-.ts nedannärande förslag till R. St:rs underd. skrivelser till K. M., nemi.
Den första mer dyrbara planen för denna hamnanläggning upgick till en kostnad af 43,063 rdr rmt. Jemlikt ett, efter något förminskad plan, upgjordt förslag, upgår samma kostnad till endast 24,616 rdr rmt. Af sistnämnde summa är nu ett understöd, stort 16,000 rdr, hegardt; och K. M:t har, uti dess vid innevide riksdag aflåtna Nåd. Propos. om Statsverkets tillstånd och behof, tillstyrkt, att R. St. måtte för omförmälde arbetsföretag anvisa nämnde summa, deraf hälften utan återbetalnings-skyldighet och hälften såsom lån. Oberäknat den omständighet, att detta lilla samhälle, som redan måst vidkännas ganska stora utgifter för allmänna arbetslöretag, är i verkligt behof af understöd för detta arbete, tillåter jag mig fästa upmiirksamhet vid det förhållande, att vid denna kust i allmänhet goda hamnar saknas, äfvensom att den nuv:de hamnen vid Amål är så liten, att den vid storm icke kan rymma de fartyg, som derstädes vilja inlöpa. Det torde i öfrigt vara kändt, att StatsUtskit icke städse vid denna riksdag följt grundsatsen, att till allmänna arbeten endast lemna anslag med äterbefcalningsskyldighet. Man behöfver i detta utlåtande icke gå längre tillbaka än till 12:te punkten, der Utsk:t tillstyrkt, att R. St:r, för utförande af en brobyggnad öfver Umeå eif, måtte till K. M:ts disposition anvisa ett statsbidrag af 82,500 rdr rmt, att utgå med 27,500 rdr såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet, samt 5 5,000 rdr i egenskap af lån. Med hänsigt härtill och då Norrland redan tillförene erhållit betydliga anslag, men den ifrågavrde trakten, mig veterligen, inga, så ock då denna fråga vid 2:ne föreg:de riksdagar blifvit väckt, men icke då lyckats vinna bifall, enär K. M:t icke aflåtit Nåd. Propos. i ämnet, tror jag mig nu, dä denna begäran blifvit till R. St. af K.
Domstol kunna tilltalas för deras innehåll Se Bihandel., 3 Samlingen, sid. 149» Ridd* och Adelns Protocol! d. 28 Junii e. tn. p. 725; d. >2 Julii f. rn. p. 637, samt d. l4 Julii f. sn. p. 680 och 681. Preste-Ståndets D:o B. 4- p104. (Tillägg vid slutet). Öfver delina anni ä 1 a n ni å S ö k a 11 - <ien genast ochkostnadsfritt undfå ett tj t cl r a g a f II 0 f-C a 11- Bih, till R. S. Pr. 1828, 182g, 3'.eije Saini, ii 2 alra Haft. dermera inför laglig Domstol kunna tilltalas för deras innehåll 82 Bil. till Constitutions Vttk. Betänk. N:o 3. oeller s-E xpeditionens Diarium; Börand. es, tillstånds-bevis eller motiveradt afsiag icke varder utfå rdadt för utgifvare i Hufvudstaden inom Fjorton och i Orterna inom Trettio dagar från anmälningsdagen , Sökanden uti HofCanc eli ers - Expeditionen förete Diar ii-Utdraget, och 0 v ä g e r 1 i g e 11, ä f v e n 1 e d e s ko st n ad s - fritt, erhålla p åskrift deromrH varefter en sådan ant e c k n i n g å n ä m n - da u t dr a g skal I gälla, i bevisets ställe, till full kraft och verkan. Om * tillstånds-be viset, eller, i annat fall, Diarii-Utdraget icke begagnas inom Sevra å n a d e r, hv a r Bil. tili Constitutions Utsk. Betänk.
För min del skulle jag tro, att det ej är suspensions-straffet, ulan den gerning, hvarföre det ådömes, som nedsätter Embetsmannens anseende, derest denna följd för honom inträffar; men otaliga exempel från den förflutna tiden torde kunna framvisas, då någon sådan påföljd icke ägt rum, utan detta straff tvärtom visat sig både ändamålsenligt och verksamt, såsom t. ex. då Kronofogde dröjt utöfver tiden att redovisa för uppbörd; hvar Bih. till R. St. Hor till Lag-Utskottets Betänkande, N\o g3. förutan detsamma, användt såsom äfventyr att förmå försumlig Tjensteman till sina skyldigheters fullgörande, verkat både hastigare och fullständigare än penninge-viten. — Jag tillstyrker suspensions-straffets bibehållande. Beträffande slutligen i allmänhet det så kallade latituds-systemet vid straffmätningen, åberopar jag hufvudsakligen den förträffligt skrifna reservation, som Herr Kammar-Rådet Theorell till Lagberedningens Protocoll af"gifvit ^se de tryckta reservationerne pag. 78 och följande).” af Herr Cederstråhle: ”Uti det omdöme om vår nu gällande broltmåls-lag och stiftarne deraf, som i Utskottets Betänkande förekommer, vill jag icke instämma. Om denna lag icke låter lämpa sig till de mera filantropiska idéer, som, i afseende å brottslingars bestraffning och behandling i öfrigt, under sednare tider blifvit med förkärlek omfattade, kan dock icke förnekas, att samma lag, då den antogs, var vida mildare än andra länders samtidigt dermed stiftade lagar, och den längre tid, den fortfarit att tillämpas, torde vittna derom, att den icke varit så barbarisk och olämplig, som man nu sy ees vilja påstå. Bland de många fel som tillvitas densamma är äfven, att den icke skulle vara verksam till förekommande af brott, utan snarare hafva bidragit till den i sednare tider så allmänt öfverklagade tillväxten af brottens antal. Det torde förtjena att undersöka, huruvida icke denna klagan är öfverdrifven.
Efter en sådan tryckning, vore det icke något hinder, att hvem som hellst iinge framställa anmärkningar emot Dm 25 Maji. 163 Berättelserna Jag tror, att någon sådan granskning af Allmänheten , som föregår Riksens Ständers pröfning, icke bör äga rum; och af detta , liksom af flera andra, af föregående Talare upprepade skäl , tillstyrker jag afslag af Betänkandet. Herr Pahlman , Otto Fredric: Det, som förmodligen föranledt Herr Settervall att framställa ifrågavarande Motion, har varit den hänJ delse, att under Revisorernes sista sammanträde, korrt före Riksdagens början, en Person skrifteligen anmäPe sig att utfå till tryckning Revisorernes Protocoller, angående Malmö Discont, Föreskrifterne, huruvida sådant borde tillåtas eller icke, ansågos då icke vara alldeles klart uttryckte» Då å ena sidan det finnes stadgadt, att Revisorernes Berättelser böra förseglade aflemnas, för att af Riksens Stan. der vid deras nästa sammankomst granskas; så medgifver å andra sidan TryckfrihetsFörordningen friheten af en i allmänhet obehindrad tryckning af Publique Verks och Autoriteters Handlingar. Revisorerne ansågo sig vara de i berörde Förordning nämnde Vederbörande, hvilka i afseende på tryckning af Handlingarne rörande Bancooch RiksgäldsVerken, äga rätt att dertill meddela tillåtelse, äfvensom att då något undantag i vissa fall ansågs böra äga rum, en begärd tryckning alslå, hvilket vid olvannämnde händelse inträffade. Till undanrödjande af en sådan Collision, har säkerligen denna Motion blifvit framställd. 264 Den 25 Maji. Den anmärkning, som blifvit gjord mot stridigheten af det tillstyrkande, som finnes i Betankandet, att Berättelserna skola på en och samma gång förseglas, oc h t i 1:ika genom tryckning göras allmänna, medgifver jag kan fordra en närmare förklaring, och jag förenar in ig derföre med de värde Ledamöter, hvilka begärt återremiss af Betänkandei.
Ehuru jag insåg att detta steg, både för ifrån mig och till svarta taflan och började Danmark kämpade emellertid sin ädla. henne själf och för professorn, vore det klosjälf på den samma transponera W:s kompostrid och förlorade fot för fot af fädernekaste hon kunde göra, föreställde jag henne sition. Allt som oftast lade han ned kritjorden. Visserligen hade dess flotta några dock, huru föga kamratlikt det vore att biten för att intressant och sakrikt resonframgångar och tillkämpade sig segern vid gifva mig ensam till pris åt det säkra nenera med W. angående hans läroämne. Jag glömde min oro, den var som bortHelgoland, men med stormningen af den derlaget. Men på alla mina öfvertalningssista Dybbölskansen var Slesvig förloradt försök fick jag af henne blott uppmaning blåst; handen blef allt säkrare, noterna allt att göra som hon och hålla mig hemma, mera afrundade — det var som hade en för alltid. 296 IDUN 1897 god genius — kanske musikens — sänkt han fram och blef stående framför sitt bord. gossen ». Den sonora, sköna stämman dallsig ned i vårt tarfliga lektionsrum, och jag Vi undrade storligen, hvad som komma rade af inre rörelse, men snart blef den kände att en stor ande var i min närhet. skulle. Slutligen kom det! » Mina barn » — fastare och fick sitt fulla djup och sin hela, Minuterna ilade bort — det var som hade började han — » jag får meddela eder, att rena klang och prinsen lyssnade stilla, tills jag velat hålla tiden tillbaka, men nu var uppvisningen nästkommande fredag komden sista strofen ljöd: mitt lilla arbete färdigt och professorn gemer att öfvervaras af prins Oscar, hertig » Då suckar det så tungt uti skogen! » nomläste det och öfverräckte det åt hertigen. af Östergötland, som gifvit tillkänna sin Prins Oscar höjde hufvudet och det låg Han genomögnade detsamma, sade » bra! » önskan att se och höra, hvilka framsteg ett tårskimmer öfver blicken. Han vinkade och satte det på notställaren. Men i ett årets elever gjort. På samma gång som hastigt den unga eleven till sig och berömnu kom all min fruktan tillbaka.
Direktionen äfven böra nämna, att den år 1855 på Riddarhus-kassans bekostnad slagna medaljen öfver Landtmarskalken vid den då nyss slutade riksdagen Herr Grefve Henning Ludvig Hugo Hamilton, hvilken medalj var af samma storlek sorn1 Svenska Akademiens stora och med 26 dukaters vigt för guldexemplaren, samt hvaraf präglades 2.ne exemplar 19 i guld, för att öfverlemnas det ena till Hans Majit Konungen och det andra till Herr Grefve Hamilton, samt för öfrigt i silfver 15 och i bronz 150 exemplar slogos, för Riddarhus-kassan medförde en kostnad af 801 R:dr 27 sk. 11 rist Biko, deraf 210 Ridr 14 sk. samma mynt blifvit nämnde kassa godtgjorde genom 13 silfveroch 141 bronz-medaljers försäljning, och återstå nu af denna medalj, sedan myntkabinetten i Upsala och Lund kostnadsfritt erhållit hvart sitt exemplar i silfver af denna medalj, oförsålde endast 9 exemplar i bronz. § 18. Slutligen får Direktionen anmäla att, vid anställd inventering i ett å Riddarhusets vind beläget rum, der en massa äldre, till största delen tryckta, oinbundua och inkompletta Riksdags-handlingar varit förvarade, nyligen blifvit påträffadt ett konvolut, försegladt med åtskilliga sigiller och försedt med följande påskrift: »Här äro inneslutne Riksens Ständers Herrar Banko-Deputerades secrete relationer från år 1698 till och med 1772, hvilka intet blifva öpnade utan i Bariquen af Höglofi. Ridderskapet och Adeln». Jemte denna anmälan och då snart nog den tidpunkt inträffar, hvarförinnan, euligt Tryckfrihets-förordningen, de äldste under försegling å Riddarhuset förvarade Hemliga Utskottets protokoller och handlingar, icke kunna, utan Regeringens tillstånd utgifvas eller utbekommas, anhåller Riddarhus-Direktionen att det Höglofi. Ståndet måtte taga i öfvervägande om och hvad åtgärd i afseeude på berörde konvolut och Utskotts-protokoll samt handlingar må böra vidtagas.