Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfverståthållareembetet uppdragna myndighet skulle blifva fullkomligt kraftlös, om icke dermed vore förenad rättighet att i förekommande läll, och så vida intrång icke gjordes i Kongl. Maj:ts lagstiftningsrätt, meddela förbud emot handlingar, sorn kunde föranleda oordningar, saint utfärda föreskrifter om viikoren för sådana företag, som stöde under polismaktens uppsigt, äfvensom att stadga vitén för öfverträdelse af nämnde förbud och föreskrifter. Öfverståthållareembetet ansåge det vara gifvet, att till de polisåtgärder, som enligt Instruktionen vore åt nämnde embete uppdragna, äfven måste hänföras utfärdande af stadganden i sådana ämnen, sorn de, hvilka nu vore i fråga2); att hvad de i den i fråga ') Om denna sats är grundad, sä är dock dermed ingenting annat sagdt, än att någon makt i staten bör kunna stifta polislagar; och om polismyndigheten anses höra utöfva denna lagstiftningsmakt; så uppkommer ännu icke derigenom någon stridighet med hvad jag yttrat, då jag uttryckligen förklarat mig icke vara befogad att påstå, det allmänna lagstiftningens område här vore för nära trädt. Men att Öfverståthållareembetet är den högsta eller rätta i ämnet lagstiftande polismakten, vill icke häraf följa; och endast derom är likväl här fråga. ’) Så vida nemligen rätta tolkningen af ett obestämdt uppdrag är, att det utsträckcs efter behag. Tj onek - varande kungörelsen omförmälta särskilda företag vidkomme, någon allmän föreskrift om hvad de, som ville inom hufvudstaden anställa offentliga lustbarheter och andra allmänna tillställningar, hade att för lilstånds vinnande iakttaga, tillförene icke funnits meddelad, utom hvad anginge utländske skådespelare, lindansare, taskspelare, konstridare med flera dylika personer, i afseende å hvilka genom Kongl. Cirkulärbrefvet tiil Konungens samtlige Befallningshafvande den 16
Vidkommande åter dels den 3:dje puncten, hafva väl Borgare-och Bonde-Stånden gillat den derom under N:o l uppställda voterings-proposition, Preste-Ståndet deremot ansett densamma, på grund af dess beslut, angående behandlingen af föi buds-frågorna, böra ogillas, och vid hvad trenne Stånd beslutat, böra förblifva; men som det Riks-Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln, hvars skiljaktiga mening föranledt propositionens uppställande, samma skiljaktighet frånträdt, så kommer redan derigenom voteringen PJ:o x att förfalla, och Rikets Ständers beslut i denna del blifva: ''att sådana hittills förbjudne varor, hvilka nu kunna ”blifva till ineller utförsel medgifne, icke må få till Riket O 7 ”införas eller från Riket utföras förr an från och med den ”1 Januari 1S4 3 dels den 6:te puncten; så och då den till Borgare-Ståndet härvid gjorda inbjudning blifvit antagen, förfaller voterings-propositionen N:o 2, och Rikets Ständer anses hafva beslutat: ”att de lullumgälder, som blifvit erlag”de för varor, hvilka inkommit för de Kongl, personernas ’’egen räkning eller för de utländska beskickningarnes, må, , ”i händelse anmälan derom göres, i behörig ordning re”stilueras. ’’ Genom af de serskilda Stånden, hvar för sig, dessutom antagne inbjudniögar, komma ytterligare följande voterings-propositioner att förfalla, nemligen de under N:ris 3, 8, 12, 13, 14, 16, 17, (och första alternativet i 18), 1 9, 20, 24, 26, 27, 3a, 33, 35, 36, 3g, 41. (och senare alternativet i 47^* 5i, 53, 58, 62, 65, 66, 69, 70, 78, 79, 8i, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 98, 94, Bevillnings-UtslcoUét» Utlåtande, N:o 48. 3 96, 97, 98, 99, roo, 101, 102, io3, 104, io5, 106, 109, 111, 115, (och första alternativet i 116), 1 24, 1 25, 126, 14 1. >42» 14^> (och 2:dra alter nativet i I.4.Q, 148, 1^9, '60, 166, 167, 180, 181, 182, 189, 193, 196, 197, 199,
Ständers uppmärksamhet blifvit fästad, så väl å de förändrade förhållanden, hvilka genom den stadgade förhöjningen i skjutslegan uppstått, som å de deraf Bi/i. till H. St. N:o 245- föranledda större kostnader, hvilka icke allenast staten, i följd af för dess räkning skeende resor, utan ock de enskilde, som af statens embetsoch tjenstemän nödgades anlita biträde, komma att vidkännas, förnyade uti skrifvelse den t April 1848 Rikets Ständer deras förut gjorde underdåniga begäran om sådane förändringar i 1827 års Rese-reglemente, som af omständigheterna påkallades; att emellertid statsverket fått vidkännas betydliga förluster, emedan de till reseoch traktaments-kostnader uppförde förslags-anslag, tillsammans 22,000 r:dr, blifvit öfverskjuta: år 1846 med 29,065: 29. 5. „ 1847 „ 36,622: 6. 11. och „ 1848 „ 29,245: 35. 8. eller tillhopa 94,933 r:dr 24 sk., uti hvilken beräkning icke inginge kostna derne för General-Tull-, Postoch Fång-Direktörernes jemte underlydandes resor; och slutligen att frågan om Rese-reglementets ändring vore på Kongl. Maj:ts pröfning beroende.
Prat. 1840 och 1841. 4 Sami. 1 Jfd. 3 Band. 41 Häftet. 2 IO Stats-Ulskottels Memorial, IV:o 566. b~) att, efter nuvarande Jnstitiae-Ombudsmans afgång, skall lönen för detta embete utgå med lika belopp, sorn den Jusiitias-Canzleren uti nu gällande Stat tillerkände ordinarie löne-inkomst; men derest den till Ju'st i tise-Om budsman utsedde person förut innebar tjenst på Rikets Stat, eger han att, jemte bibehållandet af den dermed förenade aflöning, härutöfver endast uppbära så stort belopp, som, till fyllnad i den för Juslitiae-Ombudsmans-embelet bestämda lön, möjligen erfordras; hvaremot till den person, hvilken utses att Justitice-Ombudsmanuens förut innehafvande tjenst förrätta, skall af Riksgälds-Contoiret ulin talas ett arfvode, som, i fall Justi tias-Orn budsmannen är Ledamot uli Coliegialt embetsverk med flera a flejningsgrader, bör motsvara hälften af lägsta Ledamots-lönen, men eljest halfva beloppet af den tjensten åtföljande ordinarie lön. Till resepennihgar samt skrifmaterialier och öfriga expencer, eger Justitite-Ombudsmannen att, emot afgifvande redovisning, af RiksgäldsContoiret förskottsvis utbekomma de för dessa ändamål uti 1810 urs Stat upptagna lörslags-summor. §■ 3- Det, vid sista Riksdag, beviljade arfvode för den person, som, under den lid, Ilof-Rätts-Rådet C. L. Landin förvaltar Juslitiae-Omhudsmansembetet, är förordnad alt, i hans ställe, t jenstgöra såsom Ledamot i Kongl. Svea Hof-Rätt, skall qvartalsvis af Riksgälds-Contoiret utbetalas, efter ett till Sexhundra Riksdaler årligen ökadt belopp, (ör tiden från och med Juni månad sistlidet år till samma års slut, samt med Sjuhundrafemtio
»Ja, det vet jag väl – det vet jag väl», fortsatte hon ännu ifrigare, »men det sista, hvad var det?» »Det var marschen ur Tannhäuser. Var den icke vacker?» »Nej, det kan jag icke säga. Den är konstlad och intetsägande. Jag tycker dessutom icke om Wagners musik.» Han betraktade henne småleende. Hon föreföll honom så komisk, då hon fälde sådana der omdömen. Hon yttrade sig med denna naiva tvärsäkerhet, hvarmed musikaliskt obildade personer ibland ge sig in på de ömtåligaste musikaliska ämnen. »Ja, det är en smak som du delar med många», svarade han fogligt, »hvad mig beträffar, är jag visst icke någon Wagnerdyrkare ...» Hans vänliga och uppmärksamma svar behagade henne. Det lilla ansigtet klarnade mer och mer, och läpparne logo. De kommo så småningom ifrån samtalet om musiken och började i stället att småprata hit och dit om saker, som roade henne, om teatrar och umgängesvänner, om kärlek och romaner. Hon var förtjusande der hon satt, med lampskenet öfver sitt ljusa hår, tillbakalutad i stolen och skalande äpplen med sina små juvelprydda händer. Hon var liten och späd och mjuk som en kattunge. Hennes kinder hade en skär, litet oroligt flammande färg och ögonen en ovanlig glans. Allra sötast var hon då hon skrattade; såg hon allvarlig ut, fick hon lätt ett drag af trumpenhet, som missklädde henne. Men djupast in i hennes ögon, så djupt, att de flesta icke märkte det, brann en het glöd, och då den någon gång bröt fram och spred sig öfver ansigtet, såg hon vild och elak ut. Han var lång och smärt, med strängt regelbunden profil. Han hade ett djupt veck mellan ögonbrynen, och blicken var allvarlig, nästan dyster; men mun och haka voro vekt och qvinligt tecknade. Allt som aftonen fortgick, försvann det moln, som nyss betäckte den unga fruns ansigte. Hon blef glad och pratsam, satte sig i sin mans knä och koketterade med sina vackra ögon.
Herr Tham, Wolrath: Förliden gårdag biföll Ridderskapet och Adeln inbjudning D c ii 9 M a r $ f. m. ' '9 till de öfrige 3:ne Stånden, ;ilt frångå sine beslut i en fråga, sorn de enhälligt afgjort. Det skulle nu således vara en inconsequenée att afslå en inbjudning i en sak, som icke alla Stånden ännu afgjort, och der 2:ne Stånd fattat olika beslut. Jag anhåller derföre om bifall till den ifrågavarande inbjudningen. Hans Excellcnce Herr Grefven och LctndtMarskalken frarnstälde proposition till instämmande uti Herr Crusenstolpes hemställan. Ropades starka Ja, blandade med Nej. Grefve Frölich, David: I händelse denna fråga ånyo skulle föranleda till en längre discussion, och möjligen votering, så tror jag icke delta vara rätta Ögonblicket dertill, emedan vi hafva så många vigtigare mål att afgöra; hvarföre jag förenar mig med Herr Rosenqvist, att begära frågan ytterligare på bordet. Herr Grefven och LandtMarskalken har visserligen uppläst en § ur Grundlagen, nemligen den 4f)de,.som säger, att hvarje allmän fråga skall, sedan den en gång blifvit bordlagd, andra gången remitteras. Jag tror dock icke alt detta kan anses såsom en allmän fråga, hvilken skall till Utskott remitteras, och således att denna § icke är tillämplig vid detta tillfälle. I går förklarade Herr Grefven och LandtMarskalken dessutom, att det skulle bero på 120 Den 9 Mars f. m. några få Ledamöter att, mot Ståndets vilja, andra gången bordlägga en fråga. Yid sådant förhållande förenar jag mig med Herr Rosenqvist, att saken må få ytterligare hvila, och vi få öfvergå till andra ämnen. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag hemställer, om det går an att ytterligare uppskjuta en fråga, hvari discussion ägt rum och proposition blifvit framsläld.
Ehuru den ej mindre af Handels-Societeter och Handtverks-Embeten, än af Fabriksoch Manufactur-Idkare härstädes, på sätt ofvan är omnämndt, framställda ofördelaktiga skildring af deras näringars tillstånd synes för vissa yrken vara något öfverdrifven, har Öfver-Ståthållare-Embetet dock icke anledning alt på det bela betvifla riktigheten af uppgifterne om tilltagande förlägenhet och otillräcklig arbetsförtjenst inom närings-classerna; hvartill orsakerna väl till betydlig del torde vara de, som af näringsidkarne blifvit antydde, men äfven i någon mohn sådana, som genom idkarnes egen drift, omtanka och sparsamhet skulle kunna afhjelpas. 22 4:o PoiiMe I denna Afdelning af förevarande Berättelse liar Öfver-Slålhållare-Embelet, enligt formulärerne, att först omnämna de uti Hufvudstaden befintliga allmänna anstalter till sedlighetens och ordningens bibehållande.
Ur A. O. Wall en-bergs lif och lefnad lemnas en del lifligt skildrade minnen, belysande mannens karaktär och på grund af hans betydelse för vårt bankväsende erbjudande äfven ett vidsträcktare intresse än det biografiska. » Milliardregnet » är ett försök att populärt förklara verkan af den väldiga krigsskadeersättning Preussen efter sista kriget utpressade af Frankrike. I politiskt afseende är af största intresse en studie, kallad » Posseministéren, dess program ooh politiska betydelse för Sverige ». Man finner deraf att Posseministären icke är det ideal, för hvil-ket Marcellus svärmar, och att landtmannapartiet icke heller har att hos honom påräkna synnerlig nåd. Att ingen mera än grefve Posse sjelf kallades från landt-mannapartiets led in i denna ministér betecknar Marcellus som ett fattigdomBbevis för partiet. Han har måhända deri rätt, mendet är onekligen nägot elakt mot det na herskande tull partiet, om man erinrar sig de svåra födslovåndor dess ministér haft, våndor så stora, att den måst nöja sig med en hel del frihandela-barlast ooh att till och med ett statsrådsembete påstås hafva erbjudits åt en bland de minst presentabla af f. d. medlemmarne af landtmannapartiet — Liss Olof Larsson. Det är på det hela taget det lustigaste med ifrågavarande studie, att den erbjuder så många egendomliga jemförelsepunkter med de nuvarande förhållandena. Angående tillsättningen af de komitéer som skulle förmedla lösningen af skatteoch härord-ningsfrågorna klandrar Marcellus, att msgoriteten inom dessa komitéer tilldelades anhängare af regeringens program. Han finner en dylik politik äfven oklok. » I sjelfva verket kan man, om man ser på partiernas sammansättning, ifrågasätta, huruvida grefve Posse här handlade med sin vanliga klokhet. Det borde hafva varit af vida mindre vigt att fä landtmannapartiet så talrikt re-presenteradt, som det nu blef, då man ju redan förut visste detta partis ställning till denna fråga.
;jv ,/ -J jj :* ^ Jj» 362,407: 19. 494,944; 44. 106,985: 71. 7,840,931: 19. — 30 — Transport: 7,757,970: 54. ning af Booch Gallerå-sjöarne i Elfkarleby socken af Örbyhus härad, emot återbetalning af 5 procent årligen, hvarvid räntan beräknas till 3 procent 3,607: 85. för upprensningen af vattendraget genom Mösa, Råd och Hesslinge sjöar till Ekavik vid Mälaren, för beredande af aflopp för vattnet i träsket Blackfjerden inom Lillkyrka och Löths socknar, å 6,000 R:dr; återbetalas jemte kronoutskylderna 5,393: 2. » sänkningen af Granebergs och Hallarby sjöar uti Litslena socken, å 6,000 R:dr; dito dito 5,699: 69. till Kamitoarjunkaren J. v. Engeström och Possessionaten J. F.
Jag kan ej finna, att man utan * våda kan frångå denna grundsats; ty öm man stod i ansvar för låg debitering, men vöre ulan ansvar för den höga, skulle hvarje debiterande påföra det högsta möjliga och derigenom åstadkomma för de skattskyldiga mera besvär och förluster, än dem man veiat Undvika; Jag får tillstyrka bifall å Utsk:s utlåt:de. Gr. Cronhjelm: I afseende på elen reciprocitet, som den siste talaren velat finna i dessa frågor, bör den ej så 7 II. 2 D * n ts Maj f. m. benämnas, om förordn. skulle så tillämpas, som lian tror. Jag hemställer till de Hrr Landsliöfdingar, hvilka äro här, om de haft att communicera några anmärkningar öfver för hög debitering. Har den skattskyldige blifvit för högt debiterad och betalt beloppet, så får han det icke åter. Är debiteringen för låg, bör han ock sedan slippa ersätta skillnaden, emedan det är tjenstemannen, som felat. Är den enskilde för högt debiterad, får han alltid sjelf' söka att vinna rättelse. Visserligen finnes en prescriptionstid, inom hvilken reservationskraf skall göras. Sedan det blifvit gjordt, äga revisorerna att utfärda anmärkning, när tid och tillfälle det medgifva. Således kan, genom en felaktig debitering, den skattdragande, som betalt sina utskylder, komma att betala ytterligare skatt för samma år, flera Ar efter. Hr Sandelhjelm: I anledn. af hvad den siste talaren anmärkt, som skulle icke skyldigheter och rättigheter emellan Kronan och den skattskyldige vara reciproka, får jag erinra, att de likväl äro det, så vidt bevillmsförordn. medgifver; men de sista hevi limsförordningarna hafva icke tillåtit Kammarrätten att göra anmärkningar på hvad som är för högt debiteradt, emedan det är den enskildes skyldighet att sjelf bevaka sin rätt. Detta medgifver jag har sina svårigheter i fråga om de fattigare; också sker det ej så ofta, sorn det borde ske. Jag skulle derföre önska, att anmärkning äfven skulle göras, när det skett den skattskyldige för nära. Clefve detta förhållandet, så vore rättigheterna reciproka.
Väl har jag hört nämnas, att det skulle ligga en tröst derut i, alt dödsfall inträffa elter konstens reglor, men jag har aldrig hört lalas om fördelen deraf, att de inträffa för konseqvensens skull. Hå man är i tillfälle att dagligen se, huru illa de sjuka kreaturen behandlas, måste man högeligen önska, att åtgärder tili förekommande häraf med det snaraste vidtagas. Man har nyligen med mycken ifver påyrkat skydd för våra ladugårdar. Enligt min tanke bereder man dem ett vida bättre skydd genom åtgärders vidtagande för ett bättre vårdande af kreaturen, än genom att sätta tull på ladugårdsprodukter. Jag anhåller om bifall till Bonde-St:ts inbjudning. Frih. Alströmer, Oscar: Ehuru jag anser, att Stats-Utsk:t icke saknat skäl för sitt afstyrkande af ifrågavarande motion, vill jag dock icke motsätta mig det begärdaanslaget, utan lorenar mig med Hr Huss uti anhållan om bifall till motionärens framställning, dock med vilkor att ifrågavarande anslag bestämmes icke som lön, utan som arvode, och således på extra stat uppföres. Hr von Francken, Georg Wolfgang: l)e liesta talare, hvilka yttrat sig för bifall till Utsk:ts förslag, hafva grundat sitt yrkande på olämpligheten att bifalla motionärens framställning, då frågan för närvarande vore beroende på K. Mits pröfning. Enligt mili tanka är dock detta skäl ingalunda giltigt, ty nålman genom ett bifall till motionen kan bidraga till att lindra regeringens besvär i och för utredande af frågan, anser jag allt skäl vara för handen att göra det. Jag anhåller således om bifall till Bonde-St:ts inbjudning. Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik: Jag vill endast lemna den upplysning, att Borgare-Sbt, hvars behandling uti gårdagens plenum af denna punkt jag öfvcrvar, beviljade det begärda anslaget, men uppförde det på extra stat. Gr. Mörner: Afven om anslaget uppföres på ordinarie stat, tror jag ej, att K.
Så fort sig göra later, utfärdar Konungens Befallningshafvande allmän kungörelse angående anställandet af valen lill ledamöter i Taxerings-kommittéerna och Kommittéernas sammanträden; hvilken kungörelse jemväl bör innehålla bestämda föreskrifter om hvad vederbörande tjenstemän samt de skattskyldige hafva att med hänsigt till meranämnda Kommittéer iakttaga, äfvensom angående samma Kommittéers och dertill utsedde personers åligganden. Sednast å nästa söndag efter den, då denna kungörelse blifvit på vanligt sätt inför församlingen uppläst, utlyses å 82 Förslag lill Bevillnings-Stadgn. landet allmän sockenstämma för omförmälda vals verkställighet inom samma församling. På enahanda sätt för hålles med dessa val i Stockholm; men i öfriga städer ske valen inför Magistraten af de på Sockenstämma röstberättigade och efter samma grund för röst-rältens beräknande, som der är bestämd. § 46. Antalet af hvarje Taxerings-kommittés ledamöter bör vara Nio, då Taxerings-distriktet icke utgöres af mer än en församling. Omfattar åter Taxeringsdislriktet två församlingar, skal! Taxerings-kommitléen bestå af Tio ledamöter, bland hvilka Fem utses af hvardera församlingen; och om tre eller (lera församlingar tillhöra samma Taxerings-distrikt, bör hvarje församling utse i förra fallet Fyra och i det sednare Tre ledamöter i delta distriktets Taxerings-kommilté. Vid samma tillfälle, som ledamölerne i Taxerings-kommiltécn väljas, bör äfven förrättas val af suppleanter, motsvarande minst, en tredjedel af de ordinarie ledamöternes antal. De val, hvarom nu är fråga, må anställas genom dertill utsedde elektorer, i fall de valberältigade anse sådant valsätt böra begagnas. § 47. För alt vara valbar till ledamot i Taxerings-kommilté erfordras att inom Taxerings-distriktet hafva under niistföregångna år utgjort allmän bevillning efter SJ:dra Artikeln; börande åtminstone en af dem, som utses lill ledamöter i Tnxcrings-kommittéeri, hafva erhållit vederbörligt uppdrag att å kommunens vägnar deltaga i samma års Bevillning»-beredning.
Vid de påföljande bondeoroligheterna derstädes har man velat se Rysslands finger med i spelet. I Serbien der konung Milan anslöt sig till Österrike, sökte deremot det ryska partiet stöd bos den ryskfödda drottning Natalia, och ärkebiskop Mikaël höll den ryska fanan högt, enär Rysslands ortodoxa kyrka äfven är Serbiens, och i följd deraf är det serbiska presterskapet för Ryssland en värdefull bundsförvandt. Kejsar Fredrik aftynade alltmera, medan den frätande var-fisteln utvecklade sig från Bergmanns falska kanylgång. » Lerne leideu ohne zu klagen » skref han den 20 apr. vemodigt till sin äldste sou, som redan väntade att snart fä tillträda arfvet. Under maj månad syntes väl någon förbättring inträda, men den var som ljusets sista uppfiämtande, innan det slocknar. Genom den hatade inrikesministern Puttkamers afskedande fick han dock, medan han ännu hade en liten återstod af lifskraft i behåll, gifva ett eklatant uttryck åt sina liberala tänkesätt och syften; dermed ville han först och främst häfda representantvalens frihet, för hvars kringskärande Puttkamer brukat mindre värdiga medel. Genom den fest, som Bismarck höll för sin afskedade frände, erkände han på demonstrativt sätt, att han kände sig solidarisk med denne och giorde hans sak till sin. Af Kejsar Fredrik, hvil-ken nu flyttats till det nybygda slottet Fi iedrichskron vid Pots-dam, hade emellertid det bismarckska » hausmeierthum » intet vidare att befara. Redan i böijan af juni kunde man tydligt förstå, att han ej hade många dagar qvar. På hemvägen från sin rekreationsresa till Spanien, Algier och Italien, besökte konung Oskar II honom och hade med honom ett kort samtal. På konungens fråga, huru kejsaren befann sig, svarade Mackenzie: » Det lönar knapt mödan, att för Er, sire, påpeka, att kejsaren befinner sig i den mest kritiska belägenhet, i hvilken ingen bätt-ring Byneg möjlig ». Den 15 juni på förmiddagen utandades kej-sar Fredrik III sin sista suck.
Under detta andra ar har, i mon af den allt vidare spridda kännedomen om förbundets tillvaro, en större anslutning skett till detsanima, s5 att förbundet nu räknar 1185 medlemmar mot 886 vid årets början. På grund af vunnen erfarenhet har styrelsen till förbundets allmänna årsniöte den 3 december 1886 utarbetat och förelagt förbundet förslag till ändring af atskilliga punkter i förutvarande stadgar, hvilket ändringsförslag blifvit godkändt och antaget. De ändrade paragraferna (88 5, 6, 7, 10 och 11) afse hufvudsakligen tiden för årsmötet, samt styrelsens sammansättning, inviiljande och afgång. Då Fredrika-a rem er-a ör bundet den 3 december 1884 konstituerade sig och enligt då antagna stadgar styrelse valdes för en tid af två år, måste det första årsmötet hållas i december 1886. Men då önskligt ar att afgifvande af styrelseoch i.erisioiisberattelse sammanfaller med h m ö t e t, har tiden för dettas hållande i de reviderade stadgarne bestämts till april-maj, och valdes derför vid 1886 års möte styrelse endast för tiden december 1886 - april-maj 1887. Vid arsmötet 1887 afgår efter lottning halfva antalet af såväl styrelsemedlemmar som. suppleanter, hvarefter vid kommande årsmöten de medlemmar afgå, hvilka längsta tiden tillhört styrelsen. Återval kan dock ske. I sammansättningen af förvaltningsutskottet har, för att .vid alla tillfällen säkerställa utskottets beslutmessighet, den förandring vidtagits, att utom de fem ordinarie medle~nnlarne äfven tre suppleanter ingatt. Val af revisorer sker hädanefter hvarje år. Ändring af eller tillägg till stadgar beslutes endast 5. årsniöte. Den i-iuvaraade styrelsen har följande san~iiiansiittning: Ordförande: Riksantiqvarien H. Hildebrand. Vice ordförande: Fru E. A~ka.rs7; arcZ. Sekreterare: Kassaförvaltare: Fru S. Wltitlock. Doktor C. Nyströnt. Fröken M. Forsell. Fru S. Adlem~arre. Fru K. Bohntait. Hofintendenten A. Börtzell. '
Bet, No 13. <7 dant försummar och emot recepisse å duplett-förteckningen, som genast återställes; och att ytterligare Lands-Contoren författa ett sammandrag öfver sistnämnde förteckningar, med bifogande af alla ifrån Prosterien inkomne förteckningar samt lysningssedlar, och insända dessa handlingar med möjligaste skyndsamhet till Wårt och Rikets Stats-Contor, som remitterar dem till Charta» Sigillalm-Conloret, att upprätta behörig Hufvudbok, hvilken med tillhörande verifieationer slutligen till Wår och Rikets Kammar-Rätts granskningöfverlemnas. 3:0