Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
MODERN. SONEN. På hvem då? Om jag får fråga? På gubben, naturligtvis. 61 MODERN. Hör du, Kerstin, du, du har kommit in i en ljus familj! Ja, om inte jag kände Knut så väl, och om jag inte vetat förut att de här artisterna äro ett särskildt folk, skulle jag verkligen inte kunna säga hvar jag vore hemma emellanåt. Ja, jag är artist, men pappa och mamma är brackor... Du är visst en bracka, du, som aldrig har förtjänt ditt bröd själf och är så gammal. Och inte var din far bracka när han byggde detta huset åt en sådan odåga som du! Nå, man är inte enda sonen för ro skull! Adjö med dig nu, annars får du dina bannor här, och det vill jag inte höra på! Skynda nu! Gubben kommer! Då går jag ut den här vägen. (Går.) Det är då ett förbannadt drag här i huset riktigt korsdrag! Ja, nog kunde svärföräldrarna lämna oss lite mera ro; och så det här med att vi ska gå och äta vid deras bord och inte få ha hushåll... SONHUSTRUN. SONEN. MODERN. SONEN. MODERN (utan ondska). SONEN. SONHUSTRUN. 62 SONEN. Alldeles som när man lägger ut mat åt sparfvarna på fönsterblecket för att man ska få nöjet se på hur de äta Tyst nu! Försök att muntra upp gubben, så att vi slipper morgongrälet! Om jag bara kunde! Och det är inte alltid han är upplagd heller för mitt fina skämt! Tredje scenen. DE FÖRRA. FADERN (in, klädd i hvit väst, svart sammetsjacka och med en ros i knapphålet). KUSINEN (in, går omkring först, börjar sedan damma). Det är kallt på morgonen! Jag kan se det! Hur kan du se det! FADERN (utan alt lyfta af hatten). SONEN. FADERN. SONEN. SONEN. SONHUSTRUN (lyss utåt). Jag ser att du fryser om hufvudet åtminstone! (Fadern föraktlig min.) Så oförskämd du är, Knut! SONHUSTRUN. FADERN.
Ensaksböter: disposition af de vid Police-Karamaren i Stockholm ådörade .. 68, 167^ Excercice-Compagnier, anslag dertill , • 81, 215, 280^ „ Esquadroner „ „ . • • 81, 215, a5o,- 263 Bihang till R. St. Prot. i834 och 1835. 4*fe Sami. 1 'sta A fä. % IO Betis N:r. Expeditions-Secrelerare: angående deras löner 80. Expenser m. m. för Collegierne ibid. „ „ Revision af de vid sista Riksdag beviljade till Garnisons-Sjukhusets och Andra Lif-Gardels Casernbyggnad . a5i. „ beredande af tillgång af det vid sista Riksdag beviljade för Beväringens beklädnad 3o2. F. Fahlu Stads Hospital: Bankens skyldighet att godtgöra Hospitalets fordran i Landshöfdingen Duvalls Sterbhus 4* Falkenberg: låneunderstöd för staden . l63. Famillen, f. d. Kongl.: dess fordrans liqviderarde af Riksgälds-Cont. 89. Farsoter och smittosamma sjukdomars botande: anslag dertill 80^ 1 \ f. Femårs-berättelser, Landshöfdingarnes: tryckning af dervid fogade tabeller 209. Finska Arméens Militairer: understöd för dem 89. Fiscaler, Lands-: aflöning på Stat för dem 80. Fisken: upplåtande och begagnande af dem i Westeroch Norrbotten 148. Fiskerier i Bohuslänska skärgården: angående lån 164. Flottan: anslag för kostnader till dess bemanning . 82, 216, 280. nybyggnader och reparationer, angående . ibid. » skattetjära, angående ibid. „ motion om ökadt anslag med 2000 Rdr årligen . 248, 270. Motala Verkstads begagnande för dess behof ibid.
Ständers Allmänna Besvärsock Ekonomiutskotts ytterligare Utlåtande angående jemkning uti Båtsmansboteringen i Halland, Eesv. och Ekon. Utsk. Eetänkanden. 647 Hä glofl. Ridderskapet och Adeln liar lill Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet återremitterat Utskottets den 25 sistlidne Februari afgifna Betänkande, rörande den af Kongl. Pilaj:t uti Nådig proposition af den 9 December sistlidet är nödig ansedda jemkning uti Båtsmansroteringen i Halland, om hvilket Betänkande Herrar Friherrarne Henning brangel och Corfitz Ludvig Staél von Holstein till Höglofl. Ridderskapets och Adelns Protocoll för den Zj-de i denna månad yttrat, att den af Utskottet föreslagna Rotejemkning väl vore ganska rigtig, men att, i afseende på ordningen för frågans afgörande, deimed borde så tillgå, att Rote-jemkningen först förslagsvis uppgjordes utan alt likväl någon fastställelse derå borde äga rum före nästa Riksdag, då Riksens Höglofl. Ständer, enligt 57 och 80 §§. i Regerings. Formen, tillkomma att granska förslaget. I anledning af dessa anmärkningar, och den deraf föranledda återremiss, får Utskottet förklara, att, då Herrar Friherrarne Vrangel och Staél von Holstein i bufvudsaken gillat Utskottets Betänkande, och det samma redan blifvit af de gne öfriga Respectiva RiksStånden till alla delar bifallet, Utskottet icke kan i samma Betänkande föreslå någon ändring. N:r 109. Fdksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärs - 648 Bcsv. och Ekon. Utsk. Eetänhanden. och EkonojniZJtskotts Betänkande i anleda ning af Riksdagsmannen Jon Göransons Motion, rörande den af Kongl. Majit i "Kinder anbefallda delningen af Ölands Allmännings Marker.
Skymningen breder sig sakta öfver nejden; utifrån åkrarne klingar det hemdragande skördefolkets sång. Hästar och kreatur ansas och fodras ut till natten. Gamle trädgårdsmästaren Eriksson samlar sina redskap samman och knogar hän emot sin hydda i trädgårdens utkant, der parken börjar. FiskarLasse ror hem öfver sjön efter att ha satt ut nät och ståndkrokar. I matsalen på slottet skramlas det med knifvar och tallrikar. Majoren kommer i sakta mak ridande genom alléen. Genom korridoren höras kammarjungfruns steg komma närmare och närmare. Ellen reser sig upp, skjuter rigeln från dörren och går fram till fönstret. »Téet är serveradt.» »Tack.» Hon tänder ett ljus, baddar ögon och kinder med en fuktad handduk, slätar ut sin klädning med händerna, kastar en sista mönstrande blick i spegeln och går fram till skrifbordet, der ett påbörjadt bref med tre ord: Käre Max, älskade! väntar på sin fortsättning. Men hon viker det i stället metodiskt samman och rifver det i små, små bitar, släcker ljuset, öppnar ett fönster och låter ett moln af pappersflingor snöa ner öfver trädgården. Hon står ett ögonblick och ser dem fladdra i luften; vänder sig sedan om och går med en blandad förnimmelse af vemod och stolthet: vemod öfver att sommardrömmen är slut, stolthet öfver att sjelf ha slitit dess skälfvande trådar af. På våren blef Max student. Under de månader som gått hade han för första gång i sitt lif gripit sig an med att arbeta på fullt allvar. Skammen öfver Ellens föraktfulla tystnad hade verkat eggande och sporrande på hans energi; han hade kastat sig öfver läroböckerna med en hatfull beslutsamhet, som ville han på dem hämnas den förödmjukelse, han lidit. Kamraterna iakttogo också en annan förändring i hans väsen. Han var icke längre så skygg, som förr. Då han plötsligt fann sig förflyttad från en stilla landsortsstad och från skolan, der han kände alla och der alla kände honom, till bufvudstaden och till ett läroverk, der allt var honom främmande, hade tonen bland de nye kamraterna i början stött honom tillbaka.
Sparre vid densammas afhandlande framställt sitt yrkande; men då den fick gå utan anmärkning, tror jag icke det är skäl att frångå den 11 :te §:n. Jag yrkar bifall till densamma. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till §:n oförändrad och dels bifall dertill med den lydelse, som i K. Propos. föreslagits, framställdes propos. på bifall tili §:n oförändrad samt besvarades med ja. § 12. Gr. Sparre: Om ett aktiebolag, som vi veta ofta är fallet, bildas till skeppsfarts bedrifvande med ett fartyg, skulle jag önska veta, huru det då hänger tillsammans med redarnes personliga ansvarighet. I likhet med hvad som eger rum vid dylika läll i främmande länder, torde väl ett undantag här vara nödigt; och på denna grund yrkar jag återremiss af §:n. Hr Rabenius: Enligt den nu gällande sjölagen är redar nes ansvarighet för de kontrakter, som af skeppare å deras vägnar ingås, blott och bart begränsade till skeppet. Men i afseende å förbindelsen, som de sjelfva ingå, innehåller sjölagen ingenting, ehuru domstolarnes praxis lärer vara den, att tillägga rederierna en sådan ansvarighet som i 12:te §:n säges. Vid ansökningarom stadfästelse å aktiebolag för bedrifvande af sjöfart, har K. M , enligt hvad jag tror mig känna, förfarit på så sätt, att han understundom nekat stadfästelse för sådana aktiebolag, emedan han ansett hvarje aktionär såsom redare och följaktligen personligen ansvarig, understundom betraktar bolaget såsom en person och således ansvarigt blott med den egendom, det såsom sådan innehade, i enlighet med hvilken åsigt stadfästelse å dylika bolag blifvit meddelad. Då §:n icke innehåller någon ny princip, lärer väl, i fråga om aktiebolag för sjöfarts bedrifvande, komma att förfaras hädanefter som hittills; och af den ifrågav:de §:n kunna några större svårigheter för dylika företag än som hittills egt rum, ej uppstå. Jag anhåller således om bifall till §:n. Gr. Sparre:
Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Ehuru jag af den siste värde talarens yttrande icke kunnat finna mig öfvertygad om nödvändigheten att bråstörtadt afgöra detta ärende, utan måste vidblifva den åsigt, att meningen med Betänkms afgifvande är den, att riksdagsmännen skola betänka deras innehåll, innan frågorna afgöras, så vill jag dock, på det att man ej måtte beskylla mig för att vilja onödigt förlänga Riksdagen, afstå från min begäran om ytterligare bordläggning. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då bordläggning af Hr Stjernsvärd begärdes en eller 2:ne ledamöter deruti instämt, och att i händelse det varit 2:ne, de hade rättighet att få Mern. ytterligare hvilande på bordet. Hr Westfelt, Nils: Då Hr Stjernsvärd afstått från sitt yrkande å bordläggning, vill äfven jag. som med honom instämde, derifrån afstå, men jag måste dock yttra den tanke, att det är till min stora förvåning som jag sett att man först i sista stunden framkommer med det Betänk., hvari visas, huru slats-regleringen är upgjord. Sedan sålunda yrkandet om förnyad bordläggning blifvit åter kalladt, blef StatsUtsk:s ifrågav:de Mern. punktvis företaget till afgörande samt af R. o. Ad. bifallet. Hr Akerman, Fredr.: Jag vill blott göra en liten anmärkn. emot detta Betänk., nemi. att bland de bolag, med hvilka jernvägs - I)en 5 Mars f. m. 449 vägslänet är afslutadt. omnnmnes »Deutsche Gesellschaft», ehuru dess rätta namn är »Diskont Gesellschaft. Justerades ett prot.-utdrag, innnehållande R. o. Adms nu i alside på StatsUtskis Mern. Föredrogs och godkändes Exped.Utskis den 4 dennes på bordet lagda, under Nio 257, afgilna förslag till underd. skrifvelse, samt under Nio 53, afgifna förslag till § i Riksdagsbeslutet, ang:de en författning rörande allmänt kyrkomöte.
Banken, samt att Banco-Styreisen för öfrigt dervid noggrant tillser, att silfret verkligen från utländsk ort inkommer, har blifvit inom Riks-Stånden anmärkt: af en Ledamot, att det syntes som andra och 3:dje punkterne stodo 1 strid med hvarandra, då det, enligt andra punkten, ålåg Banco-Sty» reisen att införskaffa silfver, men genom 3:dje punkten vore Styrelsen förbjudet ingå i silfverköp, då cursen stigit öfver pari; af en Ledamot, att den af Utskottet åberopade satts i Stats-oeconomien, ”alt export och import under en längre följd af år alltid är lika, ” visserligen vore rigtig, men icke af någon författare erkänd, såsom Utskottet tagit den, eller såsom skulle nödvändigt varuimporten vara lika i värde med varuexporten; att, om man ansåge silfver såsom en vara, hvilken inberäknades i exporten, vore sattsen rigtig, men då följde ej deraf det, som Utskottet velat bevisa, eller att silfver blott utginge det ena året för att inkomma det andra; att silfverköpen blefvo under Utskottets vilkor icke möjliga, hvarken ineller utrikes, då Banken ej finge köpa silfver utan så vida cursen stöde vid eller under pari; att då Banken, enligt förslaget, skulle införskrifva silfver, så snart cursen folie till 128 sk., vore klart, att cursen aldrig kunde falla derunder; att, då importen hufvudsakligen skedde från allenast 2 ställen i riket, men exporten deremot på en vidsträckt kust, hvarifrån det allmänt utspridda samt i öfverflöd tillgängliga silfvermyntet, hvilket Utskottet sökt göra så beqvämt som möjligt, under det att Utskottet velat indraga alla mindre sedler än af 3 R:dr 16 sk.
Jag nödgas hörja med en bekännelse, som en ledamot gjorde för några dagar sedan, alt jag nemligen icke läst Betänkandet, och att jag icke var inne vid början af discussiolien; men blott den omständigheten, att Herr von Hartmansdorff, som i detta ämne alltid varit af rakt stridiga tankesätt emot mina, önskar alt Ridderskapet och Adeln måtte antaga Betänkandet, gör att jag anhåller, det Ridderskapet oell Adeln målle förblifva vid sitt beslut, såsom fattadt efter mogna debatter. Herr Hjerta: I händelse målet skulle blifva så behandladt, som Herr Tham säger, att det förfaller, så skulle jag vara dubbelt lycklig, ty då kunde intet annat hända, än att vi stöde qvar vid samma lagar, som sedan i8a5 varit gällande, och med hvilka Tullen varit i jemnt stigande. Jag anhåller således, att Ridderskapet och Adeln måtle förblifva vid sitt förut fattade beslut, och yrkar proposition derå. Friherre Åkerhjelm: Det vore i sanning ett besynnerligt tillstånd, hvartill vi skulle reduceras, i fall Rikets Ständers beslut ej skulle förenas i den åsigt, att vinna förbättring uti Författningar, hvilka kunna hafva goda sidor, men hvilka äga föreskrifter, innehållande bestämda oriktigheter, och straffbestämmelser för tjenstemän, af den qva - tio Den al Fehr aari i e. m. litet, att de snarare synas rigtade mot laglirytare, än mot dera som Leilia lagbrott. Det vore beklagansvärdt, om vid ett tillfälle som detta, då bland de vigliga föremålen för Rikets Ständers omsorger det äfven är, att förbättra bristfälliga författningar, man ej skulle lägga en förbättrande liand vid Tullverkets, enär de tydligen deraf äro i bebof och fråga är, att utbetala oell stadga ett tullsystem. Då det är min pligt att verkställa dessa författningar, och då jag derföre äger ansvar, måste det också interessera mig att få saken ställd på riktig fot, och att, med biträde af dessa författningar, Staten må tillskyndas en behöflig inkomst.
Men om detta icke låter sig på annat sätt göra och således måste i vissa möjliga händelser lemnäs oförändradt; så vågar jag dock utan tvekan hemställa och tillstyrka, att åtminstone det ifrågavarande nu gällande vilkoret om arfvodets minskande med all den inkomst, Justitiä-Ombudsmannen af förut innehafvande tjenst åtnjuter, må i så måtto förändras, att han kan få behålla utan afräkning sådan från annan tjenst härrörande inkomst, sorn dock icke kommer staten, till godo. Annu mera behöflig, än förbättringen i Justitiä-Ombudsmannens aflöning, är en skälig förhöjning af de tjenstemäns lönevilkor, som utgöra hans kantsli eller s. k. expedition. Desse tjena ännu för samma aflöning, som vid embetets inrättande beviljades, under det deras vederlikar i embetsverken imellertid kommit i åtnjutande af betydliga förbättringar. Då nu dessutom desse tjenstemän i embetsverken icke kunna utan ransakning och dom afsättas, men deremot tjensterna i Justitiä-Ombudsmans-Expeditionen innehafvas endast på behaglig tid; kan ej annat häraf följa, än att man måste försaka dessa tjenster ej allenast för sådana, med hvilka de äro till graden jemngoda, utan äfven för lägre tjenster, hvilkas aflöning i sjelfva verket är jemngod. Jag kan ej finna en förklaringsgrund till ett så beskaffad! förhållande, då det tyckes vara en icke likgiltig angelägenhet, att en Rikets Ständers Ombudsman ej saknar nödigt biträde i sitt embeles utöfning; och jag har således icke kunnat lemna obemält angelägenheten, att förhöja de åt hans tjenstemän bestådda arfvoden, om icke till något högre, dock åtminstone till ett icke lägre belopp, än som svarar mot hvad tjenstemän af enahanda grad i andra verk åtnjuta.
Någon inskränkning äfven uti öfriga postor, som under nämnda rubrik upptagas, torde icke vara omöjlig, men äfven om så icke kan ske, synas i allt fall ifrågavarande utgifter i allmänhet ej böra å institutets stat uppföras, enär den afgift af 750 R:dr om året, som af betalande elever erlägges, måste vara afsedd att betäcka icke blott kostnaden för mathållningen, utan äfven utgifterna för uppassning, eldning, renhållning och dylikt, samt synes äfven dertill förslå, då mathållningen, ehuru vid detta institut uppgående till det höga priset af 1 R:dr 25 öre om dagen för hvarje elev (vid Ultuna landtbruksinstitut uppgår den till endast 82,2 öre) ej belöper sig till mera än 456 R:dr 25 öre för år. Aflöning för en vaktmästare torde dock böra å institutets stat få qvarstå, men de öfriga under rubriken betjening och renhållning upptagna poster, utgörande tillsammans 2,300 R:dr, derifrån uteslutas. Likaså synas samtliga de under rubriken “Institutets mat - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. 21 hållning" uppförda poster, tillhopa 2,275 R:dr, icke böra å institutets stat upptagas, såsom dels egentligen icke tillhörande institutet, dels ock, hvad kosthållningen för frielever beträffar, innefattande blott uppfyllandet af det vilkor, som vid anslags beviljande till institutet förut blifvit 1'ästadt. Afdragas samtliga nu anmärkta poster, utgörande tillsammans 4,575 Ridr från det af Styrelsen äskade årsanslag af 32,675 R:dr, återstå 28,100 R:dr, hvilka Utskottet anser vara behöfliga, derest institutet fortfarande skall kunna uppfylla det dermed afsedda ändamål.
Lterställanöet sk llanöelsrörelsen meö kssts lsnriet öet tillät, utförsel sk silfver, ä bvilket ekterkrägso skven till 6en grsll tilltog, att Laoko8t^relssn viö början »k är i8io kson sig bekogaö, att, i atseenöe pä Lancvsecllsrs inlösen vill anloröran lemos töresllrikter, som lie facto tillintetgjoi lie 1776 Zrs realisstion sk Lancom^ntet, ssmt cleo i Likets m^ntväsenöe lis ätervuune StSllgSN. Dnöer ös 19 är, bvilka efter ^reöens äterrtskIsnlls, föräutit, bsr 8verige saknat körlielsrne gf ett mzlnt meri stsrlgslle förbällanöen till sncirs bänöers mzivt. 8pecie i silfver ocb 8pecie i seölar bskva väl fortfarit stt rn/o,' /agen vara lilsa, men i verä/rgketen bar öem emellan uppkommit en skillnaö, som emellan 8 ocb Z; stunöom sfven derutöfver, följöen af llenna olikbet emellsn bag ocb verllligbet blek förlusten af bagens ställö för ali ägaixle rätt uttryckt > banllets m^nt, en förlust clesto svärare, som öet legat utom ali förmåga att cleo akkjelps. Den bistar iska tecilningen af llenna till, som bitskotten nu gä att framställa, är sä mycket vigtigare, som lle unöer öensamma viötague ätgärller sä bet^clligt inverlrat pä lien närvaranöe ställningen. kreöen balle visserligen bereöt bisets räööaing, men lljupa voro cle l^varstäenöe särén.
Rotejemkning blott har till föremål att meddela svaga Rotar ett behöfligt understöd för Knecktehållets utgörande; att de Nyhemman, hvilka, efter den här ofvan för Rotejemkningen föreslagna grund, icke behöfva anslås till de nuvarande Stamrotarnes understödjande, ina, efter Kongl. Maj:ts Nådigste pröfning , af hvad försvaret å Rikets Norra gräns kräfver, antingen i Stattsamt Oec. Utsh. UtL N:o 98. nya ständiga Botar, till ökande af Regementets styrka, indelas, eller ock »ned Rotefrihetsafgifts erläggande tills vidare fortfara, med förbehållande likväl, i senare händelsen, af den rätt till granskning och fastställande af den skeende indelningen till Ordinarie Knecktehall, sorn, jemlikt 80 §. Regerings-Fonnen, Rikets Ständer tillkommer; att, om deremot alla till inrotering i O rdinarie Knecktehållet redan disponibla Nyhemman och Lägenheter, hvilkas frihetsår tilländagått, ej skulle, efter den antagna allmänna beräkningsgrunden, befinnas tillräcklige för de nuvarande Stamrotarnes understödjande, bör det, på grund af årliga afkastningen, beräknade Rotevärdet, undergå en ny och med hänsigt till medlen, att detsamma fylla, rättad nedsättning, så att, vid den skeende jemkningen, alla till understöd berättigade Rotar må, af 1111 befintlige tillgångar, sin tillbörliga andel tillgodonjuta, utan framdeles anspiåk uppå ytterligare understöd ; att en Rotejemknings-Commission af Personer, dem Kongl. Majtt täcktes i Nåder förordna, och deraf åtminstone hälften torde i Nåder utses bland Or - «ftälttami Oec.-Uish. L tl. N:o 98.
Priset för detta sista kvartal år 2 kr., då i detsamma ingår var hans dröjligen såg ett ö g o n b l i c k forskande p å d e n Iduns synnerligen intressanta och rikt illustrerade julnumnämt, mer, som 1 krona. Till förargad öfver vår påflugenhet, m e n svarade i en lycklig ton IDUN — 1899. 4 — VÅRA ILLUSTRATIONER. Ett liknande rum, ehuru m e d något finare prä- gel öfver möbleringen, är n u åter tillgängligt att bese i samma lokal — o c h äfven i spalterna i Iduns dagsnummer. Samtliga af grönlaserad furu förfärdigade m ö b l e r, till hvilka ritningarna uppgjorts af arkitekten C. W e s t m a n, äro hållna i förfinad allmogestil o c h förläna det lilla r u m m e t en behaglig gammaldagsstämning, s o m ytterligare starkes af d e på väggarna i enkla listramar infattade kopparsticken o c h af den hvita kakelugnen med sitt gröna bladverk. Nu kan det j u vara, att mången ej tilltalas af den gröna färgen eller anser materielet allt för då- ligt för att uthärda tidens åverkan. I så fall kunna naturligtvis lika stilenliga m ö b l e r beställas af solidare träslag o c h i annan kulör; syftet m e d det nu anordnade rummet är emellertid att visa, huru ett enkelt, m e n i formen stilfullt o c h i färger harmoniskt h e m kan ordnas till jämförelsevis billigt pris. porten, ringer af en liker, hvilka en store skald. Först hit, som den här kans ni stolthet: med här m i n dotter. med vördnad o c h pietet Och stannar i hvilka verk sågo dagen. jag lyckats diktarkungens bord författade försörjda. saga, Nattvardsbarnen få Ett par äro gifta. Det här var e n af M e n mitt yrke mig träffa från dem ankommer hon söndag och gör Det kan Iduna, inflöto stift, äfven Vi lyckönskade afsked, inne han o c h t o g o ett skrifFrithiofs att Tegnér utnämning i tidskriften egen kära saga.
Konungen vare ock obetaget, att, efter vederbörandes hörande, eller uppå deras framställning, till lärarebefattningar vid universiteterna, de teologiska läraretjänsterna likväl undantagna, såsom ock till lärareoch andra beställningar vid andra inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst, ävensom till läkarebefattningar, kalla och befordra även utländske män och kvinnor av utmärkt förtjänst. Likaledes må Konungen kunna uti militära ämbeten nyttja utlänningar av sällsynt skicklighet, men icke till kommendanter i fästningarna. Till konsul må ock utlänning nämnas, där lön ej är med befattningen förenad. Konungen fäste, vid alla befordringar, avseende endast å de sökandes förtjänst och skicklighet, men icke på deras börd. Till prästerlig befattning inom svenska kyrkan må ej annan utnämnas än den som bekänner kyrkans lära. Medför annan befattning skyldighet att undervisa i kristendom eller teologisk vetenskap, skall Konungen taga den hänsyn till de sökandes trosåskådning, som därav må påkallas. Befattningshavare, som ej tillhör svenska kyrkan, må icke deltaga i avgörande av mål eller ärende, som angår kyrkans religionsvård eller religionsundervisning, utövning av prästämbetet, befordring eller ämbetsansvar inom kyrkan. I fråga om statsrådets ledamöter skall dock sådant hinder icke gälla för annan än föredraganden. Skulle den olycka tima, att hela konungahuset, inom vilket arvsrätten till riket räknas, på manliga sidan utginge, då förvalte även statsrådet regeringen med den makt, 39 § stadgar, intill dess riksdagen hinner sammankomma och ett nytt konungahus utkora, samt den valde Konungen regeringen tillträtt. Riksdagen skall sammanträda i rikets huvudstad, utom i de fall, då fiendens framträngande eller pest eller andra lika viktiga hinder göra det omöjligt eller för riksdagens frihet och säkerhet vådligt. I dessa fall tillkommer Konungen att, efter samråd med de av riksdagen valde fullmäktige i riksbanken och fullmäktige i riksgäldskontoret, annan riksdagsort utsätta och kungöra. Om riket kommer i krig och krigsförhållandena så påkalla skall riksdagens krigsdelegation träda i riksdagens ställe. Förordnande härom meddelas antingen av den i 50 § riksdagsordningen omförmälda talmanskonferensen, där så kan ske efter samråd med statsministern, eller ock av Konungen, om talmanskonferensen på grund av krigsförhållandena icke kan sammanträda.