Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Blef dock fröjden kort för Margaretha, ty sedan jag väl hunnit gå, kom pastorskan hem och sade, att Margaretha icke skulle få dröja qvar: „ty,“ sade hon, „en man har jag mist för det han höll med Svenskarne, men se, döden i mig, om det skall ske så en gång till.“ Och då Maja bad henne att icke jaga bort fröken, sade hon: „fröken eller prinsessa, så vill jag icke ge mitt hus till spillo för hennes skull;“ och så mente hon kunde ju Maja föra henne till ett öde torp i skogen att vänta på mig! Sade flickan, att der vore så ödsligt och kallt, men menade modren att ryssarne skulle nog snart laga hemmet varmt för dem sjelfva, om de hyste oss. Men seendes huru Margaretha började sakta vackla emot dörren, blef hon hastigt helt rörd och sade: „gå med Gud, fröken, han beskydde er. Nog tycker ni jag är hård, men kom ihåg, att jag har elfva barn omkring mig.“ Maja följde Margaretha till skogstorpet, och sedan hon med mycken möda fått några ruskor att brinna i den förfallna spiseln, måste hon begifva sig hem åter. Margaretha blef ensam i öde skogen utan annat grannskap än vargarne, hvilka i stora skaror denna tiden i alla nejder kringströfvade. Men det var ej länge innan Maja återkom, blek och skrämd, berättandes, att en officer och två kosacker kommit till prestgården, sökandes Margaretha. Maja hade smugit sig hit, och tvenne hennes systrar stodo på vakt för att varna mig, ifall jag skulle synas till, och ville hon Margaretha om allt underrätta, på det hon icke, drifven af fruktan, skulle gå från torpet för att på prestgården menniskor uppsöka. Svårligen slagen och bedröfvad, hade dock Margaretha tanke för mig och bad Maja gå hem, för att bättre passa på mig, än hennes yngre syskon vore till sådant att lita uppå, och blef hon så åter ensam. Dock styrktes hon af en förtröstande bön till Herren Gud, som gaf henne lugn och tillförsigt åter i detta stora elände och vedermöda.
Att en ytterligare förlängning af prescriptions-tiden icke kunde ske, utanpå Statens bekostnad, och vore sä mycket vådeligare , sorn den för hvarje Bruksägare skulle komma a!t bero på undersökningens eller Skattläggningens 1822 Stats-Ut skottets Setänkanden. tner eller mindre skyndesamma verkställande, Och således hvila på ägarens gödtycko, och hvarföre yrkas, att icke någön vidare preécriptionstid må fortinfias, titan de Recognitiöns-Skogar, hvartill anmälan lill Skatteköp inom föreslcrifVen tid icke skedt, behandlas på lika sätt och efter enahanda grunder, som Stats - Utskottet angående Krono» Allmänningar ne tillstyrkt, 3»o Att Skattläggningen, icke matté ske efter SavolaXske methodertj såsom för ringa, utan bestämmas till visst per 'Tunneland, efter orternas olika beskaffenhet, dock icke under 4 ä 6 sk. Tu nnelandet, som bör förvandlas i Spanmål efter ett medium af 10 års Afarkegång; samt att Skatteköpskillingen matte i proportion deraf Utgå, så att den icke kommer att utgöra det ringa belopp af 1 sk. Tunnelandet. 4:0 Art Innehafvare af Hemman, Torp och Lägenheter på Rccognitiöns-Skogarne varda dervid bibehåline, Samt 5:0 Att i Vånga och Hellestads med flere Bergslager, där inga Härads - Allmänningar finnas att tillgå för de Skugslöse Hemmanen, de så kallade Grufve-Skogarne matte för Bergshandferingen få begagnas, samt till Stängsel omkring ödel agde Grufvor ,- och vederlag för de agor, sorn borttagasaf GrufVörne och hvarphögar, m. m. I anledning af hvad sålunda anmärkt blifvit, har Stafs-Utskottet tagit detta ärende under ytterligare öfvervägande.
Betänkande N'.o 5. 3 mande, att egarne till ifrågavarande båtar, af hvilka hvardera, enligt erhållen upplysning, koslat flere Tusende Riksdaler, skulle, utan alt höras och utan ersättning, fråntagas rättigheter, sorn de, sedan århundraden tillhaka, i följd af erhållne privilegier, åtnjutit; alltså och då härtill kommer, att taxan, hvarigenom afgiften för hemförare-bätarnes begagnande är bestämd, synes, såsom grundad på ömsesidig öfverenskommelse emellan fraktgifvaren och frakttagaren, kunna när som helst jemkas och ändras, i händelse billigheten sådant fordrar, hvilket Utskottet dock icke är i tillfälle bedöma; samt jemväl i betraktande tages, hvad Utskottet har sig bekant, att fråga blifvit väckt om ny hamnläggning vid Götheborg och förslag dertill äfven uppgjordt, så att, öm detta företag kommer lill verkställighet, största delen af de till Götheborg ankommande fartyg skulle, såsom lör närvarande med de mindre djupgående eger rum, kunna ankra samt uroch inlastas vid Götheborgs kaij, hvarigenom Hemförare-Båt-Gillets biträde blefve nästan helt och hållet umbärligt och Gillet i en framtid troligen skulle komma att af sig sjelft upphöra; anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall å hvad Herr Waern i ofvanberörde måtto föreslagit. Dock varder detta lill Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning öfverlemnadt. Antom till Exp.-Utsk. den 18 Mars kl. 5 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, angående rerjvirerande ock forslande af stämpladt papper jrån hufvudstaden till landsorterne. Hedervärda Bonde-Ståndet har till Utskottet öfverlemnat ett af Olof Olofson från Östergöthland afgifvet memorial, deruti han, lill vinnande äf någon lindring i Krono-Betjeningens mångå och trägna tjenstebefaltningar, föreslagit, att stämpladt papper måtte på en gång, eller högst tvänne gånger om året, af Kongl.
Committerades vidlyftiga förslag till nya föreskrifter för Fattigvården , som af Utskotten blifvit behandladt, 6ynes mig innehålla så liten kännedom om skillnaden emellan förhållanderna i Ståder och på Landet, emellan den Polismakt som ÖfverStåthållaroEmbetet i Stockholm utöfvar, och den som LandshöfdingeEmbetena åga på Landet, att hela förslaget vid dess uppgörande endast vittnar om kunskap, i hvad som kunnat tillårnpas på en stor och folkrik stad, med åsidosättande af Landets oeconomie och behof i detta fall. Att således af de Kongl. Committerades förslag kunna till Ständernas pröfning utarbeta en nyttig och antagelig ändring i de nu varande förhållanden med FattigFörsörjningen, synes mig för Utskotten varit ett omöjligt arbete, och har jag vid Utskottets Betänkande, der visserligen mycket blifvit ändradt och uteslutet, blott den anmärkning att göra, det jag ändå anser mycket för mycket Mert § Augusti e. ra. vara bibehållet, då ej hela förslaget såsom skadligt blifvit ansedt. Jag är fullt öfvertygad oro att vår FattigFörsörjning på Landet i dess närvarande skick år den enda riktiga, förenlig med Nationens lynne och tänkesätt, och tror jag försöket att vilja bringa allmänna välgörenhetens hela utöfning under Lagens bud, snart »kulle vi*a sitt menliga inflytande på moralitetens bekostnad, då medlidandet för likars nöd ej mera blefve någon dygd utan en påtvungen skyldighet, och tacksamheten för åtnjuten hjelp i och med detsamma döfvad; samt anser hela förslaget, att sätta FattigFÖr»örjningen uti ett reglementariskt system, skulle blottställa närvarande slägte för förebråelaen
För att bereda någon särskild tillgång hvarigenom, medelst lemnade understöd, yngre officerare vid flottan och dess ingeniör-korps kunde sättas i tillfälle att under längre tids vistande i främmande länder förvärfva noggrannare kunskap om der vidtagna förbättringar och förändringar i sjökrigsväsendet samt vinna vidsträcktare utbildning i yrket, har E. K. Majit föreslagit, att Rikets Ständer måtte, till stipendier för Officerare vid flottans korpser under anställning i utländsk tjenst eller kommendering utrikes, bevilja ett nytt årligt anslag af 15,000 Ridr; Och enär det måste vara af stor vigt för flottan att ega ett skickligt befäl och detta ändamål bör i väsendtlig män kunna främjas äfven derigenom att yngre Officerare lemnäs tillfälle att tjenstgöra synnerligast inom de större utländska marinerna, hafva Rikets Ständer, då nu ifrågaställda anslag således bör kunna medföra stort gagn för det 30 Et:/)editions-Uts kottets Förstay till under<1. Skrifvelse, N:o 144- allmänna, ansett sig böra till E. K. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning lemna bifall. 8:o. Gemenskapens vid Flottans korpser natura-underkåll. På sätt här ofvan linder 4:de och 5:te punkterna finnes oinnämndt, bar E. K. Majit äskat att till de två der omförmälda beklädnadsanslag måtte från reservations anslaget till gemenskapens vid flottans korpser natura-underhåll öfverlöras tillhopa 28,755 R:dr 6 öre; hvarjemte, ehuru sistnämnda anslag genom lemnad utredning om årliga utgifterna derå, visats blifva, äfven efter berörda minskning, under vanliga förhållanden för dermed afsedt ändamål fullt tillräckligt, E. K. Maj:t likväl, till förekommande af brist å anslaget i händelse af ovanligare stegring i prisen på proviantartiklar, äskat att de på detsamma redan befintliga och än vidare uppkommande reservationer måtte der få qvarstå.
Drängar, när deras Beväringsskyldighet börjar, till undvikande deraf, inflytta i Lappmarken, uppstår brist på arbetare i de kringliggande orterne, till förfång för jordbruket derstädes, som likväl med mera fördel och nytta kan idkas, än det i Lappland. Det är hvarken rättvist eller billigt alt, genom underlåten tillämpning af Författningarne, tillåta ett sådant förhållande. Alla dylike olikheter emellan medborgare äro skadliga och böra förekommas. Jag är öfvertygad, att om Styrelsen, genom en sådan undersökning, som den föreslagna, får lära kan - 134 Den 9 Januari!. na, huru sälten sig förhåller, skola tjenlige åtgärder till rättelse vidtagas. För öfrigt inser jag ej, hvarföre man hyser farhåga för denna undersökning, om man ej vill undandraga möjliga upplysningar. Då fråga är väckt om att rätta ett missbruk, vet jag ej något skäl, hvarföre man ej skulle undersöka det öfverklagade förhållandet. Landshöfdingen i orten kan ju derjemte söka göra sin enskilda öfvertygelse gällande, om deri är den rätta, eller ock må i annat fall den klagande Allmogen vinna rättelse, Herr Tham, Wolrath: Det är för Rikets Representanter en dyrbar rättighet, att få till Konungen frambära sine önskningar om rättelser, när sådane äro af nöden; men jag tror denna rättighet ej böra oftare begagnas, än då verkliga missbruk eller oredor inträffat. Nu är ej förhållandet sådant. Konungen äger ovilkorlig rätt, att till exercice sammandraga Lappmarkens Beväringsskyldige, när det finnes lämpligt, och lärer ej underlåta att i detta afseende infordra nödige underrättelser af Dess Befallningshafvande i Länet, hvilkens skyldighet det dessutom är, att sjelfmant meddela sådana upplysningar. Jag vågar med Herr Hjerta tro, att ifrågavarande motion tillkommit i följd af afundsjuka af en och annan Dräng, som ej kunnat inflytta i Lappmarken för att undvika Beväringsskyldig - Den 9 Januari i. »35 lieten. Man hör således ej besvära Kongl. Majit med önskningar om verkställande af den föreslagne undersökningen, som visserligen i allt fall ej uteblifver, om Regeringen finner den vara af behofvet påkallad. Herr Riben: Friherre
Hon hade växt upp i frihet, och som andra barn af hennes klass hade hon sprungit omkring på gatorna, och vid femton år var hon ej als obekant med verlden. Hon hade gått i skola, därför att folkskolestadgan ej skulle tillåtit annat, och därför att modern satte sin ära i, att dottern skulle lära sig något, och hon hade gått till sin första nattvardsgång, därför att det skulle så vara, och därför att hon ej kunde få komma i tjänst förr. Hon hade gråtit på gången och vid prestens ord och orgelbruset känt liksom varma vågor från en annan verld genomströmma sitt hjärta. Och när hon gick ur kyrkan, och klädd i den nya korta ylleklädningen, som var knäppt bak, och med den nya salmboken i handen, vid moderns sida tog vägen öfver de kända gatorna, och hade kommit in i det lilla rummet, som varit hennes hem, då visste hon, att nu var hon vuxen och skulle snart få börja att taga sig fram på egen hand. Och det var med en egendomlig skygghet, hon tänkte på sitt blifvande inträde som tjänarinna bland främmande. När hon tagit af sig kappan, stälde hon sig ett ögonblick framför spegeln. Och hon log ett ljust och friskt leende, när hon såg, hur mjukt och lätt det svarta tyget slöt sig omkring hennes fylliga, utbildade barm och utefter höfterna, och hur den hvita, veckade spetsremsan kring halsen framhäfde ansigtets friska färg, och hur rikt hennes ljusbruna hår låg fram öfver pannan, under hvilka ögonen lyste klara och blinkande blå på båda sidorna om en liten täck, oskön trubbnäsa. Hon tog ett steg bakåt, berusad af sin egen ungdom, och åter logo de fylliga läpparne ett litet trotsigt leende, medan en rad af starka och hvita framtänder glänste fram. Och så satte hon sig i soffan och föll i tankar, under det modern hackade köttet, som hon högtiden till ära köpt på torget för att göra biffar af. Hon hörde på det enformiga hackande ljudet, men kom sig ej för att gå fram och hjälpa modern. Steklukten af smöret, som fräste i pannan, uppfylde rummet. Det var ett hvitt täcke på sängen, och i fönstret stod ett glas med blåsippor.
Jag tror verkliges, att J. A. Hansen är skandinav, oaktadt han nu går och säger, att han öfvergifvit skandinavismen. Likvisst skall han, såsom jag hört, i gemensamma utskottet ånyo ha förklarat, att han £r skandinav. Gud vete, hvad han egentligen är. I hvaije fall ar han, såsom så många andra hos oss, obegripligt närsynt. Jag har bland mina skandinaviska vänner nästan kommit i vanrykte för mitt ideliga tal om Ryssland. Man ler deröfver, såsom ftfveren monomani, icke emedan man i ringaste mån hyser ryska sympatier eller ioke anser Rysslands välde för en olycka, utan emedan man icke kan få i sitt hufvud, att vi verkligen ha detta välde öfver våra hufvuden i vår egen hufvudstad. Gäller detta om de i politiskt hänseende mest upplysta kretsarne — naturligtvis med undantag af mången enskild person och många enstaka ögonblick — så gäller det naturligtvis ännu mer om me-nigemanspartiet, som hittills rört sig uteslutande i små inre förhållanden, vant sig att räkna endast med inhemska faktorer, utan att taga i beräkning främmande makters inflytanden. Med-lemmarne af detta parti tro — åtminstone är jag, hvad J. A. Hansen beträffar, öfvertygad om att så är — att Danmarks öde beror ensamt på partiernas ställning, styrka och förbindelser, och för att få en viss författningsform genomförd öfverlåta de sig åt hvarje riktning, som lofvar häri stå dem bi, inbillande sig att, om den söker bli dem öfvermäktig, de nog skola få bugt med den. Detta är de bättres, t. ex. J. A. Hansens och B. Christensens tankegång. Naturligtvis ges det bland de underordnade förarne åtskilliga slynglar, hvilka förneka allt som icke medför stundens privatoch partifördelar. Men allra minst hos dessa anträffas någon egoism af den art du antyder. Deras framtidsdröm är Danmarks förklarade neutralitet. De äro de äkta af-komlingarna af trälsinnet, hvarmed 200 år besmittat folket.
Härunder begripas likväl icke de StatsVerkets extra-ordinarie Inkomster, hvilka under benämning af Bevillning ingå till Kongl. Stats - Contoiret och bestå af TullPostoch Charta-Sigillatas - medlen samt Bränvins - brännings-afgift, hvilka serskildte Bevillningar vid den nu verkställde Stats - regleringen äro upptagne att utgöra 1,800,340 R:dr 13 sk. 8 r:st.; Hvadan, och om uti de Författningar, efter hvilka denna Summa utgår, någon sådan förändring nu skulle göras, hvarigenom beloppet häraf minskas, eller ökas, kommer ofvannämnde Summa af Allmänna Bevillningen att derefter lämpas. I öfrigt får Stats-Utskottet tillfälle att i dess snart afgifvande generella Betänkande öfver Statsregleringen upptaga och beskrifva de omflyttningar och förhöjningar, som vid denna reglering ägt rum och af hvilke sednare den nu uppgifne påökningen å d®n så kallade Statsbristen eller bidraget af Allmänna Bevillning io68 StatsUtskottets Betäiikanden. gen för Stats-Verkets behof sig härleder: Hvil' ket allt Utskottet skolat vordsamligen anmäla. Stockholm den i Maj j8iS. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande i anledning af Herr L. L. Edelbergs Memorial om Län af Allmänna Medel till Skolehus uppbyggande eller inköp uti Landscrona. R iksdags-FulJmägtigen från Landscrona Herr X. X. Edelberg har Uti Memorial, som Vällofl. Borgare-Ståndet remitterat till Stats•
Genom lifvets öden! Så skall glädjen hvar minut Vandringen försköna, Så skall friden, vid dess slut, Mödorna belöna! VAGGSÅNG. Sof i ro, du lilla! Sof på Mammas arm! Slumra in så stilla Mot din Mammas barm! Intet buller skall dig väcka, Ingen oro dig förskräcka Sof i ro, du lilla! Undan verldens villa, Bryderi och larm! Slumra trygg, du snälla, Som ditt öga slöt! Mamma skall ej fälla Lillan ur sitt sköt. Mamma slumrar ej, ty Mamma Hon är sjelf båd’ vakt och amma Slumra trygg, du snälla, Menlösa och sälla, Slumra trygg och söt! Dröm i ljuflig dvala, (Säg mig drömmen se’n!) Hur du skall betala Mammas vård igen! Dröm om många glada dagar, Som du åt din Mamma lagar Dröm i ljuflig dvala, Hur Guds englar tala Med sin lilla vän! Mammas enda nöje! Blomma för dess hopp! Lif och trefnad dröje I din sköna knopp! Mammas nöje är att sakta I din slummer dig betrakta Mammas enda nöje Är ditt oskuldslöje, När du vaknar opp. Sof i ro, du lilla! Sof på Mammas arm! Slumra in så stilla Mot din Mammas barm! Lyckligt lång är ännu färden Fram till sorgerna i verlden. Sof i ro, du lilla! Undan verldens villa, Bryderi och larm! PROLOG till Grefve N. A. CRONSTEDTS och dess Grefvinnas silfverbröllop. Hviften, Kärleksgudar! Än i högtidsskrudar Facklans silfverglans Sjungen, och med glädjen, Med behagen kedjen Än en bröllopsdans. J som harpan rören! På dess strängar fören Hjertats toner fram J som kransen binden! Eterneller linden Kring dess mirtenstam. Och om, med hjertats språk, din stämma någon gång Till något hjerta gick — höj, Skaldmö! än en sång. Sjelf tidens dömda rof, besjung hvad tiden vördar Sjung ömma makars tro och trogna makars lön, Som, skön i hoppets stund, i mogna’ns dubbelt skön, Har vårens blommor qvar ännu åt höstens skördar.
De 3:ne Stånd, hvilka beslutat en förändring i det närvar, systemet, skilja sig sålunda bestämdt ifrån hvaran i afseende å sältet för det föreslagna nya systemets införande, ty BondeSt. säger: Vi vilja, att det nya systemet skall hafva lill grundenheter foten och marken” men BorgareSt. och Adefn säga: ”Vi öfverlemna bestämmandet af de ändamålsenligaste grundenhelerne till Regeringen”. Detta utgör Den 20 Augusti. 321 således en bestämd olikhet emellan de 3:ne beslutande Stånden, och Utsk. ålåg ovilkorligen att, ifall Utsk:s förslag till sammanjemkning icke af dessa Stånden antoges, till Ståndens gillande framställa den voter:s-propos. hvarefter frågan skulle i det förstärkta Utsk. afgöras, ty den kunde icke, såsom af 3 Stånd bifallen, förfalla, men icke heller kunde skrifvelse i ämnet aflåtas i enlighet med 2 Stånds beslut och med undertryckande af det 3:djes, ty detta 3;dje Stånd har enl. grundlagen en ovillkorlig rättighet att få sitt förslag till underd. skrifvelse af R. St. pröfvadt och afgjordt, och grundlagen känner intet annat sätt för ett sådant afgörande än omröstning i förstärkt Utsk. der Ståndens delegerade med R. St:s rätt besluta. Skulle detta 3:dje Stånds mening till större eller mindre del undertryckas, saknar 73 § Riksd.Oordn. all helgd. Frih. Palmstjerna och Hr Hjärne hafva förmenat, att BondeSt:s beslut öfver utlåt. N:o 131 icke utgör ett oskiljaktigt helt. I motsats till desse värde Herrar anser jag att detta BondeSt:s beslut ovillkorligen mäste betraktas såsom ett helt, ty BondeSt. har icke beslutat att petitionera om ett införande af decimalsystemet, byggdt på hvilka grunder som helst, utan om ett decimalsystem, bygdt på vissa af Ståndet upgifna grunder.
Men jag kan deremot icke finna, att i denna inrättning ligger något omoraliskt, utan är tvärtom öfvertygad, att den bidrager till förekommande af brott, och således är till sin tendens moralisk, Jag hemställer nemligen, hvarthän den nödställde skulle taga sin tillfiygt, då hungern och behofven plågade honom, om icke han hade depna nödanstalt att anlita, till dess han genom arbetsförtjenst åter kunde bereda sig uppehälle? Hankan icke med någon' säkerhet påräkna lånbiträde hos enskilde personer, emedan så få af dem viga alt mottaga panter af okändt folk, enär de hafva att befara der panten är stulen; och jag undrar så mycket mindre derpå, att enskilde hysa denna fruktan, som exempel finnes, att den, sorn köpt kreatur på öppet torg, förlorat varan, emedan den var stulen. Man har sagt, att Assistanceinrättningen vore omoralisk derföre, att den gifve anledning till lotterispel. Jag hemställer dock, om icke Dlsconter, fastighetslån, odlitagslån m. m. äfven på samma grund äro omoraliska, enär de gifva anledning, om icke tiil lotterispel åtminstone till Pharso och Wira, som förmodligen äro lika fördömliga. Man säger också, att AssistanceContoiret är en tjufgömma. Men om det är så, mäste man dock medgifva , att det flir tjufveri är den aldrafarligaste; ty tjufven bör alltid befara, att egaren är före honom på Assislancen ; och att hart således risquerar både att förlora sitt tof, och att blifva gripen, hvilket verkligen mer äu en gång lär hafva skett. 44 Den 3 October f. tn.
N;o 4 bifölls, med förändring af orden: andre enskilde Låneoch Sedel-Bankers lill dessa ord: andre enskilde Bankers. 20 §. Utlåtandet N:o 4> bifölls, endast med tillägg af ordet: ytterligare näst frammanföre dessa ord: minst 25 procent, 2f och 22 §§. Utlåtandet N:o 4, bifölls. 3 Cap. 23 och 24 §§■ Utlåtandet N:o 4> bifölls. 25 §. ansågs böra undfå denna lydelse: Lottbref skall ställas till viss man, och medför öfverlåtelsen deraf icke rätt att i Bolaget inträda , utan Directionens, för dess del, lemnade och af Bolaget, vid nästföljande Bolagsstämma, stadf ästade samtycke. Dä lottbref, genom laga fäng, kommit i annan mans ego , och nye innehaf varén vägras inträde i Bolaget, eller då nye egaren icke vill i Bolaget inträda, vare Bolaget skyldigt, efter i båda fallen skedd anmälan till Directionen, minst 3 månader före ordinarie Bolagsstämma, att lottbref vet för Bolagets räkning inlösa, med det belopp, som derå blifvit insatt. Fid inträff eidt ombyte af egande-rätt till lottbref, förblifve alltid förre innehaf varén eller hans arfvingar qvar i solidarisk ansvarighet intill den, ett år efter nästa ordinarie Bolagsstämma påföljande stämmans slut, då förre lottegaren, i fall Butiken ej iråkat obestånd, eger återfå sina förbindelser. 26 §. Utlåtandet N:o 4» bifölls. 27 §. Utlåtandet N:o \, bifölls, med uteslutande af orden: eller Dotnhafvanden. 28 §. Utlåtandet N:o 4> bifölls. 29 §. ansågs böra undfå denna lydelse: Solidarisk Bank ina ef ut gifva tryckta eller graverade creditsedlar å mindre belopp, än 5 Riksdaler Courant. 4 Cap. 3o §. ansågs böra undfå följande ordalydelse: Ålit hvad uti denna Lag föreskrifves , ställe Bank-Bolaget och dess Direction sig noga ttihans, till R. St. Fröt.
KronoFörvandling efter medel-mai kegångspi is för 1824 — 1843. åren värdi. Pennin gar. Ny Ränta. At persedel-räntan, 37: 22. 5., uppkomma 56 skatteriksdaler, efter nya myntfoten, motsvarande 37: 16. banko, då återstoden 6 sk. 5 r:st. utgår i contant. Hvarje skatteriksdaler innefattar: 2 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, ä 10: 12 30 sk. 3 — styfver 16 & smör, å 6: 40. 2 u „ „ fyllnadspenningar, som beräknas till 5 sk. 3 styfver 5 „ 3Tsff „ S:a En riksdaler efter ny myntfot eller 32 sk. banko. Anmärkning: När härtill lägges, för jemnande af fyllnadspenningarne, på hvarje skatteriksdaler uteslutne styfver, utgörande ett belopp i banko af 1. återfinnes omstående förvandlings-summa 44: 40. 5. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Stats-Utskottens Betänk and enl h88§ V N:r 316. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande i ättledning af de anmärkningar , soth i 'Riks - Stånden blifvit gjerde vid Utskottets Berättelse angående verkstäld granskning af Allmänna Magazins - Inrättningens Räkenskaper och Förvaltning, jemte Förslag till grunder för denna Inrättning s Organisation. T id föredragningen af Stats-Utskottets ifrågavarande Berättelse och Förslag hafva i RiksStånden åtskiilige Anmärkningar blifvit gjorde, i anledning hvaraf ärendet frän samtelige RiksStanderi blifvit till Stats-Utskottet återremitteradt, för att meddela det vidare Utlåtande, sorni ansetts nödigt, och gifva de ytterligare upplysningar, hvartill desse anmärkningar i öfrigt föranleda.